KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Jens Holm har frågat miljöministern om regeringen avser att verka för en minskad köttkonsumtion samt framtagande av en handlingsplan för mindre kött och mer vegetabilier. Ansvaret inom regeringen är så fördelat att det är jag som landsbygdsminister som ska svara på denna interpellation. Låt mig börja med att försäkra Jens Holm om att regeringen har en ambitiös miljö- och klimatpolitik som utgår ifrån att vi ska bruka våra resurser utan att de förbrukas.
Vi har också lyckats att kombinera miljö- och klimatarbetet med en god tillväxt. Sedan 1990 har vi i Sverige minskat våra utsläpp av växthusgaser med drygt 20 procent, samtidigt som vår ekonomi har vuxit med nästan 60 procent. Minskningen av klimatgasutsläpp är beräknad på det som produceras i Sverige.
Dessutom påverkas klimatet genom konsumtion av importerade varor, och därför är det internationella samarbetet av stor vikt. Regeringen verkar för ett globalt bindande avtal för minskade utsläpp av växthusgaser. När det gäller EU-kommissionens förslag till nytt ramverk för EU:s klimat- och energipolitik till 2030 driver den svenska regeringen på för ett ambitiöst slutresultat.
För mig är maten en bred och viktig fråga, och det gläder mig att Jens Holm delar mitt intresse. Livsmedel av god kvalitet är angeläget för oss alla. Jag tycker att vi ska känna oss stolta över den ypperliga kvalitet som de livsmedel som framställs i Sverige har.
Jag slås särskilt av det engagemang, kunnande och den drivkraft som finns hos de kvinnor och män som dagligen arbetar i livsmedelskedjan. Jag vill framhålla att svensk köttproduktion står sig mycket väl ur hållbarhetssynpunkt. Vi har lägst antibiotikaanvändning i EU.
Vi har genom förebyggande arbete en god djurhälsa med få utbrott av allvarliga sjukdomar. Vi har en god djurvälfärd och ett gott djurskydd. Betande djur för kött- eller mjölkproduktion är dessutom en förutsättning för att bevara landsbygdens många miljövärden, inte minst den biologiska mångfald som finns i vårt odlingslandskap.
Det är därför min uppfattning att konsumenterna behöver få tillgång till information för att kunna göra medvetna val. Det finns en rad olika svenska miljömärkningar för kött. Kommissionen bedriver också ett antal studier om miljöavtryck inom olika produktområden.
Regeringen har uppdragit åt myndigheterna att brett verka för att de av riksdagen fastställda miljökvalitetsmålen uppnås. Livsmedelsverket och Jordbruksverket arbetar därför utifrån sina ansvarsområden för att bidra till att såväl konsumtion som produktion kontinuerligt ska bli mer hållbar.
I detta ligger exempelvis att ge konsumenter råd och information om kost och hur man kan minska matsvinnet. Regeringen avser däremot inte att anta någon specifik handlingsplan för att minska köttkonsumtionen eller reglera konsumenternas val av enskilda livsmedel.
Det jag i stället vill framhålla är att regeringen arbetar aktivt för en hållbar livsmedelsproduktion och konsumtion genom minskat matsvinn, informationsinsatser så att konsumenten kan göra medvetna val, hållbara offentliga måltider, ambitiös klimat- och energipolitik samt bevarad biologisk mångfald.
Eskil Erlandsson (C):
I den rapport som Jens Holm refererar till analyserar Jordbruksverket för- och nackdelar med en rad olika styrmedel för att minska klimatutsläppen från köttkonsumtionen.
Låt mig påtala, fru talman, att flera av de styrmedel som analyseras i nämnda rapport redan i dag tillämpas, såsom information om hållbar kost, utbildning av personal i de offentliga hushållen och möjlighet att ställa miljökrav vid offentlig upphandling.
Nyttan av fler styrmedel, såsom den klimatskatt som har diskuterats, begränsas högst påtagligt så länge det inte finns något globalt klimatavtal. Av detta skäl har regeringen avstått från att nationellt diskutera eller införa nämnda typer av skatter, avgifter eller liknande.
Vad vi i stället har fokuserat på, fru talman, är att det varje år slängs en otrolig mängd, många gånger fullt ätbar, mat. Utsläppen från svinnet i livsmedelskedjan beräknas till två miljoner ton koldioxid varje år.
Av detta skäl har regeringen fastställt ett etappmål inom miljömålen för en ökad resurshushållning i livsmedelskedjan. Det ska inte förnekas att vi har en stor köttkonsumtion i vårt land.
En stor del av det utsläpp vi har från denna konsumtion är inte utsläpp från mat som äts utan från matsvinn i livsmedelskedjan. Det är detta vi i första hand kan inrikta oss på för att minska fotavtrycken från matanvändandet i vårt land.
Att ensidigt införa saker och ting är prövat ganska nära oss. Det har visat sig att när länder enskilt inför olika typer av skatter eller avgifter för att begränsa och påverka ett konsumtionsmönster uppstår en mängd problem som vi inte vill ha i vårt samhälle.
Det handlar om fusk, smuggling och liknande, vilket är oerhört svårt att komma åt eftersom det är så utbrett då vi ju alla konsumerar mat.
Eskil Erlandsson (C):
Liksom flera andra myndigheter har Livsmedelsverket till uppgift att verka för att generationsmålet för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som riksdagen, alltså denna kammare, har fastställt uppnås. Det är även Livsmedelsverkets ansvar att ta fram och informera om kostråd.
I myndighetens Miljösmarta matval ges rådet att minska mängden kött, Jens Holm, och i stället äta mer vegetabilier. Det finns även andra råd. Ett var jag inne på i mitt förra inlägg, nämligen rådet att minska vårt matsvinn.
Jag hoppas att vi är överens om, Jens Holm, att det gigantiskt stora problemet inte minst globalt är att vi i den rika delen av världen slänger väldigt mycket mat samtidigt som andra delar av världen har brist på mat.
Till detta ska läggas att regeringen har gett Livsmedelsverket möjlighet att inrätta det vi har döpt till ett nationellt kompetenscentrum för den offentliga måltiden. Centrumets uppdrag är att vara ett stöd för hur en bra offentlig måltid ska se ut.
I det sammanhanget stöder vi informationsdelen. Hållbarhet och hur olika livsmedel påverkar vår miljö är en del i det uppdrag som centrumet ska verka inom.
Den modell man har tagit fram används bland annat till att hjälpa personal inom vård, skola och omsorg att få fram god, näringsriktig och hållbar mat till dem som finns i den offentliga sektorn och dess verksamhet.
Till detta ska läggas, vilket jag upprepar, att regeringen aktivt verkar för att vi ska få ett globalt bindande avtal för minskning av växthusgaser i världen.
Sverige bidrar därtill med finansiellt stöd för att hjälpa så kallade u-länder att minska sina utsläpp, apropå att vi har en väldigt stor ström av varor som importeras respektive exporteras både från vårt land och från andra delar av världen.
Slutligen, fru talman, finns det ytterligare en sak jag tycker är viktig att påpeka, nämligen att betande djur som vi bland annat får vårt kött från är en förutsättning för att kunna hävda våra biologiskt värdefulla betes- och hagmarker.
Utan djur kommer en stor del av det som jag hoppas att både Jens Holm och jag värnar om och som för mig är en stor del av Sverige, nämligen det öppna, vårdade och betade landskapet, att försvinna.
Det är ett av skälen till att jag ser djuren som en av nycklarna till att vi ska behålla och utveckla den biologiska mångfalden i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig återgälda tacket. Jag tycker att det är angeläget att diskutera frågor som har med klimat och miljö att göra. Mat och dess produktion påverkar både klimat och miljö - låt oss vara överens om det.
Men låt mig också påpeka igen, Jens Holm, att vi gör insatser på detta område, bland annat genom det jag har räknat upp - stöd till Livsmedelsverket för att ge ut information om bra matval, inte minst inom den offentliga sektorn.
Jag och myndigheten har ett engagemang för att minska det otroliga svinn som finns i alla led av matproduktionen i vårt samhälle. Som konsument kan man dessutom bidra genom att ta del av den information som finns och som jag numera bedömer som lättillgänglig.
Man kan ta del av de kostråd som ges ut inte bara av myndigheter utan också många organisationer, liksom de märkningar som finns.
Det finns klimatcertifieringar, märkningar för svenskt kött - vilket jag påstår är mer klimatsmart än mycket annan produktion i världen - och märkningar för ekologiskt, såsom svenskt naturbeteskött.
För att ta ett annat konkret exempel har Livsmedelsverket sina miljösmarta matval som ger vägledning om hur jag, Jens Holm och andra kan bidra till att minska matens miljöpåverkan.
Eskil Erlandsson (C):
Krister Örnfjäder har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit för att motverka utvecklingen av livsmedelsfusk i Sverige. Fusk i livsmedelskedjan är en högaktuell fråga. Som interpellanten säkert känner till debatterades just detta ämne för någon vecka sedan i riksdagen med ledamöterna Jens Holm och Lena Olsson från Vänsterpartiet. Jag kommenterade då att jag också ser med oro på den senaste tidens rapporteringar om det utbredda livsmedelsfusket.
Det är oacceptabelt att det fuskas med livsmedel. Konsumenterna ska kunna lita på att den mat man köper är säker och den som den utges för att vara. Regeringen anser att arbetet mot livsmedelsfusk är en prioriterad fråga och har därför tillfört Livsmedelsverket 3 1⁄2 miljon kronor från och med i år för att intensifiera detta arbete.
Dessa resurser används bland annat till att utbilda livsmedelsinspektörer i hur man ska upptäcka livsmedelsfusk och hur det ska åtgärdas. Olika kontrollprojekt inriktade på fusk och redlighet arrangeras. Samarbeten mellan olika berörda myndigheter, såsom kontrollmyndigheter, åklagarmyndigheter, polis och tullmyndigheter, har fördjupats och kommer att fortsätta fördjupas.
Livsmedelsverket kommer även att inrätta en funktion, en så kallad livsmedelsombudsman, för att ta emot anmälningar om misstänkta oegentligheter inom livsmedelsområdet. Det är även viktigt med ett bra samarbete på EU-nivå då det handlar om gränsöverskridande problem. Kommissionen har tillsatt ett livsmedelsbedrägeriteam, som bland annat har samlat EU:s medlemsstater kring denna typ av frågor.
Kommissionären för hälso- och konsumentfrågor presenterade i mars förra året en fempunktsplan för att återfå konsumenternas förtroende för europeiska livsmedel. Handlingsplanen har fokus på redlighet i den offentliga kontrollen, hästpass, ursprungsmärkning, samarbeten med Europol etcetera, och livsmedelsbedrägeriteamet arbetar med att genomföra denna.
Vidare har kommissionen hållit i ett antal gemensamma EU-kontrollprojekt för att kartlägga livsmedelsfusket inom vissa områden. Det är även viktigt att inte glömma företagen och deras ansvar i dessa frågor. De flesta företag vill göra rätt, och branschen har tagit detta på stort allvar.
De har bland annat tagit initiativ till att förbättra sin egenkontroll, och de större företagen ser över sina leverantörskedjor. Jag vill ännu en gång poängtera att det pågår många olika aktiviteter både på nationell nivå och på EU-nivå för att komma åt livsmedelsfusk.
Det är viktigt att vi alla agerar kraftfullt och gemensamt mot fusket för att se till att vi har en redlig livsmedelskedja som producerar säkra livsmedel.
Eskil Erlandsson (C):
Jag ska börja med den senast framställda frågan. Det pågår ganska ofta samarbeten mellan olika myndigheter, och det kan på det här området exemplifieras med att polis och djurskyddskontrollen samarbetar i fråga om transporter av levande djur för att kontrollera att de transporterna sker efter de bestämmelser som finns.
Dessa kontroller genomförs ibland, om det är gränsöverskridande transport, i samarbete med Tullverket för att se att hela batteriet av de åtaganden som en transportör har följs, både vad gäller trafikföreskrifter och vad gäller att se om eventuella tullar och sådant är betalda och om djurskyddet är sådant som det ska vara.
Det brukar samordnas i praktiska projekt som genomförs då och då för att man ska få en helhet. Vad beträffar kännbara straff kan jag säga att förutom böter kan fängelse utdömas.
I många fall av fusk är det enligt mitt att se det bedrägerier, och då har vi en rejäl straffskala. Det var för övrigt en av de stora diskussionerna i den tidigare interpellationsdebatten i ämnet. Vi har alltså penningbot som är riktigt stor i omfattning i jämförelse med allting annat.
Därtill finns det fängelsestraff i bedrägeristraffskalan som är påtagligt strängt i jämförelse med de straff som finns i annan lagstiftning. Vad beträffar den först framställda frågan måste jag korrigera mig om jag har sagt att vi har påbörjat ett arbete vad gäller företagsbot.
Arbete kommer att påbörjas i höst för att se företagsbotens storlek i pengar räknat.
Eskil Erlandsson (C):
Tack även för de här frågorna, Krister Örnfjäder! Det är angelägna frågor att klargöra så att vi alla kan förvissa oss om att kontrollen är som den ska vara, nämligen rejäl, rätt och riktig. Jag börjar också här med den senast ställda frågan.
Det är ju så, vilket jag tror att Krister Örnfjäder väl känner till, att de flesta livsmedelskontroller utförs på den kommunala, lokala nivån. Då tänker jag på vanliga affärer, tillagningskök och liknande som är väl spridda över vårt land. Det är en ordning som jag är angelägen om att vi ska behålla. Jag tror inte att det vore lyckat att centralisera eller förstatliga den typen av kontrollverksamhet.
För att stärka de lokala inspektörerna har vi anslagit pengar till Livsmedelsverket så att de kan få en bra vidareförkovran. Apropå att vi har många kommuner i vårt land som inte är så jättestora och därför inte kan ha så jättemånga inspektörer: Är antalet inspektörer tillräckligt?
Det varierar över landet, säger jag. I de allra flesta kommuner påstår jag att de är av tillräcklig numerär. På andra ställen skulle de behöva vara fler. Varför blir de inte fler? Ibland beror det på att man inte tar ut tillräckligt höga avgifter för att kunna finansiera verksamheten.
Den här verksamheten ska nämligen - som jag vet att Krister Örnfjäder känner till - vara avgiftsfinansierad, det vill säga att företagarna som ska kontrolleras ska betala den kontroll som de utsätts för.
Det finns alltså en inneboende dualism i den här branschen, inte minst på det lokala planet där man ofta inte vill ha för höga avgifter eftersom man vill gynna det företagande man har. Den näst sist ställda frågan i den här rundan handlade om kommissionärens påbud i mars förra året. Har det gjort någon nytta?
Ja, jag påstår det. Det har blivit verklighet av mycket av det som han föreslog den gången. Jag kan exemplifiera med att det vid det tillfället omedelbart utfördes ett mycket stort antal dna-prover på kött för att kontrollera att det var rätt typ av kött i förpackningen.
Det genomfördes i hela Europeiska unionen. För att ta ett annat exempel har vi fått ett nytt förslag på hur hästpass ska utformas. De här förslagen kommer att träda i kraft successivt, vilket minimerar det fusk som bevisligen förekom innan kommissionen och kommissionären ingrep på området.
Kommissionären föreslog också att vi skulle ha koordinerade kontrollprogram. Jag vill påstå att även det har börjat verka på ett bra sätt. Vi kontrollerar nu på ett annat sätt än tidigare, påstår jag, till exempel de transporter som går via Öresundsbron. Vi gör det ofta i samverkan mellan livsmedelsinspektörer, djurskyddsinspektörer, tull och polis, vilket jag nämnde i mitt tidigare inlägg.
Vad gäller Livsmedelsombudsmannen har vederbörande till uppgift att ta in och ta emot påståenden om att fusk förekommer. Det kan ske per telefon, det vill säga muntligt, eller skriftligt. Ombudsmannen ska också förmedla detta till den som ska kontrollera. Ska kontrollen av objektet göras på lokal nivå ska den göras av en lokal inspektör.
Är det någonting som staten eller länsstyrelsen har hand om ska ärendet delegeras till rätt kontrollinstans.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig tacka för interpellationen. De här frågorna är angelägna. Jag är alldeles övertygad för egen del, och jag hoppas att min meddebattör Krister Örnfjäder också är övertygad om att vi måste se till att konsumenten kan lita på att det som finns på en butikshylla och i ett paket också är det som står på paketet.
Det är dessutom en fråga om lika villkor vad gäller konkurrens företag emellan att inte vissa företagare fuskar, utan att alla gör rätt för sig så att konkurrensen blir likvärdig. Vad beträffar de kommunala avgifterna ska de baseras på kontrollbehovet, och det ska i sin tur styras av den riskbenägenhet som finns på ett företag.
Jag vet att avgifterna varierar mellan kommunerna.
Allra sist handlar det om exempel på egenkontroll. Jag vet att många företag i dag kräver certifiering av de produkter som man tar in i sin tillverkning. Man har infört särskilda typer av intyg för att det ska vara rätt produkt som man köper. Företagen vill ju inte heller bli utsatta för fusk i sin tur när det handlar om produkter som är förädlade i andra eller tredje led.
Jag vet också att många företag har försökt minimera antalet led som en produkt hanteras i. Man köper alltså i dag produkter direkt av en producent i större utsträckning än man gjorde tidigare - allt för att minimera risken för att saker och ting är fel eller rent av fusk.
Eskil Erlandsson (C):
Matilda Ernkrans har frågat mig om hur jag nu när vi är inne i ett nytt landsbygdsprogram ska göra för att återvinna de jobb på landsbygden som har gått förlorade på grund av att ekoboomen inte har kunnat följas upp av svensk ekoproduktion. Låt mig allra först säga att jag delar Matilda Ernkrans syn att satsningar på ekologisk produktion är viktiga, bland annat för uppfyllelsen av flera av riksdagens miljökvalitetsmål.
Jag och regeringen anser att ekologisk produktion är en viktig del för att Sverige ska kunna ha en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och livsmedelsproduktion. Det är viktigt att komma ihåg att marknaden har en stor betydelse för utvecklingen av den ekologiska produktionen. Som Matilda Ernkrans nämner har den ekologiska livsmedelsförsäljningen ökat kraftigt under de senaste åren.
Under 2013 ökade försäljningen till 11,6 miljarder kronor, vilket är glädjande. Konsumenternas intresse för ekologiska livsmedel är stort, och den senaste trenden visar på att konsumenten efterfrågar produkter med hög kvalitet. Den positiva utvecklingen av marknaden kommer i sin tur att ha en positiv inverkan på utbudet och den ekologiska produktionen.
Finns det en stor efterfrågan kommer intresset bland lantbrukarna för att ställa om till ekologiskt likaså att öka. Det gläder mig att vi nu också ser en positiv utveckling på utbudssidan de senaste åren. Den ekologiska produktionen i Sverige ökar ständigt. Arealen jordbruksmark som var helt omställd ökade under 2012 med 10 procent jämfört med 2011.
Vi får inte heller glömma att Sverige, precis som Matilda Ernkrans påpekar, har näst störst andel ekologisk odling i hela världen. Likaså har vi under de senaste åren sett en ökning av produktionen av mjölk och ägg samt nöt-, gris- och fågelkött. Jag anser att det är viktigt att vi producerar mer mat i vårt land och är övertygad om att den ekologiska produktionen har alla möjligheter att fortsätta sin positiva utveckling.
Det är därför regeringen i landsbygdsprogrammet för 2014-2020 satsar 3,9 miljarder kronor för att stimulera ekologisk produktion, och det är därför ekologisk produktion är fortsatt angelägen att stimulera inom Matlandet.
Vi bör inte heller glömma att ekologisk produktion dessutom var en av de prioriterade ersättningar som regeringen beslutade om att förlänga i landsbygdsprogrammet under 2014. Jag kan däremot bara beklaga att landsbygdsprogrammet inte har blivit klart förrän nu på grund av sena beslut i EU, men så snart programmet är på plats är min förhoppning att fler ekologiska lantbrukare vågar satsa.
Förutom ambitiösa satsningar på miljöersättningar till jordbruket i landsbygdsprogrammet vill jag lyfta fram att regeringen satsar inom flera andra områden. Vi främjar ekologisk produktion som omfattar hela livsmedelskedjan. Till exempel satsas medel inom Matlandet samt på forskning. Avslutningsvis vill jag betona att utgångspunkten för den svenska regeringen är att vi ska ha en miljömässigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och livsmedelsproduktion i Sverige.
I det sammanhanget utgör ekologisk produktion en viktig del.
Eskil Erlandsson (C):
Konkurrenten till den konventionella maten på butikshyllan är inte den ekologiska maten, eller tvärtom. Konkurrenten till båda alternativen är den importerade maten som många gånger produceras under helt andra förhållanden, både vad gäller miljö- och djurskydd.
Detta är en fråga som jag har fokuserat väldigt mycket på och som jag kommer att fortsätta fokusera på inom ramen för visionen om Matlandet Sverige. Min övergripande vision handlar om att vi måste producera mer mat i vårt land. Vi måste göra det av många skäl. Ett av skälen är miljöskälet. Ett annat skäl är djurskyddsskälet.
Ett tredje skäl är den låga användningen av mediciner, som antibiotika, som vi har i vårt land för att få den mat som vi konsumerar här. Matlandet är alltså ett svar på frågan om vad jag vill göra.
Jag noterar att Matilda Ernkrans och hennes parti inte har samma ambitioner. Jag och regeringen anser dessutom att ekologisk produktion är en viktig del för att vi ska ha en långsiktigt hållbar och konkurrenskraftig jordbruks- och livsmedelssektor i Sverige.
Därför har det inom ramen för det nya landsbygdprogrammet satsats nästan 4 miljarder kronor. Under det här året har vi dessutom förlängt de åtaganden som samhället har iklätt sig, Matilda Ernkrans.
Vi har gjort det ensidigt från svensk sida eftersom vi tycker att det är angeläget. Jag vill också återigen påminna oss alla om att vi inte ska glömma bort att de vidtagna åtgärderna har lett till att vi har den näst största andelen ekologisk odling i hela världen.
Till detta ska också läggas, vilket även står i mitt svar på interpellationen, att vi satsar speciella medel på forskning på området för att vi ska ligga i framkant också i framtiden. Detta är mitt svar på framställda frågor, herr talman.
Eskil Erlandsson (C):
Jag är ledsen, men jag måste dementera det Matilda Ernkrans framförde, nämligen att vi skulle ha fört en ryckig politik på detta område och att förutsättningarna inte skulle ha varit fasta och kända. Vi införde ett program i landsbygdsprogrammet 2007 som gällde till 2013.
År 2014 prolongerade - förlängde - vi det som gällde 2007 till 2013. Nu fortsätter vi från 2014 till 2020.
Vi har alltså mycket fasta förutsättningar för den ekologiska produktionen i vårt landsbygdsprogram - detta under mer än ett decennium. Nu kommer jag till den andra dementi jag tvingas göra gentemot Matilda Ernkrans: Vad har detta lett till?
Jo, till att vi har näst högst ekologiskt odlad areal i världen. Matilda Ernkrans framhåller Danmark. De har kommit en bit på väg, men inte lika långt som Sverige. De som ligger högst är faktiskt inte Danmark, utan Österrike.
Vi har kommit längre än Danmark med de insatser vi har gjort, därav min dementi av vad Matilda Ernkrans sade. När det gäller upphandlingarna har vi förstärkt upphandlingsstödet från staten till kommuner och landsting, som gör de stora mat- och livsmedelsupphandlingarna.
Vi har förstärkt det permanent med - om mitt minne inte sviker mig - 35 miljoner kronor varje år för att man ska kunna göra ordentliga upphandlingar. Jag märker nu att fler och fler kommuner och landsting börjar ta till vara de möjligheter som finns inom lagen. Är det då så att staten ska tala om vad någon ska köpa?
Nej, jag lever i, och jag vill faktiskt leva i, ett samhälle där den som är närmast - den som ska äta - bestämmer vad som ska ätas. Jag tycker inte att staten ska lägga sig i vad jag ska ha i mitt kylskåp, lika lite som jag tycker att staten ska lägga sig i vad kommunerna ska ha i sina kylskåp.
Jag tycker att de lokala politikerna, om de så vill, ska sätta upp mål för olika saker. Vi ska inte sitta här, Matilda Ernkrans, och bestämma över människors vardag. Ponera att någon vill gå längre än ett mål som du sätter upp här i riksdagen, Matilda Ernkrans. Ska man straffas då?
Eller ska den som inte lever upp till målet straffas på något sätt? Nej, jag vill leva i ett samhälle där beslut fattas så nära människor som möjligt.
Därför undrar jag vilket samhälle Matilda Ernkrans vill leva i. Det förefaller vara ett samhälle där någon annan högt där uppe, helst här i kammaren, bestämmer vad jag ska äta. Så vill jag inte ha det.