Yvonne Andersson (KD):
Sverige är ett litet land, men det är starkt. Genom ett omfattande kändisskap för sin kunskap, sina upptäckter och uppfinningar har Sverige gjort sig berömt. Att Kungliga Vetenskapsakademien dessutom har lyckats marknadsföra, sprida kunskap och engagemang om Nobelpriset bidrar självklart till Sverige som stark kunskapsnation.
Sverige är möjligheternas land, må jag säga. Sverige har också befäst sin ställning genom de starka företag som visat sig ha internationell kraft i flera avseenden. Varhelst man kommer i världen vet människor vad Ericsson, Saab och Alfa Laval är. Vi kan vara stolta. Herr talman!
Kloka människor, vetgiriga människor och ansvarsfulla personer har själva och tillsammans byggt Sveriges varumärke som stark kunskapsnation. I den politiska debatten lyfter vi med all rätt gärna fram vår tillfredsställelse med det. Ibland kanske vi ska stanna upp och fråga oss hur det har gått till. Det behövs ett sammanhang.
Det krävs sammanhang som vi måste bevara och visa respekt för och tilltro till. Jag tänker inte enbart på våra lärosäten som självklart spelar en viktig roll. Jag tänker på akademierna, finansiärerna, det civila samhället som vi i en framgångsrik alliansregering har tilltro till.
Jag vill gärna ge den bilden för att sätta in de frågor som vi har i dagens betänkande i ett sammanhang. Det är min absoluta övertygelse att om Sverige framdeles ska behålla sin position som framstående kunskapsnation måste krafterna samlas från olika håll och bistå med de styrkor och kraftfält som finns.
I riksdagen har vi ansvar för forskning och forskarutbildning. Staten anslår pengar. Vi har gjort den största satsningen någonsin på statlig forskning och forskarutbildning. Det innebär inte att vi för den skull negligerar hela det sammanhang som det civila samhället står upp för.
Herr talman! Det är lätt för oppositionen att kritisera fragment av den politik som vi står för. Vad oppositionen dock inte kan kritisera på en enda punkt är helheten. Under årtionden smetade en s-ledd regering ut de statliga forskningspengarna lite varstans utan samlande krafter.
Anslagen till forskningen gick ned och alldeles för få forskare hade möjlighet till postdoktorala tjänster. Det blev ingen effektivitet i systemet, och det blev inget flöde. Det har drabbat svensk forskning hårt. Det är något vi försöker hantera. Vår regering har ändrat på det. Den största satsningen är nu gjord.
Vi har fokuserat på strategiska områden för att vi ska bidra till forskning och excellens. Nu blir jag sugen på att berätta, eftersom det verkar som om inte alla vet hur detta gick till.
De strategiska forskningsområdena valdes ut i mycket nära samarbete med svenskt näringsliv, forskningsfinansiärer, människor i olika positioner och med aktörer från det civila samhället. Så valdes de strategiska områdena ut. Nu hör vi gång på gång talas om en detaljstyrning.
Det är över huvud taget ingen detaljstyrning från oss som makthavare. Styrningen ligger hos forskningsfinansiärerna. Vem vet mer om detta än de? Thomas Strand efterlyser branschprogrammen.
Alla vi som var med på den tiden när branschprogrammen initierades av dåvarande näringsminister Leif Pagrotsky vet att det helt enkelt var slut på pengar, och man tyckte att det var lämpligt att Vinnova tog hand om den stora fordonssmällen i Trollhättan och lite varstans. Det är något förenklat uttryckt av mig. Då satsade man pengar, men det var inte forskning, Thomas Strand. Kom inte och säg att det var forskning.
Vi satsar pengar på strategiska områden för forskning för att vi som nation fortfarande ska finnas i framkant globalt. Vi gör det eftersom det höll på att gå under och kollapsa inom en rad områden under den s-ledda regeringen.
I oppositionens reservationer - åtminstone de två första - är det samma innehåll som i det vi skrev till er när ni körde er detaljstyrning och er systemkaraktäristika på forskningssystemet. Ni kanske har lånat vår text i vissa avseenden. Det är något som jag funderar på.
I debatten får vi veta att Utbildningsvetenskapliga kommittén hade ett tomt innehåll. Vad ska jag säga, herr talman? När Thomas Östros under sin tid som utbildningsminister initierade UVK lade han det som en kommitté eftersom han tydligen var så osäker på det att han inte ville göra det som ämnesområde.
När Leif Pagrotsky senare blev utbildningsminister ville inte han heller göra det som ämnesområde utan lät det ligga som en kommitté med ett väldigt diffust innehåll. Nu har en framgångsrik alliansregering trätt till. Vad gör vi? Vi låter den ligga kvar och skriver in detta sedan. Lärarutbildningspropositionen har nyss kommit.
Den ska ju inte debatteras i dag, men jag vill informera om att det står i den att vi vill bredda området. Vi vill att samtliga andra ämnesområden ska visa vad de kan om utbildning och tillföra kunskap.
Om vi ska ha en lärarutbildning för matematik, naturvetenskap och teknik, som är ett eftertraktat område, är det väl väldigt bra om det kommer ämnesområden inom kemi, fysik och teknik som går in med medel till UVK. Det är ett samarbete för att bredda och få en ökad tyngd. Vi ska ha en framgångsrik skola.
Är det något vi ska göra under den här mandatperioden så är det att se till att vi får en framgångsrik grundskola utifrån en vetenskaplig grund.
När det gäller prioriterade forskningsområden har vi tillsammans med akademier och IVA - den största ingenjörsvetenskapsakademin i Europa, kanske i världen - jobbat fram hur våra satsningar ska finnas i framkant i framtiden.
Vi vill ha ett långsiktigt hållbart samhälle och forskning. Inom den ramen drar vi fram de stora perspektiven. Herr talman!
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.