Johan Pehrson (L):
Det var ett välkommet inhopp av Hillevi Larsson - utmärkt! Många behöver driva på, för i grunden handlar det om lagstiftning. Teknik i all ära, men det måste vara lagen som säger att vid en viss nivå av risk är det bättre att använda bojan en gång för mycket. Den integritetskränkningen är ju inte så omfattande att hela livet förstörs.
Det finns en sådan risk med all lagstiftning som handlar om att hindra människor från att göra något som de ännu inte har gjort. Det är betydligt lättare att i straffrätten lagföra människor för något som de har gjort och inte för vad de kan komma att göra, vilket det handlar om här. Till och från använder vi fotboja i andra delar av rättsväsendet, och därför ser vi att vi måste komma med förslag där vi sänker nivån på överväldigande risk så att fotbojan kan användas oftare.
Det finns säkert invändningar från Lagrådet, men detta är vad det handlar om, och då kommer det också att användas. Jag hade också frågor till justitieministern om stalkning. Det vi i Folkpartiet har sett i de utvärderingar som har gjorts är att man behöver bredda stalkningsparagrafen. Man kan föra in flera brottstyper som tillsammans med andra konstituerar en högre nivå av stalkning.
Man kan också räkna in vem eller vilka stalkningen riktar sig emot. Det kan vara en individ som är förföljd, men det kan också vara så att även personens familj förföljs, och det kan räknas in på ett sätt som inte görs i dag. Jag ser gärna att vi moderniserar bestämmelsen om ofredande för att kunna stärka stalkningen, och det finns ytterligare några saker som kan tänkas för att förstärka stalkningen.
Nu handlade inte interpellationen om detta, men det vore intressant att höra, för stalkning hänger ihop med förföljelse och fridskränkningar på andra sätt, inte minst kvinnofridskränkning. Jag vill alltså ha några reflexioner från justitieministern kring hur han ser på detta och om han tänker ta tag i stalkningslagstiftningen, som ändå har funnits på plats ett tag. Det är ju ofta så, herr talman, att vi tar i i underkant.
Vi har en lagstiftning på plats, vi ser att den funkar, och så märker vi i praktiken att vi borde ha skruvat lite hårdare när tillämpningen blir för svag och inte hjälper mot de problem som lagstiftningen är satt att lösa eller motverka. Hillevi Larsson berörde något som också är viktigt för Folkpartiet, och det är synen på den som är dömd för detta eller har begått ett brott.
Vi ser gärna att man skärper kraven på eftervård. Personer som är dömda för den här typen av brott, för kvinnofridskränkningar och/eller sexualbrott, bör, menar vi, få en senare frigivning om de inte deltar i behandlingsprogram på anstalt. Det har ju aldrig heller getts så mycket resurser till våra kriminalvårdsenheter och anstalter som i dag vad gäller behandling, arbete och utbildning.
Det är nog Morgan Johansson lika glad för som jag, och det är viktigt. Kriminalvården ska vara en vändpunkt och inte en ändpunkt, och vi vet att det är många personer som aktivt försöker förändra sitt liv. Då är det viktigt att man ger dem en chans, men om en person inte deltar i behandling menar jag och Folkpartiet att man bör fundera på om personen i fråga ska sitta inlåst längre. Jag vill gärna ha reflexioner även kring detta.