Eva-Lena Jansson (S):
Det är självklart att man ska vara självkritisk. Jag kan konstatera att mycket av det som gjordes av den förra regeringen inte var tillräckligt. Men det är ingen ursäkt för att göra någonting sämre. Det vill jag säga här på en gång. Jag upplever att den här regeringen inte tar frågan på allvar.
Jag ska be att få citera en anställd på Försäkringskassan som beskriver hur hon jobbar med ett stort antal människor med tidsbegränsad sjukersättning som varje dag kämpar med träning och rehabilitering för att öka sin arbetsförmåga och komma tillbaka. Ibland gör de det, och ibland går de från hel arbetsoförmåga till arbete. Hon ser att det finns en stolthet hos de här människorna över att kunna komma tillbaka.
Hon jobbar kvar på Försäkringskassan trots ständig underbemanning och högt tempo. Insatser mot fusket visar att det fuskas med väldigt lite. De flesta vill tillbaka, skriver den här personen, en orolig handläggare. Ska vi nu kasta ut dem utan försörjning? Ska vi straffa dem för att de gav allt för arbetet och försökte vara lojala och duktiga? Ska vi dra in ersättningen och skicka dem till en social inrättning som tvingar dem att tömma alla tillgångar för att få stöd?
På vilket sätt, Cristina Husmark Pehrsson, ökar det deras förmåga att träna, kämpa och jobba för att bli bättre och återvinna sin arbetsförmåga och sitt liv? Den här personen tror inte att många har förstått konsekvenserna av den här förändringen av sjukförsäkringen. Personen är bekymrad över att det är så tyst, och jag förstår henne.
Jag förstår personen i fråga därför att när jag pratar med de personer på de olika fackliga organisationerna som jobbar med att rehabilitera personer säger de många gånger att arbetsgivaren inte har tagit sitt ansvar. Där kan jag hålla med Cristina Husmark Pehrsson, men kravet på arbetsgivaren ökar inte med den här försäkringen.
Ni ökar kravet på den enskilde, men ni ger dem inga verktyg, utan ni sänker ersättningen. De riskerar till och med att utförsäkras. Och så kallar ni det en rehabiliteringskedja och pratar om en satsning på rehabilitering. De pengarna har vi inte sett än. : Jodå, de finns i budgeten.)
Jag skulle gärna vilja se att man förklarar varför det är så viktigt att kasta ut människor från den här försäkringen, för det är en utsorteringskedja. När socialförsäkringsministern, fru talman, säger att det förekommer så mycket felaktigheter blir min fråga: Har LO, TCO och Saco läst helt fel? Har LO:s och TCO:s rättsskydd missat någonting? Har Folksam missat någonting?
Har DHR och RSMH missat någonting? Har Sveriges Kommuner och Landsting inte heller läst på ordentligt? Det är ju de som kommer med kritiken. 10 000 personer riskerar att hamna i socialbidrag. Då säger Husmark Pehrsson att det förekommer missuppfattningar. Fru talman!
Med all respekt för att socialförsäkringsministern är insatt uppfattar jag att remissinstanserna är minst lika insatta i den nuvarande propositionen, precis som man är insatt i den tidigare försäkringen. Jag tror att man då också haft möjlighet att göra en bedömning av hur det påverkar både anställningstrygghet och inkomst. Det här upplever jag att den nuvarande ministern inte tar på allvar. Det är bekymmersamt.