Kalle Larsson (V):
Guantánamo har kommit att bli nästan synonymt med de övergrepp mot mänskligheten som det USA-ledda kriget mot terrorismen inneburit. Man struntar i mänskliga rättigheter om de mänskliga rättigheterna skulle gälla muslimer eller andra som på vaga eller inga grunder påstås hota den amerikanska säkerheten. Vi vet numera mycket om vad som hänt i Guantánamo.
Inte bara personer som suttit där har i böcker, tidningsartiklar och på alla upptänkliga sätt berättat vad de varit med om, utan också personer som deltagit i utdelandet av straff och medverkat till tortyr har vittnat om att de gjort det. Vi vet att det har förekommit. Vi vet inte vad som förekommer i dag.
Det är självklart att vi måste försöka vara överens, och det tycks som om Guantánamolägret ska stängas. Den avgörande frågan är om regeringen är beredd att bidra till stängningen av lägret. Än så länge är svaret på frågan ett njae, i alla fall inte genom att hjälpa oskyldiga, eller personer mot vilka det åtminstone inte finns några misstankar, att få komma till Sverige för att kunna börja bygga sig en framtid här.
Denna lilla konkreta handling av solidaritet är ingen stor gest för Sverige. Vi pratar inte om tusentals människor. Vi pratar om några få personer. Det är emellertid en viktig symbolisk markering att Sverige är berett att hjälpa till att stänga lägret. I annat fall kommer det att ta lång tid.
Många av de länder från vilka de som nu sitter i Guantánamo kommer kommer inte att beredvilligt ta emot sina medborgare. Om de gjorde det är det inte säkert att det vore så bra. Risken är stor för att man, om man en gång suttit i Guantánamo, drabbas av förföljelse i hemlandet. Herr talman!
Det svar som avges innehåller ett intressant användande av begreppet "väpnad konflikt". Sådana finns tydligen i en rad länder över världen. Jag ska försöka undvika att påminna migrationsministern om alla de diskussioner vi har haft här i kammaren där migrationsministern har vägrat att säga huruvida det råder väpnad konflikt i Irak eller Afghanistan. Det må vara hänt. Det svar vi får är: "Det naturliga är att USA erbjuder skydd."
Men, herr talman, detta är inte en fråga vilken som helst, där man kan gå enligt naturliga och rimliga riktlinjer. Det här är ett av de värsta fångläger som mänskligheten har sett. Det är övergrepp satta i system. Måste vi då inte frångå vad som känns naturligt, rimligt och rätt och göra vad vi kan för att underlätta stängandet?
Jag citerar igen ur svaret: "I normalfallet kommer förslag om vidarebosättning från UNHCR." Men, herr talman, det här är inget normalfall. Det här är ett fall som kräver omedelbar handling. Det är trots allt ingenting som hindrar att Sverige oberoende av UNHCR kan ha en åsikt om att man behöver hjälpa människor som befinner sig i det desperata ingenmanslandet, som Guantánamo i dag är.
Det som just nu pågår är att land efter land - Luciano Astudillo har föredömligt berättat om detta - nu säger: Vi kan hjälpa till! Vi kan ta en liten del av ansvaret! Men Sverige beskrivs just nu i internationell press som ett av de länder som håller emot, som ett av de länder som vägrar ta det ansvaret.
Vi har ett rykte om oss att vara ett land som har en human och generös flyktingpolitik. Det må vara hur det vill med den saken, men det ryktet håller just nu på att skjutas i sank. En liten enkel handling går att göra för att ställa det till rätta.