KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Wallmark (M):
Tack för tillfället till Europadebatt i kammaren. Det är alltid lika välkommet. Min fråga till statsrådet Malmström gäller förutsättningarna att stärka det nordisk-baltiska samarbetet inom EU, i största allmänhet när det gäller att hävda våra regionala intressen i EU och i synnerhet när det gäller Rysslandspolitiken.
Det sista säger jag givetvis med tanke på de många illavarslande signalerna när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter i Ryssland, inte bara mordet på Anna Politkovskaja.
Apropå morgondagens toppmöte i Helsingfors undrar jag vad statsrådet avser att göra för att stärka nordisk-baltisk samverkan inom EU, särskilt med avseende på relationerna till Ryssland och behovet av en sammanhållen EU-politik i de relationerna.
Frågan ställs också mot bakgrund av att Nordiska ministerrådets avgående generalsekreterare Per Unckel i det här huset förra veckan lämnade sitt testamente från fyra års arbete med just de nordisk-baltiska frågorna och underströk att han utifrån sina erfarenheter såg att det fanns utrymme för ett starkare nordisk-baltiskt samarbete inom EU.
Hans Wallmark (M):
Jag tycker att det är en oerhört angelägen och värdefull interpellation som Mats Johansson har ställt, och jag tycker att svaret från ministern är intressant. I svaret säger Gunilla Carlsson att regeringen ska driva en konstruktiv Rysslandspolitik, inriktad på samarbete men också på att framföra tydliga budskap i frågor där det finns anledning till oro.
Den fråga vi måste ställa oss i Sverige i förhållande till det stora landet i öster är: Finns det anledning till oro? Jag tror att den frågan kan besvaras med ett ja. Jag tycker att det som har hänt den senaste tiden - ett antal månader - borde fylla oss med oro, inte bara i Sverige utan också i resten av världen. Vidare säger Gunilla Carlsson i sitt svar: "Att Ryssland går åt rätt håll är viktigt både för Sveriges och Europas framtid."
Det är helt riktigt. Men frågan kan också ställas med utgångspunkt från statsrådets ord: Går Ryssland åt rätt håll? Där ger också statsrådet själv en introduktion i inledningen av sitt svar. Bland annat pekar hon på den rätt besvärliga mediesituation som finns och den senaste eruptionen som har varit i form av mordet på Anna Politkovskaja.
I min värld är det så att fri opinionsbildning och fria medier är ett par av det civila samhällets viktigaste grunder. Mordet och det som har skett just när det gäller det fria ordets hantering i Ryssland under den senaste tiden - det, herr talman och fru statsråd, ger anledning till att både oroas och rädas.
Då måste man, precis som Mats Johansson gör i sin interpellation, se på den här typen av internationellt bistånd och stöd i det här ljuset. Är det rimligt att ge utvecklingsstöd, även om det i kronor räknat kommer att bli mindre och mindre i förhållande till dess höjdpunkt? Jag tror att det finns all anledning för oss att fundera igenom det.
Jag skulle också vilja höra hur statsrådet ser på sin egen formulering i svaret när det gäller den andra delen om samarbete med Ryssland. Detta samarbete omfattar bland annat stöd till enskilda organisationer, oberoende medier och journalistutbildning. Jag tror att om det är någonstans vi kan hjälpa Ryssland - medborgarnas Ryssland, inte staten Ryssland - så är det just när det gäller fri opinionsbildning, fria medier, journalistutbildning och kulturutbyte.
Därför tror jag att det är väsentligt att man går från traditionellt utvecklingssamarbete och utvecklingsstöd till den här typen av stöd vad gäller den intellektuella infrastrukturen. Jag tror, herr talman, att det här inte handlar om gamla sågfilar. Tyvärr är det nog den nya tidens motorsågar.
Hans Wallmark (M):
Jag tror att det som Gunilla Carlsson sade i sitt första svar, och som hon nu upprepade, är centralt, nämligen att det är viktigt för både Sveriges och Europas framtid att Ryssland går åt rätt håll. Därför är det av stor betydelse att vi hela tiden har fokus på den här frågan.
Om Rysslands utveckling inte går åt rätt håll - och jag menar att det finns skäl att vara bekymrad över det - påverkar det Sveriges och Europas säkerhets- och utrikespolitiska läge. Jag lyssnar noga på Gunilla Carlsson, och läser också det skrivna svaret noga, och kanske kan man där förmärka en positionsförskjutning just mot att vara lite mer orolig och bekymrad.
En sak är vad vi hoppas av Ryssland - och vi är många i den generation som Gunilla och jag tillhör som verkligen hoppas mycket av Ryssland - men det är en helt annan sak vad vi verkligen ser och hör. Det vi ser och hör ger anledning att vara bekymrad. Skottet mot Anna Politkovskaja ekar fortfarande.
Det utvecklingsstöd som vi ger måste vara riktat till medborgarnas Ryssland och inte till staten Ryssland. Det är en av de centrala frågeställningarna här.
Därför finns det anledning att hoppas att Sverige framgent inte enbart ställer sig bakom traditionellt utvecklingsstöd till Ryssland utan omvandlar det så att man går från att stödja materiell till att stödja intellektuell infrastruktur. Det är vad Ryssland behöver, och det som Ryssland behöver ökar Sveriges och Europas säkerhet.
Hans Wallmark (M):
Jag tänkte kort beröra någon av de motioner som behandlas i konstitutionsutskottets betänkande. Jag har också förståelse för att motionerna avstyrks med hänvisning till den pågående Grundlagsutredningen. Jag är dock inte alldeles säker på att alla saker kommer att behandlas av utredningen, än mindre att det kommer att läggas fram konkreta förslag i de riktningar som jag och andra motionärer har berört.
Det finns således skäl att tro att frågorna återkommer till riksdagen, både i form av nya motioner och i riksdagsdebatter. Herr talman! I år är det 350 år sedan freden i Roskilde 1658 och Skåne blev svenskt. Med det som utgångspunkt känns det naturligt att tala om en viss motion. Herr talman!
Det är inte motionen om att våra utlandssvenskar borde ges möjlighet till riksdagsrepresentation via egen valkrets, en nog så viktig fråga. Det handlar i stället om möjligheten att skapa en gemensam riksdagsvalkrets av de fyra som i dag finns i Skåne. Vi återvänder till 1600-talet. Då skapades för att försvåra i Skåne genom en diagonaldragning det som varit Malmöhus län respektive Kristianstads län.
Glädjande nog har bildandet av Region Skåne och ett ökat regionalt ansvar inneburit att gamla, flerhundraåriga gränser suddats ut under det senaste årtiondet. Skåne är en logisk enhet med över en miljon invånare, en gemensam identitet oavsett om man bor och verkar i Båstad, Simrishamn, Trelleborg eller Hässleholm. Det försöksområde Region Skåne nu är tillsammans med Västra Götaland kommer förhoppningsvis att permanentas under denna mandatperiod.
En i mitt tycke logisk fortsättning och förlängning av detta arbete vore skapandet av en gemensam riksdagsvalkrets för Skåne. Skåne län har med dagens befolkningsunderlag 39 fasta mandat. Som jämförelse kan nämnas att Stockholms kommun har 27 fasta mandat, och Stockholms län har 36 fasta mandat.
Jag tror att det har varit till det befolkningsmässigt stora Stockholmsområdets fördel att ha sluppit bli uppdelat på fler valkretsar som exempelvis Stockholms län södra respektive norra. Många av de politiska frågorna och utmaningarna är säkert gemensamma. Så är det även för Skåne. Herr talman!
Först en permanentning av det regionala självstyret i Skåne, sedan Grundlagsutredningens betänkande, och därefter en skånsk valkrets - herr talman, kan man hoppas på det?
Hans Wallmark (M):
När jag sade att jag tror att det är så i de flesta kommuner syftade jag naturligtvis på att jag har rikligare kännedom om borgerligt styrda kommuner än om vänsterstyrda kommuner. Jag ville göra den lilla parentesen eftersom jag inte vet hur man tänker i de vänsterstyrda. Jag utgår ifrån att man i de borgerligt styrda tycker att biblioteken är den lokala kulturpolitikens basservice.
Jag har varit kommunstyrelsens ordförande i Ängelholm och jag har varit kommunalråd. Jag tycker att det är viktigt att man hittar en bra gränsdragning mellan den nationella nivån och den lokala nivån. Det finns många viktiga frågor och det är lätt hänt att nationella politiker säger: Det här är viktigt, och det här är viktigt. Ansvaret ska utkrävas lokalt.
Dålig lokalpolitik, till vilken exempelvis en dålig kulturpolitik skulle kunna höra, får man stå till svars för inför de egna medborgarna. Gunilla Carlsson noterade insiktsfullt att politik i koalition med andra partier är ett givande och tagande. På den punkten får jag ge Socialdemokraterna rätt.
Vi har ju under de föregående åren sett vilket givande och tagande det har varit mellan Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet - inte alltid till medborgarnas fördel. Avslutningsvis undras var Moderaterna står i frågan om de avgiftsfria biblioteken. Herr talman! Jag läser innantill ur kulturutskottets betänkande: De avgiftsfria biblioteken har en viktig roll för att främja läsandet och nå nya grupper av läsare.
Det var skrivet av ett enigt utskott, det vill säga, utöver det parti som Gunilla Carlsson tillhör, de fyra allianspartierna, varav Moderaterna är ett. Det som står där är vår politik.
Hans Wallmark (M):
Jag satt inte med här i riksdagen under de tidigare mandatperioderna. Men herr talman och de äldre ledamöterna kanske känner till att på den tiden, när allianspartierna befann sig i opposition, kanske man någon gång, för att driva regeringen med regeringspartiet och dess två stödpartier framför sig, ställde den typen av frågor som Gunilla Carlsson nu retoriskt använder, nämligen avkrävde datum för redovisning av översyner och utredningar.
Jag får säga att jag beklagligtvis inte har de exakta datumen för när redovisningarna kommer. Jag förstår dock den retoriska poängen i Gunilla Carlssons fråga. Jag ber att få säga "pass" på just den punkten. När det gäller det andra är det riktigt att vi under förra året hade diskussionen om bidraget till En bok för alla.
Regeringen omvandlade de 10 miljonerna till att man skulle ha översättningsstöd för att sälja in svensk litteratur utomlands. Av de 10 miljonerna var 3 miljoner tänkt till strategier för läsfrämjande åtgärder. Det har fattats beslut om det här rätt nyligen så det tar ett tag innan man får se de exakta effekterna.
Jag hoppas att få återkomma till kammaren och för både herr talman och Gunilla Carlsson kunna redovisa de fina strategier som man säkert tar fram för olika former av läsfrämjande åtgärder. Jag vill understryka att det är klart att man kan hitta nyanser mellan de fyra allianspartierna, men jag vill påminna Gunilla Carlsson och kammaren om att vi har en koalitionsregering som vilar på ett majoritetsmandat från riksdagen. Vi samarbetar och samverkar.
Den politik som vi ger uttryck för är vår gemensamma. Det är Moderaternas, det är Folkpartiet liberalernas, det är Kristdemokraternas och det är Centerpartiets.
Hans Wallmark (M):
Låt mig lyfta fram två intressanta aspekter i interpellationen som är elva meningar kort fördelat på fyra stycken. Den första aspekten är att jag ärligt talat inte tycker att det är seriöst att tala om en olycklig utveckling såsom görs i interpellationen. Man kan peka på mycket som alliansregeringen har gjort under sina första ett och ett halvt år. Kulturministern har nämnt något.
Det är satsningen på Skapande skola där man lyfte fram barn och unga som finns i hela landet. Förra årets budget gav ungefär 500 miljoner mer till folkbildningen som finns i hela landet. Det handlar om att man utsett en museikoordinator, planerna på ett nytt litteraturcentrum och satsning på Kungl. Operan och Waldemarsudde, som också nämndes i kulturministerns svar.
Det handlar om att vår finansminister tagit strid för att behålla den låga bokmomsen även på ljudböcker. De finns i hela landet och betyder mycket för att människor ska kunna få fler vägar in till litteraturen. Det handlar om att man tar strid för upphovsrätten. Upphovsrätten är en grund för att vi ska kunna ha kultur i hela landet.
Det finns när det gäller kultursatsningar också den rapport som Christina Rogestam har gett om statens fastigheter inom kulturens område. Den pekar bland annat på operabyggnaden, Botanhuset och förutsättningarna för att kunna nå en uppgörelse för att skapa ett nytt Nobelmuseum i Sverige. Till det kommer den även av Anneli Särnblad nämnda Kulturutredningen som Eva Swartz ansvarar för.
Eva Swartz är ute i olika delar av landet och för samtal just om kulturpolitiken. Det inspirerar och skapar en dialog just om kulturen i hela landet, fru talman. Det är också bra att man tillsätter Kulturutredningen och för första gången ser över kulturmålen som varit gällande i tre decennier. Nog är det insatser för kulturen i hela landet. Fru talman!
Den andra aspekten jag skulle vilja lyfta fram när det gäller interpellationen är att vi nu med kulturministern har en alliansregering bestående av fyra partier. De fyra partierna vet vad de vill. Grunden för regeringen har varit sysselsättningen och att bryta utanförskapet. Det är någonting man har lyckats med genom en sjunkande arbetslöshet.
Jag skulle kunna säga att ett av de absolut bästa sätten för människor att kunna njuta av kultur är att ha en egen lön att leva på så att man kan köpa sin pocketbok och sin cd-skiva och gå på bio. Det är kulturpolitik för hela landet, fru talman. När jag ser alliansregeringen och fyra partier som arbetar sida vid sida måste jag kontrastera dem mot hur det ser ut på den andra sidan.
Där finns, fru talman, tre partier som springer i helt olika riktningar. Anneli Särnblad nämnde den kommande budgetdebatten. Vi kan lyfta lite grann på förlåten och peka på att vi har tre olika oppositionspartier på kulturens område. Det ena föreslår 127 miljoner mer, det andra föreslår 250 miljoner mer och det tredje 776 miljoner mer än regeringen.
Mot fyra eniga partier som vet vad de vill på kulturens och sysselsättningens område står tre partier som springer i lite olika riktningar. Men, fru talman, de springer i olika riktningar i hela landet.
Hans Wallmark (M):
"När svensk kulturpolitik ska debatteras inträffar i regel något märkligt. Alla blir plötsligt oerhört överens. Det spelar ingen roll hur mycket man skällt på varandra i tidningsartiklar radio eller tv. Det spelar ingen roll hur indignerad man har varit över sina meningsmotståndares tarvliga argumentation. När kulturpolitiker sätter sig på ett podium, rättar till sina designade läsglasögon och tar en klunk Ramlösa försvinner samtliga motsättningar."
Detta fyndiga citat hämtar jag från dagens Göteborgs-Posten. Det är skrivet av Gabriel Byström som i torsdags var på en kulturdebatt i Göteborg. Jag tycker att det är rätt träffande. Ibland när vi diskuterar kultur försöker vi avsluta med att vi i grunden ändå är överens. Det är mycket vi är överens om. Jag vill tacka Anneli Särnblad därför att hon här i kammaren har lyft fram att det också finns motsättningar och skillnader. Det är klart att vi representerar olika inriktningar. Fru talman!
Jag tycker att vi kan tacka Anneli Särnblad för att hon på ett tydligt sätt har markerat det. Jag ser det inte som ett avslut när Eva Swartz levererar Kulturmålsutredningen, utan, fru talman, det är också en inledning på diskussionen och ytterst blir det en fråga för riksdagen att avgöra.
Jag ser det tvärtom snarast så att vi alla är inbjudna att delta i ett nationellt samtal om kulturmålen för första gången på kanske 30 år. Det sker i hela landet. Det finns dessutom många andra regionala aktörer som inte bara lever på statliga bidrag. Det finns en fristående bio i Ängelholm som heter Röda kvarn. Vi har Ájtte samemuseum och bokhandlare ute i landet som representerar kultur i hela landet. Fru talman! Anneli Särnblad pratar om klasspolitik.
För mig handlar den stora klassfrågan om dem som har och dem som inte har, om dem som har jobb och dem som inte har jobb. Där står alliansregeringen för jobben och sysselsättningen.
Hans Wallmark (M):
Statsrådet Mats Odell! Thomas Östros! Thomas Östros ställer i sin interpellation frågan om statsrådet har några skäl för att vänta med försäljningen av Vasakronan. Jag tycker att det är glädjande att Mats Odell här till kammaren ger ett väldigt tydligt och klart svar, fru talman: Nej, inte för närvarande. Jag tycker att det är bra.
Jag tycker också att det är bra att man kanske i den här debatten och också i en del av de tidigare inläggen drar sig till minnes varför regeringen har valt den här politiken och just pekat ut sex helt eller delvis statligt ägda företag. Man säger att staten inte bör samtidigt vara ägare till företag som finns på en konkurrensutsatt marknad.
Å ena sidan har staten genom regering och riksdag uppgiften att lagstifta och sätta upp spelreglerna. Å andra sidan är vi en del av en koncern som har företag som opererar på denna fria marknad. Är det någon marknad som jag ändå tycker utmärks av att vi har många olika aktörer så är det just fastighetsmarknaden, och därför tycker jag att det är ett särskilt väl valt objekt för staten att sälja ut, nämligen ett helägt statligt fastighetsbolag.
Sedan tycker jag att det kloka och finurliga i statsrådet Mats Odells svar är att han säger att det inte finns någon fixerad tidtabell, utan detta görs när det blir läge för det. Jag tycker att det är ett alldeles utmärkt svar som statsrådet Mats Odell har avgett, nämligen "Nej, inte för närvarande." Jag skulle dessutom kunna ge ett tips till regeringen och Mats Odell om att det finns fler statliga fastighetsbolag som man skulle kunna titta på.
När väl Vasakronan på ett succéfullt sätt har sålts finns till exempel Vasallen, som också opererar inom den här marknaden där man har kommersiella lokaler och där det finns flera andra aktörer som håller på med kommersiella lokaler - dessutom, skulle jag vilja säga, sannolikt mer framgångsrikt än det helstatliga Vasallen. Fru talman!
Jag tycker att det när man lyssnar på Thomas Östros argument gentemot regeringen och Mats Odell är något av den obotfärdiges bortförklaringar man får höra: Nej, vi kan inte sälja nu. Nej, vi borde inte ha sålt då. Nej, vi ska inte sälja i framtiden.
Jag tror att det är så, fru talman, Thomas Östros hela tiden försöker hitta argumenten för varför man inte ska sälja till de statliga företagen oavsett om det handlar om då, nu eller sedan. I själva verket är det inte så att Thomas Östros ifrågasätter Mats Odells försäljning av Vasakronan, utan det gäller försäljningen som sådan. Han vill behålla de statliga företagen.
Jag tycker att regeringen har en helt annan och mycket mer dynamisk syn, nämligen att man inte bör ha statliga företag på väl fungerande kommersiella marknader där staten också sätter upp spelreglerna. Det var grunden till att regeringen har valt den politik som Mats Odell nu på ett bra sätt genomför.
Hans Wallmark (M):
Thomas Östros sade i sitt förra inlägg att ögonbrynen åkte upp på undertecknad när han tog upp ett av sina argument. Det var inte ögonbrynen, fru talman, utan mungiporna. Det som Thomas Östros avslöjade var just det som är den grundläggande frågan, nämligen att Socialdemokraterna inte vill sälja statliga företag.
Tvärtom får vi, genom den argumentering som Thomas Östros har, intrycket att vi borde expandera. Det är inte så att vi har för många statliga företag, utan snarast är de för få. Kanske borde vi till och med förvärva snarare än sälja företag.
När man lyssnar på Thomas Östros i replikväxlingen med Mats Odell känner man sig lite grann som Emil i Lönneberga när han diskuterar köpet av sockerdricka med sin far. När han har pengar får han inte köpa sockerdricka, och när han får köpa sockerdricka har han inga pengar.
Min fråga, baserad på den replikväxling som varit här, är: När tycker Thomas Östros att det är ett bra tillfälle att sälja statliga företag såsom Vasakronan och exempelvis - mitt lilla ödmjuka tips till regeringen och Mats Odell - Vasallen? När borde det vara rätt? Vi förstår att det inte är rätt att sälja nu, och av replikväxlingen förstår vi att det inte heller är rätt sedan.
Då måste svaret på frågan om man vill sälja någon gång vara att det borde ha gjorts tidigare. Men av vem då, fru talman?
Hans Wallmark (M):
I den historiska exkursion som utrikesminister Carl Bildt tog med oss på gjorde han en distinktion mellan ekonomi och politik. Det är väl så, utrikesministern, att ekonomi ibland också är politik. Det är därför det är viktigt att det finns ett samband däremellan. Annelie Enochson tog upp det viktiga uppbyggnadsarbete som nu sker i Irak. Det är ett sätt att stärka de kristna minoriteternas ställning. Det är glädjande om den svenska regeringen vill delta i arbetet.
I debatten har bland annat pekats på det som har skett i Turkiet. Det finns en del som onekligen är förfärligt. Jag tror att det är viktigt att som utrikesministern göra en distinktion mellan de olika områdena. Det finns onekligen grader i förtrycket och förtrampandet. Därför tycker jag också att det är oerhört väsentligt att vi från riksdagens talarstol i den rätt stora breda politiska enighet som finns slår fast att det är ett angeläget mål för Sverige att Turkiet blir fullvärdig medlem av den europeiska gemenskapen.
Alternativet är inte att stå utanför, utan att vara med i det ramverk som vi har av demokrati och mänskliga rättigheter. Diskussionen visar att det utöver Svenska kyrkan finns många andra grupper som bistår de kristna som kommer som flyktingar och invandrare till Sverige.
Därför vill jag än en gång betona hur väsentligt det är att man ser kopplingen mellan bidraget på 50 miljoner kronor om året till olika samfund utöver Svenska kyrkan och den hjälp och det stöd som ges till invandrare och flyktinggrupper. Jag nämnde till exempel kaldéerna. Precis som utrikesministern skrev i sitt svar tror jag att vi har fått en växande insikt om de tre världsreligionernas betydelse: kristendom, judendom och islam.
Det är en viktig erfarenhet att bära med sig när det gäller utrikes- och säkerhetspolitiken. Det fanns en tid då vi bara såg på de ideologiska differenserna, skillnaderna mellan öst och väst, mellan kommunism och frihet. Det är väsentligt att vi i den moderna utrikes- och säkerhetspolitiken också för in insikten om världsreligionernas betydelse.
Hans Wallmark (M):
Min kollega Jan R Andersson pratade om bryggerinäringen i sin valkrets, och man hör ju på namnet - det handlade om Öland - att det är en väldigt viktig fråga där. Jag tror att när det gäller små bryggerier, som är själva utgångspunkten, i vart fall i rubriken, för den väckta interpellationen, tror jag att just gårdsförsäljning är oerhört viktig.
Därför är översynen av alkohollagen av betydelse för dem som ägnar sig åt öltillverkning och i kommande grad vintillverkning. Det finns också de som håller på med whiskytillverkning, och det kanske också blir vodkabrännerier. Det finns en klar koppling mellan gårdsförsäljning, levande landsbygd och den typen av företagande, som växer fram i Sverige.
Det gör att det kanske inte är en näringsdepartementsfråga, men det är i allra högsta grad en regeringsfråga, och där känner jag att Maud Olofsson, utan att hon har sagt något, står på rätt sida. Jag tycker att den här diskussionen visar kontrasten till Berit Högman och den socialdemokratiska politiken. Det har lyfts fram här flera gånger. Då har vi dessutom varit hyggliga nog, fru talman, att inte ha frågat Berit Högman hur hon ska få ihop sitt lilla gäng. Det gäller ju inte bara Socialdemokraterna, utan dessutom ska hon ju vara överens med Vänsterpartiet och Miljöpartiet.
Det är en uppgift som vi alla kan önska henne lycka till med. Låt oss slå fast ett par sanningar här, om vi ser på alliansens politik som kontrast till Socialdemokraternas politik under tolv år och dessutom det kommande samarbetet med v och mp. Vi har en regering som ser till företagande, precis som näringsministern sade: roligare, enklare och lönsammare. Vi har en regering som betonar besöksnäringens vikt och kopplingen mellan mat och turism. Vi har en regering som är för lägre beskattning.
Vi har en regering som har som sin uttalade ambition att regelbördan ska minskas med 25 procent fram till 2010. Vi har en regering som har tagit beslut om att ha en översyn av alkohollagen med möjlighet att öppna för gårdsförsäljning, och vi har en regering som ser till landsbygden. Fru talman! Jag tycker att det är en tydlig kontrast mellan alliansregeringen och den regering Berit Högman försvarar.