KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Jag vill först klargöra att det är jag som är energiminister. Jag är inte ansvarig för utsläppshandeln, och om Per Bolund vill diskutera den framtida utsläppshandeln måste han diskutera det med miljöministern. Det är rätt viktigt att vi håller den gränsdragningen, så jag kommer inte att svara på den typen av frågor. Den andra delen handlar om hur vi ska rädda miljön och hur energipolitiken ska fungera som en del av detta.
Utsläppshandeln sätter ett tak för vilka utsläpp vi får göra, och sedan fördelar vi det på olika sätt inom systemet. Men för miljöns skull är det taket som sätter gränsen för vad som släpps ut i miljön och vad som förstör miljön. Det är rätt viktigt att se det. Eftersom vi har det på en europeisk nivå är det också viktigt att se att det är på Europanivå som de här taken gäller, och sedan är det fördelat mellan olika länder. Den här regeringen har en hög ambition, som jag sade i mitt tidigare interpellationssvar.
Vi har en hög ambition när det gäller utsläppen av koldioxid. -30 procent har varit vår position som vi har framfört, både jag som energiminister och miljöministern, i våra samtal på EU-nivå. Jag tycker att det är intressant, precis som jag sade i det förra interpellationssvaret, att det är den här regeringen, Allians för Sverige, som är pådrivande för en så hög ambitionsnivå.
Det var ingenting som Miljöpartiet klarade av att genomföra tillsammans med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet under den förra mandatperioden. Det kanske kan vara på sin plats att erkänna att ambitionsnivån har höjts när det gäller den svenska ståndpunkten på det här området.
Gasproduktion kommer att finnas under en övergångsperiod, precis som jag säger, men det är ingen energikälla som vi förlitar oss på långsiktigt. Vi står bakom den politik som finns på EU-nivå, nämligen att energieffektivisering och förnybart är de två områden som vi behöver satsa på.
För svensk del är vi dessutom i ett läge där vi är så beroende av vattenkraft och kärnkraft för vår elproduktion, vilket ger ett lite skakigt system om vi får problem i något av de här energislagen. Av trygghetsskäl måste vi satsa på det förnybara.
Vi kan inte hamna i en situation, som vi delvis har hamnat i nu, med bekymmer i kärnkraften där vi är tvungna att stänga verken och vi inte har andra energislag att koppla in. Av trygghetsskäl måste det förnybara få en större andel av energiproduktionen i vårt land. Det är också det som alliansöverenskommelsen om energi- och miljöpolitiken står för. Basindustrin är naturligtvis viktig för oss.
Vi för ständiga diskussioner om hur vi kan förena energieffektivitet på ett bra sätt men också få en tillräckligt bra el- och energiproduktion som gör att man kan känna trygghet och att jobben stannar kvar i Sverige. Vi måste klara av att diskutera jobb, miljö och energi på samma gång.
Den dialogen förs i en konstruktiv anda, och jag tror att vi kommer att få en bra och långsiktigt hållbar energipolitik som säkrar jobben men som också säkrar miljön framöver.
Maud Olofsson (C):
Jag vill återigen markera att jag är här i min egenskap av energiminister, och jag är inte ansvarig för utsläppsrättshandeln. Det är viktigt att vi har rätt diskussion med rätt minister. Vill man ställa frågor när det gäller utsläppshandel får de riktas till miljöministern. Det är mitt svar i den delen, och jag hoppas att kammaren respekterar det.
När det gäller synen på näringslivet har vi kontinuerliga samtal med svensk basindustri och över huvud taget med näringslivet. Allians för Sverige och jag har större förtroende hos den gruppen av företag än vad Miljöpartiet har. Det är en enkel tolkning jag gör av debatten.
Vi kommer att se till att värna industrins möjligheter att vara kvar i Sverige och se till att vi har både en energiproduktion och också ett effektivt energisystem. Det är därför som jag påpekar att de två bärande delarna i det vi nu har kommit överens om på energiområdet på EU-nivå är energieffektivisering och det förnybara. Det är möjligen lite tråkigt för Miljöpartiet att stå på läktaren och se allt detta hända.
Ni har varit så kritiska till EU-samarbetet, och ni tycker att det är så förfärligt att vi samarbetar över nationsgränserna på EU-nivå. I er hjärtefråga miljön går det faktiskt att nå resultat. Det är precis det samarbetet som kommer att innebära att vi får en effektivare energianvändning, att vi får mer av förnybart, att vi räddar klimatet. Men ni väljer att stå på läktaren och titta på när allt detta sker. Jag bara beklagar att ni har valt den strategin.
Det är möjligt att ni drar slutsatsen att ni kanske ska vara med i arbetet som EU driver och att det kanske blir en mer positiv syn på EU-samarbetet. I så fall vore det välkommet om miljödebatten som pågår i EU faktiskt kunde leda till en större samsyn om EU:s roll. Regeringen har också sagt ja till det program som EU driver. Vi vill ha en ännu högre ambitionsnivå.
Vi gör så därför att vi ser att Sverige har stora möjligheter att vara med och bidra. Jag vill också påpeka att det händer mycket när det gäller det förnybara. De gröna elcertifikaten är en del i det beslut som fattades i våras om en energiuppgörelse. Det är ett sätt att styra fram mot det förnybara och den gröna elproduktionen. Även här har Miljöpartiet valt att sitta på läktaren.
Ni har valt en strategi där ni aldrig någonsin är med och påverkar någonting men är otroligt vassa i debatten och har massor med förslag. Men ni är inte med och påverkar. Det sker en utveckling i samhället. Det påverkar den energiproduktion och energikonsumtion som finns i det svenska samhället. Gas är ingen långsiktig lösning.
Vi vill satsa på att ha ett hållbart energisystem. Vi vill ha en effektivare energianvändning. Det är regeringens ambition. Vi kommer att ta de slutsatser som EU lägger fram till Sverige och hitta en strategi för att åstadkomma detta i vårt eget land.
Maud Olofsson (C):
Det är naturligtvis så att om jag pratar om turistnäring, skogsnäring eller något annat måste jag prata om helheten. Det är inte de enskilda detaljerna som helhet som faktiskt ger det totala företagsklimatet. Det är därför vi har ett helhetsgrepp när vi pratar om turistnäring, skogsnäring eller annat. Det är därför att vi har sett brister i utbildningssystemet som vi nu genomför reformen med lärlingsutbildning och yrkesutbildning. De som vill gå vidare till högskolan kan gå en högskoleförberedande utbildning.
Vi ger olika möjligheter. En del inom turistnäringen och kockyrket vill gå vidare till högre utbildning, andra klarar sig med en gymnasieutbildning eller en yrkesutbildning i samarbete med företagen. När det gäller vår syn på vad som ska göras blir inte lögnen bättre för att den upprepas, Berit. Du säger att vi minskar marknadsföringsinsatserna. Jag säger: Nej, vi ökar dem med 10 miljoner. Det är bara att läsa innantill.
Vi ökar marknadsföringsinsatserna inom turistområdet med 10 miljoner kronor per år. Det är totalt över 100 miljoner kronor som går till de här turistsatsningarna. Använd inte lögnen, utan läs innantill vad som står i den delen. Vi sänker arbetsgivaravgifterna. Vi ska återkomma till vilka näringar som kommer att omfattas och hur det totala förslaget ska bli. Men att vi ser turistnäringen som en viktig näring inom tjänstebranschen är alldeles självklart.
Vi har också pekat på det. När det gäller minskade insatser för forskning och utveckling: Det är inte sant! Vi ökar insatserna för forskning och utveckling. Vi höjer anslaget till Vinnova, som har den forskning som är näringslivsnära. Läs innantill och titta på de förslag som regeringen lägger fram och se att vår totala satsning syftar till att stärka jobben i Sverige, stärka svensk företagsamhet och se till att vi får en bättre ekonomi.
Jag menar att turistnäringen är otroligt viktig för att vi ska klara det. Det som är fördelen med turistnäringen är att den har den regionala dimensionen. Den finns både i glest bebyggda områden och i våra tätorter. Den ska vi värna om i vårt land.
Maud Olofsson (C):
Lars Elinderson har frågat mig vad jag avser att göra för att få till stånd en fördjupad studie av alternativet med kabelförläggning i Vättern innan Svenska kraftnäts styrelse beslutar om val av teknik för utbyggnaden av Sydlänken. I mitten av januari i år redogjorde jag i ett svar på en riksdagsfråga för Affärsverket svenska kraftnäts hantering av Sydlänkenprojektet. Jag vill inleda mitt svar med att upprepa delar av vad jag då sade. Svenska kraftnät har till uppgift att på ett affärsmässigt sätt förvalta, driva och utveckla ett kostnadseffektivt, driftsäkert och miljöanpassat kraftöverföringssystem.
Med beaktande av dessa mål ansvarar Svenska kraftnät självt för med vilken teknik och på vilket sätt verket vill bygga nät utifrån de krav och behov som ledningen ska svara mot. Under hösten 2006 har Svenska kraftnät genomfört ett antal möten angående Sydlänken med länsstyrelser, kommuner och andra intressenter. Svenska kraftnät har tagit fram en förstudie som har varit ute på remiss fram till den 4 januari 2007. Allmänheten har också haft möjlighet att lämna synpunkter, antingen skriftligt till Svenska kraftnät under remisstiden eller vid samrådsmöten.
Samrådsmöten har anordnats på 13 platser under oktober 2006 utmed de föreslagna stråken. I mitt svar på riksdagsfrågan sade jag också att det är min uppfattning att Svenska kraftnäts fortsatta hantering av Sydlänkenprojektet kommer att innebära en gedigen och fullgod genomgång av projektets nyckelfrågor. De ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna liksom olika sträcknings- och teknikalternativ kommer att belysas i den fortsatta beredningen av Sydlänken. Därmed till Lars Elindersons fråga om alternativet att lägga en del av sträckningen som sjökabel i Vättern.
Som jag redan sagt är det Svenska kraftnäts uppgift att göra nödvändiga bedömningar av hur verket vill utveckla stamnätet. I detta specifika fall har man alltså gjort en samlad bedömning att en förläggning i Vättern inte är ett lämpligt alternativ. Vad jag förstår har man kommit till den slutsatsen baserat på många olika faktorer av vilka Lars Elinderson nämner några, bland annat konflikten med försvarets intressen på den aktuella platsen. Det finns dock andra faktorer såsom de praktiska förutsättningarna för att lägga ut en sjökabel i Vättern.
Vad jag förstår har Svenska kraftnät också gjort en överslagsberäkning som visar att en sjökabel skulle vara dyrare än en sträckning på land. Det är inte regeringens uppgift att ha synpunkter på vilka enskilda avvägningar Svenska kraftnät gör när verket projekterar för nya sträckningar av stamnätet. Det finns därför ingen anledning för mig att vidta några åtgärder vad gäller Svenska kraftnäts projektering av Sydlänken. Jag avser däremot att hålla mig informerad om den övergripande utvecklingen av detta viktiga projekt.
Maud Olofsson (C):
Jag måste börja med att förklara lite grann hur sådant här fungerar. Den ena delen är att riksdagen beslutar om lagstiftning. Vilka regler som ska gälla i fråga om miljölagar, strålningslagar etcetera fattas det beslut om här. Dessa lagar och regler är jag som statsråd skyldig att följa. Jag kan inte hitta på några egna små regler. Även om jag skulle tycka en massa saker, ska jag följa det som riksdagen har beslutat.
Vi är utförare av riksdagens uppdrag och hämtar vårt mandat från riksdagen. Det är rätt viktigt att veta det. Den andra delen är maktdelningen mellan regeringen och myndigheterna. Vi har sagt till myndigheterna: Ni ska göra de här sakerna. I det här fallet är det Svenska kraftnäts ansvar att bygga nät. Då kan inte jag som minister gå in och säga: Ni borde lägga den där kabeln i Vättern eller ni borde göra si eller så.
Jag måste säga till dem: Ni är ansvariga för det här. Ni ska ha samråd med dem det gäller. Ni ska ha diskussionen. Ni ska ta miljöansvar. Det är inte bara det ekonomiska ansvaret utan de ska ta alla de här hänsyn. Sedan, om jag är missnöjd med det, om jag vill förstärka några saker, kan jag göra det i regleringsbrev och annat. Eller så kan jag se till att hämta ett annat mandat från riksdagen och lägga fram en proposition.
Men jag kan inte som minister gå in och styra och ställa i enskilda fall i de här bolagen för då skulle det inte fungera. Det ville vi inte med den gamla regeringen och det vill vi inte med den nya regeringen. Det är därför det uppfattas som att jag har en nedtonad roll. Ja, det är i det stycket en nedtonad roll, för jag har att följa den lagstiftning som riksdagen har fattat beslut om.
Jag respekterar riksdagens beslutsordning och den lagstiftningsroll som riksdagen har mycket starkt eftersom jag tycker att det är viktigt att vi gör det. Sedan hoppas jag ju bara att Svenska kraftnät nu har goda samrådsförfaranden. Jag blir lite orolig när Lars Elinderson säger att det finns en misstro mot processen, för det är inte bra om vi har myndigheter som har att göra de här avvägningarna om man känner en sådan misstro.
Jag säger ju också i svaret att jag kommer att följa den här delen så att jag ser att det är en förtroendefull process som pågår mellan markägare, dem som är påverkade av den här ledningen och så vidare, och att man tar de nödvändiga hänsyn som vi har sagt i regleringsbrev och annat att man ska göra. Jag är mycket noga med att säga att det inte bara är fråga om de ekonomiska hänsyn utan det är också miljöhänsyn.
Det är strålningshänsyn. Det är alla de hänsyn som vi har fattat beslut om som Svenska kraftnät ska följa. Det är rätt viktigt att säga det. Jag kommer att följa den här processen på ett bra sätt, och jag är väldigt glad över att Lars Elinderson också engagerar sig i den här frågan och på fältet bidrar till att öka kunskapsnivån gällande olika alternativ.
Maud Olofsson (C):
Jag delar uppfattningen att vi har samma mål och syfte. Vad jag bara vill säga är att jag inte kan gå in och detaljstyra eftersom jag har gett det här ansvaret till Svenska kraftnät. Däremot följer jag den här frågan noga. Det här är ju inte heller den första fråga jag får när det gäller det här. Jag har besvarat ett antal interpellationer tidigare. Sedan vill jag också säga att det naturligtvis är svåra avvägningar.
Det är inte så att det bara finns en uppfattning utan det finns ganska många uppfattningar som också kommer mig till del när det gäller hur ledningar ska dras och hur det ska göras. Det som är viktigt att säga är att ska vi få ett bra nät måste vi i slutändan naturligtvis få en lösning på frågan, för vi behöver en bättre överföringskapacitet. Vi måste komma fram. Då kommer det att finnas miljöintressen. Det kommer att finnas äganderättsintressen.
Det kommer också att finnas andra intressen som måste vägas samman för att vi ska komma till en bra lösning. Jag är glad över att Lars Elinderson med flera engagerar sig i den här frågan, och jag tror att det behövs en bra och öppen debatt så att man känner från medborgarnas sida att man är med och påverkar och har möjlighet att vara med och diskutera de olika lösningarna.
Jag förutsätter att Svenska kraftnät har en öppen attityd till den demokratiska funktion som de här samråden har, och jag kan bara än en gång säga att jag kommer att följa, och redan följer, den här diskussionen och den här utvecklingen mycket noggrant. Jag förutsätter också att vi i slutändan hittar en bra lösning där dessa olika hänsyn har tagits.
Maud Olofsson (C):
Jag vill bara till sist tacka Lars Elinderson för att han aktiverar sig så bra i den här frågan, för det behövs verkligen. Som jag säger förutsätter jag att Svenska kraftnät har en bra dialog med alla de berörda och tar de nödvändiga hänsyn som ska tas. Där gäller det inte bara ekonomiska hänsyn, utan det är också miljöhänsyn, strålningshänsyn och andra hänsyn som måste tas.
Jag kommer att följa den här frågan mycket noggrant, fortsätta följa den precis som vi gör nu, och också se till att vi kan ha en myndighet i det här sammanhanget som åtnjuter ett stort förtroende. För det är viktigt, om vi ska kunna klara den fortsatta utbyggnaden, att det finns ett sådant förtroende. Jag tackar för engagemanget och vill bara uppmana Lars Elinderson att fortsätta med det tillsammans med alla andra som finns med i den här processen.
Maud Olofsson (C):
Låt mig först säga att det i båda fallen handlar om en balans mellan att skydda naturvärden och att se till att människor kan bo och leva i områdena. Det är ingen enkel avvägning. Jag tror inte heller att Peter Eriksson, som själv bor i de trakterna, tycker att det är alldeles världsenkelt. Vi måste kunna skydda det som verkligen är värt att skydda.
Men om det finns fyndigheter och möjligheter till jobb och annat måste också det kunna få leva sida vid sida. Det är den avvägning som vi som lagstiftare måste klara av. Det är viktigt att säga att den lagstiftning vi har är stark. Om vi tar världsarvet är det ett starkt regelverk kring det. Att göra en undersökning innebär inte att det är klart för brytning.
Med ett undersökningstillstånd följer att du måste göra en arbetsplan som sedan granskas och måste godkännas innan du får göra någonting. Utan att ha bevis för detta föreställer jag mig att inte alla av dem som ansöker om undersökningstillstånd har avsikten att börja bryta.
Det kan finnas andra anledningar till att man vill göra undersökningarna för att se de geologiska förutsättningarna som finns i området. Om man tittar på den lagstiftning som finns kan man konstatera att det är ett starkt lagskydd för miljöviktiga områden, och Laponia är ett sådant. Regeringen har också gett tillstånd till den regionala nivån att hålla ett särskilt öga på just Laponia.
Vi har gett i uppdrag att inrätta en Laponiadelegation i Norrbotten där både Gällivare och Jokkmokks kommuner ingår, där samebyarna ingår och där länsstyrelsen och Naturvårdsverket också ingår. Syftet är att vi ska ha en större del av regional och lokal förvaltning av till exempel Laponiaområdet.
Vi tror att det skyddet och samspelet mellan de olika intressena också är viktiga och att man klarar av en sådan diskussion så att man kan skydda det. Det är också viktigt att säga att ser man på minerallagen syftar de undersökningstillstånd som nu ges till att skapa utveckling och tillväxt i Norrbotten, Västerbotten, Jämtland och alla de områden som är mest intressanta.
Det tycker jag att vi ska se som någonting positivt. Det gäller att vid varje tillfälle väga de intressena mot de miljöintressen som finns. Så här långt har vi klarat den avvägningen. Jag vill också se en utveckling i de här delarna av landet där människor kan bo kvar, där man kan skapa sig en försörjning men där vi också värnar de miljöintressen som finns häruppe.
Den avvägningen tycker jag sköts väldigt väl i den lagstiftning som finns i dag, i varje fall vad jag kan se.
Maud Olofsson (C):
Alf Eriksson har frågat mig om jag avser att använda Vattenfall som ett instrument för att genom långsiktiga och konkurrenskraftiga villkor säkra basindustrins konkurrenskraft. Frågan är ställd mot bakgrund av att regeringen bejakat en energipolitik som innebär utökad sammankoppling mellan de europeiska elnäten vilket Eriksson bedömer leder till högre elpriser i Sverige. Låt mig först säga att basindustrin är av stor betydelse för svensk sysselsättning och tillväxt.
Vattenfall är som en stor aktör naturligtvis också viktig för industrin, men förhållandet är ömsesidigt. Vattenfall behöver en stor och konkurrenskraftig basindustri att sälja stora volymer el till. En diskussion kring Vattenfalls roll på en avreglerad marknad och statens möjligheter att ingripa måste utgå från det ramverk som omger bolaget och regeringen. Riksdagen har beslutat att Vattenfall ska bedriva sin verksamhet så att man uppfyller marknadsmässig avkastning i hela företaget.
Vidare stipulerar statsstödsregler och konkurrenslagstiftning att ett statligt företag måste konkurrera på samma villkor och med samma krav som privata aktörer. Lösningen på basindustrins konkurrenskraft ligger inte i statliga direktiv till ett konkurrensutsatt bolag eller i en stängd, nationell marknad för specifikt energi i Norden. En gemensam marknad i EU och fria rörligheter kan inte börja begränsas i bara energisektorn.
Vattenfall kan tack vare sin storlek, riskspridning och finansiella muskler erbjuda basindustrin långa avtal på konkurrenskraftiga villkor och gör det också utan att staten behöver ingripa med olika direktiv. Vattenfall har ur ett strikt affärsmässigt perspektiv de senaste tre åren tecknat långa avtal, i vissa fall upp till tio år, med basindustrin på en volym över 85 terawattimmar el. Vattenfall investerar också stort i ny förnybar produktion och planerar investeringar i befintlig produktion.
Totalt finns ambitioner som skulle ge ett tillskott på mellan 16 och 19 terawattimmar el mellan 2002 och 2016. Om allt realiseras innebär det investeringar i Sverige på över 80 miljarder kronor varav hälften i förnybar elproduktion. Jag och Vattenfall delar synen att det är en framgångsrik strategi att arbeta tillsammans med basindustrin för att teckna långa avtal på konkurrenskraftiga villkor. Det finns därför ingen anledning för mig att vidta specifika åtgärder mot just Vattenfall.
Maud Olofsson (C):
Det är viktigt att vi klarar ut detta med EU:s marknad. Det var Göran Persson som förhandlade fram allt detta. Det var er egen partiledare som förhandlade fram en avreglerad elmarknad. Det är Göran Persson som har varit med och tagit fram detta så att vi har en mer avreglerad elmarknad i Norden jämfört med övriga Europa. Har ni ångrat er så rikta er kritik mot er egen partiledare, inte mot mig. Jag tycker att det här är bra.
När vi nu har denna avreglerade elmarknad är det viktigt att vi får en bra överföringskapacitet så att vi kan dra nytta av den konkurrens som finns på den europeiska marknaden. Det är det som jag vill åstadkomma. Vi kommer naturligtvis att börja med Norden och göra den elmarknaden mer och mer effektiv, men vi kommer också att se till att vi har en alleuropeisk elmarknad. Svensk basindustri tycker att det är bra. Jag vill påminna om att vi har 7 öre mindre i kostnad per kilowatttimme på den svenska marknaden jämfört med den övriga.
Jag vill också påminna om att svensk basindustri är befriad från skatter på detta område. Vi har gjort en massa saker för att gynna just svensk basindustri. Det är intressant att Socialdemokraterna nu börjar ändra attityd och åsikt om den avreglerade elmarknaden. Ta den diskussionen inom partiet och klara av den där! Vad gör regeringen? Vi gör en massa saker.
Och det är viktigt, för nu måste det hända saker, både på europeisk och på svensk nivå. Energieffektivisering är det ena benet, förnybar energi det andra. Jag har i dag redovisat hur mycket investeringar som sker på båda dessa områden. Basindustrin och andra industrier ska spara en terawatttimme per år för att vi ska få tillgång till mer el.
Det andra är att vi har 80 miljarder till investeringar under de här åren som innebär att vi får en ökad elproduktion. Ni kan vara alldeles säkra på att jag kommer att fortsätta att föra den här dialogen med både basindustrin och kraftindustrin så att vi får ännu mer långsiktiga avtal. Det är det som skapar trygghet och räddar jobben i vårt land. Den ambitionen har jag att fullfölja.