Jonas Sjöstedt (V):
Tack för svaret, miljöminister och vice statsminister Åsa Romson! Tidigare i höstas var jag nere vid Vättern, i Norra Kärr som ligger strax utanför Gränna. Det är ett fantastiskt landskap, som alla som har varit där vet. Det är ett historiskt kulturlandskap med gamla betesmarker, skogar och jordbrukslandskap. Och allting sluttar ned mot Vätterns vattenspegel och Visingsö.
Det finns en stor oro i bygden för vad som kommer att hända i framtiden, med tanke på de gruvplaner som finns i Norra Kärr. Oron gäller inte bara den lokala miljön utan också Vätterns framtid. Vättern är en ganska ovanlig sjö på många sätt. Den är ovanligt djup. Det tar lång tid tills vattnet i sjön har bytts ut. Det innebär att föroreningar som drabbar Vättern finns kvar under lång tid. Vättern är också en ren sjö med en unik reserv av dricksvatten som i dag används av hundratusentals människor som bor runt sjön.
I framtiden är det inte omöjligt med tanke på klimatförändringar och annat att också Mälardalen skulle behöva hämta dricksvatten ur Vättern. I en tid med minskande resurser med rent vatten i världen och i Sverige är detta någonting som vi ska vara väldigt rädda om. Det är ett australiskt prospekteringsbolag som arbetar med gruvplanerna som syftar till att ta fram sällsynta jordartsmetaller.
Det är en väldigt liten del av det som finns i marken, men det innebär ett mycket stort ingrepp. Det planeras ett enormt dagbrott som gör att det blir stora avfallsmängder och dessutom enorma mängder kemikalier som används i anrikningsprocessen. När man ser vad som har hänt på andra håll med gruvdrift väcker det en oro för vad som skulle ske om olyckan är framme. Vad händer om avfallet eller kemikalierna på något sätt kommer ut i vattensystemet?
Delar av det område som berörs av gruvdriften ligger i Vätterns avrinningsområde. Därför är det relevant att fråga sig: Kan det här bli ett hot mot Vätterns vatten? Många av dem som bor i området och även en hel del lokala politiker vill inte ha gruvan, vill inte chansa på det här sättet. De känner sig i dag ganska maktlösa. De kan inte nå tillståndsprocessen och inte påverka den med politiska och demokratiska metoder.
Den svenska lagstiftningen är sådan att gruvbolagen är väldigt starka. Möjligheterna för lokalboende att påverka den här typen av projekt är ofta ganska små. I praktiken blir det domstolarna som avgör om man får starta prospektering eller inte. Jag tycker att detta visar på en avgörande svaghet i den svenska minerallagstiftningen, framför allt när den ställs mot den svenska miljölagstiftningen. Vättern saknar inte skydd, utan den har ett skydd som Natura 2000-område.
Men vi vet alla att när olika riksintressen ställs mot varandra är det ofta miljölagstiftningen som får stå tillbaka - naturligtvis inte alltid, men det är ofta på det sättet. Jag menar därför att lagstiftningen borde ändras så att miljön stärks när den ställs mot andra riksintressen som är fallet här. En möjlighet att göra det är att säga att färskvattnet är ett riksintresse.
Då skulle det stå sig starkare när man gör bedömningen. Jag hade hoppats att Åsa Romson i sitt svar skulle ha uttryckt en politisk vilja. Jag förstår att det pågår ett utredningsarbete, och det är väldigt bra. Men jag tror att både de som bor vid Vättern och gruvbolaget - jag är säker på att man på ett eller annat sätt tar del av den här debatten - är intresserade av att höra vad regeringen tycker. Ge dem nu en indikation på hur det kommer att bli!
Jag skulle så gärna vilja att du, Åsa Romson, i den här debatten ger denna indikation och säger: Ja, det är klart att vi ska skydda Vätterns vatten bättre. Jag önskar också att Vättern i konkurrens med andra intressen - det må vara militären, gasbolag eller gruvbolag - skyddas på ett bättre sätt. Det är vad jag önskar få av dig i dina inlägg, att du som miljöminister, miljöpartist och regeringsföreträdare säger: Det är klart att vi kommer att stärka skyddet för Vättern.