Carina Moberg (S):
Jag vill tacka justitieministern för svaret. Vi lever i en orolig tid. Många människors trygghet slås omkull av varsel och arbetslöshet. Det är 500 000 personer som har lämnat a-kassan och riskerar att få gå från hus och hem. Kommunernas ekonomi blöder. Vi hörde på nyheterna i morse hur socialbidragskostnaderna ökar. Det är en fördubbling i flertalet kommuner.
Enligt min mening är regeringen alltför passiv på en rad områden, och boendefrågorna är definitivt inget undantag. Jag har väckt frågan av två skäl.
Det är dels utifrån nuvarande läge med gällande lagstiftning och problem för dem som nu bor i hus på hyrd tomt och som på grund av markvärdesstegringar och omräkning av hyresavtalen hamnar i ekonomisk knipa, dels utifrån ett framtida behov att använda instrumentet nu liksom tidigare av skäl som har med sociala ambitioner på bostadsmarknaden att göra.
Vi socialdemokrater ser tomträttsinstrumentet, med rätt regelverk, som en möjlighet att få till stånd villa- och radhusbebyggelse med rimliga boendekostnader för att småbarnsfamiljer med normala inkomster också ska kunna bo i villa eller radhus som de äger själva. Kommunerna och staten ska samverka kring bostadspolitiken. Detta är ett lysande exempel på ett gemensamt problem att lösa.
I min interpellation tar jag upp en rad exempel på att dagens regelverk behöver ses över och moderniseras. Det är i dag väldigt stora skillnader på hur olika kommuner hanterar sin tomträttspolitik. Jag tror att man kan säga att det finns 55 olika modeller, det vill säga lika många som antalet kommuner som upplåter mark med tomträtt.
För den enskilde innebär detta att man känner sig rättslös och orättvist behandlad när man kan jämföra med hur grannkommunen behandlar sina invånare. Jag har varit i kontakt med representanter för radhusboende i det moderatstyrda Nacka kommun.
Jag har varit på besök och med egna ögon sett de små radhustomterna i det trivsamma, kuperade och bergiga området Duvnäs Utskog, som är ett område som är byggt på slutet av 60-talet. Där bor människor som säkert kan beskrivas som ett genomsnitt av befolkningen. Många är pensionärer, men också flera barnfamiljer har flyttat dit de senaste åren. Det är människor med helt normala inkomster.
För något mer än en vecka sedan beslutade fastighetsdomstolen vid Nacka tingsrätt att ge kommunen rätt i den tvist om omreglering av tomträttsavgälder som pågått under en längre tid och är ett exempel på hur den här frågan dras i långbänk. Radhusägarna får nu sin hyra för tomträtterna höjd med upp till 229 procent. Det är som mest från 8 500 kronor till 28 000 kronor per år.
Det är mycket pengar för vanliga löntagare. Det kan inte vara vettigt eller vår avsikt som ansvariga för lagstiftningen att segslitna och kostnadskrävande domstolsförhandlingar ska avgöra boendekostnaderna för människor. Något måste göras nu. Det handlar om de boendes trygghet och behovet av en förutsägbar, framtidsinriktad politik för alla. Jag ger därför inte upp.
Jag frågar nu justitieministern ännu en gång om hon är beredd att tillsammans med mig se till att det redan i vår tillsätts en utredning för att starta översynen av tomträttslagstiftningen. Man behöver inte analysera problemet mer. Jag vill också fråga om hon är beredd att uppmana kommunerna att avstå från att höja sina avgälder under den tid som utredningen pågår, det vill säga en frysning av gällande avtal.