KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Tomas Tobé har gjort tre iakttagelser och försöker kladda ned Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet med Sverigedemokraterna. 90 procent av alla förslag från Alliansen stöds av Sverigedemokraterna; det är fakta. Sverigedemokraterna är självklart fria att stödja vilka förslag de vill, och i de allra flesta fall stöder de alliansregeringens förslag.
Beräkningsunderlaget har Mehmet Kaplan redan gått noga igenom, så det kommer ni ingen vart med. Det beskrivs väl i betänkandet hur det har hanterats, och Mehmet gjorde det klart och tydligt. Den mest intressanta av Tomas Tobés iakttagelser är den sista om socialförsäkringsutredningen. Tomas Tobé säger att det är klokt med en obligatorisk a-kassa. Där har Moderaterna gjort en tvärvändning.
Det var inte länge sedan finansminister Anders Borg kallade det en straffskatt. Det var inte länge sedan Fredrik Reinfeldt förnekade att det över huvud taget skulle kunna bli en obligatorisk a-kassa. Det var inte länge sedan som man slängde utredningen om detta i papperskorgen. Nu har Tomas Tobé och Moderaterna tvärvänt.
Allra mest intressant är att Tomas Tobé vill se över de regelverk som han under fem års tid har slagits för och hävdat att de är en viktig del av den moderata arbetsmarknadspolitiken. Det är fascinerande och spännande. Men på vilket sätt skulle regelverken förändras och förbättras av ett obligatorium?
Det som Tomas Tobé vägrar genomföra i det nuvarande a-kassesystemet skulle plötsligt gå i ett obligatorium. Det skulle vara spännande att se på vilket sätt det förändras, för nu gör Tomas Tobé ett fullständigt avsteg från den tidigare moderata arbetsmarknadspolitiken.
Patrik Björck (S):
Tomas Tobé talar om att se över regelverk och diskutera arbetsvillkor. Ni har ägnat fem år åt att slåss för att försämra a-kassan. Ni har motiverat det med att det var den viktigaste delen av er arbetsmarknadspolitik. Nu är ni beredda att överge det, och det är intressant och spännande. På vilket sätt ska regelverket överges? På vilket sätt ska ersättningarna ses över?
Hur ska man se till att fler får mer vid arbetslöshet? Hittills har er politik varit att se till att färre får mindre för att det skapar arbete. Det är dramatiskt, men givetvis positivt, om ni nu överger denna politik.
Men vad återstår av den moderata arbetsmarknadspolitiken om ni går över till en mer socialdemokratisk syn på arbetslöshetsförsäkringen som en konstruktiv del av en arbetsmarknadspolitik? Då faller er politik, och ni har inget kvar.
Vad är det som gör att de förändringar som varit omöjliga för er att ta till er i debatt efter debatt plötsligt får en annan påverkan på arbetsmarknadspolitiken för att försäkringen blir obligatorisk? Det skulle vara spännande att höra Tomas Tobé förklara det. När det gäller deltidsbegränsningen är det stora problemet inte antalet dagar. Det stora problemet är att ni har ändrat definitionen av vem som är deltidsarbetslös.
Den som tar ett tillfälligt påhugg och följer samhällets normer och regler straffas. Den som vill arbeta kastas av den moderata arbetsmarknadspolitiken ut i heltidsarbetslöshet. Det är problemet som vi kritiserar och jagar och som en majoritet av riksdagen kommer att sätta stopp för i voteringen om en stund. Där har ni misslyckats.
Ni har inte lyckats hålla arbetslinjen; den står vi socialdemokrater för.
Patrik Björck (S):
Det har varit en del olika ämnen uppe under dagens debatt.
Bland annat tog statsrådet upp krisen i Nordafrika. Tyvärr är det inte bara när det gäller demokratin i Nordafrika som regeringen är tyst, passiv, saknar förtroende och agerar på ett sätt som gör att förtroendet inte stärks.
I en radiosketch från tiden för Lavaldomen tvingades dåvarande arbetsmarknadsministern ideligen hacka lök för att se ledsen ut över domen. Det här skapar inget vidare förtroende för hur regeringen agerar.
Tystnad och passivitet när det gäller den svenska arbetsmarknadsmodellen har kännetecknat regeringens agerande i EU. Detta har vi socialdemokrater påpekat och varit frustrerade över vid många tillfällen. Nu senast i arbetsmarknadsutskottet hade regeringen att ta ställning till ett tillägg när vi diskuterade den svenska ståndpunkten gällande rådsslutsatser om kommissionens sysselsättningsrapport.
Vi socialdemokrater ville göra ett tillägg om behovet av insatser för att förhindra social dumpning och konkurrens genom låga löner. Detta klarade inte regeringen av att ställa sig bakom, utan man tyckte att det var en alldeles för magstark ståndpunkt. Kan statsrådet tänka sig att ta ställning för den svenska arbetsmarknadsmodellen?
Och kan regeringen tänka om beträffande sin passiva och tysta strategi i Europa när det gäller den svenska arbetsmarknadsmodellen och ställa sig bakom behovet av insatser för att förhindra social dumpning och konkurrens genom låga löner?
Patrik Björck (S):
Tyvärr var statsrådets svar inte på något sätt lugnande eller förtroendeskapande när det gäller möjligheterna att försvara den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag tyckte att jag ställde en ganska enkel och rimlig fråga. Men halva tiden använde statsrådet för att besvara en fråga som jag inte ställde. Jag har inte ifrågasatt formen.
Jag förstår bakgrunden och kan i och för sig instämma i många av beklagandena när det gäller formen för debatten. Men jag ställde ingen fråga om det, fast halva tiden gick åt för att besvara en fråga som jag inte ställde. Det är betecknande. Det är så regeringens hela agerande är. Man gör ingenting. Man låtsas att man gör någonting. Ibland försöker man ge sken av att man har ett engagemang för den svenska arbetsmarknadsmodellen.
Men nu står man passivt och tyst bredvid och ser när det utdelas slag efter slag mot en modell som har tjänat oss så väl och som kräver starka parter på arbetsmarknaden och kräver möjligheter att teckna kollektivavtal för att det sätt som vi har organiserat arbetsmarknaden på i Sverige ska kunna fortsätta att tjäna oss när det gäller att bygga en stark ekonomi framöver.
Min fråga var om regeringen och statsrådet skulle kunna ge besked om att man skulle kunna ställa sig bakom behovet av insatser för att förhindra social dumpning och konkurrens genom låga löner. Det var ju det vi inte lyckades övertyga regeringen om senast vi hade överläggningar i arbetsmarknadsutskottet.
Detta är fullständigt centrala frågor för att uppnå de olika delar som finns i arbetsprogrammet från EU, uppnå hållbar tillväxt och ökad sysselsättning. För att lösa detta och för att vi från Sverige ska kunna ta till vara de konkurrensfördelar vi har när det gäller vår arbetsmarknadsmodell kan vi inte ha en regering som är så passiv. Är statsrådet beredd att ställa sig bakom behovet av insatser för att förhindra social dumpning och konkurrens genom låga löner?
Det var min fråga.
Patrik Björck (S):
Vi har i kammaren i dag haft en lång debatt om arbetsmarknaden, och den är inte slut i och med den här interpellationen, utan den kommer att fortsätta ett litet tag till. Vi i oppositionen tycker att det är oerhört viktigt att debattera de här frågorna. Det är för landet viktiga frågor, för företagen viktiga frågor, för de arbetslösa viktiga frågor och för välfärden viktiga frågor. Då säger arbetsmarknadsministern: Det är inte här debatten ska föras. Jag vill poängtera det, herr talman.
Jag tycker att det är en anmärkningsvärd inställning till Sveriges riksdag som arbetsmarknadsministern uppvisar med ett sådant uttalande. Men jag ställde frågan till arbetsmarknadsministern om arbetsmarknadsministern tänkte ta några initiativ. Vi har, som sagt, gått igenom en mängd olika problem under dagens lopp.
Det handlar om matchningsproblematik, rekryteringsproblem, kompetensbrist, spelreglerna på arbetsmarknaden, osund konkurrens, fas 3-eländet, bristen på jämställdhet och svårigheten för funktionshindrade. Arbetsmarknadsministern har inte haft svar på någon av de här frågorna.
Men jag tycker att det är intressant att finansministern trots allt har lyssnat på en del av den kritik som vi i oppositionen har framfört under hela förra mandatperioden och som vi även framför denna mandatperiod. Vi säger att det krävs en större satsning på arbetsmarknadsutbildningar för att lösa de här problemen, rekryteringsproblemen, kompetensbristproblemen och långtidsarbetslösheten.
Då säger finansministern i dagens tidning att det troligen kommer att behövas bland annat en utbyggd arbetsmarknadsutbildning. Varför vill inte arbetsmarknadsministern diskutera det i kammaren i dag? Det är märkligt. Jag är glad över att finansministern har lyssnat på vår kritik. Så småningom kanske finansministern kommer att få arbetsmarknadsministern på rätt spår. Jag vet inte. Jag kan hoppas det i alla fall. Men med tanke på att finansministern kanske väger lite tyngre i regeringen än arbetsmarknadsministern får vi väl läsa i tidningen vad som ska ske.
Men jag tycker ändå att det hade varit smakfullt om arbetsmarknadsministern hade kunnat svara på frågor här i Sveriges riksdag.
Patrik Björck (S):
För ordningens skull är det viktigt att slå fast två saker: Sverige har en av EU:s högsta ungdomsarbetslösheter. Vi är bland de sämsta i EU på att ge ungdomar jobb. Sverige har också en av EU:s mest otrygga arbetsmarknader. Vi är alltså bland de sämsta i EU på att erbjuda en trygg arbetsmarknad. Det här kanske hänger ihop.
Det kanske finns ett samband mellan otryggheten och den höga ungdomsarbetslösheten. Det är enda sättet att tolka den situation som råder i dag. Hade vi haft låg arbetslöshet och stor otrygghet kunde man möjligen ha dragit slutsatsen att regeringens politik lyckats. Men det är precis tvärtom. Det enda ni har lyckats med är att göra arbetsmarknaden otrygg.
Ni har inte lyckats med att ge ungdomarna jobb. Det är viktigt att slå fast detta så att det inte sprids någon myt om den svenska arbetsmarknaden här i dag. Herr talman! Jag beklagar att den svenska regeringen har valt att inte ta kommissionens formella underrättelse på allvar.
Med tanke på att den normala effekten av en formell underrättelse är att den aktuella medlemsstaten vidtar åtgärder för att komma till rätta med de problem som kommissionen har påtalat är det anmärkningsvärt att den svenska regeringen redan från första stund offentligt avfärdade kommissionens analys av de svenska visstidsreglernas förenlighet med EU-rätten. Avfärdandet skedde innan den svenska regeringen rimligen hade haft tid för någon egentlig analys av kommissionens synpunkter.
Patrik Björck (S):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Låt mig ge en kort bakgrund till detta. Under ett antal år har vi på den svenska arbetsmarknaden sett hur det ena hotet efter det andra har avlöst varandra när det gäller att sätta svensk arbetsmarknadsmodell och anställningsvillkor för svenska arbetstagare på spel.
Det har också utsatt seriösa svenska företagare för en illojal och allvarlig konkurrens som riskerar att skada svenskt näringsliv och svenskt samhälle allvarligt och därmed naturligtvis också, fru talman, den svenska välfärdsmodellen och det moderna Sverige såsom vi känner det. Det här är inte vilken fråga som helst som man kan vifta bort eller låtsas som om den är någon sorts bagatell.
Vi har en allvarlig och akut situation på den svenska arbetsmarknaden som dagligen åskådliggörs i våra medier. Det kan vara byggnadsarbetare som bor under slavliknande förhållanden, arbetar för väldigt låga löner och under farliga arbetsvillkor.
Det kan vara åkare på våra vägar som inte bara utgör en trafikfara utan också utgör en illojal konkurrens för alla de hederliga företagare och deras anställda som slås ut från marknaden. Det är mot den bakgrunden som vi i överläggningar i arbetsmarknadsutskottet försökte få regeringen att ta de här frågorna på allvar.
Vi hade en förhandling med regeringen där regeringen vägrade att godta krav på att man skulle motverka social dumpning och verka för den svenska arbetsmarknadsmodellen och att svenska kollektivavtal skulle gälla. Det ville inte regeringen gå med på. Vid de överläggningarna vägrade regeringen att uppmärksamma de här allvarliga problemen.
Sedan kom arbetsmarknadsministern till EU-nämnden, och det är starten till den här frågan. Vid förhandlingar i EU-nämnden vägrade ministern att se det här allvarliga problemet för svenskt samhälle, svensk arbetsmarknad, svenska företagare och svenska löntagare.
Ministern vägrade att gå med på detta men blev ändå nedröstad i EU-nämnden och tvingades, mot sin vilja, att föra fram, som hon säger i svaret här, i EU att man vill motverka social dumpning. Det här är oerhört allvarligt. Vi får rapporter från EU-världen om att regeringen inte agerar utan är just så passiv och tyst som jag säger.
Men även om det är så att arbetsmarknadsministern har slagits med näbbar och klor mot social dumpning och för ett skydd för de svenska kollektivavtalen och hederliga svenska företagare, kan vän av ordning fundera på varför hon i så fall gjorde det så motvilligt och om motviljan att agera i de här frågorna också kan vara ett svar på frågan varför resultatet är så klent.
Om det är så som ministern säger, att ministern har agerat och att regeringen inte är tyst och passiv, kan man fråga sig varför det inte någonstans någon gång finns några resultat från regeringens agerande i Bryssel att visa upp. Det är noll och ingenting. Det är ett allvarligt problem. Jag skulle vilja ha svar från ministern på frågan om varför man inte kan få några resultat.
Är det motviljan mot att se det här allvarliga samhällsproblemet som gör att regeringen inte kan leverera ett enda resultat en enda gång vid något sammanträde i Bryssel?
Patrik Björck (S):
Arbetsmarknadsministern säger att vårt önskemål inte i alla delar tillgodosetts i förhandlingarna i Europeiska rådet. Det må vara hänt, men den här debatten handlar egentligen om vad som är regeringens önskemål. Det är där det råder stor tveksamhet om ifall regeringen är ärlig i sitt uppsåt.
När regeringen inte vill ta ord som att motverka social dumpning i sin mun medverkar inte regeringen till att undanröja de tvivel som finns på regeringens ärliga uppsåt. Det är ett stort problem för Sverige som land, för den modell för svensk arbetsmarknad och välfärd som vi känner. Det är ett stort problem att vi inte vet vad som är regeringens önskemål i förhandlingarna i Europeiska rådet.
Om det nu är så att regeringen har de tankar som arbetsmarknadsministern ger uttryck för, då har arbetsmarknadsministern, som talar för regeringen här i dag, ett gyllene tillfälle att ge oss garantier inför Ekofinmötet, att säga att det kommer att finnas garantier för Sverige som innebär att det här inte kan påverka vår lönebildning.
Detta är, som jag inledde debatten med, en oerhört stor, viktig och växande fråga som kommer att följa oss i många år. Det kommer nya hot mot svensk lönebildning, nya hot mot svenska företagare och nya hot mot svenska löntagare. Det ser man i stort sett varje dag när man slår upp tidningen.
Företag blir utkonkurrerade med illojal konkurrens, och utsatta människor utnyttjas till slavlöner. Det är ett enormt samhällsproblem. Det hotar den enskilde och samhället, och vi skulle gemensamt behöva kraftsamla oss mot det.
Patrik Björck (S):
Jag måste erkänna att jag blir lika förvånad och orolig som Jasenko Omanovic när jag hör Moderaterna här i kammaren. Jag var inledningsvis orolig när jag hörde arbetsmarknadsministerns innehållslösa svar på en viktig och allvarlig interpellation. Det är klart att man blir ännu mer förvånad och orolig när man får höra Moderaterna kalla detta för lyxproblem. De pratar om lyxproblem i sammanhang med 8 procents arbetslöshet. Var femte rekrytering misslyckas. Affärer går till spillo.
Regeringens arbetsmarknadspolitik är misslyckad. Långtidsarbetslösheten ökar. Ungdomsarbetslösheten är högst i Europa. Det här kallar Moderaterna ledda av den moderata arbetsmarknadsministern för ett lyxproblem. Det är fullständigt fantastiskt att något sådant här kan uppstå i en arbetsmarknadspolitisk debatt i ett sådant här allvarligt ämne i en sådan här allvarlig situation.
Raljerande, okunnigt och lättsinnigt kallar man detta för lyxproblem. Det är dags att avslöja den moderata bluffen. Den moderata arbetsmarknadspolitiken leder inte till några som helst resultat. Ni har haft fem år på er. Vi har sett jobbskatteavdrag efter jobbskatteavdrag. Ni har försämrat a-kassan och ni har försämrat sjukförsäkringen.
Ni har sagt: Visserligen gör detta ont, visserligen är det svårt och visserligen ökar det orättvisorna, men det kommer att leda till fler jobb! Men det har lett till 8 procents arbetslöshet, Europas högsta ungdomsarbetslöshet och en stadigt ökande långtidsarbetslöshet. Det har lett till missade affärer och till misslyckade rekryteringar. Det är dags att avslöja den moderata bluffen. Politiken leder bara till ojämlikhet och orättvisor.
Ni sade till pensionärerna: Lugna er! Ni får stå ut med orättvisor. Den här politiken kommer att leda till fler jobb och det blir höjda pensioner! Nu kan vi se facit. Det blev färre jobb, sänkta pensioner och större orättvisor för alla inklusive pensionärerna.
Patrik Björck (S):
Olika yrkeskårers politiska hemvist tänker jag inte uttala mig om. Det gör Finn Bengtsson, som kallar läkarkåren socialistisk. Jag vet inte vilken politisk uppfattning prästkåren har. Det finns säkert både vänster och höger i båda yrkeskårerna. Det som förenar dem är ändå en empati med drabbade medmänniskor, och det är nog oavsett vilken politisk hemvist de har.
I Läkartidningen nr 18 2011 säger ordföranden i Läkarförbundet: "Den bortre parentesen efter två och ett halvt års sjukskrivning måste ses över. Många som måste lämna sjukförsäkringen för att de har förbrukat dagarna har sammansatta sjukdomsdiagnoser. En del av dem kan knappast delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder." Det är fakta. En lögn blir inte sann bara för att den upprepas.
1 procent har återvänt till sitt gamla jobb, 3 procent är på den reguljära arbetsmarknaden och 7 procent har subventionerade anställningar av dem som har kastats ut ur försäkringen. Det är fakta. Att man upprepar en lögn, som görs från talarstolen, gör ingen sanning. Det är fakta som jag föredrar här.
Över 45 000 utförsäkrade, ökat antal sjukskrivna, fler unga förtidspensionärer - och så talar man om en lyckad reform. Det är också fakta. Det är viktigt att hålla sig till det.
Jag inser nu efter den här debatten att de sjuka människor som drabbas så hårt av den moderata politiken, som för övrigt har blivit en diagnos till råga på eländet, inte kommer att få en förbättring där de kan känna den trygghet de borde ha fått känna och har rätt att känna. De kommer inte att få det. De kommer inte att få något sådant svar av statsrådet här i dag.
Och statsrådet tänker inte ta några som helst initiativ för att skynda på den här processen så att vi kan undvika att fler människor drabbas av dessa tragedier. Det är svåra svar och hårda svar, men det är tydliga svar.
Patrik Björck (S):
Jag konstaterar avslutningsvis att arbetsmarknadsministern anser att det finns ett antal förslag som skulle fungera. Arbetsmarknadsministern säger själv att en förändring av föräldraförsäkringen och ett förslag för bolagsstyrelsesammansättning skulle öka jämställdheten drastiskt.
Arbetsmarknadsministern erkänner att de förslag som vi socialdemokrater står bakom skulle fungera - men avfärdar dem sedan omedelbart. Det är både märkligt och skrämmande. Först konstaterar arbetsmarknadsministern i det skriftliga svaret att det inte finns några enkla lösningar.
Efter debatten har arbetsmarknadsministern tagit till sig våra socialdemokratiska förslag och konstaterar att de med stor sannolikhet skulle fungera och åter placera Sverige högt upp på listan över mest jämställda länder - och sedan avfärdar hon dem. Det är ett mycket märkligt agerande från arbetsmarknadsministern.
Jag har redan förklarat varför de förslag som arbetsmarknadsministern själv lyft upp, skatterna och jämställdhetsbonusen, inte kommer att fungera. Arbetsmarknadsministern avfärdar de förslag som hon själv inser skulle fungera. Vi är överens om att den nuvarande situationen inte är bra. Den är till och med allvarlig, sade arbetsmarknadsministern.
Då återstår frågan, fru talman: Vad vill i så fall arbetsmarknadsministern göra? De förslag hon själv lagt fram fungerar inte. De förslag som vi lägger fram fungerar, men arbetsmarknadsministern vill inte lägga fram dem. Vad har arbetsmarknadsministern då för alternativ för att åtgärda den djupt otillfredsställande ojämställda situationen på svensk arbetsmarknad?
Patrik Björck (S):
Nu har arbetsmarknadsministern vid ett flertal tillfällen under kvällen tagit upp arbetslöshetsförsäkringen och ställt frågor till oss socialdemokrater. Då har det framför allt rört den så kallade 100-dagarsregeln som riksdagen häromdagen fattade beslut om skulle ändras.
Det är en regel som ledande ekonomer, OECD:s ekonomer, har dömt ut, alltså regeringens utformning av regeln som innebar att man skulle vara tvungen att ta första bästa jobb. Med det förslag som riksdagen beslutat om har man möjlighet att under inledningen av sin arbetslöshetsperiod söka arbete inom sitt kompetensområde.
Där uttalar sig forskare för att det stärker matchningen, att det är bra för den enskilde, att det är bra för samhällsekonomin, att det är arbetsmarknadspolitiskt riktigt att vidta en sådan åtgärd. Regeringen har varit emot att förbättra matchningen. Regeringen har varit emot att låta företagen få rätt att anställa.
Regeringen har varit emot att individer ska få anställning inom sitt kompetensområde. I den debatt som vi hade med arbetsmarknadsutskottets ledamöter försökte man hävda att det inte var bra.
Då ställde jag tre gånger frågan till arbetsmarknadsutskottets ledamöter hur de kunde argumentera mot OECD:s ekonomer och vilket forskningsstöd de hade när de ville gå emot förändringen av arbetslöshetsförsäkringen. Jag fick inte svar av någon vilket forskningsstöd man hade för att det här skulle förbättra matchningen.
Nu har arbetsmarknadsministern tagit upp det här vid ett flertal tillfällen under kvällen, och då vill jag ställa frågan till henne: Har OECD:s ekonomer fel när de dömer ut den borgerliga arbetslöshetsförsäkringens utformning? Vilken forskning stöder sig i så fall arbetsmarknadsministern på? Jag tycker att det vore hederligt att svara på den frågan. Sedan vill jag fortsätta på spåret med arbetslöshetsförsäkringen.
Arbetsmarknadsutskottets ordförande flaggade i den debatt vi hade häromdagen för att man från den moderata regeringen nu var beredd att se över hela regelverket i a-kassan och diskutera utformning, ersättningar, arbetsvillkor och annat, om man kunde få arbetslöshetsförsäkringen obligatorisk.
Då skulle jag vilja fråga arbetsmarknadsministern om det stämmer att regeringen har för avsikt att se över ersättningsnivåer, regelverk och hela arbetslöshetsförsäkringen, därmed byta politik och göra en U-sväng eftersom man har hängt upp väldigt mycket av sin arbetsmarknadspolitik på arbetslöshetsförsäkringens utformning. Det skulle vara spännande att få ett besked från arbetsmarknadsministern även på den frågan.
Men först och främst: Hur argumenterar arbetsmarknadsministern mot OECD:s ekonomer när det gäller den så kallade 100-dagarsregeln och hur det påverkar matchningen? Det skulle vara väldigt spännande att höra om arbetsmarknadsministern har något annat forskningsstöd när det gäller att hävda den uppfattningen.