Bo Bernhardsson (S):
För att jag inte ska sprida några missuppfattningar om jordbruk på 50- och 60-talen ska jag säga följande. Min far var även smed, och min mor jobbade på de andra gårdarna runt omkring som var större. Annars hade de inte kunnat leva på tio tunnland ens på den tiden. Vi ska inte sprida några falska bilder av verkligheten. Men så var det. Jag tänkte återgå till det som jag avslutade mitt förra inlägg med.
Jag ställde nämligen en fråga till och lyfte fram en annan problematik i min fråga till Anders Borg, och den gäller försörjningsaspekten. Man måste väga in den också när man säger att det industriella jordbruket inte har någon framtid. Anders Borg är marknadstroende, och han tror att marknaden fungerar perfekt i alla lägen. Men jag är inte säker på att den gör det.
Jag tror att det finns säkerhetspolitiska aspekter att anlägga på jordbrukssektorn och livsmedelssektorn. Vi får just nu rätt obehagliga påminnelser om att säkerhetsläget i världen kan förändras ganska snabbt, och vi har andra problem som kan växa till. Jag tänker på klimatproblematiken. I dag räcker jordarna i världen till för att producera livsmedel.
Men vi vet väldigt lite om framtiden och vilka utmaningar som kan komma. Det finns därför en säkerhetsaspekt på det svenska jordbruket vid sidan av alla andra aspekter som jag ville lyfta fram i min fråga till Anders Borg, som inte är här. Eskil Erlandsson är här, och han säger att arbetet i regeringen är så fördelat att det är han som svarar på frågor om jordbruk. Det är rimligt att anta att det är så det är fördelat.
Jag tvivlar inte på vad Eskil Erlandsson tycker. Men problemet är att jag tvivlar på Anders Borg, och han är inte här. Han är dessutom en tung aktör i regeringen. Jag ska avslutningsvis säga någonting om skatter eftersom Eskil Erlandsson lyfter fram det. Det är inte bara Eskil Erlandsson som gör det, utan det gör regeringen alltid. Lösningen på i stort sett alla problem är skattesänkningar. Men det är det inte.
Skatter är ett styrmedel som regeringen själv använder ibland för att styra. Punktskatter har kommit till heders igen. Dessutom är de en inkomstkälla för att vi ska kunna finansiera sjukvården, skolan och allt annat. I skolan och i sjukvården jobbar människor som köper livsmedel. Det som är löner i det ena ledet är faktiskt efterfrågan i det andra, en efterfrågan som riktas till företagen.
Hela tankefelet i regeringens strategi är att man med skattesänkningar ska kunna lösa alla samhällsproblem när man egentligen skulle behöva investera, utbilda, satsa och skapa efterfrågan. Sedan ska jag med respekt säga detta: Som Eskil Erlandsson säger är det klart att varje skattekrona måste vägas och användas där den gör bäst nytta. Så är det absolut.
Man kan inte heller lägga vilka pålagor som helst på jordbruket - självklart inte, för vi ska konkurrera med andra länder där man kanske inte alls har samma inställning.
Men om vi aningslöst deltar - och det tycker jag att vi delvis gör nu med den här regeringen - i någon internationell och global kapplöpning mot botten, där alla länder försöker sänka löner och skatter och på det sättet skapa konkurrenskraft, är vi på fel väg. Vi måste fortfarande också - och det är jätteviktigt - investera och öka förädlingsgraden för att på den vägen öka konkurrenskraften.
Skattesänkningar är inte lösningen på problemen, vare sig i Sverige eller i världen.