Patrick Reslow (SD):
Efter det att konstitutionsutskottet genom sin initiativrätt efterlyst en ny översyn av EU-arbetet i riksdagen tillsattes en parlamentarisk kommitté av riksdagsstyrelsen i juni 2016. Ett och ett halvt år senare, i februari 2018, överlämnades betänkandet till riksdagsstyrelsen. Det ärende vi behandlar i dag är ett resultat av de relativt få förslag som utmynnade ur den kommittén.
Vi sverigedemokrater är starkt kritiska till den utveckling som pågår i EU, där federalistiska ambitioner i allt högre utsträckning minimerar nationalstaternas rättmätiga självbestämmande på ett flertal områden. Det är en utveckling som absolut måste stoppas.
I takt med att fler politikområden och därmed fler politiska beslut flyttas från Sverige till Bryssel får vi allt mindre inflytande över viktiga frågor för vårt land. Sverigedemokraterna har därför drivit en tydlig linje i den nämnda parlamentariska kommittén, eftersom detta är ett led i hela den process som leder till mer federalism, vilket kräver mer insyn.
I detta arbete fokuserade vi på fyra områden. För det första ville vi ha mer öppenhet i hela processen. För det andra ville vi ha mer insyn och inflytande för Sveriges riksdag. För det tredje ville vi se större krav på regeringen i informationsutbytet med Sveriges riksdag, och för det fjärde önskade vi att konstitutionell praxis ska regleras i lag.
Utifrån dessa utgångspunkter förde vi fram en rad förslag om ändringar i riksdagens arbete med EU-frågor. Bland annat föreslog vi att EU-nämndens sammanträden skulle vara öppna för allmänheten, att utskottens handlingar i större utsträckning än i dag skulle vara offentliga och att stenografiska uppteckningar från nämndens sammanträden skulle tillgängliggöras. Vi föreslog också fler EU-debatter i kammaren och fler tv-sända EU-nämndssammanträden.
Allt detta föreslog vi för att göra processen mer öppen och ge den enskilda medborgaren insyn. Vi föreslog också skärpta krav på de underlag som regeringen presenterar för riksdagen inför beslut i EU, och vi menade att riksdagens utskott skulle kunna ge regeringen så kallat bokstavsmandat, alltså mycket preciserade direktiv om vad regeringen kan göra i beslutsprocessen.
På så vis skulle riksdagen försäkras om att behålla kontrollen över hela informationsprocessen. Kommittén valde dock att inte hörsamma våra förslag, och det förslag som nu ligger på riksdagens bord innebär ytterst marginella förändringar av riksdagens EU-arbete. Vi beklagar verkligen detta.
I det nu aktuella betänkandet har vi reserverat oss på de tre områden där vi anser att utskottsmajoriteten försvårar de fyra principer som vi haft som utgångspunkt och som jag nämnt tidigare. För det första anser vi att det är fel att avskaffa den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker för att i stället låta varje utskott göra en bedömning av huruvida ett dokument ska granskas eller inte.
Grön- och vitböcker är viktiga inslag i EU:s beredningsprocess inför kommande eventuell EU-lagstiftning. EU-arbetet i riksdagen Även om utskotten i de flesta fall sannolikt kommer att granska böckerna menar vi att ett obligatorium trots allt bidrar till ökad insyn och informationsspridning, dessutom i tidiga skeden. Risken för skönsmässiga bedömningar av vilket material som ska granskas minskar också. Därför vill vi behålla den obligatoriska granskningen av grön- och vitböcker.
För det andra är vi till skillnad från utskottsmajoriteten starkt positiva till ett ökat inslag av proportionalitetsbedömningar i samband med subsidiaritetsprövningar. Vi menar att det är viktigt att de nationella parlamenten får möjlighet att fullt ut uttrycka sina åsikter om en föreslagen åtgärd.
Enligt den praxis som fastslagits av konstitutionsutskottet kan utskotten inom ramen för subsidiaritetsprövningen även göra ett proportionalitetstest, det vill säga pröva huruvida förslagen inskränker det nationella lagstiftningsutrymmet i alltför stor utsträckning. Vi vill slå vakt om denna praxis och menar att den borde förtydligas i bestämmelsen om riksdagens subsidiaritetsprövning. Vi tycker att det är viktigt att just den konstitutionella praxis som råder också regleras i lag.
Vi vill dessutom gå ett steg längre och se en utveckling av denna praxis så att proportionalitetsbedömningar alltid görs i samband med subsidiaritetsprövningarna. Vi anser också att regeringen ska vara bunden av de synpunkter som riksdagen för fram i sina motiverade yttranden i subsidiaritetsprövningarna. Detta avfärdas av utskottsmajoriteten med att motiverade yttranden riktar sig till EU:s institutioner och inte till regeringen.
Visst är det så, men vi menar ändå att det är rimligt att regeringen strikt förhåller sig till vad riksdagen tar ställning till. Här är motiverade yttranden ett viktigt inslag. För det tredje föreslår vi ett stärkt regelverk vad gäller samråden mellan regering och riksdag i enlighet med den praxis som utvecklats i konstitutionsutskottet.
Detta gäller främst frågan om samrådsskyldighet vid så kallade informella möten i Europeiska rådet och vid ministerrådsmöten. Det faktum att en del av ett möte i rådet eller ett ministermöte förläggs till exempelvis en informell lunch, vilket är vanligt, ska inte innebära ett avsteg från samrådsskyldigheten.
Det är av yttersta vikt att regleringen kring just samrådsskyldighet vid informella rådsmöten är skarp, inte minst för att konstitutionsutskottet vid ett flertal tillfällen har granskat och riktat kritik mot att regeringen avviker från den svenska linjen vid informella möten. Ifall regelverket är otydligt finns en uppenbar risk för en oönskad maktförskjutning från riksdagen till regeringen.
Det finns också ett demokratiskt dilemma i att insynen i beslutsfattandet minskar. Vår uppfattning är att samrådsskyldighet alltid ska råda i dessa sammanhang. Fru talman! Jag står bakom Sverigedemokraternas alla tre reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bara bifall till reservationerna 2 och 3.