Finn Bengtsson (M):
Jag tackar statsrådet för ett uttömmande svar som i allt väsentligt beskriver fördelarna med alliansens politik för att i den krissituation som hela världen drabbades av i samband med den globala finanskrisen möta de utmaningar vi står inför, bland annat när det gäller det som interpellanten anför som arbetsmarknadsproblem men som dyker upp i kölvattnet av den globala krisen.
Jag har dock svårt att förstå den kanonad som Monica Green riktar mot statsrådet vad gäller att trygga välfärden. Det är ingen hemlighet att när alliansregeringen tog över efter tolv år av socialdemokratiskt styre hade vi massarbetslöshet. Då hade vi ännu ingen global finanskris utan högkonjunktur.
Att möta denna högkonjunktur med att stimulera till arbete var den självklara åtgärden från alliansregeringen, och det har lett till en markant ökning av antalet arbetade timmar. Jag vill påpeka att den huvudsakliga åtgärden var riktad mot låg- och medelinkomsttagare. Det blev alltså en löneskattesänkning i ett av världens mest högbeskattande länder.
Detta ledde till att finanserna i det här landet har varit mycket bra för att möta den globala finanskrisen.
Jag uppfattar inte att Monica Green på ett ansvarsfullt sätt ger alliansregeringen kredit för den faktiska insats man har gjort för att möta en mycket svår kris, som började i finansvärlden och sedan drabbade arbetsmarknaden, genom att samla i ladorna så att vi kan möta krisen mycket bättre än övriga länder i världen.
Det är naturligtvis allvarligt med den arbetsmarknadssituation som uppstår i kölvattnet av en sådan här kris. Jag tycker att det som statsrådet nämner i sitt svar ger stora förhoppningar om att man kan lösa det här på ett ansvarsfullt sätt. Monica Green talar om att skattesänkningarna är ofinansierade. Jag vill dementera att det skulle vara på det sättet. Det finns en budgetplan som följs i såväl dåliga som goda tider.
Alliansregeringen har god höjd för att ha trygga finanser att möta och förhoppningsvis överbrygga denna finanskris. Det leder också till att vi går in i en förhoppningsvis snart förbättrad konjunktur med god chans att få snabb ökning av antalet anställda. Allt detta ska ge förutsättningar för att finansiera den gemensamma välfärden.
Det gäller att skapa utrymme att både stimulera till arbete och ha förmåga att värna välfärden. Man kan inte låta bli att undra vilken fråga Monica Green är ute efter att belysa. Vad är Socialdemokraternas alternativ?
Man föreslår ett regeringsalternativ där man ska gå i koalition med Vänsterpartiet som inte är berett att återta det ansvarsfulla överskottsmålet utan i stället satsa på hundratusentals ofinansierade jobb i välfärden. Jag skulle vilja höra hur man kan kalla det för ett ansvarsfullt finansierat perspektiv.
Interpellanten får gärna i sitt nästa inlägg beskriva hur samarbetet med Vänsterpartiet ska garantera en ekonomi i balans som möter en förhoppningsvis förbättrad arbetsmarknad som beskrivs i statsrådets svar. Vi kan konstatera att av alla de resurser som har överförts från staten har inte mindre än 17 miljarder gått till kommunerna.
Vi bör notera att det var en större överföring från staten till kommunerna än vad kommunerna själva ville ha. Avslutningsvis tycker jag att alliansregeringen på ett ansvarsfullt sätt har övertagit makten i goda tider och i dåliga tider svarar upp mot att försvara välfärdens kärna.