Roland Utbult (KD):
Jag yrkar bifall till reservation nr 1. Konsten och kulturen är så betydelsefull för oss människor att den är helt avgörande för vårt välmående. Det vi debatterar i dag - arkitektur, form och design - påverkar alla människor dagligen och handlar i grunden om livskvalitet.
En känsla av tillhörighet och stolthet över den gemensamma miljön bidrar till att bygga ett samhälle som håller ihop. Byggandet av miljonprogrammet i slutet av 60-talet och början av 70talet var en nödvändig reform för att minska bostadsbristen, avskaffa trångboddheten och höja bostadsstandarden.
Men samtidigt var det, med dagens ögon, ett samhällsbygge som saknade mycket av det som vi tar upp i dag i betänkandet Politik för gestaltad livsmiljö . Det har funnits nationella mål tidigare, framför allt handlingsprogrammet Framtidsformer från 1998 som länge har varit vägledande. Men dagens kunskap om detta handlingsprogram och tillämpningen av det är begränsad.
Det är alltså 20 år sedan det togs ordentligt tag i denna fråga. Det som händer nu är egentligen en uppdatering och bygger på en utredning som startade våren 2014. Det handlar om nya utmaningar och syftar till ett ökat genomslag för arkitektur, form och design i samhället i dag. Vi ska inte heller glömma det internationella perspektivet.
FN:s resolution Agenda 2030 handlar just om hållbar utveckling ekonomiskt, miljömässigt och socialt. Herr talman! Jag är glad att ordföranden i kulturutskottet, Olof Lavesson, och ordföranden i civilutskottet, min partikollega Caroline Szyber, tog initiativ till ett sammansatt utskott.
Detta är frågor som spänner över flera politikområden och myndigheter. Genom detta sammansatta utskott har vi lyft upp frågorna och tagit ett bredare grepp i riksdagen. Ska vi lära någonting av historien är det vikten av att det inte enbart handlar om att bygga bostäder. Det handlar om att bygga samhällen och livsmiljöer. Goda livsmiljöer ger trygghet och samhörighet.
Det ger livsvärden, om jag ska sammanfatta det i ett enda ord. Vi kristdemokrater menar dock att en del text i regeringens proposition mer är vackra ord än mål. Vi menar i likhet med hela Alliansen att det mål som utredaren har formulerat är korrekt men att regeringens formulering till mål inte håller.
Regeringens mål är formulerat så här: "Arkitektur, form och design ska bidra till ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle med omsorgsfullt gestaltade livsmiljöer, där alla ges goda förutsättningar att påverka utvecklingen av den gemensamma miljön." Ett mål ska vara kort och kärnfullt.
Målet för arkitektur, precis som målet för konst, måste få utvecklas fritt, som flera talare har varit inne på, och på egna villkor. Dessutom ska kultur och konst aldrig användas av politiker för att lösa problem, vilket regeringen verkar vilja göra.
Det förvånar mig, för all konst ska vara fri. Vi menar att det mål som regeringen har föreslagit är alltför komplext och öppet för tolkningar för att fungera väl inom samhällsbyggnadsområdet. Det riskerar att ytterligare försvåra en redan i dag dåligt fungerande plan- och byggprocess i kommunerna.
Den svenska byggsektorn behöver inte fler politiska mål och inriktningar att ta hänsyn till, oavsett hur vällovliga dessa är. Vi menar alltså att det är viktigt att ett övergripande mål är kort och kärnfullt. Utredningens förslag är väl övervägt och bör bli det mål som riksdagen ställer sig bakom.
De sex punkter som anges i propositionen som väg för att uppnå målet ställer vi oss däremot bakom.
Vi föreslår därför i vår gemensamma alliansreservation att det nationella målet ska ha följande lydelse: "Det nationella målet för arkitektur-, form- och designpolitiken är att områdets inflytande ska stärkas och därmed bidra till att forma en långsiktigt hållbar och väl gestaltad livsmiljö."
Sedan följer de sex punkterna om hur målet ska uppnås, och där är vi alltså överens med regeringen.
Till sist, herr talman, kan man givetvis ha synpunkter på den gestaltning som genomförs lite varstans i vårt land. Det finns ett antal exempel på offentlig konst som vållat folkstorm. Men det handlar om subjektiva bedömningar av olika objekt, och vi får lämna till betraktaren att avgöra konstens värde.