Mikael Odenberg (M):
Michael Hagberg har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att öka samverkan mellan Försvarsmakten och skärgårdskommunerna, ta initiativ till att öka sambruket mellan skärgårdskommunerna och Försvarsmakten när det gäller militära anläggningar och mark och vidta konkreta åtgärder för att förstärka kommunernas möjligheter att satsa på turistnäring och kommunal service i skärgården.
Det är, herr talman, viktigt att understryka att Försvarsmaktens förband måste kunna uppträda i olika natur- och klimatförhållanden för att kunna utföra sina nationella och internationella uppgifter. Det är därför viktigt att förbanden kan utbildas och övas också i den miljö som finns i ostkustens skärgårdar.
Samtidigt är det uppenbart att garnisonsplaneringen för Stockholms och Sörmlands skärgårdar har orsakat oro, missförstånd och farhågor såväl hos de berörda kommunerna som hos skärgårdsbefolkningen. Jag vill därför understryka att jag anser att det är mycket viktigt att Försvarsmakten är tydlig och pedagogisk när man utför sin garnisonsplanering - det gäller förstås oavsett var i landet det är - och att tillräcklig tid avsätts för samråd.
Det är också viktigt att samrådet inte begränsas till kommuner och andra myndigheter utan att det genomförs tillräckligt brett. Det kan finnas skäl att reda ut några av de begrepp som har förekommit i diskussionen om försvarets verksamhet i skärgården. Det första är garnisonsplaneringen. Alla Försvarsmaktens garnisoner utarbetar en så kallad garnisonsplan. Denna plan beskriver bland annat verksamheten vid garnisonen, hur infrastrukturen ser ut och frågor om övnings- och skjutfält.
Planen är ett planeringsinstrument för Försvarsmakten och Fortifikationsverket. Den har ingen rättslig verkan och binder inte upp till exempel en kommun. Innan en garnisonsplan fastställs har bland andra länsstyrelsen, berörda kommuner och organisationer fått möjlighet att lämna synpunkter. Amfibieregementets garnisonsplan är ännu inte fastställd. Remisstiden har förlängts och går ut först den 22 januari i år. Andra begrepp är riksintresse, bullerzoner och bullergränser.
I miljöbalken finns bestämmelser om hushållningen med landets mark- och vattenområden. Där regleras också de så kallade riksintressena. Områden som har särskild betydelse i olika avseenden ska så långt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligt skada, påtagligt försvåra för eller påtagligt motverka det intresse som ska skyddas. Vissa områden kan vara av riksintresse för totalförsvaret.
Andra områden kan vara av riksintresse för bland annat natur- och kulturmiljön, friluftslivet eller för vissa anläggningar eller näringar, till exempel industriell produktion eller energiproduktion eller för yrkesfisket. I plan- och bygglagen regleras sedan hur riksintressena ska hanteras i den kommunala planeringen. Försvarsmakten kan hävda att ett visst område är av riksintresse för totalförsvaret.
Försvarets riksintresse kan avse dels bullerutbredning från ett skjutfält eller en flottiljflygplats, dels fasta försvarsanläggningar som radaranläggningar och militära förråd. Försvarets övnings- och skjutfält miljöprövas av länsstyrelsen enligt miljöbalken. I miljöprövningen bestäms villkor för verksamheten och meddelas föreskrifter, till exempel antal skjutdagar per år. I villkoren kan anges vilka bullernivåer som inte får överskridas.
Det innebär att det framgår vilka områden som är utsatta för betydande skottbuller. Vid miljöprövningen ges alla berörda - bland andra kommuner och enskilda - möjlighet att lämna synpunkter. Bullergränserna innebär i allmänhet att Försvarsmakten sedan hävdar riksintresse för området. Skälet är förstås att det är olämpligt att bygga framför allt permanentbostäder i bullerutsatta områden. Det är viktigt att påpeka att det inte råder något automatiskt byggförbud i ett riksintresseområde.
Varje bygglov ska prövas utifrån sina förutsättningar och gentemot bland annat de riksintressen som kan föreligga. Försvarsmakten ska alltid få yttra sig i ett bygglovsärende inom ett riksintresseområde för försvaret, men det är inte Försvarsmakten som beslutar. Försvarsmakten har inte heller någon vetorätt. Myndigheten lämnar ett yttrande till kommunen eller länsstyrelsen som sedan beslutar. Både den enskilde och Försvarsmakten kan överklaga ett bygglovsbeslut. Jag vill också kommentera tillgängligheten till försvarets skjutfält.
Försvarsmakten ser löpande över sitt behov av övnings- och skjutfält. De fält som inte behövs längre avvecklas. Under senare år har därför också ett antal fält avvecklats. När det inte pågår övning är övnings- och skjutfälten normalt öppna för till exempel det rörliga friluftslivet. Interpellantens farhågor om att Amf 1:s garnisonsplanering skulle leda till att en våt filt läggs över skärgården är tack och lov obefogade.
Försvarets förändrade verksamhet i skärgården innebär tvärtom att riksintresset för försvaret kommer att hävas i många områden. Det gäller bland annat Torö, Järflotta, norra Nåttarö, stora delar av Ornö, Mörtö-Bunsö, Lådna, delar av Sandhamnsområdet samt Arholma och Singö. Andra riksintresseområden kan tillkomma, men dessa kommer i mindre utsträckning än hittills att beröra öar och markområden.
Sammanfattningsvis bedömer jag alltså att den pågående omstruktureringen av Försvarsmakten över tiden kommer att leda till att färre områden i skärgården än hittills omfattas av riksintresse för totalförsvaret. Jag ser gärna att Försvarsmakten intensifierar och påskyndar sitt arbete med att häva riksintresset för de områden där sådant skydd inte längre behövs. Därmed anser jag mig ha besvarat interpellantens frågor.