Erik Andersson (M):
Jag försökte begära replik under Magnus Manhammars anförande. Jag fick inte ta replik eftersom jag inte hade talat, men jag kan börja med att säga så här: Magnus Manhammar gjorde ett väldigt pompöst framträdande i denna kammare. Så mycket rappakalja har jag inte hört på länge.
Det måste jag säga, fru talman, med anledning av att riksdagsledamoten Magnus Manhammar tidigare sa att det är så många som talar om vad Socialdemokraterna tycker. Men det enda han gjorde i sitt anförande var att tala om vad alla andra tycker. Det tycker jag är helt fel.
Jag ska tala om vad vi tycker när det gäller arbetsmiljö, fru talman, och jag ska hålla mig till ämnet. Jag tycker att allt annat vore helt fel. Fru talman! Det är ett viktigt ämne som berörs. Var femte sysselsatt person i Sverige hade under 2016 någon typ av besvär som orsakats av arbetet.
10 procent av de sysselsatta hade enbart fysiska, det vill säga kroppsliga, besvär. Ca 7 procent hade enbart psykosociala besvär, och ca 5 procent hade både kroppsliga och psykosociala besvär. I grund och botten handlar det om ett enormt resursslöseri med människors liv och kraft eftersom detta går att förhindra om man arbetar systematiskt och långsiktigt med arbetsmiljön.
Numera handlar det oftast mer och mer om besvär som uppkommer till följd av stress. Tyvärr, fru talman, är det kvinnor som mår allra sämst i arbetslivet. Det är våra samhällsbärare: kvinnor som arbetar i välfärdens kärna, oftast under en offentlig arbetsgivare som stat, kommun eller landsting. Drygt var fjärde kvinna har besvär till följd av arbetet jämfört med var femte man.
Under perioden 1998-2014 var andelen kvinnor som hade kroppsliga besvär på grund av arbetet större än i dag. I dag är den dominerande orsaken psykosocial. Arbetslivet är under förändring, och vi kan se att den psykosociala miljön blir allt viktigare. Där måste särskilda insatser göras. Det handlar till stor del om bättre ledarskap i organisationerna.
När det gäller antalet dödsfall på grund av arbetet har det hållit sig på en någorlunda jämn nivå under de senaste åren, men varje dödsfall är givetvis en tragedi för familj, anhöriga och arbetskamrater. Det finns olika orsaker till dödsfall på arbetet. Vissa går att förebygga och arbeta bort, men andra är tyvärr rena olyckor som är svåra att förutse.
Oavsett detta är det oacceptabelt att en person ska behöva dö på grund av sitt civila arbete. Det är helt oacceptabelt. Moderaterna ser positivt på att regeringen fortsätter det arbete som Alliansen påbörjade med att formulera strategier som ger arbetsmiljöarbetet en mer långsiktig inriktning. Det saknas dock initiativ att förenkla för att göra det lätt att göra rätt. Detta gäller i synnerhet för de mindre företagen.
Den svenska arbetsmarknaden består till stor del av mindre företag, som av naturliga skäl inte har lika mycket tid och resurser att ta till sig den kunskap som finns på området eller den senaste forskningen.
Den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen vill i sin föreställningsvärld gärna utgå från att Sverige fortfarande är uppbyggt av stora industrier, endast offentliga arbetsgivare i välfärden, bruk och kooperativa arbetsgivare. Men i statistiken kan vi läsa att endast 0,1 procent av alla företag har mer än 250 anställda.
Regeringen har missat att arbetsmarknaden inte ser ut som den gjorde för femtio eller bara fem år sedan. Vi lever nu i en värld där informationstekniken håller på att förändra rollerna som arbetsgivare och arbetstagare. Vi har egenanställningar och plattformsekonomi. Arbete och fritid flyter ihop. Vi kan nog inte ens föreställa oss den framtida arbetsmarknaden, som möjligen till stor del kommer att bygga mer på gig-ekonomi än på livslånga tillsvidareanställningar.
Därför är det extra viktigt att Arbetsmiljöverkets informerande roll utvecklas och förbättras. Det saknas även tillräckliga förslag i regeringens satsningar för att bemöta den psykiska ohälsan. Sedan 2014 är den vanligaste sjukskrivningsorsaken psykiatriska sjukdomar. Det bekräftas inte minst i den rapport som kom från Försäkringskassan häromdagen och som visar på att personer med psykisk ohälsa har de längsta sjukskrivningarna.
Depressioner och ångestsyndrom är de vanligaste diagnoserna för en person som drabbats av psykisk ohälsa. Då är inte långvarig sjukskrivning i hemmet alltid det bästa för att återgå till arbetet, utan viss aktivitet ger resultat. Där måste arbetsplatsen vara involverad.90 dagar innan en prövning görs hos arbetsgivaren om det finns andra arbetsuppgifter som man kan genomföra är alldeles för lång tid att vänta, fru talman.
Moderaterna föreslår därför att en särskild rehabiliteringskedja införs för lättare psykiska diagnoser. Det skapar bättre förutsättningar för rehabilitering och återgång i arbete. Det bästa, fru talman, är förstås att inte hamna i en situation som kräver sjukskrivning. Det bästa är att arbetsgivarna arbetar förebyggande med gott ledarskap och balans mellan krav och kontroll i arbetet för arbetstagaren.
Men för den som hamnar i sjukskrivning ska det gå fortare än i dag att få en prövning, anser vi moderater. För den som inte har en särskild rehabiliteringsplan ska därför prövning av arbetsförmåga mot andra arbetsuppgifter ske dag 45 i stället för som i dag efter 90 dagar och en prövning mot hela arbetsmarknaden dag 90 i stället för som i dag efter 180 dagar. Vi pratar om ett halvår, fru talman, och det är väldigt lång tid att vänta på en prövning mot hela arbetsmarknaden.
Det finns risk att det förlänger sjukskrivningen. Vi vill inrätta ett särskilt omställningsspår hos Arbetsförmedlingen för att erbjuda stöd för byte av arbetsplats eller arbetsgivare. Moderaterna satsar därför 100 miljoner mer på Försäkringskassan och 100 miljoner mer på Arbetsförmedlingen för inrättande av den förbättrade rehabiliteringskedjan. Vidare vill vi moderater skärpa tillsynen och införa krav och sanktioner för arbetsgivare med hög frånvaro.
Arbetsgivaren har en nyckelroll i arbetet med att minska sjukfrånvaron. Tyvärr kan vi se att de brister som finns i den psykosociala arbetsmiljön finns i yrkesgrupper främst inom offentligt finansierad verksamhet. Det handlar om sjuksköterskor, barnmorskor, specialistsjuksköterskor - vård- och omsorgspersonal som tillhör särskilt utsatta grupper. Arbetsgivarna är ofta kommuner och landsting.
Därför föreslår Moderaterna 100 miljoner kronor mer till Arbetsmiljöverket för tillsyn av den sociala arbetsmiljön inom yrkesgrupper hos arbetsgivare med särskilt hög sjukfrånvaro. Därutöver vill vi givetvis att Arbetsmiljöverket ska få ett särskilt uppdrag att öka informationen till arbetsgivare om förebyggande insatser mot psykisk ohälsa. Kvinnors arbetsrelaterade hälsa är en stor jämställdhetsutmaning, fru talman. Sedan 1980-talet har kvinnor haft högre sjukfrånvaro än män.
Vi moderater vill ge Arbetsmiljöverket ytterligare resurser för att fortsätta förbättra kvinnors arbetsmiljö. Vi öronmärker 15 miljoner kronor för det ändamålet. I grund och botten handlar detta om en jämställd arbetsmarknad. Den feministiska regeringen ser ut att misslyckas även i denna viktiga fråga om allas lika värde, oavsett kön. När det gäller Riksrevisionens skrivelse instämmer vi i de synpunkter som har framkommit.
Trots goda ambitioner riskerar mängden detaljerade uppdrag från regeringen att ta resurser från nödvändigt utvecklingsarbete hos Arbetsmiljöverket. Vi delar särskilt den uppfattningen. Fru talman! Moderaterna har många bra förslag när det gäller förbättrad arbetsmiljö på landets arbetsplatser. I synnerhet satsar vi extra mycket resurser för att förbättra kvinnors arbetsmiljö. Moderaternas förslag för en bättre arbetsmiljö behandlas inte i detta betänkande, eftersom de är utgiftsdrivande.
Vi har förslag som ger resultat, och de behandlas i stället under utgiftsområdena 13 och 14, det vill säga i andra betänkanden än detta. Därför har vi inte möjlighet att yrka eller reservera oss. Däremot har vi ett särskilt yttrande som beskriver just detta fenomen, och det står vi givetvis bakom. Fru talman! Jag avslutar där, för jag såg att det fanns några frågor.