Jennie Nilsson (S):
Jag kan konstatera att det är glädjande att så många är engagerade i dessa frågor. Samtidigt tror jag att det är viktigt att man försöker hålla isär begrepp och ha en konkret och seriös diskussion. Det är alldeles uppenbart så att det behöver göras mycket mer för att säkerställa att vi har livskraftiga fiskbestånd i alla våra vatten, inte bara nu utan för framtida generationer.
Det är också alldeles uppenbart att det bygger på att man samtidigt hanterar alla utmaningar som påverkar detta. Det handlar om att reglera fiskekvoter, och det gör vi. Detta gäller också fritidsfisket, vilket jag vill konstatera i detta sammanhang, även om det är på en begränsad nivå, särskilt under lekstängningsstoppen, egentligen hela sommaren i detta sammanhang, när intresset rimligen borde vara störst.
Denna fråga tar jag med mig. Problemet, så som det beskrevs, var lite nytt för mig. Jag har inte hört att det är någon omfattning eller volym på detta som innebär en stor påfrestning. Men om det är så och det inte är legalt ska man givetvis se till att få stopp på det. Vi har agerat kraftfullt mot andra länder som inte har respekterat de kvoter som vi har satt.
Vi gick ut och markerade hårt förra året mot Polen, exempelvis, som gick för nära våra gränser under lekstängningsstoppen. Det är helt oacceptabelt.
Om man ska hantera situationen på ett bra sätt och hitta lösningar som får effekt här och nu men framför allt över tid, för det kommer att ta tid för stammarna att växa till sig, måste alla intressenter bära sin del av ansvaret, så givetvis också politiken. Därför är variationen på åtgärder viktig.
Det är viktigt att man har fiskenivåer och kvoter på hållbara nivåer, och det är viktigt att man jobbar med att förbättra havsmiljöerna. Merparten av Östersjöns havsbottnar klassas som syrefattiga eller till och med syrefria. Detta skapar givetvis helt orimliga påfrestningar på de bestånd som finns där.
Det hänvisades tidigare till att detta skulle bero på kommunismen i öststaterna, vilket är lite långsökt. Jag tror att det finns mycket som är historiskt betingat kring hur miljön i Östersjön ser ut, men jag tycker att vi ska erkänna att en del av detta är svenska försyndelser, både från industrin och från jordbruket.
Det är därför viktigt att man har en politik för haven som inte bara är i havet utan på ett bra sätt reglerar de betingelser och de företag som har verksamhet som påverkar havsmiljöerna. Detta är något som Moderaterna inte alla gånger har varit så intresserade av, men jag är glad att höra att man nu har insett hur viktigt detta är. När jag pratar om att man avsätter projektmedel för att städa haven pratar jag inte om stränderna utan om haven.
Jag pratar om förlorade fiskeredskap och om plast i haven. Jag vet inte om ledamöterna har sett siffror på det. Jag kommer inte ihåg siffran i huvudet just nu, så jag ska inte dra den då det kan bli fel. Men det finns ofantliga mängder förlorade fiskeredskap, alltså nät - det som kallas för spöknät - och plast i havet som också bedöms innebära en enorm påfrestning på de bestånd som finns. Detta är också viktigt på riktigt.
Detta innebär att de små yrkesfiskarna, som någon talade om, som behöver incitament och hjälp att hantera det faktum att kvoterna faktiskt är mindre och att de får lov att fiska mindre - de berörs ju också av besluten - kan få en mer differentierad inkomst. Till detta kan vi konstatera att man kan få skyddsjakt på skarv. Det är bra. Det är dock en skyddad fågel, så vi kan inte hantera den hur vi vill.
När det gäller sälprodukter har vi infört licensjakt, men jag får återkomma till det.