KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ska vara vänlig och säga att jag instämmer helt och hållet med Anne Ludvigsson om det senare, nämligen att vi behöver mer kultur, kanske i synnerhet i tider som dessa när medierna är fyllda av krig, elände, våldtäkter och svält på flera håll i världen. Låt oss återgå till Sverige. Jag ser det inte lika mörkt som Anne Ludvigsson. Ja, vi har en arbetslöshet. Det gäller inte bara kulturskapare utan det gäller alla.
Men det är inte så att kulturen har upphört att existera. Svenskarna är fortfarande ett av Europas mest aktiva kulturfolk när det handlar om att läsa, gå på teater, gå på museer och att själva skapa. Det är inte så att allt detta har upphört. Budgeten har just trätt i kraft.
Man har konstaterat - och det är inte vi som har räknat på det - att den här budgeten är i förhållande till statsbudgeten den största kulturbudgeten som har lagts fram. Det är inte fråga om några nedskärningar. Vi har gjort extra satsningar på såväl museisektorn som på scenkonsten. Det kommer att vara stora ambitioner när det gäller att bygga ut Skapande skola. Jag hörde även Göran Persson tala om Skapande skola som en god satsning. Det tycker vi också.
Här kan säkert mycket byggas ut. Om det är så att man från oppositionens sida tycker att ROT-avdrag för kulturskapare är en god idé är det naturligtvis fritt fram för oppositionen att lägga fram ett sådant förslag - väl genomräknat. Sedan kan vi titta på det och se vad det möjligen kan ge. Fortfarande talar man om sänkta skatter och uteblivna satsningar. Det hör väl till retoriken att säga att ingenting händer. Då kanske man inte vill lyssna eller se.
Men jag tycker trots allt att regeringen har gjort och gör mycket. Vi är ännu inte klara. Det är drygt ett och ett halvt år kvar till nästa val.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Carin Runeson har frågat mig vad jag är beredd att göra för att Strömsholms kanalbolag även i fortsättningen ska ha möjlighet att hålla Strömsholms kanal tillgänglig och säker för seglation samt även på ett bra sätt kunna vårda och utveckla de kultur- och industrihistoriska miljöer som finns i anslutning till kanalen. En av regeringens viktigaste prioriteringar på kulturområdet är vården av kulturarvet.
I det ligger naturligtvis att skydda och vårda miljöer som är viktiga ur ett kulturhistoriskt perspektiv men också har ett stort värde för turistnäringen. De byggnader och anläggningar som kan anses ha ett kulturhistoriskt värde av nationell angelägenhet kan skyddas genom att länsstyrelsen förklarar det som byggnadsminne enligt 3 kap. lagen om kulturminnen. Så är fallet för Strömsholms kanal.
Strömsholms kanal är även riksintresse enligt miljöbalkens regler. Staten stöder såväl byggnader och anläggningar förklarade som byggnadsminnen som riksintressen genom de medel som avsätts för bidrag för kulturmiljövård. Under 2008 anslogs 250 miljoner kronor för detta ändamål.
Riksantikvarieämbetet fördelar dessa medel till länsstyrelserna runt om i landet som i sin tur beviljar bidragen till olika projekt och insatser efter en prövning i varje enskilt fall. Det är Länsstyrelsen i Västmanlands län som avgör frågan om eventuellt bidrag till Strömsholms kanal.
Enligt Länsstyrelsen i Västmanland har under de senaste två åren beslut fattats om drygt 400 000 kronor i bidrag för vård av bebyggelse och andra anläggningar inom byggnadsminnet Strömsholms kanal. Detta visar att staten redan i dag bidrar till att vårda och utveckla de kultur- och industrihistoriska miljöer som finns i anslutning till kanalen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag vill först säga att jag är väldigt glad över Carin Runesons engagemang. Det är något jag delar, ej blott för Strömsholms kanal utan för kulturarvet över huvud taget. Det är väldigt viktigt att det här engagemanget finns, och dessutom kan vi ändå glädjas, innan vi går in på problemen, åt att det är ett engagemang som ökar.
Inte minst visar antalet medlemmar i hembygdsrörelsen detta - jag tror att det uppgår till närmare en halv miljon - som också frivilligt, även om vi från regeringens sida har ökat bidraget, gör ett stort arbete för att värna och vårda kulturarvet. Vi kommer sedan in på just Strömsholms kanal, som jag vet är ett riksintresse. Det nämnde jag också i mitt svar.
Bolaget får ju också ett statligt stöd. Nu är det runt 250 miljoner som går ut från Riksantikvarieämbetet och som fördelas via länsstyrelserna, och länsstyrelserna har naturligtvis en dialog med kommunerna, så ock de fyra kommuner som är delägare i Strömsholm. Jag träffade faktiskt i går Mats Svegfors i ett helt annat ärende, och passade på att fråga honom därför att jag vet att han är avgående landshövding i Västmanland.
Han konstaterade att man fortlöpande under många år har gjort investeringar i kanalen, bland annat med att lyfta upp portarna. Jag har också fått ett bra material från Hans Petersson, som är vd, som beskriver situationen men samtidigt möjligheterna. Ett magert bidrag, säger Carin Runeson.
Ja, det kan möjligen tyckas, men man ska då ställa det i relation till att vi har 2 000 byggnadsminnen som ryms inom just den här lagen. Det är alltid så att behoven kommer att vara större än möjligheterna. Så är det ju. Nu utgår det här bidraget när underhållet är dyrare än normalt.
Jag tror att man i fjol fick närmare 300 000 som ska täcka en del av verksamheten och reparationerna under 2009, alltså innevarande år. Carin Runeson skriver också i sin interpellation att fler måste göras delaktiga i kanalbolagets verksamhet och framtid, och så är det förstås. Det kan aldrig bli ett ansvar enbart för staten.
Men att man skulle kunna ge ett driftsbidrag är ingenting som kan rymmas här, i alla fall inte som jag tolkar lagen. Det här är ett viktigt intresse - så är det - jämte många andra viktiga intressen som staten vill värna. Ett driftsbidrag tror jag skulle vara svårt att åstadkomma. Jag ser naturligtvis problemen, men vi kan återkomma till möjligheterna. Även kanalbolaget har i sin rapport pekat inte bara på problemen.
Man arbetar också väldigt aktivt, skulle jag vilja säga, med volontärer, turistnäringen och med att berätta om sin verksamhet. Trafiken går back, står det. Jag vet inte riktigt vad det står för. Det finns säkert möjligheter att öka intäkterna - det tror jag trots allt. Vi kan återkomma till detta i min nästa replik.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag har haft flera debatter i kammaren med interpellanter från den rödgröna sidan där vi kan enas om att vi tycker lika. Vi tycker båda två att det här är viktigt. Sedan är det bara fråga om vems ansvar och vems uppgift det är. Carin Runeson säger att primärkommunerna har många uppgifter. Då kan jag kontra med att säga att staten också har det.
Då är frågan vad som kan rymmas inom den här förordningen och den lag som omfattar kulturmiljövården. Driftsbidrag fungerar inte, utan det handlar om underhåll, av byggnader i det här fallet, av slussportar och av annat som hör kanalen till. Det är också ett bidrag som staten ger därför att man tycker att det här är viktigt.
Sedan säger Carin Runeson att det är många som är beroende av att kanalen fungerar, och det är alldeles säkert så, oavsett om det handlar om campingplatser, restauranger, kiosker eller annat som Carin Runeson räknade upp. Men det kan aldrig bli ett ansvar för kulturmiljölagen eller kulturmiljöanslaget.
Det är en debatt som ändå, trots allt, måste föras med de fyra kommuner som är delägare och som ändå har så att säga ett lika stort intresse i kanalen som vi har från Kulturdepartementets och Riksantikvarieämbetets sida.
Bland de bilder som jag har fått och bläddrat igenom - de har gjort mig riktigt lockad av att själv paddla mig igenom denna kanal, och jag hoppas att jag får möjlighet till detta i sommar - finns det förslag från kanalbolagets sida på vad man skulle kunna göra, allt från att kommunerna ska ta över skötseln av marken till, tyvärr, det tråkiga att man skjuter en del underhåll på framtiden.
Det kan kanske gå ett tag, men det går naturligtvis inte i längden. Man talar om kommuner och landsting som ska höja bidragen. Man talar naturligtvis också om statlig medfinansiering, men statlig medfinansiering finns via det här bidraget, som också betalas ut via länsstyrelserna. Man talar också om att kommunerna bör utnyttja kanalens möjligheter bättre. Det kan gälla såväl Västerås som andra kommuner som inte ligger så långt ifrån.
För att återvända till det som ändå var en av slutsatserna i Carin Runesons interpellation, att fler måste bli delaktiga, kan jag bara instämma. Men jag kan också konstatera att staten redan är en intressent.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag kan stå länge och understryka mitt mycket starka engagemang i dessa kulturmiljöer. Nu har vi gått så långt som vi över huvud taget kan gå; Strömsholms kanal har ett alldeles speciellt skydd och kommer att så ha även framöver. Det finns också, som Carin Runeson sade, ett starkt engagemang från kommunernas, landstingens och länsstyrelsens sida, och även via Riksantikvarieämbetet.
I den delen uppfyller alltså staten, skulle jag vilja säga, de förväntningar som finns. Sedan får jag upprepa att vi har omkring 2 000 byggnadsminnen, och det ska vi vara glada för, för det är naturligtvis en stor styrka och en skatt för det svenska kulturarvet. Som kulturminister kan jag se att det finns starka påtryckningar från flera håll i landet för att byggnadsminnesmärka ytterligare miljöer.
Någonstans tvingas man till prioriteringar; det gäller oss alla. Eftersom jag inte besökt Strömsholms kanal - ännu - vet jag inte om de gjort rätt prioriteringar. Det är inte heller säkert att jag skulle kunna bedöma det. Jag kan bara konstatera att staten ser värdet och också ställer upp med stöd. Om man kan göra mer kan jag inte avgöra.
Det är en bedömning som får göras av länsstyrelsen som är den som har bäst kunskap. Det sker även en dialog med kommunerna. Jag, liksom Carin Runeson, tycker att det är viktigt; det kan vi enas om. Tyvärr tvingas jag dock säga att pengarna aldrig någonsin kommer att räcka - inte ens om vi tog in 100 procent i skatt - till allt det som vi kanske skulle vilja göra och för de behov som möjligen finns. Jag tackar för att jag fått en möjlighet att fördjupa mig i ärendet.
Jag har lärt mig mycket på detta.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Margareta Israelsson har frågat mig om mitt motiv bakom förslaget i tilläggsbudget att dra ned anslaget till Forum för levande historia. Regeringen har gjort bedömningen att det är möjligt att genomföra en omprioritering inom kulturområdet under innevarande år som innebär en minskning av Forum för levande historias anslag för 2008.
Jag vill dock förtydliga att det är en engångsminskning och att minskningen inte påverkar Forum för levande historias anslag för 2009, som då uppgår till över 44 miljoner kronor. Regeringen bedömer därmed att det finns goda förutsättningar att fortsatt genomföra en mycket bra verksamhet vid Forum för levande historia. Jag följer med stort intresse Forum för levande historias fortsatta arbete.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag utgår från att Margareta Israelsson trots allt känner till bakgrunden till omprioriteringen. Jag vidhåller att det inte är lämpligt att man här diskuterar ett enskilt personalärende som dessutom uppkom under den förra regeringens tid. Det var kanske dumt av mig att nämna detta över huvud taget i kammaren. Men när vi nu talar om omprioriteringar: Det här var inte någonting man kan tro var en dialog. Det är klart att vi har regelbundna samtal med Eskil Franck.
För honom var det här inte okänt när budgeten kom, även om det var det för Margareta Israelsson. Han kände till att vi skulle göra den här tillfälliga omprioriteringen och konstaterade att man kommer att kunna fullfölja sitt uppdrag väl trots detta. Forum för levande historia har också ett anslagssparande för innevarande år på 600 000 kronor. Vi kan ägna oss lite grann åt vad som har skett bakåt i tiden.
Margareta Israelsson kanske inte var ansvarig för detta då, men den tidigare regeringen, det vill säga Margareta Israelssons egen regering, gjorde en omprioritering, en neddragning av anslaget till Forum för levande historia 2006 med 2 1⁄2 miljoner kronor. Det är klart mer än den nu aktuella tillfälliga neddragningen. Jag vet inte om det då var tillfälligt eller permanent.
Men de pengarna lade vi i alliansregeringen tillbaka när vi kom till makten efter valet 2006. Jag tror till skillnad från Margareta Israelsson inte att Eskil Franck uppfattar det som oförskämt - det var uttrycket som Margareta Israelsson använde, tror jag - att man gör den här tillfälliga neddragningen. Ni gjorde en omprioritering själva, till vad vet jag inte. Ni drog ned med 2 1⁄2 miljoner kronor.
Det uppdrag som Forum för levande historia har utfört alldeles utmärkt, precis som Margareta Israelsson säger, när det gäller att skildra också kommunismens brott mot mänskligheten var ni emot. Det behandlades ett antal motioner här i kammaren om att Forum för levande historia inte bara skulle skildra Förintelsen utan också kommunismens brott mot mänskligheten, med bland annat 80 miljoner döda i Kina och många miljoner döda i Sovjetunionen.
Kambodja ska vi inte tala om! Mellan 10 och 25 procent av befolkningen dog under kommunismen i Kambodja. Jag tycker inte att vi kan kalla detta för oförskämt. När det gäller Finn Bengtssons fråga om undersökningen vill jag minnas att Eskil Franck har sagt att det här var en del av en internationell undersökning.
Det var inte frågor som Forum för levande historia hade satt upp självt, tror jag, utan det ingick i ett paket. Det var säkert så att många av oss inte skulle klara att få hem full pott på de frågorna. Men jag vill inte kommentera den här undersökningen, mer än att jag kan konstatera att kunskaperna om vår moderna historia och allt det förfärliga som har skett under 1900-talet är låga hos många av oss.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi kan i dag glädjas åt att vi båda, Margareta Israelsson och jag, är eniga om att det är bra att Forum för levande historia nu har de här uppdragen och att det kommer att skrivas in i regleringsbrevet för 2009 att det ska vara ett permanent uppdrag, precis som det är att också beskriva fasorna under andra världskriget.
När man gör budgeten och följer upp den handlar det också om prognoser. Forum för levande historia har förvaltat sina pengar väl. Det är i för sig Margareta Israelssons rätt att vara betydligt mer upprörd än vad Eskil Franck är. Det är klart att det aldrig är roligt för någon att få höra att det blir lite mindre pengar än det var tänkt.
Men det här är inget stort problem för Forum för levande historia, i synnerhet som man också har ett anslagssparande, som jag nämnde i mitt förra inlägg, på 600 000 kronor. Vi har fört diskussionerna med Forum, och de vet också hur vi tänker. Forum för levande historia ligger alldeles i närheten här på Stora Nygatan i vackra lokaler, postens gamla.
Jag kan av olika skäl inte svara på de frågor som Finn Bengtsson ställer, men gör ett besök och diskutera detta med Eskil Franck. Jag tror att han skulle välkomna ett besök, och dessutom är det en väldigt trevlig person.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag kommer inte att kunna bli tydligare än jag redan har varit för att Margareta Israelsson ska vara nöjd. Jag får bara upprepa att det här inte är någon bestraffning. Jag förstår att Margareta Israelsson försöker få det till att vi på något sätt skulle var missnöjda med myndigheten, men det är vi inte vare sig på det ena eller på det andra sättet. Vi tycker att de har skött detta uppdrag alldeles utmärkt. Det gläder mig att upplagan är slut.
Det enda jag tycker är tråkigt är att Finn Bengtsson inte fick sitt efterlängtade exemplar, men vi har några exemplar över på Kulturdepartementet, så jag lovar att se till att Finn Bengtsson får ett exemplar. Vi har nu kanske klarat av debatten om huruvida Socialdemokraterna ville eller inte ville ge det här uppdraget till Forum för levande historia. Det kanske inte var så hårt motstånd.
Kanske var det någon medlem i samarbetspartnern Vänsterpartiet som absolut motsatte sig detta under den förra perioden - vad vet jag - och det är också historia. Vi har just lagt fram en kulturbudget med förstärkningar på väldigt många områden, och det är glädjande.
Jag tycker att det är lite märkligt att Margareta Israelsson bara tar upp denna fråga i såväl frågestunder som interpellationsdebatter, denna tillfälliga neddragning eller omprioritering för Forum för levande historia, när myndigheten själv inte är tillnärmelsevis så upprörd eller oroad som Margareta Israelsson.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Som framgår av det som har sagts hittills är det här en gemensam fråga för såväl Kulturdepartement som Näringsdepartementet. Det har även ställts interpellationer till näringsminister Maud Olofsson. Svaren vad gäller regional utveckling och vad de nationella samordnarna - i flera fall landshövdingen - kommer att göra kommer hon säkert att återkomma till.
Men jag skulle ändå vilja fördjupa mig i det som är Kulturdepartementets engagemang, det vill säga den glassamling som finns på Orrefors Kosta Boda bruk och som värderas till drygt 30 miljoner. Skälet till att ägaren New Wave Group nu vill sälja är uppenbarligen likvida problem. Sedan kan man fråga sig om den här eventuella försäljningen skulle lösa problemen.
Jag tror i och för sig inte det. Behoven är nog större än så. Sedan kan man alltid fråga sig om det är så begåvat. Precis som Carina Hägg, Krister Örnfjäder och interpellanten har varit inne på är samlingen också betydelsefull för att locka turister till själva bruket.
Då skulle väl inte ett införlivande med glassamlingen på något annat museum stödja verksamheten vid Kosta Boda. Jag har också på de skriftliga frågor jag har fått från bland annat Carina Adolfsson Elgestam svarat att staten inte kan ta ansvar för alla samlingar. Det går inte. Det finns inga möjligheter.
Det tror jag att till och med Socialdemokraterna inser. Vi kan tala lite grann om de samlingar som finns i dag på det statliga området. Nordiska museet har i dag den största samlingen av svenskt konstglas. Även Nationalmuseum har stora samlingar av svensk konstglas.
Många av samlingarna är förvisso magasinerade men möjliga att ställa ut på andra håll i landet. På Smålands museum - också kallat Sveriges glasmuseum i Växjö - finns en samling som består av 30 000 föremål. Det är mycket. Det är en rik och viktig samling.
Röhsska museet i Göteborg har också en stor glassamling. Dessutom finns privata samlingar, bland annat Hellnerska samlingen i Stockholm som förvaltas av Stockholms universitet. Kulturarvet är väl tillgodosett. Frågan är vad som händer med den samling vi talar om, om det skulle bli så att ägaren New Wave Group inte vill behålla den.
Det finns dokument som inte är värda så mycket på marknaden men som har ett kulturhistoriskt värde som Designarkivet i Pukeberg kan ta vara på. Många har fört fram en oro för att samlingen ska skingras. Det finns ett utförselförbud, dock inte för hela samlingen eftersom alla föremål inte är lika värdefulla.
Risken för att den skulle skingras i den delen och försvinna ur landet betraktar jag ändå som minimal. Sedan finns det ytterligare en komplikation, och den lär vi knappast lösa i dag. Samlingen består av föremål av allt som har producerats vid glasbruken sedan starten. Vad gör man framdeles?
En samling växer med tiden, antingen genom att nya föremål införlivas eller genom inköp för att komplettera samlingen. Det är ytterligare en fråga.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det är på sätt och vis lite olyckligt att Maud Olofsson inte är här. Frågorna berör ju oss båda, som jag sade i mitt förra inlägg, och det blir följdfrågor. Vi har varit inne på det regionala uppdrag som de regionala samordnarna har haft, och de har också kommit in med ett antal förslag till Näringsdepartementet.
En del av förslagen har gått vidare till andra departement. Det här är någonting som man naturligtvis arbetar med. När det gäller det som fanns som en punkt här, lånegarantin, har de tre kommunerna - som har gått in tillsammans och också engagerat sina landshövdingar - fått besked via Näringsdepartementet att det inte kommer att bli aktuellt i det här fallet.
Då är vi inne på det som Krister Örnfjäder tog upp, det vill säga den nationella kris som landet befinner sig i och de 32 miljarder som har satsats. För att man ska kunna få någon reell utväxling på det här är man naturligtvis tvungen att koncentrera sina insatser.
De kommer bland annat att gå till forskning och utveckling, stöd till företag inom exempelvis fordonsindustrin med likvida problem, men inte i det här fallet till just inköp av ett kulturarv. Det får i så fall bli föremål för någonting annat. Som jag var inne på tidigare bidrar man från kultursektorn, via till exempel Kulturrådet.
Det har också gått ut accessmedel, och gör det till och med i år - en satsning som den här regeringen förlängde under 2008 och 2009. Flera av verksamheterna, såväl Smålands museum som Konstmuseet och Designarkivet i Pukeberg, har fått accessmedel för att ta vara på bland annat de dokument som finns från verksamheter i Glasriket. Vi kan önska väldigt mycket.
Naturligtvis kommer krisen förr eller senare att klinga av, och vi kommer förhoppningsvis att få se en normalisering. Därmed återvänder turisterna, för en stor del av svårigheterna för glasbruken och för New Wave Group är att många av de utländska turisterna har uteblivit.
De stod för åtskilliga av hotellnätterna, resandet och inköpen på glasbruken, så det är givetvis ett otroligt avbräck. De regionala samordnarna återkommer också med eventuella förslag som kan röra oss på Kulturdepartementet. Men det här är ett arbete som pågår mellan departementen.
Även om det inte blir någon lånegaranti, vilket var ett av förslagen, innebär inte det att dialogen, som Carina Hägg var inne på, har upphört mellan Kulturdepartementet och de tre kommunerna. Den fortsätter, även om det inte kommer att bli den lösning som man hade hoppats på där nere.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Även jag kommer naturligtvis att med stort intresse ta del av den diskussion som Krister Örnfjäder uppenbarligen ska ha med näringsministern på fredag när det gäller bland annat strukturbidrag. Det kan väl hända att någonting kan ske också vad gäller Glasriket. Det kan jag inte uttala mig om.
Där vi har varit inblandade handlar det just om möjligheterna att ta över själva glassamlingen, vilket vi i dag inte har några möjligheter att göra. En orsak är naturligtvis att det redan finns stora glassamlingar vid våra museer. Det finns också möjlighet att söka utvecklingsbidrag. Det är någonting som beslutas under våren 2009 för bland annat Glasmuseet i Växjö. Den dialogen är heller inte färdig än.
Sedan finns det pengar att söka från någonting som kallas det regionala strukturfondsprogrammet. Det är Krister Örnfjäder säkert bekant med. Det handlar om 600 miljoner från EU under 2007-2013 för Småland och öarna. Vilka som ska få det är någonting som man har en gemensam diskussion om och som beslutas av Nutek.
Jag önskar att jag hade möjlighet att ha synpunkter på hur man kommer att prioritera, för det vet jag ingenting om. Men jag är säker på att de förslag som har kommit in från den regionala samordnaren tas med i den diskussionen.
Vi kan vara eniga om att den här glassamlingen absolut är värdefull och att den är mest värdefull om den blir kvar så nära produktionen som möjligt, inte att den införlivas med museet i Växjö - man vill ju se den nära. Det är en komplikation att det kommer ny produktion, utgår jag från, vid de här tre glasbruken även framdeles, så i någon mening kommer man att bygga upp en ny samling.
Jag tror att det är väldigt kortsiktigt av ägaren att vilja sälja samlingen, och jag tror inte heller att det är lösningen på företagets problem.