Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Tack alla som har engagerat sig i den här debatten. Jag börjar med det som Peter Pedersen sade om ett enkelt beslut. Det är inget enkelt beslut. Jag återkommer till varför. Till alla som har prisat Göteborg som evenemangsstad vill jag säga att jag också gör det. Jag var på VM 1995. Jag var på EM 2006. Jag bor i närheten av Göteborg på somrarna. Jag vet att Göteborg är en strålande evenemangsstad och att de är jätteduktiga.
Jag hoppas att detta också når alla dem som älskar Göteborg, som bor i Göteborg och alla som läser Göteborgs-Posten där diskussionen också har varit het. Det handlar inte om frågan om Göteborg är kapabelt eller inte att ha stora evenemang. Det vet vi att man kan. Det är många som gläds åt detta. Jag hoppas också att det blir slut på de diskussioner som har funnits på somliga håll - inte i kammaren - om att det här handlar om Stockholm mot Göteborg. Jag tycker att det är så ovärdigt och så trist. Det finns ingenting sådant.
Peter frågade om historiebeskrivning. Thomas Bodström, en av interpellanterna, var inne på historiebeskrivning. Det kan vi ägna oss åt. Historiebeskrivningen ser faktiskt lite olika ut beroende på hur man ser på detta. När det handlade om VM 1995 som ju var en stor succé, inte bara när det gällde vädret, såg förutsättningarna annorlunda ut. Det gällde även för EM i somras.
Där satsade staten en mindre summa pengar. Jag tror att det var Thomas Bodström som talade om det möte som Svenska Friidrottsförbundet hade med dåvarande idrottsministern, Bosse Ringholm. Där nämndes inte pengar. Det sades inte ett ord om pengar. Vid det förnyade möte man hade i juni sades det heller inte ett ord om pengar.
Pengar dök upp första gången i det brev som skrevs mitt under brinnande valrörelse till såväl dåvarande statsministern Göran Persson som oppositionsledaren Fredrik Reinfeldt. Att de i det läget inte prioriterade just den frågan och direkt svarade till dåvarande idrottsministern är kanske inte så konstigt. Jag vet inte om det står någonting i den socialdemokratiska skuggbudgeten om att man sätter av pengar till stora idrottsevenemang.
Jag skulle i så fall gärna vilja se det. Jag vet att dåvarande idrottsministern Bosse Ringholm den 5 oktober - sista dagen han tjänstgjorde - skrev ett brev som svar på det brev som Göran Persson skrev. Det stod ingenting om pengar, bara att det här är väldigt bra och positivt. Det tycker vi också.
Den 6 oktober kom den nya regeringen. Jag fick ärendet för en och en halv månad sedan. Vi talar om den gamla ansökan, inte om den nya. Den är inte behandlad än. I den gamla ansökan var det tomt där budgeten skulle ha stått. Det fanns ingenting skrivet. Nu bygger man den här budgeten på de siffror som gäller för Berlin 2009. Det handlar om en budget på ungefär 500 miljoner. Det här är något helt nytt.
Aldrig tidigare har man i något evenemang som har handlat om friidrotts-VM gått in med de summorna från statens sida. Regionen har ställt upp. Statens åtagande har begränsats till en femtedel, en fjärdedel och någon gång en tredjedel, oavsett om vi talar om Sevilla, Paris eller Edmonton. De summorna har aldrig funnits. Det är oansvarigt.
Jag tycker att det är hyckleri från Socialdemokraternas sida att tycka att vi ska lägga in en kvarts miljard kronor. Det är förvisso så att vi vill ha flera stora idrottsevenemang, men det här är inte seriöst. Vad ger det för signal till övriga som nu kommer och vill ha någon form av stöd? Det kan vara till marknadsföring. Det kan vara eventuella förlustgarantier. Då talar vi inte om den här storleksordningen.