Anders Borg (M):
Det är viktigt att vi talar också om människor som lever under svåra materiella förhållanden, därför att det är en central del i den svenska modellen att vi bättre än de flesta andra länder ser till att även de som har det sämst har en relativt god standard. Vi har nu fått ny statistik från EU som visar att andelen med svår materiell standard är lägre i Sverige än i praktiskt taget alla de andra länderna. Det var 1,2 procent i Sverige 2011.
Det är bättre siffror än Luxemburg, Island, Norge, Nederländerna, Danmark och Finland - andra traditionella nordeuropeiska välfärdsländer som klarar sig relativt bra. Under krisåren är det alltså så att de här siffrorna har minskat. Vi låg på 2,3 procent 2005 och på 2,1 procent 2006. Det är väldigt få EU-länder som har upplevt en utveckling där svåra materiella förhållanden har minskat under de här åren.
Detsamma gäller när man tittar på barnfattigdom. Även på det området har vi nu fått ny statistik. Då kan man se att Sverige alltså ligger näst bäst till på det området. Det är bara Luxemburg som har jämförbara siffror, och de ligger i princip på samma nivå som vi. Sedan kommer Schweiz, Island, Norge, Nederländerna, Finland, Danmark och ett antal andra länder. De nordiska välfärdsstaterna, med Sverige i spetsen, klarar fattigdom och att hålla ihop samhället bättre än de flesta andra länder.
Det är det vi också vet från andra siffror om förmögenhetskoncentration och inkomstskillnader. Det här är naturligtvis väldigt glädjande. Det beror på att vi i Sverige har en stor välfärdsstat och på att vi nu har börjat hantera de problem som Socialdemokraternas utanförskap skapade. Under en svår ekonomisk kris har vi alltså lyckats hålla siffrorna på en bra nivå.
Genom åtgärder som gör att det lönar sig bättre att arbeta, att det är fler företag som vill anställa och att det finns företag som vill växa har vi fått en stigande sysselsättning i privat sektor. Det är alltså 200 000 fler som arbetar i dag än det var 2006. Det är alltså 200 000 färre i utanförskapet än det var 2006. Arbetslinjen är naturligtvis viktig, men den räcker inte. Sedan måste vi komplettera med viktiga välfärdsinsatser.
Där vill jag särskilt nämna att vi satsar stora resurser på att förbättra välfärdsservicen i barnomsorg, äldreomsorg och sjukvård, där vi bland annat har genomfört förändringar för att vi ska ha bättre utbildade lärare som har större möjligheter att undervisa. Den andra försvarslinjen i den politiken är naturligtvis att vi har gjort väldigt tydliga fördelningspolitiska insatser i praktiskt taget varje budgetproposition. Det har handlat om att vi har förstärkt barndelen i bostadsbidragen.
Det har handlat om att vi har förstärkt det särskilda stödet för äldre i äldrebostadsstödet. Det handlar om att vi har sänkt skatten för pensionärer, och det handlar om att vi har gjort en lång rad riktade insatser som i första hand ska hjälpa människor med svag materiell ställning. Sverige, Norden och Nordeuropa har skapat ett samhälle med mindre ekonomiska skillnader och större ekonomisk trygghet än de flesta andra länder i världen. Det är en väldigt positiv utveckling.
Det faktum att vi nu också kan kombinera det med en arbetsmarknad som präglas av mer av flexibilitet, större dynamik och en stigande sysselsättning är positivt. Sedan har vi en väldigt besvärlig ekonomisk kris, och den kommer att prägla Sverige under de kommande åren, precis som den präglar alla andra länder. Men jag tror att de flesta är medvetna om att den ekonomiska krisen inte har sitt ursprung i Sverige, utan den sammanhänger mer med den misskötsel av offentliga finanser som vi har upplevt i ett antal andra europeiska länder.