Håkan Svenneling (V):
Tack, utrikesministern, för svaret! Konflikten inom Etiopien är för många en bortglömd konflikt på Afrikas horn. Den har pågått i över ett år. Som utrikesministern var inne på är den här interpellationsdebatten en uppföljning av en tidigare interpellationsdebatt som jag och utrikesministern har haft. En del skriftliga frågor har också ställts av Vänsterpartiet sedan kriget startade och även före det.
EU:s, Sveriges och Finlands engagemang har varit viktigt för att sätta press på parterna, särskilt den etiopiska regeringen med premiärminister Abiy Ahmed. Vi hade tidigare en diskussion om Sveriges och Finlands relation. Här har vi ytterligare ett exempel där Sverige och Finland samfällt kan engagera sig internationellt för att bidra till fred och säkerhet, inte bara i vårt närområde utan också på Afrikas horn.
Konflikten i sig präglas av mycket bristande information och av mycket desinformation från olika parter, vilket gör det svårt för många att härifrån Sverige följa vad som sker. Nu finns vissa positiva tecken på ökad försoning. Man hoppas någonstans att parterna har kommit till insikt om att det är en konflikt som inte kan vinnas militärt av någon part.
Den andra parten kommer att finnas kvar oavsett vad man tycker, tänker och vill. De positiva tecknen på försoning måste ta fart på allvar under 2022 och leda till faktisk försoning. De etniska förtecknen är många. Det är egentligen flera etniska konflikter som är samlade i en konflikt.
Det är viktigt att vi pratar om Tigray och det som sker där, för där är den humanitära katastrofen kanske värst. Men det pågår oroligheter, ibland stridigheter, också när det gäller oromo och regeringen. Tigray och oromofolket har slutit ett avtal, där de tillsammans finns på den ena sidan.
På den andra sidan finns amharafolket tillsammans med regeringen men också grannlandet, diktaturen Eritrea, som har gett sig in i det här som part. De har ett historiskt agg mot TPLF, som företräder Tigrayområdet. Det finns rapporter om sexuellt våld, vilket jag har berört tidigare i mina samtal med utrikesministern.
Och det finns ett stort behov av internationellt tillträde för att få till humanitärt bistånd. Men det är en svår säkerhetssituation för de humanitära organisationerna. Det har i praktiken varit en blockad som har förhindrat att förnödenheter når miljontals civila människor. Frågan är om inte FN kan fylla en större roll än man gör. Frågan är om man inte kan försöka pressa fram ett fredsavtal och kanske till och med få igenom internationell närvaro på marken för att göra skillnad.
Det finns också ett positivt tecken. Det är att USA och Joe Biden äntligen har vaknat till. Trots att konflikten har pågått ett år har nu det första telefonsamtalet om den gjorts från Bidens sida. Utifrån detta undrar jag om Ann Linde avser att vidta några åtgärder för att bidra till att konflikten i Etiopien ska deeskalera. Jag tänker mig att utrikesministern har en fulltecknad almanacka med valrörelse och sådant.
Men hon har åtminstone inte ordförandeskapet i OSSE under 2022, så det finns kanske lite mer tid att trycka in ett ökat engagemang för Afrikas horn och Etiopien i utrikesministerns kalender. Hon skulle kunna bidra både bilateralt och multilateralt för att reducera det mänskliga lidandet och för att möjliggöra humanitärt tillträde till Tigrayprovinsen.