KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Självklart kan riksdag och regering ha synpunkter om vinterväghållningen inte fungerar. När en hel bransch berättar hur illa ställt det är ute på vägarna, och när till och med de som utför jobbet åt Trafikverket har synpunkter på att verket inte har en korrekt styrning, vore det väl märkligt om vi inte skulle ha synpunkter på det. Vi pratar ju ändå om människors liv och hälsa ute på vägen.
Att det sedan var betydligt fler människor som omkom i trafikolyckor på 70-talet är inte så konstigt; då hade vi ju just infört bälteskrav, och det fanns inte airbag i bilarna. Konstruktionen var långt ifrån på samma nivå som i dag. I dag ska det mycket till för att man ska omkomma i en trafikolycka så länge hastigheten inte är över 70 kilometer i kollisionsögonblicket - förutsatt att man har bälte på sig.
De förutsättningarna fanns inte på 70-talet och inte heller in på 80-talet förrän ungefär i mitten av det. Det innebär inte att vi på något sätt ska tycka att vi nu har kommit så långt att vi inte behöver göra mer. Jag tycker att det är allvarligt när vi har en situation där en hel bransch och de som utför jobbet på vägen säger att vinterväghållningen inte fungerar. Då måste man agera.
Man måste ta de yrkesförare som är där ute och berättar hur deras vardag är på fullaste allvar. Man kan inte säga som Trafikverkets presschef: Nej, det upplever inte vi! Nej, men det upplever alla de som nyttjar vårt vägsystem. Lyssna på dem! Ta vara på den kunskap som finns där ute!
Släpp den blinda tilltron till elektronisk utrustning i dikeskanten, för den vilseleder mer än den gör nytta. Man kan utveckla den - fine. Men nu är det dags att agera.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! När jag skrev interpellationen gick Karlshamnsverket för full maskin, om man kan uttrycka det på det sättet. Det gick åt 140 000 liter olja varje timme. Bryter man ned det blir det 2 333 liter varje minut eller 39 liter varje sekund. Det produceras ganska mycket koldioxid i en sådan anläggning.
När vi pratar om att gå över till ett fossilfritt samhälle blir det lite avigt om man producerar el med olja och kör ut det i elsystemet medan jag står hemma och laddar min elbil och tror att det är miljövänligt. Det rimmar lite illa. Statsrådet säger i svaret att det var lönsamt för ägaren att producera elen på detta sätt. Det kan det vara.
Men elpriset nere i Skåne drog också iväg ganska ordentligt för ett tag sedan. Det var uppe i 224 öre per kilowattimme. Det priset noterades den 7 oktober. Priset återspeglar efterfrågan och tillgång. Det kan alltså hända att det inte fanns risk för att ljuset skulle slockna.
Men hur som helst fick man betala ganska duktigt för den el som producerades, och den togs in från utlandet. Det är lite olyckligt att vi har hamnat i situationen att vi inte själva har tillräcklig energiproduktion hemma i stugan. Elen är ändå ett av de viktigaste energislagen vi har för industrin, för att värma bostäder och för all verksamhet vi har.
Vi kan titta bara på hur mycket ström som går åt varje dag i det här huset. Att sätta oss i en situation där vi inte har tillräckligt med inhemskt producerad energi utan där vi måste köpa el utifrån till skyhöga priser är inte särskilt bra. Jag är lite nyfiken på vad regeringen avser att göra där framöver. I svaret sägs det att man har en strategi för elektrifiering. Det är jättebra.
Men jag hade velat se den strategin för flera år sedan, att man hade kommit fram till en strategi och en plan för hur man ska täcka energibehovet. Det handlar inte bara om att generera el. Det handlar lika mycket om att få ut elen till konsumenten. Men där är man inte ens framme vid ett förslag, och vintern närmar sig. Vi är nu i oktober månad. Vi har en höstmånad, november, kvar. Sedan går vi in i vintern.
Har vi otur får vi en kall vinter i år, även nere i Skåne. Om elpriset hamnar på 224 öre per kilowattimme kommer det att bli en dramatisk kostnadsökning för dem som ska värma upp sina bostäder. Jag tycker att regeringen har handskats med energifrågan på ett tafatt sätt. Man ligger hela tiden steget efter. El är oerhört viktigt för vår industri.
Det är viktigt för människors välmående och för att de ska kunna värma sina hus. Det är också viktigt i den övergång i vårt samhälle som innebär att vi ska elektrifiera fordonen. Senast i går diskuterades i tv den dramatiska ökningen i nybilsförsäljningen av elfordon. Men vad hjälper det att sälja elbilar om det är tomt i kontakten? Jag vill gärna få ett svar på det från statsrådet.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag har inte helt hundra på att de som bor nere i Skåne tycker detsamma som statsrådet just sa om att de inte har drabbats så mycket av elprishöjningar. Får man betala 224 öre per kilowattimme är man nog rätt så less på det. Det är jag övertygad om. Vad den här diskussionen ska handla om är vår möjlighet att hålla igång vår industri.
Klippans pappersbruk varslade 24 av de 75 anställda. De stängde av en produktionslina. De hade inte råd att producera, för det var så dyra elkostnader. Det har stått bland annat i Dagens industri och Sydsvenskan. Det är bara att läsa där. Det är inte bara elpriset, om man ska vara ärlig. Det är även priset för naturgas, för de använder också det. Där har priset sexdubblats.
Men den ena bördan läggs på den andra. Till slut går det helt enkelt inte att hålla igång en produktion. Då får man skicka hem människor från jobbet. Ola Ringdahl är vd på Lindab. Han befarar blackout. Så uttrycker han sig. Man måste titta på andra ställen för framtida produktion.
Det är illavarslande när våra företag som försörjer så många människor i dagligt arbete börjar se sig om efter andra platser att ha sin produktion på för att man upplever att Sverige inte klarar detta. Det borde stämma till eftertanke. Det borde även statsrådet känna en oro för. Det gör jag. Det handlar om att människor inte kan gå till jobbet för att produktionen blir så dyr att man inte har råd att hålla igång den. Det här var två exempel.
Det är Klippans Bruk som fick dra ned en produktionslina och varsla 24 personer och sedan Lindabs vd som säger att man måste titta på andra ställen för framtida produktion. Det är för att elpriset är högt. Sedan kan vi lägga en börda till på detta. Det är att dieselpriset ligger på nästan 20 kronor litern. Det får också en dramatisk konsekvens för hela industriproduktionen. Man sitter med två Svarte Petter.
Det ena är att elpriset för att driva produktionen är högt. Det andra är att när man väl ska leverera sina varor ut till kund är transporterna dyra. Det är två saker som regeringen har sjabblat med, om man ska uttrycka sig lite enkelt. Höga energipriser riskerar industriproduktion. Det riskerar att allt fler människor kommer ut i arbetslöshet.
Det oroar mig, och det borde rimligen också oroa statsrådet och hela regeringen. Börjar vår industriproduktion att tappa fart för att vi inte kan säkerställa energi, eller att energikostnaderna blir så höga att det inte lönar sig att driva verksamheten, är vi illa ute.
Thomas Morell (SD):
Just energikostnaden är oerhört viktig för att industrin ska orka hålla produktionen igång. Men det är ändå på det sättet att sten läggs på börda hela tiden. Vilka kriterier som styr Ola Ringdahl på Lindab vill jag inte blanda mig i. Men han har i varje fall sagt att man måste titta på andra ställen för framtida produktion. Det tolkar jag som att det är för dyrt att producera i Sverige. Man måste se sig om efter någon annan plats att göra det.
Om det sedan enbart är elpriset eller en kombination av elpris och höga transportkostnader låter jag vara osagt. Statsrådet hade frågat honom. Jag antar att han också har fått ett svar från honom. Det sker en förändring i vårt samhälle. Precis som statsrådet sa har Volvo fått en stororder på elektriska lastbilar. Det produceras elektriska bilar, och det säljs elektriska bilar i en allt högre takt.
Men det ställer också krav både på att vi kan producera el och att vi kan leverera el. Annars blir de bilarna verkningslösa. I vår familj bytte vi faktiskt bil i våras. Vi köpte ingen elbil, utan vi fortsatte med diesel av det enkla skälet att jag drar ganska tungt med bilen. Vi diskuterade med säljaren om detta med laddbara bilar. De kunde inte ha mer än tre ladduttag på Bilkompaniet där vi köpte vår bil.
Jag ber om ursäkt för att jag sa ett namn där. Skälet var att kommunen inte kommer att bygga ut elnätet förrän 2029. Skulle de få upp fler stolpar släcker de kvarteret. Detta är ett bekymmer. Det är inte bara att producera el; man måste också se till att den kommer ut i stolparna så att det går att ladda de här elbilarna som vi nu vill ha ut på marknaden framöver.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det var ett långt svar på en kort fråga. Men det är intressant att man får en så rejäl redovisning. Jag måste faktiskt säga att jag höll på att sätta trekaffet i halsen när jag läste Aftonbladets artikel. Hur kan man vara ängslig om man vill skärpa lagstiftningen? Den grejen fick jag inte ihop.
Lagarna stiftas ju i det här huset på demokratiska grunder. Alla har rätt att vara med och påverka, så att vi får en lagstiftning som är bra och effektiv. Den kan aldrig vara rasistisk i något avseende. Lagboken bryr sig inte om varifrån du kommer. Om man begår ett mord, en misshandel, en våldtäkt eller vad det nu kan vara tar inte lagboken någon hänsyn till vem man är.
Lagboken avgör vilket straffet ska vara för det brott som har begåtts. Sedan ska domstolen utmäta straffet i en dom. Jag förstod inte riktigt Mikael Dambergs resonemang. Det var därför jag skrev denna interpellation. Vi har ju så många gånger diskuterat kriminalitetens inverkan i samhället och hur den påverkar tryggheten för den vanliga medborgaren.
Och så står det att läsa i en tidningsartikel att statsrådet säger att man var ängslig för att bli betraktad som rasist - när vi bara pratar om att skärpa lagstiftningen för att komma åt brott. I interpellationssvaret står det att statsrådet inte uttalar sig för regeringen utan som partiföreträdare.
Men när man läser det första stycket i artikeln blir ändå intrycket att det är en regeringsföreträdare som svarar Jag ser fram emot en förklaring till det. Det står så här: "Partiet vill bland annat göra det möjligt att vräka kriminella för att städa upp i segregerade bostadsområden.
- Det fanns en ängslighet tidigare att beskriva en del problem, man ville inte ses som rasistisk och så vidare, säger Mikael Damberg ." När jag läser det tolkar jag in att det är ett svar från en regeringsföreträdare, inte en representant för Socialdemokraterna.
Är det så att regeringen har en känsla av ängslighet inför att skärpa lagstiftningen för att komma åt den allvarliga brottslighet som vi i flera debatter här i dag har diskuterat, när människor dör på våra gator, det sprängs och det sker annan grov kriminalitet? Jag blir häpen när jag läser en sådan artikel, för jag kan inte förstå ängsligheten. Jag ber om ursäkt, men jag förstår den inte.
Lagen är ju fristående från alla sådana bedömningar. Rättsväsendet ska agera utifrån det brott som har begåtts. Jag vill gärna ha ett förtydligande i den frågan.
Thomas Morell (SD):
Jag måste ändå svara på påståendet. Jag har aldrig någonsin pekat ut någon särskild för att ha begått ett brott. Jag utgår alltid från lagboken och vem som har gjort vad. Brå har också konstaterat att det finns en viss överrepresentation. Man får inte blunda för det. Det är därför som det blir så olyckligt när det är ett uttalande från en regeringsföreträdare.
Det är ändå på det sättet att även om det var en intervju som handlade om Socialdemokraternas valmanifest är statsrådet representant för regeringen. Jag tolkade artikeln som att regeringen var ängslig för att vidta tuffa straff mot den som begår brott. Det är klart att det är många som känner en oro.
Finns det en tvekan bland landets företrädare i regeringen att vidta åtgärder mot grov kriminalitet skapar man en oro därute. De människor som lever i dessa områden påverkas av detta dagligen just i denna stund. Vi vet inte vad som har hänt utanför det här huset under tiden vi har debatterat.
Jag har varit uppe i debatten ganska många gånger och talat om vikten av att angripa kriminaliteten för att den är ett gift i samhället. Jag får ofta svaret att man måste vidta förbyggande åtgärder. Det kan man göra bland de ungdomar som lever och bor i områdena. Men vad vi också har talat om flera gånger och även i dag är de internationella kriminella nätverken som opererar i Sverige.
Dem kan man aldrig agera förebyggande mot. De växer upp i en helt annan del av världen, och vi vet inte var. Men de kommer hit och begår grova brott. Då måste lagstiftningen möta upp för det. Jag ser inte varför man skulle vara ängslig för att skärpa lagstiftningen för att mota bort det här giftet i vår samhällskropp, för det är vad det handlar om.
Man kan förebygga när det gäller de individer som man har händerna på, alltså våra egna medborgare. Men man kan aldrig förebygga brott när det gäller sådana som växer upp i en annan miljö utom svenska statens kontroll men som kommer hit och begår brott. Då måste också lagen nå det tydligt och kraftigt. Efter avtjänat straff pekar man med hela handen att de ska återvända till sitt hemland, och med utvisning på livstid.
Man måste sätta hårt mot hårt, annars kommer vi inte åt det. Med ängslan löser vi inte detta.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag är fullständigt medveten om att statsrådet inte kan stå och peka med hela handen och säga vad som ska göras. Men regeringen har ändå den fulla makten att lägga upp riktlinjer för hur saker och ting ska fungera. Det finns delar i vårt samhälle som inte riktigt fungerar tillsammans, och då måste man se över hur de ska funka. Det kanske inte var så jättedramatiskt med tv-apparaten.
Men hur som helst har någon betalat för transport av tv:n från leverantör till kund. Har man betalat för den ska den levereras. Men det kunde lika gärna ha varit medicinsk utrustning. Det är den stora kroken här. En tv-apparat mer eller mindre dör inte människor av, men om de inte får den medicin de behöver är det värre. Därför måste det säkerställas att alla försändelser kommer fram.
Om det inte var några klagomål just i det området är det väl fine. Det är i så fall jättebra. Men det kanske fanns klagomål i andra områden. Jag vet eftersom jag har släkt som kör - dock inte för Postnord utan för ett annat företag - att det kan vara besvärligt att komma fram i dessa områden. Det finns då restriktioner för hur de ska köra, och de måste ha med sig antingen väktare eller polis.
Det är sorgligt att samhället är sådant att posten inte kan levereras på så sätt som gjordes förr. Postbilen körde fram och levererade paketet. Det är ju enkelt att säga "hur svårt kan det vara", men ibland är det svårt. Vi måste se över hur detta fungerar och vilka samhällsresurser som behövs för att det ska fungera. Den som är kund och mottagare av ett paket förväntar sig också att paketet kommer fram.
Om det skulle bli ett hinder på vägen måste den som är leverantör höra av sig till mottagaren. Det sprack i det exempel som jag tog upp i min fråga. Här finns en del att jobba med. Jag fick inte riktigt ett svar från statsrådet, men det kanske kommer ett svar i slutanförandet.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag bor i ett sådant område där man kan välja om man vill ha paketet hem eller till kontoret och hämta det där. Det kan nog de flesta göra, men så fungerar det i alla fall hemma. Jag kan välja om jag vill ha paketet hemkört eller inte. Jag bor inte i ett sådant område som klassas som ett utsatt område, utan det är tämligen lugnt. Det värsta som kan hända är att ett rådjur springer över en när man går ut.
Det som är problemet är områdena där man inte kan köra in bilen utan där det finns en hotbild. Det är där problemet uppstår, och det är också där ett problem uppstår om godset inte är en tv utan medicinsk utrustning som någon väldigt väl behöver. Om den inte kommer fram är det ju riktigt illa.
Jag hoppas att statsrådet efter den här interpellationsdebatten följer upp och för en dialog om hur vi ska kunna förbättra och säkerställa att postförsändelser kommer fram även i utsatta områden och, om det behövs, att man får andra samhällsfunktioner som stöd för att kunna leverera så att man inte bara uteblir och inte ens meddelar kunden. Jag hoppas att det blir en förbättring på det området.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag satt och lyssnade på den förra interpellationsdebatten, som handlade om riksväg 70 i Dalarna. Riksväg 70 är inte den enda vägen som behöver investeringar för att klara transporterna i framtiden. I slutet av svaret på min interpellation säger statsrådet att det är viktigt att klimatomställningen fortsätter i oförminskad takt.
Men klimatomställningen kan väl ändå inte genomföras på bekostnad av att vi ska kunna leva och verka över hela landet? Att vi ska ställa om fordon till att vara miljövänliga är det ingen som har ifrågasatt, men vi kan ju inte låta vägarna eller för all del järnvägarna förfalla. Statsrådet säger också i svaret att det aldrig tidigare har varit så mycket pengar till underhåll av väg och järnväg.
Det är ändå uppenbart att pengarna inte räcker, eftersom Trafikverket själva säger att statusen både på järnväg och på väg kommer att vara sämre 2033 än i dag. Många av vägarna är knappt farbara under vissa perioder på året i dagsläget, och då kommer det att vara etter värre 2033. Vi har utvecklat vårt samhälle.
Ända sedan vi uppfann hjulet har rörligheten varit viktig för att mänskligheten ska kunna utveckla vad som har lett fram till vårt moderna samhälle. Det har varit en förutsättning för att kunna ha industriell verksamhet där vi kan flytta varor och gods så att också människor kan förflytta sig. Det är oerhört viktigt. En gång i tiden var det järnvägen som innebar den stora utvecklingen i samhället.
Där järnvägen drogs fram utvecklades städerna. Nu är infrastrukturen betydligt mer komplex än bara en järnväg. Nu måste vi ha järnväg och ett fungerande vägsystem liksom sjöfart och flyg. Alla dessa olika former av infrastruktur måste fungera.
Då blir det lite märkligt att se den infrastrukturplan som Trafikverket lägger fram där man med berått mod gör så att vi kommer att ha ett sämre läge 2033 än vad vi har i dag. Då spelar det ingen roll om vi pratar om järnväg eller väg; det kommer att vara lika illa i vilket fall. Samtidigt hör vi statsrådet säga att vi måste utveckla järnvägen för att minska miljöpåverkan.
Det är precis rakt motsatt det som Trafikverket själva skriver: Man kommer inte att kunna upprätthålla en god standard på järnvägen. Någonstans äts pengarna upp, och det är, precis som diskuterades innan, höghastighetståget som är den gökunge i boet som kommer att äta upp framtida investeringar och framtida underhåll i den infrastruktur vi redan har.
Det är jätteviktigt att både järnvägen och vägen fungerar tillsammans. En gång i tiden var de svenska åkarna järnvägens utan jämförelse största kunder. I dag flyttas godset i stället över på olaglig trafik på våra vägar. Här säger statsrådet att vägslitageavgift ska införas.
Det vore mycket bättre om Socialdemokraterna hänger på vårt förslag så att det blir samma typ av system som Tyskland har med Mauten. Då får varenda en som kommer in i landet vara med och betala på de vägar de kör på. Statsrådet och hans partikamrater är välkomna att ansluta sig till vår motion.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar för statsrådets svar. I den förra interpellationsdebatten räknade statsrådet upp ett antal orter som skulle ha nytta av höghastighetståg. Jag noterade att inte en enda av de orterna ligger ovanför Stockholm. Det är ovanför Stockholm, i de nordligare länen, som den stora delen av industriproduktionen finns.
Här måste vi förstärka både väg och järnväg så att industrin kan utvecklas så att människor kan leva, bo och verka i dessa områden. Det är lite lustigt när vi exempelvis pratar om sträckan Borås-Göteborg. Vi är inte alls emot att bygga en järnväg där, men det vi är emot är att bygga en höghastighetsjärnväg som enbart tillåter höghastighetståg.
Vi vill att både regionaltåg och godståg ska kunna nyttja järnvägen, annars kommer likväl den tunga trafiken att köra ute på riksväg 40. Västsvenska Handelskammaren tycker att man ska lyfta ut höghastighetståget ur planen och ha en annan finansiering. Annars äter det upp de investeringar som är nödvändiga för den befintliga infrastrukturen.
Jag tycker att statsrådet ska ta en diskussion med Västsvenska Handelskammaren. Då kanske det blir en lite mer saklig diskussion. Låt oss titta på Västra stambanan. De största problemen på Västra stambanan finns på sträckan Alingsås-Göteborg. Problemen där fortplantar sig upp i hela järnvägssystemet.
Med ytterligare ett dubbelspår mellan Alingsås och Göteborg skulle trafiken i hela järnvägssystemet i södra Sverige förbättras. Dessutom skulle det vara möjligt att ta sig från Stockholm till Göteborg med direkttåg - en vanlig X2 - på två och en halv timme. Det kostar inte på långa vägar de pengar som det kostar för höghastighetståget.
Detta kommer inte att stanna vid de 107 miljarder man tänker investera i höghastighetstågen. Då blir det bara små snuttar av höghastighetjärnväg lite här och var. Det finns en tanke att fortsätta, och då landar vi någonstans vid 400 miljarder eller mer.
Vad som oroar mig är det som står i den plan som Trafikverket upprättat. Där framgår att risken för mindre störningar och tillfälliga restriktioner kommer att öka på denna del av vägnätet. Trafikverket kommer att säkerställa att vägarna inte blir så dåliga att framkomligheten för lätt trafik påverkas. Nu pratar vi alltså om personbilar och mindre lätta lastbilar.
Men hur ska man då klara industriproduktion och jordbruksproduktion i de områdena om den tunga trafiken inte får komma fram? Mjölkbilen ligger ingalunda och kör på E4 fram och tillbaka, utan mjölkbilen åker på småvägar ut till gårdarna. Likadant är det med skogsproduktionen som tas ut ur skogen till industrin.
Om Trafikverket inte kan hålla vägen framkomlig för annat än lätta fordon kommer det att bli allvarliga problem med matförsörjning och industriell verksamhet ute i det finmaskiga vägnätet. Jag tvivlar inte ett ögonblick på att E4 och E20 kommer att hållas trafikdugliga, men problemen uppstår på länsvägarna. Det är där som en stor del av den industriella verksamheten finns.
Det är dags att agera även i denna fråga.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag sa aldrig att vi inte ska bygga järnväg mellan Göteborg och Borås, och jag sa heller inte att det var ett problem om tågen går fort. Det jag sa var att det är ett problem om man bygger en järnväg som bara får trafikeras av höghastighetståg. Det är ungefär som att bygga en motorväg där man bara släpper fram Ferraribilar och där inget annat får åka. Det blir ju lika tokigt.
Bygg en järnväg mellan Göteborg och Borås, men se till att den kan trafikeras av de tåg som behöver gå där - snabba tåg, regiontåg eller möjligen godståg! Det blir ändå lite märkligt när man fokuserar debatten på höghastighetstågen och släpper allt annat runt om i landet.
Trafikverket skriver själva att den mindre trafikerade banan kommer att få ett försämrat tekniskt tillstånd med försämrad robusthet, ökad risk för trafikpåverkan och tillfälliga hastighetsnedsättningar. Då är det alltså järnvägsfrågan vi talar om.
De som bor i områden som har de lägre trafikerade banorna får ju stå tillbaka och vara med och finansiera ett projekt som kommer att vara exklusivt för dem som har bråttom mellan Stockholm och Malmö eller Stockholm och Göteborg. Man måste se till att hela Sveriges infrastruktur fungerar. Den ska fungera oavsett var jag bor och oavsett om jag åker på väg eller järnväg.
Vi har inte mer pengar än dem vi har i skatteintäkter, och därför får man fördela dem klokt och inte bygga ett prestigeprojekt som äter upp alla möjligheter att ha en väl fungerande infrastruktur runt om i landet. Man ska också vara klar över att en stor del av vår industriella verksamhet sker ute på landsbygden. Det är inte enbart Volvo, ABB eller de stora drakarna det handlar om, utan vi har massor av företag ute i landsbygden.
De måste också kunna fungera.