Åsa Regnér (S):
Tack, ledamoten, för interpellationen! Jenny Petersson har frågat mig hur det kommer sig att jag och regeringen inte respekterar riksdagens tillkännagivande om att en generell tillståndsplikt bör införas för all verksamhet inom socialtjänsten.
Jenny Petersson undrar även om jag anser att det är lämpligt att brukare och medarbetare inom kommunalt driven verksamhet riskerar att få sämre villkor än de krav som tillsynsmyndigheter ställer på motsvarande utförare som drivs i privat regi.
Riksdagen beslutade i mars 2017 om ett tillkännagivande med innebörden att regeringen bör återkomma till riksdagen med förslag om att samma krav på tillstånd som gäller för enskilda för att yrkesmässigt bedriva verksamhet inom socialtjänsten även ska gälla för offentlig verksamhet. Regeringen slutbehandlade tillkännagivandet i budgetpropositionen där skälen till regeringens bedömning att inte tillgodose tillkännagivandet framgår.
De är följande: Kommuner och privata aktörer inom socialtjänsten har olika roller och ansvar. Kommunerna har ett lagstadgat ansvar att tillhandahålla socialtjänst åt medborgarna. Därutöver kan privata aktörer ansöka om tillstånd för att vara verksamma inom socialtjänsten. Tillståndsprövningen syftar framför allt till att förhindra oseriösa aktörer och säkerställa att grundläggande krav är uppfyllda, såsom verksamhetsansvarigas och föreståndares utbildning och erfarenhet.
Kommunernas ansvar innebär också att de är huvudmän för socialtjänstverksamhet som överlämnas till privata utförare. Ansvaret innebär att kommunerna alltid måste utöva någon form av kontroll för att kunna uppfylla sina skyldigheter. Tillståndskravet verkar som ett komplement till den här kontrollen i syfte att säkerställa lämpligheten hos ägare och ledning och förutsättningarna för att verksamheten ska kunna hålla en viss kvalitet.
Vad gäller start av socialtjänstverksamhet i kommunal regi bedömer regeringen att samma behov av tillståndsprövning inte föreligger som för enskild verksamhet. Ett viktigt skäl till det är den lagstadgade skyldigheten och det yttersta ansvaret att tillhandahålla välfärdstjänster. Med det kommer även kunskap och kompetens inom socialtjänstverksamhet, vilket privata aktörer som söker sig till branschen inte alltid har.
Dessutom bedömer regeringen att ett tillståndskrav skulle innebära en inskränkning i det kommunala självstyret utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet. Ett tillståndskrav för kommunal socialtjänstverksamhet skulle därmed inte vara förenligt med den grundlagsfästa proportionalitetsprincipen i regeringsformen 14 kap. 3 §. En tillståndsprövning skulle innebära en detaljstyrning av ett redan lagstadgat ansvar.
Det skulle även riskera att försvåra för kommuner att snabbt och effektivt kunna bemöta förändrade lokala behov, till exempel vid en akut flyktingsituation. Kvaliteten i vården och omsorgen är en central fråga för regeringen. Det handlar om att verksamheten ska följa lagstiftningen och att de kvinnor, män, flickor och pojkar som har kontakt med socialtjänsten får det stöd de behöver.
Det finns olika krav i lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter som verksamheterna ska förhålla sig till, och de kvalitetskrav som genom författning styr socialtjänsten är omfattande. Att kommuner inte behöver söka tillstånd för verksamheter som drivs i egen regi innebär inte att kraven är lägre vad gäller tjänsternas kvalitet. Oavsett om tillståndsplikt är ett krav eller inte utövar Inspektionen för vård och omsorg tillsyn över både offentlig och enskild verksamhet.
Den statliga tillsynen innebär en granskning av att verksamheter uppfyller de krav och mål som formulerats i lagar och andra föreskrifter. Kvalitetskraven är desamma oavsett regi. Det pågår, på initiativ av regeringen, ett omfattande arbete med att stärka kvaliteten inom socialtjänstens olika verksamhetsområden. Sedan 2015 samverkar ett flertal olika myndigheter för att stödja kunskapsutveckling i socialtjänsten.
Stärkta resurser och ökad reglering för att säkerställa tillräcklig bemanning är andra initiativ. Syftet med tillståndsplikten är inte att ta sikte på kommunalt driven verksamhet, som har en helt annan funktion och organisation än en privat aktör. Kommuner har ett lagstadgat ansvar och en skyldighet gentemot medborgarna, och i detta ingår att tillhandahålla en socialtjänst. Det är en del av den kommunala kompetensen.
Regeringen har ingen anledning att ifrågasätta detta yttersta ansvar, utan vi har tillit till det kommunala självstyret.