Sten Tolgfors (M):
Jag ska börja med att konstatera att Peter Persson inte är up-to-date. Han beskriver den tidigare socialdemokratiska regeringens försvarspolitik med ständiga nedläggningar och sänkta ambitioner och inte den här regeringens. Vi ökar tvärtom ambitionen och övningsverksamheten för att få ett försvar av högre kvalitet. Nästa sak jag vill notera i kammaren är att det självfallet är upp till enskilda ledamöter att interpellera om precis vad de önskar.
Men jag kan notera att interpellationerna till mig nu regelbundet handlar om att diskutera pågående miljöprövningar, vilket jag är förhindrad att göra. Man går direkt in i enskilda ärenden, som Peter Rådberg nu gjorde, noterar med förståelse att jag är förhindrad att göra det, men ber mig ändå samtidigt att ingripa och ber om uppfattningar.
Det handlar om pågående miljöprövningar, en ansökan från Försvarsmakten som ännu icke är inlämnad eller remissvar från Försvarsmakten och juridiska prövningar. Det är alltihop saker som jag är övertygad att samma eller andra ledamöter nog skulle finna anledning att gå till KU med om jag verkligen gick in på det sätt som ledamöterna önskar.
Jag tror att debatterna vinner på om varje interpellation blir något mer generell till sin karaktär än vad de nu ibland är. Detta prövas i enlighet med miljöbalkens bestämmelser. Riksdagen äger miljöbalken som lagstiftning. Försvarsmakten utarbetar en ansökan om omprövning av miljötillstånd för skjutmålet Hammaren.
När den lämnas till miljöprövningsdelegationen ska ansökan prövas på det sätt som lagstiftningen föreskriver. Det innebär att alla berörda får lämna synpunkter. Sedan gör miljöprövningsdelegationen en sammanvägning och fattar beslut. Det gör inte Försvarsmakten. Den värnar sitt intresse, precis som den ska enligt lagstiftningen. Andra har enligt samma lagstiftning att väga samman detta. Det finns också en instansordning för överprövning.
Det är den jag vill värna och respektera. Riksdagen har beslutat om miljöbalken. Jag har inte hört Peter Rådberg säga i den här debatten att den ska omprövas, att riksintressen ska tas bort eller så. Det handlar om hur jag ska gå in i enskilda ärenden, vilket jag på goda grunder är förhindrad att göra. Vi har en beslutsordning fastställd i lag. Det är det demokratiskt beslutade regelverk vi har att förhålla oss till.
Det är korrekt att man vill utöka verksamheten. Man går från 20 till 30 skjutdagar per år med JAS 39 Gripen. Jag kan dock icke som Peter Rådberg finna de påstådda tre huvudargumenten som något slags skäl för Försvarsmakten. Vi ser inget i samrådsunderlaget som pekar på det. Internationell verksamhet är en del av Försvarsmaktens vardagliga verksamhet. Vi gör insatser, bygger säkerhet och övar också tillsammans med andra.
I samrådsunderlaget hittade departementet heller inte någonting om koppling till nedläggning av Karlsborg. Det är alltså inte, som sades i debatten, utgångspunkterna. Däremot är Hammaren det enda skjutmålet i Sverige som ligger inom räckvidd för de kvarvarande flygflottiljerna F 7 och F 17 där JAS Gripen kan öva skjutning med automatkanon. Det är enda platsen där man kan genomföra en övning med start och landning på hemmabasen.
Det andra alternativet ligger utanför Luleå. Det är delvis svaret på frågan om alternativ lokalisering. Det är prövningsmyndigheten som också ska pröva frågan om alternativ lokalisering och avgöra om en alternativ lokalisering ska redovisas av Försvarsmakten eller inte. I många skjutfälts- och flygflottiljsprövningsärenden har man inte begärt en sådan redovisning. Nu är vi på nivån förberedande samråd.
Det syftar till att belysa verksamheten på det aktuella stället och inte i första hand att belysa alternativen.