Peter Jeppsson (S):
Det har, försvarsministern, knappast undgått någon att Försvarsmakten just nu diskuterar ett förslag om att förändra grundkraven för soldater och sjömän. I dag är det gymnasium som gäller, men enligt Försvarsmaktens eventuella nya krav kommer det att räcka med grundskola med godkänt i matte, engelska och svenska.
Försvarsministern har i sitt skriftliga svar och precis i sitt anförande här som svar på Peter Hultqvists interpellation sagt att kraven på rekryterna är högre i dag än under värnpliktstiden. Men hur tolkar ministern sitt eget svar nu, när Försvarsmakten diskuterar att sänka just de krav som ministern själv lyfte fram här och nu?
Även om ministern har kommenterat det hela i ett inlägg i Svenska Dagbladet, tror jag det var, anser jag att bara det faktum att frågan har kommit upp visar på problem som Försvarsmakten står inför i den här frågan. Varför gör man annars dessa förändringar? Är det för att det har visat sig att alltför många rekryter helt enkelt plötsligt hoppar av? Jag tror att var fjärde var en siffra som nämndes.
Det känns tyvärr som att personalförsörjningssystemet svajar innan det ens har kommit i gång fullt ut. Resonerar Försvarsmakten så att enda chansen att få ungdomar att ta anställning på sikt är just genom att sänka kraven? Är det då bra att sänka kraven? Jag kan bara själv stilla fundera.
Vad händer med förbanden, kvaliteten och möjligheten att få personal som är väl rustad med en bra skolbakgrund? Vad händer med de enskilda kontinuerligt anställda soldaterna och sjömännen efter anställning? Peter Hultqvist har tagit upp det här, för en viktig del som måste lyftas fram är faktiskt soldaternas och sjömännens villkor.
Anser ministern att dessa i dagsläget är tillräckliga? Antag att man tar anställning vid 20 års ålder och är inne i systemet i åtta plus fyra år, alltså totalt tolv år. Då kommer man ut vid 32 års ålder. Hur blir det med eventuella högskolestudier, universitet etcetera?
Hur kommer vidareutbildningen att se ut generellt inom Försvarsmakten för den som varken är behörig att gå vidare inom systemet som befäl eller att studera civilt? Fru talman! Jag har hört både fackförbund och utbildare inom Försvarsmakten uttala sig tydligt om det här förslaget. De är väldigt kritiska till detta, och det har de god anledning till.
Med andra ord är de som kan verksamheten emot en sådan lösning. Det blir en kortsiktig vinst för både Försvarsmakten och för den enskilde. Det behövs högmotiverade soldater, sjömän och befäl som kan se en framtid antingen inom systemet eller utanför. Men återigen, varför diskuteras denna förändring över huvud taget inom Försvarsmakten? Jag kan tyvärr bara se det som att man inte tror att det går att rekrytera på samma sätt som regeringen först har sagt.
Här kanske notan kommer för det resonemanget som fördes tidigare när vi gick från värnplikt till yrkesförsvar, för det gick väldigt snabbt. Lagstiftningen är faktiskt inte riktigt på plats. Och hur går det med kontakterna när det gäller näringsliv och företag och de som ska bli tidvis anställda? Kan de räkna med att kunna vara borta från sina ordinarie jobb utan att drabbas negativt eller att få ett nej helt och hållet? Är allt på plats?
Det har ändå gått över ett och ett halvt år sedan vi skiftade system. Fru talman! Vi diskuterar Sveriges försvarsmakt här, och frågan är hur långt trovärdigheten kan sjunka innan det blir ett påtagligt problem.