Aron Emilsson (SD):
Jag yrkar inledningsvis bifall till Sverigedemokraternas reservationer 1 och 4 och vill också understryka att vi står bakom vårt särskilda yttrande till förmån för våra anslagsramar i betänkandet. "Intet är som väntanstider, vårflodsveckor, knoppningstider."
Vi närmar oss val, herr talman, och detta är den sista debatten av det här slaget inför den kommande valrörelsen, och medborgare och kulturarbetare går i väntans tider. Förväntningarna är stora på vilken kulturpolitik som presenteras och begär mandat av Sveriges folk att råda efter den 9 september nästa år. Intet är som väntanstider.
Knoppningstiderna ser däremot redan ut att ha börjat, då situationen i svenskt kulturliv är på allas läppar. Jag talar om situationen på bibliotek, i museer och på scenkonstinstitutioner efter det omtalade metoo-uppropet och omdaningen av svensk kulturskola bara på basis av en utredning.
Regeringen har presenterat sitt försök till förståelse för svenskt kulturarv där just förståelsen och förvaltarskapstanken lyste med sin frånvaro. Alliansen hoppar, skuttar och byter fot såväl sinsemellan som i sakpolitiska fält på utskottets beredningsområde.
Svenskt kulturarv väntar på vilja och aktion, inte destruktion. Varje gnista av bildningsidealet i våra kunskapsinstitutioner stampas ned. I stället får man nya och andra uppdrag, och allt skyms i talande stund av vittnesbörd om trakasserier och övergrepp.
Det blir tragiskt och trubbigt att angripa då skalan av övertramp synes vara omfångsrik och allt annat än enbart åtalbart. Men insatser krävs, och man får tänka brett och rätt och inte minst stärka tilliten och tilltron till rättsväsendet. Man får inte tro att man kan hantera detta på egen hand inom institutionerna.
I många avseenden ser vi en sektor i förvandling, herr talman. Jag är stolt över att lägga fram och företräda Sverigedemokraternas prioriteringar, mål och anslagsramar när kulturutskottet i dag debatterar utgiftsområde 17. SD står utan tvivel för stringens, konsekvens och suboptimering i årets likväl som i tidigare års budgetdebatter på kulturutskottets beredningsområde.
Jag är stolt över att fortsatt tala för den bland oppositionspartierna mest genomarbetade och ambitiösa utgiftsområdesmotionen, där såväl nya reformer som försiktigt framåtskridande på beprövad kurs gäller. Vi har under mandatperioden lagt fram den bland oppositionspartierna starkaste budgeten på utskottets beredningsområde. Vi har satsat mest för flest, brett och rätt.
I år rusar regeringen förbi, mycket på grund av diffusa integrationsåtgärder där effekten av satsningarna högst sannolikt är mycket begränsade, och det kan te sig oansvarigt att spendera så mycket i en högkonjunktur. Folkbildningen ska göra jobbet för integrationen. Påslagen är massiva, och satsningarna är breda.
Generellt talar vi om svepande satsningar där omläggningen av migrationspolitiken och nya former för tester för att få medborgarskap och stärka medborgaranda och samhällskontraktet torde gå före. Vi behöver låta folkbildningen återfå och behålla sin särprägel.
Det är för övrigt märkligt att satsa så mycket på ett område som inom sig visat behov av intern översyn och är under utredning, och då primärt på asylsökande som ännu inte har fått uppehållstillstånd. I övrigt är det spridda skurar här och där. Inom den så kallade oppositionen, bland allianspartierna, spretar årets utgiftsområdesmotioner, och beskeden är flera, nya och framför allt olika. De är splittrade i filmfrågan.
KD tycks inte ställa sig bakom regeringens filmpolitik, men övriga allianspartier verkar göra det. De är splittrade rörande folkbildningen. C ställer sig bakom regeringens hela folkbildningssatsning. KD och L ställer sig bakom delar av den, exempelvis satsningarna på enbart asylsökande. Regeringen har ökat kulturbudgeten med närmare 1,4 miljarder kronor.
Allianspartierna har tidigare år föreslagit kraftiga sänkningar av kulturbudgeten, vilket de i och för sig är tydliga med att de gör även i år. Samtidigt är det ingen av dem som sänker i paritet med regeringens hela ökning. Det har vi hört tidigare. Man gör satsningar.
Det är måhända valår, men utläggningen om motiven bakom påslag och över huvud taget vad man vill med det svenska kulturlivet och kulturarvet på sikt och i stort kunde gärna ha bjudits växtplats i motionerna. Herr talman!
Som talesperson för det oppositionsparti som driver opposition och presenterar ett trovärdigt alternativ är jag som sagt stolt över att lägga fram en stark, stringent och konsekvent utgiftsområdesmotion och budget där fast kurs och reformagenda känns igen. Samtidigt ger vi vårt stöd till utvalda satsningar som regeringen gör, avseende till exempel Riksarkivet.
Vi lovar i stort inte guld och gröna skogar, vi serverar inte något valfläsk och gör inga tvära kast, utan trygghet, tradition och innovativt nytänkande på solid ideologisk bas känns igen. Studiebesök och utblick i landet ger vid handen att våra satsningar för att vårda, värna och visa svenskt kulturarv genom vad vi kallar Sverigesamlingen är rätt.
De skulle göra reell skillnad och uppskattas av såväl det offentliga som civilsamhället, föreningsliv och ideella krafter. Detta ligger fast. Kultur och folkhälsa genom ökade insatser för friluftsliv, idrott och kultur i vård och omsorg står fortsatt i fokus. Det gör även tillgänglighet till och vård av kulturarvets former och kulturmiljöer.
Alltmer aktuell är inte minst den kulturella hänsynen i samhällsplanering och nybyggnation av offentliga miljöer, och de kompetensförstärkningar vi föreslår behövs i dag och skulle göra skillnad på riktigt. Människan är en kulturell varelse och mår bra av att dels ha varit med och påverkat sin fysiska omgivning, dels se att hänsyn tas till harmoni, historia och platsens skönhetsvärden.
Man mår också bra av att kunna konsumera kultur från vaggan till graven; därav våra satsningar på Skapande förskola för de minsta, Skapande skola, spelinstitut och nordiskt dataspelsutbyte för de något äldre, kulturlotsar och möjlighet till friluftsliv för fler för dem i aktiv ålder och inte minst kultur i vården och Skapande äldreomsorg för sjuka, svaga och dem som närmar sig livets slut.
Även den samiska kulturen får ett fortsatt uppmärksammande i och med våra långsiktiga satsningar. Herr talman! Vårt land glider isär i en omfattning av aldrig tidigare skådat slag, möjligtvis med undantag för den bokstavliga tudelningen då vi förlorade den östra rikshalvan.
Sammanhållningen krackelerar, det sociala kittet spricker och samhällskontraktet mellan nyanlända och majoritetssamhället är i mångt och mycket obefintligt. I denna tid krävs ett uppvärderat och reformerat medborgarskap och civilplikt utöver värnplikt. Utöver det blickar vi också ut och ser hur det står till med stommen i hela vårt kulturliv: moral och etik, lagar och regler, sång och musik, litteratur och konst.
Jag talar om kyrkan, som är vårt största kulturhus och som finns över hela landet. Kyrkan är vårt kollektiva minne och vår kollektiva referensram. Den kyrkoantikvariska ersättningen är 460 miljoner kronor, en nivå som stödet har legat på en tid. Vi ser samtidigt att behovet av ersättningen är stort ute i församlingarna och att den statliga nivån utgör en förhållandevis liten del av de totala vård- och underhållskostnaderna.
Till stor del bekostas vården av de kulturhistoriska miljöerna av kyrkoavgiften, vilken också ska täcka kyrkans ordinarie verksamhet. I många församlingar är ekonomin och fastighetsfrågan ett växande problem, och man kan tvingas välja mellan själavård i kris eller vård och underhåll av kyrkan. Det är en ohållbar situation.
I och med att det kyrkliga kulturarvet är gemensamt för oss, oavsett om man är medlem i Svenska kyrkan eller inte, menar jag att det är tid för staten att ta ett utökat ansvar och höja den kyrkoantikvariska ersättningen. Frågan måste tas på allvar. Det är vår viktigaste prioritering i år.
Utöver en generell ambitionshöjning gällande basverksamheten anser vi också att man bör ta ett helhetsgrepp om ersättningen och bredda och fördjupa dess användningsområden.
Därför syftar ökningen också till att möjliggöra insatser för bevarande av det kyrkoantikvariska arvet i en bredare kontext såsom det immateriella arvet, kulturlivet samt förbättrad vård, digitalisering och tillgängliggörande av äldre kulturhistoriska inventarier. Låt oss minnas att kärleksfull stolthet och självkänsla stärker ödmjukheten.
Skam och osäkerhet skapar otrygghet och konsoliderar trösklarna för att integreras som nyanländ. Det är ett faktum. Låt oss göra ett handslag för vården av vårt gemensamma arv för våra framtida generationers skull och för dem vi går framför. Herr talman!
Jag önskar god jul till herr talmannen och till mina kära utskottskollegor. Jag önskar en god, signad och fröjdefull julhelg.