Helena Bargholtz (FP):
Jag får tacka justitieministern för svaret på min interpellation. Vi kan konstatera att dagens relativt nya lagstiftning inte är tillräcklig när det gäller att bekämpa det avskyvärda brott som människohandel för sexuella ändamål innebär.
Som villkor för det föreslagna brottet uppställs att en person med olaga tvång, vilseledande eller utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller annat otillbörligt medel förmår någon att bege sig till ett annat land i syfte att den personen där ska utsättas för sexuell exploatering. Har dessa medel använts mot en person saknar den personens eventuella samtycke betydelse. Det är fråga om straffbar människohandel.
Men det finns en stor skillnad om det gäller personer under 18 år. Då behöver inga sådana medel ha använts för att brott ska kunna föreligga. Begreppet "otillbörliga medel" är, som framgår av de domstolsutslag som kommit i frågan, mycket svårtillämpat. Detta sägs också av Rikspolisstyrelsen, som gjort en rapport om det, liksom av åklagare som jag talat med.
De anser att det är ett mycket knepigt och besvärligt begrepp att använda.
Det innebär att om dessa handlare, män eller kvinnor - för tyvärr är även kvinnor människohandlare; vad jag förstår är de i stort sett lika många som männen - förmår kvinnor som redan arbetar som prostituerade, eller inom annan sexuell verksamhet, att samtycka till detta omfattas handlarna inte av brottet i fråga om inte ovanstående villkor, det vill säga otillbörliga medel, uppfylls.
Visserligen kan den person som tjänar pengar på att någon "frivilligt" och på eget initiativ ägnar sig åt prostitution redan i dag dömas för koppleri, men koppleribrott bedöms betydligt mildare än det föreslagna brottet människohandel, trots att straffsatsen för koppleri höjts till sex år och för grovt koppleri till åtta år.
Det är i och för sig bra, men detta kan jämföras med människohandelsbrottet där det handlar om ett maxstraff på tio år. För att de män och kvinnor som handlar med kvinnor ska kunna dömas för människohandel måste de kvinnor som det handlas med kunna styrka att de utsatts för olaga hot eller olaga tvång, vilseledande eller på annat sätt lurats till prostitution.
Naturligtvis förnekar mannen att han rekryterat henne på ett otillbörligt sätt och hävdar i stället att hon mycket väl visste vad det handlade om, att hon var införstådd med det hela. Detta gör att bevissituationen för den utsatta kvinnan blir mycket besvärlig. Hon ska alltså bevisa att hon blivit utsatt för till exempel olaga tvång. Och då blir hon ifrågasatt av mannen, eller dennes ombud, och troligen också av domstolen.
Man kan dra paralleller till rättegångar där kvinnor blivit utsatta för våldtäkt. Om kvinnan är under 18 år ställs inte krav på särskilda otillbörliga medel för att människohandelsbrottet ska bli tillämpligt. Därför undrar jag varför vi ska ha åldersgränsen. Varför ska det spela roll om en kvinna är 17 år och 11 1⁄2 månad eller om hon är 18 år och 1 vecka?
Det är lika avskyvärt för henne vilken situation hon än befinner sig i. Min lösning på problemet är mycket enkel: Ta bort åldersgränsen! Sedan kan vi köra samma paragraf oavsett ålder. Man ska komma ihåg att det vanligen handlar om kvinnor under 30 år. Det handlas knappast med kvinnor i min ålder. Jag vill därför fråga justitieministern om vi inte kan ta bort åldersgränsen. Det är jättelätt, och då behöver vi inte vänta.
Det är bara att stryka paragrafen.