Lars Tysklind (L):
Det är alltid populärt att diskutera plan- och bygglagen, även om det kan låta lite torrt. För oss som gillar sådana saker är det alltid intressant. Vi kan konstatera, och även Veronica Palm var inne på, att vi är helt överens om målsättningen. Att man inte kan bo i ambitioner förstår nog alla. Däremot är det bra med goda ambitioner om man ska nå ett mål.
Att vi ska ha ett regelverk som är tydligt och enhetligt över landet kan vi nog också vara helt överens om och att långa byggprocesser hämmar konkurrensen och ökar kostnaderna. Till slut minskar byggandet, och man får ökade kostnader för bostadskonsumenterna. Allt detta kan vi nog vara helt överens om. Det hämmar tillväxt och välfärd i stort. Det gäller att få till verkstad, som Veronica Palm uttryckte det. Det är vad vi alla vill.
Sedan kan vi sätta fokus antingen på lösningarna eller på vilka former vi ska jobba under. Jag kan bara konstatera att den plan- och bygglag som vi har i dag inte har verkat i mer än 2 1⁄2 år, sedan maj 2011. Än så länge, och det var ju precis det som ministern påpekade att även Boverket säger, är det oerhört svårt att se och utvärdera effekterna av den.
Att plan- och bygglagen är en sådan komplex lagstiftning är väl den största orsaken till det. Den bygger på ett regelverk där man ska göra noggranna avvägningar. Det jag vill lyfta fram här och som ligger i sakens natur är det här med tillämpning. Vi pratar ofta om att tillämpningen inte är enhetlig för hela landet och att den inte är effektiv.
Lösningen är inte att hela tiden fokusera på att ändra lagstiftningen. Den gamla plan- och bygglagen fungerade de facto inte heller så dåligt i många kommuner. Man hade en god tillämpning i vissa kommuner men inte i andra. Det problemet kvarstår och är kanske svårt att få bort helt, men med det arbete som pågår - Boverkets utvärderingar och sådant - tror jag att vi kan komma ganska långt.
Vi kan ju se att under den tid som har gått har det ändå skett förändringar. Ett exempel är problematiken kring byggsanktionsavgifterna. Man såg ganska tidigt att någonting inte fungerade riktigt bra, och nu är det förändrat sedan 1 juli. Det var någonting som kommunerna efterfrågade. De kände att de skulle få problem eftersom det blev så orimliga summor i praktiken, även om tanken med lagstiftningen naturligtvis var god.
Jag tror att det finns fler exempel där vi i lugn och ro måste följa upp hur plan- och bygglagen fungerar. Jag ska inte ge mig in i diskussionen om definitionen av vad som är en parlamentarisk kommitté, utan den frågan får ministern och Veronica Palm förhålla sig till.
Jag kan dock konstatera att i de utredningar som pågår finns det en del nyckelord: kartlägga tillämpning, översyn av bestämmelserna om genomförande av detaljplan, kartlägga och analysera, redovisa, utvärdera, utarbeta vägledande underlag och så vidare. Allt detta visar ju vad syftet är: att få till en bra tillämpning av lagstiftningen i verkligheten. Det är där lösningen ligger för att korta byggprocesserna.
Vi har ett tydligt delat ansvar när det gäller just den här biten. Staten ska se till att det finns ett regelverk, och kommunerna ska kunna tillämpa det på ett bra sätt. Vi har statliga myndigheter som ska kunna ge hjälp på vägen i den frågan. Jag tror att vi ska jobba mycket med tillämpningen och inte fokusera så mycket på att förändra lagar i detta läge.