Angelika Bengtsson (SD):
Jag vill yrka bifall till reservation 7. I betänkandet berör vi kulturarvsfrågor. Det är ett område som är en av våra hjärtefrågor inom kulturen. Vårt kulturarv är ett minne från våra förfäder - det är ett faktum. Det är ett minne som de har bevarat, gjort om och fört vidare till det samhälle och de traditioner som vi har valt och väljer att föra vidare till kommande generationer.
Detta är, förutom att vara ett traditionellt arv, i högsta grad också ett historiskt arv. Vi måste våga vara stolta över det. Att inte vilja satsa och belysa hur det var förr har gjort att många inte ens vet om hur det var förr, hur vi levde, vår historia och varifrån våra traditioner kommer. Men jag tänker inte nämna mer än så om vårt kulturarv här i dag, för min kollega Runar kommer att tala om det senare i debatten.
Jag tänkte ägna några ord åt motioner som vi har yrkat bifall till i utskottet. Först om god ortnamnssed: I våra fjäll har vi fantastiska vandringsleder som många svenska och utländska turister vallfärdar till. På kartorna ska enligt kulturmiljölagens 4 § god ortnamnssed iakttas.
Jag citerar: "Det innebär att hävdvunna ortnamn inte ändras utan starka skäl - - - namn på svenska, samiska, finska och meänkieli så långt möjligt används samtidigt på kartor samt vid skyltning och övrig utmärkning i flerspråkiga områden."
Detta har orsakat en hel del praktiska problem för turister, som har fått det svårt att hitta, men även för SOS Alarm, polis och fjällräddningen i området.
Detta har vid akuta lägen bidragit till tidsförlust i räddningsarbetet, då man i nödsituationer inte har vetat var området är.
Det är uppenbart att det råder brister i tillsynen och tillämpningen av de lagreglerade bestämmelserna kring god ortnamnssed. Nästa motion handlar om svenskt fartygsvärn. Låt oss säga att vi har två båtar byggda samma år, ja, låt oss säga samma dag för exakt 100 år sedan, för enkelhets skull. Båda båtarna tar sig ut på havet samtidigt, men dessvärre sjunker den ena.
Den andra är bevarad och flyter än i dag men är i riktigt dåligt skick. Enligt lagen är den ena båten klassad som fornminne. Vilken det är kanske många undrar. Jo, den båt som ligger på grund är klassad och lagskyddad.
Här anser vi att regeringen borde utreda möjligheten att stärka lagskyddet för kulturhistoriskt skyddsvärda fartyg, precis som Norge har gjort. Norge är ett föredöme i det här fallet. Det kan inte vara rimligt att man har olika lagskydd för samma intresse, som detta är.
Båten har i det här fallet ett historiskt värde med tanke på åldern, ett teknikhistoriskt intresse med tanke på utförandet av byggandet och ett industrihistoriskt värde, då man ofta kan se hur båtarna har utvecklats till vad de är i dag. Hur nyttjades båtarna under sina årtionden, och hur såg samhället ut då?
Det är många frågor som är intressanta att ta del av och belysa för våra turister och medborgare. När jag väl talar om båtar, herr talman, vill jag nämna en sista motion här i dag, om ett marinarkeologiskt museum. Motionären vill att regeringen utreder möjligheterna för ett marinarkeologiskt museum på Öland eller i Kalmar. Herr talman!
För att förstå motionären Mattias Bäckström Johansson vill jag berätta lite historia om händelser vid Öland och Kalmar. År 1563 sjösattes amiralsskeppet Mars. Året därpå sjönk dessvärre Mars under det nordiska sjuårskriget i slaget vid Ölands norra udde.
Tack och lov hittades amiralsskeppet Mars 2011 som ett vrak vid Ölands nordöstra kust. Ungefär samtidigt hittades ytterligare ett vrak, närmare bestämt regalskeppet Svärdet, som sänktes 1676, samma dag som regalskeppet Kronan som var ett av världens största fartyg vid den tiden.
Från 1980 har man årligen gjort dykningar under sommaren vid vraket av Kronan. 30 000 föremål har bärgats från Kronan, och stora delar av detta arbete har bedrivits på ideell basis. Projektet har, sedan man 1980 började med dykningarna, kostat 120 miljoner kronor.
Projektet har finansierats av privata bidrag, sponsorer och ideellt arbete. Projektet har delats upp i tre faser. Just nu är man inne i tredje fasen, det vill säga bärgning av babordssidan av Kronan. Vid bärgningen kommer ett nytt marinarkeologiskt museum att krävas. Förhoppningsvis klarar man av att bärga vraket.
Annars tvingas man täcka över vraket på havets botten, och det blir då liggande där långt ifrån oss och långt ifrån att någon kan ta del av en historisk händelse.