Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Martina Johansson, för frågorna! När vi nu genomför vår tids elektrifiering, uppgraderar vår tids stora infrastrukturutbyggnad och ser att vi trycker ut Putingas och oljeschejksolja ur våra industrier och transporter kommer vi att behöva mycket mer infrastruktur. Vi kommer också att behöva mycket mer el.
Det kan innebära elproduktion i form av vindkraftverk. Det behövs också fler kablar och transmissionsnät. Detta är de två stora aspekter som brukar vara diskussionsfrågor med markägare. Sedan kan naturligtvis också vägar och annat komma in i det hela, som Martina Johansson sa. Jag tror att Martina Johansson har bra koll på den här processen.
I början sker det samråd för att man ska kunna komma överens. Jag kan inte kommentera exakt hur alla har upplevt det, men jag har stor förståelse för att det kan finnas olika upplevelser - myndigheterna upplever att det har skett samråd, och markägare upplever att de har blivit informerade och att det inte har skett samråd. Lagstiftningen är dock tydlig: Det ska ske samråd. Tanken är att man ska kunna komma överens. Når man inte en gemensam ståndpunkt finns det möjlighet att överklaga, och det överklagas väldigt mycket.
Detta är beklagligt, eftersom det förlänger tiden och gör det svårare för oss att snabbare få ut Putingasen och oljeschejksgasen ur våra processer. Det gör det svårare att få ny infrastruktur på plats. Att det sker överklaganden är dock helt i laga ordning. Skulle man inte komma överens där finns ju också nästa steg.
Då skulle det handla om expropriering - markägaren får betalt för marken och tvingas att sälja den till ett pris något över marknadsvärdet, ibland upp till tre gånger marknadsvärdet eller mer. Det kan också handla om ledningsrätt. Jag konstaterar att det är väldigt sällan som expropriering eller ledningsrätt används. Det är i sig glädjande att det inte går hela vägen till den yttersta formen, utan det stannar åtminstone i mittläget, på överklagandenivån.
Min önskan är naturligtvis att vi ska komma till samråd så mycket som möjligt och att frågorna hanteras där och inte blir överklagade. Jag tror att vi alla vill att det här ska gå snabbare. Jag går vidare till de konkreta svaren på frågorna som Martina Johansson ställde. Det handlar om gemensam planering. I elektrifieringsstrategin pekas det bland annat på ett behov när det gäller de olika nivåerna. Det är olika bolag, olika myndigheter och olika organ som hanterar det här.
De hanterar till exempel de lokala, regionala och nationella elnäten. Det behöver ske samplanering mellan dessa tre nivåer för att man ska kunna arbeta tydligare och kunna ta större hänsyn. En av poängerna med detta är samplacering. Drar man en kabel ska man se till att kunna lägga mycket annat där samtidigt. Handlar det om en elkabel kanske man samtidigt ska kunna anlägga en väg, dra in fiber eller något annat som behövs.
Det är ett uppdrag i elektrifieringsstrategin att myndigheterna ska kolla på detta. Just nu bereder vi hur det konkreta uppdrag som ska gå till myndigheterna ska utformas.
Jag tror att det är oerhört viktigt att vi kan dra detta i mål; jag tror att det kommer att vara helt avgörande. Den andra delen av frågan kanske Martina Johansson kan återkomma till, så att jag svarar på rätt fråga. Jag kom av mig.