Birgitta Ohlsson (L):
Den 25 mars firar EU:s ledare att Romfördraget fyller 60 år. I dag diskuterar vi kommissionens arbetsprogram, och - som Kerstin Lundgren nämnde - i dag går Nederländerna till val. Det är ett av årets tre så kallade ödesval i Europeiska unionen.
Det nederländska folket har i dag att välja mellan populism och anständighet, mellan rasism och det öppna, liberala samhället. Framför allt kommer dagens val, precis som de tyska och franska valen, att vara en strid mellan europeisk gemenskap och nationalistisk splittring. Sverigedemokraternas systerparti lovar att hålla en omröstning om nexit, om man vinner.
Wilders vill att Nederländerna lämnar EU - detta trots att landet är gravt beroende av export och trots att Nederländerna kommer att drabbas hårt av brexit. En tredjedel av Nederländernas bnp utgörs av handel. Vi ser i dag i Europa en tom och destruktiv nationalism när den är som allra värst. Fru talman! Ändå hör vi samma krav här hemma.
EU är Nederländernas bästa investering, och det är också Sveriges bästa investering. Europeiska unionen grundades på ruinerna från världen av i går. Efter årtionden, till och med århundraden, av krig och elände kunde arvfienderna enas om att fred skulle råda på den europeiska kontinenten. EU är en seger för demokrati, frihet och öppenhet. Det är också en fråga om var vi känner oss hemma. För mig är svaret självklart: Europa.
Sverige är och ska förbli en del av den europeiska gemenskapen och familjen. Vi vet att demokrati, frihet och öppenhet har lagt grunden för det svenska välstånd som vi drar fördel av i dag. Frihandel och nyfikenhet har lett till bättre hushållning med resurser och snabbare teknikspridning. Men nu vill en del partier i denna kammare att vi ska dra tillbaka allt detta. Världen ser inte likadan ut i dag som den gjorde 1995, då Sverige gick med i Europeiska unionen.
Den har förändrats. På samma sätt är inte Sverige samma land som före EU-medlemskapet. Vi har blivit rikare, och människors valfrihet har ökat kolossalt. Vi tar i dag för givet att man utan krångel ska kunna studera och arbeta i ett annat europeiskt land. Många har hittat kärleken på kontinenten. Människor kan leva tillsammans oavsett medborgarskap - allt detta tack vare Europeiska unionen.
Efter inträdet i EU växte Sveriges handel snabbare än någon någonsin kunde förutspå eller ens ana. Handeln har sedan dess specialiserats, vilket innebär att vi gör det som vi är bra på i stället för att göra mycket och halvdant. Svensk jordbrukspolitik har blivit mer öppen och avreglerats. Konkurrensen har sporrat livsmedelsindustrin till att bli vassare.
Våra företag kan nu sälja sina produkter på samma villkor till över 500 miljoner européer - att jämföra med 10 miljoner svenskar. På samma sätt har människor i dag fler arbetsgivare att välja mellan. Det är de fyra friheterna som är grunden i EU. Europas framgång bygger på den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och människor. Dessa friheter får vi inte slarva bort eller glömma bort.
Före Sveriges inträde i Europeiska unionen möttes svenskar av identitetskontroll och gränsbevakning också på resor genom Europa. De unga som är födda på 1990-talet och 2000-talet och som jag möter i dag är helt oförstående inför de id-kontroller som nu finns vid Öresundsbron. Det är ett absurt inslag för en generation som har sluppit stöta på ord som gränshinder och visumansökningar.
Sverige utan EU var ett fattigare, ett mer inskränkt och ett slutnare Sverige. EU är också världens mest framgångsrika demokratiprojekt. Tack vare EU har det varit fred i Europa, och det är tack vare EU som det kommunistiska Östeuropa har demokratiserats.
Genom att ställa krav på mänskliga rättigheter och demokrati i utbyte mot handelsavtal och ekonomiska fördelar har EU med mjuk makt kunnat påverka länder i frihetlig riktning. Det är också därför som ett demokratiförbund som EU förblir en förebild för andra länder och regioner att ta efter. Detta tunga ansvar faller nu om möjligt ännu tyngre på de europeiska axlarna.
Efter att USA har valt Donald Trump som ny president är det EU och inte USA som är frihetens främsta försvarare globalt. Det är EU som tillsammans med andra demokratier måste leda den fria världen. Därför måste EU axla ett starkt ansvar också på hemmaplan. Man måste vara tuff i kritiken mot de länder som slarvar med mänskliga rättigheter - jag tänker framför allt på Ungern och Polen.
Vi måste våga använda politiska och ekonomiska sanktioner. Det ska kosta mycket att inte leva upp till EU:s ideal. Därför tycker jag, när vi diskuterar kommissionens arbetsprogram, att EU-kommissionen inte har varit tillräckligt tydlig på denna punkt. Jag hade förväntat mig en mycket starkare och kraftfullare röst efter det som har hänt. Det är också viktigt att EU inte blir slappt i sin kritik av Ryssland, Belarus, Kina och andra parter. Vi liberaler tror på handel med andra regioner.
Ömsesidigt beroende lägger en bra grund för fred, men inte till vilket pris som helst. Vi får inte sälja oss billigt. När regeringen i Europeiska rådet har diskuterat EU:s relationer med exempelvis diktaturen Kina kan man ibland fråga sig om EU-kommissionens röst är tillräckligt stark när det gäller att lyfta fram brott mot mänskliga rättigheter och förtryck av oliktänkande. Jag tvivlar ofta på att de tusentals politiska fångarna hamnar tillräckligt högt upp på agendan.
Förra året firade Sverige 250 år med tryckfrihet. Vi måste fortsätta att lyfta dessa frågor i EU, inte minst när partier som Sverigedemokraternas vänner i Polen och Ungern drar undan mattan för progressiva röster. Särskilt viktigt är detta i dag, när ett viktigt EU-land väljer mellan unken nationalism och europeisk öppenhet.