Mikael Damberg (S):
Först vill jag bara passa på att rätta min kollega i riksdagen när det gäller enigheten kring Nuon. Den fanns inte där. Vi var kritiska till Nuonaffären från första stund. Vi trodde inte på affären, framför allt av hållbarhetsskäl. Det var inte bara ekonomiska skäl som gjorde oss misstänksamma, utan det var varför Vattenfall gick in med en så stor investering så långt ifrån de hållbara ambitioner som vi hade med bolaget.
I efterhand har det visat sig vara en mycket dålig affär, kanske Sveriges sämsta affär någonsin, som har kostat skattebetalarna över 50 miljarder kronor. Nu handlar inte den här interpellationen om det, men rubriken på interpellationen är Vattenfall i fritt fall.
Det är klart att man inte kan komma ifrån att Vattenfalls ekonomiska problem i dag präglas mycket av de affärer som gjordes tidigare i Europa och där Nuon är den i särklass största och i särklass sämsta affär som i dag påverkar Vattenfalls möjligheter att göra investeringar i hållbar och förnybar energi framöver. Man kan alltså inte komma ifrån den frågan. Jag hoppas att vi någon gång kommer att få klarhet i vem i den tidigare regeringen som bar ansvaret för denna affär.
När det handlar om hur ägarstyrningen kommer att gå till och hur vi har bedrivit detta arbete fullföljer vi arbetet enligt den tidigare regeringens arbete med hur ägararbetet är organiserat i Regeringskansliet. Det är jag som ansvarigt statsråd som leder det arbetet och är kontakt gentemot bolaget. Däremot är det inte ett eller ett par statsråd som är ansvariga för regeringsbeslut.
I en regering är alla statsråd, hela regeringen, ansvariga för de beslut som man fattar i regeringen, och så kommer det att vara även i detta fall. Det är alltså ingen ny ordning när det gäller styrning och ledning. Däremot har vi valt att ta ett helhetsgrepp om Vattenfall, eftersom det är ett bolag som har ganska stora ekonomiska problem. Det har man bland annat på grund av tidigare affärer. Men för att bredda debatten lite grann vill jag säga att man också har det för att hela den europeiska energimarknaden genomgår ett paradigmskifte.
Det är enorma förändringar med prisbilden och med stater som bedriver subventionspolitik kring förnybar energi som förändrar marknaden på ett annorlunda sätt. Men det finns också en amerikansk påverkan på energimarknaden globalt sett när det gäller skiffergas och skifferolja som få förstod för fem eller tio år sedan och som i dag ändrar förutsättningarna för Vattenfall som bolag men också för de andra stora energibolagen i Europa.
Jag vill ställa en fråga till interpellanten. Det står lite grann i interpellationen om hur de borgerliga partierna ser på Vattenfall. Vi verkar vara överens om att vi vill styra mot mer förnybart och att vi vill att Vattenfall ska vara ledande i denna omställning. Det gläder mig eftersom det skapar en samsyn om vägen framåt. Däremot andas interpellationen lite grann att man helt vill lämna Tyskland.
Betyder det att de borgerliga partierna och i synnerhet Centerpartiet tycker att det är fel att Vattenfall har investerat i till exempel havsbaserad vindkraft? Många tyska politiker som är oroade för vad en sådan affär faktiskt skulle kunna innebära oroar sig också för att Vattenfall helt ska lämna Tyskland.
Har ni en bestämd uppfattning om att Vattenfall absolut inte får investera i vindkraft i Tyskland eller i andra europeiska länder som ett led i att vara ledande i omställningen mot en hållbar utveckling, som vi anser att bolaget ska göra?