Johan Pehrson (L):
Jag vill tacka justitieminister Morgan Johansson för svaret. Det råder ingen tvekan om att vi är överens om att detta är ett allvarligt samhällsproblem som vi måste möta med kraft. Folkpartiet och de flesta partier, vill jag påstå, har svårt att ställa upp på den fruktansvärda situation som många människor i dag lever i. Det är våld som begränsar män och framför allt kvinnor i vårt land.
Människor förföljs, hotas och misshandlas. Det är också ständigt närvarande i debatten. Senast i dag har tidningen Aftonbladet en omfattande artikelserie om hur detta slutar, inte sällan med dödlig utgång. Och det måste betecknas som en av de absolut största integritetskränkningarna man kan tänka sig. Livet kan ta slut eller bli i stort sett omöjligt att leva.
Som justitieministern hänvisade till vidtas det och har vidtagits mängder av åtgärder genom åren när det gäller lagstiftningen. Vi har tre nivåer för kontaktförbud, varav den sista kan kombineras med boja. Men vi vet att det bara har använts ett fåtal gånger i praktiken. Det är sorgligt. Det är viktigt att man riktar in sig på och dessutom ger ett stöd till de personer som har svårt att låta andra vara i fred.
Vi i Folkpartiet ser fotbojan som ett stöd för personen att avhålla sig från att vistas på vissa områden. Brå har utvärderat detta; det är inte helt klart. Men de besök som jag gör hos åklagare, poliser och kvinnojourer runt om i Sverige visar att det måste stramas upp. Stiftelsen Tryggare Sverige kommer också med en rapport som pekar på samma sak i dagarna.
Det gläder mig att justitieministern delar den synpunkt som majoriteten i justitieutskottet framför om att vi nu ska återkomma med en skärpning för att vrida upp detta. Folkpartiet ser dessutom gärna att det område som en person kan avskiljas ifrån kan vidgas. Det vore intressant att höra hur justitieministern ser på det. Det finns hundratals kommuner i Sverige.
Och vi menar att personen som är utsatt ska ha rätt att vistas i ett större område och kunna känna sig fredad. Och personen som förföljer, hotar och kanske också har begått våld ska hålla sig därifrån. Sverige är ett fantastiskt land och ett stort land. Men på ett visst område där den utsatta personen vistas ska hon eller han ha rätt att vara i fred.
Vi skärpte straffen för grov kvinnofridskränkning för några år sedan. Det hänger också ihop med det här. Då lade vi minimistraffet på nio månader. Det tycker jag är tänkvärt. Jag sa då också att det kändes som en onödig innovation.
Jag är fullt medveten om att det handlar om rädsla för att våra domstolar aldrig skulle godkänna något som grov kvinnofridskränkning, utan skulle tycka att straffvärdet blev för högt med ett minimum på ett år. Men Folkpartiet ser gärna att förslag om att lägga minimistraffet på ett år för grov kvinnofridskränkning återkommer.
Jag undrar också om justitieministern kan säga något om hur man ser på brottet stalkning i detta sammanhang. Något som börjar med en sjuklig förföljelse övergår snart i andra former av kränkning där fotbojan kan bli aktuell. Det vore spännande att höra justitieminister Morgan Johanssons reflexioner på stalkning.
Det finns utvärderingar som visar att det är rätt tänkt, men det finns också brister i tillämpningen. Det leder sällan till de straffnivåer som är rimliga. Därmed hindrar det inte personen som är besatt på rätt sätt.