Anders Sellström (KD):
Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag i finansutskottets betänkande. Hur gick det till? Den frågan ställer sig den ansedda internationella tidskriften The Economist. Då syftar de inte på hur det gick till när Socialdemokraterna skulle välja partiledare, utan frågan gäller den ekonomiska återhämtningen och den starka arbetsmarknaden i Sverige. Hur gick det till?
Den viktigaste anledningen enligt The Economist är den försiktiga och marknadsekonomiskt genomtänkta finanspolitiken. Stärkta budgetregler och fungerande tillsyn över bankerna spelade också en mycket viktig roll. Sverige rankas i dag bland världens mest konkurrenskraftiga ekonomier enligt World Economic Forum när man mäter arbetsproduktivitet, kunskapsnivåer, ekoeffektivitet, innovationsförmåga och företagsklimat.
I stället för stora sparpaket och skattehöjningar som flera andra europeiska länder i dag ägnar sig åt, kan vi i Sverige se fram emot en period av budgetöverskott och sjunkande statsskuld, dock med reservation för vad som nu händer i Grekland. Reformutrymmet för innevarande mandatperiod bedöms nu bli något högre än de 40 miljarder kronor som prognostiserades i budgetpropositionen som lades fram i höstas.
Detta är siffror som många andra länder i vår närmaste omgivning bara drömmer om. När Tommy Waidelich och andra nu låter klagosången ljuda om missmatchning - i den klagosången stämmer inte Finanspolitiska rådet eller Konjunkturinstitutet in - och andra problem de ser på arbetsmarknaden ska vi inte glömma hur prognoserna såg ut.
Hösten 2009 sade Riksbankens prognos att arbetslösheten skulle nå sin topp i slutet av 2010 och att över 500 000 människor då skulle vara arbetslösa. Konjunkturinstitutet sade samtidigt att arbetslösheten under 2011 kommer att vara nästan 12 procent. Ekonomistyrningsverket sade samma sak, liksom regeringen i sin statsbudget för 2010.
Men tack vare klok finanspolitik, välriktade satsningar på jobbskapande, ROT-avdrag och ökade statsbidrag till kommunerna är situationen i dag en helt annan än den som prognostiserades 2009. I stället för en arbetslöshet på 12 procent så har vi i dag en arbetslöshet på 7,9 procent. Om allt går enligt utstakad väg kommer arbetslöshetsnivåerna att vara nere på runt 5 procent vid utgången av mandatperioden.
En ekonomisk kris gör också att ekonomin förändras, branscher måste förnya sig, gamla företag kanske försvinner och nya kommer till. Denna process är på inget sätt färdig den dag som ekonomin eller arbetslöshetssiffrorna vänder. Det kräver också att vi fortsätter med en långsiktigt hållbar och jobbskapande politik.
Vi måste ge ännu bättre förutsättningar för nya företag att växa sig starka och för människor att skaffa den kompetens som krävs i en förändrad ekonomi. Fru talman! Den ekonomiska vårpropositionen som vi i dag debatterar innehåller en tydlig inriktning på att skapa dessa förutsättningar. Med det femte jobbskatteavdraget minskar vi ytterligare de tröskeleffekter som finns på den svenska arbetsmarknaden.
Höjd brytpunkt för statlig inkomstskatt är också en viktig reform för att möta en förändrad arbetsmarknad. Vill vi ha en arbetsmarknad med en hög andel akademiker och stark kompetensutveckling måste även marginalskattetrösklarna förskjutas uppåt i skatteskalan och på sikt även minska marginalskatterna. För oss kristdemokrater är den ekonomiska politiken dock mer än bara arbetsmarknadsstatistik, tillväxtutveckling och marginaleffekter.
I den kristdemokratiska idétraditionen talar vi mycket om social marknadsekonomi. Det är en marknadsekonomi som bygger på långsiktig hållbarhet, förvaltarskap och moral. Målet med den sociala marknadsekonomin är en samhällsgemenskap där alla medborgare och invånare genom en rättvis fördelning av samhällets resurser har goda möjligheter att med hänsyn till andra förverkliga sina grundläggande värden, sina rättigheter och sin potential.
Pensionärernas ekonomi har under många år varit ett flitigt diskuterat ämne. Vid tre tillfällen har skatten sänkts för pensionärerna. I vårpropositionen finns förslag om ytterligare en sänkning av skatten för pensionärer. För Kristdemokraterna är detta en mycket viktig fråga. Skillnaden i beskattning mellan löntagare och pensionärer ska minska steg för steg, anser vi.
Men det ska självklart ske genom skattesänkningar för pensionärer och inte genom skattehöjningar för löntagare. Låt oss vara tydliga med att den skattesänkning som nu sker för pensionärerna aldrig skulle ha kommit till stånd om vi inte först hade fått jobbskatteavdraget i sjön och dragit nytta av dess effekter. Samhället är mycket mer än det offentligfinansierade.
Men tyvärr har vi i Sverige varit mindre bra eller kanske direkt dåliga ibland på att uppmuntra föreningslivet och det civila samhället, som gör viktiga insatser i vårt samhälle. Därför tycker vi kristdemokrater att det är mycket glädjande att regeringen nu kommer med ett förslag om att införa avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Detta är ett viktigt första steg för att börja stärka det civila samhället och dess funktionssätt.
När man lyssnar på de olika oppositionsföreträdarna slås man av ett par saker. Dels är samhörigheten i reservationerna oerhört spretig, dels handlar det om fortsatt missmatchning när det gäller vilken politik olika företrädare för det största oppositionspartiet säger sig vilja föra. Finansutskottet noterar att Socialdemokraterna har valt att utelämna sin egen syn på skattepolitiken i sin motion.
Vi vet därför inte om, och i så fall hur, förmögenhetsskatten ska återinföras om Socialdemokraterna får bestämma. Vi vet inte vad det finns för funderingar om fastighetsskatten. Vi vet inte vilka skattehöjningar som planeras. Skattesänkningar är i varje fall inget som vi vågar hoppas på i deras förslag.
Och om, eller ska vi säga när, den efterfrågade uppföljningen av jobbskatteavdraget visar på omfattande jobbskapande effekter - kommer då Socialdemokraterna att ställa sig bakom införandet av det femte steget eller inte? Men det man främst slås av är oppositionspartiernas avsaknad av helhetsansvar. De skjuter in sig på någon sak här och någon sak där och gör ett nålstick här och ett annat där.
I kommunpolitiken hemma i Umeå har vi principen att vi inte petar i varandras budgetar, utan vi ställer de olika förslagen mot varandra. Det förslag som vinner voteringen är det som gäller - punkt. Vi har under många år aldrig haft en styrande majoritet i Umeå. Den situationen gäller även i dag. Men principen för hur vi hanterar budgetar finns kvar mellan partierna, och det är någonting vi håller heligt.
Det skapar respekt för demokratin men också möjlighet för dem med mest mandat att styra. Allt annat blir ett kortsiktigt populistiskt beteende som inte är särskilt konstruktivt på längre sikt. Vidare finns det få eller inga svar i Socialdemokraternas motion på hur vi ska få nya företag att starta och ekonomin att växa så att vi kan fortsätta att utveckla välfärden.
Och om skattesänkningar alltid är av ondo - är skattehöjningar i så fall alltid av godo? Om det inte finns några positiva effekter med att sänka skatter borde det väl inte finnas några negativa effekter med att höja dem? Men inte kommer det några sådana förslag heller. Man undrar helt enkelt om det finns någonting som oppositionen, och då särskilt Socialdemokraterna, är för? Har de ens en egen politik som de är för, eller är affärsidén numera helt enkelt att bara vara emot?
Missmatchningspolitiken har fått ett nytt ansikte. Fru talman! Till sist: Barnfattigdomen har det talats mycket om under den senaste tiden och även i denna debatt. Det är en mycket viktig fråga som också belyser vikten av en välfungerande ekonomisk politik. Ett barn som lever i fattigdom gör ju det eftersom föräldrarna, eller föräldern, har det knapert ekonomiskt, är arbetslös eller lever i utanförskap på annat sätt.
Den absolut viktigaste åtgärden för att minska barnfattigdomen är därför att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden och att minska arbetslösheten. Den andra åtgärden är att med riktade stöd just nå fram till de föräldrar som har de största behoven. Förutom sänkt skatt för dem med låga inkomster har vi redan höjt flerbarnstillägget i barnbidraget. Nu sker även en höjning av flerbarnstillägget i bostadsbidraget.
Det är välriktade metoder för att minska barnfattigdomen. Alliansregeringen har en bra ordination för att komma till rätta med problematiken. Men hur ser den konkreta socialdemokratiska ordinationen ut mot barnfattigdomen? Den kan vi inte utläsa någonting om i deras motion.