KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill inleda med att tacka för svaret på min, som jag tycker, viktiga och väsentliga interpellation. Låt mig, herr talman, konstatera att regeringen vill stärka allmänhetens delaktighet i naturvårdsarbetet bland annat genom tillgång till miljöinformation, deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning.
Ja, det är vad regeringen skriver i en del av höstbudgeten - det är i delen om kulturpolitik, vilket jag, herr talman, ber att få notera.
Jag tycker, herr talman, att skrivningen är uppseendeväckande, inte minst med tanke på att regeringen i våras tillsatte en utredning där man - nu citerar jag - skulle identifiera behov och analysera om allmänheten ska ha rätt till överprövning av till exempel Skogsstyrelsens beslut.
Men i höstbudgeten inväntar man inte utredningens slutsatser, utan man slår alltså fast att man vill ge allmänheten de här befogenheterna. För det första, som jag ser det, föregriper regeringen sin egen utredning.
För det andra - och det är inte minst viktigt - föregriper man det arbete som branschen har varit involverad i, bland annat i de referensgrupper som finns när det gäller att ta fram ett nationellt skogsprogram.
Men det allra allvarligaste är kanske inte att regeringen har en oförmåga att bereda frågorna rätt, utan det är faktiskt konsekvensen av det förslag som man vill genomföra, om det skulle bli verklighet. Som jag ser det följer det med äganderätten en rådighet, en förfoganderätt.
Ett sådant här ingrepp i äganderätten kommer att ställa till otroligt stora problem, inte bara för alla skogsägare i vårt land. Det handlar faktiskt om jätteproblem i alla de rättsprocesser som kommer att bli.
Det är att betänka att det är i storleksordningen 60 000 avverkningsanmälningar varje år i vårt land. Till detta kommer en minst lika stor mängd övriga åtgärder i vårt skogsbruk.
Om allt detta ska kunna prövas rättsligt av vem som helst - man använder ju ordet allmänhet - kommer påfrestningen på vårt rättsväsen att bli på gränsen till obegränsad. Vilka följder detta kommer att få ekonomiskt är helt omöjligt att överblicka i det skede som vi är i just nu. Herr talman!
Avslutningsvis vill jag i detta anförande säga att jag dessutom tycker att det som man föreslår är kontraproduktivt ur miljö- och klimatsynpunkt. Det svenska skogsbruket är oerhört viktigt för att vi ska få den gröna omställning som jag förutsätter att jag och nuvarande regering är överens om att vi ska gå mot.
Biobaserade produkter och bränslen behövs ju för att vi ska klara den klimatomställning som vi måste göra för att kunna fortleva på den här planeten. Slutligen kommer jag till min fråga: Kommer man verkligen att genomföra det man aviserar i höstbudgeten från regeringens sida, och tar man ingen hänsyn till andra konventioner och vår egen regeringsform som vi har i vårt land och har att leva efter?
Eskil Erlandsson (C):
Jag noterar med beklagande att regeringen tycks ha för avsikt att genomföra det man skriver i budgetpropositionen. Jag förutsätter, herr talman, att kammaren, som de facto ska besluta om lag i det här landet, inte kommer att bifalla ett sådant förslag.
Jag säger det eftersom vi har två andra lagstiftningar att följa.
Vi har till exempel en EU-stadga, som i sin artikel 17 säger: "Var och en har rätt att besitta lagligen förvärvad egendom, att nyttja den, att förfoga över den och att testamentera bort den."
Att i en budgetproposition skriva att man ska genomföra en reform som innebär att allmänheten, det vill säga vi alla, ska kunna få en rättslig prövning av hur någon förfogar över sin egendom anser jag vara, och nu upprepar jag mig, uppseendeväckande.
Jag bara förutsätter att regeringen kommer att leva upp till vår egen regeringsform och den EU-stadga som reglerar vårt arbete och som vi är involverade i i Europeiska unionen.
Jag vill, herr talman, ha ett klart besked från regeringens företrädare i den här debatten om man ämnar genomföra det man skriver i sin budgetproposition eller ej.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig konstatera att miljöministern nu i alla sina inlägg har valt att prata om miljöinformationen. Det är inte detta jag har frågat om.
Jag har frågat om regeringen har för avsikt att genomföra det man skriver i sin egen budgetproposition, nämligen att allmänheten ska ha tillgång till rättslig prövning av skogliga åtgärder. Jag tvingas konstatera att jag inte har fått något svar på det.
Låt mig avslutningsvis lägga till att varken Århuskonventionen eller rättspraxis uppställer tydliga, preciserade eller absoluta krav på att talerätten för miljöorganisationer eller allmänheten utvidgas, jämfört med i dag.
Konventionen medger tvärtom en nationell anpassning enligt skrivningen i artikeln om talerätt - det är artikel 9.3, kan jag upplysningsvis säga. Regeringen behöver skilja på rättsligt motiv respektive sina politiska ambitioner i den här frågan, tycker jag. Tack för den här debatten!
Eskil Erlandsson (C):
Även min fråga riktar sig till statsrådet Sven-Erik Bucht. Den handlar om regeringens inställning till de diskussioner, och till och med förhandlingar, som just nu pågår i Bryssel om skog och hur vi ska använda våra markresurser i Europa.
När det gäller det mandat som till exempel riksdagens EU-nämnd har givit regeringen att förhandla om i Brysselsystemet sägs det också att vi ska ha kvar vårt nationella självbestämmande i denna fråga. Min fråga är: Hur menar statsrådet att man ska leva upp till det som riksdagens EU-nämnd har bestämt?
Eskil Erlandsson (C):
Jag ska i detta betänkande endast diskutera en sak, men dessförinnan konstaterar jag att jag självklart står bakom alla reservationer med en centerstämpel men väljer att yrka bifall endast till reservation nr 11. Det jag tänkte ta upp i denna debatt är något som jag tycker att vi diskuterar alldeles på tok för lite, i motsats till alla andra saker som diskuteras i detta betänkande, nämligen vattnet.
Vatten är som jag ser det - det är väl allmänt bekant, och jag tror att vi alla tycker så - vårt viktigaste livsmedel. Alliansregeringen valde därför att tillsätta en dricksvattenutredning. Den lämnade sitt betänkande för ett par år sedan - ett viktigt betänkande, som jag tycker att regeringen bara till del har tagit hand om, apropå att vatten är vårt viktigaste livsmedel.
Varför är denna fråga aktuell över huvud taget i dag? Vatten kan ju ses som en självklarhet i vårt land. Jo, vi har en pågående klimatförändring. Vi vet att vi i många delar av landet har förorenade områden och så vidare, som kan påverka det vatten som vi alla ser som en självklarhet. Vad finns då att göra?
Ja, en sak som till exempel måste göras är att se till att alla de kommunala vattentäkter som finns och ska finnas runt omkring i landet har tillräckliga skydd för det vatten som är livsviktigt för oss alla. Så är det inte i dag. Då kommer jag in på nästa fråga som är viktig i sammanhanget.
När man inför sådana här vattenskyddsområden, som bör finnas runt alla de viktiga dricksvattentäkterna i vårt land, gör man för det mesta intrång i det som någon äger. Det är viktigt att i de sammanhangen - och detta är en uppmaning till regeringen - verkligen titta på detta med äganderätten.
Någon bedriver en verksamhet i området. Det kan vara en skogsbrukare eller en jordbrukare, för att ta ett par exempel på verksamheter som ofta bedrivs i vattenskyddsområdena. Det är rimligt, tycker jag, att man tar hänsyn till den grundlagsskyddade äganderätten när man gör intrång i en verksamhet på mark som någon äger.
Äganderätten, som vi ofta talar om, är grundlagsskyddad i vårt land. Den är dessutom, som alla känner till, inskriven i Europakonventionen och i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Jag tycker att regeringen borde inkludera dessa värderingar i det arbete som man förhoppningsvis påskyndar.
Där utgör Dricksvattenutredningen en utmärkt grund för det vidare arbetet. Gör inte denna regering det, vilket vi inte har sett hittills, får vi hoppas att nästa regering gör det.
Eskil Erlandsson (C):
Det gläder mig att Marianne Pettersson omsorgsfullt och först i sitt anförande nämnde vårt viktigaste livsmedel, vatten.
Som Marianne Pettersson mycket riktigt sa behöver vi vattenskyddsområden, men då gör man intrång hos någon. Det allmänna har rätt att göra sådana intrång.
Det rimliga är, tycker jag, att det egendomsskydd som finns beaktas när dessa intrång, som många gånger är nödvändiga, görs på ett sådant sätt att den som äger någonting och vars verksamhet kanske försvåras eller rent av måste upphöra får ersättning för densamma. Vad säger Socialdemokraterna om detta?
Eskil Erlandsson (C):
Tack, Isak From, för frågeställningen! Jag tror precis som Isak From, och det framförde jag också i mitt anförande, att vi till mycket stora delar är överens om den svenska skogspolitiken och hur det bör vara. Isak Froms problem är emellertid inte hans eget parti utan, som i ett antal andra frågor, hans regeringskollegor, som jag tror har en till stora delar annan agenda.
Skälet till att vi vill driva på när det gäller ersättningsfrågor är att ett antal skogsägare i dag, påstår jag, ligger sömnlösa på nätterna av oro för att inte kunna betala sina räkningar och inte kunna svara på frågan från banken om man äger något eller verkligen inte gör det.
Det är bara så, Isak From, att det är regeringen som har Myndighetssverige i sin hand - det är inte oppositionen i riksdagen. Det är regeringens skyldighet att ge direktiv till sina egna myndigheter kring hur man ska förfara med saker och ting. Det har din regering så här långt inte gjort i ett antal ersättningsfall.
Eskil Erlandsson (C):
Om en regering inte gillar och står för det som en av dess myndigheter gör är det regeringens skyldighet att ge direktiv till myndigheten kring hur man vill ha det i en fråga. Hjälper inte detta är det regeringens skyldighet att gå till riksdagen och begära en ändring av lagen.
När det gäller ekonomiska ersättningar sa jag i mitt anförande, och det har dessutom framförts vid flera tidigare tillfällen i andra sammanhang, att vi vill ha en annan ersättningsmodell.
Vi har dessutom ett antal statliga marker som är bytbara, så att säga, så att den enskilde skogsägaren inte "drabbas" av de markintrång som ibland är nödvändiga för att utveckla och bevara den biologiska mångfalden.
Eskil Erlandsson (C):
Tack, Stina Bergström, för frågeställningen! Jag anser att jag har svarat på frågan, dels i mitt anförande, dels i det förra replikskiftet, men jag ska återupprepa svaret. Vi föreslår från Centerpartiets sida en ny ersättningsmodell. Den måste utvecklas. Man kan tänka sig att jämföra med arrende eller nyttjanderättsavtal, så att kostnaden momentant blir mindre för en avsatt skyddad areal.
Därtill har staten otroligt stora marker i skilda delar av landet, som till en del ägs av ett statligt, mycket stort aktiebolag.
Staten äger även direkt genom Statens fastighetsverk och Fortifikationsverket mycket stora arealer som bör vara användbara för att den enskilde skogsägaren inte ska drabbas ekonomiskt vid avsättningar av skyddsvärd mark i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Svaret är nej på den direkta frågan. I vår tänkta ersättningsmodell får du en årlig ersättning för den mark som du avstår brukandet av, i motsats till den engångsersättning som du får, och som för övrigt i dag i stor utsträckning går bort i skatt, när du avsätter någon privat egendom.
Det handlar alltså inte om att minska den ersättning som de facto utgår till dig, utan den kommer att utgå under en längre tid i stället i form av ett nyttjanderättsavtal, som vi kan kalla arrendeavtal.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig konstatera att Jens Holm och jag ibland har varit överens. Så är icke fallet i dag. För det första: Står du, Jens Holm, för den grundlagsskyddade äganderätten eller inte?
Jag tolkade ditt anförande som att du har övergått till något slags stalinistiskt eller kommunistiskt tänkande vad gäller äganderätten. Ponera nu att Jens Holm eller jag köper ett hus och att någon kommer och sätter en stämpel på köket och säger: Får ej användas!
Skulle det vara tänkbart i Jens Holms sinnevärld? I min är det absolut inte tänkbart utan att jag ersätts för detta. För det andra: Jag tycker att mänsklighetens stora utmaning i dag är att gå från fossilsamhället till det fossilfria samhället.
Skogen är nyckeln för att vi ska få fram det vi som människor och individer behöver - allt från fossilfria, biobaserade material till fossilfria bränslen och drivmedel. Skogen är en nödvändighet. Vi måste nyttja och bruka denna biologiska resurs.
För det tredje: Enligt miljöbalken ska saker och ting prövas utifrån huruvida det är en pågående verksamhet eller inte. Är skogsbruk en pågående verksamhet eller inte, Jens Holm?
Eskil Erlandsson (C):
Jag tycker att Jens Holm är lite vårdslös med vår regeringsform. Det är angelägna allmänna ändamål som kan inskränka äganderätten.
Jag är ganska övertygad om att en överväldigande majoritet av svenska folket inte anser att de inskränkningar i äganderätten som nu sker ganska frekvent i skilda delar av landet handlar om så kallade allmänna angelägna ändamål som värnas. Jag är ganska övertygad om detta, fru talman.
Det gör att jag återigen måste fråga om Vänsterpartiet och Jens Holm verkligen står upp för det som är fundamenta i vår demokrati och i vår välfärd: att om man innehar någonting får man också bruka och nyttja detsamma.
Att därtill tala om att lägga skogspolitiken och skötseln av skog under miljöbalken riskerar att skapa ett moras av tråkigheter liknande det som precis hur många människor som helst i vårt land har råkat ut för apropå vattenkraften och nyttjandet av vattnet, som människan har hållit på med under sekler.
Nu ska det prövas om detta är en pågående verksamhet eller inte. Samma sak gäller för skogen. Jens Holm: Är det en pågående verksamhet eller inte? Får jag nyttja det jag äger eller inte? Som svar på din frågeställning säger jag slutligen, för tredje gången, att vi vill pröva andra ersättningsformer, till exempel nyttjanderättsavtal, så att det utgår årliga ersättningar.
Vi tror att det är bättre för alla.
Eskil Erlandsson (C):
Jag står bakom alla Centerpartiets reservationer till betänkandet men väljer att yrka bifall till reservation nr 5. Jag börjar med att konstatera att den nuvarande regeringen rentav är duktig på att lägga fram strategidokument.
Den är ibland duktig på att sätta upp visioner och mål för saker och ting. Men det jag efterlyser, fru talman, är konkret handling och något som gör skillnad i verkligheten.
Under den senare tiden har vi dessutom fått en proposition på området i vilken man skulle kunna förvänta sig att det skulle finnas något som gör skillnad för ämnesområdet, nämligen landsbygden. Vad var det i propositionen som vi kommer att diskutera om någon månad?
Jo, ett mål och en strategi men inget konkret, och så ej heller i det betänkande vi diskuterar i dag. Jag väljer alltså att yrka bifall till reservation nr 5 i betänkandet.
Jag gör det av skälet att det enklaste sättet, som jag ser det, att få saker och ting att hända är att en regering använder sig av regeringens egna myndigheter när man vill genomföra någonting. Fru talman! Vi har nyligen i den här kammaren antagit en livsmedelsstrategi. I den finns av regeringen utpekade mål. Det är alltså inte kammaren som har pekat ut dem.
Man förväntar sig då att regeringen vill uppfylla de mål som den har satt upp. Vad ska regeringen då göra? Jo, den ska självklart använda sig av de myndigheter som står till dess förfogande. Vad väljer då regeringen att göra? Nu tvingas jag att citera, vilket alltid är tråkigt, men jag väljer att göra det i det här sammanhanget.
Regeringen skriver i regleringsbrevet till ett antal utvalda myndigheter att de ska "beskriva hur myndigheten arbetar systematiskt för att integrera livsmedelsstrategins mål och syfte i sin verksamhet, hur berörda aktörer involveras och beskriva de kommunikationsinsatser som görs för att synliggöra arbetet".
Fru talman och ni regeringsföreträdare! Varför väljer man inte att helt enkelt säga som jag har sagt i en motion från Centerpartiet? Vi menar att myndigheterna på området ska använda ord som att "arbeta för", "stödja" eller "understödja". Men man väljer från regeringens sida att säga till myndigheterna att de ska "beskriva" vad de gör.
Regeringen säger inte att myndigheterna ska hjälpa oss att uppfylla det mål som är uppsatt, i det här fallet i livsmedelsstrategin. Och vad är då målet? Jo, det är att vi ska producera mer mat i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
I avsaknad av statsrådsnärvaro i denna debatt - vilket jag i sig tycker är underligt, med tanke på att det är en tung lag som ska beslutas om i detta sammanhang och i detta rum i dag - tvingas jag fråga Isak From, som företrädare för regeringspartiet Socialdemokraterna, två saker.
För det första: Vi har i denna kammare enats om en livsmedelsstrategi i vilken vi säger att livsmedelsproduktionen i Sverige ska öka. Förutsättningen för att detta ska ske är att vi håller igen på skatter och avgifter och att vi regelförenklar.
Varför väljer regeringen inte att ta chansen att i detta sammanhang regelförenkla, så att vi får fler lantbruksdjur i våra hag- och betesmarker? Därmed skulle vi få såväl en ökad livsmedelsproduktion som en ökad biologisk mångfald.
För det andra: Varför gör man inte ytterligare saker vad gäller rättssäkerheten för djurägande människor? Vi har ju näringsförbud, som prövas i domstol. Vi har omedelbarhet när det gäller vissa förseelser i vårt samhälle, till exempel indraget körkort.
Det dras omedelbart om förseelsen är grov, och det prövas därefter i domstol om indragandet var rätt och riktigt. Varför väljer regeringen att avstå från dessa två saker, som är så viktiga?
Eskil Erlandsson (C):
Vad gäller den första frågeställningen tvingas jag konstatera att regeringen inte ens aviserar en vilja att göra förändringar på regelområdet. Nu införs till och med formella kunskapskrav för att få inneha vissa typer av djur.
Det aviseras inga förändringar vad gäller tillståndskrav för viss typ av djurhållning och inga krav vad gäller förprövning av byggnader eller utrustningar - krav som var legitima en gång i tiden men som jag ser det inte är det längre.
De skulle underlätta för en utökad livsmedelsproduktion i vårt land, som jag vet att såväl regeringens företrädare som jag vill ha. Jag beklagar detta. När det gäller rättssäkerheten är det omvittnat av riktigt många människor att de inte känner att de har den rättssäkerhet som de borde ha i en rättsstat i de här frågorna.
Jag gjorde ett antal jämförelser i mitt första inlägg i det här replikskiftet, och jag vidhåller dem. Vill man kan man kombinera detta med omedelbarhet vid svåra överträdelser - och så ska det vara - med en rättssäkerhet där någon oberoende avgör vem som har rätt eller fel.
I dag är det tillsynsmyndigheten som är tillsynsperson såväl som åklagare och domare. Jag tycker inte att det är tillfyllest.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tycker att det är roligt och bra att vi har starka stammar av olika viltslag i vårt land. Men jag kan också konstatera att dessa stora stammar ibland skapar problem - ibland för människor, ibland för näringar och verksamheter och alltför ofta för oss som vistas i trafikmiljön.
Ett tydligt exempel på detta är den explosionsartade utbredningen av vildsvin i vårt land. Då är en välfungerande och välorganiserad viltförvaltning en nödvändighet.
På det stora hela tycker jag faktiskt att vi har det i vårt land, och vi ska vara rädda om den organisation som vi har och utveckla densamma. Det är inte bara de i denna kammare ofta omtalade vildsvinen som kan utgöra problem i trafiken för människor och problem för verksamheter, till exempel jord- och skogsbruk.
Man kan också nämna kronviltet och älgen i sammanhanget. Då tycker jag att det är på gränsen till oförskämt att regeringen inte återkommer med ett förslag om hur vi ska kunna åtgärda dessa problem.
Regeringen gjorde det nämligen, enligt min uppfattning, mycket lätt för sig när man 2016 presenterade ett förslag som möjliggjorde ett totalt förbud av utfodring av våra viltstammar.
Jag anser därför att regeringen skyndsamt bör återkomma med ett nytt förslag som begränsar de skador som starka viltstammar kan föra med sig, så att skadorna kan begränsas för människor, för jordbruk och för skogsbruk, men också för att alla skador som inträffar i trafikmiljön ska begränsas.
Fru talman! Det är också på sin plats att regeringen nu efter fem år gör en utvärdering av den älgförvaltning som jag tycker fungerar bra i det stora hela. Men det är faktiskt brukligt att man efter en tidsperiod gör en utvärdering av förordningar och lagstiftning som införs i vårt land.
En sak som jag anser att det är mycket angeläget att titta närmare på är kostnadsutvecklingen för den förvaltning som är införd. En av avsikterna med förvaltningen var faktiskt att kostnaderna skulle hållas nere.
Man kan konstatera att kostnaderna i vissa län inte har hållits nere utan i stället ökat. Jag tycker att det är märkligt, fru talman, med tanke på allt - och då menar jag, med eftertryck, allt - det ideella arbete som läggs ned i skötselområden i älgförvaltningsområden.
Av dessa skäl vill jag alltså yrka bifall till reservationerna 1 och 5, fru talman.
Eskil Erlandsson (C):
Jag instämmer i mycket av det som Monica Haider säger och även tidigare har sagt. Det är inget problem att göra upp i dessa frågor med socialdemokrater som kan frågorna. Problemet för Socialdemokraterna är det sällskap de har i regeringen. Låt mig gå över till mina frågor.
Hur mycket extrapengar har den nuvarande regeringen lagt på vilthanteringsanläggningar? Vem var det som införde stödet för att bygga upp vilthanteringsanläggningar till den nivå de har i dag? Detta skulle jag gärna vilja ha svar på. Jag vill dessutom göra ett konstaterande i den här replikomgången.
Regeringsförslaget om utfodring möjliggjorde totalförbud för utfodring. Detta nämner inte Monica Haider. Jag vänder mig starkt mot detta eftersom det innebär ett inskränkande av äganderätten i vårt land, en rätt som jag värnar högt.
Man avstår från att komma med ett förslag som riksdagen kan acceptera. Ett sådant förslag skulle till exempel kunna innebära att man inte får utfodra med sådant som inte är vanligt i den trakt där utfodringen sker. Det skulle i dina och mina hembygder omöjliggöra en utfodring med exempelvis sockerbetor.
Det är mycket enkelt att införa en sådan bestämmelse om viljan finns, men den tycks faktiskt saknas.
Eskil Erlandsson (C):
Tack, Monica, för det erkännande som här framfördes! Jag kan konstatera att ambitionen inte finns hos nuvarande regering att göra något på utfodringsområdet, vilket är tråkigt. Det är tråkigt för alla oss som nu och då vistas i trafiken, och det är tråkigt för dem som bedriver jordbruk och skogsbruk.
Det är även tråkigt för de människor som ibland känner oro över att viltstammar av olika slag är alltför starka. Låt mig gå över till min tredje fråga. Varför ses inte kostnaderna för älgförvaltningen över? De har i vissa områden stigit ganska kraftigt.
Det har sagts mig att det ibland har medfört att man avstår från att decimera älgkalvstammen för att kostnaden är relativt hög i förhållande till det utbyte man kan få av densamma.
Eskil Erlandsson (C):
Min fråga går också till statsrådet Hans Dahlgren. Storbritannien har som bekant beslutat sig för att dra sig ur Europeiska unionen. Det skapar stor frustration och undran bland alla de hundra tusen svenskar som bor i Storbritannien över hur det ska bli i framtiden, med barns skolgång, sjukförsäkringar, pensioner och så vidare.
Risken är uppenbar att det inte blir något avtal med Storbritannien efter att de har gått ur EU. Då är min undran: Anser statsrådet att Sverige och regeringen har gjort tillräckligt för att stilla den oro som alla de här människorna i mångt och mycket känner?
Eskil Erlandsson (C):
Min följdfråga blir: Kommer det att bli ett tidsrum kring vilket det blir ett tomrum, om jag får uttrycka mig så? Storbritannien planerar ett utträde den 29 mars. När kan svensk respektive brittisk lagstiftning vara på plats så att dessa människor inte får något tomrum i till exempel sina sjukförsäkringar och pensioner?