KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linus Sköld (S):
Det dyker med jämna mellanrum upp rubriker som kan illustrera vilka problem marknadssystemet och kanske särskilt just vinstincitamenten i skolan skapar. Några exempel från de senaste åren har handlat om hur urvalet av elever går till, om storleken på vinstutdelningen och om glädjebetyg som driver betygsinflation. När januariavtalet nu stipulerar att det inte blir något vinstförbud, vilka andra åtgärder bedömer ministern som möjliga för vi ska få ett välfungerande system?
Linus Sköld (S):
Min fråga går till statsrådet Ernkrans. Att forskning och utbildning bedrivs i hela landet är en avgörande fråga för att hela landet ska leva, växa och utvecklas. Om vi dessutom vill att forskningen ska komma till maximal användning och ha bästa möjliga kvalitet är det bra att ha samverkan med det omgivande samhället. Samverkan mellan akademi, näringsliv och andra samhällsaktörer är en framgångsfaktor.
Hur kommer ministern att arbeta för att samverkan stimuleras lokalt och regionalt och att detta också bidrar till bättre möjligheter till högre utbildning i hela landet?
Linus Sköld (S):
Jag tackar ministern för svaret. Alldeles nyligen drog regeringen igång samverkansprogrammen. Min bild är att de blir viktiga för att skapa jobb och innovation i hela landet. Eftersom kompetensbrist är ett mycket påtagligt problem på stora delar av den svenska arbetsmarknaden är ett av temana för samverkansprogrammen kompetensförsörjning. Vilken betydelse bedömer ministern att samverkansprogrammen kommer att få när det gäller att stärka kompetensförsörjningen i hela landet?
Linus Sköld (S):
Även om man ska marschera raskt måste man göra det väl överlagt. Då har myndigheterna fått tillfälle att bereda hur frågan ska lösas. Det fanns ett antal förslag till olika alternativa lösningar för att uppnå det resultat som den väg vi nu har valt i dag leder till.
När det gäller frågan om administration och hanteringen med att lämna ut allmänna handlingar har vi otroligt många små kommunala enheter. Skolan i Vistträsk i min hemkommun har färre än 20 elever, men den måste hantera offentlighetsprincipen. Varför skulle det vara svårare för en fristående huvudman att hantera det än för en pytteliten huvudman som Arjeplogs eller Älvsbyns kommun?
Svaret på den frågan är Kristina Axén Olin fortfarande skyldig. Jag tänker mig att det verkliga svaret på den frågan är att Kristina Axén Olin inte alls vill införa likabehandling i det svenska skolsystemet. Hon vill inte alls ha möjlighet för medborgarna att ha berättigad insyn i vad som händer med skattemedlen som finansierar de här skolorna.
Kristina Axén Olin vill i stället till varje pris skydda skolföretagens rätt att göra ohejdad vinst på våra gemensamma skattemedel och elevers skolgång. Det är det verkliga skälet till att Kristina Axén Olin röstade nej i utbildningsutskottet när vi hanterade ett förslag om offentlighetsprincipen för bara några månader sedan.
Linus Sköld (S):
Jag tolkar Kristina Axén Olins replik som att Moderaterna har ändrat sig. Digitalisering är inte lösningen, och distansundervisning är inte det fullständiga alternativ som de hävdade att det skulle vara när de motsatte sig den utformning av fjärr- och distansundervisningspropositionen som vi lade fram förra året.
Det är det enda sätt jag kan förstå Kristina Axén Olins väldigt spretiga angrepp på mitt anförande. Jag tänker som sagt att utvärdering görs bäst i efterhand.
När det gäller att kartlägga vilka bekymmer som finns pågår det - det vet Kristina Axén Olin också - en kontinuerlig dialog mellan myndighet och regering, och för den delen utskottet, om hur situationen ser ut i landets skolor. I den delen är det ingalunda okänt vad som går bra - det finns nämligen saker som går bättre än förväntat - och vilka problem som finns.
Den fullständiga utvärderingen låter sig givetvis bäst göras i efterhand. Några av de saker som Kristina Axén Olin anklagar oss för att inte ha gått vidare med är det mycket väl känt att regeringen arbetar med. Det pågår försök med vissa delar av dem, och vi är överens med våra samarbetspartier i januariavtalet om att genomföra dem under den här mandatperioden. Låt oss alltså återkomma till exempelvis digitaliseringen av nationella prov.
Linus Sköld (S):
Jag instämmer i Kristina Axén Olins påstående att skillnaderna ökar. Som svar på vad Kristina Axén Olin sa i sitt anförande vill jag skicka tillbaka att Kristina Axén Olin inte är beredd att göra någonting åt de verkliga problemen, de problem som jag lyfte i mitt anförande och som handlar om hur skolvalet har segregerande effekter och hur resursfördelningen inte träffar de elever som behöver resurserna bäst. Kristina Axén Olin låtsas som att detta inte spelar någon roll.
Självklart spelar det roll vilka behov elever har för hur resurser bör fördelas. Självklart spelar det roll hur man gör urval till översökta skolor för hur segregationen blir i de skolor som finns i systemet. Detta är de verkliga problemen, och det är dem Kristina Axén Olin inte vill prata om och inte vill göra någonting åt.
Linus Sköld (S):
Som Roger Haddad mycket riktigt påpekar är vi överens om att göra viktiga saker på friskoleområdet. När det till exempel gäller konfessionella friskolor gick ju Socialdemokraterna till val på att avskaffa dessa. Konfession, trosutövning och utbildning hör inte ihop - i alla fall hör undervisning inte ihop med det. Självklart är vi alltså överens om viktiga saker.
När det gäller frågan om ägar- och ledningsprövning har vi kommit en bra bit på väg i att strama upp hur denna prövning går till. Jag fortsätter gärna på den vägen och fortsätter den diskussionen med Roger Haddad och Liberalerna.
Att nu ta beslut om att prövningen ska omfatta rektor och skolchef känns dock överilat.
Linus Sköld (S):
Jag delar Roger Haddads upprördhet över extremister som kan bedriva skolverksamhet i Sverige. Jag tycker att man behöver ha en sträng ägar- och ledningsprövning. Jag ryggar inte för diskussionen om huruvida den ska vara strängare än vad den är. Man behöver dock komma ihåg att den som ytterst är ansvarig för genomförandet av elevernas utbildning, förutom på principiell nivå och systemnivå vi här i kammaren, är huvudmannen.
Det är därför det är huvudmannens sammansättning som är föremål för den ägar- och ledningsprövning som vi har beslutat.
Linus Sköld (S):
Tack, Niels Paarup-Petersen för frågan! Som jag nämnde i ett tidigare replikskifte finns det positiva effekter av den digitalisering som nu blir tvångspåförd väldigt många olika verksamheter och inte minst skolan. Jag tänker att det kommer att finnas positiva lärdomar att dra och att det är ett tillfälle som inte ska försittas.
Jag vill därför förvissa Niels Paarup-Petersen om att vi är på väg framåt och att vi kommer att ta med oss dessa erfarenheter. Både Skolinspektionen och Skolverket har redan fått i uppdrag att analysera utfallet av fjärr- och distansundervisningen. Riksdagen riktade ett tillkännagivande till regeringen om frånvaroregister för inte så hemskt länge sedan.
Som känt pågår ett arbete på Skolverket med att analysera nulägesbilden av frånvaron på nationell nivå. Skolverket har därefter också fått uppdraget att titta på vad som skulle krävas för ett införande av ett nationellt frånvaroregister. Jag tänker att detta inte kan vara okända företeelser för Niels Paarup-Petersen.
När vi debatterade detta betänkande - det handlade då om en rapport från Riksrevisionen - redogjorde jag för Socialdemokraternas ståndpunkt, nämligen att den som har makten och ansvaret att åtgärda om en elev inte kommer till skolan är huvudmannen, rektorn och läraren. Ju längre upp du lyfter statistiken, desto mindre nytta kommer den att göra.
Den som behöver ha kännedom om det är ju den som har makten och mandatet att göra någonting åt det, eller hur, Niels Paarup-Petersen?
Linus Sköld (S):
Nej, som Niels Paarup-Petersen mycket riktigt pekar på röstade vi emot införandet av ett nationellt frånvaroregister, det av de skäl som jag anförde nyss. Jag uppfattar att det som Niels Paarup-Petersen efterfrågar i sin senaste replik är ett register över metoder som är framgångsrika, och det är lite grann en annan sak.
Evidens, som är det som har varit framgången för sjukvården, handlar om att isolera en faktor och med vetenskapliga metoder bestämma att det är just den faktorn som får den positiva effekten. I undervisningssituationer, och för delen frånvarosituationer, är sammanhangen ofta så komplexa att det inte kommer att låta sig göras att isolera en faktor.
Detta kommer därför inte att med evidens belägga vilka metoder det är som har varit framgångsrika. Min och Socialdemokraternas ståndpunkt är att ett nationellt register inte kommer att återföra en enda unge till skolan.
Däremot kommer rektorers och lärares hårda arbete med att förstå problematiken och använda de metoder som man bedömer kommer att fungera bäst i den enskilda situationen att göra skillnad.
Linus Sköld (S):
Socialdemokraternas framgångar i januariavtalsförhandlingarna är uppenbara. Det handlar inte minst om ökade resurser till välfärden, och det vet Daniel Riazat väldigt väl.
Om alternativet till att göra gemensam sak med Liberalerna om betyg är att göra som Vänsterpartiet och göra gemensam sak ända längst ute på högerflanken med partier som har diametralt motsatta agendor, både i sakfrågor och i de djupaste ideologiska frågorna, föredrar jag att göra upp med partier som står upp för öppenhet, demokrati och allas lika värde.
Linus Sköld (S):
Jag håller mig till att svara på frågan då, så lägger vi diskussionen om välfärdsmiljarder och samarbetspartier åt sidan. Vi inväntar inte utvärderingens färdigställande därför att det här behöver göras nu.
Vi kommer att se till att utvärderingen blir klar, vi kommer att ta med oss erfarenheterna från den och vi kommer att följa hur betygsättning i årskurs 4 används. Om det kommer fram saker som behöver korrigeras kommer vi såklart att göra detta.
Linus Sköld (S):
Jag är väl förtrogen med Sverigedemokraternas utbildningspolitik. Som nämnts sitter jag i utbildningsutskottet. Jag har också ett djupt och orubbat förtroende för Anna Ekström. Det vill jag ha fört till protokollet.
Anna Ekström talar om förtroendet för lärarkåren som det bärande här, och eftersom jag är så förtrogen med Sverigedemokraternas utbildningspolitik som jag är vet jag att Sverigedemokraterna på flera sätt vill montera ned förtroendet för lärarkåren. För det första agerar Sverigedemokraterna till skydd för det rådande systemet, där elever har blivit kunder på en marknad.
Det finns inget bättre sätt att sänka lärares status och minska förtroendet för lärarkåren än att säga att den som undervisas i yttersta fall kan byta leverantör. Då flyttar vi makten från läraren i klassrummet till eleven och elevens föräldrar.
Det är hur Sverigedemokraterna till att börja med vill montera ned lärares status och förtroendet för kåren.
Till det kan man lägga de exempel som jag gav på att representanter för Sverigedemokraterna, politiker, agerar för att styra innehållet i utbildningen, vilka läromedel som används och hur man beskriver historiska skeenden, för att få lärare att ändra sig och för att detaljstyra undervisningens innehåll.
Det finns inget bättre sätt att montera ned förtroendet för lärarkåren än att göra dessa saker. Om jag har fel, Tobias Andersson, redogör då för guds skull för vilka åtgärder det är du har tänkt dig om det inte är de som jag föreslår att det kan vara!
Linus Sköld (S):
Sverigedemokraterna och Rubbestad vill sortera barn baserat på bakgrundsfaktorer som utländsk bakgrund och funktionsvariationer. De vill införa skoluniform i grundskolan och i strid med all vetenskap avskaffa modersmålsundervisningen. De vill också införa en litterär kanon. Detta är känt sedan tidigare. Nu lägger vi till att Rubbestad och SD även vill censurera information.
Jag tycker att Rubbestad i stället skulle engagera sig i de frågor som ska styras politiskt, nämligen hur systemet fungerar. För mig är det betydligt viktigare att vi pratar om de stora problemen i det svenska skolsystemet, nämligen vad vi kan göra åt den galopperande ojämlikheten och den skenande segregationen. I dag är det bästa sättet att förutse hur en elev kommer att prestera i skolan att titta på vilken utbildningsnivå elevens föräldrar har.
Detta anstår inte ett system som det svenska, ett system som ska kompensera för skillnader i elevers uppväxtvillkor, leda till jämlikhet och tillgodose varenda unges behov. Rubbestad vill till varje pris skydda marknadsaktörerna. Hans parti tar ohejdade vinstuttag i försvar, värnar fristående huvudmäns rätt att i skolan ägna sig åt religiös indoktrinering och vill att det fortsatt ska saknas insyn i friskoleföretagen och vad de gör med våra gemensamma pengar.
Sverigedemokraterna vill ha kvar ett segregerande skolsystem som skapar ojämlikhet och läcker pengar till ägare som ingen vet vilka de är. De vill skydda en privat sektors rätt att tjäna pengar på lägre lärartäthet, sämre behörighet och glädjebetyg. Rubbestad vet dock att dessa ståndpunkter inte är populära hos väljarkåren, och därför vill han förtvivlat gärna prata om något annat. Således fortsätter vi att debattera Rubbetstads moralpanik och lärarkårens partisympatier.
Jag tycker att Rubbestad ska använda sitt sista inlägg i debatten till att berätta vad han vill göra för att öka likvärdigheten och den kompensatoriska förmågan i skolsystemet. Men det lär han inte göra eftersom han vet att i det avseendet saknar Sverigedemokraterna trovärdiga idéer.
Linus Sköld (S):
Min fråga går till energi- och digitaliseringsminister Anders Ygeman. Runt om i samhället pågår just nu en omställning på en nivå olikt något vi tidigare sett. I norra Sverige planeras stora investeringar i exempelvis tillverkning av batterier, vätgas och fossilfritt stål. Det är bra exempel på hur omställningen påverkar den svenska industrin på ett genomgripande sätt. Detta kommer att kräva energi.
Energianvändningen ska effektiviseras, nya hållbara produkter och tjänster ska utvecklas och mycket produktion ska elektrifieras. Något som är säkert är att vi framöver kommer att behöva använda mer energi än någonsin tidigare. Jag har därför följande frågor till energiministern. Hur arbetar regeringen med energistrategin? Hur ser målsättningarna ut?
Linus Sköld (S):
Jag tänkte ge Richard Jomshof tillfälle att utveckla resonemanget om friskolorna och marginalen. Här i kammaren i dag är vi ett antal talare som har varit ganska tydliga med vad konsekvenserna blir av det system vi har, nämligen en uppdelning av barn.
Det finns incitament i det här systemet för att dela upp och segregera barn baserat på vilka omständigheter de kommer ifrån och vilka förutsättningar de har att klara skolan bra. Det leder till att vi får en uppdelning, och har vi de incitamenten kvar kommer uppdelningen att förstärkas. Då kommer segregationen att förstärkas.
Detta är inget som Richard Jomshof kan stå i talarstolen och kalla "på marginalen". Till skillnad från Richard Jomshofs åsikt är det belagt i forskning och vetenskap att det valfrihetssystem vi för tillfället har, och det sätt som urvalssystemet är ordnat på, faktiskt förstärker segregationen.
Det finns snillrika metoder för den som vill sortera ut barn som har lätt för sig i skolan att göra det; det handlar om etableringsrätten, om urvalsgrunderna och framför allt om finansieringsprinciperna. I mitt anförande sa jag att vi vill styra skolan med kontroll. Detta handlar ändå om tillsynsmyndigheten och vilka muskler den ska ha.
Vi vill styra med kontroll, och därför måste politiken återta kontrollen över skolan från marknaden. Håller inte Richard Jomshof med mig om det? Vill han hellre styra med misstro och kontroll? Vill han att eleverna ska vara kunder och lärarna tjänsteleverantörer?
Linus Sköld (S):
Jag ska säga något som jag har sagt ganska många gånger i den här kammaren vid det här laget. Jag kommer att säga det en gång till eftersom Richard Jomshof eventuellt inte har hört mig säga det. Vi är inte emot friskolor. Socialdemokraterna är inte emot friskolor, och Socialdemokraterna är inte heller emot valfrihet. : Bra!)
Vi är emot det skolmarknadssystem som leder till segregation och som fördjupar uppdelningen i samhället - som fördjupar samhällsklyftorna. Det skolsystemet vill vi förändra. Vi är emot vinstintresset. Det var för övrigt Sverigedemokraterna också när Richard Jomshof kom in i riksdagen. Det är därför han kan stå här och säga att han har agerat när det gäller det. Då var Sverigedemokraterna emot vinstintresset i välfärden.
Då tänkte Sverigedemokraterna på det sättet. Det gör de inte längre. Det må vara en anpassning till samarbetspartier som man har lagt sig till med eller en eftergift för uppvaktning från näringslivet. Vad vet jag? Sverigedemokraterna har ändrat sig och är numera vinstintressets förespråkare.
De rycker ut till riskkapitalisternas försvar i detta. Vi är emot systemet som det är utformat nu, för att det leder fel. Det fördjupar klyftor, det fördjupar segregation och det delar upp samhället. Möjligen går det i linje med Sverigedemokraternas idé om skolpolitik; det skulle kunna vara en delförklaring.
Att dela upp elever är ju den bärande idén i Sverigedemokraternas egen skolpolitik med jourskolor, pliktskolor och förberedelseskolor. Om man är busig, inte kan sköta sig eller inte kan svenska ska man gå i en annan skola någon annanstans. Det är Sverigedemokraternas politik, uppdelningspolitik. Kanske är det vad det handlar om.
Linus Sköld (S):
Annika Hirvonen och jag är lika engagerade i att skolbibliotek inte ska vara en besparingspotential för fristående skolor. Jag tycker att böcker förtjänar sin plats i hyllan och i elevernas utbildning betydligt starkare än så, precis som Annika Hirvonen. I frågan om när skolministern kommer att plocka fram den utredning som Gustav Fridolin levererade ur handväskan kommer jag att få återkomma.
Linus Sköld (S):
I den här frågan är vi precis som i frågan om läromedel och skolbibliotek överens med Miljöpartiet. Det handlar om vikten av tillgången till en bra undervisning i sitt minoritetsspråk och i sitt modersmål, om man inte råkar tillhöra en nationell minoritet. Det finns mycket riktigt utredningsförslag om att förstärka rättigheten till nationella minoritetsspråk.
Det är en sak som bereds hos regeringen, och detta vet Annika Hirvonen om. Senast vi lade fram en budget var ju Miljöpartiet med och gjorde den, och då lade vi fram förslag om att stärka samordningen av undervisning i just minoritetsspråk. Ett sådant skolverksuppdrag finns alltså levererat i den senaste budgeten.
Det här tänker jag att Annika Hirvonen vet, och hon känner också till min ståndpunkt. Det är viktigt att elever har tillgång till bra undervisning av skickliga lärare på modersmål och minoritetsspråk.
Linus Sköld (S):
Tack, Annika Hirvonen, för en viktig fråga! Jag och Annika Hirvonen har liknande ambitioner när det gäller att reglera tillgången till elevhälsa för alla elever som går i den svenska skolan.
Förslaget som finns om att införa delningstal som regel skulle förvisso vara ett sätt att uttala ett sådant krav. Det finns också risker med att införa den typen av delningstal, och det är att det som skulle vara ett golv för hur många skolsköterskor man ska ha på en skola lika lätt kan bli ett tak för hur många skolsköterskor man har på samma skola. Det är alltså inte bara enkelt.
Det kan också vara så att lokala förhållanden, till exempel elevgruppens sammansättning, kan göra att det finns olika stora behov av hur tätt det måste vara mellan elevhälsans personal. Jag skulle säga att det är ett kreativt förslag att införa en sådan reglering.
Vi utesluter definitivt inte att det skulle kunna vara en väg framåt, men det är inte heller självklart att det kommer att leda rätt i alla lägen.
Linus Sköld (S):
Annika Hirvonen och jag är definitivt överens om att det viktigaste vi har att göra är att komma till rätta med incitamenten för lönsamhet som finns i friskolesektorn och bland de stora vinstdrivande koncernerna. De incitamenten leder fel och till att man sparar där man kan spara för att öka utdelningen till aktieägarna. Det är orättfärdigt.
Skulle vi komma till rätta med de drivkrafterna skulle vi inte heller behöva en ökad detaljreglering, för ärligt talat, om det är något som den här sektorn inte efterfrågar så är det ökad detaljreglering. Det här är som sagt ett spännande förslag i brist på en majoritet för att komma till rätta med incitamenten för lönsamhet hos de fristående skolhuvudmännen, men det är inte alls säkert att det är det förslaget som skulle behövas.
Det vore bättre att bota den sjukdom som vårt skolsystem har drabbats av än att komma med ökade detaljregleringar.
Linus Sköld (S):
Den första frågan om ansvaret för elevhälsan har jag debatterat ganska många gånger i den här kammaren med Kristdemokraternas företrädare. Jag noterar också att det är en gemensam reservation från Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna i det avseendet.
Jag och Socialdemokraterna är av den bestämda uppfattningen att elevhälsan ska arbeta huvudsakligen förebyggande och främjande. Vård ägnar sig sjukvården åt. Som regleringen ser ut får elevhälsan ägna sig åt mindre vårdinsatser.
Man kan plåstra om ett sår på ett finger, men man ska inte ha resurser för att behandla psykisk ohälsa eller sy ett sår. Det är inte det som elevhälsan ska bidra med. Elevhälsan behöver bidra till att skolan organiseras så att man förebygger ohälsa och främjar hälsa.
Då verkar det rimligt att elevhälsans personal är organiserad så att de är anställda av huvudmannen och inte av en annan organisation som har sin ledning någon annanstans än på skolan. Alla idéer om att omorganisera elevhälsan till någon annan huvudman tror jag är missriktade.
Min invändning, och det som jag kallade oseriöst, gäller det återkommande förslaget att rektor ska ha möjlighet att ensidigt bestämma att en elev ska ha mer studietid. Det har ju rektor redan. Det finns inget frivilligt i ett beslut om särskilt stöd. Det beslut som en rektor fattar om särskilt stöd är definitivt bindande.
Det är också ensidigt.
Linus Sköld (S):
Särskilt stöd bygger på en grundlig utredning av den enskilda elevens behov och beslutas därefter om av rektor. Det kan innebära ganska ingripande ändringar av en elevs skolsituation. Beslut om särskilt stöd skulle till exempel kunna innebära utökad studietid. Det finns inget som hindrar att man frivilligt och regelmässigt ska delta i den extra studietiden, som vi har infört.
Men vid ett beslut om särskilt stöd efter individuell prövning kan det alltså ingå i en elevs skolgång. Jag vill återgå till det här ärendet. Det finns ingen anledning att rektor behöver ha större befogenheter än rektor redan har. De här besluten kan fattas bindande och ensidigt av en rektor. Det är därför de är överklagningsbara.
Det är därför beslutet om att en elev ska gå om också ska göras överklagningsbart. Det är ett ingripande beslut, och vi har genom den lagstiftning vi har försett rektor med ett starkt mandat. Avslutningsvis - tusen tack för de här debatterna! Det är en kort tid vi har delat i utskottet, och det har ibland varit färgsprakande debatter i den här kammaren. Tusen tack för den här tiden, Lars Hjälmered! Lycka till i framtiden!