KBLab/rixvox huggingface dataset:
Martin Kinnunen (SD):
Tack för frågorna, Emma Nohrén. Den miljöbudget som vi kommer att fatta beslut om - kanske inte i dag, men i morgon - är en av de största miljöbudgetarna någonsin. Jag skulle nog säga att den är något för stor. Man skulle kunna prioritera bättre bland utgifterna. Huvudanledningen är att staten lägger väldigt mycket skattepengar på att subventionera bilar.
Olika typer av laddbara fordon subventioneras med skattemedel, och det är en satsning som nu kommer att fasas ut. Det är eftersträvansvärt och något som vi från Sverigedemokraternas sida har påtalat behovet av i många år. Det är inte rimligt att lägga en stor del av skattebetalarnas pengar på att subventionera fordon. Det är också en ineffektiv satsning, eftersom en stor del landar i ökade marginaler hos fordonsförsäljarna.
En stor andel landar också på den norska marknaden. Det är en dålig, ineffektiv satsning. När vi har fått bort den kommer miljöbudgeten att minskas eftersom det är den största posten. Vi sverigedemokrater vill också minska införskaffandet av skyddade områden, och det är för att det inte finns något sådant behov. Felaktiga definitioner av skyddade områden ligger bakom alltför stor penningrullning på det här området.
Det finns inget sådant akut problem i det svenska samhället. Vad gäller satsningar återfinns en lång rad sådana i budgeten, till exempel kraftfulla satsningar på laddinfrastruktur och en helt ny politik för mer kärnkraft i Sverige. Vi har även offensiva satsningar på bio-CCS, satsningar på internationella klimatinvesteringar med mera. Det saknas inte satsningar i den här budgeten.
Men jag tror definitivt att vi kan slimma miljöbudgeten ytterligare, prioritera ännu bättre med skattebetalarnas pengar och samtidigt nå bra effekter på miljö- och klimatområdet.
Martin Kinnunen (SD):
Anna-Caren Sätherberg redogör för Socialdemokraternas miljöbudget. Jag kan konstatera att skillnaderna mot vår inte är enorma. Det är några procents skillnad. För Sverigedemokraterna är miljöfrågorna, som jag redogjorde för i mitt anförande, högt värderade. Särskilt viktigt är att vi åtgärdar de miljöproblem som vi själva bär direkt ansvar för i vårt land och som vi mycket enkelt kan åtgärda.
Sanering av förorenade områden har varit ett prioriterat område för Sverigedemokraterna. Tanken är att det är förorenaren som ska betala. Men dessvärre finns huvudmannen inte alltid kvar. Då har staten ett ansvar. Det är ett mödosamt arbete. Det kommer att ta lång tid, och ännu längre tid kommer det att ta att återställa de tusentals områdena om man, som Socialdemokraterna vill göra, kraftigt skär ned stödet.
Min fråga till Anna-Caren Sätherberg blir således: Varför vill Socialdemokraterna slakta anslaget till sanering av förorenade områden?
Martin Kinnunen (SD):
Anna-Caren Sätherberg talar om prioriteringar. En viktig prioritering för Socialdemokraterna är att bränslepriserna måste upp och att man på detta sätt behöver spä på inflationen ytterligare. I valrörelsen 2014 deklarerade dåvarande finansministerkandidaten och sedermera statsministern, Magdalena Andersson, att skatterna på bensin inte skulle höjas. Det var redan alldeles för dyrt att tanka, hette det. Men detta löfte var ingenting värt.
Sedan dess har vi haft ökade skatter. Vi har haft nya styrmedel som har ökat bränslepriserna kraftigt. I den socialdemokratiska budgeten fortsätter man på denna väg. Bränslepriserna ska upp. Man vill ta bort den skattesänkning som Sverigedemokraterna drev igenom. På detta sätt skulle priset för bensin och diesel öka med 1 krona litern. S förordar ett kontantstöd. Det är lite oklart hur man har räknat på det.
Riksdagens utredningstjänst har inget pm som visar hur den modellen ser ut. Men det står av allt att döma klart att pengarna skulle ätas upp vid pump på grund av prisökningen, till följd av skatteökningen. Och de administrativa kostnaderna är rimligtvis höga. Om senast ett år kommer Sverigedemokraterna och de övriga samarbetspartierna att ha sänkt reduktionsplikten, men Socialdemokraterna talar sig varma för detta styrmedel.
Planen är att reduktionen för diesel ska upp till 75 procent. Det är en chockhöjning. Då är frågan: Hur högt vill egentligen Socialdemokraterna att priset ska bli på diesel? I år har vi haft en prisvariation på mellan ungefär 23 och 28 kronor. Men med 75 procents reduktion får vi kanske förvänta oss en bit över 40 kronor framöver. Är det rimligt? Varför vill Socialdemokraterna prioritera på detta sätt?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack för din fråga, Jens Holm! Kristdemokraterna tycker att det är viktigt att kunna diskutera alla olika frågor, precis som du var inne på, inklusive beteskravet. Om du lyssnade på mitt anförande hörde du att vi anser att korna ska kunna få gå ut men att kor som finns i lösdriftsstallar ska kunna få vara inne.
Vi tycker att det är viktigt att man lyfter fram den frågan. Om man har besökt gårdar som har detta ser man också att djuren mår väldigt bra. Vi tycker att det är viktigt att man konkret vågar titta på detta. Om vi inser hur bönderna har det i dag måste vi inse hur tuffa regler de har.
Kristdemokraterna och jag hade en mjölkens dag här i riksdagen för att lyfta fram frågan hur tufft det är för mjölkbönderna. Min fråga till ledamoten Jens Holm är automatiskt: Vad har du gjort för Sveriges mjölkbönder? Vad finns det för besked från Vänsterpartiet?
När man hör Jens Holm diskutera i dag handlar mycket om mycket tuffare krav för Sveriges lantbrukare, fru talman. Det är vad jag hör från ledamoten.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack för din fråga, Jens Holm! Kristdemokraterna tycker att det är väldigt viktigt att vi kan diskutera olika frågor i kammaren. Beteskravet är en sådan fråga vi måste kunna diskutera. Vi måste lyfta på varje sten och inse att det just nu är en mjölkkris. Bönderna har ett otroligt allvarligt läge. När man lyssnar på lantbrukare är det en del i detta. Det finns flera saker vi kan göra.
Men det är en del som gör att konkurrensen blir mycket svårare för våra mjölkbönder. Kristdemokraterna anser att de kor som går i lösdriftshallar ska kunna vara inne. Det innebär inte, Jens Holm, att varenda kossa kommer att gå inne. Det vill inte Kristdemokraterna, om du hörde vad jag sa i mitt anförande. Vi menar att det är viktigt att korna fortsatt går ute.
Men det finns vissa krav och vissa regler som gör att det är svårt för våra svenska mjölkbönder att bedriva produktion i landet. Då måste vi titta på det. Den dag vi inte vågar se på detta är vi illa ute. Det gäller att lyfta fram frågorna och diskutera. Vad kan vi göra för att underlätta för att vi ska kunna ha en mjölkproduktion kvar i vårt land? Det är ett av de förslag som kommit fram. Låt oss lyfta frågan mer i kammaren.
Jag är gärna känd som den som tjatar om och diskuterar mjölkproduktion i vårt land. Det gör mig ingenting att du tycker att jag tjatar mycket om detta. Det är så viktigt att vi har produktionen kvar i landet.
Magnus Oscarsson (KD):
Till ledamoten Carl Schlyter vill jag bara säga så här: Det låter på ditt anförande som om allt är frid och fröjd för landets bönder. Jag tänkte när jag hörde dig: Har Miljöpartiet missat att det pågår en mjölkkris? Det är faktiskt den värsta i mannaminne.
En mjölkbonde per dag slutar - det är alltså sju i veckan. Vi har redan nu bekymmer med att få mjölken att räcka till alla mejeriprodukter. Om man läser Konkurrenskraftsutredningens slutbetänkande, som vi fick ta del av för några veckor sedan, ser man att våra bönder har det mycket tuffare och svårare än de europeiska bönderna.
Jag vill bara fråga ledamoten Carl Schlyter på vilket sätt svenska mjölkbönder har ett större mervärde med de krav som vi har i vårt land.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Carl Schlyter, för ditt svar! Jag är som sagt ute och möter lantbrukare, mjölkbönder, runt om i landet och hör hur tufft de har det. De ställer frågan gång på gång: Magnus och ni andra som är politiker! Hur kan konkurrensen göra så att vi konkurrerar på samma villkor som europeiska bönder? Det jag framför allt tycker är viktigt är att vi inte bara pratar utan också visar resultat.
Jag tycker att det är intressant, det du säger om EU-reglerna och framför allt om inköp till kommuner och landsting. Det är viktigt att vi går före. Precis som jag sa och som du också var inne på är det märkligt att vi har sådana tuffa djurregler i vårt land men att de offentliga aktörerna köper från Europa som om det inte var någonting. Det är ju helt skrämmande att det är på det sättet.
Min fråga till dig, ledamot Carl Schlyter, är återigen: Kan du som sitter i regeringen jobba för att det ska bli enklare för kommuner och landsting att ställa kraven för att köpa så att vi slipper det här att vi inte själva handlar från lantbrukarna i vårt eget land?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ledamoten Jens Holm för hans viktiga fråga. Det är bra att du tar upp det här, Jens Holm, för det är precis det jag tycker att vi visade under våra åtta år vid regeringsmakten: att vi inte bara pratade och hade diskussioner. Vi har på punkt efter punkt kunnat visa att vi tillsammans med övriga allianspartier kunde ha en duglig regeringspolitik och minska utsläppen.
Du säger själv, ledamot Jens Holm, att det inte kommer några pekpinnar från Vänsterpartiets sida. Jag tycker att jag i ditt anförande hörde att det var just pekpinnar du hade. Du talade till exempel om att kilometerskatten var jätteviktig - och vem drabbas av kilometerskatten, Jens Holm? Det gör naturligtvis de som är längst bort på banan, alltså de som behöver få sin mjölk hämtad eller sitt timmer hämtat. Det är de som får stå för detta.
En annan sak du är emot är Förbifart Stockholm. Kristdemokraterna och andra allianspartier har lyssnat på vad näringslivet säger, och de säger att vi ska akta oss för att inte göra detta eftersom det skulle slå direkt mot näringslivet. Nålsögat i Stockholm är riktigt besvärligt. Har ni från Vänsterpartiet lyssnat på näringslivet? Är näringslivet viktigt för Sverige, Jens Holm?
Magnus Oscarsson (KD):
Jens Holm frågade om några saker regeringen har gjort. Jag ska lyfta fram exempelvis Ostlänken, där vi satsar miljarder på att förbättra vår järnväg från Stockholm ned till bland annat Linköping. Det är en början, och det är riktigt viktiga saker. En annan sak vi satsade på i vårt förslag var en premie för att köpa miljöbilar.
Det förstod jag att Vänsterpartiet nog var emot. Man tyckte att det var ett dåligt förslag, och det tycker jag är synd. Det jag tycker att vi ska satsa på framåt är exempelvis skogen. Skogen är viktig för vårt samhälle och vårt land, och det är viktigt att vi jobbar vidare med de frågorna och ser vilken innovation det kan bli med just skogen i framtiden. Det är något vi vill lyfta fram.
Ledamot Jens Holm, du säger precis det jag trodde: Om du får välja lyssnar du hellre på dem som cyklar i stället för dem som driver vårt näringsliv. Kristdemokraterna vill lyssna på båda parter, för vi vet att vårt land inte kommer att kunna vara så bra som det är i dag om vi inte har ett näringsliv som blomstrar och om vi inte har våra företag som kan driva på.
A och O är alltså att ha ett företagsklimat som är riktigt bra. Jag tror tyvärr inte att det jag hör från dig visar att näringslivet kommer att blomstra om ni får mer att säga till om framöver, Jens Holm. Tvärtom känns det som att ni vill lägga en våt filt över vårt näringsliv. Det tycker jag är allvarligt, och det visar till och med det du har sagt till mig här i dag.
Magnus Oscarsson (KD):
Vill du få ett eftermäle som Sveriges sista kolbaron? Så sa ett av Miljöpartiets språkrör, Gustav Fridolin, i en valdebatt. Han hade en kolbit med sig och lyfte fram detta. Han hade debatten med dåvarande statsminister Fredrik Reinfeldt. Jag talar naturligtvis om det Vattenfallsägda kolkraftverket Moorburg, som ligger i Hamburg.
Det är lätt att stå vid sidan av och ha åsikter om hur man ska göra. Nu, mina damer och herrar, är det faktiskt så att Miljöpartiet sitter vid regeringsmakten. Då är min fråga till ledamoten Stina Bergström: Vad tänker Miljöpartiet göra åt detta? Eller kommer vi att se Åsa Romson som den sista kolbaronen i Sverige?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Stina Bergström! Det är precis som du säger. Det är det här Vattenfallägda kolkraftverket som släpper ut 8-9 miljoner ton klimatfarlig koldioxid varje år. Då är det intressant att höra: Vad är det för handlingsplan som ni nu visar upp, Stina Bergström och Miljöpartiet, i regeringen? Vad har ni för planer? Vad är det för mål ni har?
Pratar vi om en tidsperiod på en månad, eller är det ett halvår? Vad är planen? Det vore intressant för mig och, tror jag, för alla som lyssnar på detta att få veta det. Vi pratade förut om att ni har satsat i er regeringsplan just på det förnybara. Ni har tänkt mycket på detta. Det är bra. Det är jättespännande för framtiden med solenergi.
Det är klart att det då känns lite märkligt att man först ska satsa på solenergi och att ni sedan tänker beskatta den. Det är intressant att veta hur ni egentligen tänker där. Det låter som att ni ena stunden ger och att ni sedan tar tillbaka på något sätt.
Magnus Oscarsson (KD):
Det var bättre förr, säger man ibland. Allt var inte bättre förr. Den ökande miljömedvetenheten de senaste årtiondena är ett väldigt välkommet exempel på detta. Den kristdemokratiska förvaltarskapstanken innebär bland annat att vi måste vårda vårt vatten och våra hav - inte minst har vi ett ansvar inför kommande generationer.
Men samtidigt som vi ska agera klimatsmart måste vi ha en eftertänksamhet i hur vi gör det. Låt oss ta som exempel den åkermark som våra förfäder arbetade upp. Jag vill lyfta fram ett exempel av alla som finns: Bjälboslätten, som ligger mellan Väderstad och Skänninge i Östergötland.
På denna slätt med ca 2 500 hektar fin, bördig jordbruksmark ska det enligt vattendirektivet tas bort ca 380 hektar till våtmark. Detta enligt förslag från Havs- och vattenmyndigheten. Det kan inte vara rimligt att vi lägger ansvaret i knät på en myndighet som inte har avvägningsansvar.
Här måste vi återta ansvaret och diskussionen så att vi har åkermark kvar för produktion av livsmedel även i framtiden. Det är också ett förvaltarskap. Klimatförändringarna är antagligen det allvarligaste miljöhotet som världen står inför, men jag vill påminna om ett annat: den ökande antibiotikaresistensen.
Ni har säkert hört WHO:s varningar om hur katastrofala effekterna kan bli om våra antibiotika i förlängningen skulle bli verkningslösa. Det är en fasansfull tanke. Tyvärr finns det tecken som tyder på att läkemedelsrester i vårt avloppsvatten bidrar till problemet.
Under den förra regeringen drev socialminister Göran Hägglund den frågan i flera sammanhang. Fru talman! Det finns i dag inga krav på att reningsverken ska ha den utrustning som krävs för att få bort läkemedelsrester ur avloppsvattnet. Vi kristdemokrater vill att reningsverken ska ha den kapaciteten.
Vi vet att flera läkemedelsföretag har reningsverk med just denna kapacitet, och då är det bara rimligt att övriga också har det. Därför är jag glad över den breda uppslutning vi ser kring Kristdemokraternas motion i det här ämnet.
Även om Sverige inte är någon av de större bovarna på området har Miljömålsberedningen konstaterat att utsläppen av läkemedelsrester ökar. Vi bör kunna ta ansvaret för att vända den negativa trenden på hemmaplan. Men detta, fru talman, är ett problem inte bara här hemma.
Vi vet att problemet är stort i hela Europa. Här måste EU ta ett större ansvar - mer måste göras. Vi vet att verksamheten och medvetenheten i de här frågorna skulle behöva öka även i folkrika länder som exempelvis Indien.
Min och vår förhoppning måste vara att vårt land kan vara ett föredöme för hur vi tar i denna för mänskligheten mycket viktiga fråga. Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 4.
Magnus Oscarsson (KD):
För alla oss som vill se en levande landsbygd med betande djur, livskraftiga gårdar, brukade åkrar och öppna landskap är dagens situation mycket nedslående. Den pågående mjölkkrisen med ett allt mindre antal mjölkföretag - det är ett mjölkföretag per dag som slutar i Sverige - kommer att få allvarliga konsekvenser.
Kulturvärden som byggts upp genom generationer riskerar att bli övervuxna, övergivna och förstörda. För mig som kristdemokrat rimmar det illa med mina grundläggande värderingar om förvaltarskap och kontinuitet.
Jag menar att det inom jordbruket överlag är av största vikt att vi ser över våra regler och att vi där det är möjligt förenklar dem eller, i de fall där tiden har sprungit förbi dem, helt tar bort dem. De flesta av oss förstår nog att en fungerande byråkrati behövs, men onödig byråkrati behövs sannerligen inte.
Det är bondens skördar som ska tillåtas växa, inte pappershögarna på kontoret. Herr talman! Vi välkomnar regeringens och landsbygdsministerns initiativ med en livsmedelsstrategi som får sin start i morgon. En huvudfråga menar jag måste vara: Hur ska vi ha det i Sverige framöver?
Är livsmedelsproduktionen ett särintresse eller ett allmänintresse? Är Sverige ett land som ska producera mat? För oss kristdemokrater är det givetvis ett allmänintresse att vi ska producera mat och att jordbruket och människorna på landsbygden ska känna framtidstro. Herr talman!
Det kanske verkar omodernt att tala om självförsörjning. Men i händelse av ett förändrat säkerhetspolitiskt läge kan det bli dags att fundera i sådana termer igen. Det är onekligen bekymmersamt att Sverige i dag har en låg självförsörjningsgrad, ned mot 40 procent, när det gäller livsmedel.
Om ingenting görs riskerar det att sänkas ytterligare. Jag kan jämföra med vårt grannland Finland, där de är oerhört måna om jordbruket. Deras insikter om kriser och hur befolkningen kan drabbas lever fortfarande kvar. Trots att de liksom Sverige är med i EU har de en annan syn på självförsörjningsgraden.
Där är den faktiskt ca 80 procent. Bristen på framtidstro inom jordbruket leder på sikt till en kris i personalförsörjningen. Allt färre vill rekommendera sina barn att ta över gårdarna, vilket i sin tur leder till att det svenska jordbruket och landsbygden utarmas ytterligare.
Förslaget från regeringen om kilometerskatt är ytterligare ett hot för landsbygden. Herr talman! Vi måste ha en strategi för hur vi i stora drag ser på det vi är måna om i vårt land. Men huvudsaken måste vara att vi politiskt arbetar för att landsbygdens självförtroende ska stärkas.
Livsmedelsstrategin, förslaget till satsningarna på jordbrukets konkurrenskraft och de regelförändringar som diskuteras får inte stanna som hyllvärmare på våra kanslier. Detta måste få bäring på verkligheten bland människor som lever och verkar på landsbygden.
Naturligtvis står jag bakom Kristdemokraternas motioner, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 3 och 9.
Magnus Oscarsson (KD):
Vi behandlar miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU7 om kemikaliepolitiken. Med kemikalier är det som med så mycket annat: I rätt mängd och i rätt sammanhang kan de vara människan till nytta. I fel sammanhang gör de skada. Sverige bör verka för att våra förskolor blir giftfria.
När du lämnar dina barn ska du inte behöva vara orolig för att de ska utsättas för giftig exponering av något slag. Detta borde vara en enkel fråga. Vi vet om att våra barn kan ta mer skada av lägre halter än vuxna, alltså är det bättre att låta de här miljöerna vara helt giftfria.
Därför menar vi kristdemokrater att offentliga aktörer vid upphandlingar själva bör få ange vilka miljö- och hälsokrav de vill ställa på leverantören om inte motparten kan visa att kraven är oskäliga. I verksamheten kommer våra barn i kontakt med alltifrån nappflaskor och mat till leksaker och möbler.
Det är rimligt att huvudmännen ser över deras miljö så långt det någonsin är möjligt. Vi kristdemokrater vill också förbjuda bisfenoler i alla produkter som riktar sig till barn. Fru talman! Jag gläder mig åt skrivningen att EU måste öka takten när det gäller att begränsa kvicksilver och andra särskilt farliga ämnen.
Kvicksilver räknas in bland de skadligaste miljögifterna. Som alla vet bryts kvicksilver inte ned utan ansamlas i levande organismer och i miljön. Det är destruktivt för bland annat nervsystemet och fortplantningssystemet. Jag hoppas att vi fortsätter i denna mycket goda riktning. Fru talman!
På samma tema vill vi och våra alliansvänner öka takten när det gäller att begränsa användningen av eller fasa ut särskilt farliga ämnen, som hormonstörande ämnen. Vi vet att de kan leda till cancer, missbildningar, hjärt- och kärlsjukdomar och så vidare. Sverige har sedan länge drivit på i den här frågan på EU-nivå.
Resultatet är att vissa farliga ämnen i dag är förbjudna. Det är en välkommen utveckling som vi kan glädja oss åt. Jag skulle slutligen önska att Alliansens synpunkter om att likartade kemikalier ska kunna behandlas i grupp också beaktas.
Det är inte rimligt att en substans i en förbjuden kemikalie bara ska kunna modifieras något för att den ska byta namn och bli godkänd. Detta borde regeringen göra något åt.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Jens Holm, för att jag får säga lite mer här i dag! Det viktiga är att komma ihåg vad EU betyder. EU är så starkt att man kan gå i bräschen för detta. Det är någonting som vi tycker är jätteviktigt. Är det någonting som vi vill fortsätta med så är det att ta de här farliga miljösakerna som finns och trycka på tillsammans i EU. Då är vi starka.
Då kan vi få något gjort, och det är något som vi kristdemokrater kommer att fortsätta med. Vi kommer att fortsätta att driva på både här i kammaren och i EU-parlamentet.
Magnus Oscarsson (KD):
Återigen tack, Jens Holm! Vi är med i EU. Kristdemokraterna tycker att det är bra att vi är med i EU. Det är viktigt att vi är en stark aktör på den här planhalvan. Sverige ska vara en blåslampa i baken så att det blir något gjort. Är det någonting som vi jobbar med är det detta.
Jag kommer ihåg att Vänstern inte alltid har varit så positiv till just EU och att agera från EU. Vi kan ibland känna att ensam är stark, men det är inte sant. Är man flera är man mycket starkare. Kan vi vara aktiva i EU för detta är det väldigt positivt.
Magnus Oscarsson (KD):
Vi diskuterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU8 Avfall och kretslopp . Jag vill som siste talare i debatten passa på att berätta något riktigt positivt och bra, nämligen att materialåtervinningen i Sverige har tredubblats sedan 1990. Det har betytt mycket för miljön.
Enligt en beräkning har det bidragit till att våra utsläpp av växthusgaser är runt 10 procent lägre per år än vad de annars hade varit, vilket är positivt. Det vi kallar producentansvar infördes 1994. Alliansen höjde under sin tid i regeringen målet för återvinning och insamling.
Så sent som i augusti skärpte vi kraven på producenterna och införde vad som kallas odelat producentansvar. Sverige borde fortsätta på den inslagna vägen. Fru talman! Nu aviserar regeringen att den hellre vill ha kommunen som huvudansvarig. Jag tror inte att det är helt lyckat.
Principen bör även fortsättningsvis vara att den som smutsar ned också är den som betalar. Visst bör samarbetet med kommunerna stärkas, även deras inflytande. Men om man gör kommunerna ansvariga kan det innebära att vi går från det överblickbara system som finns i dag till runt 290 olika system.
Det gynnar knappast överskådligheten eller begripligheten. Framför allt gynnar det inte långsiktigheten. Vi i Alliansen bedömer att det är just de långsiktiga spelreglerna som är av avgörande betydelse för innovation och investeringar.
Med nuvarande system finns runt 50 000 civilrättsliga avtal mellan fastighetsägare och entreprenörer, enligt utredningen från 2012. Jag ber er notera att det är fråga om kommunala bolag med vinstintresse.
Jag har väldigt svårt att se att de potentiella förtjänster som regeringen tycker sig se vid horisonten ens tillnärmelsevis uppväger de stora risker som en förändring av det nuvarande systemet innebär.