Erik Almqvist (SD):
Jag tror inte att vi behöver gå in på en diskussion om vad svenskhet är, utan vi kan utgå från hur svenskhet tillämpas i det här sammanhanget. De som inte har invandrarbakgrund i lagens ögon har hittills inte omfattats av den här lagstiftningen. Det är i samklang med de ambitioner som uttrycks av regeringen genom propositioner och på andra sätt.
Som jag sade tidigare förhåller man sig i lagstiftningen inte till vilken minoritet som har vilken status. Det är så i praktiken, det är det som är den uttalade målsättningen. Jag är inte säker på att DO är en behövlig myndighet. DO driver ärenden som den enskilda kan driva ändå.
Om man anser sig ha blivit utsett för ett brott finns det inte alltid en myndighet att vända sig till som kan hjälpa en att driva rättsprocessen. Det är ingen självklarhet. Ifall DO ska stanna kvar menar vi att man åtminstone behöver ge myndigheten ett tydligt uppdrag att inte rikta in sig på att diskriminera en stor del av befolkningen i Sverige.
Det är vad det i praktiken innebär när man ger sig på traditioner som den absoluta majoriteten av befolkningen har haft i hundratals år och försöker förklara att de är förbjudna, det måste vi sluta med för att inte stöta med andra grupper. Man förespråkar diskriminering av svenskar för att den som har annan bakgrund lättare ska komma in på arbetsmarknaden. Det gör även Erik Ullenhag när han säger att instegsjobben är någonting bra, det är en bra reform för att få invandrare i arbete.
Jag har svårt att se hur det ur ett demokratiskt perspektiv till att börja med kan vara en bra reform när det innebär att de som har en viss bakgrund, i det här fallet svenskar, betalar skattemedel för att subventionera 80 procent av alla lönekostnader för dem som har kommit hit de senaste åren från ett annat land. 80 procent - det är en ren subventionering av diskriminering av oss själva som vi svenskar blir utsatta för genom instegsjobben.
Jag tycker inte att det hör hemma i en demokrati. Jag är övertygad om att det spär på motsättningar att ha etniska särlagar och särlagstiftning. Det för snarare tankarna till apartheidsystemet. Svenskfientlighet är ett begrepp som Erik Ullenhag helt och hållet ifrågasätter. Faktum är att det finns goda belägg för att det existerar.
Jag tror att de allra flesta svenska ungdomar som går i högstadiet eller gymnasiet någon gång har upplevt att det finns en tydlig rasism i samhället riktad mot svenskar. Brottsförebyggande rådets utredningar visar att bland ungdomsrånen är svenska ungdomar överrepresenterade som brottsoffer och ungdomar med invandrarbakgrund överrepresenterade som förövare. Det finns en dimension av svenskfientlighet i det här.
Det har kunnat beläggas av inte minst sociologen Petra Åkesson i Lund som i en uppsats kunnat visa att det fanns en uttalad målsättning som var viktigare än att sno någonting av svenska ungdomar, och det var att dominera svenska ungdomar och visa vem som bestämmer. Det var ett uttalat förakt mot svenskar och det svenska samhället.
Vi kan se uttryck för det föraktet i förorter runt våra storstäder i form av stenkastning mot myndighetspersoner, mot brandkår, polis, ambulans och så vidare. Jag säger inte att det inte finns rasism och främlingsfientlighet, men svenskfientligheten är en form av främlingsfientlighet och rasism som vi tycker bör lyftas.
Vi har ingenting emot att man jobbar för att skapa harmoni i samhället, men vi har väldigt mycket mot att man jobbar för att diskriminera svenskar och att man bedriver en mångkulturell politik som splittrar Sverige. Det är vad det handlar om.