KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
Vi må vara flera partier som är emot detta sätt att hantera omställningsstödet på, men Vänsterpartiet gör det inte av rasistiska skäl. Vi är alltså inte överens med Sverigedemokraterna i den fråga som nämndes tidigare i talarstolen. Detta vill jag poängtera.
Höjningen av bidragsdelen, som statsrådet precis nämnde, ska Socialdemokraterna kanske driva på papperet men har motsatt sig i förhandlingar. Vänsterpartiet fick driva på in i det sista för att få igenom den. Vi ville ha en högre höjning, men jag är ändå glad att ni till slut gick med på de 300 kronorna.
Jag blir lite bekymrad när statsrådet säger att detta är mer förenligt med budgetlagen och statens upplåningsregler. Betyder det att regeringen har brutit mot lagstiftningen och reglerna under alla år? Det vore i så fall verkligt bekymmersamt. Men så är det givetvis inte. Självfallet ska riksdag och regering kunna subventionera. Det är syftet.
Vi är med och betalar för att fler ska kunna studera. Vi lever i ett samhälle där allt fler behöver få tillgång till högre utbildning, och därmed måste vi skapa ett system som är i världsklass. Det har vi i dag, så varför försämra det?
När andra länder som inte har lika bra system kollar på Sverige och säger att de vill ha vårt system, då säger vi att vi inte vill ha det längre utan göra det sämre och raljerar om att det handlar om småsummor. Jag menar att det här är ett slag mot alla dem som vill studera och studerar. Denna chockhöjning måste stoppas, och studentorganisationerna är överens med oss här. Jag hoppas att regeringen ändrar sig.
Daniel Riazat (V):
När kriget i Syrien inleddes och när terrorsekten Daish attackerade civilbefolkningen var det de kurdiska frihetskämparna som stod upp och gjorde den största insatsen. Många gånger har den svenska regeringen och andra europeiska regeringar hyllat kurderna för deras insatser i kampen mot terrorsekten Daish. I Turkiet har det kurdiska partiet HDP varit i fronten för att kämpa för demokrati och rättvisa i landet.
Samtidigt pågår just nu en jakt från den svenska myndigheten Säpo mot svenska kurder där man utvisar barnfamiljer som inte har någon som helst koppling till de politiska grupperna. Hur står det egentligen till? Står Sverige bakom de kurdiska frihetskämparna och det kurdiska folket, eller kommer Sverige att fortsätta bedriva en jakt på kurder som befinner sig i vårt land?
Daniel Riazat (V):
År 2014, när terrorsekten Daish attackerade Kobane i västra Kurdistan och Syrien, var det de kurdiska befrielsekämparna i YPG och YPJ som såg till att bekämpa dem. I Shingal var det också de kurdiska styrkorna som skyddade det yazidiska folket. Den här kampen förde de inte enbart för det kurdiska folket utan för demokrati och rättvisa världen över.
Vi har uttryckt vår stolthet och tacksamhet för det som de kurdiska styrkorna gjorde. Just nu attackeras samma befrielsekämpar av turkiska statsmaktens stridsflygplan. Människor mördas och dödas dag för dag. Vad tänker den svenska regeringen göra för att försvara kurdernas rätt till frihet och demokrati?
Vad gör man för att stoppa de senaste dagarnas bombningar från turkiska statens sida?
Daniel Riazat (V):
Det är möjligt att herr talmannen behöver prata med talman Andreas Norlén senare om att ändra reglerna i kammaren eftersom Liberalerna förmodligen behöver få godkännanden i framtiden när de ska svara på frågor i talarstolen. Det här fallet - frågan som jag ska prata om - handlar om det de behöver tillstånd av Sverigedemokraterna för att tala om.
När Liberalerna gick till val var de ett parti som dels pratade om mer resurser till skolan, dels sa sig stå upp för alla elever i den svenska skolan. Liberalerna sa att de stod bakom skolforskning och beprövad erfarenhet.
Sedan kom slottsavtalet, och i det står bland annat att man ska tillsätta en utredning med uppgift att se över modersmålsundervisningen i syfte att den inte negativt ska påverka integrationen eller elevernas kunskapsutveckling i svenska språket.
Då blir det väldigt märkligt när man lägger fram en budget som ser till att lärarna får mindre resurser och tid med eleverna och att skolorna behöver göra stora nedskärningar. Dessutom vill Liberalerna tillsätta en granskning för att förändra någonting som enligt forskning, vetenskap och beprövad erfarenhet leder till mer inkludering i Sverige och det svenska språket, nämligen att man får lära sig sitt modersmål.
I det här fallet är det ju möjligt att Liberalerna behöver fråga Sverigedemokraterna eller rådgöra med dem innan man kan svara på frågan. Jag undrar bara: Vad hände med de liberala värderingarna när det kom till den här budgeten och slottsavtalet? Varför ska Liberalerna vara med och trycka på hårdast mot dem som behöver mest hjälp i den svenska skolan?
Daniel Riazat (V):
Jag måste ha sagt fel från början. Liberalerna fick ett godkännande från Sverigedemokraterna redan när de tog fram det här avtalet, så detta är kanske ingenting som behöver rådgöras om just nu. När det gäller frågan om att se över och utveckla modersmålsundervisningen tror jag att alla partier i Sveriges riksdag, möjligtvis förutom det parti som leder Fredrik Malms regering, alltså Sverigedemokraterna, är överens om att detta behövs.
Men när det gäller varför detta står på det sätt som det gör i slottsavtalet är det otroligt tydligt att detta är en fråga som kommer från just dem som har beslutat om det som ska stå i slottsavtalet. Vi vet att man gömmer undan en stor del av de nedskärningar som man har i budgeten och en stor del av de skattesänkningar som nämndes här tidigare med dimridåer för att skapa en helt annan debatt i Sverige.
Den handlar om människor som har en annan bakgrund. Man försöker att i alla delar av Tidöavtalet, eller slottsavtalet, ha med olika delar för att på något sätt ifrågasätta eller insinuera att det är någonting som inte stämmer. Många partier i Sveriges riksdag har genom åren lagt fram utvecklingsförslag för modersmålsundervisningen. Liberalerna har inte varit ett av de partier som har gjort det.
Och så kommer man med ett förslag där man pratar om att se över och tillsätta en utredning om modersmålsundervisningen i syfte att den inte negativt ska påverka integrationen. Har Fredrik Malm sett något som helst tecken från myndigheter eller liknande på att så skulle ha skett? Om inte, varför ska det läggas väldigt mycket resurser på att göra någonting för att tillfredsställa ett enda parti i denna riksdag?
Daniel Riazat (V):
Vi befinner oss i ett nytt läge i svensk politik. För första gången har vi en regering som uppenbarligen anser att Pinochetregeringens lösningar avseende skolan är de allra bästa. Det är i sammanhanget lite lustigt att det råkar vara just Sverigedemokraterna som har varit med och i princip beslutat vad som ska stå i slottsavtalet och i stora delar av budgeten.
Min fråga blir till att börja med: Varför gillar Sverigedemokraterna Pinochets skolpolitik? Den gick ut på att man skulle göra ett marknadsexperiment av den chilenska skolan.
I det här fallet gäller det den svenska skolan, där ett fåtal ägare av riskkapitalbolag och andra bolag ska kunna göra vinst på bekostnad av barnens utbildning. Det kanske inte bara är Sverigedemokraterna som har varit med och beslutat om detta.
Vi känner ju till detta med att man säger en sak före valet och en annan efter valet. Jag undrar varför Sverigedemokraterna har sagt en sak till folket för ett antal år sedan, för att nu helt plötsligt vara Pinochets företrädare i Sveriges riksdag och vilja skydda ett fåtal aktieägare på bekostnad av barnens framtid.
Daniel Riazat (V):
Patrick Reslow pratar om en öppen process. Jag tror att vi ser lite olika på demokratiska och öppna processer, för i det här fallet var det de facto en väldigt stängd process där Sverigedemokraterna ena dagen sa en sak och dagen efter, när de hade haft lite middagar med Svenskt Näringsliv, sa en annan sak. Jag vet inte hur öppet det kan kallas när man gör på det viset.
Ja, det stämmer att jag kommer att fortsätta att stå i den här kammaren och ta upp detta. Så länge vi har världens mest extrema marknadssystem och marknadslogik i den svenska skolan kommer Vänsterpartiet, tillsammans med andra partier, att stå här och ta upp frågan.
Det finns inte en chans att vi kommer att låta Sverigedemokraterna komma undan med det faktum att man gör stora nedskärningar på skolan och ser till att överkompensera vissa skolkoncerner på bekostnad av barnens framtid och nutid. Man gör det på bekostnad av personalens välmående på de olika skolorna runt om i landet, och man gör det på bekostnad av Sverige som kunskapsnation. Det kommer vi att fortsätta säga så länge det här systemet får fortsätta.
Detta handlar inte om något slags fascination över Sverigedemokraterna. Det är knappt så att Sverigedemokraternas egna väljare och medlemmar är fascinerade av Sverigedemokraterna, och det är verkligen inte jag heller - lika lite som jag är fascinerad av andra fascistiska partier som har funnits i historien. I det här fallet handlar det om att Sverigedemokraterna alltid döljer sig bakom den råa, hårda retorik som Patrick Reslow visar oss i dag.
Den går ut på att alltid prata om de andra när Sverigedemokraterna inte vill svara på frågan varför man hatar det svenska skolsystemet. En gång i tiden byggde det svenska skolsystemet på principen om likvärdighet och jämlikhet, men Sverigedemokraterna och deras samarbetspartier tycker någonting helt annat, nämligen att det ska bli större skillnader. Det kommer vi aldrig att ställa upp på.
Daniel Riazat (V):
Trots att 80 procent av Sveriges befolkning vill avskaffa marknadsskolan är Sverige världens enda land där vem som helst kan starta en privatägd skola, få full skattefinansiering och samtidigt bidra till segregation - och som belöning för detta också få ta ut mångmiljonbelopp i vinst. Hos sex av riksdagens partier finns det starka kopplingar till dessa välfärdstjuvar, som skor sig på våra skattemedel.
År 2014 uppmärksammades svältens förskola, i borgerliga kretsar kallad Hälsans förskola. Samtidigt som ägarna tog ut över 8 miljoner i vinst fick barnen äta knäckebröd och vatten. Skolminister Lotta Edholm känner till detta bolag väldigt väl eftersom hon fram till den dag då Sverigedemokraterna utsåg henne till skolminister var ledamot i denna skolkoncerns styrelse och hade ett stort aktieinnehav.
Hur kan väljarna lita på att vår skolminister kommer att se till att följa folkets röst om att avskaffa marknadsskolan och inte företräda marknadens intressen?
Daniel Riazat (V):
Även om skolministern numera är KU-anmäld för detta - med rätta - kan hon ju ändå svara på frågan om vilken politik hon tänker föra när det kommer till marknadiseringen av skolan. Som världens enda land slänger vi bort våra skattemedel, på bekostnad av barn och elever, för att vissa privata företag ska kunna berika sig. Majoriteten av dessa har inte ens sina konton i Sverige utan i Luxemburg och andra länder.
Daniel Riazat (V):
I 31 års tid har Sverige haft det mest unika marknadsexperimentet i världen, i något skolsystem. Sverige är världens enda land där det råder fri dragningsrätt på våra skattemedel, där vilka företag och personer som helst kan öppna skolor på en marknad där elever ses som kunder och personalen som servicepersonal och där vi ser att man gör obegränsade vinster trots att kvaliteten inte håller.
Vi har nu en minister som kommer från ett av dessa bolag vars aktier höjdes ganska rejält när hon utsågs till skolminister. Under den förra frågestunden ställde jag frågan till ministern vilken politik de avser att föra gällande marknadsskolan. Då vägrade hon att svara på frågan. Anledningen, menade hon, var att hon var KU-anmäld.
Jag ställer frågan igen, eftersom det går att svara på frågan även om man är KU-anmäld: Vad tänker denna regering göra för att sätta stopp för det här marknadsexperimentet så att elever inte längre anses vara kunder?
Daniel Riazat (V):
Visserligen var ministern ny vid förra frågestunden, men nu fick vi höra ett svar som inte bör komma från en minister utan snarare från ett aktiebolag inom skolmarknaden. Det var exakt vad vi hörde. När man talar om att inte ta ut vinster de första åren vet skolministern, som själv kommer från en av dessa skolkoncerner, att man aldrig gör det. Man tar inte ut vinster de första åren, utan man ser till att öka företagets tillgångar. Efter några år tar man ut vinsterna.
Varför vill inte regeringen göra något åt detta? Är det viktigare att försvara dessa företags intressen än barnen?
Robert Stenkvist (SD):
På en i övrigt bra och vettig proposition har vi ansett oss nödgade att reservera oss till förmån för en egen reservation. Vi yrkar alltså på reservationerna 1 och 5.
Förslaget i sig är vällovligt och bra: att nya medborgare ska lära sig svenska språket fortare och komma ut på arbetsmarknaden. Det kan vara ett bra grepp att organisatoriskt lägga sfi under den kommunala vuxenutbildningen. Det återstår väl att se hur det faller ut. Sådant här är svårt att veta innan förslagen har sjösatts. Men vi tror att det kan fungera bra.
Att individualisera utbildningen efter skiftande behov kan självfallet aldrig vara fel. Det har länge riktats kritik mot att undervisningen på sfi är alltför likartad trots skiftande förutsättningar hos deltagarna. Även detta är ett bra förslag. Inte heller är en utökad och relevant studievägledning fel. Det här är högst vettiga åtgärder, tycker vi.
Självfallet ska de som går på sfi kunna arbeta och studera samtidigt, även om vi tycker att lagparagraferna i förslaget kan ge utrymme för tolkningar. Vi tolkar dem välvilligt i alla fall; de kunde ha preciserats lite mer i förslaget.
I vår följdmotion vänder vi oss emot att förslaget, såvitt vi kan se, inte på ett tydligt sätt avgränsar mot dem som befinner sig här illegalt, vilket vi menar att förslaget bör göra. Vi måste lägga resurserna på dem som befinner sig här med stöd av utlänningslagen och andra lagar, detta för att resurserna trots allt är ändliga - i alla fall utanför de här väggarna.
En sista sak: Propositionen innehöll en lång rad lagändringar som åtminstone jag understundom tyckte var lite snåriga att reda ut. Därför hade jag en del frågor angående propositionen till departementet.
Jag ska inte klaga på tillgängligheten hos den nuvarande regeringen utan i stället ge en liten eloge till den förra regeringen för att Utbildningsdepartementet under den förra regeringen var förhållandevis tillgängligt när man hade frågor angående förslag och annat.
Robert Stenkvist (SD):
Det finns mycket att säga om sfi. Jag sa också att de förslag som propositionen innehåller är i huvudsak bra. Vi håller med om dem. De är bra. Det är absolut inte klart att lagen bara gäller för dem med uppehållstillstånd. Vi har lusläst paragraferna och hänvisningar till paragrafer, och vi har inte dragit den slutsatsen.
För att vara riktigt säker - som jag avslutade mitt anförande med - e-postade och ringde jag till departementet, men jag fick aldrig något svar. Vi försökte undvika att väcka denna följdmotion, men eftersom jag inte fick något svar såg vi oss nödgande att väcka motionen. Vi lade pannan i djupa veck och tolkade lagen som jag sa i mitt anförande.
Robert Stenkvist (SD):
Förslaget måste absolut följas upp. Jag sa i mitt anförande att när sfi läggs över på den kommunala vuxenutbildningen måste man se hur det fungerar i verkligheten. Det är omöjligt att förutspå när man lägger fram ett förslag. Vi måste kontrollera hur förslaget kommer att fungera i verkligheten. Jag tar för givet att det kommer att ske.
Ni hade en följdmotion, om jag minns rätt, om uppföljning. Vi tar för givet att frågan kommer att följas upp ändå. Jag har tyvärr glömt bort om det var någon mer fråga, fru talman.
Robert Stenkvist (SD):
Upprepningarna blir ganska många även när Daniel Riazat pratar. Jag skulle vilja ta upp detta ur en lite annan vinkel än vad vi brukar göra. Daniel Riazat pratar väldigt mycket om välfärden. Jag och många med mig i mitt parti undrar en sak. I Vänsterpartiets vision, är välfärden outtömlig?
Räcker den till alla? Räcker den till hela världen? Finns det inga begränsningar? Finns det någon tanke på att om man tar från en påse minskar resurserna i en annan? Kan vi verkligen ge allt till alla? Jag är väl medveten om att den som för en sådan politik framstår som väldigt god och human. Men det finns ju en verklighet också.
Min fråga till Daniel Riazat är: Är välfärden verkligen outtömlig i Vänsterpartiets värld?
Robert Stenkvist (SD):
Jag fick ändå inte riktigt svar på min fråga. Men jag ska kommentera det som Daniel Riazat sa. Vi är för valfrihet i välfärden när det gynnar kunden, inte när det gynnar företagen. Skattefinansierad verksamhet ska gynna kunden och inte några företag. Vi har inget ansvar mot företagen.
Men om företag kan bedriva en verksamhet som gynnar både kund och andra är det inte fel. Då är det en vinn-vinn-situation. Vi vill inte att skattepengar ska rinna i väg till riskkapitalbolag på Caymanöarna. Det har vi varit väldigt tydliga med. Men vi kan inte heller, som Vänsterpartiet vill, förbjuda all privat företagsamhet inom välfärdssektorn.
Man ser från fall var det fungerar och var det gynnar kunden, konsumenterna och skattebetalarna som finansierar hela verksamheten. Fru talman! Under förra mandatperioden gick vi med på skattesänkningar. Det var för att stimulera företagandet och arbetandet. Det är därifrån skatteintäkterna kommer.
De kommer inte från himlen eller någon annanstans ifrån, utan det är människor som arbetar ihop dem på privata och offentliga företag. Det är därifrån våra resurser kommer. Min fråga är återigen: Hur går Vänsterpartiets politik ihop? Resurserna är tydligen obegränsade.
Robert Stenkvist (SD):
Jag yrkar bifall till vår reservation 1, som jag vill minnas är ett avslagsyrkande. Det föreliggande förslaget innebär en nationell referensram för kvalifikationer om åtta olika nivåer som sedan ska kopplas ihop med ett gemensamt europeiskt system. Förslaget är en rekommendation från kommissionen, som enligt kansliet samtliga EU-länder godtagit.
Jag är väldigt spänd på hur detta ska fungera ihop med länder som till exempel Rumänien och Grekland. De har ju helt andra typer av utbildningssystem än vad vi har och helt andra vägar in i yrkeslivet. En kvalificerad snickare i Grekland eller Italien är inte kvalificerad att bygga hus i Norrland, eftersom klimatet skiljer sig åt väsentligt. Vi anser att förslaget är onödigt krångligt och stort för att validera utbildningar och yrkeskunskaper.
Rådgivande grupper ska bildas som ska hålla koll på de nationella referensramarna och de europeiska. Den rådgivande gruppen ska syssla med en massa annat också kring detta. Myndigheten för yrkeshögskolan ska pröva ansökningar för kvalifikationer. Kvalifikationerna ska sedan kunna överklagas till Överklagandenämnden för högskolan. Det lär kosta pengar, energi och resurser.
Dessutom innebär förslaget att både samhället och privata aktörer ska utfärda kvalifikationsbevis, med alla risker och problem det innebär. Det är väl kanske den svagaste punkten i hela förslaget, vilket en del remissinstanser pekat på. Vi har också problem med att man ska sammanställa vitt skilda kvalifikationer i ett gemensamt system.
Problemet är att hela systemet blir för stort och omfattande och att vi redan i dag har system för validering av både examina och yrkeskunskaper. Vi har det så kallade yrkeskvalifikationsdirektivet som är till just för att validera yrkeskunskaper. Vi anser inte att vi ska lägga till ytterligare ett system ovanpå detta. Finns det verkligen behov av det? Fru talman!
Hela förslaget är väldigt mycket EU, både med fördelar och nackdelar. Vi väger ju som enda parti här i riksdagen vågskålen negativt i EU-frågan. Därför väger vi också detta omfattande och nästan utopiska förslag negativt.
Robert Stenkvist (SD):
Jag börjar med frågan om olika lobbyorganisationer som påverkar. Det är klart att vi lyssnar på dem. Men det första jag fick lära mig när jag började som politisk sekreterare 2011 var att man aldrig ska nappa ett förslag från första bästa lobbyorganisation. Vi har principen att vi lyssnar på alla innan vi sätter ned foten.
Jag förstår inte riktigt varifrån de här förslagen skulle komma enskilt. En del förslag har vi antagit efter att ha lyssnat på jättemånga olika organisationer. Då kan det bli så att man tar över ett förslag som man tycker är jättebra.
Men en del förslag har utmejslats med tiden när vi har pratat med folk som arbetar mycket på högskolorna. Vi har en krets av folk som jobbar på högskolan, och dem har vi lyssnat mycket på. Jag tror att man måste lyssna på alla först och sedan sätta ned foten.
I värsta fall kan det bli så att man ändrar sig när man upptäcker att man har fel, men det har inte hänt hitintills. Vad var den andra frågan? : Ursäkta, herr talman, frågan gällde dimensionering.) Just det! Det handlade om olika utbildningar.
Jag förstod direkt att det var en känslig fråga, och jag väntade mig nästan en replik från Betty Malmberg om det här, herr talman. Det finns en mismatch här. Senast läste jag en rapport från TCO från 2013.
Där framkommer det att det utbildas för många från många utbildningar. Det sker år efter år.
Robert Stenkvist (SD):
Jag håller med i nästan allt du sa om samverkan, Betty Malmberg. Jag håller med till fullo. Jag tog inte med lärarutbildningen i mitt anförande. Det hade blivit för långt, och jag ville vänta till dess att vi kom med mer konkreta förslag. Vi har en massa idéer och tankar. Men här måste vi vänta till dess att vi kommer med konkreta förslag. Vi har här en paradox som vi måste lösa. Vi har för få lärare.
Nu har väl intagningen till lärarutbildningen ökat. Det är också för låga krav på dem som tas in. Det är ett dubbelt problem. Kan vi höja kraven när det är ett så skriande behov av nya lärare? Vilken effekt får det på lärarutbildningen? Man måste tänka i steg två också.
Jag tror någonstans att vi måste ta ett större grepp. Lönerna måste höjas. Lärarna måste få karriärmöjligheter så att det blir attraktivare att bli lärare. Det är inte någon lätt ekvation att få ihop. Jag kan stå i talarstolen och komma med några enkla förslag. Men jag tror inte att det går att lösa med några få enkla förslag.
Vi måste närma oss lite den situation man har i Finland där studenterna väljer mellan att bli läkare och att bli lärare. På den nivån är det i vårt grannland Finland. Så har det kanske varit i Sverige en gång i tiden. Men det är inte det längre. Vad är det som har gått fel? Vad är det som vi ska försöka få tillbaka? Jag håller med om problembeskrivningen. Men lösningen är inte så lätt. Vi har funderat jättemycket på lösningen.
Jag tror att vi måste gå någonstans och skruva tillbaka, börja om lite från början och få högre status på lärarutbildningen. Det går inte på något annat sätt.
Robert Stenkvist (SD):
Mitt minne börjar svikta när det gäller den här reservationen. Jag kommer delvis ihåg den, och vi diskuterade den fram och tillbaka. Någonting gjorde att vi inte stödde den, men jag har glömt vad. Men jag vet att vi diskuterade den mycket inom gruppen. Jag har alltså glömt varför vi inte stödde den.
Nej, det är inte jag som ska avgöra vad som är god och vad som är dålig genusforskning. Det har faktiskt kommit jättemycket kritik mot viss genusforskning. Jag har faktiskt läst en avhandling, men jag kommer inte ihåg namnet på den som har skrivit den.
Slagen dam heter forskningsrapporten. Den var otroligt undermålig, och den fick massiv kritik från Uppsala universitet också. Men den blev godkänd till slut. Jag läste den. Det var antagande på antagande, och sedan drogs det en slutsats. Så ska forskning inte gå till. Detta är en ganska gammal avhandling.
Men det finns en nyare av någon som har forskat om genusperspektiv på toaletterna på en tågstation. Den publicerades i Svenska Dagbladet för något halvår sedan. Jag säger vad jag tycker, men jag ska inte avgöra detta. Men jag tycker inte att våra skattepengar ska användas till sådant. Alla som läste avhandlingen gapskrattade.
Man kan tycka att det är roligt med genusperspektiv på toalettbesök. Men det är våra skattepengar som går till detta. Det är folk som jobbar ihop dessa pengar, och det är viktigt att dessa pengar går till bra saker.