KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isak From (S):
Socialministern har valt att besvara min och Marie Nordéns interpellationer samtidigt. Det visar att socialministern inte har förstått frågornas innebörd och vikt, för det handlar egentligen om två helt olika saker. Men trots allt tackar jag socialministern för svaret och kan i vart fall av svaret se att han verkar halvt yrvaken.
Efter den här debatten får vi väl se om vi kan väcka socialministern och regeringen så att de blir vakna på riktigt. Sedan snart ett år har inte landstingen i norr tillgång till alla flygplatser dygnet runt vid akuta sjuktransporter. Det är ett allvarligt problem som hotar patientsäkerheten.
Det har redan lett till att det inträffat incidenter, och minst två fall har lett till lex Maria-anmälan. Det är av yttersta vikt att livsavgörande sjuktransporter kan utföras inom den struktur med universitetssjukhusens olika specialistområden som vi har byggt upp i vårt land.
De fyra norrlandstingen kräver nu att staten tar sitt ansvar för att se till medborgarna i landstingen ska ha tillgång till alla flygplatser dygnet runt vid akuta sjuktransporter. Förut kunde till exempel landstinget ringa upp till Lycksele eller Gällivare för att öppna flygplatsen mitt i natten.
Det går inte längre eftersom nya regler har införts i samband med bolagiseringen av flygplatserna. Det var viktigare att bolagisera ett antal flygplatser snabbt än att se till konsekvenserna för de enskilda medborgarna. Helge Brändström, som är flygmedicinskt ansvarig i norra sjukvårdsregionen, ser det som ett allvarligt säkerhetsproblem för patientsäkerheten.
Sedan reglerna trädde i kraft har det blivit allt svårare att få tillgång till flygplatserna. De fyra norrlandstingen ser det som väldigt allvarligt, och det hotar patientsäkerheten. Problemen ser likadana ut i hela norra sjukvårdsregionen. I värsta fall har patientsäkerheten inte längre kunnat garanteras.
Redan för två år sedan lade Transportstyrelsen fram ett förslag för regeringen som innebar att staten skulle ta den grundläggande dygnetruntberedskapen i hela landet. Det har hittills inte hänt något med det förslaget, även om det nu påstås att ett arbete pågår i Regeringskansliet om tio prioriterade flygplatser.
Men hur är det med de andra flygplatserna, socialministern? I förslaget från Transportstyrelsen nämns inte kommunala flygplatser. Nu vill vi och landstingen i norr att staten tar ansvar även för dessa. Det är en viktig jämlikhetsfråga och en rättighet för hela landet. Herr talman!
Landstinget anser att samhället via staten bör som förr ta ansvar för att säkerställa tillgängligheten till samtliga flygplatser inom norra sjukvårdsregionen såväl statliga som kommunala när det gäller beredskapsverksamheten. Det borde också vara så att den aktivitetsberoende delen av kostnaden för att nyttja flytplatserna inte ska belasta landstingen.
Detta var tidigare en statlig angelägenhet. Vi anser fortfarande att det är en statlig angelägenhet. Vi vill nu ha svar på vad socialministern tänker vidta för åtgärder för att rätta till bekymren.
Isak From (S):
Jag håller med socialministern om att landstingssektorn har höga kostnader att vänta genom den demografiska utvecklingen och en åldrande befolkning.
Just därför är det väldigt viktigt att landstingen kan syssla med det de är bäst på och det de gör väldigt bra i dag, nämligen vårda patienter.
Nu har man fattat ett beslut som innebar att landstingen och kommunerna var tvungna att gå in med egna pengar för att kunna öppna flygplatser i den mån det ens gick. För närvarande är det faktiskt så, och det kommer Näringsdepartementets utredning också att visa, att det inte finns någon som har det sammanhållande ansvaret för de här flygplatserna.
Det är väl bra att vi får åtminstone tio flygplatser till, men det är faktiskt två år sedan Transportstyrelsen presenterade detta. Det är därför som vi interpellerar socialministern i dag. Vi har ställt frågan ett antal gånger, och infrastrukturministern har även uppvaktats av landstingen i just den här frågan. Efter två år har faktiskt ingenting hänt.
Det här är en sjukvårdspolitisk fråga, och då måste det vara socialministern som tar tag i detta i regeringen och börjar styra upp arbetet så att det händer någonting. Vi kan inte ha det som det är i dag. I dag har vi inte en likvärdig sjukvård i hela landet, som socialministern påstår, i alla fall inte på obekväm tid efter kl.
18 på vardagar och på helger efter ordinarie öppettid. Här behöver vi få en lösning, och här har socialministern ett verkligt ansvar. Det är bara att sätta i gång.
Isak From (S):
Jag tackar Marie Nordén för en väldigt bra interpellation och Anna-Karin Hatt för i huvudsak bra svar. Som mina kolleger i debatten varit inne på har interpellationen till största del kommit till stånd på grund av regeringens spretiga bud. EU-minister Birgitta Ohlsson säger en sak och finansminister Anders Borg säger en annan.
Sedan säger Anna-Karin Hatt egentligen ungefär vad vi vill höra. Då är det klart att vi verkligen vill få besked nu innan kommissionen kommer med sitt utlåtande. Jag är själv från norra Västerbotten, ett område som traditionellt har varit väldigt EU-kritiskt och negativt ställt till EU. Sammanhållningspolitiken och strukturfonderna har till stor del ändrat den synen.
Som många av mina kamrater också har redovisat har det kommit till stånd väldigt många projekt som inte hade kommit till stånd om vi inte hade haft strukturfonderna. Strukturfonderna är uppbyggda så att det är flera olika aktörer som samverkar för att man ska få ut det här och det här. Bara detta har gjort att sammanhållningen har blivit mycket bättre. Finn Bengtsson avslutade sitt första inlägg med att säga att han inte hade förstått.
Jag är helt övertygad om att han inte har förstått. Finn Bengtsson redovisar också återigen i sitt andra inlägg att det handlar om bidrag. Det går en ytterligt tydlig skiljelinje mellan oss socialdemokrater och Moderaterna när det gäller vad som är fonder för regional utveckling och vad som skulle vara bidrag. Här har Anna-Karin Hatt också skrivit väldigt bra.
Jag har läst hennes tal till SKL, och hon lyfter fram den självbild som sprids över landet om att det i vissa delar handlar om bidrag medan det egentligen handlar om utveckling och regionalpolitik. Det måste vi komma ifrån. Jag är helt övertygad om att det för att vi ska få tillväxt över hela landet är viktigt att vi har samma förutsättningar över hela landet.
Då är det viktigt att fonderna också i framtiden ska kunna ge tillväxt i Småland, Värmland, Ångermanland, Jämtland och Norrbotten. Har vi en sammanhållningspolitik ska den gälla hela landet, eller hur?
Isak From (S):
Vi har nu under interpellationsdebatten talat om behovet av att reformera strukturfonderna. Ministern har nämnt det ett antal gånger, men vi har inte riktigt fått svar på vad det innebär att de skulle reformeras. En reform som skulle vara nödvändig, behjärtansvärd och rent av framåtsyftande gäller regelverket vid ansökningar.
Visst är det väl stelbent av Tillväxtverket att helt enkelt lägga ansökningarna i papperskorgen när man inte hinner behandla dem. Borde de inte kunna användas igen? Samma sak gäller när programperiodens pengar är slut. Då borde man kunna upparbeta ansökan och lämna in den igen för den nya sökomgången. Så är det inte i dag.
Det är väldigt många som driver projekt som tycker att det system vi har i dag är väldigt krångligt. Just den delen kan vi nog faktiskt reformera. Sedan håller jag med om att sammanhållningspolitiken ska gälla hela landet. Strukturfonderna har gett oss väldigt mycket.
Framför allt under lågkonjunkturen har det kunnat komma i gång flera företag som vi alla har haft nytta av. Det tycker jag att vi fortsättningsvis också ska beakta.
Isak From (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Eftersom det är första gången vi träffas vill jag gratulera Catharina Elmsäter-Svärd till utnämningen på en mycket viktig ministerpost. Min interpellation handlar om förutsättningarna för nattågstrafiken genom hela Sverige till och från övre Norrland från och med 2013.
Rikstrafikens styrelse har gett sin generaldirektör i uppdrag att sända rapporten om den framtida nattågstrafiken på remiss. Den här remissen väcker många frågetecken.
I en mycket motstridig utredning har Rikstrafiken kommit fram till att två nattåg, som för ett par år sedan var tre nattåg, i framtiden kommer att bli ett nattåg. Det bedöms vara tillräckligt utifrån nuvarande tillgänglighetskriterier. Fru talman!
Nattågstrafiken är särskilt viktig för besöksnäringen, och då speciellt i den nordligaste delen av landet. Då menar jag området norr om Umeå och upp till Kiruna. Mycket av den trafikström och många av de resenärer som kommer upp till övre Norrland från hela Sverige kommer faktiskt via vårt järnvägssystem.
Tågen är i dag i princip fulla under vissa delar av året, speciellt jul-, sport- och påsklov. Under andra delar av året är det befolkningen i hela Sverige som besöker sina släktingar. Släktingar från Västerbotten besöker sina släktingar i Göteborgsregionen eller i Stockholm eller tvärtom.
Under de här stora högtiderna betalar sig trafiken i stort själv, men under övrig tid är Rikstrafikens insatser mycket viktiga. Min direkta fråga blir: Anser statsrådet att nattågstrafiken är en möjlighet för hela landet? Eller ser man detta som en belastning?
Utredningen lägger huvudvikten vid och betonar särskilt betydelsen av kopplingen till Stockholm/Arlanda. Den kopplingen är givetvis viktig, men betydelsen av tillgänglighet mellan och inom landets alla delar får inte underskattas eller nedprioriteras. I Rikstrafikens tillgänglighetsbegrepp är den stora frågan hur bra tillgängligheten till Stockholm är.
Värderingsmodellen beaktar inte kopplingar mellan andra delar av landet. Man värderar inte heller andra parametrar som utbudsfrekvens, antal byten, total restid och så vidare. Jag menar därför att Rikstrafikens tillgänglighetsmodell är dålig och inte borde få användas som beslutsunderlag. Min fundering är: Handlar detta om utveckling eller avveckling?
Rikstrafiken fokuserar huvudsakligen på förbindelserna mellan Stockholm/Arlanda och Norrbotten med vissa möjligheter för andra regioner att ansluta sig till den här trafiken. Vi socialdemokrater anser att nattågstrafiken är mycket viktig för hela Norrland och för övriga landet. Det här får inte enbart ses som en Norrlandsfråga.
Isak From (S):
Den grundläggande frågan när det gäller nattågstrafiken, om jag nu hårdrar det lite, är fortfarande om man ser det här transportsättet som viktigt och utvecklingsbart eller om det är mindre viktigt och avvecklingsbart. I det förslag som föreligger bantas trafiken till ett minimum och mer än halveras i volym.
Min direkta oro gäller att det kan ge svårbrutna negativa effekter på resvanorna om det här förslaget antas. I rapporten föreslås också att avtalstiden ska vara tio år. Då är frågan hur vi vill att våra resvanor ska se ut om tio år.
Jag delar förvisso statsrådets syn på att flyg- och bussförbindelser också är oerhört viktigt för hela landet, men då måste vi komma ihåg att det är långt ifrån alla orter som har tillgång till bra flygförbindelser. Jag tror och hoppas - utvecklingen pekar ju också dithän - att tågtrafiken kommer att bli allt viktigare. Då måste vi ha insikt i det nu när vi tar besluten.
Hur kommer det att vara om tio år? Ja, det är riktigt att förutsättningarna för nattågstrafiken har ändrats i och med det nya avtalet. Marknaden har också givits nya förutsättningar i och med avregleringen av persontrafiken på järnväg. Botniabanan har öppnats, och Norrtåg gör också sitt inträde på persontrafikmarknaden i Norrland. Man planerar också att köra mer tåg än i dag.
Det är positivt, och det ska man givetvis ta vara på. Då är min fundering: Är det inte att gå händelserna i förväg om förslaget även blir upphandlingsunderlag utan att man först utvärderat Norrtågsförsöket? Riskerar vi inte då att resvanorna ändras och att förutsättningarna för försöket med Norrtåg också ändras i och med det?
Här kan vi från den norra landsändan känna oss väldigt frågande. Har Rikstrafiken resonerat rätt? Min fråga är: Delar ministern den bedömningen?
Fortsättningsvis kvarstår också frågan: Hur ska tillgängligheten och möjligheten att åka tåg till nära och kära i landet se ut till exempel inom södra Lappland, Jämtland och Västernorrland? I den första förslagsrundan föreslogs det att tåget inte skulle stanna på diverse orter, till exempel Bastuträsk, Jörn och Vännäs.
Efter Rikstrafikens styrelses beslut om remissutskick har man lagt till att tåget förutsätts stanna vid ett antal av de tidigare inte nämnda orterna. Det här förfaringssättet skapar oerhört mycket osäkerhet, och jag kan bara hoppas att remissinstanserna kommer in med oerhört kraftfulla yttranden på det här. Det skapar oerhört stora funderingar också för planeringen för länstrafiken.
En jämförelse med prognoserna för Botniabanan visar att bara 10 procent av resenärerna på Botniabanan kommer att ha Stockholm som målpunkt, och relationen mellan Stockholm och Umeå är bara 3 procent. Transrails utredning visar att endast 15 procent av av- och påstigningarna sker i Stockholm. Fru talman!
När Ådalsbanan är klar är det naturligt att börja nyttja kustjärnvägen, Botniabanan och Ostkustbanan, och då framför allt för kommersiell trafik under dagtid. Jag anser att det är rimligt att ett av de två nattågen ska gå där. Min fundering är: Hur ser statsrådet på det?
Isak From (S):
Låt mig först komma med ett litet klargörande. Bastuträsk ligger i Norsjö kommun och Jörn i Skellefteå kommun. Bägge dessa orter ligger norr om Vännäs, alltså på den övre delen av Norra stambanan. Orsaken till det första förslaget, att man inte skulle stanna på dessa orter, var att spara tid.
Jag och många med mig anser att två tåg är ett minimum, och jag ser det som helt nödvändigt att ett av de två tågen körs på stambanan.
Hur ska vi annars på ett rimligt sätt täcka behoven hos befolkningen och turismen och på ett fungerande sätt klara anslutningstrafiken till och från ett mycket stort inland? En annan fundering som väcks, fru talman, gäller behovet av en Norrbotniabana, något som debatterats flera gånger i denna kammare.
Den frågan är nu skjuten långt in i framtiden. Därför frågar jag mig om det är den stora kapacitetsbristen på Norra stambanan som de traditionella basnäringarna upplever som gör att regeringen medvetet nedprioriterar persontrafiken.
Det här är ytterst allvarligt, och jag menar att regeringen borde ta sitt ansvar och snarast lyfta in Norrbotniabanan i infrastrukturplanen. Min fråga har direkt att göra med Rikstrafikens utredning.
Anser statsrådet att det ska vara möjligt att ta tåget från Göteborg, åka upp och åka skidor i Saxnäs, Tärnaby eller Ammarnäs i Västerbottens fjällvärld om man inte kan kliva av tåget på ett rimligt ställe? Fru talman! Jag hoppas att infrastrukturministern hjälper till så att vi kan lägga det här förslaget i papperskorgen, så att vi kan få fram ett rimligt förslag.
Isak From (S):
Jag tackar Sven-Erik Bucht för en viktig interpellation.
Jag anmälde mig till interpellationsdebatten när jag såg och läste statsrådets svar, som jag tänkte att han kanske kunde utveckla lite grann vad gäller den reform och den omorganisation som är på gång för miljödomstolarna.
Hur ser statsrådet på detta, och när ska det vara klart? Det är rätt viktigt med tanke på framför allt de nya mindre bolag som söker möjligheter till gruvetableringar i framför allt Norrland.
Vi har en historia med bland annat Scanminings konkurs i Blaiken i Storuman, vilken har skadat gruvnäringen. Man hade kanske inte de ekonomiska förutsättningarna klara innan man körde i gång och det var inte helt klart med de samlade miljötillstånden, visade det sig i efterhand.
De nya ägarna, Lappland Goldminers, kommer att ompröva verksamheten ytterligare. Jag skulle vilja ha en kommentar från statsrådet om hur han ser på den nya organisationen och möjligheterna till riskkapital.
Det är en förutsättning att man har en stark ekonomi innan man kör i gång med sin verksamhet, så att det finns en uthållighet.
Isak From (S):
I går besökte jag Tärnaby och diskuterade IGE Nordics tänkta etablering där.
Det finns stora frågetecken hos befolkningen, framför allt den samiska delen av befolkningen, när det gäller huruvida den här etableringen är bra för samhället och bygden eller inte och huruvida en framtida gruvetablering ger svåra sår i naturen och den samiska själen.
Bolaget presenterar att man kanske år 2016 kommer att ha blivit klar och fått alla tillstånd enligt det regelverk och den process som gäller i dag.
Det är en väldigt lång tid, och precis som Sven-Erik Bucht säger behöver vi snabba upp detta för att bolaget ska ha möjligheter att göra detta på ett effektivt sätt. Med dessa långa handläggningstider blir det svårigheter att locka kapital.
Finns det inte kapital blir det svårigheter för bolaget att starta. Då kan vi bara hoppas att det inte går som för Scanmining i Blaiken, det vill säga att man i alla fall chansar och drar i gång, och så går det åt skogen, med svåra miljökonsekvenser och så vidare som facit. Vi värnar ju gruvnäringen, och vi värnar utvecklingen.
Därför hoppas vi att detta snabbas på.
Isak From (S):
Jag tackar Maria Stenberg för en viktig interpellation och statsrådet för svaret. Före årsskiftet ställde jag en enkel fråga till statsrådet om tillgängligheten till etableringslots i framför allt mindre kommuner, detta med anledning av att regeringen då sjösatte världens största integreringsreform, eller i alla fall Sveriges största, på årtionden.
Av svaret jag fick framgick med all önskvärd tydlighet att det är Arbetsförmedlingen som har ansvaret för fördelningen. Interpellationen i dag handlar om att säkerställa kvaliteten. Dit hör även tillgängligheten till en del. Nu är det Arbetsförmedlingen som har huvudansvaret för integrationen av nyanlända.
Tanken och retoriken från regeringen är att man på detta sätt snabbare ska komma ut på arbetsmarknaden och därmed in i samhället. Nyanlända flyktingar ska få hjälp av företag och organisationer och av etableringslotsar, som de kallas, för att få jobb och komma in i det svenska samhället.
En utblick till mina hemtrakter visar att det i Östersund den 20 april i år fanns sex företag och ett tiotal lotsar men endast en nyanländ flykting som var berättigad till den hjälpen. Arbetsförmedlingen har prognostiserat att det ska komma 300 flyktingar till länet.
Av dessa tror man att mellan 150 och 200 ska vara berättigade till lots. I Åre är förhållandet det omvända. Både i Jämtland och i Västerbotten - det gäller de flesta kommuner i det område jag kommer från - är det oftast de mindre kommunerna som tar emot fler från början, och sedan sprids det ut.
Därmed har man många nyanlända men ingen lots, vilket blir lite konstigt eftersom man då inte riktigt har tillgängligheten. Nu arbetar Arbetsförmedlingen med att få fram etableringslotsar i Åre, Krokom och andra kommuner i Jämtland där det inte finns några. Läget i mitt hemlän Västerbotten är att det i Umeå handlar om 14 företag och drygt 20 lotsar.
Flera av dessa företag är registrerade även i kranskommunerna. Det är dock väldigt få i dessa kommuner som har behov av etableringsinsatser. I två andra kommuner, Norsjö och Storuman, finns inga lotsar men väl nyanlända på väg in i samhället. Där hänvisar Arbetsförmedlingen till de lotsar som finns i länet, alltså i de större städerna.
Orsaken till att många småkommuner tar emot nyanlända är att man ser det som en tillgång. Därför är man djupt oroad efter den omordning som skett. Risken finns nämligen att de nyanlända relativt omedelbart hamnar i någon av de större kuststäderna, och inte heller det var kanske regeringens avsikt.
Därför vill jag gärna höra hur arbetsmarknadsministern ser på det. För att småkommuner fortfarande ska vara intresserade av att ta emot nyanlända är det rätt viktigt att de har alla samhällsfunktioner till sin hjälp. Nu när den gigantiska reformen har genomförts visar det sig att intresset att etablera sig i alla kommuner inte är riktigt så stort.
Däremot finns ett stort intresse av att etablera sig i större kommuner där det för närvarande finns väldigt få.
Isak From (S):
Jag försöker förmedla min verklighet. Det statliga engagemanget för Norrlands inland har försvunnit. Arbetsförmedlingar och försäkringskassekontor läggs ned och verksamheten flyttar ut till de stora orterna. Det skulle skapas samverkanskontor med Försäkringskassan, Skattemyndigheten och Pensionsmyndigheten. I Västerbotten ville alla kommuner ha ett sådant kontor, för det skulle kunna bli jättebra.
Där skulle man kunna samordna all service, som bland annat skulle kunna komma denna grupp till godo. Löftet var att det skulle bli fyra sådana kontor spridda i länet. Det vart ett, och nu ska det läggas ned. Men det är bara på det här kontoret man kan göra id-kort för de nyanlända, vilket har gjort att man måste åka drygt 70 mil från Sorsele tur och retur för att göra detta. Till sin hjälp har man bland annat etableringslotsen.
Det är den man har som verktyg. Det är viktigt att vi ser verkligheten. Det har varit det verktyg vi haft. Har vi någon som kan hjälpa oss med det? Nej, det var väl lite si och så med det. Allt var inte bra förut heller. Men man har inte tagit tag i de problem som fanns. I vissa kommuner delade socialtjänsten ut stöd som socialbidrag, och det var inte bra. I min hemkommun låg denna verksamhet på näringslivsenheten.
Det innebar att man skulle ha en sysselsättning i någon form för att få ut sitt etableringsstöd. Jag tycker att regeringen kunde ha drivit på i den riktningen i större utsträckning. Det jag ser nu är snarare att man har sjösatt en bonusreform. Säga vad man vill om bonusar - det är väldigt mycket diskussioner om dem - men huvuddelen av ersättningarna till lotsarna i denna reform sker i form av ett bonussystem.
Då är frågeställningen: Är detta den verkliga orsaken till den nya etableringsreformen?