Juno Blom (L):
Den öppna demokratin måste värnas. Terrorismen är ett grundläggande hot mot demokratin, det öppna samhället och enskilda människors liv och trygghet. I dag ska kammaren behandla tre olika betänkanden som har att göra med terrorism och andra hot mot rikets säkerhet. Lite senare i dag ska vi debattera ett betänkande om en ny samlad straffrättslig reglering av terroristbrott. Ett annat betänkande som vi ska debattera handlar om regelverket för att utvisa personer som hotar vårt land.
I det första betänkandet, som vi nu har framför oss, behandlar justitieutskottet ett antal olika motionsyrkanden som har att göra med andra aspekter av terrorism. Det har att göra med det förebyggande arbetet, offentlig uppmaning, finansiering av terrorism och mycket annat. Eftersom vi lite senare i dag ska fokusera på de rent straffrättsliga frågorna tänker jag här ta upp två andra aspekter, det förebyggande arbetet och insatser mot återvändare.
Arbetet mot terrorism är tätt sammanflätat med arbetet för att förebygga och motverka radikalisering till våldsbejakande extremism. Den våldsbejakande extremismen hotar såväl demokratins institutioner som människors liv och frihet. Därför behövs långsiktiga och uthålliga insatser även för att förebygga våldsbejakande extremism.
Vi har mycket att lära av Frankrike och president Macrons arbete för att bekämpa extremism och radikalisering. I februari 2018 presenterade den franska regeringen en nationell handlingsplan för att förhindra radikalisering.
Handlingsplanen omfattar 60 åtgärder under rubrikerna: förhindra radikalisering, involvera samhället i upptäckt och förebyggande av radikalisering, förstå och förutse radikaliseringsprocessen, professionalisering av lokala aktörer och utvärdering av åtgärder samt återintegrering i samhället.
Frankrike är tydligt med att tillämpa ett helt nytt synsätt på den statliga verksamheten på regional nivå genom att integrera bekämpningen av islamism och parallellsamhällen i kärnuppdraget.
Åtgärdsprogrammen omfattar bland annat myndighetsgemensamma kontroller av olika verksamheter såsom religiösa samfund, idrottsinrättningar, friskolor, utskänkningsställen och bönelokaler och har lett till nedstängning av separatistiska inrättningar och återkrav av ekonomiska förmåner. Sverige behöver på samma sätt arbeta långsiktigt för att bekämpa grogrunden för att unga radikaliseras.
Enligt Säkerhetspolisens rapport om våldsbejakande islamistisk extremism tenderar våldsbejakande ideologiska miljöer att uppstå framför allt i områden med utbrett utanförskap. Så sent som i förra veckan kom en ny rapport från Försvarshögskolan som ger en oroväckande bild av hur den salafistiska miljön blivit alltmer sofistikerad i sin organisering.
Trots ambitiösa satsningar brister det fortfarande i samordningen mellan olika insatser för att förebygga radikalisering. Det är också alldeles för svårt att få hjälp. Det behövs en fördjupad analys av frågan om hur den regionala samordningen kan stärkas. Detta arbete ska främst ske tillsammans med skolan och socialtjänsten i syfte att förebygga att fler radikaliseras, men inte minst för att förhindra ny rekrytering.
Skolan, socialtjänsten och även andra aktörer kan tillsammans med lokal polis tidigt identifiera personer och direkt erbjuda dem råd och stöd för att de inte ska fastna i miljöer där de radikaliseras. Medvetenhet om föräldrars inställning måste öka med tydliga krav på föräldrar om deras ansvar och skyldigheter att förhindra att barn och unga rekryteras in i våldsbejakande extremism och information om var de kan hitta stöd om de känner oro.
De underrättelser som polisen får av Säkerhetspolisen behöver komma vidare till lokal nivå. Den information och de lägesbilder som är lämpliga att lämna vidare till den lokala polisen, skolan och socialtjänsten når i dag inte fram. Det innebär problem eftersom detta är samhällsfunktioner som oftast är först med att upptäcka en lokal problematik.
För att det förebyggande arbetet på kommunal nivå ska vara effektivt och framgångsrikt krävs att alla aktörer på lokal nivå samverkar och bidrar till framtagandet av en lokal problembild. Det innebär bland att kommunerna, som har en särskilt viktig roll i det förebyggande arbetet, behöver skaffa sig en egen lägesbild och identifiera de åtgärder som behöver vidtas mot bakgrund av denna.
Det informationsutbyte som blev möjligt genom den lagstiftning om utbyte av information mellan Polismyndigheten och socialtjänsten som infördes den 1 augusti 2020 behöver följas upp genom en översyn av arbetssättet så att till exempel kommunens lokala samordnare blir delaktiga i samarbetet med Säkerhetspolisen och polisen på ett effektivt sätt.
Sverige var det europeiska land efter Belgien från vilket procentuellt sett flest människor reste för att strida för den islamistiska terrorrörelsen IS. Cirka 300 svenskar reste till Syrien eller Irak för att ansluta sig till IS eller andra terrorgrupper eller för att ge stöd åt det terroristiska statsbygget. Ett antal av dem har dött, men många har återvänt och andra är kvar i fångläger. Ungefär hälften av IS-resenärerna bedöms ha återvänt.
Det vore farligt att tro att de vänder hem därför att de har brutit med en extremistisk ideologi. Tvärtom kan det förutsättas att många kommer att fortsätta arbeta på hemmaplan för att stötta terrorverksamhet och dra in fler. Personer som har anslutit sig till IS har av egen fri vilja blivit medhjälpare till den brutalaste terrororganisation som världen har skådat i modern tid.
IS förbrytelser har slagit sönder samhällen och skapat omätligt lidande, särskilt för de minoritetsgrupper som varit särskilda måltavlor för IS förföljelser. Vi i Sverige måste göra alla ansträngningar som står i vår makt för att den som varit delaktig i terrorbrott i IS namn utreds, åtalas och straffas. I enlighet med gängse rättsprinciper bör detta som huvudregel ske i det land där brottet begicks.
Men tar sig personen till Sverige måste rättsstatens alla medel användas för att personen ska lagföras. Det är vi skyldiga alla offer för IS förbrytelser. Utmaningarna för de kommuner som tar emot återvändande barn är stora. Det handlar om individer som med stor sannolikhet kan vara såväl traumatiserade som radikaliserade. Det är av största vikt att de barn som återvänder skyndsamt får tillgång till kris- och traumabearbetning.
Det är även nödvändigt att bedöma risken för att barnen har radikaliserats och vilka insatser som krävs för avradikalisering. CVE har ett viktigt ansvar att hjälpa till att förbereda kommunerna. Det är viktigt att socialnämnden inleder utredningar av dessa barn och att de barn som på eget bevåg har anslutit sig till terroristorganisationen utreds för brottsmisstankar. Även vårdnadsfrågan ska utredas.
Har du valt att ansluta dig till en terrororganisation har du valt bort förutsättningarna att ge ditt barn en trygg och tillitsfull uppväxt. De familjehem och institutioner där barnen placeras måste få stöd och handledning. Detsamma gäller för personal inom förskola och skola, socialtjänst och hälso- och sjukvård.
Slutligen behöver det göras en säkerhetsplanering för de beslutsfattare inom socialtjänsten och socialnämnderna som fattar beslut om omhändertagande av dessa barn. Fru talman! Jag står förstås bakom Liberalernas alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 4.