KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Stenkvist (SD):
Jag yrkar bifall till vår följdmotion i frågan, reservation 2. Först vill jag säga något kort om uppföljning och utvärdering. Vi anser att alla viktiga, större reformer som görs ska utvärderas och följas upp. Det är självklart.
Det kanske räcker med att vi väcker en enda motion i den frågan, om att detta alltid ska gälla, så slipper vi väcka följdmotioner i vartenda ärende. Forskningen ska vara fri och inte styras av statsmakterna. Den ska till och med vara friare än den är i dag, anser jag. Dock har den som betalar hela verksamheten rätt att ställa krav.
De som betalar är skattebetalarna, representerade av oss politiker i detta fall. Ett av kraven vi har all rätt att ställa är att forskningen vilar på så kallad god forskningssed och att ingen oredlighet i forskningen förekommer, i alla fall inte i någon större omfattning - jag tror att det är svårt att få till någon nolltolerans.
Att då ändra i högskolelagen och upprätta en nämnd är fullt rimligt för att vi alla ska kunna försäkra oss om god forskningssed. Det är också fullt rimligt att högskolor och andra aktörer inte själva har hela ansvaret för att forskningen bedrivs enligt god forskningssed. Av olika orsaker måste verksamheten även ha ett kontrollorgan utanför högskolorna.
Av dessa orsaker tycker vi att regeringens förslag i sin helhet är bra och välkommet. Jag går vidare till vår följdmotion. I betänkandet står följande: "Flera skäl talar dock för att frågan om en utvidgning av lagens tillämpningsområde till åtminstone all forskning som utförs med offentliga medel bör övervägas ytterligare.
Regeringen avser därför att låta utreda detta." Detta stod inte i propositionen, vad jag kunde se, men det är exakt vad vi tycker. Det var också exakt därför vi väckte vår följdmotion. Vi anser inte ens att lagens tillämpningsområde behöver gälla all forskning där en mindre del är offentliga medel utan att det ska överstiga en viss del eller en viss summa.
Detta tycker vi borde ha utretts när propositionen lades fram och nu i princip vara färdigt. Därför yrkar jag i dag bifall till vår reservation, men i grunden verkar vi i denna fråga ha en besvärande samsyn i själva sakfrågan.
Robert Stenkvist (SD):
När det gäller detta betänkande har vi inget yrkande. Jag tänkte prata om rymdstrategin och inte om de följdmotioner som behandlas i betänkandet. Vi tycker väl i stort att rymdstrategin, som presenteras i form av ett strategiskt dokument, är ganska okej. Den största summan för rymdverksamhet från vårt land går till EU:s rymdprojekt.
Det kan ändå falla sig naturligt, då denna verksamhet förutsätter en hög grad av samverkan. Den rymdstrategi som den förra regeringen lade fram är inte anmärkningsvärd på något sätt och sticker inte ut. Snarare innehåller strategin en massa självklarheter som vi kan ställa oss bakom.
Vi finner det svårt att peka på några direkta konstigheter i strategin, förutom en. En del talare har varit inne på det, och det gäller den militära användningen av rymden. Där menar jag att det finns en klar diskrepans i strategidokumentet. Låt mig exemplifiera detta.
Det står att strategiska mål bör vara att "förhindra utplacering av vapen i rymden och motverka att den blir en arena för konflikter" samt "rymden och rymdtjänster används för fredliga ändamål på ett sätt som gynnar mänsklig välfärd och hållbar utveckling". Ja, vi håller naturligtvis med. Vi vill inte heller ha kärnvapen i rymden. Det är självklart.
Och självklart ska vår verksamhet i rymden gynna både mänsklig välfärd och andra saker. Vidare står det att insatser som bör göras är att Sverige ska arbeta aktivt i internationella organ och ta fram relevanta styrande dokument och andra överenskommelser som syftar till att rymden hålls tillgänglig för alla och är fri från vapen.
Det håller vi med om. Men samtidigt står det att ett strategiskt mål bör vara att civila och militära aktörer ska samverka om forskning och utveckling och användning av rymdsystem så att synergierna mellan civil och militär rymdverksamhet tas till vara.
Ett strategiskt mål bör också vara att statlig rymdverksamhet bidrar till att öka Sveriges säkerhet genom att bidra till att Sveriges utrikes, säkerhets- och försvarspolitiska intressen uppfylls och att den nationella militära förmågan stärks. Man vill alltså stärka den militära förmågan samtidigt som man håller rymden fri från vapen.
Här kunde strategidokumentet faktiskt ha gjorts mycket tydligare i fråga om vad man menar med att stärka den militära förmågan samtidigt som rymden ska hållas fri från vapen och fri från konflikter. De två sakerna kan vara omöjliga att förena.
Som politiker vill man sitta på många stolar samtidigt, men man bör nog inte sitta på för många stolar samtidigt i samma dokument. Sannolikt vill alla stater använda rymden för att stärka sin militära förmåga, precis som den förra regeringen har föreslagit att vi ska göra. Men man måste mycket tydligare förklara vad man menar med dessa olika satser.
Vi yrkar inte på något här, fru talman, men vill ändå fästa uppmärksamhet på diskrepansen i dokumentet. Vi välkomnar för övrigt att det slås fast att vi ska värna vår militära förmåga och våra säkerhetspolitiska intressen. De formuleringarna borde bara ha gjorts ännu tydligare.
Robert Stenkvist (SD):
Som nationalist vill jag att vi ska samarbeta på alla de områden där vi tjänar på att samarbeta. Rymden är ett utmärkt exempel på ett område där vi måste samarbeta brett över hela Europa och Nordamerika, ja, över hela världen. Det vore löjligt att tro att Sverige kan bedriva enorma, dyra rymdprojekt utan att samarbeta. Det är inte seriöst att tro något sådant.
När det gäller den militära förmågan som jag tog upp kanske en del talare har rätt när de säger att dokumentet skulle ha varit tydligare och mer konkret. Om jag bara hade läst den andra halvan av dokumentet skulle jag ha fått en helt annan uppfattning än om jag hade läst den första halvan.
Jag håller absolut med om att vi ska använda rymden också för att stärka vår säkerhet och vår militära förmåga, vilket jag också sa i talarstolen, och det kan man mycket väl, och som Sköld mycket riktigt sa, göra utan att direkt placera ut vapen där. Detta borde som sagt ha framgått tydligare.
Som det är nu läser man i den första delen av dokumentet att vi vill ha en jättefredlig rymd, där vi verkligen samarbetar över hela världen utan några militära ändamål alls, medan man i den sista delen av dokumentet får rakt motsatt uppfattning.
Jag håller med: Vi måste använda rymden på alla de sätt vi kan, också för att stärka vår nationella säkerhet.
Robert Stenkvist (SD):
Nej, det är helt fel. Innan vi gick med i EU handlade vi med hela Europa och hela världen och hade massvis med samarbeten. Det ska vi absolut fortsätta med. Dessutom vill vi lämna EU efter en folkomröstning. Det glöms ofta bort, men det är svenska folket som i slutändan ska få avgöra. Det finns missuppfattningar som upprepas gång på gång.
Vi vill handla ännu mer med Europa. Vi vill handla ännu mer med övriga världen. Om vi inte handlar med andra länder hamnar vi ju på en utvecklingsnivå som slutar i stenåldern. Vi är inte dummare än att vi förstår det.
Vi glider från ämnet här, men det kanske inte huvudsakligen är mitt fel att vi gör det. Det är EU som organisation som vi inte tycker om. England är ett av de länder som har varit framträdande i världshandeln.
Nu lämnar de EU, inte för att de vill sluta samarbeta och definitivt inte för att de vill sluta handla utan för att EU är behäftat med överstatlighet och en massa andra problem som kostar enorma summor. Vi tycker att Sverige betalar en för stor summa av EU:s budget, och jag fruktar att den kommer att bli ännu större.
Jag är orolig för när vi går in i en lågkonjunktur och ska öka vår avgift till EU. När det gäller teknikutveckling och innovation i dokumentet i övrigt tycker vi att det är okej, och det var därför vi inte väckte någon följdmotion. Vi tycker att det är bra, och vi håller med om det.
Robert Stenkvist (SD):
I detta ärende har vi ingen annan åsikt än utskottsmajoriteten. Detta är kanske inte den mest spännande rapport som vi har sett från Riksrevisionen. Men systemet med lärosätenas lokalförsörjning är desto intressantare.
I rapporten sägs det att många lärosäten inte har gjort upp en lokalförsörjningsplan i enlighet med gällande föreskrifter. Göteborgs universitet tar sig fräckheten att i sitt remissvar säga att sådana planer är onödiga, att de ger onödig administration och att det inte behöver upprättas några planer annat än vid nybyggnation och liknande.
Förmodligen har Göteborgs universitet helt rätt. Hela systemet med att Akademiska Hus hyr ut lokaler till universiteten och att detaljerade lokalförsörjningsplaner ska göras upp titt som tätt är resurskrävande och skapar ett berg av administration, som Göteborgs universitet så riktigt påpekar. Dock ska gällande föreskrifter och regler följas.
Är de överdrivna ska reglerna ändras och göras ändamålsenliga. Det är rätt fräckt av Göteborgs universitet att säga att man inte tänker följa de regler och förordningar som finns. I betänkandet står det om en proposition från 1992 som riksdagen fattade beslut om och som fortfarande gäller. Jag tror att en tidigare talare nämnde den.
I betänkandet står följande: "Därför avvecklades myndigheten Byggnadsstyrelsen, medan statligt ägda bolag grundades för att förvalta statens fastigheter. Bolagen skulle ge en avkastning jämförbar med den som uppnås hos privatägda fastighetsförvaltande bolag." Problemet är att detta inte är en marknad i egentlig mening.
Detta började på 80-talet när allting skulle ske enligt marknadslagar. Jag är en varm anhängare av marknadslagarna - på marknaden. Detta är knappt ens en kvasimarknad, om man ska vara ärlig. Staten ska göra vinst på sina egna anslag, sina egna pengar. Har något lärosäte fått för mycket pengar kan man enkelt höja hyrorna och dra in lite extrapengar till staten.
Jag säger inte att det görs, men det skulle vara fullt möjligt att göra det. Frågan är om detta system i längden är rationellt. Jag anser nog, i likhet med någon motionär på detta område, att lärosätena ska få äga sina egna lokaler. Varje liten kontorsskrubb kanske inte blir maximalt utnyttjad, men man slipper en massa administration och en massa planer som ska upprättas.
Det är nog en vinst. En annan viktig fråga som vi borde ta tag i är studenternas bostadsförsörjning. Jag tycker fortfarande att det är vansinnigt att lärosäten som inte kan täcka bostadsförsörjningen åt sina studenter tillåts utöka antalet studieplatser. Det borde vara en självklarhet att alla studenter som börjar på en utbildning får tak över huvudet.
Men det är en annan fråga som går utanför detta ämne, och den får vi ta upp vid ett senare tillfälle.
Robert Stenkvist (SD):
Statsrådet Anna Ekström! Jag tycker att svaret var väldigt bra. Jag tycker att det var glasklart. Det är i princip inget politikersvar, utan det är ett riktigt svar - förutom kanske en mening. Jag önskar att detta svar går ut till landets lärare, för det är som sagt väldigt bra och klart.
I slutet av sitt svar säger statsrådet: "Avslutningsvis har jag stort förtroende för att de som arbetar inom skolväsendet utför sina uppgifter på ett sakligt och korrekt sätt." Att jag ställer denna interpellation beror på att mitt förtroende börjar naggas i kanten.
Jag tillhör ju ett politiskt parti, SD, och vi i SD har under flera valrörelser fått återkommande rapporter om lärare som bryter mot någon grundläggande objektivitetsprincip. Vi står i valstugor. Det kommer fram skolungdomar och berättar att läraren har sagt till dem att SD är hemska fascister, dem ska ni inte rösta på, men inte sagt någonting om de andra partierna.
Det har inte hänt en gång; det händer ideligen, och det händer i valrörelse efter valrörelse. Fru talman! För någon månad sedan åkte vi sverigedemokrater i utbildningsutskottet till en skola i norra Stockholm, i ett utanförskapsområde. När vi kom dit möttes vi av en demonstration mot SD, och det är helt okej. Vi lever i en demokrati.
De har rätt att demonstrera och säga vad de tycker om oss. Jag har inga som helst problem med det. När vi kom in i skolan märkte vi att stämningen inte var bra bland eleverna. Det var till och med så att några elever spottade på golvet framför oss när vi gick, och det är inte ett acceptabelt beteende av någon elev. Vi hade sedan ett samtal med rektorn för denna skola, och han var helt okej. Jag har ingenting att anföra mot rektorn, fru talman.
Han uppträdde korrekt och hade uppträtt korrekt. Vi diskuterade stämningen på skolan. Vi märkte ju att den var väldigt hätsk - vi fick ibland ta omvägar när vi gick mellan olika salar, och vi blev dessutom eskorterade därifrån av polis. När vi diskuterade frågan råkade rektorn försäga sig.
Han sa att en lärare faktiskt hade agerat partipolitiskt mot oss, vilket vi märkte. Svart på vitt var det en lärare som under vårt skolbesök hade gått över gränsen och propagerat mot oss. Vi lever i en demokrati. Man får ha vilka åsikter man vill. Lärare får engagera sig i Vänsterpartiet på fritiden.
Under min uppväxt hade jag lärare som var partipolitiskt aktiva. De var fullkomligt neutrala under lektionstid. Jag hörde aldrig någonsin att de var subjektiva eller talade illa om sina motståndarpartier. Utvecklingen har nästan gått tillbaka, kan jag tycka. Detta är ju inte acceptabelt.
Nu har vi inte ministerstyre i Sverige, så ett statsråd kan inte gå in och göra vad som helst. Men detta är ett problem som finns, och vi måste ta tag i det på något sätt. Lärarna måste få klart för sig vad som faktiskt gäller.
Robert Stenkvist (SD):
Statsrådet Ekström! Värdegrundsuppdrag och demokrati, ja. Jag tycker inte att det är demokratiskt, det Erdogan har gjort. Han har rensat ut 30 000 lärare - tror jag; jag kan inte siffran - och tillsatt sina egna, alltså lärare som propagerar för honom och sympatiserar med regeringen.
Det jag vill få fram är att det går en rågång mellan att vi har opartiska, neutrala tjänstemän och att vi inte har det. Har vi det inte, då kan tjänstemän i en framtid propagera för vilken regering och vilket parti som helst. Säg att vi har en konservativ regering som sitter i tolv år. Jag vill absolut inte att några lärare ska propagera för oss då.
Jag vill att de även i det läget ska vara neutrala och opartiska. Detta är lite av en kärna i demokratin - att lärare inte propagerar under lektionstid. Det är inte som i Erdogans Turkiet, där han tillsätter sina egna lärare. Detta är antidemokratiskt, och det måste svenska lärare få klart för sig.
Statsrådet säger att föräldrar med stort förtroende ska kunna skicka sina barn till skolan och att barnen inte ska bli negativt påverkade. Det finns sverigedemokrater vars barn har kommit gråtande hem för att läraren har talat om hur dumma deras föräldrar är. Detta är inte vanligt förekommande, men det har hänt.
Jag gick i Larsbodaskolan och andra året i Hästhagsskolan i Farsta, och lärarna där kunde klara av detta. Jag stötte inte på någon partisk lärare under min skoltid. Vi hade intensiva politiska diskussioner i mellan- och högstadiet, och lärarna klarade av detta. Jag hade jättestort förtroende för mina lärare.
De hade det inte alltid så lätt med mig, kan jag tala om, men de stod ut. År 2016 skrev en SO-lärare, John-John Ernstsson, en artikel i Svenska Dagbladet, där han menade att lärare gör rätt i att motarbeta SD på lektionstid. Vi har ett problem här, tycker jag.
Jag håller med om att vi ska ha en värdegrund och att demokratin ska sättas i högsätet. De demokratiska spelreglerna ska gälla. Det innebär att vi måste få tycka olika. Jag måste få ha en åsikt om vår immigrationspolitik, och statsrådet Anna Ekström måste, fru talman, få ha en annan åsikt. Och så kan vi stå här och debattera. Men lärarna i skolan ska inte tala om vad som är rätt eller fel.
De får mycket väl tala om vad vi står för; det ingår ju i uppdraget när det gäller samhällskunskap. Men de ska inte tala om för eleverna vad som är rätt eller fel, utan det ska eleverna när de växer upp och blir mer mogna kunna avgöra själva.
Robert Stenkvist (SD):
Statsrådet och jag är nog ense om de grundläggande principerna. Självklart ska lärare stå för och föra ut de grundläggande demokratiska principerna, och självklart måste man få föra en debatt om vad de olika partierna står för. Det måste till exempel högstadieelever kunna klara av.
Något barn till en sverigedemokratisk förälder kan säkert bli lite stött när läraren sakligt och objektivt går igenom olika partiers partiprogram. Det får de helt enkelt stå ut med och lära sig - livets hårda skola. Det är när lärarna kliver över denna gräns jag reagerar.
Och det sker; vi får rapporter om det inför varje valrörelse. Om någon elev förfäktar odemokratiska principer tycker jag att det är helt okej att läraren bryter in och förfäktar demokratiska principer i enlighet med vår grundlag och vårt styrelseskick - varje man, en röst, och yttrandefrihet.
Man får tycka illa om oss hur mycket man vill, bara inte lärarna gör det under lektionstid. Sedan får de vara vänsterpartister eller vad som helst på fritiden. Jag anser att vi har ett lite större problem än vad statsrådet Anna Ekström ser, fru talman.
Robert Stenkvist (SD):
I vanliga fall skulle Jimmy Ståhl hållit detta anförande, men i dessa tider har vi alla ett ansvar i den pågående epidemin och den kris den medför. Det innebär att jag fått glädjen att ta denna debatt. Fru talman!
I detta betänkande har vi två tillkännagivanden, ett som handlar om Sjöfartsverkets verksamhetsform och finansiering och ett som handlar om farledsavgifternas miljödifferentiering. Vi vet alla hur viktig sjöfarten är för att vi ska få varor till våra butiker.
Sjöfarten har det tufft med ökande kostnader, och görs inget åt detta finns stor risk att vi får ett sämre transportflöde. Det medför att en risk för varubrist kan uppstå, vilket i sin tur medför att exportföretagen kommer att drabbas av stora problem. Det kommer de att göra i varje fall i och med den här krisen.
Att se över Sjöfartsverkets verksamhetsform är nödvändigt för att se om man kan bryta de ökande kostnaderna för sjöfarten. Det andra tillkännagivandet handlar om att de som investerar i miljövänliga fartyg ska få en reducerad farledsavgift. Det är inte mer än rimligt att de som investerar i renare fartyg också får lägre kostnader.
Vi är mycket fundersamma över varför inte Miljöpartiet ställt sig bakom detta tillkännagivande som skulle motivera sjöfarten till stora miljöförbättringar. Fru talman! Sverige har sedan 2014 haft möjligheten att ha sitt eget regelverk för våra inre vattenvägar, något regeringen valde att mer eller mindre likställa med IMO:s regelverk.
Ändå finns det fantastiska möjligheter att köra pråmfartyg och avlasta vägarna med den trafiken. Nu kommer till exempel en linje upprättas mellan Norviks hamn och Mälarhamnar. Den linjen är mycket kostsam, men den är viktig för att avlasta vägtrafiken.
Sverigedemokraterna, Moderaterna och Kristdemokraterna har en gemensam reservation 16, vilken hade möjliggjort mycket mer trafik på de inre vattenvägarna. Vi hade hoppats på att fler partier hade ställt sig bakom den reservationen. Vi kommer dock fortsätta att kämpa för den möjligheten som avsevärt skulle bidra till en bättre miljö.
Slutligen, fru talman, vill jag bara säga att vi i vanlig ordning står bakom alla våra reservationer. Men för att spara tid vid voteringen yrkar jag bifall enbart till reservation 16.
Robert Stenkvist (SD):
Dessa pengar lades ju till en gång, innan Gunilla Svantorp blev ordförande, på grund av en sammanslagning. Vi såg ingen anledning till att dessa pengar skulle tillföras på grund av denna sammanslagning. Det var förra mandatperioden, och de här minusposterna har legat kvar ända sedan dess. Vi har inte funnit någon anledning att ta bort dem efter det.
Vi tyckte inte att det skulle tillföras mer pengar på grund av sammanslagningen, och vi tycker fortfarande likadant. Till slut blir detta naturligtvis en obsolet uppgift. När det har gått ett antal år sedan sammanslagningen kan man fundera på om de ska vara kvar. Men det var orsaken till att vi drog bort dessa pengar. Jag tror att det var i början av förra mandatperioden.
Av de uppdrag till Nationella sekretariatet för genusforskning som Gunilla Svantorp räknade upp, fru talman, tycker jag att en del är alldeles utmärkt, till exempel att forska om sexuella trakasserier. Det ska inte förekomma sexuella trakasserier. Bedriver man seriös forskning om detta kanske man kan komma åt problemet - alldeles utmärkt!
Men sedan har ju detta sekretariat ägnat sig åt en massa andra saker, som vi kunde läsa om bland annat i Ivar Arpis stora artikelserie i Svenska Dagbladet. Bland annat tvingade de in genusvetenskap i kurser som kunde handla om historia eller vad som helst. Det tycker vi är fel.
Det här sekretariatet ligger inom Göteborgs universitet. Göteborgs universitet får forska om precis vad de vill. Vi har akademisk frihet. De får forska om dessa saker som Gunilla Svantorp läste upp. Vi tycker dock inte att sekretariatet har utmärkt sig på ett positivt sätt.
Robert Stenkvist (SD):
Nej, där lade Gunilla Svantorp ord i munnen på mig. Vi har inte förbjudit någon forskning. Låt mig upprepa det: inte någon forskning. Varje universitet får självt bestämma vad man vill forska i. Jag säger tvärtom: Det är ju Sverige som är Ungern här och påtvingar kurser i historia genusvetenskap. Till och med den här Butler, som de var tvungna att läsa en bok av, var emot det.
Det är Sverige som är det omvända Ungern - precis tvärtom! De får absolut forska om maktstrukturer och genusvetenskap. Det ska bygga på vetenskaplig grund och prövas som all annan forskning. Det är vårt krav: att det ska vara samma krav på detta som på all annan forskning. Det finns maktstrukturer.
Det är inte bara patriarkala maktstrukturer i vårt land, utan det finns många andra maktstrukturer som kan vara intressanta att forska om.
Robert Stenkvist (SD):
Då står jag här igen, Mats Berglund. Det gäller samma fråga som förra gången. Mats Berglund pratade om sagor och sagoberättande och nämnde i det sammanhanget kärnkraft. I dag består Sveriges elproduktion till 40 procent av kärnkraft. Det gjorde den i alla fall sist jag kollade siffrorna - den kan ha sjunkit lite grann.
Det är ingen saga, utan det är reell elektricitet, som vi använder här i denna sal vid just detta tillfälle. Tyskland avvecklar all sin kärnkraft efter Fukushima, med följden att de inte kan göra sig av med sin kolproduktion och kolkonsumtion, som producerar enorma mängder koldioxid.
Detta är ingen saga, utan det är verklighet. Jag vet att Miljöpartiet vill premiera vindkraft och kanske solkraft eller solel, men detta är lite av en saga i dagens läge. En stor del av det kanske kan bli verklighet - det tvivlar jag inte på. Det produceras en del el med vindkraft, och det är inte fel. Men det kommer inte att räcka.
Miljöpartiet är för snabbtåg, som kommer att sluka enorma mängder el. Saga och verklighet - jag ställer mig lite frågande här, fru talman.
Robert Stenkvist (SD):
Tekniken har förhoppningsvis utvecklats en del sedan Gustav Vasas tid. Med vår berggrund tror jag att vi kan hålla koll på kärnbränsle i tusen år framöver. Kärnkraften innebär risker. Det kan inträffa olyckor. Det kan det med alla energislag. De kärnkraftsolyckor som hänt har skett genom enormt slarvigt förfarande, såsom i Tjernobyl, där de nästan medvetet framkallade en kärnkraftsolycka.
Jag hoppas att vi har bättre utbildade operatörer än så. I Fukushima var det en tsunami. Sverige kommer inte att drabbas av någon tsunami. Men det är inte riskfritt. Vindkraft kan haverera. Det dör en massa rovfåglar i vindkraftverk, vilket gör mig mycket beklämd. Det har inte utvecklats någon teknik för att förhindra detta. Det borde vi forska på i första hand.
Jag tror att kärnkraften har en plats tillsammans med vindkraft och solkraft.