Anette Åkesson (M):
Både Moderaterna och Alliansen vill självklart ha kvar tryggheten. Men tidigare förtidspensionerade man människor och tog därmed bort dem från statistiken. Historien förskräcker alltså, eftersom ekonomin skenar och man måste hantera ekonomin. I slutet av förra mandatperioden bjöd Socialdemokraterna in till ett seminarium om hur det offentliga skulle arbeta mer effektivt och hur produktiviteten skulle öka. Det lockade mig.
Jag var nyfiken på resonemanget kring hur verksamheterna i kommuner och landsting kan effektiviseras, inte minst eftersom dessa verksamheter utgör en stor del av de offentliga utgifterna. De är också de verksamheter som är närmast medborgarna, det vill säga främst skola, omsorg och sjukvård. Det är dessutom kommuner och landsting som från mitten av 2020-talet kommer att stå inför stora utmaningar, med tanke på befolkningsutvecklingen. De behöver verkligen se över både effektiviteten och produktiviteten.
Tyvärr blev jag besviken. Seminariet handlade bara om hur statliga myndigheter och verk kan arbeta mer effektivt. Visst är det viktigt, men det rör bara en liten del av de offentliga utgifterna, och det var ingenting nytt som kom fram. Nu står Sverige inför konkreta utmaningar. På kort sikt är utmaningen hur flyktingar från Syrien och andra krigshärjade områden ska få tak över huvudet, någonstans att bo, språkutbildning och skola, gärna praktik eller jobb. Men även de skenande sjuktalen är en utmaning.
På lite längre sikt behöver vi alla goda krafter för att klara av befolkningsutvecklingen på ett bra sätt. Där är invandring en tillgång under förutsättning att vi lyckas bättre än historiskt sett med integration i samhället i stort, men kanske främst på arbetsmarknaden.
De utmaningar som vi står inför efter 2020-talets mitt är de utmaningar som vi borde ägna mer tid åt att förbereda oss för, dels genom att se över att de offentliga verksamheterna på alla nivåer så att de arbetar effektivt, dels även genom att säkerställa att vi har kontroll över vår ekonomi. För en utomstående kan det vara förvirrande: finansministern pratar om hur illa allt var under Alliansen utom under slutet av Alliansens tid, för då var det riktigt illa, enligt finansministern.
Hushållen själva samt svenska och utländska experter var imponerade över hur mycket bättre hushållen hade fått det respektive hur bra Sverige hade klarat av finanskrisen utan att det knappt märkts. När sedan S-MP lägger fram en budget som man kommer att få igenom pratar man om hur bra den är, men det visar sig att det är en budget där åtta av tio hushåll får det sämre. Det är riksdagens utredningstjänst som har tagit fram den siffran.
Det budgetpolitiska ramverket med överskottsmål och utgiftstak - det vill säga själva grunden i det som ger ekonomisk stabilitet och som är förutsättningen för att man ska kunna se till att Sverige har skyddsvallar - var viktigt för S före valet, men nu har man i praktiken avskaffat överskottsmålet. Det stora problemet med och för den nuvarande regeringen är att ord och handling inte hänger ihop. Och det som gäller ena dagen gäller inte nästa. Sköts inte statens ekonomi ökar belåningen.
Med högre statsskuld övervältras ansvaret på kommande generationer, och kommande generationer är de som redan tack vare befolkningsutvecklingen med stora pensionsavgångar och ökad livslängd kommer att ha en större försörjningsbörda. Vilka av regeringens reformer tar tag i konkreta problem, som till exempel den skenande sjukfrånvaron? Vilka reformer är riktade mot att undvika att Sverige ökar statsskulden och övervältrar ansvaret på nästa generation?