KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Regeringen fördömer antisemitism och alla former av intolerans varhelst och av vemhelst som uttrycker den. Det gäller även i fallet med det palestinska tv-program som Lars Adaktusson tar upp. Yttranden som på något sätt antyder att judarna bär skuld för Förintelsen är utan tvekan antisemitiska. Jag måste dock invända mot den bild som ges av att den palestinska ledningen präglas av antisemitism.
Det har funnits tillfällen när företrädare har gett uttryck för antisemitism. Vi har då tagit upp det med palestinska företrädare i tydliga ordalag. Som jag nämnde förut har president Abbas efter kritiserade uttalanden tagit tydlig ställning mot antisemitism. Han har beskrivit Förintelsen som det mest avskyvärda brottet i historien och tagit avstånd från antisemitism i alla dess former.
Jag vill till yttermera visso påminna om att den palestinska ledningen länge erkänt Israels rätt att existera. Den har gjort åtaganden om att inte använda våld i sin strävan efter att nå fred. Vi förväntar oss att den fortsätter att uppfylla dessa åtaganden. President Abbas upprepade senast den 1 december förra året i ett FN-tal att Palestina håller fast vid fredliga metoder för att nå ett slut på konflikten i enlighet med internationell rätt.
Sverige bör stödja Palestina i denna föresats. Som bekant stöder Sverige sedan länge ansträngningarna för att nå fram till ett slut på ockupationen och till en folkrättsgrundad och förhandlad tvåstatslösning där de två länderna Israel och Palestina kan leva sida vid sida i fred och säkerhet.
Den övergripande inriktningen på det svenska biståndet till Palestina handlar just om att stärka palestinsk statsbyggnad och bidra till respekt för mänskliga rättigheter, stärkt demokrati och rättsstatens principer, en hållbar ekonomisk och miljömässig utveckling och en socialt inkluderande fred. Regeringen är tydlig i dialogen med den palestinska regeringen om vikten av att ta avstånd från våld, hatpropaganda och uppvigling. Det är förväntningar vi har på alla länder.
Regeringen kommer alltid att fördöma antisemitism. Vi vet att antisemitism och rasism frodas i fördomar och okunskap och gynnas av intolerans, hat och våld. Det kan man se i olika delar i världen. I Israel och Palestina lever israeler och palestinier visserligen i varandras omedelbara närhet geografiskt men lika fullt isär.
Den israeliska ockupationen inskränker på olika sätt rörelsefriheten för palestinier och har påverkat tillvaron för generationer av kvinnor och män på Västbanken och i Gaza. Kontaktytorna mellan israeler och palestinier är få och misstron djup. Då tenderar de negativa stereotyperna av den andra sidan att ta överhanden. Ingen kan väl bestrida att sådana förekommer både i Palestina och i Israel.
Det finns inget enkelt recept för att skapa ökad förståelse och tolerans i en sådan kontext, inte minst när motsättningarna är så hårda och rädslan och vreden så kännbara i människors vardag som i denna konflikt, som har varat i mer än 70 år.
Ann Linde (S):
Jag invänder mot Lars Adaktussons ensidiga och missvisande beskrivning av den Ramallahbaserade palestinska ledningen och att den skulle odla antisemitiska föreställningar och vara sysselsatt med att uppvigla hat och terrorhandlingar mot Israel. Sådana föreställningar och retorik har förekommit, och det är givetvis allvarligt. Men vi har då reagerat på de yttranden som har fällts.
Vi gjorde det, som jag redan har nämnt, efter president Abbas kritiserade tal i april 2019. Den starka reaktionen från omvärlden ledde till att president Abbas tog tillbaka sitt uttalande och tydligt markerade avstånd från antisemitism.
Vi reagerade när det gjordes uttalanden i en Fatahpartikommittés namn i januari 2020 i samband med 75-årsdagen av befrielsen av Auschwitz-Birkenau som innehöll delar som var djupt stötande för alla som kämpar mot antisemitism och andra former av hat.
Vi reagerade också när en palestinsk tidning med koppling till palestinska myndigheten publicerade en insändare som syntes uppmana till terroristdåd i samband med World Holocaust Forum i Jerusalem i januari 2020.
Det bör stå klart att den officiella och dominerande palestinska linjen är att söka få ett slut på konflikten med Israel med fredliga metoder genom förhandlingar som innebär att man kommer överens om gränser och de andra slutstatusfrågorna och att Israel och Palestina sedan kan leva sida vid sida i fred och säkerhet. Det borde Lars Adaktusson kunna erkänna och visa stöd för.
Det är lätt att i en konflikt ta parti för den ena parten och okritiskt anamma dess perspektiv och nagelfara motståndarens alla fel och brister. Lars Adaktusson kritiserar Palestina ofta och gärna i olika frågor, ibland med viss rätt. Min uppfattning är att man inte bidrar till att främja förståelse och bättre relationer mellan sidorna i en konflikt genom att ensidigt stödja den ena parten.
Regeringen står bakom FN:s och EU:s folkrättsbaserade syn på konflikten och strävar efter att ha en god och konstruktiv relation med både Israel och Palestina, en relation som även medger utrymme för uppriktig kritik när så behövs. Israel och Palestina är två parter som i slutändan måste komma överens om en förhandlingslösning. Att svartmåla den ena eller andra sidan för inte framåt.
I stället bör vi göra vad vi kan tillsammans med andra i det internationella samfundet för att hjälpa dem att närma sig varandra. Antisemitism förekommer tyvärr i Palestina såväl som i EU och i andra delar av världen liksom i vårt eget land. Det kan inte accepteras. Det får vi aldrig slå oss till ro med. Ett konsekvent, medvetet och uthålligt arbete behövs för att bekämpa antisemitism.
Det är ett arbete som behöver ske brett på olika nivåer och i olika forum såväl nationellt och regionalt som internationellt. Det är mer effektivt att få till stånd en positiv förändring genom dialog och samarbete i stället för att klippa av relationer. Jag hoppas att Lars Adaktusson också vill inse det.
Ann Linde (S):
Det är djupt problematiskt att Lars Adaktusson står i riksdagens talarstol och hävdar, trots att han har bättre vetande, att regeringen inte gör någonting mot antisemitism eller tar avstånd från antisemitiska uttalanden. Det är väldigt beklagligt. Regeringen är tydlig i dialogen med företrädare för Palestina om vikten av att ta avstånd från våld och hatpropaganda. Det är förväntningar som vi har på alla länder.
Vi accepterar inte antisemitism och andra former av rasism i något sammanhang. Vi bedriver ett brett och aktivt arbete internationellt för att bekämpa antisemitism. Som jag nämnde inledningsvis sker det både i EU och i FN och under vårt pågående OSSE-ordförandeskap.
Ett av de första större event som vi höll i det svenska OSSE-ordförandeskapet var ett expertmöte om antisemitism där representanter för OSSE:s deltagande stater, civilsamhället, trossamfund och multilaterala organisationer diskuterade hur breda koalitioner kan byggas för att förebygga och motverka intolerans och diskriminering. Palestina och Israel deltog i detta möte tillsammans med andra av OSSE:s Medelhavspartner.
Vi avser att till fullo utnyttja de möjligheter som Malmö internationella forum för hågkomst av Förintelsen och bekämpande av antisemitism i oktober 2021 samt Sveriges ordförandeskap i International Holocaust Remembrance Alliance, IHRA, 2022-2023 ger för att samla det internationella samfundet kring ett ännu mer proaktivt gemensamt arbete mot antisemitism.
Genom de kontakter och den dialog vi har med både regering och civilsamhälle i Palestina kan vi bidra till att motverka antisemitism även där. Genom Palestinabiståndet hjälper vi till att stärka bland annat demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Det främjar fred och tolerans och motverkar våld. Tack för debatten.
Ann Linde (S):
Lorena Delgado Varas har frågat mig om Sveriges regering kommer att ta upp frågan om politiska fångar med Chiles regering och kräva frigivning av dessa. Hon har även frågat om Sverige kommer att kräva att Chiles regering respekterar FN:s konvention om barnets rättigheter genom att släppa fängslade barn och ge dem upprättelse.
Vi har noterat och är oroade över uppgifter om godtyckliga frihetsberövanden i Chile, inklusive av minderåriga. Under det senaste året har Sverige flera gånger tagit upp frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i bilaterala kontakter med Chiles regering. Vi har nyligen och specifikt tagit upp frågor om godtyckliga frihetsberövanden, inklusive av minderåriga.
I EU:s MR-dialog med den chilenska regeringen tog Sveriges ambassadör i Chile specifikt upp situationen för frihetsberövade. Vi har också flera gånger uttalat oss offentligt om situationen i landet för att understryka vikten av att de mänskliga rättigheterna respekteras fullt ut.
Sveriges regering förväntar sig att de mänskliga rättigheterna respekteras under alla omständigheter och avser att fortsätta vara en stark röst och aktör för barnets rättigheter. Denna position driver regeringen med största övertygelse i alla bilaterala kontakter med andra länder, inom EU, FN och andra multilaterala sammanhang.
Chile är en demokratisk rättsstat, och vi förväntar oss att regeringen värnar rättssäkerheten, inklusive rätten att få anklagelser om brott utredda och prövade i domstol inom rimlig tid. Vi förväntar oss att man säkerställer att frihetsberövande enbart sker på laglig grund, enligt den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, som Chile har ratificerat.
Vi förväntar oss även att Chiles regering säkerställer att inget barn olagligt eller godtyckligt berövas sin frihet, enligt konventionen om barns rättigheter, som Chile också har ratificerat. I slutet av året avser UD att publicera en rapport om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i Chile. Där kommer rätten till frihet och personlig säkerhet samt barnets rättigheter också att tas upp.
Ann Linde (S):
Återigen: Det är inte sant att Sveriges regering inte kraftfullt tar upp dessa frågor direkt med presidenten, ministrar och statssekreterare öga mot öga i Chile och i samtal. Vi förväntar oss att de mänskliga rättigheterna respekteras under alla omständigheter. Det är en uppfattning som vi driver stenhårt.
Denna förväntan finns även under den pågående pandemin. Chile är ett land som har drabbats mycket hårt av covid-19. Vi har noterat och vi är oroade över uppgifterna om svåra förhållanden inom den chilenska kriminalvården, som ju Lorena Delgado Varas tar upp. Cirka 140 000 personer, varav 16 000 är kvinnor, finns i den chilenska kriminalvårdens system.
Av dessa är omkring 30 procent fängslade eller häktade, ofta under svåra förhållanden med överbeläggningar och bristande tillgång till hälso- och sjukvård. Det förekommer även olika former av kränkande behandling. Även om polisen har bytt ut kritiserad ammunition och fått viss MR-utbildning har många av de genomgripande polisreformerna uteblivit, och nya övergrepp fortsätter att äga rum.
Den incident som Lorena Delgado Varas tog upp, som handlade om att polisen knuffade ned en demonstrerande tonåring från en bro i centrala Santiago, har hos många naturligtvis rivit upp sår från Pinochetdiktaturens tid.
Det kan naturligtvis öka spänningarna, vilket visade sig redan dagen därpå på Plaza Italia, det epicentrum som de flesta demonstrationer utgår från.
Förutom att Sverige framför sin tydliga hållning till den chilenska regeringen har ambassaden i Santiago träffat minderåriga som står åtalade för brott under de sociala protesterna och som väntar på rättegång. Ambassaden har träffat familjemedlemmar till anhållna, advokater och organisationer från det civila samhället.
De följer noga utvecklingen vad gäller mänskliga rättigheter. Med detta sagt anser vi fortfarande att Chile är en demokratisk rättsstat, där regeringen och de rättskipande organen är tydligt åtskilda. Men vi förväntar oss och kräver att regeringen gör sitt yttersta för att förbättra systemet inom kriminalvården. Det påtalar vi gång på gång på gång.
Det betyder att förhållandena på Chiles fängelser måste förbättras. De intagna måste få tillgång till sjukvård och skyddsutrustning, vilket är särskilt viktigt under den pågående pandemin.
Ann Linde (S):
Jag tror inte alls att det är så att det chilenska folket inte känner att Sverige har solidaritet med Chile. Det har vi haft i flera decennier, och det fortsätter vi att ha. Däremot konstaterar jag att det tyvärr är så att det chilenska folket inte har så stort förtroende för de politiska partierna i Chile. Oppositionen är splittrad. Man har ingen enig syn på vad man vill med konstitutionen.
Militärer försvarar mycket högre opinionssiffror än vad de politiska partierna har. Det är sorgligt, och jag hoppas att den situationen ska bli bättre. Vi har varit tydliga med hur vi ser på situationen i Chile, både i våra kontakter och genom offentliga uttalanden. Vi är en stark röst. Vi arbetar aktivt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer.
Vi är övertygade om att Chile känner både vår solidaritet med Chiles folk och vår syn i de här frågorna, där vi kritiserar Chiles regering. Vi förväntar oss naturligtvis att Chiles oberoende rättsväsen undersöker de anklagelser om kränkningar som framkommit. Det är en process som redan har inletts. Vår ambassad följer den noga och besöker föräldrar till dem som sitter i fängelse.
Vi förväntar oss också att rättsväsendet undersöker huruvida de personer som har frihetsberövats i samband med demonstrationer och anhållits i enlighet med lagen får tillgång till sjukvård och adekvata förhållanden i fängelserna, särskilt när det gäller minderåriga.
Vi välkomnar också överenskommelsen mellan regerings- och oppositionspartierna om att hålla en folkomröstning om huruvida en ny konstitution ska tas fram och på vilket sätt.
Ann Linde (S):
Amineh Kakabaveh har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förmå Kurdistans regionala regering att respektera yttrandefriheten och andra demokratiska rättigheter och att snarast försätta de 26 journalisterna och andra politiska fångar och MR-aktivister på fri fot. Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstatens principer i Irak är allvarlig.
Detta tydliggörs i regeringens rapport om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i Irak, som publicerades 2019. Den proteströrelse som sedan 2019 kommit till uttryck genom återkommande demonstrationer runt om i landet står under hårt tryck från aktörer som vill begränsa yttrandefriheten. Både demokratiaktivister och journalister har utsatts för godtyckliga arresteringar och bortföranden, våld och riktade mord.
Enligt Reportrar utan gränser rankas Irak på plats 162 av 180 länder när det kommer till pressfrihetsindex. Det ska jämföras med plats 156 år 2019.
Jag svarade nyligen Amineh Kakabaveh på riksdagsfråga 2020/21:211 om gripandet av Sherwan Sherwani och hans journalistkollegor i irakiska Kurdistan med att regeringen ser med största allvar på gripanden av och våld mot journalister och människorättsförsvarare i Irak, inklusive i den kurdiska regionen.
Utvecklingen i den kurdiska regionen i Irak präglas just nu av ett allt hårdare politiskt klimat mot oppositionella röster. Det är med stor oro jag noterar att tre journalister, däribland Sherwan Sherwani, och två aktivister vid en rättegång i Erbil nyligen dömdes till sex års fängelse för allvarliga brott. Det är också djupt oroande att de dömda liksom andra gripna oppositionella hållits fängslade utan tillräckligt rättsskydd.
Sverige förväntar sig att respekten för mänskliga rättigheter, inklusive yttrandefrihet, fria och oberoende medier liksom rättsstatens principer upprätthålls och har också nyligen framfört dessa uppfattningar till politiska företrädare i den kurdiska regionen i Irak. Sverige har ett brett engagemang i Irak för att främja en demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter.
Vi ger genom strategin för utvecklingssamarbetet med Irak stöd för att förbättra det civila samhällets möjligheter att organisera sig med särskilt fokus på bland annat mänskliga rättigheter. Vi lyfter återkommande upp frågor om mänskliga rättigheter, inklusive yttrandefrihetsfrågor, och demokrati i vår dialog med företrädare för den federala regeringen i Bagdad och för KRG i Erbil.
Jag kommer i mina möten med irakiska företrädare, inklusive med företrädare för KRG, att fortsätta att inskärpa att vi på svensk sida förväntar oss att de mänskliga rättigheterna efterlevs. Sverige för också en kontinuerlig dialog med företrädare för det irakiska civilsamhället, inklusive i Kurdistan. Sverige är pådrivande inom EU och FN och i andra sammanhang när det gäller att uppmärksamma kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Irak.
Vi verkar inom EU för ett fördjupat samarbete med Irak för att främja en ökad demokrati och stärkt respekt för mänskliga rättigheter.
Ann Linde (S):
Precis som Amineh Kakabaveh gör ser också regeringen med stor oro på situationen för de mänskliga rättigheterna i Irak inklusive den kurdiska regionen. Vi följer händelseutvecklingen noga och lyfter kontinuerligt fram mänskliga rättigheter i vår bilaterala dialog med politiska företrädare för provinsregeringen i Erbil och centralregeringen i Bagdad samt genom EU och FN. Trenden vi ser är djupt oroande.
Jag har tidigare fördömt förekomsten av riktade mord på aktivister och attacker mot demonstranter. Jag har också understrukit vikten av att irakiska myndigheter säkerställer ansvarsutkrävande för dessa brott och övergrepp samt att demonstranter kan åtnjuta sina mänskliga rättigheter och samlas och uttrycka sina åsikter. Jag har uttryckt min djupa oro för det dödliga våldet i samband med de demonstrationer och protester som har pågått i Irak sedan hösten 2019.
De fleråriga fängelsestraff mot journalister och aktivister som vi nu ser i den kurdiska regionen fördjupar denna oroväckande trend.
Precis som FN:s generalsekreterares särskilda representant för Irak, Jeanine Hennis-Plasschaert, sa i sin senaste kvartalsvisa briefing i säkerhetsrådet finns det i en demokrati ingen plats för förtryck och kränkningar av mänskliga rättigheter som yttrandefrihet och mötesfrihet. Demokrati kräver transparens, rättvisa och ansvarsutkrävande.
De här grundläggande principerna är, som representanten påtalade, tyvärr ofta frånvarande i Irak inklusive den kurdiska regionen. Respekten för de mänskliga rättigheterna inklusive yttrandefrihet och fria och oberoende medier är grundläggande i ett demokratiskt samhälle.
Fortsatt demokratisering och fredsbyggande i Irak efter flera år av konflikt kräver att alla medborgare ges möjlighet att göra sin röst hörd och delta aktivt i samhällsdebatten utan rädsla för att utsättas för förtryck, hot, våld eller påtvingade försvinnanden.
Detta gäller givetvis även journalister och aktivister, som har samhällsbärande uppgifter att granska orättvisor, maktmissbruk och korruption och utkräva ansvar av makthavare. Sverige delar nära mellanfolkliga band med Irak inklusive Kurdistan.
Dessa band utgör grunden till Sveriges breda och långsiktiga engagemang i Irak, som syftar till att stötta fred, stabilitet och demokratisering. Som jag tidigare nämnde stöder vi genom strategin för Sveriges utvecklingssamarbete med Irak arbetet för att förbättra och förstärka det civila samhällets möjligheter att verka och organisera sig, med särskild inriktning på bland annat mänskliga rättigheter.
Flera sådana projekt genomfördes av biståndspartner också i den kurdiska regionen, bland annat med fokus på journalister, unga och kvinnor. Vi ger bland annat stöd till organisationen Internews, som stöder kvinnliga journalister genom att främja en öppen samhällsdebatt om kvinnors rättigheter, jämställdhet, attityder och förändringar av normer.
Ann Linde (S):
Det irakiska samhället, inklusive den kurdiska regionen, står inför stora utmaningar för att åstadkomma stabilitet och fortsatt demokratisering efter många års konflikt. Uppbyggandet av en irakisk rättsstat är en viktig del i processen för att uppnå långsiktig och hållbar fred i landet. Detta gäller även den kurdiska regionen.
Under 2020 riskerade journalister, MR-försvarare och demonstranter som kritiserade och ifrågasatte kurdiska offentliga institutioners agerande att utsättas för hot, trakasserier och godtyckliga arresteringar och häktningar. De fleråriga fängelsedomarna mot fem journalister och aktivister är därför djupt oroväckande.
Oron förstärks av att dessa personer, som i oktober arresterades och åtalades för spioneri och för att destabilisera den nationella säkerheten, enligt bland annat Amnesty international har vittnat om tortyr och annan form av misshandel.
Mot denna bakgrund uttryckte Sveriges MR-ambassadör i ett uttalande vår djupa oro över de fängelsestraff som utdömts och underströk vikten av respekten för mänskliga rättigheter, inklusive yttrandefrihet och fria och oberoende medier. Vi fortsätter vår dialog med irakiska företrädare om de här fallen men också om grundläggande demokratiska värden.
Sverige är ständigt pådrivande för att mänskliga rättigheter och demokrati hålls prioriterade inom ramen för EU:s engagemang i Irak. EU arbetar kontinuerligt med att stärka sitt samarbete med Irak.
I ett nyligen hållet anförande i FN:s råd för mänskliga rättigheter uppmanade EU den irakiska regeringen att utreda påstådda hot, godtyckliga arresteringar, bortförande av och mord på civilrättsaktivister, journalister och människorättsförsvarare. I anförandet lyftes särskilt de nyligen utdömda fleråriga fängelsestraffen i den kurdiska regionen.
Likt på andra platser i världen för Sverige i Irak dialog med journalister, aktivister, människorättsförsvarare och andra grupper i det civila samhället. Vittnesmålen från de senaste månadernas händelseutveckling ger vid handen en fortsatt negativ utveckling. Skyddet och främjandet av demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer är en högt prioriterad fråga för den svenska regeringen.
Därför har jag och medarbetare på Utrikesdepartementet i bland annat våra samtal med företrädare för den kurdiska regionala regeringen återkommande lyft fram, och kommer att fortsätta att lyfta fram, vår oro när det gäller läget för de mänskliga rättigheterna och demokratiutvecklingen, inklusive frågan om hot och repressioner mot aktivister och journalister.
Ann Linde (S):
Liksom Amineh Kakabaveh ser regeringen med stor oro och största allvar på gripandet av Sherwan Sherwani och hans journalistkollegor i irakiska Kurdistan och på det våld mot journalister och människorättsförsvarare som nu sker i Irak och i kurdiska regionen.
Vi har sedan den senaste vågen av protester utbröt i Irak hösten 2019 sett en oroande utveckling när det gäller respekten för mänskliga rättigheter i Irak, inklusive i den kurdiska regionen. Sverige har både bilateralt och genom EU reagerat mot våldet mot demonstranterna, inklusive attackerna som är riktade mot MR-försvarare och journalister.
Vi har framhållit vikten av att man följer och respekterar de mänskliga rättigheterna. Där ingår yttrandefrihet, föreningsfrihet, förhandlingsfrihet och mediefrihet men också att det måste utkrävas ansvar av dem som har gjort sig skyldiga till övervåld. Respekten för alla befolkningsgruppers lika rättigheter är en nyckelfråga för Iraks framtid.
I bilaterala kontakter med Irak betonar Sverige återkommande vikten av politiska reformer och ekonomiska reformer som syftar till en jämlik behandling av alla irakiska medborgare. Vi kommer att fortsätta att verka för en inkluderande reformprocess och en nationell försoning. Jag vill avsluta med att tacka Amineh Kakabaveh för att hon tar upp den här frågan till en viktig debatt i Sveriges riksdag.