Anna Kinberg Batra (M):
Tack, statsrådet, för svaren! Och tack även Ann-Marie Pålsson och Ulf Holm för att ni har tagit upp frågan till debatt! Det är ju alltid viktigt. Enligt en nyligen publicerad mätning är 69 procent av Moderata samlingspartiets väljare positivt inställda till vårt medlemskap. Det är till och med fler än i EU-ministerns eget parti.
Jag tror och hoppas att det beror på att vi har en öppen, aldrig okritisk, djup, engagerad debatt om Europafrågor och attityd till Europasamarbetet. Vi gillar att använda Europasamarbetet till att lösa gemensamma problem och låta bli det som länder, regioner, familjer och individer klarar bättre själva. Jag tycker att Lissabonfördraget löser den balansen ganska väl.
Jag anmälde mig till den här debatten för att det inte ska råda några missuppfattningar om att detta är en uppfattning som jag delar med de allra flesta av Moderata samlingspartiets både väljare och riksdagsledamöter. Det är ändå väldigt bra med den här debatten, därför att just demokratin är ett av de viktigaste skälen för att rösta ja till Lissabonfördraget när vi får det.
Redan när det förra förslaget mejslades fram i det så kallade konventet för några år sedan hade man en period då man tog till sig kritik mot det som faktiskt var dåligt med EU som det såg ut då. Då fanns det kritik ur demokratisynpunkt och inflytandesynpunkt från nationella parlament. Demokrati och inflytande stärks med Lissabonfördraget. Det ger oss verktyg för att ta tag i viktiga framtidsfrågor.
Det möjliggör utvidgning, och det möjliggör den ökade öppenhet och demokrati som statsrådet redan har berättat om. Det säger man nej till om man säger nej till fördraget. Jag tycker att lite av både Ann-Marie Pålssons och Ulf Holms frågeställningar utgår från den felaktiga synen att Sverige bestämmer allting självt om allting som berör svenska folket.
Vi vet nämligen att till exempel miljöfrågor och sysselsättningsfrågor inte längre är något som vi här inne råder alldeles själva över. Då tycker jag att demokratin snarare ökar av att vi använder EU-medlemskapet aktivt. Det ger oss makt att kunna använda folkvalda politiker i ministerråd, i svenska parlamentet och i Europaparlamentet för att fatta beslut i frågor som alla svenska medborgare berörs av.
Om vi sitter här och inte gör det frånhänder vi oss faktiskt makt som vi har. Lissabonfördraget reglerar hur denna makt ska användas. Då är det väldigt positivt just att de nationella parlamentens inflytande ökar både positivt och negativt. Vi använder redan möjligheten, som kommer att stärkas, att yttra oss om förslag när de kommer.
Vi har också börjat prova och kommer att kunna använda skarpt den 1 januari, givet att fördraget ratificerats förstås, möjligheten att också säga ifrån ibland när något kanske är på väg att hittas på på fel nivå. Det ökar den demokratiska kontrollen, det ökar insynen, det ökar demokratin, och jag tror att det också kan öka svenska folkets förståelse för hur vi använder EU och EU-verktygen. Det tar hem dem till oss, och det tycker jag är viktigt.
Sammanfattningsvis ska jag nämna för er som inte var med, så att det framgår i debatten och protokollet, att vi i juni förra året hade en kammardebatt inför det toppmöte som lade fast större delen av Lissabonfördraget. Det var inför den midsommarhelg som flera av oss för övrigt tillbringade här inne med telefonsamtal med EU-ministern och andra. Sådant är viktigt för svenska riksdagsledamöter.
I den omröstningen i kammaren var det 87 procent av ledamöterna som röstade ja till det så kallade detaljerade mandat som förelåg då och som sedan blev Lissabonfördraget. Det var jag stolt över att vara en del av, och det hoppas jag få vara igen i november. Lissabonfördraget ger oss makt som vi inte skulle ha annars, reglerar bättre hur vi använder EU till vardags och ökar öppenheten.