Tobias Billström (M):
Först och främst ska jag säga att jag naturligtvis känner till att första instansen, Migrationsverket, så sent som i går fattade beslut där verket konstaterar att det råder inre väpnad konflikt i en del av Afghanistan. Vad gäller de frågor som Kalle Larsson har ställt kan jag konstatera att det inte går att svara på något annat sätt än att ge det svar som Kalle Larsson tidigare fick. Detsamma gäller de frågor som Magdalena Streijffert ställde.
Något initiativ att ändra utlänningslagens bestämmelser om skyddsbehövande i övrigt kan inte aktualiseras innan Migrationsöverdomstolen har haft möjlighet att närmare klargöra innebörden av bestämmelsen. Jag måste säga att det blir ganska så allvarligt och anmärkningsvärt. Så sent som 2006 införde Socialdemokraterna själva i majoritet den nya process- och instansordningen.
Man bestämde sig för en ordning där politiker inte fattade beslut om vem som skulle få lov att stanna och vem som inte skulle få lov att stanna. Det är en ordning med självständiga domstolar och ett självständigt Migrationsverk som ska fatta besluten i de här frågorna. Men nu helt plötsligt står Magdalena Streijffert här i kammaren och propagerar för exakt motsatt uppfattning. Vi politiker ska ha uppfattningar. Vi politiker ska styra och ställa. Vad hände med de självständiga domstolarna, Magdalena Streijffert?
Om det som du säger här är Socialdemokraternas officiella uppfattning är det synnerligen anmärkningsvärt och måste i så fall betraktas som ett allvarligt avsteg från de principer som tidigare gällt för det partiet. Sedan vill jag gärna poängtera att den utvärdering av instans- och processordningen som har inletts måste få ta sin tid.
Vad som kan behöva justeras i utlänningslagens skyddsbestämmelser kommer vi förhoppningsvis att bättre kunna svara på efter den särskilda utredarens arbete och efter de synpunkter som många säkert kommer att ge på utvärderingen. Frivilligorganisationerna till exempel kommer redan under utredningens gång att kunna lämna sina synpunkter genom en referensgrupp till utredningen.
Att utvärderingen görs innebär naturligtvis inte att det inte finns enskilda frågor som behöver tas upp under mellantiden och leda till lagstiftning. Men det kan vara värt att betona att det redan sitter en utredning som tittar på de här frågorna i lugn och ro. UNHCR:s fakta, information och bedömningar tillvaratas i asylprocessen. Men det är inte att betrakta som en rättskälla som måste följas.
Det är den lag som riksdagen, denna kammare, har beslutat om som Migrationsverket och domstolarna ska tillämpa. Utlänningslagen mer än uppfyller alla Sveriges internationella förpliktelser, till exempel flyktingkonventionen. Jag tycker att det är anmärkningsvärt när man lyssnar på debattdeltagarna att man inte funderar över detta.
Vädjanden från UNHCR om att vi bör göra hänsynstaganden som går längre än vad det finns internationella överenskommelser om tar inte över den individuella bedömning som ska göras enligt utlänningslagen. I vissa fall svarar utlänningslagen mot vad UNHCR vädjar om. I andra fall finns det en skillnad. Jag ska återvända till Kalle Larssons ursprungsfrågor. Är det nödvändigt för politiker att göra ställningstaganden?
Självklart är det så, men absolut viktigast är att man står upp för de bedömningar och de principer som man en gång har varit med om att införa och besluta om. Jag deltog i arbetet i den här kammaren med att införa den nya instans- och processordningen. Jag påpekade under den resan alla de problem som fanns med att politiker gick in, tyckte och tänkte på olika sätt.
Jag såg vad som hände i samband med den tillfälliga lagstiftningen, den som gav tusentals irakier med lagakraftvunna avvisningsbeslut en möjlighet att på nytt få sina fall omprövade. Vilka signaler skickade det ut i världen om vad vi egentligen står upp för? Vill vi ha ordning och reda i asylprocessen eller inte? Allt detta har lett mig till den bedömning som jag står för här i kammaren i dag.
Det är en bedömning som ligger diametralt motsatt till den som Kalle Larsson står för, att politiker ska kliva in precis när som helst i processen, kasta upp alla brickorna i luften, rensa spelbordet och strunta i de beslut som är fattade. Så agerar inte den här regeringen, och det är jag väldigt stolt över.