KBLab/rixvox huggingface dataset:
Berit Högman (S):
Min utgångspunkt är att det är allvarligt när en domstol kan fatta ett beslut som känns som att det verkligen går emot något som är grundlagsfäst i detta land, nämligen föreningsrätten. Riksidrottsförbundet och andra inom idrottsrörelsen som jag har varit i kontakt med kan också se att detta är den tydliga faran.
Idrottsministern väljer då i sitt svar att säga att man ska analysera och se om det behövs någon ändring. Det räcker inte för att trygga idrottsrörelsen. Det räcker inte heller för att trygga det civila samhället, för det finns så många uppförsbackar för dem. Jag har redan räknat upp dem - det handlar om momsfrågan, tv-rättigheter och polisrättigheter.
Om polisen i sitt beslutsfattande säger att företag tjänar pengar och att man alltså kan ta betalt av dem, och om vi har en domstol som har sagt att idrottsrörelsen är ett företag, blir det bekymmer för fler delar av idrottsrörelsen. Det kan bli bekymmer även för andra delar av det civila samhället. Jag känner mig inte alls trygg med svaret om en analys.
Det är naturligtvis bra att man gör analyser innan man fattar beslut, men kultur- och idrottsministern skulle kunna bli tydligare i att regeringen i valet mellan marknad och människa står på människans sida och därmed också grundlagens och föreningsfrihetens. Jag tycker nämligen att kultur- och idrottsministern svävar på orden när hon säger att det är bra med konkurrens i idrotten - ja, herregud, det är det idrott går ut på.
Det är därför man har tävlingar, serier och kupper. Idrotten har dock även ett annat uppdrag. Det handlar om breddidrotten och om barn- och ungdomsidrotten. Förutsättningen för att i dag kunna finansiera verksamheten är att det är tillåtet att ha den typen av verksamhet. Jag vet att Riksidrottsförbundet har levererat funderingar och bekymmer till idrottsministern kring detta.
Om en idrottsförening är ett företag, är då samarbetet mellan idrottsföreningar att jämställa med kartellbildning? Det skulle innebära att Göteborg aldrig skulle kunna anordna Gothia Cup. Det skulle innebära att den lilla byn Höljes i norra Värmland, med 200 invånare, inte skulle kunna ordna EM i rallycross med över 30 000 besökare för nionde året i rad. Det innebär att VM-rallyt som går i de värmländska skogarna nästa vecka aldrig skulle kunna bli av.
Detta består nämligen av en rad idrottsorganisationer som lägger ned ett enormt ideellt arbete för att göra någonting som skapar trivsel, tillväxt och kitt och gör Sverige känt.
Det finns ett val mellan att säga att vi ska analysera och att uttrycka en vilja och säga: Det är klart att idrottsrörelsen och det civila samhället måste känna en trygghet i att både regering och opposition och hela Sveriges riksdag står bakom det civila samhällets unicitet. Det förväntar jag mig av en minister som är kultur- och idrottsminister.
Berit Högman (S):
När idrottsministern talar så varmt om marknaden som en lösning på bekymren får vi ändå se vad det är som har hänt: Medborgarskapet har gjorts mer till ett kundunderlag genom att långsamt vrida bilden mot att vi allihop är kunder på en marknad där det ska köpas något. Det har lett till att vi, trots att vi har tusentals kompletterande aktörer på Arbetsförmedlingen, aldrig har haft så hög arbetslöshet som nu.
Vi har 70 000 fler långtidsarbetslösa som har varit arbetslösa i mer än två år. Långtidsarbetslösheten har tredubblats under regeringens tid. Lösningen har varit en marknadsorientering av Arbetsförmedlingen. Även bostadsbristen ska lösas med marknadsorientering och inte med offentliga investeringar. Vi har aldrig haft en sådan bostadsbrist bland unga i våra stora städer som i dag.
Skolan ska bli bättre av att vi har konkurrens och att eleverna blir kunder. Vi har inte levererat så dåliga skolresultat i modern tid som nu. Detta får mig att dra en slutsats. Politiken väljer ständigt att abdikera och påstår att marknaden kan lösa grundläggande problem, men det är inte sant.
Till och med det på ekonomiska toppmötet i Davos ifrågasattes marknadens förmåga att lösa problem som handlar om att hålla ihop och kitta ett samhälle. Där påstår jag att det civila samhället har en jättestor betydelse och roll, och återigen: Jag förväntar mig att just en kultur- och idrottsminister är tydligare i detta budskap. Jag har ett tips på vägen.
Ta armkrok med den nya ministern för det civila samhället Maria Arnholm, och bjud in resten av det civila samhället! Många av dem är nämligen precis lika oroliga som idrottsrörelsen är.
Berit Högman (S):
Jag hade också uppskattat att få diskutera styrning av statliga myndigheter med finansministern. Men jag är naturligtvis också tacksam för att få diskutera Arbetsförmedlingen med arbetsmarknadsministern. Jag vet inte om någon statlig myndighet har ett så långt och detaljerat regleringsbrev som Arbetsförmedlingen.
Trots detta finns 70 000 långtidsarbetslösa människor. Långtidsarbetslösheten har stigit med över 70 procent sedan september 2006. I de tidigare inläggen sade arbetsmarknadsministern att det inte var något större problem utan att regeringen hade en väl avvägd politik.
För någon vecka sedan besökte jag en av de åtta arbetsförmedlingar i landet som klarar de av Arbetsförmedlingen uppsatta målen. Av drygt 300 arbetsförmedlingar i landet finns åtta som klarar de uppsatta målen. Det var naturligtvis kul för dem och de arbetssökande i det arbetsmarknadsområdet.
Jag frågade de anställda vad de tror att det beror på att de klarar uppdraget. De sade att de trodde att det berodde på att de kan behålla professionell personal, att de har god kontakt med det omgivande samhället, med arbetsgivare, både privat och offentligt, och de facto att arbetsförmedlingarna låg i glesbygd.
Det var ont om alternativ, ont om privata jobbcoacher och annat. Det är svårt att tjäna pengar på folk i glesbygd oavsett om det handlar om vård och omsorg eller om det handlar om privata aktörer.
När endast åtta av drygt 300 arbetsförmedlingar klarar måluppfyllelsen och alltför många hamnar i den förhatliga fas 3, anser inte arbetsmarknadsministern att det måste vara något grundläggande fel i regeringens och arbetsmarknadsministerns sätt att styra arbetsmarknadspolitiken?
När därtill 18 miljarder lämnas tillbaka till staten för att de inte kan användas för bland annat de 70 000 långtidsarbetslösa, inser inte då arbetsmarknadsministern att regeringen har ett bekymmer med styrning och ledning av arbetsmarknadspolitiken?
Ser inte statsrådet något samband mellan det sätt som regeringen väljer att styra arbetsmarknadspolitiken och resultatet i antalet arbetslösa? Jag fick även på den här arbetsplatsen de frågor jag alltid får när jag besöker arbetsförmedlingar: Varför måste ni politiker skapa så många detaljregler? Varför måste ni vara så klåfingriga?
Varför kan ni inte låta vår professionalitet och vår kunskap om vad som behöver göras få gälla? Jag känner inte att jag som socialdemokrat behöver ta åt mig den kritiken, för det är precis detta som är en av punkterna i vårt tiopunktsprogram från så sent som i dag - nämligen att ha tillit till professionen.
Därför blir min andra fråga till arbetsmarknadsministern: När ska arbetsmarknadsministern visa tillit till den profession som finns på landets arbetsförmedlingar?
Berit Högman (S):
Jag tycker att det är bra att Hillevi Engström har stor tilltro till Arbetsförmedlingens anställda. Men då är det viktigt att ge personalen förutsättningar så att fler arbetsförmedlingar kan nå målen. Åtta av drygt 300 är verkligen inget bra resultat.
Jag behöver inte på något sätt jämföra med andra länder, därför att vi har tillräckligt många arbetssökande, vi har tillräckligt många arbetslösa ungdomar och vuxna, i det här landet för att känna att uppdraget är viktigt.
När var femte rekrytering misslyckas enligt Svenskt Näringsliv och när hälften av de arbetslösa saknar en arbetslöshetsförsäkring har vi stora problem i vårt land. Hillevi Engström säger: Det är ju ingen idé att utbilda om det inte finns jobb.
Jag tror att det var min morfar som lärde mig att finns det någonting som aldrig är tungt att bära är det kunskap. Finns det någonting som vi har lärt oss av samhällsutvecklingen är det att kunskap, forskning och kreativitet skapar jobb i sig. Ett samhälles värdighet mäts på sätt och vis med på vilket sätt vi ser till att människor får tillgång till kunskap.
Med det resonemang som Hillevi Engström har att det ändå inte är någon idé att utbilda om det inte finns jobb förstår jag varför ni låter skolresultaten sjunka. Då förstår jag varför fler än någonsin går ut grundskolan med ofullständiga betyg. Då förstår jag varför ni stänger så många dörrar i vuxenutbildningen. Ni har de facto gett upp. Ni har abdikerat från uppdraget och ansvaret.
Ni har över huvud taget inte tron på att politik kan göra skillnad och på alla människors rätt till arbete eller utbildning. Jag kan inte på annat sätt tolka arbetsmarknadsministerns inlägg än så här: Det är ingen idé att utbilda om det inte direkt leder till jobb.
Berit Högman (S):
Tack för svaret, statsrådet! Efter sju år med regeringen Reinfeldt saknas det 400 000 jobb i Sverige. Arbetslösheten är högre än i många andra jämförbara länder i Europa. Antalet långtidsarbetslösa har mer än tredubblats sedan regeringen tillträdde, och de långtidsarbetslösa tycks komma allt längre bort från arbetsmarknaden.
Det enda som råder bot på detta är fler jobb, inte fler skattesänkningar till oss som redan har jobb. Regeringen väljer att lägga tio gånger mer på skattesänkningar än på jobben. Det är mot den bakgrunden jag har skrivit den här interpellationen. Min övertygelse är att varenda människa vill ha ett jobb och en utbildning och göra rätt för sig.
Jag har mött människorna i de här sociala företagen eftersom vi har ganska gott om dem i Värmland och i Karlstad. Alla har rätt till arbete eller utbildning, och det ska också omfatta rätten att arbeta 100 procent av arbetsförmågan. För mig är det minst 40 timmar i veckan; för andra kan det vara åtta.
Det finns en sak i svaret som bekymrar mig lite, och det är att jag uppfattar att statsrådet blandar ihop statens stöd till enskilda och statens stöd till företag. Min interpellation handlar ju om statens stöd till företagandet. I rapporten som Tillväxtanalys har gjort visar man tydligt att det är skillnad på företagsstöd och stöd till individer.
Syftet med stödet till individer är ju att göra det konkurrensneutralt, så det stycke där statsrådet svarar att företagen får en mängd typer av stöd syftar på individernas stöd och inte på företagens stöd. Låt oss göra skillnad på dem. I andra länder har man kommit längre.
Italien och Spanien är exempel på länder där statsmakterna har försökt underlätta för sociala företag på mycket bredare front, exempelvis genom samverkan mellan den offentliga sektorn och de sociala företagen. Storbritannien har inrättat ett särskilt samarbetsorgan, Social Enterprise Unit, för att komma med förbättringar som främjar socialt företagande.
Även Tillväxtanalys tar upp behovet av fördjupning och att regeringen kommer vidare i sitt jobb. Min första fråga är om statsrådet är beredd att gå Tillväxtanalys till mötes genom att se över och fördjupa exempelvis kravet på att en särskild förordning och/eller lagstiftning ska finnas också i Sverige.
Det är uppenbarligen möjligt att göra det i andra europeiska länder, och då kan man inte skylla på konkurrensneutraliteten som ett bekymmer.
Berit Högman (S):
När jag lyssnar på Annie Lööf får jag en känsla av att det är Centerpartiet i regeringen som möjligtvis tycker om sociala företag. Men Centerpartiet har bekymmer med Moderaterna som inte gör särskilt mycket för att stödja sociala företag. Jag hoppas innerligt att Annie Lööf har bättre kontakt med arbetsmarknadsministern än vad jag har.
Där finns det också mycket att göra, eftersom du och jag, Annie Lööf, tycks vara överens om att det är bra med utveckling när det gäller sociala företag. Ta upp med arbetsmarknadsministern hur kontraproduktivt det är med de skottsäkra väggarna mellan Arbetsförmedlingen och kommunen.
Ta upp med arbetsmarknadsministern vad som skulle kunna göras inom arbetsmarknadspolitiken i form av att stötta entreprenörskap och handledning, alltså det som vi har talat om under denna diskussion. Gör det så att det möjligtvis blir regeringens politik - inte en del av regeringen - att man vill se sociala företag. Det måste vara bättre att människor växer än att klyftorna i vårt samhälle växer.
Det måste vara bättre att fler känner sig behövda och kan vara med och påverka sin arbetssituation än att hamna i fas 3 med obefintliga möjligheter att påverka vare sig sin nutid eller sin framtid. Det måste vara bättre att vi får fler företag och inte fler bidragstagare.
Det är faktiskt det som händer i borgerlighetens Sverige när moderatstyrda Järfälla ökar socialbidragen med 53 procent, när Uddevalla ökar socialbidragen med 71 procent och när Vellinge ökar socialbidragen med 126 procent. Socialbidragen tenderar dessutom att bli ett alltför långvarigt sätt att försörja sig för individer.
Det kan aldrig vara meningen att människor ska leva på bidrag. Människor ska leva av arbete. Näringsministern har alltså all anledning att agera för att fler människor ska få jobb.
Berit Högman (S):
Att vara riksdagsledamot innebär att vara förtroendevald - att bära ett förtroende som väljarna har gett mig och oss i ett val. Det är inte ett arbete eller en anställning med regler som gäller på arbetsmarknaden i övrigt, men det är det finaste uppdrag man kan få, tycker i alla fall jag.
Uppdraget ställer krav på mig som ledamot att ha en egen moralisk och etisk kompass utan att varje handling är reglerad i lag eller förordning. Visst måste det vara en självklarhet för oss att vi förmår att skilja på rollen som privatperson och vår offentliga roll. Det är riktigt och rätt att medborgarna ställer stora krav på oss.
Det ska vi också göra på oss själva. De ska granska att vi lever som vi lär. Just detta är en viktig lärdom och något att alltid tänka på - att vi lever som vi lär. Ingvar Carlsson tar upp frågan i en fantastiskt bra bok som heter just Lärdomar , som jag kan rekommendera.
Det är väljarna som ska avgöra om de har fortsatt förtroende för oss, varför öppenhet och transparens är viktiga fundament i en levande demokrati. Ändå finns en hel del som är reglerat i lag, föreskrifter och riktlinjer - resor, ekonomisk redovisning, ersättning för dubbelt boende, för att ta några exempel.
Betänkande KU6, som behandlar 29 motioner från allmänna motionstiden, tar upp olika former av regler för hur vi ska arbeta som riksdagsledamöter. Ingen av dessa motioner är skrivna av socialdemokrater.
Anledningen är med all sannolikhet att riksdagen under förra mandatperioden lade ned ett stort arbete på att gå igenom riksdagsordningen och riksdagens arbetsformer. Vi fick möjlighet att i arbetsgrupper diskutera och ventilera för- och nackdelar med de regelverk vi har och överväga förändringar.
Dessutom har en särskild utredare på riksdagsstyrelsens uppdrag genomfört en samlad översyn av regelverket. Riksdagsstyrelsen har lämnat en framställning till riksdagen som kommer att behandlas under våren. Det är således logiskt att avslå samtliga motioner.
Det finns ändå en motion som jag särskilt vill kommentera, nämligen en motion av Birgitta Ohlsson och Robert Hannah från Folkpartiet angående hundraårsdagen av folkmordet seyfo. Folket har föreslagit att minnesdagen ska vara den 24 april i år.
Vi socialdemokrater tycker att det är otroligt viktigt att riksdagen, liksom riksdagen var i går, ska vara en mötesplats där vi minns och högtidlighåller händelser. I går hölls en minnestund över Förintelsen och att det är 70 år sedan stängningen av Auschwitz.
Vi delar utskottets uppfattning att det inte är konstitutionsutskottet i sig som ska fatta sådana beslut, utan det är gruppledare och talman tillsammans med intresseorganisationer som ska ta ställning i frågorna.
Det är vår förhoppning att vi får vara med om en minnesstund den 24 april 2015 för offren i seyfo. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.
Berit Högman (S):
Detta är ett motionsbetänkande med motioner från allmänna motionstiden, och mediepolitiken är verkligen i fokus i debatten. Det är bra. Regeringen har precis som Mia Sydow Mölleby sa tillsatt en medieutredning, och det pågår också mer utredningsarbete.
Människor i Sverige har rätt till nyheter i hela landet, om hela landet och från hela landet. Förra året behandlade vi regeringens proposition om presstödet. Det blev förbättringar för pressen. De digitala upplagorna får också räknas in. Ett annat beslut vi tog då var att vi vill se en sänkning av reklamskatten, och det finns nu aviserat från 2017.
Vi har en regering som går från ord till handling, och det händer positiva saker. Även det särskilda stödet för att tidningar ska kunna bedriva teknikutveckling, just för att möta fler människor som kan läsa dem, kommer att komma igång i år.
I höst kommer de första ansökningarna att behandlas i Presstödsnämnden. I år fyller tryckfrihetsförordningen 250 år, men hur fritt är ordet egentligen? Sverige har ju halkat ned på den listan, fick vi höra på nyheterna i dag. Det fria ordet hotas av ständigt hat och ständiga hot.
Hat och hot har blivit en obehaglig och högst närvarande del av en journalists vardag, och det är naturligtvis någonting som är det verkliga hotet mot mediesamhället. Det finns det en särskild diskussion om i betänkande KU18, som vi också debatterar i dag. Frågorna när det gäller utvecklingen av mediesamhället är många.
Den är inte bara en fråga för KU och kulturutskottet utan egentligen för hela vårt samhälle. Det handlar om infrastrukturen och om hur vi lär unga människor - och kanske också vuxna människor - källkritik. Det handlar om hur vi motar hatet och hoten för att just behålla det fria ordet och ett samtalsklimat som är rimligt.
Vi måste vara noggranna och se hur vi med politiska medel kan understödja ett gott journalistiskt arbete i hela landet. Jag känner mig väldigt trygg när det gäller public service. En absolut majoritet av riksdagens partier vill värna ett starkt och oberoende public service; det är Sverigedemokraterna som svävar på målet och tycker att det väl egentligen inte är så nödvändigt.
Utanför vårt hus är dock debatten kreativ och bred om vad som borde få kallas public service och vilka som borde få göra anspråk på public services anslag. Det är inte en fråga för debatten här i dag, men det kan möjligtvis bli en fråga för debatten framgent. Det pågår som sagt utredningsarbete både om evenemangslistan och om mediesamhället för framtiden.
Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet och alltså avslag på samtliga motioner.
Berit Högman (S):
Betänkande KU28 behandlar de redogörelser för verksamheten som riksdagens nämndmyndigheter har lämnat in, helt i enlighet med det regelverk som finns. Vilka nämndmyndigheter handlar det om?
Jo, det är Nämnden för lön till riksdagens ombudsmän och riksrevisorerna, Partibidragsnämnden, Riksdagens ansvarsnämnd, Riksdagens arvodesnämnd, Riksdagens överklagandenämnd, Statsrådsarvodesnämnden och Valprövningsnämnden.
De nämndmyndigheterna har var och en för sig och tillsammans betydelse för demokrati, ordning och reda samt transparens, men till allra största delen jobbar man i det tysta. Att dessa nämnder ska lämna sina redogörelser till riksdagen härleds till beslut från både 2012 och 2013.
Vi har tillämpat regelverket sedan dess. Det finns inga absoluta krav i nuvarande regelverk på hur nämnderna ska göra sina redovisningar. I utskottet konstaterar vi att verksamheterna skiljer sig åt och att redovisningarna därmed kan se något olika ut.
Men samtidigt är det önskvärt att myndigheterna gör likartade redovisningar beträffande inkomster och utgifter, uppgifter för nämnden, antal sammanträden, ledamöter och så vidare - detta för att redogörelserna ska ge en heltäckande och rättvisande bild av nämndernas verksamhet.
Denna ståndpunkt har konstitutionsutskottet haft och redovisat såväl 2015 som i år i sina betänkanden. Herr talman! Jag vill i detta sammanhang delge kammaren att riksdagsstyrelsen i går behandlade ett förslag med den innebörd som konstitutionsutskottet har uttryckt önskemål om i två år.
Riksdagsstyrelsen föreslår en ny lag om budget och ekonomiadministration för riksdagens myndigheter som bättre stämmer överens med den budgetlag som vi har i dag. Den nya lagen ska ersätta den gamla lagen, den så kallade REA-lagen från 2006.
Utgångspunkten är att regelverket i fråga om ekonomi och administration beträffande både innehåll och språk ska överensstämma med vad som gäller för regeringen och dess myndigheter. Det innebär bland annat att man blir skyldig att göra en kostnadsredovisning för verksamheten. När det gäller Riksdagens ansvarsnämnd ska detta regleras i en annan lag, lagen om beslutande organ i frågor om disciplinansvar m.m.
beträffande arbetstagare hos riksdagen och dess myndigheter - en lag med ett långt namn. Konstitutionsutskottet menar att redovisningen från nämndmyndigheterna har varit tillfredsställande. Men med de kommande justeringar som riksdagsstyrelsen förslår kommer redovisningarna att bli än mer likartade och därmed mer överblickbara och ge en rättvisande bild.
Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag.
Berit Högman (S):
Betänkande KU6 handlar om Riksrevisionens rapport om digitalradio, eller DAB-radio om man så vill. Bakgrunden är flera utredningar, varav den senaste beställdes av den förra regeringen 2013 och överlämnades till den nuvarande regeringen i november 2014.
Den hette Från analog till digital marksänd radio - En plan från Digitalradiosamordningen , SOU 2014:77, för att vara noga. Regeringen vidtog en sedvanlig remissomgång och startade beredningen. Parallellt med detta valde Riksrevisionen att göra sin granskning. Remissomgången visade sammantaget att det inte fanns ett tillräckligt starkt stöd för ett generellt införande i nuläget.
Det är lätt att se de positiva delarna. Radiolyssnarna skulle få ett större utbud, fler aktörer skulle få plats, och fler nischade grupper skulle få sina favoritprogram. Det skulle helt enkelt ge yttrandefriheten en ny och större arena att verka på. Men så kommer vi till "men".
Oklarheterna och tveksamheterna låg bland annat i om valet av teknik är det rätta, om yttäckningen var tillräcklig, radions viktiga roll vid katastrofer och också hur det såg ut i vår omvärld.
Detta tillsammans med osäkerheten som låg och ligger i andra länders agerande gjorde att regeringen valde att i nuläget inte satsa på DAB-radion. Det framgår tydligt i texten i budgetpropositionen för 2016 för utgiftsområde 17. Men regeringen beskriver också att man har för avsikt att följa utvecklingen internationellt.
Där är vårt grannland Norge intressant, liksom Storbritannien och en del andra. Herr talman! Konstitutionsutskottet har i sin behandling av regeringens skrivelse 2015/16:25 konstaterat att Riksrevisionens rapport inte innehåller några rekommendationer.
Vi menar att regeringen har hanterat rapporten på ett korrekt sätt, varför konstitutionsutskottet enhälligt föreslår att riksdagen beslutar att lägga regeringens skrivelse till handlingarna.
Berit Högman (S):
Social tillit är en viktig byggsten i samhällsbygget - känslan av att vi allihop omfattas av samma regelverk och att vi inför lagen är lika. Vi socialdemokrater har en politik som bygger på att vi som medborgare har både rättigheter och skyldigheter, exempelvis för att den svenska modellen ska fungera.
Ett tydligt exempel på det är att alla som kan arbeta också ska göra det. Målet är, som statsministern har varit tydlig med här i dag, full sysselsättning. Det är ett centralt mål. Vad gör regeringen, och vad kan regeringen göra, för att denna inställning ska prägla alla våra regelverk och all vår politik?