KBLab/rixvox huggingface dataset:
Leif Jakobsson (S):
Som om inget hade hänt. Det är faktiskt ganska fantastiskt. Låt mig ta det ur en annan, mer personlig, aspekt. David Lång har ett stort antal väljare bakom sig. Annars skulle han inte stå här. Vad jag tycker om det är en annan sak.
Ett stort antal människor har dock röstat på ditt parti, David Lång, vilket gör att du kan stå här. Hur respekterar du dessa väljare, David Lång? Du använder din röst och röstar ja till något. Det handlar inte om att lägga ned, tricksa eller något annat. Det är en klar omröstning.
Du trycker på ja-knappen för en budget som innebär sänkta anslag till tullen. Aktivt trycker du på ja-knappen, och sedan står du här och talar om att tullen behöver mer pengar. Det går inte ihop på något enda sätt i världen. Det här är inte på lek. Det är på riktigt.
Vi styr Sveriges alla myndigheter och Sverige från denna kammare. Då måste även en sverigedemokrat förstå att man måste ta ansvar för de handlingar man gör, om inte annat så gentemot sina väljare. Det finns ingen viktigare handling i denna kammare än att välja vilken knapp man ska trycka på.
David Lång tryckte på knappen som betydde lägre anslag till Tullverket och börjar sedan tala om att vilja ge mer resurser. Hur förklarar du det för dina väljare?
Leif Jakobsson (S):
David Lång påstår alltså att han inte röstade om budgeten utan om en misstroendeförklaring. Var det något som den sverigedemokratiska riksdagsgruppen hade fått för sig? Resten av kammaren trodde att vi avgjorde vilka ramar som skulle gälla för statsbudgeten 2015. Det var det vi tog ställning till.
Nu försöker ni komma ifrån det genom att säga: Vi gjorde om det till en misstroendeomröstning. Vi röstade om hela regeringen. Gör ni så i andra frågor också när ni trycker på knapparna att ni omformulerar frågorna? Själv lyssnar jag på herr talmannens beskrivning av vad vi ska rösta om, och sedan fattar jag beslut utifrån det.
Låt mig citera ur det särskilda yttrande som ni har lämnat in. Det är naturligtvis allvarligt på många vis.
I er röstförklaring, eller försök till röstförklaring, står det: "Detta" - och då syftar ni på hur ni röstade - "innebär inte att Sverigedemokraterna ställer sig bakom Alliansens budgetförslag i sak". Då måste jag fråga: Vad betyder en ja-röst i kammaren?
På vilket sätt respekterar David Lång sina väljare när han behandlar kammarens möjlighet att ta ställning för och emot olika förslag på detta sätt? Jag blir riktigt skakig av detta beteende.
Leif Jakobsson (S):
Nu debatterar vi egentligen utgiftsområdet och anslagen där, men utskottets ordförande gav sig ju in på en diskussion om lite större skattefrågor. Låt mig då bara påminna om, apropå att skatteintäkterna har ökat under de här åren, att vi är 500 000 fler svenskar nu.
Det skulle alltså ha varit riktigt, riktigt illa om skatteintäkterna inte hade ökat. Däremot har en del ofinansierade skattesänkningar gjort att bland annat Konjunkturinstitutet pekar på att det fattas 75 miljarder långsiktigt och att vi har ett strukturellt budgetunderskott på i storleksordningen 1 procent - enligt EU-kommissionen 1,5 procent.
Det var det regeringens budgetproposition skulle försöka börja ta itu med: inga fler ofinansierade skattesänkningar, skatteavdrag eller andra reformer.
För att gå tillbaka till utgiftsområdet finns det en skrivning - jag kommenterade den också i mitt anförande - om ett förslag i motionen om att Skatteverket skulle utreda hur mycket tid det tar för företagen. Man skulle alltså räkna ut hur många timmar som läggs ned på skatteadministration.
Jag sa att vi nog hellre ser att man använder det till kamp mot brottsligheten. Jag måste ändå fråga en sak. Massor av branscher och företagare ställer på olika områden krav på att vi ska ha mer skattekontroll, för att upprätthålla konkurrensneutraliteten och få bort fuskarna och banditerna ur många branscher.
Hur ser Per Åsling på detta?
Leif Jakobsson (S):
Vi är naturligtvis fullständigt överens om att ju fler människor som arbetar och ju fler timmar de arbetar, desto mer välfärd får vi. Det är därför väljarna faktiskt röstade bort er när vi gick till val - eftersom ni mötte 6 procents arbetslöshet 2006 med fem jobbskatteavdrag och slutade med 8 procents arbetslöshet.
Den vägen fungerade ju inte, och nu säger Konjunkturinstitutet och andra att det finns ett hål på kanske 75 miljarder som är skapat av ofinansierade skattesänkningar. Det var dock inte det vi skulle tala om. Min huvudfråga gällde att det finns en motsättning. Naturligtvis vill ingen att någon ska administrera i onödan; det är alldeles självklart.
Men när jag hör Per Åsling tala tänker jag på den där gamla sketchen där man apropå deklarationer sa: Hur mycket har ni kvar? Skicka in resten. Ska vi ta det här riktigt seriöst - för det här är viktigt - skulle jag dock vilja säga att det ju, utifrån det som sägs vid alla besök och träffar vi har med små som stora företagare, inte är skatteadministration man har speciellt stora problem med.
Det är i stället mycket annan tillståndsgivning vi skulle behöva samordna och se till att det finns en ingång för. Inte är det själva skatteadministrationen som är problemet. Det jag försöker sätta i kontradiktion till detta är naturligtvis att massor av branscher och företag säger att de måste bli av med banditerna, svartjobbarna och dem som fuskar och skattesmiter, för annars kan de inte konkurrera på lika villkor.
Du kan ta taxi eller vilken transportnäring som helst som exempel, eller byggare - vad det än handlar om säger de detta.
Leif Jakobsson (S):
Med tanke på att Jessica Polfjärd höll sig till själva utgiftsområdet ska jag väl kunna hålla mig till de två minuterna. Jag har en liknande frågeställning som till Per Åsling. Det gäller det där mantrat om minskad administration, att minska regelkrånglet och allt det.
Under förra perioden jobbade vi socialdemokrater hårt med att plocka fram olika förslag som hade till syfte att upprätthålla konkurrensneutraliteten i olika branscher. Anställda i många utsatta branscher skulle få bättre arbetsvillkor kopplade till kollektivavtal.
Det skulle också betalas in skatter, sociala avgifter och pensionsavgifter. Ett tredje motiv var för oss att i de branscher som låter det här pågå kommer organiserad brottslighet förr eller senare in i syfte att tvätta pengar. Vi ser med stor oro att sådana tendenser växer i vissa branscher.
Med anledning av det lade vi under förra mandatperioden fram en lång rad förslag. En del av dem fick genomslag till slut, till exempel personalliggare och bättre regler för ROT som vi fattade beslut om i kammaren för en vecka sedan.
Det viktigaste, säger dock de här branscherna, är månadsrapportering av arbetsgivaravgifter och skatter. Hur ser Jessica Polfjärd på att införa en sådan ordning?
Leif Jakobsson (S):
Just RUT och ROT är bra exempel eftersom vi talar om ett avdrag i storleksordningen 15-16 miljarder om året som redovisades oerhört knapphändigt.
Efter att vi hade kritiserat hur det gick till och hade tagit fram en massa exempel tillsatte regeringen äntligen en grupp som kom fram till förslag om hur man på i alla fall några punkter skulle skärpa RUT och ROT.
Det jag försöker säga är att bättre regelverk, trots att det kanske skulle kunna ta tio minuter extra att fylla i en blankett, ibland garanterar den hederliga företagaren att den som konkurrerar med osjysta metoder inte får utrymme. Det är det jag talar om.
Därför vill jag komma fram till den kanske viktigaste saken, som vi var helt överens om i skatteutskottet i januari februari 2013, nämligen att företagen skulle lämna sina uppgifter om skatt och arbetsgivaravgifter en gång i månaden i stället för en gång om året. Och då skulle man ta bort den årliga redovisningen. Syftet var naturligtvis att koppla ihop det med till exempel personalliggare.
Om man är ute och kollar på en arbetsplats kan man då se vem som jobbar där den dagen och ganska snabbt kolla att det verkligen betalas in skatter och arbetsgivaravgifter. I dag får man ibland vänta ett och ett halvt år innan man kan göra det. Och då är företaget borta. Tyvärr hände någonting. Kanske var det valfrossa. Trots att Anders Borg lovade att det i budgetpropositionen för 2013 skulle finnas ett skarpt förslag backade regeringen. Nu har vi haft det där valet.
Skulle vi inte kunna komma tillbaka till den enighet som vi hade i skatteutskottet 2013?
Leif Jakobsson (S):
Svaret är väldigt enkelt. Självklart ska vi ha så mycket av kunskap, utvärdering och transparens som möjligt. Men nu pratar Niklas Wykman bara utifrån en publikation i ett enda ärende. Som jag sa innan: Om regeringen hade sagt att vi fortsättningsvis inte vill ha sådant här hade man kunnat diskutera som Niklas Wykman.
Men det är inte det som det är fråga om. Där kan nog Niklas Wykman vara alldeles lugn. I debatten är det lätt att ta ut svängarna lite. Niklas Wykman drog in mig i löftesgivning på ROT-sidan.
Det jag vill säga är att jag satt i ganska många paneldebatter inför valet och pressades på frågan: Kommer ROT-avdraget att finnas kvar på samma sätt 2018? Jag sa varje gång att jag inte kunde svara på det. Men Alliansens företrädare gjorde naturligtvis det. Jag har inga som helst problem med det här. Därutöver pratar vi i sak om en utgift på 17 miljarder.
Lika mycket som alla högskoleelever och gymnasieelever i hela landet får i stöd på ett helt år för att de studerar ger vi i stöd till att bygga altaner, byta kök och annat. Det är klart att en ansvarsfull regering måste göra någonting åt det.
Det som jag tog upp i mitt inlägg och som det inte har varit så mycket diskussion om är att när man gör det permanent och på en så väldigt generös nivå får det fördelningspolitiska effekter som börjar märkas på riktigt. Därför skulle jag nog vilja säga att en regering som inte gjorde något åt en sådan situation skulle vara oansvarig.
Nu flyttar man subventionerna från ägda bostäder till byggande av hyresbostäder som våra unga kan få del av.
Leif Jakobsson (S):
Niklas Wykman har skruvat upp frågan till att handla om huruvida Sverige ska fortsätta vara en öppen nation. Ursäkta, Niklas Wykman och herr talman, men det blir nästan patetiskt.
Men visst - framtiden får avgöra om Sverige kommer att bli ett slutet samhälle med en regering som gömmer sanningar och allt annat som Niklas Wykman gett uttryck för. Vi ska komma tillbaka till vad det handlar om. Det handlar om att det i detta års redovisning inte finns en tematisk genomgång av en speciell skatteutgift.
Det kan ha att göra med arbetsbelastning eller hur man prioriterar ett visst år i Regeringskansliet. Jag vill inte dra de växlar som Niklas Wykman gör. Det får framtiden utvisa. I den andra frågan handlar det om 17 miljarder.
Vi har sett att skattesubventionen ROT väldigt tydligt är prisad in och att priserna inte längre hålls nere med hjälp av den. Nu slipper ni ta ansvar för det. Men frågan är hur ni kunde ställa ut ett vallöfte att inte göra någonting åt det oavsett vad som skulle hända på fyra år.
Man kan undra hur det skulle vara om den skulle kosta 25 miljarder eller 40 miljarder. Skulle det då vara rimligt att fortsätta på det viset? Det är därför vi har den redovisningen här av skatteutgifter. Vi kan därför diskutera dem. Det var kanske bra när man införde det. Men kostnadsutvecklingen i förhållande till effekten blir fel.
Leif Jakobsson (S):
När jag lyssnar till Niklas Wykman är det inte utan att jag känner mig lite manad att kommentera lite grann.
Jag måste först av allt säga att när vi diskuterar hur många jobb som tillkommit under de åtta åren med borgerlig regering måste vi ändå ha med i bilden att befolkningen samtidigt har ökat med 500 000.
Med en växande befolkning måste man inse att jobben av naturliga skäl hänger med. Det blir en väldigt konstigt verklighetsbeskrivning för alla de människor som sitter fast i fas 3 och alla de många människor som inte har fått utbildning och i dag går arbetslösa.
Man målar upp en bild av att det var ett paradis på jorden som lämnades över i september 2014. På sista raden tillträdde alliansregeringen med en arbetslöshet med 6 procent och lämnade Sverige med en arbetslöshet på 8 procent. Det är på det den ska bedömas.
Niklas Wykman var väldigt glad att finansministern talade om drivkrafter när det gällde de dubbla jobbskatteavdragen för pensionärer. Finansministern har all rätt att göra det, och Niklas Wykman är en välkommen ledamot i skatteutskottet.
Under förra perioden lade vi ned ganska mycket energi på att borra i frågan för att se vilka effekter jobbskatteavdragen har.
Om vi tittar tillbaka i de redovisningar som finns från de hearingar där olika forskare och olika aktörer har beskrivit hur de har sett på det, ser vi att slutsatsen är att det enda område där man kunde se en positiv effekt av jobbskatteavdragen var just för dem över 65. För resten av jobbskatteavdragen kunde man över huvud inte se någon sådan effekt.
Det blev också slutsatsen av hearingen om jobbskatteavdragen. Detta handlar, liksom delvis den förra interpellationen, om hur de äldre ska kunna finnas kvar i arbetskraften.
Det var hovsamt av finansministern att i förra debatten endast hänvisa till de satsningar som regeringen vill göra och som blev nedröstade. Det gäller satsningar på arbetslivsforskning, på arbetsmiljö och en lång rad andra områden. Jag skulle särskilt vilja lyfta fram en satsning på vården och att se till att vi får fler anställda där.
Det tror jag skulle vara det allra viktigaste för att många kvinnor ska orka till pensionen. De skulle behöva avlastas från de stressiga jobb de har i dag. Vad jag menar med det hovsamma är att finansministern också kunde ha påmint om att alliansregeringen på alla dessa områden har dragit ned, förstört och sparat in.
Det gäller inte minst företagshälsovård och sådana delar som vi alla vet har så stor betydelse för den andra delen av Sverige, som kanske inte alltid är de som är jättepigga och jobbar vidare. De behöver det här stödet för att kunna jobba åtminstone fram till pensionsåldern. Det perspektivet skulle vara klädsamt om även Moderaterna hade i den här debatten.
Leif Jakobsson (S):
Jag måste säga till Niklas Wykman att skatteutskottet lade ganska mycket energi på att försöka reda ut effekterna av jobbskatteavdragen, eftersom de var en oerhört stor del av de ofinansierade skattesänkningarna under den borgerliga perioden. Jag refererade till de forskare som var inbjudna och som gav sin syn.
Och det är klart att de hade olika uppfattningar. Men jag tror att Niklas Wykman blandar ihop de direkta drivkrafterna för att arbeta. Inte minst finansministern ändrade på slutet argumentationen om jobbskatteavdragen. Från början skulle de göra så att fler människor i teorin skulle läsa skattetabellen på morgonen och komma på att "Oj, det lönar sig mer att jobba.
Så nu går jag till Arbetsförmedlingen." Det senaste jobbskatteavdraget motiverades framför allt med att det var en konsumtionsstimulans. Och det är en helt annan sak. Det är klart att det blir en konsumtionsstimulans om människor får mycket pengar i sin plånbok. Och det påverkar sysselsättningen av den anledningen. Men det som vi kritiserade och undrade över var varför landets pensionärer inte skulle få vara med i den konsumtionssatsningen.
Motivet för jobbskatteavdragen var inte längre drivkraft för att söka arbete utan för att möta konjunkturen. Där är ni fortfarande svaret skyldiga. Vi hade tänkt reparera en del av denna orättvisa i samband med den budget som lades fram. Den röstades tyvärr ned av Alliansen och Sverigedemokraterna. Därför får landets pensionärer vänta på att vara med i konsumtionsstimulansen.
Leif Jakobsson (S):
Jag yrkar bifall till förslaget i det betänkande vi har att behandla i dag, Vissa frågor på området för indirekta skatter .
Vi anser att regeringen på ett föredömligt sätt har argumenterat för de olika delarna. Bakgrunden är påpekanden från Riksrevisionen och domstolsutslag i Högsta förvaltningsdomstolen. Naturligtvis spelar också EU-rätten in när det gäller slussningsregler.
I många av de här frågorna görs det ett gediget utredningsarbete. Det remitteras och övervägs. Det är klart att det under remisser kan finnas en och annan åsikt om det ena eller det andra. Vi har bakom det här betänkandet ett i stort sett enigt utskott.
Det är endast Sverigedemokraterna som har en avvikande mening, och de har det på områden som regeringen egentligen inte föreslår någonting på. Jag menar att flera av de förslag som finns i Sverigedemokraternas reservation passar bättre under allmänna motionstiden och i budgetbehandlingen.
Vi behandlar till exempel inte frågan om uttagsbeskattning på fastighetstjänster generellt utan bara frågan om huruvida staten ska ha ett undantag eller ej. Vad gäller slussningsregeln är bedömningen att vi inte kan ha kvar den, och därför föreslår vi att den avskaffas.
Inte bara i detta betänkande utan genomgående säger Sverigedemokraterna att de vill avlasta företagen skattekostnader och att det på ett naturligt vis skulle vara företagsfrämjande. Jag tror att det är en farlig väg.
Jag kan dock förstå att Sverigedemokraterna måste minska statens utgifter rejält. Det är väl i det skenet vi ska se förslagen om att minska stödet till kommuner och landsting med 90 miljarder. Min hemkommun skulle på fyra år förlora 2 miljarder, vilket betyder att ett tusental kommunalanställda i förskolor, äldreomsorg och annat skulle behöva sägas upp.
På plussidan kan Olle Felten med flera säga att de sänker skatterna och släpper igenom fler undantag för företag. Det är olika politik, och på detta sätt visar man var man står och vad man vill med sin politik.
Leif Jakobsson (S):
Propositionen handlar om när säkerhetsreserven i försäkringsbolag ska tas upp till beskattning. Jag yrkar självklart bifall till förslaget i betänkandet, som skatteutskottet i stort sett enigt har samlats runt. Jag lyssnade på Olle Felten, som har lämnat en reservation.
Jag kunde höra att det är fråga om lite olika utgångspunkter. Olle Felten sa till exempel att säkerhetsreserven är skattefri. Nej, det är inte vad det handlar om. Säkerhetsreserven är en skattekredit, det vill säga skatt som inte är inbetald.
Då är det högst rimligt att när den typen av händelse som regleras, vilket är tydligt i propositionen, till exempel att ett företag som har en sådan skattekredit säljs till utlandet, att reserven tas upp till beskattning.
När ett sådant företag upphör med sin försäkringsverksamhet, vilket det är fråga om vid både fusion och fission, är det väl högst rimligt att skattekrediten betalas tillbaka. Jag tycker att den jämförelse som regeringen gör med periodiseringsfonder i högsta grad är relevant.
Reserven finns till för det tillfälle då ett sakförsäkringsbolag råkar ut för stora skadeersättningar och hamnar i en besvärlig situation. Säkerhetsreserven är självklart ett sätt att utjämna resultatet. Det är en skattekredit, och skattekrediter ska återkrävas.
Därför yrkar jag, herr talman, bifall till förslaget i betänkandet.
Leif Jakobsson (S):
Jag reagerade därför att jag hörde Olle Felten säga att säkerhetsreserven är skattefri. Men då var det väl en felsägning. Vi kan titta i protokollet. Det handlar om den grundläggande inställningen. Det är bara att läsa i betänkandet, nämligen att försäkringsföretagen har en extra reserveringsmöjlighet genom säkerhetsreserven.
Den utgör ett komplement till de försäkringstekniska skulderna och syftar också till att utjämna ett skadeförsäkringsföretags stora resultatvariationer från år till år. Det är samma syfte som periodiseringsfonder har. Det är väl uppenbart.
Vi tycker att när ett försäkringsbolag som har en skattekredit upphör att vara försäkringsbolag ska pengarna betalas in bums. Det är vår ståndpunkt.
Leif Jakobsson (S):
I slutändan är frågan i så fall om det är staten som ska stå för de förlusterna. Det anser inte vi.
Om ett sakförsäkringsbolag skulle gå i konkurs och delar av verksamheten skulle köpas upp av någon annan med försäkringstillstånd som driver verksamheten vidare kan ju den nya ägaren använda säkerhetsreserverna genom att öka sina i förhållande till vilken omfattning det är på de avtal som man köper. Herr talman!
Jag yrkar alltså bifall till förslaget i betänkandet.
Leif Jakobsson (S):
Att alla betalar sina skatter är en viktig del av den svenska modellen. Det globala skattefusk som har avslöjats i Panamadokumenten och andra offentliggöranden har upprört väldigt många människor, inte bara i vårt land utan runt om i världen. Det faktum att de som har högst inkomster och förmögenheter så ofta och uppenbart går runt lagar och moral för sin egen vinnings skull är ett hot mot samhällssolidariteten.
I den senaste ordentliga uppskattningen av skattefelet i Sverige uppskattades det till 133 miljarder. På europeisk nivå pratar man om 1 000 miljarder. Min fråga till statsministern är naturligtvis: Vad gör regeringen mot skattefusk och skatteundandragande? Vad planerar regeringen för ytterligare åtgärder?
Karin Granbom Ellison (FP):
En central uppgift för kriminalvården är att minska återfallen i brott. I dag återfaller en av fem av kriminalvårdens klienter i brott redan ett år efter det avtjänade straffet. Inom tre år har 40 % återfallit. Av dem som sitter i fängelse har mer än 60 % tidigare erfarenhet av kriminalvården. För att få ned dessa procenttal genomförs olika former av program och aktiviteter. Dessa kostar pengar, men det är det värt om det fungerar. Men vad är det som fungerar egentligen?
För att få svar på detta krävs det en ordentlig uppföljning av kriminalvårdens klienter efter frigivningen. Riksrevisionen har granskat kriminalvården och funnit att kriminalvårdens uppföljning har varit undermålig. Det här kan man läsa om i rapporten Återfall i brott eller anpassning till samhället?
Även Statskontoret pekar i sin effektivitetsgranskning på behovet av en bättre redovisning av resultaten av kriminalvårdens insatser. En undermålig uppföljning gör att resurserna satsas fel och att de intagna inte får verksam behandling. Därför skulle jag vilja ha en kommentar av Alice Åström till rapporten från Riksrevisionen.
Jag skulle också vilja höra vilka åtgärder hon tänker vidta för att vi ska veta att de resurser som anslås till kriminalvården används på det mest effektiva sättet.
Karin Granbom Ellison (FP):
I Riksrevisionens rapport finns det en hel del bra förslag, så jag rekommenderar läsning av den. Alice Åström verkar ha en välvillig och positiv inställning till att uppföljningen ska bli bättre. Jag hoppas att Alice Åström är med och verkar för att kriminalvården i nästa regleringsbrev eller vid en särskild behandling av den här rapporten får tydliga direktiv om att förbättra uppföljningen av sina klienter.
Det är viktigt att varje krona som blir investerad i kriminalvården är en väl investerad krona och att varje intagen ska ges relevant behandling och rätt förberedelse för frigivning. Det förtjänar både skattebetalande medborgare och intagna. Dessutom vill jag tilläga, med tanke på att Alice Åström talar om att det finns många missbrukare i kriminalvården, att Alice Åström har ett ansvar för det.
Hon har varit med om att besluta om att kraftigt minska anslagen till missbrukarvården. Det har varit kraftiga nedskärningar under de senaste åren, och massor av platser har försvunnit. Det beklagar jag. Slutligen skulle jag vilja vädja till väljarna att byta majoritet. De som fört oss in i den här besvärliga situationen klarar uppenbarligen inte att ta oss ur den.
Karin Granbom Ellison (FP):
Överbeläggningen i den svenska kriminalvården skapar enorma problem. I ljuset av detta skulle jag vilja fråga Socialdemokraternas representant om planen för utbyggnaden, nybyggnationen och nedläggningen av häkten och anstalter. I ett av de senaste numren av tidningen Svensk Polis kan man läsa om Kriminalvårdsstyrelsens förslag.
Där kan man se att nedläggningslistan är lång. Det handlar om flera häkten och många anstalter. Jag förstår att tanken från början var att man skulle byta ut ett par gamla fängelser för att bygga nytt, anpassat till moderna arbetsformer. Men nu ser det ut så att man lägger ned fungerande anstalter och bromsar nybyggnationen.
Står Socialdemokraterna bakom det? Det vore väl ändå bättre att fångarna fick sitta på en gammal anstalt än att man dubbelbelägger och klämmer in dem på alla möjliga ställen, exempelvis i dagrum, städskrubbar, tvättstugor och allt vad vi har hört talas om i dag?