Karin Enström (M):
Tack, utrikesministern, för svaret! Jag tänker inte göra det här till en debatt, utan jag är nöjd med svaret. Det är viktigt att vi som land och regeringen på olika sätt för fram de svenska budskapen, och det tycker jag är väl beskrivet i interpellationssvaret. Jag hoppas att vi tillsammans vaksamt följer utvecklingen, för det är mycket som är bekymmersamt i det som Ryssland sysslar med.
Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Så sent som den 26 januari hade vi här i kammaren en aktuell debatt om Sveriges deltagande i kampen mot Isil/Daish.
Därför uppskattar jag tydligheten i svaret. Vi får säkert anledning att fortsätta att diskutera de här frågorna.
Där frågade jag utrikesministern bland annat hur regeringens analys av hotet från Daish och andra liknande organisationer mot det svenska samhället ser ut och vilka konkreta åtgärder regeringen hade vidtagit med anledning av FN:s säkerhetsråds resolution 2249, som kom efter det att regeringen hade fattat beslut om vilket svar Frankrike skulle få på sin fråga om stöd.
Vi debatterade också hur Sverige ska leva upp till sitt ansvar för att bekämpa terrorismen. Utrikesministern tog då bland annat upp det som sägs i interpellationssvaret, nämligen att Sverige var bland de första att svara upp mot den franska begäran och att Sverige är med i kärngruppen i koalitionen mot Daish. Det är bra, och vi känner till det.
Samtidigt är frågan om hur vi tillsammans ska kunna bekämpa Daish mer aktuell än någonsin. Vi har sett att de inte bara agerar i det som de anser vara sitt kärnområde, det så kallade kalifatet, utan att de också har utsett Europa och vanliga medborgare här till legitima mål i sin kamp.
Europol har nyligen meddelat att de bedömer att Europa nu lever under det största terrorhotet på över tio år och att Daish planerar storskaliga attacker i Europa. Här finns många delar.
Vi har diskuterat allt från hur vi ska kunna bekämpa dem som reser för att delta i striderna och bekämpa finansieringen av aktiviteterna till - självfallet - hur vi tillsammans inom ramen för EU och FN kan göra störst nytta. Min interpellation handlar om vilka bevekelsegrunder regeringen hade när man fattade beslutet om vilket svar Frankrike skulle få på sin begäran.
Utifrån det som sas på presskonferensen och det som utrikesministern har sagt vid andra tillfällen var den komponent eller den del som handlade om folkrätten också en del i beslutet. Jag tycker inte riktigt att jag har fått svar på det jag ville, nämligen hur bevekelsegrunderna såg ut. Jag tror att utrikesministern kommer att säga att det var en helhetsbedömning.
Det hoppas jag att det var, men vilka delar vägde tyngst i bedömningen? Detta är viktigt ur många perspektiv, dels när det gäller vilket resultat vi kan få, dels principiellt utifrån hur vi tolkar Lissabonfördragets artikel 42.7.
Det handlar också om vilken syn regeringen har på det ansvar som Sverige har i kampen mot den internationella terrorismen. Sedan kan vi komma in på folkrätten, där det alltid finns olika tolkningar.
Jag undrar om utrikesministern kan säga hur regeringen har tolkat FN:s säkerhetsråds antagna resolution 2249 utifrån eventuell våldsanvändning i Syrien och Irak.