Finn Bengtsson (M):
Det är en viktig interpellation om ett svårt problem, barnfattigdom. Men jag tror att vi ska ha lite perspektiv efter att ha hört fem stycken socialdemokraters rätt inskränkta syn på barnfattigdom. Vi har nu en global finanskris. Det är klart att vi kan bekymra oss mycket över barnfattigdomen i Sverige. Här tycker jag att svaret från socialministern är väldigt tillfredsställande avseende de olika ingångar i den här diskussionen som alliansregeringen faktiskt har och som jag tycker saknas från Socialdemokraternas sida.
Jag kommer strax att kommentera det. Men vad är barnfattigdom? Inte är det samma sak i Sverige som i Brasilien, som mycket riktigt konstateras i Rädda Barnens egen rapport. Länderna runt om i världen drabbas också av den ekonomiska allmänna nedgång som även Sverige drabbas av. Jag har inte hört ett enda ord om något globalt perspektiv på barnfattigdomsproblematiken.
Vi kanske måste lyfta blicken utanför landets gränser också. Om vi ska göra en lite mer korrekt beskrivning av historiken - här framstår det som att barnfattigdomen i Sverige är i ökande - låt oss konstatera att från 1991 till 1997 som var ett toppår ökade barnfattigdomen enligt Rädda Barnens egna uppgifter. Sedan stabiliserades det någorlunda, men klyftorna fanns kvar.
Under det fortsatta socialdemokratiska regeringsinnehavet konstaterades att 2006 levde 229 000 av Sveriges närmare två miljoner barn i fattigdom. Herr talman! Detta var samtidigt som vi hade en stor och framgångsrik högkonjunktur som svepte över världen. I vårt land hade vi en och en halv miljon vuxna människor som var försatta i utanförskap.
De kunde inte använda det viktigaste redskapet för att bekämpa barnfattigdomen, nämligen en egen försörjning. Det visar sig vara det allra viktigaste, som också kommenteras av statsrådet klokt nog i svaret. Den allra viktigaste principen för att barnfattigdomen ska minska är att man får makt över sin egen tid. Det är inte sant som det har sagts i debatten här att det är några stora löneökningar för framför allt höginkomsttagare.
Jobbskatteavdraget har varit tydligt inriktat på låg- och medelinkomsttagare. I de lägre inkomstklasserna har vi nu löneökningar som motsvarar över 10 procent om man skulle jämföra med det som vanligtvis förhandlas av fackföreningar. Så det är rejäla lönetillskott som kommer till låg- och medelinkomsttagare. Herr talman!
Jag skulle avslutningsvis vilja gå över till vad det här handlar om i barnkonventionen som interpellanten tog upp, nämligen den text som står att läsa i artikel 27 om levnadsstandard som ju interpellationen berör. Under punkt 2 läser man att det är föräldrar och andra som är ansvariga för barnet som inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser har huvudansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling.
Låt mig när det gäller oppositionens ensidiga kritik, vid sidan av allt som har nämnts i statsrådets svar, påminna om en ny utredning av Inger Davidson här i riksdagen som syftar till en långsiktig lösning av problemet, Föräldrastöd - en vinst för alla . Det är en utredning som nu ligger på regeringens bord.
Därtill vill jag säga att statsrådet Maria Larsson precis har lämnat in en lagrådsremiss där man för att stärka barnen i socialtjänsten, där de ofta kommer i kläm, samordnar tillsynen av socialtjänsten med fokus på barnens utsatthet.
Det är ett sätt att, parallellt med att vi ansvarsfullt tacklar den ekonomiska krisen, se till att andra strukturella åtgärder görs för att försäkra barnen deras rätt enligt levnadsstandardsartikeln.