Kjell-Arne Ottosson (KD):
Det är med stor glädje jag får vara med här i dag och debattera justitieutskottets betänkande om vapenfrågor. Det är ett ämne som ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Det är oerhört viktiga frågor, inte minst för Sveriges jägare och sportskyttar. Därmed är det även en viktig fråga för Sveriges landsbygd där en stor del av dessa finns, och det är en viktig både näring och hobby. Extra roligt är det i och med att vi kristdemokrater har fått så stort genomslag för flera av våra motioner.
Det gäller bland annat licenskrav för ljuddämpare, tidsbegränsade vapenlicenser och en utökad vapengarderob. Kristdemokraterna vill underlätta för laglydiga jägare och skyttar, och därför är dessa genomslag viktiga. En ljuddämpare är i sig inte farlig, såvida du inte väljer att använda den som tillhygge för att slå någon med. Det finns ingen anledning till att en sådan ska vara licenspliktig.
Kan du visa upp en licens för ett kulvapen ska du därmed kunna köpa en ljuddämpare, utan ytterligare prövning. I betänkandet skriver regeringspartierna och Vänsterpartiet ett särskilt yttrande om just ljuddämpare där de förklarar varför de väljer att inte komma med en reservation. De hänvisar till implementeringen av vapendirektivet och att man i och med det ska släppa på licenskravet.
Men regeringen valde ju att inte ta med det i lagrådsremissen trots att det står med i Åbergs utredning. Nu verkar man låtsas som att man vill släppa licenskravet. Men var finns förslaget i verkligheten? Förklara det den som kan. Kan regeringen ge ett svar på det i debatten här i dag? Vi är många som undrar över det. När det gäller tidsbegränsade licenser har vi dem i praktiken redan i dag.
Alla vapenlicensinnehavare blir kontrollerade varje dygn mot polisens register. Därför anser vi att tidsbegränsade licenser har spelat ut sin funktion. Dessutom ökar det belastningen för den myndighet som handhar licensansökningar, som om den inte redan nu har långa köer. Fru talman!
En skytt eller jägare blir inte farligare om den har fem vapen i stället för fyra, eller sju vapen i stället för sex i sitt vapenskåp. Därför är det glädjande att vi nu fattar beslut om att se över vapengarderoben och dess begränsningar. Men säg den glädje som varar.
Jag vill lägga lite av min talartid på det som upptagit mycket av min tid sedan jag kom in i riksdagen i höstas, nämligen implementeringen av EU:s vapendirektiv. Det är en av de frågor jag har fått ta emot absolut mest mejl om. Det har verkligen engagerat Sveriges jägare och skyttar. Tusen tack till alla för engagemanget och för inspel! Det är så värdefullt att få det.
I mitten av maj ställde jag en fråga till statsministern under statsministerns frågestund om varför regeringen väljer att straffa Sveriges laglydiga jägare och skyttar genom att överimplementera vapendirektivet. Hans svar undanröjde allt tvivel om regeringens mål med implementeringen.
Trots att både statsråden Johansson och Bucht tidigare varit tydliga, i varje fall i valrörelsen 2018, med att regeringen inte vill försvåra för Sveriges laglydiga jägare och skyttar var statsministerns svar det rakt motsatta. Statsministern var först tydlig med att alla de skjutningar vi ser i samhället i dag inte är jägarnas och sportskyttarnas fel. Men regeringen var tvungen att agera.
Just därför sätter man dit de nyss nämnda grupperna, trots att han själv sa att de är oskyldiga. Ridån går ned! Fru talman! Under 2018 hade vi 306 skjutningar i Sverige, 45 döda, och polisens uppklaringsprocent är historiskt låg. Därför måste fokus ligga på de illegala vapnens införsel och användning, inte på de legala vapenägarna vilkas vapen inte förekommer i brottsstatistiken.
Därför motsätter vi kristdemokrater oss varje försök regeringen gör för att överimplementera vapendirektivet. Remissvaren kan knappast vara mer entydiga. Men ändå väljer regeringen att köra ända in i kaklet så att det smäller, trots att det bara ger huvudvärk och ingen majoritet. Släpp prestigen, gör om och gör rätt! Fru talman!
Inför den här debatten ringde jag upp några vapenhandlare hemma i Värmland för att kontrollera hur läget är när det gäller väntetider för vapenlicenser. Detta har varit ett sorgebarn i stort sett i hela landet under väldigt lång tid. Detta är en sak med flera negativa sidor.
Många jägare och sportskyttar får vänta onödigt länge på att få sina vapen eller andra licenspliktiga delar, vilket kan spoliera delar av eller en hel jakt- eller skyttesäsong. Dessutom leder det till stora ekonomiska problem för de företagare som bedriver vapenhandel.
En av dem jag pratade med inför debatten hade sin vapenbunker i butiken överfull med vapen som nu väntade på att komma till sina rättmätiga ägare. För denne vapenhandlare - alltså för en vapenhandlare - handlade det om över 800 000 kronor som han låg ute med, eftersom han inte får betalningen för vapnen förrän licensen är godkänd.
Tyvärr har flera jakt- och vapenhandlare gått i konkurs de senaste åren just på grund av för långa väntetider. Deras ekonomi har inte klarat av det. Licenshanteringen kan förenklas på flera olika sätt, vilket vi föreslår i våra motioner. Bland annat anser vi att en jägare eller skytt som byter in ett vapen borde kunna köpa ett nytt i samma klass utan att det ska behövas en ny prövning. Personen har ju redan en gång ansetts lämplig att inneha ett sådant vapen.
Det skulle minska köerna radikalt. Reglerna för när licens ska beviljas behöver förtydligas. Det förekommer exempelvis i dag att jägare eller skyttar nekas vapen för att vapnen har "för bra precision", "för hög vikt" eller "felaktigt utseende". Det beror på att det finns tolkningsutrymme kring lagens bestämmelser.
Därför bör lagen förtydligas så att myndighetens utrymme att neka licenser på vaga grunder undanröjs. Detsamma gäller reglerna för förvaring av vapen. Även här bör rättssäkerheten i myndighetshanteringen stärkas. I en debatt vi hade i miljö och jordbruksutskottet förra veckan nämnde jag en interpellationsdebatt om myndighetsaktivism som jag hade med statsrådet Shekarabi tidigare i våras. Det var en ganska intressant debatt. Svaren jag fick i debatten var väldigt bra.
Men det var på papperet. Verkligheten ser betydligt mer annorlunda ut än vad statsrådet sa. Vi måste få bort myndighetsaktivismen och i stället få en rättssäkerhet värd namnet även för Sveriges vapeninnehavare. Vi anser också att när ett vapenlicensmål går till domstol bör rättshjälp kunna ges.
Dessutom anser vi att hela licenshanteringen bör flyttas från polisen till den nya jakt- och viltvårdsmyndighet som vi har beslutat ska inrättas men som regeringen gör allt vad den kan för att inte inrätta. Som vi hörde tidigare i debatten fattades beslutet i mars 2015, men ändå har regeringen inte hörsammat riksdagen. Det är skamligt, fru talman!
De senaste 20 åren har hundratals jakthandlare tvingats att stänga, ofta till följd av Polismyndighetens krav på att verksamheten måste ha ett visst antal vapentransaktioner per år för att få sälja vapen. Utan möjlighet att sälja vapen och ammunition uteblir även försäljning av andra varor. Småföretagande inom jakthandel bör i stället uppmuntras eftersom det skapar arbetstillfällen, ofta på landsbygden.
Ska vi klara omställningen till ett icke-fossilt samhälle behöver vi verkligen ha en levande landsbygd, eftersom det är landsbygden som står för resurserna. Då kan vi inte slå undan den ena stöttepelaren efter den andra. Då har vi snart ingen som bor kvar på landsbygden som faktiskt kan förvalta de viktiga resurserna för hela Sveriges framtid. Vill vi att hela Sverige ska leva, eller är det bara en käck one-liner?
Genom hur vi agerar i de frågor vi debatterar nu visar vi i varje fall vilken inriktning vi har. Inriktningen för regeringspartierna lämnar verkligen en del övrigt att önska. Självklart står vi bakom alla våra reservationer. Men jag yrkar bifall till reservation nr 15 om licenshantering vid vapenbyte.