KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Larsson (S):
Det är tyvärr en myt som florerar att det handlar om att sänka fettintaget totalt, vilket är fullständigt felaktigt. I själva verket skulle många behöva öka sitt fettintag av inte minst fleromättade fetter. Fet fisk till exempel har visat sig inte bara fylla näringsbehovet väldigt väl utan faktiskt till och med kunna leda till att man blir slankare och att man får bättre resultat när man motionerar.
Det är därför som det är så skadligt när man nu talar om att om vi bara minskar fettintaget totalt ska det nog lösa sig. Det gör att man också tonar ned riskerna med det industriellt framställda transfettet jämfört med andra fetter. Det är inte heller skadligt med mättat fett i rimliga mängder.
Däremot har man kunnat se att redan ett litet intag av industriellt framställt transfett direkt ökar risken för hjärtinfarkt och fetmarelaterade sjukdomar. Det finns till och med vissa indikationer om ökad risk för cancer, fosterskador och så vidare. Det är väldigt allvarligt, tycker jag. Man kan också se vilka de vanligaste dödsorsakerna i Sverige är.
Det är hjärt-kärlsjukdomar och cancersjukdomar. Vi ser också att diabetes breder ut sig mer och mer. Att i det läget inte göra vad vi kan känns väldigt märkligt. Det som vi kan göra är att ta bort det fett som dessutom är en tillsats. Det gäller bara för dessa företag att sluta göra denna tillsats. Denna tillsats smakar inte på något sätt bättre än vanligt fett. Den enda skillnaden är att det är lite billigare för branschen.
Det blir, precis som tidigare talare har sagt, en illojal konkurrens. Jag tycker att vi måste våga vara lite modiga i den här frågan och åtminstone göra som Danmark. Vi kanske till och med ska gå USA:s väg. Där har man verkligen insett sina problem på området.
Hillevi Larsson (S):
I och med att det är en så allvarlig sjukdom med så fatala konsekvenser för de drabbade tycker jag att regeringen har ett ansvar att se till att det så långt det är möjligt ändå är likvärdiga villkor i alla landsting i landet. Ett problem som har kommit fram är HPV-testet.
När det gäller de kvinnor som har fått cellförändringar, vilket väldigt många kvinnor får och som visar sig på screeningen, har vissa kvinnor erbjudits ett HPV-test som tar kort tid att genomföra. Där får man svart på vitt på att antingen har man HPV-virus eller så har man det inte. Har man det inte behöver man alltså inte oroa sig för att det är livmoderhalscancer.
Man slipper en långvarig väntan, nya tester och oro. Vården slipper naturligtvis också de kostnaderna. Det finns i dag kvinnor som aktivt har sökt kunskap själva och som kan efterfråga HPV-testet. På en del håll får de lov att ta det. Men det är väldigt olika från landsting till landsting om möjligheten finns och om den erbjuds.
Jag tycker att man från regeringen skulle kunna slå fast att det ska erbjudas de kvinnor för vilka det är medicinskt motiverat. Självklart ska inte alla, inte de som inte ens har cellförändringar, erbjudas det. Men där det är motiverat ska det definitivt erbjudas. Det är också viktigt att poängtera att detta även berör pojkar och män.
Flickorna vaccineras mot smittan som överförs vid samlag, men den kommer från pojkarna. Även om de nu inte vaccineras är det väldigt viktigt att upplysa om sjukdomens förlopp. Vuxna män drabbas också och deras fruar, systrar och mammor. Därför tycker jag att regeringen har ett ansvar.
Hillevi Larsson (S):
När det gäller föräldraförsäkringen är det ju det ojämställda uttaget som är problemet, inte föräldraförsäkringen i sig. Det visar det faktum att män som får barn snarare får en bättre löneutveckling och befordran efteråt, medan det för kvinnor blir precis tvärtom. De får sämre löneutveckling och riskerar ibland till och med att bli uppsagda. Det man ska sträva efter är ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen.
Sedan är föräldraförsäkringen en förutsättning för att många kvinnor över huvud taget ska välja att skaffa barn. De flesta kvinnor är inte beredda att ge upp sin yrkeskarriär, utan man vill kunna kombinera familj och arbetsliv.
Det var väldigt intressant att höra kommissionens ordförande som när han var här i riksdagen framhöll just att vår svenska föräldraförsäkring bör införas i flera länder i Europa för att få ut kvinnorna på arbetsmarknaden och öka jämställdheten. Men jag tycker att det är väldigt märkligt att man å ena sidan talar om att man vill öka jämställdheten, å andra sidan tar ett sådant gigantiskt kliv bakåt i just denna fråga.
Det visar, tycker jag, att det inte finns någon linje i den förda politiken. Man kan också fråga sig varför det är så att barnomsorgen inte är så utbyggd i Norge. Det beror bland annat på vårdnadsbidraget. Vi har kunnat se att detta har urholkat barnomsorgen. Det har minskat incitamenten för kommuner att bygga ut barnomsorgen. Det är en av de viktiga anledningarna till att de nu avvecklar vårdnadsbidraget.
Jag tycker att ni faktiskt borde lära av våra nordiska grannar i den här frågan och inte göra samma misstag som de har gjort. Problemen på arbetsmarknaden är inte för mycket jämställdhet utan för lite. Att då införa detta förstår jag över huvud taget inte. Många barn trivs inom barnomsorgen, ska jag också säga. Det framstår här som om de inte gör det.
Hillevi Larsson (S):
Man talar väldigt mycket om könsdiskriminerande reklam utan att riktigt definiera vad det är för någonting. Jag skulle vilja gå in lite på det. Det handlar om att framställa kvinnor och män som sexobjekt på ett kränkande sätt. Det handlar om att konservera en otidsenlig syn på könsroller.
Det ska vara nedvärderande för att det ska falla under begreppet könsdiskriminerade reklam eller på något annat nedvärderande sätt vara ägnat åt uppenbart könsdiskriminerande reklam. Jag skulle vilja ta några exempel som har dykt upp på senare tid, alltså rätt så aktuella. Går man tillbaka i tiden kan man hitta hur mycket som helst.
Man kan hitta tusentals exempel, och det är ändå bara det som har kommit upp i debatten. Ett exempel är bilden på en familj som sitter kring ett middagsbord. Mamman tittar på barnen och ser helt obekymrad ut, medan pappan är väldigt bekymrad för att familjen har dålig ekonomi och har problem med det. Det här är reklam för en bank.
Det ger bilden av att den enda som bryr sig om familjens ekonomi och tar ansvar är pappan. Det är dessutom han som är familjeförsörjare och har alltså det ansvaret. Man kan se en annan reklam som är kränkande mot män. Det handlar om försäljning av julskinka.
Det står i reklamen att det finns så enkla tips skrivna på förpackningen att till och med tomtefar kan tillaga julskinkan. Det anser jag är nedvärderande mot män. Jag kan säga att det har väldigt lite med verkligheten att göra. Min man är till exempel en miljon gånger bättre på att laga mat än vad jag är.
Jag tror att det där inte har speciellt mycket med kön att göra. Men det ger bilden av att mannen har ett visst ansvar i familjen som familjeförsörjare och kvinnan har ett annat ansvar, att laga mat, sköta hushållet och så vidare. Sedan finns den klassiska reklamen, och det är framför allt det man tänker på när man pratar om könsdiskriminerande reklam där kvinnor framställs som sexobjekt.
Det förekommer också män, men det vanliga är att man använder sig av bilder på kvinnor. Ett exempel på det är en platsannons från ett företag som sökte en redovisningsansvarig med känsla för kundsupport. På bilden som skulle illustrera texten på platsannonsen fick man se en kvinna som endast hade bh och trosor på sig. Då undrar man lite vad det egentligen är för kundsupport som efterfrågas.
Är det så man ska vara klädd när man har det jobbet? Det finns många exempel. Det viktiga att komma ihåg är att det inte enbart handlar om naken hud. Det görs ofta till det. Det kommer inte att bli förbjudet att marknadsföra underkläder med en sådan lag. Däremot riktar man in sig på rena kränkningar vare sig det gäller kränkningar mot män eller kvinnor.
Jag hade önskat att regeringen kommit med en lag. Det är väldigt viktigt att markera för samhällets del att vi inte accepterar detta. Det är en professor i rättsvetenskap som har tagit fram lagförslaget, Eva-Maria Svensson. Hon menar att det inte alls är självklart att det strider mot yttrandefriheten att införa en sådan lag. Den gäller nämligen inte kommersiell reklam på det sättet.
Jag hade önskat att vi gick vidare.
Hillevi Larsson (S):
Det är ju inte så att dagens situation är helt utan problem. Vi har en enorm könsdiskriminering i samhället. Sverige anses ändå vara ett av de mest jämställda länderna i världen, men det här är ett jätteproblem. Vi har börjat se jämställdheten ur ett bredare perspektiv. Man talar om "jämtegrering".
På samma sätt som alla beslut ska vägas mot eventuella negativa miljökonsekvenser har man börjat se jämställdhetsperspektivet inom alla politikområden. Då kan jag inte förstå hur man just i det här sammanhanget kan säga att jämställdheten plötsligt inte är så viktig, och man vill inte ens försöka gå fram med det här förslaget.
Så är det så fort vi ska göra någon inskränkning, och så är det självklart när man gör inskränkningar när det gäller alkohol- och tobaksreklam och reklam som riktas till barn. Då får man också väga in om det krävs en ändring i grundlagen. Det har det faktiskt inte gjort hittills. Det har inte krävts att vi har skrivit in någonting speciellt om tobak i grundlagen. Här finns expertis som menar att vi inte behöver göra ändringar i grundlagen, och det är det som är grundfrågan.
Behöver vi inte ändra i grundlagen och ändå kan införa de här reglerna, varför inte göra det då? Sedan skulle jag också vilja ställa en annan fråga. Om nu inte regeringen vill ha lagstiftning mot könsdiskriminering, som jag ändå tror skulle kunna få en väldigt stor effekt, framför allt långsiktigt, vad tänker man göra i stället? Den kartläggning som ändå har gjorts och den forskning som finns visar att andelen könsdiskriminerande reklam inte har minskat.
Det är väldigt svårt att se exakt hur mycket det är i Sverige jämfört med andra länder och exakt hur mycket det är jämfört med förr, men det som ändå finns, där man har kartlagt detta, visar att det inte har minskat. Framför allt har exponeringen för reklam ökat. Vi bombarderas ju fullständigt från alla håll, och det är väldigt många ungdomar som påverkas av det här. Vad tänker regeringen alltså göra i stället?
Hillevi Larsson (S):
Jag känner en viss oro inför det här fallet. Det känns lite som i en rättegång där försvarsadvokaten redan på förhand har bestämt sig för att gå på åklagarens linje. I det här fallet finns det inte ens en tydlig åklagare. Det enda som finns är en anmälan från Fastighetsägarna i Sverige som hittills har dementerats från många håll, bland annat från EU-kommissionens tjänstemän som ska tolka detta.
Till och med på den enhet där denna tolkning ska ske dementerar man att detta skulle vara något problem. Professorer i EG-rätt säger också att detta inte är något problem. Därför känner jag mig orolig för att vi ger upp när vi ändå har så lite motstånd mot oss. Det känns som om vi ger upp på förhand. Detta har inte varit den svenska linjen tidigare. Vi har kämpat för våra nationella modeller i olika frågor och haft stor framgång.
Har man gett upp på förhand är risken större att misslyckas. Jag hoppas verkligen att regeringen mopsar upp sig lite och driver den svenska linjen på allvar. Denna linje har ett starkt stöd inte bara från liknande konstellationer i övriga Europa utan även från svenska folket.
Det handlar om att försvara den svenska modellen, en modell som vi tycker är bra till exempel när det gäller hyrestak och för att undvika marknadsmässiga hyror. Det handlar om att vanliga människor ska ha råd att bo, inte minst i städernas kärnor. Konsekvensen av en annan modell blir att människor drivs ut och tvingas att bo långt utanför städerna.
EU-kommissionen har sagt att det enda som skulle kunna vara ett problem är om man använder avkastning från allmännyttan till rent kommersiella syften, till exempel till att sälja lampor eller telefoner, och det är inte aktuellt i det här fallet. Jag förstår inte riktigt vad oron handlar om. Jag hoppas verkligen att regeringen med kraft driver den svenska linjen.
Hillevi Larsson (S):
Jag begärde replik på grund av att Yvonne sade att hon inte tyckte att det behövdes ett tillkännagivande när det gäller barns skuldsättning. Jag tycker att denna fråga är så pass viktig. Det är därför som vi lägger fram förslag om ett tillkännagivande. Vi vet att regeringen gör mycket, och den tidigare regeringen satte i gång arbetet med att komma till rätta med barns skuldsättning.
Men eftersom det fortfarande förekommer att barn är skuldsatta och finns i kronofogdens register betyder det att frågan inte är helt och hållet löst, även om man så klart till stora delar har kommit till rätta med det genom lagändringar. Vi lyfter i det här tillkännagivandet upp en nolltolerans mot skuldsättning av barn just för att komma åt eventuella undantagssituationer.
Det kan även finnas fall där landstingen inte sköter det här med vårdavgifterna, där det ändå blir så att skulden för ett uteblivet vårdbesök hamnar på barnet. Det är därför vi lyfter upp frågan om att vi måste lösa det här problemet fullt ut. Det får inte vara så att vissa barn hamnar i kläm. Ett barn som hamnar i den här situationen är ett barn för mycket.
Hillevi Larsson (S):
Syftet med det här tillkännagivandet är egentligen inte att kritisera det arbete som pågår. Vi är ändå överens om att vi inte vill att barn ska bli skuldsatta. Syftet med det här är att ta ett steg ytterligare, det vill säga inte att kritisera den lag som redan finns. Det handlar snarare om att det kanske kan behövas ännu fler lagar, så att vi har ett fullgott skydd som täcker in allt. Här har man nämligen gått in mycket på enskildheter.
Man har gått in på vägregistret och landstingen och kronofogdens ansvar. Men det förekommer fortfarande fall som inte handlar om just de saker som man har lagstiftat om där barnen kan hamna i kläm. Det finns faktiskt en fråga som man kan diskutera. Det gäller om ett barn har möjlighet att framföra ett fordon till exempel, alltså om barnet är under 18 år. Ska då skulden, om man inte betalar för det fordonet, hamna på barnet?
Jag tycker att det är väldigt tveksamt, för jag tycker verkligen att man som huvudregel ska ha en nolltolerans mot skuldsättning av barn. Är man inte myndig är det faktiskt föräldrarnas ansvar. När man sedan väl blir myndig kommer ju smällen, att man inte kan hyra en lägenhet och inte kan ha telefon och så vidare. Tillkännagivandet handlar snarare om det än om att vi ska kritisera de lagar som har kommit.
Det är jättebra med det som har kommit, men det behövs mer, och målet måste vara att inte ett enda barn ska kunna bli skuldsatt.
Hillevi Larsson (S):
Det här lät som en betydligt vettigare definition av utanförskap, det vill säga de som har fastnat i långvarig arbetslöshet och inte kan ta sig ur den. Men detta är inte den definition som har använts; det måste vi ändå vara ärliga och säga. I valrörelsen räknades alla de andra grupper som jag tidigare nämnde in - värnpliktiga, korttidssjuka och alla som de facto inte jobbade full tid.
Jag tycker också att det är konstigt att man automatiskt räknar in studerande som söker arbete som arbetslösa. Jag tror att det har mycket mer att göra med studiemedelssystemet än att man verkligen är arbetslös. Det är inte lätt att leva på studiemedel i dag med de höga hyror vi har. Man har inte räknat upp studiemedlet tillräckligt. För att överleva är det är många som känner sig tvingade att söka jobb och jobba vid sidan om sina studier.
Jag tycker att det är olyckligt, för syftet är ju att man på heltid ska kunna ägna sig åt sina studier. Men bland dem som inte har hjälp hemifrån finns det många som känner sig tvingade att jobba vid sidan om. Jag vill inte kalla det för en form av arbetslöshet eller utanförskap, utan snarare för fattigdom. Man känner att det inte går ihop. Speciellt för ensamstående föräldrar som studerar är det en tuff situation.
Ju mer vi diskuterar frågorna, desto mer inser man hur komplexa de är. Jag tror att vi ändå måste tala om verkligheten bakom siffrorna för att kunna jämföra bakåt i tiden och se vad som har hänt. Har utanförskapet vuxit eller blivit mindre? Men det handlar även om att komma med vettiga åtgärder. Jag tror inte att de vettiga åtgärderna för studenterna är att sänka studiemedlet så att de känner sig ännu mer tvingade att söka jobb. Det är väl i så fall snarare att ge dem en förbättrad situation.
När det gäller dem som verkligen är långtidsarbetslösa handlar det om att stärka deras kompetens. All forskning visar att det är det som är problemet. Där har regeringen tyvärr dragit ned på utbildningen. Jag tackar så mycket för debatten, men vi behöver definitivt prata vidare om det här för vi är inte överens om vad utanförskapet är. Det tror jag att vi måste vara för att kunna komma med bra åtgärder.
Hillevi Larsson (S):
Jag tänkte ta upp frågan om utmätning av bostad. Egon Frid säger att det inte behöver ha med de nya reglerna att göra att antalet utmätningar har ökat. Men vi har fått signaler från Kronofogdemyndigheten själv att det har att göra med de nya reglerna.
Man kan också se att det skedde ett rejält skutt uppåt direkt efter att reglerna infördes och att antalet utmätningar har hållit sig på ungefär samma nivå sedan dess. Sedan är det klart att krisen inte underlättar. Men jag tycker ändå att det är intressant att det är Kronofogdemyndigheten själv som ger denna signal.
Kronofogdemyndigheten menar också att det har funnits en regel som innebar att om man genom löneutmätning under ett års tid kunde få in skulden gav man sig inte på de övriga tillgångar som den skuldsatte har, innefattande bostaden. Men den regeln togs bort den 1 januari 2008. Då blev det fritt fram att även ge sig på bostaden.
Därför finns det självklart ett samband mellan ett ökat antal utmätningar av bostäder och borttagandet av denna regel. Kronofogdemyndigheten föreslår också själv att man ska se över det som kallas beneficieregeln. Det handlar om både språket i lagen och vad som innefattas i hemmet om man talar om husgeråd. Det är alltså ett gammaldags språk.
Men framför allt handlar det om när det inte finns något skydd i dag när det gäller fast egendom, alltså när människor äger sin bostad - bostadsrätt eller egnahem. Däremot finns detta skydd när de har en hyresrätt. Det innebär att man inte kan ta ifrån människor en hyresrätt för att de är skuldsatta så länge de betalar sin hyra. Men där föreslår Kronofogdemyndigheten själv ett skydd även för dem som har egnahem och bostadsrätter. Det är många som bor runt om i landet där det inte finns några hyresrätter och som inte har något val.
Jag tycker därför att det finns ett problem här.
Hillevi Larsson (S):
Jag ber så mycket om ursäkt för mitt misstag tidigare. Jag menade naturligtvis Anti Avsan. Jag blev lite distraherad när jag hörde att Egon Frid också skulle upp och tala. Men jag och Egon Frid är helt överens om det mesta.
När det gäller detta med tak över huvudet som det ytterst handlar om tycker jag att det är värre för den enskilde att förlora sin bostad och tak över huvudet än att ha löneutmätning i upp till ett år. Visserligen får man kanske leva lite snålt under detta år, men man har i alla fall bostad under tiden. Har man familj har den tak över huvudet.
När året sedan har gått och skulden förhoppningsvis är betald har man sin bostad kvar. Dilemmat är om man under denna tid har förlorat sin bostad, och det kan vara för relativt små skulder. I de värsta fallen blir det mycket besvärligt för den enskilde att dessutom vara registrerad i kronofogdens register med den börda som det innebär att söka ny bostad. Man är inte så populär på bostadsmarknaden i den situationen.
Risken är att man förlorar stora belopp när lägenheten säljs på exekutiv auktion. Det blir inte samma pris som när man säljer den på egen hand. Det innebär mycket långtgående konsekvenser för dem som drabbas. Därför borde det göras väldigt tydligt att det är mycket mer betungande än löneutmätning att förlora sin bostad. Jag tycker alltså tvärtom, Anti Avsan, i det avseendet.
Mina uppgifter är inte tagna ur luften, utan Kronofogdemyndigheten själv har gett de här signalerna. Där tycker man att skyddet ska utökas när det gäller bostaden - en tak-över-huvudet-garanti - även för dem som har bostadsrätt eller egnahem. Vi är helt överens om incitamenten, drivkrafterna, för att ta sig ur skuldsituationen och få lite över varje månad efter betalning. Men det har inte lagts fram något förslag om det. Ett sådant förslag efterfrågar vi.
Hillevi Larsson (S):
När det gäller frågan om ett obligatoriskt register för testamenten sade Inger René att frågan är under utredning. Utredningen är dock redan klar, och därför tycker vi från oppositionen att det är dags att komma till skott och till beslut.
Även om utskottet har någon invändning - och det vet jag inte, för det har inte redovisats - har utskottet vid denna behandling och vid tidigare behandlingar i sitt betänkande ställt sig positivt till tanken. Utredningen som Skatteverket har gjort har inte heller visat att det finns något hinder för att införa ett obligatoriskt register för testamenten. Därför tycker jag att det inte finns någon anledning att vänta, och det är faktiskt en enkel fråga att fatta beslut om.
Vi behöver inte vänta på EU. Det finns ingen anledning; vi vet inte när detta kommer från EU. Jag tycker också att vi över huvud taget ska vara mer drivande i EU och inte bara vänta in. När det sedan gäller oenighet och föräldrar är vi helt överens om att vårdnad om barn är en väldigt viktig fråga.
I alla de frågor vi varit inne på, såsom sjukvård för barn, är det klart att man inte ska hasta igenom ett beslut, men samtidigt måste vi göra någonting. Vi kan inte vänta, för det är också ett beslut. Ett ickebeslut är också ett beslut, eftersom det hela tiden är barn som far illa. Även om de inte är många är varje barn ett barn för mycket.
Utredningen är klar och har remissbehandlats, och det har presenterats utmärkta förslag både från utredningen, som föreslagit att den ena föräldern ska kunna besluta när det gäller till exempel vård för barnet, och remissinstanser, som föreslagit en annan modell, nämligen att föräldrarna kan fatta beslut var för sig.
Det viktiga är dock att nu komma till skott och se till att barnen får den vård och det stöd de behöver, och det är därför jag hoppas att regeringen snarast kommer med ett förslag på detta område.
Hillevi Larsson (S):
Självklart ska vi inte ändra lagstiftningen lättvindigt, men i dessa fall rör det konkreta problem som drabbar människor här i Sverige. Då tycker jag faktiskt att det är befogat att ändra lagstiftningen, speciellt nu när vi har utredningar som är färdiga både när det gäller delad vårdnad om barn och beslutsrätt över barn och när det gäller testamentsregister.
Det är snart två år sedan utredningen om testamentsregister blev klar, och det är mer än två och ett halvt år sedan utredningen om vårdnad om barn blev klar. Det är därför vi från oppositionen tycker att det är viktigt att regeringen kommer till skott. Man har haft lång tid för att bereda detta, så det finns möjlighet att komma till skott utan att det blir lättvindiga förslag.
Jag skulle vilja göra en liknelse mellan testamentsregister och äktenskapsförord. Även när det gäller äktenskapsförord kan det nämligen förekomma att man gifter sig med någon från ett annat land, till exempel ett EU-land, och det är klart att det då kan bli en konflikt om hur det blir med äktenskapsförord. Hur ska det se ut? Vilket lands lagstiftning är det som ska gälla? Var ska äktenskapsförordet registreras? Detta har man hittills kunnat lösa.
Det har i alla fall inte varit så stora problem att man har sagt att vi inte ska ha ett äktenskapsförordsregister, vilket vi nu de facto har. Det är faktiskt myndigheter som hanterar detta. Inger René berättade om Testamentsbanken, det vill säga att det nu finns ett företag som registrerar testamenten, och det är positivt. Det visar dock på problemen. Vi borde i stället ha ett register i samhällets regi som folk kan känna sig hundra procent säkra på.
Man ska veta att testamentet finns där efter att man själv eller en anhörig har dött och att det automatiskt registreras och uppmärksammas. Vi ska inte behöva förlita oss på privata företag eller anhöriga som hittar testamenten hemma hos folk.