Fredrik Schulte (M):
Jag skulle vilja börja med att säga att jag fullständigt håller med Eva-Lena Jansson om att det är en viktig fråga att arbeta för att minska lönegapet mellan män och kvinnor.
Då tycker jag att det är väldigt positivt att konstatera att kvinnorna som jobbar i Kommunal, kvinnorna som jobbar i Handels och kvinnorna som jobbar i Hotell- och Restaurangfacket sedan den borgerliga regeringen tillträdde 2006 faktiskt har fått en månadslön mer i nettoinkomst tack vare jobbskatteavdraget.
Vi vet att Socialdemokraterna har varit emot vartenda steg vi har tagit för att ge de här kvinnorna och alla andra människor som jobbar mer pengar i plånboken. Frågan är var Socialdemokraterna står nu. Det tror jag inte att Eva-Lena Jansson kan svara på. Men inriktningen är antagligen densamma som tidigare, att man kommer att säga: nej, nej, nej.
Men i takt med att vi faktiskt sänker skatten kommer man att få svårare att vilja ta de kliven tillbaka just därför att detta innebär att människor har fått mer pengar kvar i plånboken. Jag kan inte riktigt förstå logiken bakom Eva-Lena Janssons resonemang.
Man säger att man gärna vill ha löneökningar för kvinnorna i tidigare nämnda fackförbund, men man vill under inga omständigheter se att de får lika mycket pengar kvar i plånboken tack vare jobbskatteavdrag. Det är lite svårt att få ihop det. Det får gärna Eva-Lena Jansson gå upp och redogöra för mer ingående.
Man skulle kunna säga att vi har sänkt skatterna på grund av att vi har låtit välfärden drabbas. Men det är inte sant. Vi har satsat mer på välfärden under den här mandatperioden än vad tidigare regeringar gjort.
Och om vi tittar på den ekonomiska vårpropositionen, som vi fattade beslut om för inte så länge sedan, kan vi konstatera att det ytterligare steget i jobbskatteavdraget, som vi tar sikte på att genomföra, inte på något sätt innebär att man försämrar ersättningsnivåer i olika typer av bidragssystem eller på annat sätt gör någon form av besparing. Tvärtom - vi satsar på välfärden.
Arbetslinjen, som vi har arbetat för, har inneburit att alla människor som jobbar ska få mer pengar i plånboken. Det här gäller lika mycket för kvinnor som för män. Det finns på det sättet ingen könsaspekt på jobbskatteavdraget.
Om man ska kunna dra någon slutsats kring hur jobbskatteavdraget har påverkat män respektive kvinnor kan vi vända oss till Konjunkturinstitutet. Jag tror att de för bara några månader sedan pekade ut gruppen ensamstående kvinnor som deltidsarbetar.
Det är just när det gäller den gruppen som man har kunnat konstatera att arbetsutbudet har ökat som mest, tack vare jobbskatteavdraget. Det måste rimligen vara någonting positivt. Skälet till att det finns jämställdhetsproblem i det här sammanhanget är att det är fler kvinnor som befinner sig i utanförskap än män.
Då måste vi se till att utforma skattesystemen så att vi ytterligare uppmuntrar fler kvinnor att gå från utanförskap till att ta ett arbete. Då kan rimligen inte lösningen vara att ta bort de incitament och de skattesänkningar som har gjort att fler kvinnor har sökt sig till arbetsmarknaden och samtidigt höja bidragen så att människor fastnar i utanförskap. Det går inte ihop.
Är det någon typ av brist på jämställdhet i arbetsmarknadspolitiken och i skattepolitiken så är det Socialdemokraternas bidragslinje.