Andreas Carlgren (C):
Tina Ehn har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ompröva den svenska ståndpunkten till MON 863 och få EU-godkännandet återkallat, samt vad jag avser att göra för att Sverige i fortsättningen ska värna om försiktighetsprincipen och möjligheter för enskilda länder att gå längre än EU för att skydda människor och natur när det gäller genmodifierade grödor.
Nyligen presenterade den franska organisationen Criigen på uppdrag av Greenpeace en statistisk bearbetning av riskbedömningen för en sedan tidigare godkänd genetiskt modifierad majs. Criigen hävdar att resultaten visar på förändringar i de inre organen för en grupp råttor som hade varit föremål för en riskbedömningsstudie.
Majsen, MON 863, är utvecklad av bioteknikföretaget Monsanto och är sedan en tid tillbaka godkänd inom gemenskapen för bland annat användning som livsmedel och foder. Jag tycker att det är bra att en ny undersökning av det statistiska materialet har utförts. Jag välkomnar detta och anser att det är positivt att sådana undersökningar görs.
På så sätt får vi beslutsfattare ett bredare underlag för att kunna fatta de beslut vi gör. Nya undersökningar kan även leda till att nya uppgifter om en produkt, ett ämne eller en substans kommer fram. Om dessa nya uppgifter visar sig vara av sådan art att de håller en tillräckligt hög vetenskaplighet och sannolikhet bör vi vidta åtgärder mot den specifika produkten.
Detta är i linje med försiktighetsprincipen och den lagstiftning som finns inom gemenskapen. Jag vill poängtera att jag inte har några skäl att ifrågasätta de vetenskapliga bedömningar av ansökningar som svenska och europeiska myndigheter gör. Mitt svar på Tina Ehns första fråga är att innan jag tar ställning till den här rapporten behöver gemenskapens experter bedöma om de resultat som har framkommit kan vara signifikanta eller inte.
Om de är signifikanta bör vi naturligtvis agera. Men om de inte är det finns inga vetenskapliga argument för att kunna hävda att denna majs är farlig för människa, djur och miljö. För närvarande gör den europeiska livsmedelssäkerhetsmyndigheten, Efsa, en granskning av den franska rapporten som de har skickat ut till medlemsstaternas behöriga myndigheter för kommentarer.
Sammantaget är de miljö- och hälsokrav som regelverket ställer på GMO mycket höga. Inga andra livsmedel har så pass högt ställda krav för att få saluföras som de livsmedel och foder som är genetiskt modifierade. Till exempel skulle hasselnötter aldrig få ett godkännande om de skulle bedömas under GMO-lagstiftningen, eftersom de kan framkalla kraftiga allergier. Dessutom förbättras och utvecklas lagstiftningen ständigt.
Under 2006 hölls en policydebatt i rådet om GMO, vilken har mynnat ut i att kommissionen har föreslagit en rad åtgärder för att förbättra hanteringen kring GMO. Till exempel har kommissionen aviserat förbättringar för att öka transparensen, insynen, inom Efsa och för de beslut som tas kring GMO. Kommissionen avser även att vidta åtgärder för att öka kunskapen kring långsiktiga effekter vid odling och användning av GMO.
Det är mycket riktigt som Tina Ehn framhåller, att det material som tas fram för att svara som underlag för myndigheternas riskbedömning av en genetiskt modifierad produkt tillhandahålls av sökanden, det vill säga bioteknikföretaget. Det är det vanliga tillvägagångssättet för produktgodkännanden: Sökanden tar fram underlag, medan varje medlemsstats myndighet utvärderar detta underlag och gör en egen bedömning utifrån underlaget.
Det är svensk policy att ansvaret för att ta fram underlag ska ligga på industrin. När vi bedömer en ansökan om marknadsgodkännande för en genetiskt modifierad produkt gör vi detta från fall till fall. Varje organism är unik och kräver en grundlig genomgång av de vetenskapliga data som krävs av lagstiftningen. Jag anser därför att de fall-till-fall-bedömningar som görs är helt i enlighet med försiktighetsprincipen.
Till sist vill jag påpeka att varje medlemsstat har rätt att tillfälligt begränsa eller förbjuda en GMO enligt direktivets artikel 23, vilket jag tycker är helt i linje med försiktighetsprincipen. Medlemsstaten måste, för att kunna införa ett sådant förbud, kunna presentera nya vetenskapliga rön som omkullkastar den ursprungliga riskbedömning som har gjorts. Det var detta omröstningarna i miljörådet i december förra året och februari i år handlade om.
Några sådana vetenskapliga rön kunde inte presenteras av vare sig Ungern eller Österrike. Inga av de dokument de lade fram för oss eller kommissionen hade den vetenskaplighet som krävs för att ifrågasätta riskbedömningen och därmed kunna införa ett förbud. Mitt svar på Tina Ehns andra fråga är att Sverige aldrig har röstat för att tvinga andra länder att godkänna genetiskt modifierade produkter.
Vi har försvarat den gemensamma lagstiftningen samt värnat en vetenskapligt baserad riskbedömning vid beslutsfattande om genetiskt modifierade organismer. Jag anser att detta krävs för att kunna ha en tyngd bakom de beslut som fattas i enlighet med försiktighetsprincipen. Därför röstade Sverige på det sätt som vi gjorde i december förra året och i februari i år.