Mikael Eskilandersson (SD):
Ska vi ha barnäktenskap i Sverige? När man frågar partiernas representanter i valstugorna svarar alla partier självklart nej på den frågan. Detta är definitivt ingen ny fråga. Det är heller inte första gången som jag står här och debatterar barnäktenskap. Det är inte andra gången och heller inte den tredje.
Jag tror att jag har varit uppe i talarstolen sju åtta gånger i interpellationsdebatter, i de vanliga familjerättsdebatterna och i debatter av olika slag bara den senaste mandatperioden och pratat om barnäktenskap. Då har jag ändå bara suttit i en mandatperiod tidigare. Den feministiska regeringens facit efter fyra år är de har suttit i fyra år utan att lyckas förbjuda barnäktenskap.
De tidigare alliansregeringarna misslyckades under sina åtta år. Visst, de lyckades förbjuda svenska barn att vara gifta - som om det var bland de svenska barnen och den inhemska befolkningen som problemet fanns. År 2009 kom rapporten från Ungdomsstyrelsen som pekade på att problemet med barnäktenskap faktiskt var ett utbrett problem bland våra unga.
Det var många unga som upplevde att de inte fritt kunde välja partner. Ändå stod vi i riksdagen handfallna. Redan Göran Perssons regering lade fram en proposition om att förhindra barnäktenskap. Alla är alltid eniga om att barn inte ska vara gifta, särskilt i valrörelsen. Ändå är det ingen regering hittills som riktigt satt ned foten.
Inte Göran Persson, inte Reinfeldts regeringar och definitivt inte regeringen Löfven. Fru talman! Någonting man däremot har varit både snabb och duktig på är att anpassa reglerna i Sverige. Man har infört specialregler så att det faktiskt ska vara möjligt att vara gift med ett barn.
Man har liksom fokuserat på det i stället för på problemet, som är att barn är gifta. Detta är någonting jag frågade den ansvariga ministern i den nu avsatta socialdemokratiska regeringen om - varför man anpassat reglerna för i det fallet barnbidrag så att den som blivit gift som barn skulle ha möjlighet att själv styra över sitt barnbidrag.
Från den ansvariga ministern fick jag svaret att problemet inte var att barnfruar fick barnbidrag utan att problemet var att barn är gifta. Det är precis det jag också vill påpeka. Det förslag vi nu har på bordet sätter absolut inte ett definitivt stopp för barnäktenskap i Sverige.
Jag skulle vilja säga att det är lika tandlöst som en nyfödd bebis. Det utelämnar alla barn som gift sig före den 1 januari 2019 och som kommer hit i framtiden. Bara det är märkligt. Det tar alltså flera år innan det får någon som helst effekt på alla de barn som utsatts för barnäktenskap men som fyllt 18 innan de passerar gränsen.
Alla borde givetvis behandlas lika; vi ska inte skilja på människor utifrån när äktenskapet har ingåtts. Än värre är det med alla barn i Sverige som i praktiken lämnas åt sitt öde.
Man hoppas att detta ska lösa sig över tid, eftersom man inte ska tillåta fler att komma in i landet som gifta barn, men det finns inget förslag här på hur man ska söka upp, hitta och upplösa de barnäktenskap som redan finns i Sverige. Sedan har vi alla de inofficiella barnäktenskapen. Här finns det inte heller några åtgärder.
Det handlar om äktenskap som har ingåtts utan att registreras hos Skatteverket. Att bara säga att vi inte ska registrera barn som gifta är tandlöst. Ärligt talat, fru talman: Hur svårt kan det vara? Sätt ned foten, förbjud barnäktenskap, sätt ett hårt och ordentligt straff! Sök upp och rök ut vare individ som struntar i lagen.
Befria varje barn och låt äktenskapet alltid vara ett frivilligt förbund mellan två vuxna människor! Bara så kan vi försvara varje människas genuina värde. Fru talman! Med det yrkar jag bifall till vår reservation nr 1.