Lena Sommestad (S):
Bengt-Anders Johansson har ställt en rad frågor till mig med anledning av Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementets utredning Ett förnyat strandskydd , som presenterades den 11 juli 2005, och det reviderade förslaget angående formerna för ett differentierat strandskydd, som presenterades den 2 december 2005. Bengt-Anders Johansson frågar mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att vända på perspektiven att all strandnära mark ska betraktas som byggbar och att mark kan undantas genom införande av strandskydd.
I utredningen har en översyn gjorts av de befintliga strandskyddsbestämmelserna som innebär såväl skärpningar som lättnader. Att jag nu ser över strandskyddspolitiken innebär dock inte att jag vill ändra på det som i grunden är bra. Utgångspunkten för strandskyddspolitiken bör vara ett generellt förbud mot nybyggnation inom 100 meter från strandlinjen. Det har gällt sedan 1975 och varit starkt bidragande till att hålla tillbaka exploateringen och värna våra stränder.
Bostadsbyggandet längs stränderna var de 20 åren före införandet av det generella strandskyddet av dubbelt så stor omfattning som det har varit därefter. Jag anser alltså att det generella strandskyddet behövs även i fortsättningen. Tillgängliga stränder är trots allt en begränsad och krympande resurs, en insikt som låg till grund redan för de första strandskyddsbestämmelserna på 1950-talet.
Inom vissa områden kan jag dock tänka mig ett differentierat strandskydd i syfte att gynna landsbygdsutveckling. Bengt-Anders Johansson har vidare frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kommunerna ska kunna hantera strandskyddet inom den normala översiktsplaneringen. När det gäller den kommunala översiktsplaneringen innebär nu liggande förslag till förändrad lagstiftning att den kommunala översiktsplaneringen blir ett betydelsefullt instrument i den lokala tillämpningen.
Kommuner får enligt förslaget möjlighet att peka ut områden som kan omfattas av ett differentierat strandskydd. Översiktsplanen är ett instrument som är väl lämpat för att göra de övergripande bedömningarna om var sådana områden kan komma i fråga. Förslaget innebär således ett stärkt kommunalt inflytande genom medverkan i utformningen av det differentierade strandskyddet. Samtidigt vill jag betona att jag inte har för avsikt att förändra strandskyddets karaktär av skyddslagstiftning.
Ansvaret för juridiskt bindande beslut om de områden där differentierat strandskydd ska gälla ska därför fattas av länsstyrelsen. Frågan om att reglera strandskyddet i plan- och bygglagen i stället för miljöbalken har väckts av flera kommuner. Jag menar att strandskyddet bör vara en generell skyddslagstiftning, eftersom det syftar till att värna den allemansrättsliga tillgången till stränder och att bevara det rika växt- och djurlivet i strandområden. Allemansrätten är något som ligger de flesta medborgare varmt om hjärtat.
Att kunna utöva den rätten längs stränderna är viktigt, inte minst för alla dem som inte har möjlighet att köpa sig tillgång till stränder. Det behövs enligt min mening ett i grunden starkt skydd för att hävda de intressena gentemot de starka exploateringsintressena. Att överföra frågan om strandskydd till planlagstiftningen är därför inte lämpligt.
Bengt-Anders Johansson har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska vad han kallar trubbigheten vid tillämpning av glesbygdsbegreppet när det gäller bebyggelse i strandnära lägen. Jag välkomnar en diskussion om vilka begrepp som är lämpliga att använda i en reviderad strandskyddslagstiftning som syftar till att möjliggöra en rumsligt differentierad tillämpning. Frågan om huruvida termen glesbygdsutveckling är lämplig har rests också vid remissbehandlingen.
Jag anser att det viktigaste inte är vilket begrepp som används utan att det blir tydligt vilka områden som ska eller kan komma ifråga för lättnader. Den diskussion som har förts visar att termen landsbygdsutveckling kan vara mer lämplig i det här sammanhanget .
På Bengt-Anders Johanssons fråga vilka åtgärder jag avser att vidta för att ge rimlig tid för en kommunal remissbehandling av det reviderade förslaget vill jag börja med att konstatera att jag är medveten om att tiden för det reviderade förslaget om formerna för ett differentierat strandskydd har varit begränsad. Min bedömning är dock att formerna för remissbehandlingen ligger inom ramen för de krav som ställs. De synpunkter som har lämnats, bland annat från kommunerna, ger ett värdefullt bidrag till den fortsatta beredningen.
Låt mig också understryka att det förslag som behandlades på remissmötet i december på väsentliga punkter tillmötesgår just kritik från kommunala remissinstanser. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att arbetet inom Regeringskansliet fortsätter med översynen av strandskyddet.
Min förhoppning är att den framtida strandskyddspolitiken kommer att bidra till en balans mellan friluftslivet, den biologiska mångfalden och lokala utvecklingsbehov.