Lawen Redar (S):
Synen på hur allvarlig en brottstyp är förändras i takt med samhällsutvecklingen. Samhällsutvecklingen innebär både att vi lagstiftare kommer att behöva kriminalisera nya gärningar i samhället och att straffen för vissa brott kommer att behöva skärpas i takt med att nya brottsmönster växer fram.
Avvägningen vi står inför är hur vi å ena sidan ser till att den som har hamnat i kriminalitet på sikt kan lämna det livet bakom sig, å andra sidan markerar att vissa brott i samhället är mer klandervärda och ska innebära mer kännbara påföljder. Samhällsutvecklingen beträffande mätningen av ett brotts klandervärdhet går för det mesta framåt.
Det är viktigt att vi i dag bedömer barnaga, våldtäkt och äktenskapstvång som allvarlig brottslighet, till skillnad från förr. Den strängare synen återspeglas i dag i en straffnivå som åtminstone någorlunda står i proportion till brottens allvar. Men även här behöver vi vidta andra och nya åtgärder, inte minst beträffande en ny våldtäktslagstiftning. Fru ålderspresident!
Sett över tid har synen på de allvarliga våldsbrotten och förmögenhetsbrotten kommit att förändras till det strängare. Det är bra. Den dåvarande borgerliga regeringen försökte genom 2010 års straffmätningsreform att åstadkomma förändringar. Det man gjorde var att ändra de allmänna bestämmelserna om straffvärde i syfte att få domstolarna att främst värdera de objektiva omständigheterna. På så sätt skulle straffen för allvarliga våldsbrott höjas generellt.
Men när Brå 2014 gjorde en utvärdering visade det sig att syftet med åtgärderna inte hade uppnåtts. Man kunde inte se några ökningar alls i strafflängden för misshandel, våldtäkt, utpressning eller rån. Enligt utvärderingen var det bara strafflängden för grov misshandel som hade ökat med två månader. Reformen möttes också av kritik, inte minst i den juridiska litteraturen och debatten.
Vill man åstadkomma straffskärpningar måste man höja straffskalorna för de berörda brotten. Därför har behovet av dessa straffskärpningar bestått. Det finns egentligen ingenting i samhällsutvecklingen de senaste åren som föranleder någon annan bedömning än den man gjorde i samband med 2010 års reform. Uppsåtlig allvarligare våldsanvändning möts i dag snarare av en kraftigare reaktion från allmänheten. Jag tror att det är viktigt att Vänsterpartiet har det i åtanke.
Senast i lördags talade jag på en stor manifestation i Järva i Stockholm där medborgare krävde större polisiär närvaro i området och straffskärpningar mot allvarlig och grov brottslighet, särskilt allvarlig våldsbrottslighet. Manifestationen syftade till att hedra minnet av en läkare i området som omkom då hon på en promenad hem blev påkörd av två personer på en motocrosscykel som var anmäld stulen.
Föraren lämnade gärningsplatsen trots att den påkörda kämpade för sitt liv. Ärendehanteringen av detta specifika fall pågår, så jag ska inte kommentera det vidare. Men jag kan säga att många av deltagarna på manifestationen lyfte upp behovet av att något görs åt grova brott som misshandel, rån av lokala butiker och utpressning av den som vill vittna.
Jag noterar dessutom att Vänsterpartiets lokala företrädare ställde sig bakom manifestationens krav men att Vänsterpartiet i riksdagen vill avslå en proposition som vill skärpa straffen för denna typ av brottslighet, alltså grov misshandel, grovt rån, grov utpressning, olaga tvång, grovt olaga hot och könsstympning av kvinnor. Jag tycker det är uppseendeväckande, näst intill upprörande. Fru ålderspresident!
Med detta betänkande om straffskalorna för allvarliga våldsbrott avser vi att åstadkomma straffskärpningar för vissa brottstyper. Vi har övervägt dem tidigare, men det är först i dag vi kan åstadkomma dessa förändringar genom den proposition som har lagts fram. Minimistraffet för grov misshandel ska höjas från fängelse i ett år till fängelse i ett år och sex månader. För synnerligen grov misshandel ska minimistraffet höjas från fängelse i fyra år till fängelse i fem år.
Vidare ska straffet höjas för grovt rån, grov utpressning, grovt olaga tvång och grovt olaga hot. Absolut viktigast i denna proposition är att straffet för den som bryter mot lagen om förbud mot könsstympning av kvinnor i stället för fängelse i högst fyra år ska få fängelse i lägst två år och högst sex år.
För den grova svårhetsgraden av brottet ska minimistraffet höjas från fängelse i två år till fängelse i fem år. Det här är ett brott som vi måste arbeta mycket aktivare mot i samhället, och på detta sätt markerar vi brottets allvarlighet. En särskild straffskala ska också införas för brott som med hänsyn till omständigheterna är att anse som mindre grova, föreskrivande fängelse i högst fyra år.
Jag ska avslutningsvis kommentera Liberalernas reservation om att höja straffen för brottet grov fridskränkning. Så sent som den 1 juli 2013 skärptes straffet från fängelse i sex månader till fängelse i nio månader. Just nu pågår en översyn av sexualbrotten.
Dessutom vidtar vi kraftiga åtgärder mot denna typ av brott, inte minst genom att ta bort reformer på andra områden. Det handlar exempelvis om att ta bort vårdnadsbidrag och annat som gör att kvinnor hamnar i systematiskt förtryck. Jag tror att detta kan vara en framkomlig väg. Vidare har vi ökat resurserna kraftigt till kvinnojourerna och brottsjourerna i samhället. Vi menar att denna proposition ska fokusera på de allvarliga våldsbrotten.
Vi kan ha en fortsatt dialog om de åtgärder som Liberalerna lyfter fram, men i denna proposition kommer vi inte att lyfta fram dessa åtgärder. Fru ålderspresident! Jag står bakom propositionen i sin helhet och yrkar avslag på reservationerna.