KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Strand (S):
Det var intressant att Jan Björklund kom till min fråga angående hög kvalitet och låg kvalitet. I det skrivna svaret resonerar utbildningsministern om att om det är hög kvalitet är det acceptabelt med vinstutdelning. Konsekvensen blir att om det är låg kvalitet är det inte det. Jag tolkar det som att det ändå är en problematisk fråga, precis som utbildningsministern sade.
Det är vad det handlar om. Det handlar inte om friskolesystemets vara eller icke vara. Vi har friskolor i Sverige. Utbildningsministern vet att vi socialdemokrater inte vill riva upp det. Däremot är vi väldigt tveksamma till aktieutdelningar till ägare. Att en verksamhet ska gå med vinst och överskott är väl självklart. Vi kan inte bedriva förlustverksamhet. Men man måste ha tydliga spelregler för vad vinsten och överskottet ska gå till.
Vi säger att det ska gå tillbaka till verksamheten. Jag har själv ett förflutet med många år i folkbildningsverksamhet. Vi är icke-vinstdrivande där. Det skapar motivation, engagemang och aktivitet utan att man drivs av eget vinstintresse, eftersom man tror på idén. Det är den viktiga frågan.
Jag hoppas att den här debatten ändå leder frågan framåt om den tanke vi hade i utredningen. Är det inte dags för utbildningsministern att fundera på: Hur ska vi hantera vinster och överskott bland fristående skolor?
Om utbildningsministern lägger örat till marken kommer han att höra att det är många svenskar som är upprörda över vinstutdelningar från deras barns skolor till aktieägare. Det är en viktig fråga för många svenskar. Jag har mött många väljare, och inte bara s-väljare, utan även väljare som röstar på utbildningsministerns parti. Man är upprörd över att vinster går till aktieägare.
Thomas Strand (S):
Jag förstår om Sofia Larsen inte gillade allt jag sade och tar till brösttoner om både det ena och det andra. Det är inte bara jag som har kritik mot den politik ni för, exempelvis detaljstyrningen. Det är någonting som förs fram också från forskarvärlden, där man vill ha en frihet och inte detaljstyras. Jag skulle dock vilja ta upp en annan fråga som Sofia Larsen inte berörde så mycket, och det gäller forskning i hela landet och vid alla lärosäten.
Vi menar att det inte föreligger någon motsättning mellan excellenta och starka forskningsmiljöer och forskning i hela landet. Det stärker nämligen en forskningsbaserad grundutbildning och är en förutsättning för en solid undervisning på vetenskaplig grund. Det underlättar också för högskolan att rekrytera goda forskare och höja andelen disputerade lärare.
Forskningen som bedrivs vid landets alla högskolor har ofta ett gott samarbete med det lokala och regionala näringslivet och leder ofta till en nära tillämpning och kommersialisering av forskningsresultat. Det gynnar alltså Sverige oerhört mycket att ha forskning vid alla högskolor i hela landet, och detta har varit en bred politisk uppfattning i många år.
Centern och Socialdemokraterna har slagits för principen om fler högskolor i landet och mer forskning. Moderaterna har inte tyckt så utan varit emot och föraktfullt kallat det bygdehögskolor. När man nu analyserar utspel och olika beslut som fattas börjar jag bli lite orolig för vad som gäller framöver för det borgerliga blocket.
Jag tycker nämligen att signalen som kommer lätt leder till tanken att det finns en strategi för en uppdelning mellan högskolor och universitet samt även mellan äldre universitet och nyare universitet. Vi går mot en USA-modell med grundutbildning på högskolorna och forskning på universiteten.
Därför undrar jag om Sofia Larsen och Centerpartiet står fast vid att det är viktigt med högskolor och forskning i hela landet eller om de bytt uppfattning i denna fråga på samma sätt som i en del andra frågor. Kan man lita på Centerpartiet i den här frågan?
Thomas Strand (S):
Jag tycker inte att jag fått ett klart och tydligt svar på den fråga jag ställde, nämligen: Är Centerpartiet fortfarande berett att slåss för en bra och viktig forskning vid landets samtliga högskolor? Det är en viktig fråga. När jag analyserar den borgerliga forskningspolitiken kommer jag fram till att det finns några som går åt ett annat håll. Vi kan se på den resursfördelningsmodell som kritiserades före beslutet, och även efteråt, för att den missgynnar vissa högskolor.
Jag har senast i dag läst en artikel om detta, skriven av en rektor för ett av universiteten. Det är alltså inte bara jag som säger detta, Sofia Larsen, utan det finns åtminstone en till som gör det. Dessutom känner jag till fler som säger samma sak. Så lätt ska du alltså inte komma undan den frågan. När det gäller de stora strategiska forskningspengarna är frågan vart de egentligen går. Jo, till de stora universiteten.
Jag säger inte att det är fel, men någonting säger mig att de små högskolorna har svårt att hävda sig. Om vi tar den lärarutbildningsproposition som nyligen lades fram ser vi att det finns en risk med examensrättsprövning, som i och för sig är bra, om den blir styrd. Det kommer att innebära dramatiska effekter för många högskolor som tappar underlag och forskningsbas.
I Sydsvenska Dagbladet uttalar sig högskole- och forskningsminister Tobias Krantz om forskningen. Där tycker jag att detta kommer upp till ytan.
Tobias Krantz säger nämligen att vi i framtiden nog kommer att få se att några svenska lärosäten fokuserar nästan enbart på grundutbildning medan andra kanske kommer att bli världsledande inom forskning på några få områden. Sedan åkte han till USA för att studera systemet, alltså USA-modellen.
Min fråga kvarstår därför: Står Centerpartiet fast vid att det är viktigt med forskning vid alla högskolor i hela landet, eller har ni glidit med i den tendens som nu finns att man gör en uppdelning i A- och B-lag?
Thomas Strand (S):
Det är lite magstarkt av Betty Malmberg att här säga att det inte har hänt så mycket under tolv år. Ni kan kritisera oss, och vi kan kritisera er. Men vi har ändå en ledande forskning i Sverige på många områden. Vi är inte så dåliga. Under den perioden har Socialdemokraterna byggt upp forskningen. Man kanske ska tona ned sin stämma lite i vissa frågor. Vi sitter inte heller på läktaren och tittar på för den delen.
Vi har satsat mer pengar på humsamområdet och mer lärarledd tid än vad den borgerliga regeringen gör. Betty Malmberg talade om att forskningen ska komma till nytta. Det är en bra ingång i diskussionen om nytta. Jag skulle vilja ta upp frågan om nyttoaspekten och kopplingen till svenska företag. Vi vet att den internationella konkurrensen ökar.
Vi behöver som stat fundera över: Hur stöttar vi svenska företag för att nå långt och lyckas i konkurrensen? Det gör vi inte med låga löner och sämre arbetsvillkor. Det gör vi med kunskap, kompetens och en stärkt forskningssatsning. Vi socialdemokrater menar att vi också behöver ett forskningsanslag mellan stat, näringslivets parter och akademin. Så tänkte vi när vi satte i gång branschprogrammen.
Det var ett handslag för att få samverkan för att utveckla Sverige, få att tillväxten öka och få bättre företag. Men tyvärr säger den borgerliga regeringen nej till detta. Ni har avvecklat branschprogrammen. Trots att näringslivets parter själva säger att de vill ha en trepartssamverkan mellan stat, akademi och näringsliv har ni valt att lägga ned detta.
Jag tycker att det är förödande för svenska företag och svensk tillväxt på lång sikt. Därför är min fråga: Är ni som moderater beredda att ta täten i den borgerliga alliansen för att tänka om och starta branschprogrammen igen?
Thomas Strand (S):
Jag erkänner att den borgerliga regeringen har lagt fram ett paket med mycket resurser, vilket vi också har sagt ja till och bejakat. På den punkten behöver inte Betty Malmberg sväva i ovisshet om vår inställning. Men jag skulle vilja återvända till kopplingen till företag och näringsliv.
Det är inte bara jag som tycker att den moderatledda regeringen har lite av en låtgåmentalitet och att den har abdikerat från rollen som en viktig aktör just när det gäller att stödja en branschspecifik forskningssatsning. Poängen med branschprogrammen var att man hade stat, akademi och företag som tillsammans möttes i problemformulering. När man hade problemformulerat kunde man sedan gå vidare i satsningar. Nu hålls företagen utanför.
Nu säger även de och de fackliga organisationerna: Det här är inte bra. Vi vill vara med i processen! Det är där jag menar att ni sviker som borgerlig regering. Låt mig ta ett konkret exempel. Astra Zeneca, som är en stor och viktig aktör i Sverige och inom svensk forskning, har nyligen gått ut och sagt att de kommer att göra ett besparingsprogram som innebär att 8 000 tjänster ska bort, varav 3 500 tjänster inom forskning och utveckling.
Vi vet att det kan få djupgående konsekvenser för Sverige om det här genomförs. Det drabbar svensk forskning och den svenska läkemedelsindustrin. Näringslivets parter säger: Vi vill vara med vid problemformuleringen. Vi vill vara med och starta program som stärker svensk forskning, svenskt företagande och svenskt näringsliv. Svensk läkemedelsindustri säger samma sak. Vi behöver ha ett handslag för att utveckla och gå vidare.
Jag tycker att detta är märkligt. Mitt i jobbkrisen står ni passiva och gör inte så mycket. Ni har valt att sänka skatter - mest för dem som tjänar mest - med nästan 100 miljarder. Det har prioriterats, men inte att satsa på svenskt näringsliv.
Thomas Strand (S):
Jag får börja med att hälsa Ulf Nilsson välkommen tillbaka till en utbildningspolitisk debatt här i kammaren. Jag tror att Ulf Nilsson och jag är tämligen överens om att vi vill ha en förskola och skola i världsklass. För att nå dit är det viktigt att vi har pedagogiska metoder som står på en solid vetenskaplig grund.
Vi behöver en stark utbildningsvetenskaplig forskning av högsta vetenskapliga kvalitet. Det är av stor strategisk betydelse. Och den utbildningsvetenskapliga forskningen ska bedrivas i nära anslutning till lärarutbildningen och svara mot behov inom lärarutbildningen och den pedagogiska yrkesverksamheten.
Utbildningsvetenskaplig forskning stärker skolans kunskapsuppdrag. Vi socialdemokrater vill ha mer utbildningsvetenskaplig forskning, att den ska utvecklas i både omfång och kunskapsöverföring.
När vi då läste den utredning som kom i december 2008 av Sigbrit Franke, som heter En hållbar lärarutbildning , var det med intresse som vi tog del av de förslag som fanns om just utbildningsvetenskaplig forskning, som jag tyckte gav en bra ansats för att stärka den forskningen.
Hon talade om 175 miljoner kronor som skulle gå till Vetenskapsrådet avseende utbildningsvetenskap, om basanslag för uppbyggnad av kapacitet vid lärosäten, om stöd till handledning av kommunalt finansierade doktorander och om ämnesdidaktiska centrum. I förra veckan kom sedan lärarutbildningspropositionen.
Jag läste med intresse avsnittet om utbildningsvetenskaplig forskning, men jag känner mig inte så värst mycket klokare efter att ha läst det avsnittet. Var finns de ekonomiska musklerna?
Thomas Strand (S):
Ja, det är helt riktigt, som Ulf Nilsson sade, att under den socialdemokratiska regeringsperioden kom det en hel del resurser just till Vetenskapsrådet för att utveckla den utbildningsvetenskapliga forskningen.
Det är klart att jag var nyfiken efter valet och den nya regeringens tillträdande på vad som skulle hända på området, därför att det var väldigt mycket argumentation från den borgerliga sidan om hur flummig och dålig skolan var, hur lite kunskaper den gav - här behövde det tas krafttag. Är det på något sätt som man verkligen behöver ta krafttag för att långsiktigt utveckla skolans kunskapsuppdrag så är det genom att stärka forskningen.
Det har varit en genomgående kritik från professionen att här är för lite forskning som verkligen berör skolan. Man jämför ibland med forskning inom sjukvården och hur betydelsefull den har varit för att bygga upp en bra och god vård. Men när ni lade fram er första budget hösten 2006 kom det inga speciella satsningar till UVK.
Det kom inget heller hösten 2007 eller 2008, inte heller hösten 2009. Vi väntade då med spänning på vad som skulle hända när man kom med lärarutbildningspropositionen. Och när Sigbrit Franke hade lagt fram ett förslag, tomt på innehåll vad det gäller muskler, är det klart att jag blev besviken och tänkte på den kritik som tidigare riktats mot skolan. Varför satsar ni då inte medel?
Vi satsar faktiskt lite mer pengar än vad ni gör just för att stärka den utbildningsvetenskapliga forskningen. Det är så, Ulf Nilsson, att ni har satsat på att sänka skatter, mest för dem som är rika och välbeställda. Det blir väl inte så mycket pengar kvar då till att satsa på utbildningsvetenskaplig forskning. Jag tycker att ni står ganska tomhänta och med byxorna neddragna i den här frågan.
Thomas Strand (S):
Jag ska först korrigera ett påstående som Yvonne Andersson fällde om vad jag sagt, nämligen att jag har sagt att UVK är ett tomt innehåll. Det tror jag inte att jag har sagt. Jag känner inte igen att jag har sagt det. Vi kan ju kolla utskriften. Om jag har sagt det tar jag tillbaka det. Men jag sade att vi tillsatte denna kommitté. Vi anslog pengar till det.
Min förundran var att den borgerliga regering som så starkt kritiserat svensk skola inte följer sin egen utredares förslag om att den utbildningsvetenskapliga forskningen behöver mer resurser - 175 miljoner kronor. Jag har aldrig sagt att UVK saknar innehåll. Det vill jag notera.
Det är lite intressant att lyssna på Yvonne Andersson och de andra företrädarna från majoriteten. Ni har makten i Sverige. Men när ni står här i talarstolen uppträder ni som oppositionspartier. Ni kommer hela tiden tillbaka till vad vi gjorde och vad vi inte gjorde och vilka brister som vi hade.
Ni talar inte så mycket om vad ni själva vill framöver. Ibland får vi höra att vi styrde i detalj. Yvonne Andersson sade att vi smetar ut pengarna. Men jag tycker faktiskt inte att detta är en rättvisande bild. Det blir en makalös historiebeskrivning av branschprogrammens införande i Sverige.
Men om man uppträder i opposition har man väl rätt att säga vad man vill. Yvonne Andersson talade om framtiden. Jag vill bara säga en sak. En viktig fråga i framtiden handlar om de unga forskarna och att man i framtiden säkrar goda anställningsvillkor för yngre forskare. Jag tycker att ni gör för lite där. Vad gör ni för yngre forskare och deras framtidsmöjligheter?
Thomas Strand (S):
När jag läser propositionen kan jag konstatera att ni inte ska återkomma i den frågan. Det är ungefär som Ulf Nilsson säger, nämligen att det finns en allmän anslagsökning till forskningen. Sedan får lärosätena hantera det. Men det finns ingenting om att man ska komma tillbaka om detta. Jag tror inte att det blir några pengar. Det är intressant att Yvonne Andersson som representant för Kristdemokraterna tror och hoppas att det ska bli mer pengar. Så läser inte jag propositionen.
Det ska bli intressant att följa detta. Jag vill återvända till frågan om de yngre forskarna. Det var inte någonting som Yvonne Andersson kommenterade speciellt. Jag tycker att det är en viktig fråga att vi i framtiden får forskare som har trygga anställningsvillkor så att de kan leva på sin forskning. I dag har vi inte det. Det finns mycket att önska i fråga om att se till att det blir mer av regelrätta anställningar och en trygghet.
Vi vet att speciellt kvinnor drabbas av att det finns en otrygghet. Över 60 procent av studenterna på högskoleutbildningarna är kvinnor, men bland doktoranderna är det ungefär hälften. Det är säkert kopplat till otrygga anställningsvillkor och andra villkor för att forska. Vad vill regeringen göra åt det? Det finns en annan sak som jag tycker är viktig att ta upp, nämligen de utländska doktoranderna.
Nyligen hade vi en diskussion i utskottet om de avtal som finns mellan exempelvis pakistanska studenter och Pakistan. Avtalen är sådana att de innebär en bristande rättssäkerhet för dessa studenter. Avtalen inkräktar på de mänskliga rättigheterna. Studenterna får inte engagera sig politiskt när de är i Sverige och går på högskolan. Det är villkor som vi inte skulle acceptera för svenska studenter. Då har jag en fråga.
Vad vill Kristdemokraterna som är ett värdeorienterat parti göra för att ändra detta? Accepterar ni att vi har sådana förhållanden i Sverige för utländska studenter?
Thomas Strand (S):
Jag är rädd för att Yvonne Andersson över huvud taget inte lyssnade på vad jag sade i mitt anförande. Jag tror inte att hon har läst vår motion heller. I så fall skulle hon inte ha sagt det som hon har sagt. Yvonne Andersson gör ett stort nummer av att vi socialdemokrater skulle stå för en politisk klåfingrighet och att den borgerliga alliansen skulle vara en garant för akademisk frihet. Detta är en myt som ni borgerliga politiker älskar att odla.
Men det är en vrångbild. Jag ska tala om vad jag sade i mitt anförande. Jag sade att vi vill öppna för ett ökat inflytande från forskarsamhället. Så sade jag. Men jag sade också att problemet är att ni glömmer bort näringslivet. Det är en princip.
Den andra principen handlar om hur man demokratiskt tillsätter styrelser. Jag är uppvuxen i en folkrörelsetradition där vi bestämt avvisar att en avgående styrelse själv utser sina efterträdare. Jag vet inte hur det fungerar hos er kristdemokrater när ni har möten och väljer styrelser.
Men jag skulle tro att ni gör som vi, att ni har en oberoende valberedning som lägger fram ett förslag och att det på ett årsmöte fattas beslut om vilka personer som ska sitta i styrelsen. Men här ska inte det gälla. Nej, styrelsen ska själv utse sina efterträdare. Det handlar, Yvonne Andersson, om en demokratisk princip, inte om klåfingrighet! Vi vill inte styra.
Däremot vill vi ha en demokratiskt god ordning för hur styrelser väljs.
Thomas Strand (S):
Det är som jag trodde. Yvonne, du har inte läst vår motion. Vi skriver där att vi vill ha en valberedning som består av folk från vetenskapliga akademier, högskolor, universitet och näringsliv som lägger fram förslag till styrelse. Regeringens uppdrag är att precis som ett årsmöte besluta att den och den personen ska vara med i styrelsen. De olika stiftelserna har förordningar att följa. Det är väldigt svårt för regeringen att gå in och styra en stiftelse.
Det vet också Yvonne, så man ska inte göra så stor affär av det. Det handlar om principer för tillsättandet. När det gäller detaljstyrning har ni i den borgerliga alliansen visat på en väldigt förfinad känsla för detaljstyrning. I den forskningsproposition som kom för över ett år sedan ville ni styra till och med på budgetnivå när det gäller detaljområden och strategiska områden.
I Autonomiutredningen och framför allt i den kvalitetsproposition som kom nyligen har den borgerliga regeringen lyckats reta upp i stort sett hela högskolesektorn därför att regeringen går in och styr och ändrar i ett gemensamt förslag från hela sektorn. I går hade vi här i kammaren en diskussion om lärarutbildningen.
I den propositionen tas detaljstyrningen av den borgerliga regeringen till oanade höjder, så det här med detaljstyrning ska vi nog inte prata för mycket om. Detaljstyrning är ni experter på. Ni säger en sak men gör någonting annat. Ett problem är också att ni när det gäller de stiftelser som vi nu pratar om nonchalerar näringslivet.
Industrikommittén och Svenskt Näringsliv har sagt att för att forskningen ska komma till nytta och till bra resultat måste det också föras samtal med näringsliv och det omgivande samhället. Man kan säga att ni nonchalerar det i det här förslaget. Vi säger: Principen med ett demokratiskt tillsättande är viktigt, liksom att näringslivet är med.
Thomas Strand (S):
Jag vill också tacka utrikesministern för svaret på interpellationerna. I dag har vi en viktig debatt här i kammaren om konflikten mellan Israel och Palestina. Vi har haft liknande debatter i den här frågan tidigare under mandatperioden. Det signalerar ju vikten av att ha ett fortsatt starkt engagemang för fred och försoning mellan Israel och Palestina.
För mig är det ett sätt att hålla hoppet vid liv om att det ska finnas en fredlig lösning, även om det ser dystert ut just nu. Israels absurda agerande mot fartygskonvojen Ship to Gaza har fått många människor i många länder att reagera med besvikelse och bestörtning. Det verkar som om denna händelse har fått något att hända i folkopinionen.
Många säger nu tydligt: Nu får det vara nog. Ship to Gaza-händelsen har fått många att mycket starkt reagera mot Israels inhumana blockad av Gaza. Nu verkar det som om Israel har lyssnat på opinionen. Man meddelar att man ska lätta på blockaden. Vi får se om det är mer än tomma ord.
Väldigt många har också påmints om Israels ockupation av Västbanken, Israels ständiga nonchalerande av olika FN-resolutioner och världssamfundets uppmaningar till fred och försoning. Det är enskilda människor som har reagerat. Även länder har reagerat. Jag tycker mig märka en mobilisering som vi inte har sett tidigare. Det är hoppingivande.
Det börjar påminna om kampen mot apartheidregimen i Sydafrika. Många människor frågar vad man kan göra för att protestera och påverka. Vad kan jag göra som individ? Vad kan Sverige göra? Vad kan Sverige göra i EU? Jag tror att även utrikesministern märker den här mobiliseringen. Budskapet är tydligt: Omvärlden måste sätta en hårdare press på Israel.
Min interpellation om ursprungsmärkning av bosättarprodukter fokuserar på ett sätt att sätta ökad press på Israel. Tyvärr fungerar inte systemet med ursprungsmärkning som det var tänkt.
Alltför ofta produceras varor av israeliska bosättare på ockuperad palestinsk mark och uppges vara israeliska varor, trots att det enligt EU:s associeringsavtal med Israel ska säkerställas att produkter från israeliska bosättningar ska separeras från produkter producerade i Israel.
En nyligen avkunnad dom i EU-domstolen bekräftar att systemet med ursprungsmärkning inte fungerar tillfredsställande. Förmodligen är det många bosättarprodukter som under årens lopp har exporterats tullfritt till EU. Det har gynnat israelisk ekonomi.
Det betyder också att konsumenter i EU inte medvetet har kunnat avstå från att köpa dessa produkter. Därför har jag frågat om utrikesministern anser att systemet för ursprungsmärkning av israeliska produkter har implementerats på ett godtagbart sätt. Fungerar verkligen ursprungsmärkningen i praktiken?
Hur kan jag vara säker på att den produkt jag köper inte är en vara som producerats av bosättare på ockuperad mark? Jag skulle vilja att utrikesministern svarar på den frågan. Utrikesministern konstaterar att bosättarprodukter inte ska säljas tullfritt. Men anser utrikesministern att det fungerar i praktiken?