KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Vi socialdemokrater har starkt forskningsstöd för att låta den arbetslöse inledningsvis söka inom sitt kompetensområde. Arbetsmarknadsministern tycker inte att det är en bra idé. Då ställer jag den enkla frågan: Vilket forskningsstöd finns för att man inte ska låta den arbetslöse inledningsvis söka inom sitt kompetensområde? När jag ställde den frågan till arbetsmarknadsutskottets borgerliga ledamöter fanns det ingen som kunde svara på frågan.
Jag kunde då konstatera att deras påståenden var lösryckta och att de inte hade någon som helst grund för sin politik. Jag kan nu också, efter att ha diskuterat detta med arbetsmarknadsministern, konstatera att arbetsmarknadsministerns påståenden är helt lösryckta och att det inte finns någon grund för arbetsmarknadsministerns politik. Jag ställde dessutom en ytterligare fråga som jag inte fick svar på - man kan väl fundera över vad det står för.
Frågan var: Kommer regeringen att lägga om sin politik när det gäller a-kassan så som arbetsmarknadsutskottets moderate ordförande har gett uttryck för? Det skulle vara spännande om man är beredd att överge en stor del av den politik som man har gått till val på, eftersom man har insett att den inte fungerar. Det skulle naturligtvis vara en lycklig insikt och något som vi skulle applådera och se som en positiv utveckling.
Jag skulle bara vilja ha ett svar på om det faktiskt är så att vi kan göra den positiva tolkningen att det är det som är regeringens syfte - att lägga om sin politik när det gäller a-kassan. Jag fick inget svar på den frågan. Vi får väl fortsätta att söka svar på den frågan. Att det inte finns något som helst stöd i forskningen för regeringens politik visste vi tidigare, och det kunde vi konstatera i dag igen.
Patrik Björck (S):
Avgifter på en rimlig nivå ska vi diskutera i nästa interpellation. Det ska bli spännande. Arbetsmarknadsministern säger att det är tydligt vad regeringen vill. Det innebär i så fall att det som statsministern sade i valrörelsen var mumbojumbo. När statsministern sade att det troligen inte heller blir någon obligatorisk a-kassa under de närmaste fyra åren var statsministern fullständigt ute och cyklade. Det är också ett bra besked att få här i kammaren. Vi ska inte lita på vad statsministern säger i en valrörelse. Statsministern var lika tydlig åt andra hållet.
Om nu regeringen är tydlig och det är arbetsmarknadsministern som sätter dagordningen må det vara hänt, men det säger väl en hel del om hur regeringen fungerar. Det är ett komplext regelverk, och det är möjligt att det var komplext tidigare också. Men man släcker inte en brasa genom att hälla på bensin. Nu har regelverket blivit så komplext att 90 procent av de arbetsgivarintyg som arbetsgivaren skickar in när någon blir arbetslös är felaktiga och måste sändas tillbaka.
Det gör att den arbetslöse får vänta väldigt länge på att få ersättning. Och det är regeringens ansvar. Det är den nuvarande riksdagsmajoriteten som har röstat igenom de reglerna, och Hillevi Engström är en av dem som har röstat för dem och drivit det som ordförande i arbetsmarknadsutskottet. Nu driver hon samma politik som minister.
Det är oerhört viktigt att komma ihåg att det som är problemet i försäkringen i dag är att alldeles för få har rätt till ersättning, oavsett vem som är huvudman för försäkringen, att de som har rätt till ersättning får alldeles för låg ersättning och att avgiften är alldeles för hög. Det är ju därför så många har lämnat försäkringen. Sedan berättade inte Hillevi vad hon gjorde när hon var fackligt aktiv i Polisförbundet.
Jo, man lade ned sin a-kassa, för man tyckte redan 1998 att avgiften var för hög och att försäkringen var för dålig. Det är vad Hillevi gjorde som fackligt aktiv i Polisförbundet; hon avskaffade a-kassan. Nu vill hon införa en obligatorisk a-kassa. Jag fick inte svar på min fråga.
Patrik Björck (S):
Målet är att hela Sverige ska ha tillgång till den mobila tekniken, som statsrådet säger i sitt svar. 99,98 procent har tillgång, säger statsrådet i sitt svar. Sedan säger statsrådet att så många som möjligt ska ha tillgång men att vi inte kommer att klara av att täcka in allt och alla ytor.
Då blir den självklara frågan från mig: Är 99,98 procent den nivå där man har nått statsrådets mål? Det är nämligen här bekymret uppstår. Jag delar statsrådets uppfattning att en definition på när man har nått målet aldrig kommer att vara 100 procent. Vi kommer aldrig att täcka varje skrymsle och vrå i det här landet.
Eftersom jag delar statsrådets uppfattning på den punkten är jag oerhört bekymrad om statsrådet lever i villfarelsen att vi har nått 99,98 procents täckning, för då står statsrådet här och indirekt säger: Vi ska inte bygga ut en millimeter till, för det är inte försvarbart. Verkligheten för oss som befinner oss på landsbygden, som bor och lever och verkar på landsbygden, är att vi inte har täckning.
Det här är alltså inte sant. Det här är glädjekalkyler. Det är glädjesiffror. Det här känner inte folk i min vardag till. Har man inte täckning i sitt hem, så har man inte det. Säger statsrådet att det finns någon karta som visar att den täckningen finns gäller inte den, för det är alltid verkligheten som gäller.
Men min fråga är, med utgångspunkt från resonemanget att vi inte kommer att täcka in alla ytor: Är statsrådet nöjd med dagens situation där man har täckt in 99,98 procent?
Patrik Björck (S):
Jag förstår att arbetsmarknadsministern avstår från den här debatten och inte vågar och vill ta den. När man varken kan försvara eller förklara sin politik backar man nämligen undan. När man varken kan försvara eller förklara sin politik sitter man kvar. När man varken kan försvara eller förklara sin politik står man inte upp för det medborgarna kan kräva.
Denna kammare är till för att man ska försvara och förklara sin politik så att medborgarna ska kunna ta ställning till de olika politiska initiativ som finns i det här landet. Medborgarna ska kunna ta sitt demokratiska ansvar och veta vad det är de röstar på. Jag har ställt ett antal frågor till arbetsmarknadsministern.
Det finns en stor osäkerhet när det gäller vad regeringen egentligen vill, vad regeringens politik egentligen syftar till och om regeringen ens själv förstår sin politik. Jag har fått svar här i kammaren i dag. Regeringen kan inte försvara och kan inte förklara sin egen politik. Det här är synnerligen anmärkningsvärt, och det är oerhört viktigt för svenska folket att få ta del av detta. Vi leds av en regering som har en arbetsmarknadspolitik som inte håller måttet.
Vi kan se det i statistiken, och vi kan konstatera att man inte har lyckats med sin uppgift. Vi ser att regeringen i sina budgetprognoser själv konstaterar att den inte lyckas hantera arbetslösheten ens efter åtta år. Den lyckas inte under de fyra första åren. Man tror inte ens själv på sin egen politik, och man kan inte försvara den eller förklara den. I stället drar man sig ur debatten. Jag tycker att det är tråkigt, men jag tackar i alla fall.
Patrik Björck (S):
Det känns som att det här var en viktig fråga att lyfta fram. Många har velat ta vid och delta i debatten, och jag tror inte att det är sista gången vi har denna debatt. Jag vill ändå påminna om att det handlar om de utförsäkrades svåra situation. Det här har blivit någon sorts socialförsäkringsdebatt i största allmänhet.
Det är väl intressant i och för sig, men för just de människor som har drabbats är det oerhört viktigt att de kan känna någon sorts stöd i sin situation i dag. Därför vill jag avslutningsvis ändå ställa några frågor till statsrådet med anledning av svaret. Det står så här: "Stora förändringar likt sjukförsäkringsreformen kan emellertid leda till att enskilda drabbas av orimliga och icke avsedda konsekvenser."
Min fråga är: Har detta skett? Är det statsrådets uppfattning att detta har skett? Längre ned i svaret står det att man ska se över om regelverken och deras tillämpning har fått icke avsedda konsekvenser för enskilda individer. Är så fallet? Är det statsrådets uppfattning att så är fallet, eller svävar statsrådet i ovisshet när det gäller dessa frågor?
Det tycker jag vore intressant för alla de människor som av egen, smärtsam erfarenhet vet att detta har skett och att så är fallet. Det skulle vara väldigt spännande för dem att få höra vad statsrådet har för uppfattning om detta. Sedan har jag återigen, för sista gången i den här debatten, en vädjan: Sätt stopp för utförsäkringarna medan ni åtgärdar dessa orimliga felaktigheter!
Patrik Björck (S):
Efter det här eldfängda talet måste jag erkänna att jag inte var beredd på att det skulle bli ett replikskifte. Till skillnad från Tomas Tobé visste jag att vi hade lämnat in en reservation och blev inte alls förvånad över att så var fallet. Jag kommer inte ihåg om Tomas Tobé var ordförande vid det möte när vi gjorde detta, men jag tror det. Det var väl något möte i utskottet som Tomas Tobé missade.
Men Tomas Tobé har tydligen blivit lite förvånad över den här reservationen och väldigt ideologiskt uppladdad och hållit en långt och mycket EU-kritiskt anförande där han försökt att använda den här subsidiaritetsprövningen för att distansera sig från EU-samarbetet. Man kan fundera över vem det är som förflyttar sig i Europafrågorna, om det är vi socialdemokrater eller om det är Tomas Tobé och Moderaterna.
Det jag försökte säga i mitt anförande var att oavsett vad vi tycker om alla olika hanteringar av Europafrågorna i det svenska parlamentet prövar vi oss fram och försöker att hantera Lissabonfördraget, de regler som gäller och våra olika processer för att det ska fungera.
Det kommer nog att ta lite tid innan den subsidiaritetsprövning som vi nu är inne i sätter sig så att vi får en rimlig behandling av detta och så att det kommer att fungera som det är tänkt och som är rimligt för kommissionen, Europaparlamentet och Sveriges riksdag. I det läget var det min tanke att man skulle kunna ha en subsidiaritetsprövning som prövade just subsidiariteten och inte sakfrågan.
Jag inser att alla som är motståndare till samarbete på Europanivå kommer att använda subsidiaritetsprövningarna för att hävda sin Europakritiska linje. Jag blir möjligen lite förvånad över att det kommer från Moderaterna och Tomas Tobé.
Patrik Björck (S):
Det här handlar om vår uppfattning i subsidiaritetsprövningen. Det är den vi har tagit ställning till och inget annat. Tomas Tobé var lite sen in i kammaren och missade tydligen de delar av mitt anförande där jag mycket tydligt slog fast att den svenska modellen baserad på kollektivavtal mellan starka parter inte i något läge får inskränkas utan ska stärkas.
Där kan jag lugna Tomas Tobé. Däremot har vi fört en helt annan debatt, bland annat i går kväll, om hur den moderata politiken, som Tomas Tobé framför allt för fram i arbetsmarknadsutskottet, kraftfullt försvårar för parterna att agera på den svenska arbetsmarknaden. Ni lägger förslag efter förslag som kraftigt försämrar möjligheten att driva den svenska modellen, men det är en helt annan debatt, fru talman.
Det är inte en debatt som vi ska föra här. Jag för gärna en debatt om hur moderat politik urholkar den svenska modellen, men det har inte med dagens ärende att göra. Här handlar det om bedömningen av om det är möjligt att visa solidaritet i Europa genom att medlemsstaterna själva agerar eller om man gör det bättre på unionsnivå. Vi har konstaterat att vi delar kommissionens uppfattning att detta kan göras på unionsnivå.
Det är det vi tar ställning till här i dag. Sedan kan man naturligtvis använda subsidiaritetsprövningar för att hävda en EU-kritisk linje i största allmänhet. Det är naturligtvis vars och ens möjlighet att göra det i den här kammaren, och jag kan inte på något sätt moralisera över det. Jag kan bara vara lite fundersam inför att det kommer just från Tomas Tobé. Debatten i sakfrågan kommer vi att få återkomma till, och den ser jag fram emot.
Det ska bli spännande att få ta den med Tomas Tobé.
Patrik Björck (S):
I det här ärendet, som är en subsidiaritetsprövning av förslaget till förordning om Europeiska unionens program för social förändring och social innovation, stöder vi regeringens och utskottets förslag. Jag tänker egentligen bara uttrycka det stödet och försöka avhålla mig från den typ av debatt som Tomas Tobé försökte dra i gång.
Jag lovar, herr talman, både den här kammaren och Tomas Tobé, att vi självklart kommer att kunna diskutera sakinnehållet i både detta utlåtande och det andra utlåtandet när det är dags att diskutera och besluta om detta. Det vi tar ställning till i dag är subsidiaritetsprövningen. Där ställer vi oss bakom utskottets förslag i utlåtandet.
Patrik Björck (S):
Sven-Olof Sällström kände sig träffad när jag talade om rasism, högerextremism och främlingsfientlighet. Det kan jag förstå eftersom Sven-Olof Sällström står för rasism, främlingsfientlighet och högerextremism. Nu antog Sven-Olof Sällström utmaningen, och det är jag glad för.
Sedan säger han att något som händer i samhället inte är hans fel utan att det är mitt ansvar. Jag har inga problem med den verklighetsbeskrivningen. Det är mitt ansvar. Det är ett ansvar för alla människor som tar sitt ansvar som demokratiska samhällsmedborgare. Det är naturligtvis ett särskilt stor ansvar för någon som representerar ett demokratiskt parti. Självklart är det mitt ansvar. Jag tar på mig det.
Självklart kommer jag också att arbeta för att fullfölja och leva upp till det ansvaret. Det ansvar som man har när man hamnar i Sveriges riksdag är naturligtvis inte att sticka undan problem och försöka avhända sig ansvaret. Om man har den uppfattningen har man hamnat på fel plats, tycker jag. Demokratiskt valda är vi alla här, och det respekterar jag.
Det finns demokratiskt valda personer i partier som motsvarar Sven-Olof Sällströms parti även i andra parlament i Europa. Det var inte det som var mitt problem. Vad ska vi då göra åt detta? Jo, vi ska se problemen. Det finns problem med integrationen - stora problem - och dem måste man se och använda de metoder som politiken ger oss att arbeta med dem.
Det viktigaste problemet tog jag upp som hastigast i mitt huvudanförande, och det är jobben, alltså att man har en politik som skapar jobb. Det är den absolut viktigaste frågan även när det gäller integrationen. Nu handlar den här debatten om kommissionens meddelande, så jag håller mig till det.
Patrik Björck (S):
Man kan inte förneka den verklighet som finns och som vi alla ser och vet om. Vi vet varifrån Sverigedemokraterna kommer. Vi vet vad det är för ett parti. Vi vet vad de har för agenda. Vi vet vad de har för politik, och vi vet vad de vill bygga för samhälle. De vill säga nej till allting som har med invandring att göra. I stort sett i varenda fråga som kommer upp i den här kammaren och som har med invandring att göra vaknar Sverigedemokraterna.
Det bygger man hela sin politik på. Det vi ser och hör drar vi slutsatser av, Sven-Olof Sällström. Vi kan se hur Sven-Olof Sällströms partikamrater yttrar sig i andra utskott, där man till och med får skriva om betänkandetexter för att de ska platsa inom lagens råmärken när man hanterar andra människors trosuppfattningar. Detta är bara fakta. Jag har att förhålla mig till fakta.
Ingen skulle naturligtvis vara gladare och lyckligare än jag om det inte var fallet, men tyvärr, Sven-Olof Sällström, har väl verkligheten kommit i kapp er. Förhoppningsvis kommer väl er politik, era uttalanden och vad ni står för att granskas av medierna, av väljarna och av medborgarna. Sedan har vi ett val 2014.
Vill man då stå för den politiken av politik får man väl stå upp för den och vara lite mer rakryggad än Sven-Olof Sällström, som går och sätter sig under ett replikskifte. Fakta kvarstår. Jag redogör bara för det ni står för, det ni har i era partiprogram och det ni lägger fram som förslag i riksdagen, liksom för det ni inte får skriva in i betänkandetexterna och det ni säger från den här riksdagens talarstol. Jag bara redogör för det och ingenting annat.
Patrik Björck (S):
Det var med stigande intresse jag lyssnade på Maria Plass anförande. Jobbskatteavdragen anförde Maria Plass som någonting som skulle ha förbättrat arbetsmarknaden. Forskningen säger att några jobbskapande effekter av jobbskatteavdragen inte är mätbara. Maria Plass säger att man har förbättrat matchningen. Det är så att öronen trillar av. Är det någonting som inte fungerar på svensk arbetsmarknad är det matchningen. Det är bara att gå till Svenskt Näringsliv och höra vad de tycker om det här. De säger att det är skandal.
Sedan säger Maria Plass i sitt anförande att arbetsmarknaden fungerar bättre och att arbetslösheten är lägre. Det är fullständigt anmärkningsvärt, fru talman, att man kan ha en sådan verklighetsbeskrivning som inte finns över huvud taget någonstans. Det är fel från start till mål. Det är inte en siffra rätt. Det var bara ett konstaterande om ett mycket märkligt anförande, men nu vill jag ställa några frågor, fru talman.
Det skulle vara spännande om Maria Plass kunde svara på dem, eftersom Josefin Brink inte fick svar över huvud taget på sina mycket enkla och väl berättigade frågor. Jag skulle vilja att Maria Plass förklarade hur hon menar att en försämrad a-kassa minskar arbetslösheten. Det tycker jag skulle vara spännande att få höra. Sedan skulle jag vilja ställa en av mina klassiska frågor, som jag inte har fått svar på hittills men som jag ändå hoppas och tror att jag någon gång ska få utredd.
Vilken nivå på ersättningen är den optimala för att man ska uppnå de effekter som Maria Plass vill uppnå med sin arbetslöshetsförsäkring? År 2006 satte man 680 kronor som högsta ersättningsnivå. Det skulle med dagens löner motsvara ca 800 kronor. Uppenbarligen var den nivån för hög 2006 eftersom man ligger kvar på den nivån snart sex år senare.
Men vilken nivå behöver man ha på arbetslöshetsförsäkringen för att uppnå de effekter man vill uppnå?
Patrik Björck (S):
Maria Plass säger att jag ofta använder ordet "misslyckat" här i kammaren. Det beror på att jag nästan alltid debatterar regeringens arbetsmarknadspolitik när Maria Plass är här. Det är alltså inte så konstigt. Maria Plass vill inte diskutera a-kassan över huvud taget, för målsättningen är att folk ska komma i arbete. Men sanningen är att arbetslösheten stiger. Långtidsarbetslösheten biter sig fast, och ungdomsarbetslösheten är en katastrof. Det är sanningen. Maria Plass ger inte folk någon möjlighet att komma i arbete.
Men jag är en tålmodig person och tror egentligen gott om människan. Jag skulle, fru talman, vilja att Maria Plass förklarade för mig hur en försämrad a-kassa minskar arbetslösheten. Jag ska nöja mig med den enda frågan den här replikomgången. Ni säger att försämringen av arbetslöshetsförsäkringen är den enskilt viktigaste åtgärden för att komma åt arbetslösheten.
Det är ingenting som jag hittar på, utan någonting som regeringen och ni i allianspartierna i utskottet säger och som står i betänkandet. Ni använder i och för sig inte ordet "försämringen", utan talar om "förändringarna" eller "reformerna" i arbetslöshetsförsäkringen.
Jag tycker att det är fullständigt berättigat, fru talman, att Maria Plass förklarar hur en försämrad a-kassa minskar arbetslösheten.
Patrik Björck (S):
Hans Backman, Folkpartiet! I de allra flesta debatter vi tidigare har haft om arbetslöshetsförsäkringen har Hans Backman pratat om höjda ersättningsnivåer. Jag kanske hörde fel, men jag hörde inte att Hans Backman gjorde det den här gången. Det är en liten förändring. Det verkar som om Hans Backman nu har anpassat sig till den moderatledda regeringens arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkringen.
Tidigare har Hans Backman åtminstone låtsats att han var folkpartist. Hans Backman pratar om att det är viktigt med en välutformad försäkring. Han pratar om att man ska hitta balanspunkten. Sedan tar Hans Backman avstånd från den beskrivning av försäkringen som vi socialdemokrater, och även Vänsterpartiet, gör. Det tolkar jag så att Hans Backman är väldigt nöjd och inte vill göra några förändringar.
Det går inte att förstå Hans Backmans anförande på något annat sätt. Då blir frågan: Anser Hans Backman att den här försäkringen har nått den balanspunkt som Hans Backman tycker att man ska eftersträva i försäkringen? Anser Hans Backman att försäkringen är välutformad och att den fyller de funktioner som man har rätt att kräva av en arbetslöshetsförsäkring?
Anser Hans Backman att det är så, givet att en halv miljon människor har lämnat försäkringen för att den är så dyr och dålig, givet att det knappt är 3 procent som har sin inkomst försäkrad och givet att de allra flesta arbetslösa över huvud taget inte finns med i försäkringen?
Är det så Hans Backman skulle vilja beskriva en väl utformad försäkring där han har funnit sin balanspunkt samtidigt som han tycker att det är anmärkningsvärt att vi socialdemokrater kritiserar det här misslyckandet?
Patrik Björck (S):
Det sista var lite hoppfullt. Då kan jag ställa min favoritfråga. Vilken är den optimala ersättningsnivån? Tack för den ingången, Hans Backman! Jag blir inte riktigt klar över om Hans Backman anser att balanspunkten är hittad. I anförandet var Hans Backman oerhört nöjd med försäkringen. Nu känner jag igen Hans Backman lite mer när han kommer med de här tankarna om höjda ersättningsnivåer. Det finns uppenbarligen en spricka mellan allianspartierna om hur försäkringen ska vara utformad.
Det skulle vara spännande om Hans Backman kunde förklara för oss vilken ersättningsnivå som är den välutformade försäkringens ersättningsnivå. Hans Backman frågar mig varför vi inte vill införa ett obligatorium. Det finns en mängd olika skäl till det. Det allra viktigaste skälet är att det inte löser några problem. Kan Hans Backman förklara för mig på vilket sätt det skulle lösa några som helst problem?
Det skulle vara väldigt spännande att höra. På vilket sätt ska man hantera att 3 procent har sin inkomst försäkrad? På vilket sätt ska man hantera att de allra flesta arbetslösa står utanför försäkringen? Hur skulle det förändras om man gjorde den obligatorisk? Det skulle jag vilja att Hans Backman svarade på.
Framför allt skulle jag vilja höra om ersättningsnivån och den väl balanserade punkten när ersättningsnivå fungerar. Är Hans Backman medveten om att den ersättningsnivå på 680 kronor som Hans Backman försvarade 2006 ligger kvar på 680 kronor? Med löneutvecklingen motsvarar det en ersättningsnivå på ca 800 kronor.
Om den var välbalanserad 2006 kan den omöjligen vara det nu. Om den är det nu måste det ha varit helt fel 2006. Kan Hans Backman reda ut det lite grann för oss?
Patrik Björck (S):
Det är spännande med arbetsmarknadspolitik, Annika Qarlsson och Centerpartiet, och det ska bli roligt att följa det här framöver. Rösta på Centern så sänker vi din lön! Det kommer att sitta fint i valrörelsen. Avskaffar vi anställningsskyddet också kommer det att bli riktigt lajbans.
Jag kostade på mig ett lite raljerande tonfall inledningsvis, och jag ska nu övergå till att berömma Annika Qarlsson. Hon har faktiskt läst betänkandet, och det tycker jag är bra. Och Annika Qarlsson har svarat på den fråga som jag har ställt till hennes kolleger förut, hur man har tänkt sig det här, hur teorin ser ut för att en försämrad arbetslöshetsförsäkring ska skapa fler jobb.
Då säger Annika Qarlsson så här, precis som det står i betänkandet: öka sökaktiviteten och stärka incitamenten. Det är teorin bakom den försämrade arbetslöshetsförsäkringen. Då blir min fråga, eftersom vi nu kan gå vidare i den här diskussionen: Tycker Annika Qarlsson att det här har lyckats när arbetslösheten ökar, när långtidsarbetslösheten biter sig fast, när ungdomsarbetslösheten ökar?
Har den ökade sökaktiviteten och de stärkta incitamenten lyckats? Är det Annika Qarlssons bild? Det är min första fråga.