Mehmet Kaplan (MP):
Tack så mycket, interpellanten och alla som deltar i den här debatten! Det är en oerhört viktig debatt, för det handlar i grunden om det som Lars Eriksson också var inne på, nämligen vad som går att göra och vad som har gjorts. Jag har suttit i riksdagen i åtta år. Under dessa åtta år har jag aktat mig väldigt noga för att skylla till exempel den ekonomiska krisen i omvärlden på sittande regering.
Jag har ibland hört ledamöter göra det, men jag tycker att den typen av retorik oftast slår tillbaka. Detta är i grunden ett område där vi, som Ewa Thalén Finné lyfte fram tidigare, är beroende av breda lösningar. Under föregående mandatperiod kändes det ibland som om man med nöd och näppe försökte driva igenom ett antal frågor. Ibland lyckades man, ibland gick man bet.
Jag skulle vilja lyfta upp två saker, eftersom flera av debattörerna har tagit upp remissinstanserna. Vi vet att en majoritet av remissinstanserna betonar att de är positiva till att regelverket förtydligas, att samordningen ökar och att det är bra med riktvärden i en förordning. Jag tar upp detta därför att det kan vara intressant för dem som lyssnar på debatten att se vad det är för typ av invändningar som har kommit.
Det har kommit väldigt många synpunkter. Jag kan inte hålla med interpellanten om att det är rätt så vanligt att det kommer så många. Jag kommer inte exakt ihåg hur orden föll, men det ser faktiskt olika ut beroende på vad det är för typ av förslag. Ibland är det väldigt många synpunkter. Ibland är det få synpunkter. Ibland är synpunkterna relativt samstämmiga. Ibland är synpunkterna väldigt spretiga.
Här var det mycket synpunkter, både på helheten och i mindre detaljer. Detta varierade förstås beroende på vad det var för typ av remissinstans. Kommunernas synpunkter handlade mycket om behovet av förtydliganden. Många länsstyrelser förordar dagens system med avsteg för centrala och kollektivtrafiknära lägen. Sedan har vi specialister som är noga.
Det kanske går att göra sig lustig över detta, men akustikkonsulter tar upp de tekniska detaljerna, vilket är nog så viktigt. De som är kritiska mot förslaget i sin helhet anser att det här innebär en generellt ökad acceptans för mer buller, även i befintlig miljö.
Inom andra miljö- och hälsoområden brukar förändringar innebära att det blir tvärtom, alltså en skärpning av acceptabla nivåer, inte att man luckrar upp befintliga nivåer.
De mest kritiska remissinstanserna lyfter även fram att forskning på senare år visat att buller som hälsoproblem generellt sett är underskattat och kan leda till bland annat hjärt-kärlsjukdomar, som ökar väldigt mycket i vår del av världen.
Mot den bakgrunden uppfattas förslaget som svårbegripligt och som att det går emot den senaste hälsoforskningen inom området - hälsoforskning som kanske inte var aktuell då man började med ett embryo till förslaget.
Som argument används här att den forskning som åberopas har konstaterat hälsoeffekter vid bullerexponering i äldre, befintliga bostäder och att de resultaten även kan överföras till exponering för buller i nya bostäder som är anpassade till det omgivande bullret. Flera av de kritiska instanserna ifrågasätter också huruvida förslaget är förenligt med Världshälsoorganisationens riktlinjer och intentionerna i EU:s bullerdirektiv.
Detta är oerhört viktigt. Jag ska återkomma med fler ingångar på detta område.