KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Stenberg (S):
Det här låter klart bättre, men inte tillräckligt bra. Jag skulle vilja att Mats Odell tydligt uttalade att han är beredd att gå in i processen även om det bara handlar om fabriken i Sundsvall.
Jag menar att staten som ägare här behöver ge ett tydligt direktiv till företaget att man om det är möjligt - det finns ju alltid ekonomiska begränsningar för allting - bör medverka till att låta fabriken i Sundsvall övertas av lokala intressenter.
Om det här skulle gå i lås känns det som ett oerhört stort steg framåt. Jag ska villigt ompröva min värdering av statsrådet om man lyckas ro detta i land. Det vore oerhört värdefullt, både med tanke på det stora yrkeskunnande och på den tradition som finns och framför allt för viktiga och värdefulla jobb i regionen.
Vi har i och för sig en positiv utveckling på arbetsmarknaden, men det handlar väldigt mycket om tämligen lågproduktiva tjänstejobb. Utvecklingen är inte alltför positiv när det gäller industrijobb. Detta handlar om viktiga industrijobb som man bör värna i regionen. Jag hoppas alltså att statsrådet kan avsluta med att ge mig ett löfte om att medverka till ett utköp av själva fabriken i Sundsvall.
Hans Stenberg (S):
Den här interpellationsdebatten rör järnvägen längs Norrlandskusten. Men av förståeliga skäl vill både Sven Bergström och Åsa Torstensson helst prata om annat. Jag förstår det. Jag börjar med att vända mig till Sven Bergström. Tänk om du nu hade hälften av den glöd och de resurser du hade före valet. Då skulle väl Ådalsbanan vara helt finansierad vid det här laget. Jag har även en annan reflexion med tanke på vad du sade.
Vi måste bygga infrastrukturen så att den fungerar. Det blir förödande om Botniabanan står klar utan att den kan anslutas till järnvägsnätet. Vi kan inte bygga infrastruktur med sikte på valet 2010, som du antydde i ditt inlägg. Det håller inte. Sedan vänder jag mig till Åsa Torstensson. Industrin kan inte frakta varor på skattesänkningar åt höginkomsttagare.
Industrin kräver faktiskt vägar och järnvägar för att det ska fungera. Vi har mycket av landets viktigaste industrier i norra delen av landet. Det är därför det blir en sådan diskussion om dessa viktiga sträckningar. Sedan är det som vanligt i debatterna att när Åsa Torstensson får svårt med argumentationen använder hon standardknepet att alltid anklaga oss socialdemokrater för våra tillkortakommanden. Det är faktiskt ni som har regeringsmakten.
Det är ni som gör budgeten. Det är ni som har beslutat att inte ge Banverket kompensation för de 17 procenten i kostnadsökningar. Ni har lagt fram de två senaste budgetarna. Det är därför som det fattas pengar. Åsa Torstensson har ett inlägg kvar. Använd det till att svara på en enda fråga. Det är väl inte för mycket begärt.
Kommer regeringen att se till så att staten följer sitt avtal med regionen så att Ådalsbanan rustas upp till dess Botniabanebygget är klart?
Hans Stenberg (S):
Först vill jag säga till Gunnar Andrén att det går bra att tala om underrättelsebaserad verksamhet, och den ska vi naturligtvis ha, men det måste finnas personal som både samlar in underrättelser och genomför tillslag när de fått misstankar. Det kan omöjligt sex-tio personer klara för mer än halva landet. Det var det jag ville ha framfört i mitt inlägg. Sedan vill jag vända mig till finansministern.
Om man väljer att genomföra enorma skattesänkningar, främst för dem som har det bäst ställt i samhället, blir det naturligtvis mindre pengar över till viktig verksamhet. Beskedet från finansministern har faktiskt blivit vagare under debattens gång.
Det är stor skillnad på hur pengarna är tänkta att användas. Försök nu inte att än en gång säga att det är Tullverket som självt ska avgöra det. Det är regeringen som ger direktiv. Det är regeringen som tillsätter generaldirektör. Man måste ha en klar uppfattning från regeringens sida om vad det är tänkt att pengarna ska användas till - om man nu ska skjuta till mer pengar.
Hans Stenberg (S):
Basindustrin har under väldigt lång tid varit ryggraden i svensk ekonomi och kommer nog att så vara under väldigt lång tid framåt. I och för sig blir det färre sysselsatta direkt i basindustrin, men samtidigt växer det väldigt starkt fram en stor tjänstesektor som är helt beroende av basindustrin för sin fortlevnad.
Den viktigaste delen av basindustrin är nog ändå skogsindustrin, som har varit enormt framgångsrik och stått för och fortfarande står för en väldigt stor del av Sveriges nettoexport. Men just nu är det lite besvärligt. Skogsindustrin blir pressad från tre håll.
Det handlar om stigande råvarupriser, det handlar om höga och stigande energipriser och inte minst just nu också om en låg dollarkurs. När landets tyngsta näring har det tungt tycker jag att man kan förvänta sig ett agerande från näringsministern.
Det räcker inte med allmänt tal om att stärka konkurrenskraften och satsa på ett landsbygdsprogram. Det är nog bra med ett landsbygdsprogram, men precis som Berit Högman sade påverkar det ju inte vare sig råvarupriser eller energipriser. Jag begär inte att regeringen ska kunna påverka dollarkursen. Det är alltför stora krafter som styr den.
Men varken råvarupriserna eller energikostnaderna är helt omöjliga för regeringen att påverka. Jag måste fråga: Har regeringen verkligen gjort alla diplomatiska ansträngningar man kan för att förhindra införandet av de ryska virkestullarna, som ju är förödande för hela frihandelssystemet och förödande för både den svenska och den finska skogsindustrin?
Det är möjligt att regeringen har gjort allt man kan, men tyvärr är resultatet väldigt magert. Energipriserna och energikostnaderna har tidigare varit den starka konkurrensfördel som mycket av den framgångsrika basindustrin har byggt på.
Denna konkurrensfördel har steg för steg försvunnit, och i dag har vi egentligen inte särskilt mycket lägre energipriser än konkurrentländerna. Och det är i en situation där vi har de kanske lägsta produktionskostnaderna för elenergi som något land i världen har.
Vi borde egentligen, med undantag av Island, kunna hålla Europas lägsta energipriser. Men tyvärr är det inte så, utan vinstnivåerna i de energiproducerande bolagen har stigit till astronomiska nivåer.
Jag ser ingen annan lösning på det här än att regeringen ger tydligare ägardirektiv till Vattenfall, som ju är det statliga bolag som vi faktiskt förfogar över, att arbeta mer långsiktigt och jobba mer med långa elavtal för den elintensiva industrin för att ge den konkurrenskraftiga energipriser.
Det finns ingen anledning, som jag ser det, att vi ska prisa ut vår viktigaste energinäring bara för att öka priserna i det statliga elproducerande bolaget.
Hans Stenberg (S):
När man läser näringsministerns svar ser man att hon talar om behovet av kompetent arbetskraft i basindustrin. Jag skulle vilja veta hur regeringens neddragningar på komvux, på arbetsmarknadsutbildningen och färre högskoleplatser underlättar kompetensförsörjningen för basindustrin. För mig går det inte ihop.
Sedan förstår jag att näringsministern mycket hellre talar om gruvnäringen och gör en utflykt in i miljöpolitiken än att tala om hur man ska ge basindustrin konkurrenskraftiga energipriser.
När man hör Maud Olofssons utläggning om hur sakta vi ska minska koldioxidutsläppen i landet tycker jag att det känns som om man måste påminna om en sak. Den svenska elproduktionen är nästan helt fri från koldioxidutsläpp. Den består nästan helt och hållet av vattenkraft och kärnkraft.
Varför den diskussionen ska in i det här förstår jag inte. Vi har en ren och mycket billig elproduktion i Sverige som borde innebära att vi kunde ha Europas lägsta energipriser, möjligen med undantag för Island.
Men tyvärr verkar det som om näringsministern inte är villig att göra ett dugg för att åstadkomma den här nödvändiga förändringen för den svenska basindustrin. Jag tycker faktiskt att det är dags att näringsministern börjar kliva in i sin roll. Det är dags att lämna oppositionsrollen.
Jag är faktiskt trött på att höra en minister som till 99 procent talar om vad socialdemokratiska regeringar har gjort och inte har gjort tidigare och inte vill tala om sin egen politik. Det är dags för det nu.
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka finansministern för svaret på interpellationen, även om det är förbluffande att finansministern är så uppenbart nöjd med ett skattesystem som ger samma skatt för en lyxvilla som är värd flera miljoner som för ett ordinärt småhus som är värt 800 000 kronor.
Det är en mycket märklig syn på rättvisa. Det skattesystem som vi har när det gäller fastighetsskatten innebär, om vi tar mitt hemlän Västernorrland, att i stort sett alla fastighetsägare får höjd fastighetskatt när taxeringsvärdena höjs 2009.
Det upplever man naturligtvis som väldigt orättvist eftersom man helt slipper höjning för dyra fastigheter som framför allt finns i storstadsregionerna men även i mitt hemlän. Dessutom har man tidigare fått en väldigt stor sänkning av skatten för de dyraste fastigheterna.
Det fanns väljare som lyssnade på lockropen från de borgerliga partierna inför valet. Det var lite olika bud; en del ville avskaffa fastighetsskatten helt, en del ville sänka den ordentligt. Det talades om ett tak på 2 800 kronor. Det är ganska långt från de 6 000 kronor vi har i dag.
Om man dessutom är låginkomsttagare har man fått uppleva att man inte har fått del av de stora skattesänkningarna på dyra fastigheter. Man har blivit av med den begränsningsregel som tidigare fanns när det gällde skatten som innebar en begränsning av hur mycket fastighetsskatt man behövde betala i förhållande till inkomsten.
Nu tänker regeringen återinföra en sådan begränsningsregel, men bara för pensionärer har jag förstått. Det upplevs som ännu mer orättvist. Om man säljer sitt hus i framtiden får man dessutom vara med och betala den sänkta fastighetsskatten för de dyra fastigheterna i form av höjd reavinstskatt.
De som sitter med låga inkomster i små billiga fastigheter får en höjd beskattning, medan de som äger de dyraste villorna får sänkt skatt. Det är ett oerhört bakvänt resonemang. Före valet pratades det om en gräns på 2 800 kronor.
Jag har förståelse för att finansministern kom till slutsatsen att det inte går att sätta gränsen så lågt. Pengarna behövs för att finansiera den allmänna välfärden. Det är en riktig bedömning av finansministern. Pengarna behöver tas in.
Men vad jag inte kan begripa är att man väljer att ta in dem på ett så fruktansvärt orättvist sätt. Det måste ju gå att ta in pengarna med en betydligt rättvisare fördelning. Jag vill därför fråga finansministern om han verkligen inte är beredd att göra någonting åt den uppenbart orättvisa utformning vi har av fastighetsskatten.
Hans Stenberg (S):
Det är många som har kommenterat att det är en underbart vacker sommardag. Hemma i Sundsvall regnar det, så det passar rätt bra att vara här och debattera fastighetsskatt i dag. Finansministern och övriga borgerliga riksdagsledamöter som har varit uppe i debatten jämför hela tiden utfallet av det här fastighetsskattesystemet med det gamla.
Det är klart att man kan göra det, men då bortser man från några saker: dels att ni har höjt reavinstskatten ordentligt, dels att ni har tagit bort begränsningsregeln för vanliga inkomsttagare. Dessutom bortser ni från att vi socialdemokrater klart och tydligt har deklarerat att vi inte vill ta ut mer i fastighetsskatt totalt sett än vad som görs i dag. Men vi vill ha en betydligt rättvisare fördelning.
Exakt hur det ska utformas kommer vi att ge besked om i god tid inför nästa val. Innan dess har vi ingen möjlighet att få igenom vår politik. Debatten handlar i grunden om synen på rättvisa.
Vi från oppositionen vill samfällt ha ett system som bygger på att man betalar skatt efter bärkraft. Höginkomsttagare och välbeställda ska betala lite mer i skatt för att upprätthålla välfärden för alla. Men det verkar mer och mer som att regeringen nu anammar idéer som tidigare har betraktats som närmast högerextrema om att man ska ha platt skatt.
Åtminstone när det gäller fastighetsskatteområdet har man nu skapat ett system som i sin förlängning kommer att innebära att man betalar samma fastighetsskatt oavsett hur man bor. Det är till stora delar så i dag, men med tiden kommer det systemet att vara fulländat. Jag har väldigt svårt att anse att det skulle kunna vara ett rättvist system.
Margaret Thatcher i Storbritannien försökte på sin tid införa ett sådant system, poll tax . Det fick förödande konsekvenser för hennes parti, och jag hoppas att det får samma resultat för den borgerliga alliansen, som har genomfört det här.
Det har talats rätt mycket här från både finansministern och Göran Pettersson om att det ger ett tillskott till kommunerna när man nu döper om fastighetsskatten till kommunal fastighetsavgift. Det skulle vara lite mer imponerande om man inte samtidigt frös statsbidragen till kommunerna.
Kommer man dessutom från min ända av landet, där man också har fått uppleva förändringar av skatteutjämningen, konstaterar man att det totalt sett för kommunerna ändå blir ett rejält minus, ett ordentligt minus. Det är samma regel när det gäller den kommunala skatteutjämningen som när det gäller fastighetsskatten.
Mer pengar och mest pengar till de rikaste kommunerna, minst pengar och mindre resurser till de fattiga kommunerna. Det är samma sak när det gäller kommuner som när det gäller människor. De som har det dåligt ställt får betala mer, de som har det bäst ställt får lättnader.
Detta skattesystem är helt uppenbart orättvist. Jag vill än en gång fråga finansministern om han inte är beredd att ändra någonting. Anders Borg kan omöjligen vara så nöjd med detta ruttna skattesystem som han försöker få det att framstå.
Hans Stenberg (S):
Jag har nu fått klart besked om att regeringen tycker att det är helt okej att fastighetsskatten stiger för i stort sett alla fastighetsägare i mitt hemlän. Finansministern tycker inte att det här är något att bråka om eftersom det är så lite pengar, och inte så mycket att diskutera.
Diskussionen uppstår ändå eftersom människor, oavsett om de bor i Danderyd eller i Bräcke, tydligt uppfattade budskapet i den förra valrörelsen från de borgerliga partierna. Fastighetsskatten skulle avskaffas, sade vissa partier. Andra från den borgerliga sidan sade att den skulle sänkas kraftigt.
Sedan har man fått se att skatten har sänkts oerhört kraftigt för folk i de mest välbeställda kommunerna. När man då själv får en skattehöjning - låt vara att den kanske bara är någon tusenlapp - blir man ursinnig. Det är inte så konstigt. Det är många människor som faktiskt trodde på vad ni sade före valet.
Vi har också fått klart besked om att regeringen tycker att man ska betala samma skatt om man har en lyxvilla för många miljoner som om man har ett vanligt ordinärt enfamiljshus.
Sammanfattningsvis blir regeringens syn på rättvisa att den som har det bäst ställt ska ha skattesänkningar och den som har det sämst ställt och den sämsta ekonomin ska ha skattehöjningar. Det är förbluffande besked, även om regeringen har visat prov på ett och annat tidigare. Det är dystert att behöva konstatera att det är så här.
Hans Stenberg (S):
Sten Bergheden tycker att vi borde avstå från att reservera oss eftersom vi har fått så positiva och bra skrivningar när det gäller de olika motionsförslagen. Det kan man kanske tycka. Vi kan ta taxifrågorna som exempel.
I årets betänkande säger man: "När det finns resultat, från de av regeringen initierade utredningsinsatserna, utgår utskottet från att regeringen skyndsamt bereder frågan och presenterar sin bedömning till riksdagen med eventuella ytterligare åtgärder som behövs för att främja utvecklingen av en sund taxibransch." Det låter jättebra, men det blir något mindre imponerande om man tar fram fjolårets betänkande.
Då sade den borgerliga majoriteten så här: "Utskottet förutsätter att frågan om att motverka den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen drivs skyndsamt och anser inte att det pågående beredningsarbetet bör föregripas." Det är ju bara ett år. Sedan kan man ta fram det två år gamla betänkandet.
Där står det: "Utskottet utgår från att frågan om ekonomisk brottslighet inom taxibranschen får en tillfredsställande lösning och emotser snarast förslag från regeringen i detta avseende." Jag har en känsla av att vi kan få se positiva skrivningar de närmaste 30 åren, men det kommer ändå inte att komma någonting från den här regeringen.
Trots att det handlar om ett förslag som initierades av den borgerliga majoriteten och som en enhällig riksdag har ställt sig bakom vägrar ni att ens säga åt regeringen att genomföra detta. Jag tycker att det är lite tråkigt att den borgerliga majoriteten i utskottet är så flat gentemot regeringen.
Hans Stenberg (S):
Den här frågan är förvisso inte ny. Det har gått framåt stegvis. Vi hade uppenbara problem med fusk inom taxibranschen som uppstod efter den avreglering som gjordes tidigare. Med anledning därav var vi faktiskt överens över partigränserna om att tillsätta en utredning som lade fram förslag. En del av de förslagen genomförde den socialdemokratiska regeringen, dock inte alla.
Förslaget om tömningscentraler genomförde man inte. Det var den borgerliga oppositionen oerhört kritisk mot. Man krävde att det skyndsamt skulle tas fram en departementspromemoria som redovisade hur man skulle kunna genomföra dessa tömningscentraler. Vi socialdemokrater i utskottet vågade då gå emot vår regering och ge regeringen klara direktiv om att detta skulle göras.
Vi gick ihop över partigränserna. Regeringen verkställde det vi i riksdagen sade åt dem. Det som är sorgligt i det här sammanhanget är att när vi byter regering står ni inte längre för era egna förslag. Då backar ni och säger att detta behöver utredas mer. Nu har man utrett det i två och ett halvt år. Hela mandatperioden kommer att gå utan att det görs något åt detta.
Jag förstår att ni inte vill lyssna på oss i oppositionen, men ni borde faktiskt lyssna på de seriösa taxiföretagen. När Svenska Taxiförbundet gång på gång, i uppvaktningar, i brev och på olika sätt, kräver att få dessa tömningscentraler, varför säger ni då fortfarande nej? Det är obegripligt för mig.
Hans Stenberg (S):
Sven Bergström säger att det är naturligt att man som motionär är otålig och att det är regeringssidans roll att vilja utreda och grundligt bereda saker och ting, och det kan jag delvis hålla med om. Vi har olika roller i opposition och i regeringsställning. Det är inget nytt.
Det som är nytt är faktiskt något som jag inte har sett här i utskottet tidigare på de rätt många år jag har suttit i riksdagen, nämligen den totala undfallenheten mot regeringen från majoritetens sida. Vi vet att Regeringskansliet fungerar trögt. Det finns väldigt många bromsande krafter där.
Det är faktiskt nödvändigt att riksdagen då och då sätter ned foten och säger ifrån att vi inte accepterar att frågor dras i långbänk längre. Men tyvärr ser vi aldrig det numera. Efter regeringsskiftet har vi inte haft ett enda tillkännagivande till regeringen. Jag tycker att det visar någonting. Jag tycker faktiskt i slutändan att det här är farligt för demokratin. Riksdagen förvandlas till något slags transportkompani.
Man säger ja och amen till vad regeringen än föreslår.
När det gäller tömningscentraler för taxi finns det inte några bärande argument för att inte genomföra det en enig riksdag begärde av regeringen 2006, det Svenska Taxiförbundet envetet tjatar om att få genomfört.
Resonemanget om att man vill slå vakt om näringslivet håller inte när näringslivets egna organisationer kräver att få en förändring genomförd. Gå dem till mötes, så får vi en bättre ordning på våra gator!
Hans Stenberg (S):
Det finns faktiskt en skillnad här. Det handlar ju inte om de tillkännagivanden som gjordes förra mandatperioden. En del av dem gjordes naturligtvis därför att Vänsterpartiet eller Miljöpartiet valde att slå följe med den borgerliga majoriteten, men en del av de här tillkännagivandena gjordes också av oss socialdemokrater, och vi var till och med drivande för att genomföra tillkännagivanden, till exempel när det gäller taxifrågorna, som vi nu diskuterar.
Det gällde också böter för utländska fordon och att man skulle kunna kräva in dem på plats. Det är en skillnad nu när man hittills aldrig - upp till bevis! - har haft ett enda exempel i det här utskottet i varje fall. Det skulle vara intressant att titta på det.
Sven Bergström tog upp det här med övergivna fordon ganska ordentligt, och jag kan instämma i det mesta av det Sven sade. Egentligen är det samma bekymmer där som när det gäller andra frågor. Vi hade väldigt bra skrivningar i förra årets betänkande.
Då skrev majoriteten i utskottet: "Med hänsyn till att det är väsentligt att komma till rätta med de problem som övergivna bilar utgör välkomnar utskottet resultatet av Vägverkets utredning och förutsätter att inriktningen för det fortsatta beredningsarbetet är att övergivna bilar tas om hand oavsett vem som är väghållare." Jag håller med om det. Problemet är att det har gått ett år till.
Det är klart att det finns anledning att vara otålig. I frågor där vi i grunden är överens tycker jag att det finns stor anledning för den borgerliga majoriteten i trafikutskottet att tuffa till sig väsentligt gentemot regeringen.
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret. Verksamheten vid anstalten i Viskan har utvecklats bra under senare tid. I dag är verksamheten huvudsakligen inriktad mot personer som är dömda för sexualbrott eller relationsrelaterade brott, exempelvis grov kvinnofridskränkning.
Man har ungefär en femtedel av landets samlade platser när det gäller den typen av brott. Jag har följt verksamheten i anstalten under många år och kan konstatera att det har varit en oerhört positiv utveckling av verksamheten på anstalten under senare år. Man har i dag en väldigt hög kvalitet på det man gör.
Man redovisar också mycket bra resultat. Under förra våren inledde man en ordentlig översyn av behovet av öppna platser i Region Nord. Jag tittade på den översyn som presenterades av regionchefen i juni.
Där skriver han så här: Anstalten Viskan bör behållas och rustas upp. I ett längre perspektiv är Viskan den anstalt som motsvarar de framtida kraven på öppna anstalter.
Det kändes oerhört positivt när regionchefen efter en ordentlig genomgång konstaterade att det här var den bästa öppna anstalten i hela regionen, den som man skulle satsa på. Därför kändes det som en kalldusch när vi fick klart för oss att anstalten är akut nedläggningshotad.
Motivet skulle vara att det krävs investeringar i lokalerna om man ska fortsätta med att ha verksamhet där. Det känns lite bittert eftersom det här investeringsbehovet delvis har uppkommit genom försummelser från Kriminalvårdsstyrelsen.
Man har under ett antal år tecknat mycket korta hyreskontrakt och hållit tillbaka underhållet. Det har gjort att man har byggt upp ett underhållsberg. Det är ett eftersatt underhåll på verksamheten. Däremot ifrågasätter jag starkt att kostnaden för de investeringar som behöver göras skulle bli så stor som det talas om i dag.
Det verkar oerhört märkligt hanterat. Det är stor risk att man, bara för att man kortsiktigt vill spara på vissa investeringskostnader, får en verksamhet med klart sämre resultat som långsiktigt blir betydligt dyrare.
Jag måste fråga justitieministern: Anser justitieministern att det är rimligt med ett sådant agerande? Ska man inte från myndighetens sida tänka långsiktigt och se till kvaliteten i verksamheten?