LiseLotte Olsson (V):
Jag vill börja med att tacka för svaret. När jag hör svaret blir det väldigt tydligt att Göran Hägglund och jag befinner oss i olika världar med olika verkligheter. Låt mig ge ett exempel. I svaret säger statsrådet att regeringen vill modernisera den svenska familjepolitiken. Jag undrar vad det är för modernt med ett bidrag som i praktiken kommer att bli en fälla för kvinnor, och då främst för kvinnor som redan har en svag ställning på arbetsmarknaden.
Är det en modern familjepolitik att lägga fram ett förslag som baseras på kärnfamiljsmodellen när vi vet att många familjer i dag består av en ensamstående förälder med barn? Om regeringen och Göran Hägglund ville vara moderna skulle de i stället införa förkortad arbetstid med bibehållen lön. Det skulle verkligen gynna alla barn och föräldrar. Jag och många av remissinstanserna är oroliga för vilka samhällsekonomiska konsekvenser vårdnadsbidraget kan få.
Något svar på det lämnar inte statsrådet. Min interpellation handlar emellertid egentligen inte om vårdnadsbidragets vara eller inte vara. Nej, det jag vill diskutera med statsrådet är hur han och regeringen tänkt när de läst remissvaren. Tar regeringen till sig av den massiva kritik som finns i remissvaren? Det är många frågetecken som uppstår, ännu fler än de som jag tagit upp i min interpellation och mina frågor. Några saker är extra tydliga i remissvaren.
Jag ska ta dem lite kortfattat. Trots att det skiljer i uppfattningen om själva vårdnadsbidraget är man kritisk till många saker i promemorian. Det kommer att bli en fördyring för kommuner genom krånglig och tidskrävande administration. De kanske saknar kunskaper om ärendena. Kommer merkostnaden att tränga undan resurser för annan verksamhet? Och hur kommer avgränsningen mot andra ersättningssystem att fungera?
Det kommer att behövas mer resurser till Försäkringskassan, och frågan är om domstolarna kommer att klara av ärendena från denna helt nya målgrupp. Det är några av de frågeställningar och farhågor som finns i remissvaren. En sak som man kan märka är att många av dessa farhågor och frågor finns i borgerliga kommuner, som egentligen är positiva till vårdnadsbidraget. De hyser, trots detta, farhågor om vad som kommer att hända. Jag har i min interpellation valt att fokusera på några områden.
Det första och kanske viktigaste är barnperspektivet. Trots att ministern i svaret bedyrar att man verkligen tänkt ur ett barnperspektiv anser jag att det lyser med sin frånvaro. Också Skolverket säger i sitt remissvar att "till stor del saknas diskussioner om vilka effekter vårdnadsbidraget får i ett barnperspektiv". Som förslaget nu är utformat riskerar man likvärdigheten mellan olika kommuner.
Det är något som FN:s barnrättskommitté tidigare kritiserat Sverige för. Jag undrar om ministern anser att det är bra att barn och föräldrar, familjer, kommer att behandlas olika beroende på vilken kommun de bor i. Många kommuner befarar att vårdnadsbidraget kommer att ta resurser från förskoleverksamheten och att kvaliteten därmed försämras. Det vi sett tidigare i Sverige är att den sociala snedrekryteringen i och med den utbyggda förskolan försvunnit.
Men om vårdnadsbidraget får samma effekter som i Norge och Finland kommer det att innebära att barn med invandrarbakgrund och barn till föräldrar med kort utbildning i mindre utsträckning än andra barn får tillgång till förskola. Återigen undrar jag därför: Vad är det för barnperspektiv i det?
Tycker Göran Hägglund att det handlar om ett barnperspektiv när barn som till och med har behov av extra stöd riskerar att få en sämre förskoleverksamhet eftersom kommunerna får ökade kostnader på grund av vårdnadsbidraget? Jag undrar också vad statsrådet menar med att, som det sägs i förslaget, en långtidssjukskriven inte ska ha rätt till vårdnadsbidrag.
Jag anser att ett barn som är hemma med en långtidssjukskriven förälder har stort behov av kamrater och förskola. Var finns barnperspektivet i det?