Lotta Finstorp (M):
Jag kommer att ta upp andra trafiksäkerhetsfrågor än vad min kollega Jan-Evert Rådhström tog upp i sitt anförande. Hösten 2012 beslutade riksdagen om en revidering av hänsynsmålet. Hänsynsmålet är själva fundamentet i trafiksäkerhetsarbetet.
Det innebär att den nya lydelsen är att transportsystemets utformning, funktion och användning ska anpassas så att ingen ska dödas eller skadas allvarligt, bidra till det övergripande generationsmålet för miljö och miljökvalitetsmålen nås samt bidra till ökad hälsa. Det är jag förstås väldigt glad över. Vi har haft nollvisionen ända sedan hösten 1997.
Många av våra barn har vuxit upp med nollvisionen. Vi som har körkort har också haft med oss den i ryggmärgen hela tiden. Även om vi har en nollvision som är satt av en nationell nivå har vi trafikanter ett stort ansvar och en skyldighet att ta hänsyn och ha ett gott omdöme i trafiken. Det gäller naturligtvis fortfarande i dag år 2013.
Min allianskollega Annelie Enochson tog upp International Traffic Safety Data and Analysis Group, som tillhör OECD, och de data som den tar fram. Det är väldigt glädjande att se att under 2011 hade Sverige i genomsnitt 3,3 trafikdödade per 100 000 invånare och körda fordonskilometer.
Det innebär att Sverige är det land som har lägst andel omkomna i vägtrafiken av de studerade länderna. Om man jämför med de övriga EU-länderna är genomsnittet 6,1 i förhållande till de 3,1 som det visat sig att vi har 2012.
Vi ska med andra ord vara väldigt stolta över det trafiksäkerhetsarbete som görs i Sverige och den attityd som vi har till trafiksäkerhet även om mycket kan göras bättre. Varje avliden eller trafikskadad är naturligtvis ett misslyckande. Det får vi aldrig glömma bort. Vi är bäst klassen så här långt, men det finns mycket kvar att göra.
Preliminära siffror visar att utvecklingen i Sverige går åt rätt håll även när vi tittar på konkreta numerärer. Totalt omkom 296 personer i vägtrafiken under 2012. Det är tack och lov en minskning från 2011. Noterbart är att antalet personer som dödades i vägtrafiken under 2012 är den näst lägsta siffran sedan 1940-talet.
I dag har vi betydligt fler bilar på våra vägar än vad vi hade 1940. Om man tittar på antalet omkomna i vägtrafiken i olika åldersgrupper ses en kraftig minskning under 2012 för åldergrupperna 18-24 år samt 75 år och äldre. Fru talman! Låt mig uppehålla mig vid bashastigheter i tätorter. Det är en fråga om är föremål för motioner i riksdagen.
I december 2012 gav regeringen Trafikverket i uppdrag att ta fram förslag till en nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet för perioden 2014-2025.
Av beslutet framgår att det är viktigt att systematiskt fortsätta med att anpassa hastighetsgränserna till vägarnas standard för att uppnå ett effektivt och säkert transportsystem samt att det även fortsättningsvis är angeläget att försöka motverka de negativa effekter som kan uppkomma i form av försämrad tillgänglighet men också ökad restid.
Regeringen anger vidare att det för närvarande därför inte är aktuellt att genomföra ytterligare långtgående reformer av hastighetssystemen. Det fortsatta arbetet bör ske inom ramen för det befintliga hastighetssystemet, med hänsyn till trafikmiljö, trafiksäkerhet och tillgänglighet. Den unika kunskapen om den lokala trafikmiljön finns naturligtvis i våra kommuner. Det är helt i enlighet med det kommunala självstyret. Fru talman!
Jag vill också nämna något om reflexvästar i fordon eftersom man i ett antal motioner berör detta. I början av 90-talet fanns krav på att ha en reflexsele när man färdades med buss eller lastbil. Detta krav har sedan tagits bort. Sverige är anslutet till FN:s regelverk som specificerar bland annat krav på utrustning i fordon.
I regelverket finns krav på varningstriangel men inte på reflexväst. När frågan om krav på reflexväst utreddes 2005 av dåvarande Vägverket framkom stora svårigheter med övervakning samt kontroll och sanktioner. Rekommendationen blev att inte införa ett sådant krav. Detta var 2005. Då var det Vägverket som var den myndighet fanns med i arbetet.
Det framhöll att frågan inte borde avgöras nationellt utan utredas närmare internationellt och regleras där. Fru talman! Kompetenskrav för utryckningsförare är ett återkommande motionsämne.
Som ett led i att säkra att utryckningspersonalen kan köra till exempel ambulansen på ett säkert sätt genomför landstingen olika egeninitierade utbildningsinsatser i form av introduktionsutbildning och fortlöpande utbildning för de anställda. På så sätt säkras att varje nyanställd ambulanssjuksköterska erhåller den utbildning som behövs.
Dessutom finns inte sällan ett faddersystem för ambulanspersonal där en erfaren ambulanssjuksköterska till exempel kör på prio 1-utryckningar. År 2008 utarbetade representanter för Arbetsmiljöverket, dåvarande Räddningsverket, Rikspolisstyrelsen, Socialstyrelsen och dåvarande Vägverket grundläggande kompetensmål för utryckningsfordon. När det handlar om polisens förarutbildning har krafttag tagits.
Där fanns det verkligen brister. Jag är därför glad för att man nu 2013 kommer att tillämpa en nationell förarutbildning hos polisen. Det gäller att få en enhetlig utbildning för dem där det finns gemensamma mål. Utskottet och Alliansen välkomnar de åtgärder som nu sätts in för att höja kompetensen bland utryckningsförare för att förebygga olyckor i trafiken.
Man kan därför konstatera att det inte finns någon anledning till ytterligare åtgärder.