Niklas Wykman (M):
Tack, finansmarknadsministern, för att du utvecklar resonemangen! Alliansen lämnade efter sig ett Sverige med EU:s starkaste offentliga finanser. När Alliansen frånträdde regeringsmakten hade Sverige högst sysselsättningsgrad i hela Europeiska unionen. Så finansmarknadsministern ska nog vara lite försiktig med att kritisera den situation som den nya regeringen tog över.
I sådana fall får finansmarknadsministern peka på något land i EU som hade en bättre position när den nuvarande regeringen tillträdde. När vi talar om den finansiella stabiliteten, hur vi ska hantera hushållens skuldsättning och den svenska finansiella stabiliteten framöver behöver utgångspunkten ändå vara att det finns en aktiv - till och med proaktiv - regering. Rörelserna på dessa marknader är ju väldigt snabba.
Det är givetvis alltid bra att sitta ned och resonera och komma fram till gemensamma, långsiktiga spelregler för marknader. Men, finansmarknadsministern, man kan inte heller blunda för att det krävs en regering som utövar ledarskap och som tar ett aktivt ansvar. Under den senaste tiden har vi sett en dramatisk utveckling på den finansiella marknaden. Hela börsuppgången utraderades under några dagar vilket ledde till ett prisfall på tillgångar motsvarande 15 procentenheter.
När sådant händer med finansiella tillgångar kanske det inte skadar den reala ekonomin i så stor omfattning, men nu är vi i ett läge där råvarupriserna har sjunkit eller är väldigt stabila. De finansiella tillgångarna har inte rört sig över huvud taget. I stort sett den enda tillgången som har utvecklats positiv prismässigt i ekonomin är ju bostäder. Där har utvecklingen varit explosiv i ett redan svårt läge.
Ungefär 10 procent av bolånetagarna skulle vid ett normalt ränteläge - vilket Riksbankens rapport visar - få en fjärdedel av sitt disponibelinkomstutrymme uppätet av bolånekostnaderna i ett läge där 10 procent av alla dem som har bostadslån riskerar att hamna i ett läge där 25 procent av den disponibla inkomsten går åt till bostaden. I dagsläget är det ungefär 6 procent.
Det skulle givetvis allvarligt försämra utvecklingen av svensk ekonomi, arbetsmarknaden och sysselsättningstalen. Samtidigt har bland annat Jonung med flera ekonomer i dag funderingar om ifall den räntepolitik som bedrivs av Riksbanken är hållbar och hur den påverkar Sveriges motståndskraft mot olika typer av risker i ekonomin.
Här kan jag inte se någon tydlig inriktning från regeringens sida för hur man ser på den samlade ekonomiska penningpolitiken och finanspolitiken. Däremot, herr talman, är det tydligt att regeringen inte går fram med de nödvändiga avregleringar som krävs på bostadsmarknaden för att lösa det underliggande problemet, nämligen att efterfrågan på bostäder är mycket större än utbudet.
Utbudet hålls kraftigt tillbaka av att det helt enkelt inte är möjligt att bygga på flera ställen där det skulle kunna vara bostäder, där det i dag inte är det. Finansmarknadsministern har tidigare talat mycket om ränteavdraget, som är en kraftig skattereduktion för människor med stora bostadslån. Det vore välkommet, finansmarknadsministern, om du kunde deklarera vad som är din ståndpunkt kring denna fråga i dagsläget.