Ewa Björling (M):
Jag ska börja med att tacka för svaret från statsrådet Morgan Johansson. Jag vill understryka att jag fortfarande tycker att regeringen har agerat bra när det gäller akuta åtgärder mot fågelinfluensan genom uppköp av antivirala medel och åtgärder för att säkerställa tillgång till ett eventuellt framtida vaccin om fågelinfluensaviruset skulle mutera. Det är väldigt viktigt att få detta sagt så att vi klargör vad vi verkligen ska diskutera i dag, och det är någonting helt annat än akutåtgärder mot fågelinfluensan.
Herr talman! Jag ska göra en liknelse mellan virus och terrorister för att förklara mig lite bättre. Vad är den största likheten mellan ett virus och en internationell terrorist? Jo, båda är beroende av sin värd för att kunna verka.
Terrorister vill förgöra allt som inte är rättstroget islam i deras extrema tolkning av densamma samtidigt som de är beroende av omvärlden och globaliseringen för att kunna utöva världsomspännande terrorism. Viruset är beroende av sin värd, människa eller annan art, för att kunna överleva och föröka sig.
Om tillräckligt många smittas av ett virus och det utbryter en pandemi, det vill säga en världsomspännande smittspridning, i stället för en epidemi kommer flera samhällsfunktioner att störas, precis som vid en större terrorkatastrof. Båda lever på sin värd samtidigt som målet är att förgöra den. Skillnaden dem emellan är däremot att en pandemi också med största sannolikhet förändrar världsekonomin negativt på sikt. Vad krävs då för att förhindra dessa båda?
Jo, herr talman, det krävs långsiktig beredskap, och det är det som jag har frågat statsrådet Morgan Johansson om i den här interpellationen. De svar jag har fått stärker inte bilden av att vi i dag har en långsiktig övergripande beredskap mot pandemier. Det gör inte heller den proposition som nyligen kom i den stora flod av propositioner och som heter Samverkan vid kris för ett säkrare samhälle . I hela den här skriften nämns fågelinfluensan kort på ett ställe.
Övriga viruspandemier som i verkligheten vore mer troliga nämns knappt alls. Man beskriver en beredskapsgrupp med smittskyddsexperter som är knutna till Kunskapscentrum för mikrobiologisk beredskap och som står under ledning av WHO. Det står också att den tandlösa myndigheten Krisberedskapsmyndigheten, KBM, lämnar stöd till övriga berörda myndigheter i form av samordnad information, gemensam informationstjänst och ett 020-nummer med myndighetsgemensam information.
Men notera dock att man bara kan få information på svenska, inget annat språk. Ännu mer intressant är det när man går in på WHO:s hemsida och tittar på de länder som presenterar nationella pandemiplaner. Där finns Sveriges plan endast på svenska. Hur många i andra länder förstår Sverige? Eller har svenska blivit ett nytt världsspråk?
Sammanfattningsvis innebär det här förslaget i propositionen om krissamverkan att KBM och Räddningsverket ska slås samman i vissa delar för att få en samlad syn på mål och hot för att regeringen vid svåra katastrofer ska kunna fatta beslut om den operativa verksamheten på central myndighetsnivå. Det ska ledas av en myndighet. Man talar mycket om större naturkatastrofer och terrorattentat, men i stort sett ingenting nämns om pandemier.
Tycker inte statsrådet Morgan Johansson att det är märkligt att inte en pandemi räknas som en större kris? Herr talman! Flera andra länder har betydande genomgripande pandemiplaner. Jag har tagit med mig några här som exempel. Här har vi den som gäller för Kanada. Här har vi den som gäller för USA. Jag har dessutom med mig den som gäller för England. Varför finns inte detta i Sverige ännu? Den nationella pandemigrupp som statsrådet Johansson talar om är bra.
Men det krävs mycket mer än att man utbyter information med varandra. Jag vill veta vem som vidtar åtgärderna och vem som trycker på knappen när en större insats behövs.