KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Jacobsson (KD):
Det är helt korrekt att regeringen har ökat anslagen, men det är lika korrekt att konstatera att trots det fortsätter det att växa fram en större underhållsskuld. Det är korrekt att man ökar, och det är också korrekt att man ökar mindre än vad skulden kräver. Här kommer jag till min andra fråga, fru talman.
Jag uppfattade det som att Jasenko Omanovic under sitt anförande var tydlig med samma kritik som Riksrevisionsverket har framfört. Det är näst intill förödande kritik som myndigheten har gentemot Trafikverket. Regeringen delar Riksrevisionens uppfattning i kritiken mot myndigheten Trafikverket.
Det finns alltså en samsyn mellan regeringen, Riksrevisionen och socialdemokraterna i kammaren i kritiken mot Trafikverket. Trots det är lösningen att denna myndighet som får kritik ska göra mer eftersom man vill återförstatliga hela underhållet.
Den myndighet som får förödande kritik av Riksrevisionen, förödande kritik av regeringen och faktiskt även kritik i kammaren ska alltså göra mer fel. Det går inte riktigt ihop. Vi skulle behöva göra bättre upphandlingar, vilket Riksrevisionen säger, tydligare upphandlingar, använda marknadskrafterna för att underhålla mer, inte använda en kritiserad myndighet för att underhålla mindre med nya pengar.
Fru talman! Detta går inte ihop.
Magnus Jacobsson (KD):
Min fråga kommer att handla om fungerande versus teoretisk miljöpolitik. 90 procent av alla transporter, eller rättare sagt 90 procent av alla varor, som kommer till Sverige går med sjöfart. 90 procent av alla varor som transporteras i Sverige går på väg.
Regeringen och flera av regeringspartiernas företrädare talar ofta om överföring av gods från väg till järnväg. Man bedriver en politik där man sänker avgifter, nyinvesterar och satsar på underhåll, även om underhållet har varit för litet.
En av de första frågor jag ställde till den politiska sekreterare jag hade förmånen att jobba med när jag kom som ny till riksdagen var: Vad händer om vi antar hypotesen att vi ökar godsflödet på järnväg med 100 procent, utgående från 2018 års siffror? För tv-tittare och andra vill jag förklara att det alltså handlar om att vi fördubblar den mängd som går på järnväg.
Vad skulle det ge för resultat på vägsidan? Det ger en minskning med 8 procent, förutsatt att allt går från väg till järnväg. Det handlar om våldsamma investeringar om vi ska lyckas med att flytta så mycket gods. Och ändå är det inte så mycket gods. Då kommer jag till min fråga, som handlar om just detta med fungerande versus teoretisk miljöpolitik.
Miljöpartiet är kanske de starkare järnvägsförespråkarna. Men hur mycket är ni beredda att satsa på järnväg för att faktiskt lyckas få en seriös förändring av transporterna? 100 procents ökning av järnvägstransporterna innebär 8 procents minskning av vägtransporterna.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att vara tydlig med att jag inte ämnar ta strid om siffrorna med Emma. Jag tror nämligen att hon har kollat alldeles rätt. Men fortfarande är det som jag sa tidigare. År 2018 tittade vi på den mängd gods som gick på tåg och tänkte oss att vi fördubblade den.
Sedan jämförde vi med vad det skulle innebära om vi tog den mängden från vägtrafiken. Det motsvarade 8 procent. Det är alltså ungefär tre års ekonomisk tillväxt. Det är tre års näthandel. Det som sker nu är faktiskt att det blir mer rörelse. Vi har haft en professor, Maria Bratt Börjesson, hos oss i trafikutskottet. Hon har även varit ute och hållit föredrag på andra ställen.
I sin forskning konstaterar hon att vi inte ser någon överflyttning. Det vi ser är att godsflödena ökar i relation till handeln, och så ökar det lika. Det ökar ungefär lika mycket på väg, på sjöfart, på järnväg och på flyg. Mängden ökar, men den är ganska jämnt fördelad. Då uppstår frågan: Vad har vi för vision?
Den ena visionen är att hela tiden peka på järnväg, men den kommer inte att lösa miljöproblemen. Och så finns den vision som vi kristdemokrater har: Växla bränsle! Jag lyssnade på Centerns anförande tidigare. Det talades om vätgas och el för alla fordon: Elektrifiera flyget, elektrifiera bilarna, in med vätgasen, in med biobränsle och använd skogsnäringen på ett positivt sätt!
Men då måste vi ha inställningen att alla transportslag behövs. Här håller inte regeringens och Miljöpartiets politik.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag skulle först vilja säga att för dem som just nu tittar på det här är det två partier som antagligen i någon mån är varandras ytterligheter som står här. I de anföranden som har hållits här har Vänsterpartiet lyft fram järnvägen med stort engagemang. Det man nämnde om vägar i sitt anförande var framför allt att man helst av allt vill lyfta ut delar av järnvägsnätet ur planen.
Vi kristdemokrater är i det förslag i motionen som vi har lämnat in väldigt tydliga med att vi måste ta itu med de problem som finns med vägarna. Vi har varit tydliga i vår motion med att vi säger nej till Sverigeförhandlingen och därmed till de pengar som där är avsatta. Vi har samma ram som regeringen, vilket innebär att vi har en mindre ram än Vänsterpartiet.
Men vi använder den ramen till att satsa på järnvägen norrut, och vi har i vår motion lyft fram järnvägen från Alingsås och ned mot Göteborg, för det handlar om godsstråket. Vi har pekat på att man måste utreda Europaspåret och skynda på Norrbotniabanan. Men framför allt, och det har vi satsat mycket på i vår motion, måste vi ta itu med problemen med vägsystemet, och vi måste ha en miljöprofil.
80-90 procent av alla transporter sker på väg, och de kommer inte att försvinna bara för att man likt Vänsterpartiet lyfter fram järnvägen i alla möjliga och omöjliga sammanhang. Vi måste våga erkänna den verklighet som råder. Svaret på frågan är att vi satsar ungefär lika mycket pengar som regeringen men placerar dem på ett helt annat sätt och framför allt förstärker vägsidan. För att vara väldigt tydlig: Vi satsar alltså mindre på järnväg och mer på väg.
Magnus Jacobsson (KD):
Som jag svarade redan i min förra replik satsar vi lika mycket som regeringen, men vi har omfördelat pengarna så att vi satsar 56 miljarder mer än regeringen på väg totalt. Det är i och för sig både underhåll och nyproduktion men med fokus på underhåll. Det är skillnad mot Vänsterpartiet som lyfter med 9 miljarder. Vi satsar, som sagt, 56 miljarder.
Jag vet att externa aktörer som har tittat på de olika motionerna konstaterar att Kristdemokraterna är det parti som satsar absolut mest på väg. Det är vi faktiskt stolta över! Vi måste ta itu med vägproblemen. Vi kan inte ha en situation där man fortsätter att sänka hastigheter därför att man egentligen har brist på underhåll. Ska vi klara miljömålen är det på vägsidan vi måste gå in. Det är där de stora flödena sker.
Vi har en fantastiskt bra järnväg som behöver rustas upp. Det behöver göras strategiska bitar, men det är fortfarande så att enbart järnvägen inte kommer att lösa det här. Det pågår i Sverige ett fantastiskt arbete inom sjöfarten där man byter ut dåliga bränslen mot bättre bränslen. Vi ser hur flyget håller på att förbättras. Vi ser hur järnvägen redan är bra. Från vårt håll skulle vi gärna se exempelvis vätgas på Inlandsbanan.
Det sker alltså en hel del på det tekniska området, men ska vi klara miljömålen måste vi ta itu med de problem som finns inom person- och godstransporterna på väg. Det har vi valt att fokusera på.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att säga att jag betackar mig för begreppet högerkonservativ. Jag är varken konservativ, nationalist eller något liknande. Jag brukar definiera mig själv som kristdemokrat. Regeringen satsar 799 miljarder. 165 miljarder går till vidmakthållande av statlig järnväg och 197 miljarder till vidmakthållande av statliga vägar.
437 miljarder är då tänkta för utveckling. Det är helt korrekt att detta inte är uppdelat, så vi vet inte riktigt hur de fördelas. När man lyssnar på anförandet som Emma Berginger håller hör man att det är väldigt mycket som pengarna ska räcka till. Det är framför allt inom järnvägssektorn, och jag har den största respekt för engagemanget för järnväg. Men det uppstår bara ett litet, litet problem.
Stockholms Handelskammare har suttit och jämfört regeringens budget med Trafikverkets äskande i rätt kostnadsläge - för här har man faktiskt lekt med siffror - och kan konstatera att Trafikverkets förslag på noll procents förstärkning jämfört med vad man har haft tidigare med kostnadsutveckling skulle betyda att underhåll av järnväg behöver 173 miljarder.
Regeringen föreslår 165. Nollprocentsalternativet på väg kräver 208 miljarder. Regeringen föreslår 197. Vi har en regering som kommer att göra investeringar. Jag lyfter på hatten för det, och ni väljer att göra dem framför allt på järnväg. Men underhållsskulden på nuvarande väg och järnväg kommer alltså att bli sämre med nuvarande regering.
Då måste ni snart börja svara på frågan: Vad är det ni vill ta bort?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att kommentera en sak som förvånar mig. Jag har varit ett enkelt litet kommunalråd i en mindre kommun. Om fyra partier har förhandlat brukar man, åtminstone som jag har fått lära mig, fru talman, ta för vana att försvara den uppgörelse som man har gjort. När jag lyssnar på talet handlar det mest om vad Miljöpartiet önskar göra, men ända fram till i morse satt Miljöpartiet faktiskt i en regering.
De sitter kvar i regeringen, och det är regeringens politik som jag i någon mening försöker opponera mot. Det blir väldigt svårt, fru talman, att å ena sidan opponera mot regeringens politik och å andra sidan opponera mot Miljöpartiets önskepolitik. Det blir svårt att förhålla sig till detta, fru talman. Om vi håller oss till fakta kvarstår det att det som ligger på bordet är underfinansierat.
Ja, man ökar med 20 procent, men man stoppar också in en gökunge bestående av höghastighetståg som kostar 165 miljarder.
När man stoppar in den gökungen tar man bort resurser, och när man jämför underhållsresurserna ser man att mindre läggs på underhåll på väg och på underhåll på järnväg, vilket resulterar i att vi kommer att få sämre vägar och järnvägar. Jag vill återkomma till vad jag sa i mitt tal.
Jag är väl medveten om att Miljöpartiet kramar järnväg i alla lägen, men järnvägen kommer inte att gå fram till varje rött hus med vita knutar. Järnvägen löser det inte alltid för Dalsland eller inre Norrland. Vi måste ha en satsning på vägar, och därför är jag stolt över att vi kristdemokrater satsar 56 miljarder mer än regeringen på vägar. Detta gör vi genom att säga nej till höghastighetståg.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag skulle vilja ställa en fråga. Rent historiskt har Socialdemokraterna varit duktiga på att följa teknikflöden. Man har som parti samverkat i riksdagen med olika partier från olika traditioner över lång tid. Jag tillstår att Socialdemokraterna var med och byggde landet, tillsammans med näringsliv och alla andra som gjorde det de gjorde för Sverige.
Nu befinner vi oss i ett teknikskifte. Det handlar om elvägar, laddstationer och en helt ny tanke runt elektrifiering. Men detta sker inte bara inom vårt ansvarsområde - vägar, flyg och laddstationer - utan det sker i hela samhället. Vi ser hur industrin funderar på att växla om för att bli mer fossilfri. Även industrin kommer då att ställa högre krav på elektrifiering.
Då uppstår det för mig ett dilemma. Jag har den största respekten för Socialdemokraternas historia som ett industriparti, men man samverkar i dag med ett parti som har en annan historia och ett annat sätt att se på det politiska landskapet.
Därför handlar min fråga lite grann om det som jag rörde vid i mitt anförande: Hur ser Socialdemokraterna på möjligheten att elektrifiera, vilket kräver mer el, samtidigt som man minskar på den fossilfria elen? Här uppstår alltså ett dilemma som Socialdemokraterna, som gammalt industriparti, behöver fundera lite över.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag ser framför allt att vi måste ge besked om var man ska ha slutförvar - det har regeringen på sitt bord nu. Ger man inte det beskedet innebär det i praktiken att man bromsar eller avvecklar ytterligare kärnkraft. Det är klart att man inte kan prata om ett miljövänligt samhälle samtidigt som man avskaffar fossilfri el. Vi kommer att behöva mer fossilfri el. Den kommer att kunna finnas i kärnkraft. Den kommer att finnas i vatten. Den kommer troligtvis att finnas i både vind och sol.
Men det är ett problem när man pratar om en stor samhällsförändring samtidigt som man fattar beslut eller rättare sagt, i detta fall, icke-beslut som riskerar att motverka den samhällsförändringen. Jag har en annan fråga också, fru talman. Jag tror att vi egentligen är väldigt överens i utskottet om att det ska vara ordning och reda, inte bara i våra finanser utan också i trafiksystemet. Vi kristdemokrater har lagt fram ett konkret förslag.
Vi är lite fundersamma över varför regeringen inte riktigt nappar på det. Det gäller klampningen. Det har skett förändringar, och ur vårt perspektiv har det skett förbättringar. Man klampar alltså längre tid. Men vårt förslag är rätt konkret: Låt klampning ske till dess att man antingen har betalat en bot eller har åtgärdat fordonet, om det gäller en annan förseelse som gör att fordonet helt enkelt är farligt. Fru talman!
Hur ser ledamoten på att faktiskt gå ett steg längre och klampa tills klampningen inte längre behövs?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag skulle vilja börja med att tacka Denis Begic för det absolut sista han sa. Vi ser hur man i både Ryssland och Belarus förtrycker sitt folk. Vi ser hur Eritrea, Iran och Kina håller på med påverkanskampanjer. Jag vill verkligen tacka dig för det sista du sa, för det är oerhört viktigt när vi pratar om digitalisering att vi hela tiden också lyfter fram demokratiprocessen och det som vi i Sverige står för.
Med detta sagt lyfte jag fram i mitt anförande det faktum att vi nu har mer digitala brevlådor. Vi har också kommuner, regioner och myndigheter som använder dessa. Men vi har inte på plats ett system som finansierar användningen.
Vi som parti och flera av de företag som levererar de här tjänsterna upplever det som väldigt konstigt om vi har ett offentligt Sverige som använder en tjänst men inte betalar för tjänsten. Det är samtidigt det offentliga Sverige som sparar på de utskick som man slipper göra. Här uppstår alltså en digital vinst, och vinsten är att vi inte fäller träd, trycker papper och skickar ut det.
Det är ju en besparing, både en miljöbesparing och en ekonomisk besparing. Men man väljer att behålla den för sig själv och delar inte med sig till dem som bidrar till att denna besparing uppstår. Detta hotar legitimiteten för systemet. Exempelvis skulle de här företagen en dag kunna säga: Nej, då slutar vi här. Här stoppar festen. Vi kan inte leverera en gratistjänst. Då skulle det ställa till med stora problem för Myndighetssverige och det offentliga Sverige.
Därför undrar jag givetvis vad Socialdemokraterna och regeringspartierna ämnar göra för att faktiskt komma till rätta med det här. Vi behöver ha ett system där man betalar för den tjänst man använder, så att vi får detta att fortsätta utvecklas, för det är ju en positiv utveckling.
Magnus Jacobsson (KD):
I den bästa av alla världar skulle jag just nu säga amen - det får man kanske säga som kristdemokrat - för det vore ju en fantastisk lösning. Den information som jag har fått och som utredningen också pekar på, om jag minns rätt, är dock att med nuvarande lagar och regelverk får inte myndigheterna betala för tjänsten. Och det är svårt att förhandla med en part som inte kan säga ja.
Jag delar till fullo uppfattningen att det ska vara en förhandling mellan de olika myndigheterna och de som levererar tjänsten, men då måste vi faktiskt ändra regelverken så att det är möjligt för myndigheterna att betala. De får i dag köpa en papperstjänst, men de får inte köpa i meningen betala för den digitala tjänsten, som jag har fått det föredraget för mig. Det är i sådana fall ett problem som vi behöver hantera.
Jag skulle därför hoppas att Denis Begic tar med sig detta, tittar lite grann på det och gärna lyssnar på de olika företagen, för jag tror att vi i sak är överens om principen, nämligen att om man använder en tjänst ska man betala för den. Och vi är enligt min uppfattning också i sak överens om den princip som ni lyfter fram, nämligen att det bör vara en affärsrelation, att man bör ha en förhandling och så vidare. Detta håller jag med om till fullo, men det måste vara möjligt att träffa en sådan uppgörelse.
Magnus Jacobsson (KD):
Man kan tänka sig en varm sommardag. Det börjar lida mot kväll. Man sätter sig i bilen och är på väg hem från ett möte i Göteborg eller någon annanstans. Man lutar sig tillbaka, sätter på lite god musik och kör. Detta, fru talman, är för många av oss i Sverige en form av frihet.
Det är en frihet som har gjort att vi har kunnat utöka våra arbetsmarknadsregioner och som gör att vi kan köra våra barn till den verksamhet de ska till och att vi har lärt känna folk långt utanför våra gamla socknar. Fru talman! Miljö är en viktig fråga. Men social frihet är också en viktig fråga.
Att medborgarna känner respekt för lagstiftningen är en viktig fråga.
När det gäller just miljöaspekten är jag helt övertygad om att på samma sätt som bilen en gång i tiden var en frihetsmaskin, en revolution som gjorde att människor kom närmare varandra, kommer ny teknik, nya fordon och nya varianter av bränslen att leda till att de problem som Vänsterpartiet och Jens Holm lyfter fram blir mindre.
För mig och för Kristdemokraterna är det inte bilen som är problemet. Det är inte friheten som är problemet - det är bränslet som är problemet. Där har vi i vår motion lagt fram flera förslag för att exempelvis öka elektrifieringen och titta på hur man kan jobba med vätgas och elvägar. För oss är friheten och miljön något som kommer att gå hand i hand.
Välkommen att följa med på resan!
Magnus Jacobsson (KD):
Jag är inte helt säker på att ledamoten Jens Holm hörde vad jag sa. För oss finns det ett värde i frihet. Det finns ett värde i att man respekterar lag. Det finns ett värde i att medborgarna kan flytta på sig oavsett om de bor i staden eller på landet. Men det finns också politik som syftar till att förbättra miljön.
Ledamoten Jens Holm känner till att vi kristdemokrater i vår motion står bakom exempelvis bonus-malus, även om vi inte vill ändra de reglerna nu utan är nöjda med de regler som har varit. Vi ser en överväxling till mer elfordon och flexfordon. Vi har också i vår motion varit tydliga när det gäller satsningar på elektriska lösningar. Vi ser att elektrifiering kan bidra till en betydligt bättre miljö.
Vi är positiva till att man blandar i mer miljövänligt i bränslena och mer biobränslen. På område efter område pekar vi på hur man kan förbättra miljöprestanda. Men denna gråsäckstvångströja och det nästintill medeltida piskandet för att man ska vara en god miljöpolitiker tror vi inte på, fru talman.
Vi tror på den hederliga gamla svenska modellen där vi har en vision och sätter upp ett mål, och sedan samverkar vi med näringsliv och politik. Vi har inte heller argumenterat för totalt fri hastighet. Vi har argumenterat för att man inte ska sänka hastigheten uppe i Norrland, där vägarna klarar av 90 kilometer i timmen. Där handlar sänkningen bara om att man inte har skött underhållet.
Vi argumenterar för att man ska kunna höja till 130. Om bränslet är oförändrat är det korrekt att det kan bli en miljöbelastning, men nu tror ju vi att industrin faktiskt är på väg att förändras. Välkommen till resan!
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att säga att jag har den största respekt för ledamoten Teres Lindberg. Jag delar mycket av det som framfördes i talarstolen, och det är också min upplevelse när det gäller vårt utskott och den här typen av frågor att vi ofta står väldigt nära varandra.
Men det finns två frågor där jag ändå är lite förvånad över att vi inte kommer hela vägen, når ända fram och hittar varandra även där. Vi kommer givetvis inte att hitta varandra i kväll, och vi kommer att rösta olika när voteringen sker. Jag skulle ändå önska att vi kanske hittar varandra nästa år. Den första frågan är den om god hälsa och att utreda behovet av obligatoriskt syntest.
Det här har lyfts fram vid flera tillfällen. Men vi har egentligen inte fått till någon utredning som har tittat just på detta, utan man har pratat mer om allmänna hälsokontroller. Inom den professionella trafiken är det här ett regelverk. Om jag minns rätt är det efter 45 års ålder som man testar synen vart femte år. Någonting sådant vore bra.
Jag kan bara se på mig själv, som är 53 år och har fått börja titta på mina egna ögon av ren självbevarelsedrift. Jag tycker att vi på sikt borde kunna hitta en samsyn åtminstone om att man ska utreda frågan. Den andra frågan handlar om rättssäkerhet när man drar in körkort. Där är det i dag den behandlande läkaren som ska se på detta, vilket gör att det kan bli väldigt olika över landet.
Även här tycker jag att vi borde kunna hitta en samsyn om enhetliga bedömningar och regler och någon form av mycket tydligare nationella riktlinjer. Min fråga är om det kan finnas en möjlighet att vi på sikt hittar samsyn i det här två frågorna. Det vore bra för trafiksäkerheten.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag är övertygad om att både jag och ledamoten Lindberg har våra glasögon dels för syns skull, dels för att se bra ut. Frågan kvarstår. Vi har fått till oss i utskottet en del information som tyder på att det kanske inte går så snabbt som vi önskar.
Jag ämnar inte stå här och argumentera på ett sätt som är konfrontatoriskt, för jag tror helt enkelt inte att det gagnar sakfrågan.
Men just de här två frågorna - att få till någon form av obligatoriska syntest och att man hittar en mer enhetlig process när det gäller att få körkort indraget - skulle jag önska att regeringspartierna tar med sig och att vi kanske på sikt hittar en samsyn även där, oavsett om vi kommer att vandra via lag eller föreskrift. Det viktiga är att vi få en bättre ordning.
Det är trots allt rätt viktigt att man har god syn när man framför ett fordon i trafik.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att konstatera att Nicklas Attefjord och jag har debatterat med varandra förut, men då framför allt i Västra Götalandsregionen, där vi samregerade under en period. Utifrån det vill jag hälsa ledamoten varmt välkommen. Det ska bli roligt att samtala i dag. Fru talman!
För en tid sedan, strax före jul, stod en ledamot från Miljöpartiet och förklarade att vägnätet i princip är färdigbyggt. Tyvärr kommer jag inte ihåg ledamotens namn - annars hade jag sagt det. Här kommer min fråga: Är det även ledamoten Nicklas Attefjords uppfattning att det svenska vägnätet i princip är färdigbyggt?
En annan sak jag vill fråga om, fru talman, är att anförandet landade i att Miljöpartiet säger nej till tyngre och längre lastbilar med hänvisning till att det skulle vara kostsamt för infrastrukturen. Det är helt korrekt att det skulle bli en kostnad för infrastrukturen. Problemet är bara att det alternativ man hänvisar till, nämligen järnvägen, går efter bestämda spår, vilket är själva konceptet.
Vi som förordar tyngre och längre fordon gör det framför allt därför att skogsindustrin har stora önskemål om att transportera ut skog från skogen. Just där finns inga spår, utan det är vägarna som gör att vi kan få fram skogen.
Sedan är det fullt möjligt att lasta över den till järnväg och ta de långa distanserna där, men för att klara detta behöver vi investeringar i BK4-systemet så att vi får ett fungerande system som hänger ihop. Jag undrar därför: Hur ser Miljöpartiet på det faktum att järnvägstrafiken går på spår? Vi också behöver få godset från skogen till spåren, och då behöver vi bättre vägar.