KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Utrikesminister Carl Bildt får det att låta som att det inte förekommer någon övervakning med hjälp av mobilsystem i Syrien. Ericsson har levererat systemet Ranos till den syriska regimen. Andra företag undviker att investera i Syrien just därför att de inte vill beblanda sig med den syriska regimen. Det är detta vi vill åt.
Den syriska regimen använder vår teknikutrustning. Ericsson kan kamma hem stora profiter, och oppositionen förföljs och förtrycks. Det är just därför det hade varit så bra om du och Sverige hade backat upp de andra europeiska länderna när ni utrikesministrar träffades så att man hade kunnat utvidga sanktionerna till att även gälla telekomutrustning som kan användas mot oppositionen.
Jag hade också två konkreta frågor som jag inte fick svar på. Det är många frågor i luften, men jag ställer dem igen. Kan utrikesministern lova att det inte blir några fler exportkrediter till Syrien? De 139 miljoner kronor som vi hittills har plöjt ned i Syrien kanske inte var så bra. Kan vi lova att det inte blir någonting mer av det så länge förtrycket finns kvar?
Den andra frågan är: Kan utrikesministern lova att det inte blir några fler näringslivsresor till Damaskus så länge som förtrycket består?
Jens Holm (V):
Jag vill tacka Sara Karlsson för en väldigt viktig interpellation. Det här handlar om 1,5 miljoner grisar, 4 000 grisar om dagen. Man skär upp deras testiklar utan bedövning.
Jag tror inte att vi behöver gå in mer i detalj på vilken otrolig smärta dessa djur måste känna när man gör detta fasansfulla ingrepp. Det här är inget nytt förfarande inom svensk grisindustri. Så här har det sett ut i decennier i Sverige. Det är inte heller någon hemlighet att det har sett ut så här i stora delar av Europa.
Nu har glädjande nog andra länder i Europa tagit krafttag mot denna verksamhet. Det tycker jag är bra. Jag tycker också att det är väldigt bra att en majoritet i den här församlingen den 27 april i år fattade beslut om att den obedövade kastreringen av grisar skulle upphöra. Det finns alternativ.
En majoritet i den här församlingen har skickat det tydliga beslutet till regeringen. Vi kräver att regeringen implementerar det som folkviljan har fattat beslut om. Men vi får fortfarande vänta. Vi får inga tydliga besked från vår regering. Det tycker jag är väldigt upprörande. Framför allt tycker jag att det är ett svek mot de grisar som lider av obedövad kastrering - 4 000 varje dag.
Den 11 maj i år fick jag svar från landsbygdsministern. Då sade landsbygdsministern att det var för tidigt att införa det förbud som riksdagen hade beslutat om. Det måste göras "en grundlig analys" av den obedövade kastreringen. Landsbygdsministern lovade att återkomma om en exakt tidpunkt för när analysen skulle göras och när den skulle vara klar. Nu står vi här igen.
Det har gått mer än sex månader sedan jag fick det svaret. Jag vill veta när den "grundliga analysen" ska göras. Men framför allt tycker jag inte att det räcker. Vi har redan fattat beslutet i riksdagen. Det jag tycker är viktigast är att vi får besked om när vi får ett förbud mot obedövad kastrering. Det är precis som Sara Karlsson sade här tidigare: Flera andra länder har gått före. Titta på Norge och Schweiz!
Det är klart att det går att genomföra det beslut som vi har fattat här i riksdagen. Så ska man göra i en demokrati. Eskil Erlandsson! När får vi förbudet mot den obedövade kastreringen av grisar?
Jens Holm (V):
Det sägs trots allt en del intressant i sådana här debatter. Bland annat sade landsbygdsministern att departementet förbereder ett lagstiftningsförslag om bedövning av grisar vid kastrering. Det låter väldigt intressant.
Det står inget om detta i interpellationssvaret till Sara Karlsson, men det är precis detta vi eftersträvar i vårt riksdagsbeslut. Vi vill ha en konkret reaktion från regeringen, och vi vill ha lagstiftning. Därför vill jag ställa frågan, och jag förväntar mig också ett tydligt svar: När kommer det här lagstiftningsförslaget? Det är det första.
Det andra jag skulle vilja ta upp är Eskil Erlandssons svar att departementet har gett i uppdrag åt Jordbruksverket att ta fram ny teknik och titta på nya system inom svinproduktionen. Man kommer också att starta utbildningar i bedövning. Det är väldigt intressant.
Om man sätter in detta i ett större sammanhang och tittar på den utredning om den nya djurskyddslagen som kom för bara några dagar sedan kan vi se att Jordbruksverket verkligen kommer att få mycket att göra i framtiden. Det är massvis med skrivelser som Jordbruksverket ska ta fram för djurens skull. Då vill jag fråga landsbygdsministern: Hade det inte varit på sin plats med en djurskyddsmyndighet här?
Var det inte lite dumt och förhastat av er att lägga ned Djurskyddsmyndigheten 2007? Hade vi haft Djurskyddsmyndigheten hade det kanske inte hade tagit så här lång tid. Då hade Djurskyddsmyndigheten redan nu sett till att kurserna fanns på plats, att man hade tittat på systemen och att man hela tiden hade verkat för djurens bästa. Kan vi vara eniga om att det nog hade varit bra med en djurskyddsmyndighet?
Jens Holm (V):
Jag har just kommit tillbaka från klimattoppmötet i Durban i Sydafrika. Man kan konstatera att det toppmötet inte levererade det som klimatet kräver.
FN:s expertpanel på klimatområdet har sagt att om utsläppen av växthusgaser inte börjar gå ned från 2015 kommer det att vara väldigt svårt att upprätthålla tvågradersmålet. Nu ser vi att utsläppen ökar i en allt högre takt. Klimatförändringarna handlar om att främst vi i den rika världen måste ställa om vår livsstil.
Vi måste bygga om våra samhällen. Det är ganska stora förändringar som vi kan vänta oss, och vi måste alla vara delaktiga i den processen. Det är därför vi i Vänsterpartiet, och egentligen alla rödgröna partier, tycker att man även ska titta på utvinning av olja och gas i Arktis och att man ska införa ett moratorium. Varför är det då så viktigt att peka ut Arktis?
Jo, därför att en stor del av världens olja och i synnerhet gas sägs finnas i det här området. Det kanske rör sig om så mycket som 25 procent. Vi vet att i händelse av en katastrof kan konsekvenserna bli helt förödande.
Jag tror att utrikesministern, som är ett par år äldre än jag, bättre än jag kommer ihåg kommer ihåg katastrofen med Exxon Valdez i Alaska - jag tror att det var 1989 - då mer än 40 000 kubikmeter råolja läckte ut. Det ledde till helt irreparabla konsekvenser för djur och natur. I det fallet var det bara ungefär 5 procent av oljan som kunde tas om hand.
Resten läckte ut och förstörde naturen. Det är med andra ord extra känsligt att borra efter gas och olja i Arktis. Därför tycker jag att det är viktigt att, nu när Sverige och utrikesministern har ordförandeskapet i Arktiska rådet, driva den här frågan.
I Antarktis, det vill säga på andra sidan jorden vid Sydpolen, finns det ett Antarktisfördrag som förbjuder mineralutvinning. Där ingår också olje- och gasutvinning. Sverige skulle kunna driva på. Om det inte går att införa detta inom ramen för Arktiska rådet - det kan vara svårt - kan man i alla fall använda Artiska rådet som en plattform för att driva på i de här frågorna.
Utrikesministern har ju goda kontakter med oljeindustrin. Du satt själv i Lundin Oils styrelse fram till hösten 2006, Carl Bildt. Jag vet att ert helägda dotterbolag, Lundin Norway AS, lämnade in en ansökan om oljeutvinning i Barents hav i Arktis, vilket man också fick beviljat.
Jag tycker att det är dags att du använder det stora kontaktnät som du har både på det politiska området och på fossilområdet för att verka för att det inte ska bli någon oljeutvinning och gasutvinning i Arktis.
Jens Holm (V):
Min fråga var om utrikesministern är beredd att driva frågan om ett olje- och gasmoratorium. Jag är väl medveten om att varje land i Arktis självt bestämmer över de här frågorna. Men precis som Carl Bildt säger är Arktiska rådet ett forum där man träffar de andra politikerna på hög nivå.
Jag skulle vilja veta om det här är någonting som Carl Bildt lyfter upp i det forumet. Det finns andra länder i världen som också är mycket beroende av fossila energikällor. När jag var i Durban träffade jag Ecuadors miljöminister. Ecuador är ett land som också har stora tillgångar på olja.
Även där, precis som i Arktis, leder det till stora miljöproblem när man borrar, inte minst när det spiller ut olja. De har lagt fram ett konkret förslag som innebär att om andra länder bidrar med pengar kommer de att hålla kvar oljan under marken. Detta är ett projekt som är sanktionerat av FN:s miljöprogram.
Länder som Sverige och andra, även privatpersoner, kan betala pengar för att oljan ska hållas kvar under marken. Man kan skratta lite åt det. De vill självfallet ha en massa pengar. Det här handlar om ett utvecklingsland som behöver pengar. Om inte vi bidrar finansiellt har de kanske inte några andra möjligheter än att pumpa upp oljan.
I min interpellation ställde jag också en fråga till Carl Bildt om Sverige är berett att driva på så att det införs särskilda marina skyddsområden i Arktis. Jag tolkar svaret så att det inte är någonting som utrikesministern på något vis är motståndare till, och det är väldigt bra. Utrikesministern är faktiskt ordförande i Arktiska rådet, och är det någon som ska driva på för att det införs marina skyddsområden kanske det är just du, Carl Bildt.
Jag tycker att det svar som jag får är lite väl reaktivt när det står att "om ett förslag om skydd av marina områden och biologisk mångfald blir verklighet" och så vidare, det vill säga om det förslaget bara kommer upp. Jag vill höra dig säga att Sverige driver på och att Sverige kommer att lägga fram förslag om marina skyddsområden. Är du beredd att svara på om Sverige verkligen är berett att göra det?
Det är min uppfattning att tekniken för att utvinna olja och gas i Arktis på ett säkert sätt absolut inte finns. Vi har isberg som bokstavligen är stora som berg. Om ett sådant driver in i en olje- eller gasplattform går det inte att stoppa med mindre än att det på något vis sprängs bort. Det fungerar inte.
Därför är det viktigt att Carl Bildt, som suttit i styrelsen för Lundin Petroleum, verkligen driver på företaget eftersom det är mycket aktivt där uppe. Carl Bildt har all den erfarenheten, kompetensen, kontaktnätet för att kunna säga åt dem: Nej, avstå från det. Det är ingen bra idé att ni driver på och söker efter olja där uppe. Om Lundin Petroleum gör det finns det nämligen andra företag som hakar på. Det är precis det vi nu ser.
Det är ett race mot Arktis, och det oroar mig verkligen. Jag vill ha en mer aktiv politik från utrikesministern och regeringen.
Jens Holm (V):
Beträffande vilka oljebolag som är aktiva i Arktis är norska Statoil ett av de absolut ledande bolagen, men även Lundin Petroleum är en av aktörerna.
Därför tycker jag att det är viktigt att utrikesministern med sin erfarenhet och sitt kontaktnät inom den branschen använder det till någonting positivt genom att säga: Nej, gör inte det. Gå inte in i Arktis. Vi vet inte vad det kommer att leda till. Carl Bildt säger att han inte vill sätta sig till doms över vad andra regeringar gör.
Självklart ska principen om den nationella suveräniteten respekteras. Det jag saknar i den svenska Arktisstrategin, som jag tycker innerhåller mycket positivt, det vill jag säga, är lite mer aktivitet, en lite högre ambitionsnivå.
Även om vissa saker inte rent formellt sorterar under Arktiska rådet är det det kanske bästa forumet för att driva dessa frågor eftersom de är gränsöverskridande. Det är inte frågor som endast rör Grönland, Norge eller USA specifikt. Avslutningsvis vill jag göra ett medskick till utrikesministern. Det gäller oljebolagens ansvar i händelse av katastrofer.
Från EU:s sida konstateras att det egentligen inte finns något direktiv eller någon förordning som pekar på oljebolagens ansvar i händelse av en katastrof. Jag skulle vilja ha ett system där man för varje enhet olja eller gas som pumpas upp helt enkelt måste betala in pengar till en fond som ska förvaltas av staterna. I händelse av en katastrof ska det åtminstone finnas pengar för att reparera miljön, naturen.
Nu kan bolagen gå i konkurs och så står staten där med hela ansvaret. Det är oacceptabelt.
Jens Holm (V):
Jag tackar näringsministern för svaret. Man kan fråga sig varför vi i riksdagen över huvud taget ställer frågor om regeringens svar till en förändrad förordning från kommissionen.
För Vänsterpartiets del handlar det om att vi tycker att denna fråga är så viktig att vi vill vara med och påverka. Vi menar att regeringen här hade chansen att åtminstone lite grann öka kontrollen av de privata företag som finns inom välfärdssektorn.
Jag börjar med att referera till en artikel i dagens Dagens Nyheter. Den handlar om äldreboendet Linnégården i Stockholm som drivs av företaget Carema.
Det har avslöjats att en psykiskt sjuk boende på äldreboendet har legat fastbunden under natten och skrikit på hjälp i över en timme utan att få hjälp. Man frågar sig: Hur kommer det sig att man binder fast en äldre psykiskt sjuk människa?
Personalen på äldreboendet är inte på något vis illvillig, men man är underbemannad. Man har inte tid, i synnerhet inte nattetid, att ge alla boende den vård de behöver. Det här är ett uttryck för hur det ser ut i verkligheten. Vi vet att de privata äldreboendena har ungefär 10 procents lägre bemanning än de kommunala.
Det är inte så konstigt. Carema och de andra företagen ägs ofta av riskkapitalister. Deras främsta syfte är att maximera sin vinst, och det gör man främst genom att ha en lägre personaltäthet. Man har helt enkelt färre anställda. Vad händer då? Jo, riskkapitalisterna gör stora vinster.
Ingen av oss här inne kan berätta hur stora vinster de gör och flyttar till skatteparadis. Uppskattningsvis handlar det om ungefär 10 miljarder svenska kronor. Vänsterpartiet tycker att vi måste använda alla tänkbara möjligheter vi har för att sätta stopp för detta. Detta måste kontrolleras.
Därför blev vi besvikna när vi läste regeringens svar till EU-kommissionen när det kom ett förslag om hur man kan strama upp rutinerna för företag som anlitas för att utföra tjänster. Regeringen svarar att om det har skett en korrekt offentlig upphandling har vi den kontroll som behövs.
Men om nu kommissionen lägger fram ett förslag som handlar om att vi ska ha en efterkontroll på dessa företag och kunna kontrollera hur stora vinster de tar borde regeringen välkomna det och inte gå emot det. Man borde i synnerhet välkomna detta med tanke på andra europeiska länder.
Sverige är ett av de länder i Europa som har kommit längst vad gäller avreglering och privatisering, och vi har sett ganska många exempel på att det inte fungerar särskilt bra. Då borde vi sända en signal till Europa att vi välkomnar krav på efterkontroll, för det kan vara bra för andra länder. Varför gör ni inte det, Annie Lööf?
Jens Holm (V):
Vi börjar närma oss några viktiga punkter i den här debatten när det gäller äldreomsorgen. Vi i Vänsterpartiet säger att det som äldreomsorgen behöver är mer resurser. Vi är det enda parti som har anslagit mer resurser till äldreomsorgen för att personalen ska kunna vidareutbilda sig och fortbilda sig.
Vi har anslagit särskilda pengar för att maten ska kunna bli bättre på våra äldreboenden. Vi har anslagit särskilda pengar för att man ska kunna anställa mer personal på våra äldreboenden. Vi tycker att verklig valfrihet är när man känner att det finns äldreboenden som har bra kvalitet och där de boende till exempel kan få hjälp med att gå ut och promenera precis när de vill.
Så fungerar det inte på många äldreboenden. Både Annie Lööf och Helena Lindahl säger att det inte är någon skillnad mellan privata och kommunala äldreboenden. Jag vet inte om ni har följt medierapporteringen det senaste året. Det står klart att de privata äldreboendena har 10 procent lägre bemanning.
Om man har 10 procent lägre bemanning tycker jag att det är uppenbart att kvaliteten blir sämre. Det är inte för att Carema och andra är illvilliga utan för att de ägs av riskkapitalister. De måste generera vinst, och vinsten - uppskattningsvis 10 miljarder kronor varje år - flyttar till skatteparadis. Det tycker uppenbarligen Annie Lööf och Helena Lindahl inte är något problem.
Jag tycker att det är ett stort problem om välfärden plundras på 10 miljarder kronor varje år. Det är 10 miljarder kronor som de äldre, de psykiskt sjuka och de dementa behöver, inte riskkapitalisterna som gömmer sig i skatteparadis där vi inte ens kan granska deras verksamhet.
När det gäller förslaget från EU-kommissionen tyckte vi att det var bra med ett förslag som skulle strama upp rutinerna - ett förslag med efterkontroll.
Jag tror inte att det skulle lösa alla problem, men det är förvånande att Annie Lööf säger att vi ska ha tydlig uppföljning och kontroll samtidigt som ni går emot det förslaget på EU-nivå. Det tycker jag är märkligt.
Jens Holm (V):
Jag anknyter gärna till detta förslag från EU. Precis som jag sade tidigare har jag inte fått något bra svar från näringsministern om varför Sverige har gått emot EU:s förslag om en efterkontroll. Det som näringsministern och regeringen skriver i sitt svar till EU är att så länge som denna tjänst konkurrensutsätts säkerställs en rimlig kontroll.
Det tycker man räcker. Bara man har konkurrensutsättning är allting klart. Men när vi nu har haft exempel på exempel här i Sverige på hur pengar flyttas från välfärdssektorn till skatteparadis i andra länder då borde man väl åtminstone tillmötesgå ett förslag om att vi ska ha lite bättre kontroll så att man ska kunna göra en kontroll i efterhand, efter upphandlingen, av vad som har hänt med pengarna.
Men det vill uppenbarligen inte regeringen, och det beklagar jag. Vi talar här om kvaliteten inom äldrevården. Jag vill ställa en fråga till näringsministern. Tycker inte näringsministern att det är viktigt med 10 procent mer personal inom äldreomsorgen? Det tycker i alla fall vi i Vänsterpartiet.
Jag vill också fråga näringsministern: Vore det inte bra att tillskjuta extra resurser från staten till äldreomsorgen, såsom vi i Vänsterpartiet föreslår, så att man kan anställa mer personal, fortbilda personal och se till att det blir bättre mat. Det är tre konkreta exempel. Jag vill också passa på att fråga följande: Tänker näringsministern föreslå ett system med äldrepeng? Det låter så.
Jens Holm (V):
Jag tackar Eskil Erlandsson för svaret. Jag instämmer i att det är en omfattande och gedigen utredning om den nya djurskyddslagen som vi debatterar i dag. Arbetet har pågått i nästan två år, och utredningsresultatet omfattar mer än tusen sidor.
Alla vi som är anhängare av att djuren ska ha det bra i Sverige välkomnar detta gedigna arbete. Utgångspunkten för utredningen är bra, nämligen att vi i Sverige ska behålla minst samma djurskyddsnivå som i dag. Det får alltså inte bli några försämringar för djuren till följd av den nya djurskyddslagen. Det känns hoppfullt.
Det är mot denna bakgrund jag har ställt interpellationen. Jag har full respekt för att landsbygdsministern vill gå den sedvanliga vägen och skicka ut det på remiss och invänta remissinstansernas synpunkter. Efter att ha läst utredningsresultatet vill jag dock redan nu flagga för några saker som är viktiga att ta upp.
Det är bra att utredningen föreslår att uppbindande av djur inte ska vara tillåtet i Sverige. Det känns dock som ett tillkortakommande att man inte presenterar något datum för när detta ska träda i kraft. Det finns inget konkret förbud. Det handlar om hundratusentals mjölkkor i Sverige som binds på detta sätt.
Här gör jag ett medskick till landsbygdsministern så att han verkligen presenterar ett konkret förbud. Annars tycker jag att det är ett svek mot de hundratusentals mjölkkorna i Sverige.
Det hade också varit bra att ha kvar Djurskyddsmyndigheten i Sverige när det nu blir så många uppdrag för Jordbruksverket att driva igenom alla föreskrifter och förändringar som utredningen föreslår. Ett minimikrav borde vara att anslå mer pengar till Jordbruksverket för detta arbete.
Mycket illavarslande i utredningen är att man föreslår en anpassning av definitionen av djurförsök till EU.
Gör vi om vår svenska definition så att den blir likadan som EU-definitionen kommer det att innebära att ungefär 500 000 djur inte kommer att omfattas av etisk prövning i framtiden. Vad är då etisk prövning? Jo, vill man göra ett djurförsök i Sverige måste man ansöka om tillstånd från en djurförsöksetisk nämnd.
Det finns sju djurförsöksetiska nämnder i Sverige. De godkänner eller avslår och kan också presentera konkreta förändringar av hur djurförsöket ska utföras. Om man i Sverige vill föda upp djur för att använda deras organ eller vävnader anses det vara ett djurförsök. På EU-nivå är det inte ett djurförsök.
Det handlar om 140 000 djur varje år som föds upp för att man vill använda deras organ och vävnader. Dessa 140 000 djur kommer alltså inte att omfattas av etisk prövning utan få ett sämre skydd om landsbygdsministern i linje med utredningen föreslår en EU-anpassning av den svenska definitionen av djurförsök. Här vill jag ha ett klart besked av landsbygdsministern.
Jens Holm (V):
Eskil Erlandsson säger i sitt interpellationssvar att han gärna vill debattera djurskydd med mig. Jag tycker inte att du gör det nu, Eskil Erlandsson. Jag tycker att du duckar för några oerhört viktiga frågor för djuren i framtiden. Såvitt jag vet förbereder ni på departementet redan nu en EU-anpassning av den svenska definitionen av djurförsök.
Vid en föredragning i december i fjol på Vetenskapsrådet presenterade representanter från ditt departement, Landsbygdsdepartementet, den framtida djurskyddspolitiken. I overheadpresentationen står det bland annat, på s. 5, att den svenska definitionen av djurförsök ska anpassas till direktivet.
Jag vill fråga landsbygdsministern: Är det med andra ord så att det som sades på Vetenskapsrådet i december inte gäller? Här står att den svenska definitionen av djurförsök ska anpassas till EU:s. Då har ni ju redan bestämt er. Är det på det viset handlar det om 500 000 djur i Sverige som inte kommer att omfattas av etisk prövning.
Det kommer alltså inte att göras någon granskning i de sju djurförsöksetiska nämnderna runt om i Sverige där man nagelfar ansökningar om djurförsök och där man kan stoppa plågsamma djurförsök. Låt mig ta ett konkret exempel på vad det kan handla om.
I Sverige föder man upp tuppar för att ta deras tuppkammar, mala ned dem och pressa fram en syra som kallas hyaluronsyra. Denna syra används för läkemedelsbruk men kan också användas som läppförstoringsmedel, till så kallade fillers för läppar.
Om du vill bedriva denna verksamhet måste du ansöka om tillstånd för det. Jag beklagar att det finns en djurförsöksetisk nämnd i Sverige som har gett tillstånd till att föda upp tuppar så att man kan ta deras tuppkammar och producera denna syra, men ansökningarna granskas åtminstone. Alla vi som är engagerade i de här frågorna kan också ta del av ansökningarna.
Det här kom också ut i medierna för några månader sedan, och nu säger den djurförsöksetiska nämnden att man ska göra en ny prövning av uppfödningen av dessa tuppar. Ifall du får igenom din EU-definition, Eskil, kommer det inte att göras någon prövning. Då kastar man ut tiotusentals tuppar till ett stort djurplågeri utan att vi har minsta chans att stoppa det.
En annan viktig uppgift för de djurförsöksetiska nämnderna är att se till att man verkligen lever upp till de tre r:en - att begränsa, ersätta och förfina djurförsöken. När nämnderna bedömer en ansökning om djurförsök tittar de på att man verkligen gör ett minimum av djurförsök, att man begränsar dem och strävar efter att ersätta och förfina dem.
Det är många ansökningar som skickas tillbaka till forskarna. De får göra om ansökningarna så att det blir färre djur som utsätts för djurförsök och så att själva försöket blir mindre plågsamt. Om EU-definitionen går igenom har vi varje år 500 000 djur i Sverige som inte kommer att få den här bedömningen av begränsning, ersättning och förfining av djurförsök.
Nu vill jag ha ett klart besked: Det som sades i december på Vetenskapsrådet om att ni ska EU-anpassa den svenska definitionen, gäller det eller gäller det inte, Eskil?