Lena Olsson (V):
Vi har nu att behandla ett betänkande som handlar om bank- och försäkringsärenden. Det är med lite sorg jag kan säga att det är så dåligt med deltagare från Finansen för att besvara frågor och debattera de här viktiga frågorna.
Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 3 som handlar om sparbankerna. Det är en oerhört viktig fråga för Vänsterpartiet sett ur perspektivet att hålla ihop det här landet.
Hela Sverige ska ha en möjlighet att leva, även vi som bor ute på landsbygden. Vi har haft väldigt stor nytta av lokala sparbanken. Vänsterpartiet anser att det är viktigt att öka konkurrensen på bankmarknaden så att vi får till stånd en fungerande kreditgivning för den regionala utvecklingen som breddar valmöjligheterna.
Vi vet hur den globala finanskrisen har slagit, såväl nationellt som internationellt, och vi tycker att det behövs åtgärder, skärpt reglering, tillsyn, minskad spekulation och begränsning av hur stora banker tillåts bli. Utöver detta behövs också en skarpare konkurrens mellan bankerna med fler alternativ till de stora affärsbankerna.
De lokala sparbankerna utgör en viktig resurs för den regionala utvecklingen. Deras förankring i lokalsamhället gör att sparbankerna har goda kunskaper om ett samhälle och de företag och människor som finns och verkar där. Flertalet banker är lokaliserade utanför de större tätorterna.
Bland annat beviljas lån till småföretag och privatpersoner som annars kanske inte alls skulle ha godkänts. Eftersom sparbankerna i grunden går ut på att verka lokalt har de faktiskt en unik kundkännedom genom en nära relation till de lokala företagarna.
Detta är en oerhört viktig och basal kunskap för en bank som arbetar utifrån lokalsamhällets bästa.
Jag vill säga att i den stund som denna motion skrevs hade sparbankerna en affärsomslutning på ca 500 miljarder kronor, ett samlat resultat på nästan 3 miljarder och en soliditet på i snitt 20 procent.
Det finns, mina damer och herrar, all anledning att tro att fler lokala sparbanker kommer att utveckla samhället, bland annat genom en klok långivning till lokala och regionala företag, vilket leder till arbetstillfällen och därmed också framtidstro på orten och regionen.
I dag finns det sparbanker enbart i 140 kommuner, inklusive ett antal filialer. Vänsterpartiet vill att befintliga sparbanker ska kunna utvecklas, men vi vill framför allt ge möjligheter så att nya sparbanker kan etableras. Man har årliga kundundersökningar där man tittar på kundnöjdheten.
Nu kommer jag inte ihåg vad företaget som gör dem heter, men skit i det. Vi kan konstatera att sparbankerna alltså har en hög soliditet, och man har en väldigt hög kundnöjdhet. Ni får ursäkta ordvalet. Det blir lite bondsvenska ibland. Det kanske piggar upp i den här församlingen. Vänsterpartiet har tagit del av och följt utvecklingen hos sparbanksrörelsen i Norge.
Sparbankerna i Norge verkar som regionalt viktiga aktörer. Att sparbankerna är slagkraftiga har att göra med att Norge till skillnad från Sverige tillåter egenkapitalbevis. Vänsterpartiet konstaterar också, eftersom vi har låtit riksdagens utredningstjänst titta på det här, att det har varit väldigt regionalt slagkraftigt och framgångsrikt i Norge.
Det är därför konstigt att man vet så pass lite om det här i Sverige. Huvudprincipen är att egenkapitalbevisens kapitalandel läggs under samma regelverk som institutionens övriga kapital så att utdelningar till allmännyttiga ändamål samt avsättningar till sparbankens fond styrs av ett och samma regelverk.
Skillnaden mot aktier ligger främst i äganderätten till bankens förmögenhet samt inflytande i bankens organ. Vänsterpartiet kan konstatera att detta leder till att så kallade aktieägare inte kan bli en majoritet i banken och att banken då inte heller kan säljas. Man kan också säga att det kan vara ett skydd mot aktiebolagslagens avigsidor.
Vi anser nu att man ska titta på och möjliggöra den här egenkapitalbevismodellen som man har i Norge. Detta föreslår vi i motionen. Vi vet också att det tar lång tid att bygga en bank och att grunda det kapital en stabil bank behöver. Om det inte handlar om en vinstdrivande verksamhet torde det vara lättare, med tanke på allt som ligger bakom oss och vad som har hänt.
Därför kan det behövas möjligheter till statliga kreditgarantier eller uppstartslån i syfte att öka nyetableringen av nya sparbanker. Då skulle samtidigt sparbankernas roll och filosofi behöva preciseras.
I det läget förutsätts att de inte ger sig in i större och riskabla investeringar och att de inte ägnar sig åt aktieägande i vare sig banker eller andra riskbaserade kommersiella verksamheter. På så sätt skulle vi kunna bidra till att de nya sparbankerna ges goda förutsättningar att växa sig starka. Vänsterpartiet vill öka tryggheten, konkurrensneutraliteten och öka kunders valmöjlighet.
Det borde kunna intressera en del i den här kammaren. De små sparbankerna lyder alltså under samma lagstiftning som de stora affärsbankerna; därför bör banklagstiftning med mera ses över. Den kan vara ett hinder för den utveckling av sparbanksrörelsen vi vill se. Lagstiftningen kan bland annat behöva modifieras för att undvika att konkurrensen snedvrids.
Detta är förslag som Vänsterpartiet har. Vi har också haft nöjet att debattera det här ämnet med ansvarigt statsråd, och för att ge någon kunskap om vad det är vi menar när det gäller egenkapitalbevis lånade vi ut vår motion vid det tillfället.
Nu är statsrådet inte här, så jag ska inte stå och hacka på honom, men jag kan gå tillbaka till utskottets ställningstagande. Jag blev väldigt glad i början när jag läste det. Det låter jättepositivt allting - man ska följa utvecklingen, det behövs fler än de stora aktörerna och så vidare.
När man sedan läser sista meningen ser man att trots det positiva de säger avstyrker utskottet den aktuella motionen. Jag har en mening här som jag funderade lite på när jag läste den: "När det gäller sparbankernas kapitalförsörjning finns det möjligheter genom upptagande av s.k. förlagslån att förstärka det supplementära kapitalet." Jag funderade lite på vad det betyder.
Det är liksom inte vanlig Svenssonsvenska man håller sig till. Man menar alltså att om man ska starta upp nya lokala sparbanker och då pratar vi mycket om landsbygden, så finns det kanske inte så mycket kapital som är intresserat av att starta upp detta.
Utskottsmajoriteten säger då att man får vända sig till kommuner, privata företag och så vidare för att starta upp. Det tycker man är jättebra. Men mellan raderna säger man att staten inte är tänkt att hjälpa till med förutsättningar för nya sparbanker genom att bevilja och utreda så kallade uppstartslån.
Vi vet också att Swedbank har lagt ned en hel del lokalkontor. Bland annat i Jämtland har detta gjort att man får åka ganska långt för att uträtta sina bankärenden.
Till råga på allt, och jag vill nog kalla det för roffarmentalitet, ser man till att om någon ny skulle vilja etablera sig där blir det ganska höga hyror eller så säljer man fastigheten till väldigt höga priser. Man är nog lite rädd för att den fria lokala sparbanksrörelsen ska etablera sig.
Den blir då ett konkurrenshot, och många gånger kan man också fråga sig om metoderna är konkurrensmässiga. Jag tycker att det går över gränsen ganska många gånger. Nu har vi några lyckade exempel som tur är. Jag ska inte säga vilka det är, men jag önskar dem lycka till.
Däremot behöver de mindre som vi har i norra Sverige och som kanske är ensamma utan stöd från andra stöd från oss här i riksdagen. Jag tackar för ordet och önskar att vi byter regering till hösten så att vi kan se till att sparbanksrörelsen växer sig större i Sverige!