Inger Davidson (KD):
"I dag har vi mycket, mycket större personalresurser som möjliggör att vi specialutbildar folk på de här områdena. Jag tycker att vi har förutsättningar att göra ett mycket bättre jobb framöver." Så svarade rikspolischefen i DN den 4 februari på kritiken som framkom mot polisens utredning av två mord i Dalarna för några år sedan.
Han konstaterade i samma intervju att svensk polis tidigare varit resursmässigt svag och lågt bemannad. Den som aldrig träffar poliser som säger någonting sådant kan förslagsvis vända sig till rikspolischefen. Polisen har framför allt sedan alliansen tillträdde fått helt andra förutsättningar än man hade tidigare. 2 500 fler gör skillnad.
Ni får säga vad ni vill om att ni inte vill prata siffror, men det är klart att det gör skillnad inom en yrkeskår. Det gör också de stora ekonomiska satsningar som alliansen har gjort på polisen. Nu handlar det naturligtvis om att polisen ska utnyttja det positiva utgångsläget till att genomföra de förändringar som är nödvändiga för att organisationen ska fungera optimalt. Det finns mycket att göra. Det har allmänheten rätt att förvänta sig.
Mycket görs redan, och ännu mer går att göra inom den polisorganisation vi har i dag. Också vi kristdemokrater tycker att det är bra att den övergripande polisorganisationen ska utredas så att den blir mer effektiv. Det som kan hanteras lokalt, och det är väldigt mycket, ska också tas om hand på lokal nivå. Det som kräver specialistinsatser och en viss kritisk massa för att kunskapen ska upprätthållas måste troligen hanteras centralt.
Det innebär förstärkningar både uppåt och nedåt. Det viktiga är att utredningen blir förutsättningslös och utgår från vilka uppgifter polisen ska lösa, inte att man på förhand har bestämt sig för hur det ska vara. Motionerna som behandlas är dels gamla från 2007, dels en del nya från motionstiden i höstas. Det finns många yrkanden, men det är bara tre reservationer från oppositionen. Det är inte särskilt mycket.
Jag tror att det beror på att alliansen har genomfört så mycket under sin tid vid makten när det gäller polisfrågor. Jag måste också komma in på frågan om lagring av trafikdata. De rödgröna lyckades i elfte timmen komma överens. Det var strax före sista utskottsmötet som man enades om en reservation.
Den här frågan har stötts och blötts ända sedan Thomas Bodström tog initiativ och lade fram förslaget inom EU. Det är väldigt omstritt, eftersom det tangerar den personliga integriteten. Med hjälp av sparade data ska det gå att spåra vem som har ringt vem, när det skedde och var personerna befann sig.
Det kan naturligtvis upplevas som en del av ett övervakningssamhälle som man fruktar och förbinder med Boyes Kallocain och Orwells 1984 . Men de invändningar som finns ska ställas mot i vilka situationer som polisen ska få tillgång till materialet. Det kan handla om att ett litet barn har rövats bort.
Det kan handla om ett annat allvarligt brott, kanske av terrorismkaraktär, där ett antal oskyldiga människor har fått sätta livet till, där dessa data gör att brottet kan lösas. Det är en jättesvår balansgång att utforma lagstiftningen så att den tar stor hänsyn till oskyldigas personliga integritet samtidigt som den hjälper polisen att lösa grov brottslighet.
Arbetet pågår nu med att analysera det i botten så att det ska bli så bra som möjligt. Thomas Bodström försöker sitta på två stolar samtidigt, och det är väldigt svårt. Dels försvarar han sitt eget långtgående förslag, dels anpassar han sig till skrivningar som passar kompisarna i Vänsterpartiet och Miljöpartiet. De har båda varit och är rabiata motståndare till förslaget. Det har vi hört också i dag.
De är motståndare till förslaget. Det ligger en fråga i riksdagen från Ulf Holm i Miljöpartiet där han tydligt säger: Vi är motståndare. Där sitter nu Thomas Bodström med kompromisskrivningen. Sedan går han ut brett och anklagar regeringen för att vi inte har varit tillräckligt snabba att genomföra direktivet. Det blir väldigt märkligt. Jag förstår inte hur han får ihop det.
I reservationen står det att vi gör detta för att vi är tvungna att införa direktivet. Samtidigt har han själv tagit initiativ till det och drivit på från andra hållet för att det ska gå snabbare. Jag skulle gärna vilja ha svar på det i dag. Men jag vet inte om Thomas Bodström är kvar i kammaren så att han hör det här. I vilket fall som helst är det hela väldigt märkligt.
Om jag vänder mig till Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet och frågar: Vilka delar av direktivet skulle ni vilja ändra på, och hur skulle ni vilja ändra det? är jag ganska säker på att jag skulle få tre olika svar. Men jag tror tyvärr inte att jag får något alls här i dag. Det är viktigt att notera att alla nu ställer upp på att det ska genomföras. Det låter inte alltid så utanför den här kammaren.
Det är bra att det blir väldigt tydligt här i dag. Jag ska ta upp ett par andra frågor. Jag tycker att förslaget om yrkeslegitimation är en sympatisk tanke. Legitimation införs inom flera olika yrkesområden. Att efter avslutad examen få en legitimation utfärdad ger en viss status åt yrket. En legitimation ska förstås också kunna dras in om polisen inte lever upp till de krav som ställs.
Den borde därför också kopplas till en etisk yrkeskod som hålls ständigt levande inom kåren. Nu håller vi på att utforma en ny polisutbildning, som har tagits upp här vid flera tillfällen. Kristdemokraterna anser att det är ett lämpligt tillfälle att ta upp frågan om yrkeslegitimation i det sammanhanget. Vi vill för övrigt också ha en akademiskt grundad utbildning.
Som flera varit inne på här är det inte så enkelt att det bara är det som avgör saken, utan det finns också många andra delar som ska vara utlösta innan det är klart. Sedan vill jag också säga något om de civilanställda inom polisen och deras viktiga roll. Det är en ständig diskussion om de har blivit fler eller färre. Thomas Bodström påstår frankt - jag har sett det i artiklar och hört det i tal - att det är flera hundra som har sagts upp.
De nya poliser som utbildas tvingas därför utföra det arbete som de civilanställda tidigare utförde. För det första tycker jag att det är en nedlåtande attityd till de viktiga arbetsuppgifter som de civilanställda har. För det andra stämmer det inte att antalet civilanställda minskat. Det är flera andra som har sagt det, och jag tycker att vi måste slå fast det. Det finns 400 fler civilanställda nu än i jämförelse med 2006. Det kan vem som helst gå in och kolla.
Jag har dubbelkollat det flera gånger. Polisen planerar dessutom att anställa fler civilanställda för att få och upprätthålla den specialistkompetens som de besitter. Det kan man nu göra eftersom de ekonomiska ramarna tillåter det. Sedan är det en annan sak att Lena Olsson känner personer som får utföra civilanställdas uppgifter. Ja, det ser inte riktigt likadant ut i hela landet. Man kanske har anställt väldigt många nya på ett ställe.
Man kanske har dragit ned med några stycken på ett annat ställe. Men det handlar inte om många där det har varit neddragningar. Det går att läsa i polisens årsredovisning som vi fick del av i går. Nu är det inte antalet anställda som är det allena saliggörande. Det är självklart inte så. Jag är den första att inse det.
Vi måste också kunna förvänta oss att effektiviteten och kompetensen ökar, att tillräckligt med personal sätts in på särskilt prioriterade områden som mäns våld mot kvinnor och barn, människohandel och annan grov organiserad brottslighet. Men de lokala poliskontoren måste också bli ännu fler. De blir fler, men de behöver bli ännu fler.
Skolornas kontaktpoliser måste bli mer närvarande och större resurser satsas mot den så kallade vardagsbrottsligheten. Ett litet exempel, som möjligen kan låta litet eftersom det berör ett län, är att polisen i Stockholm för någon månad sedan beslutade att alla inbrott ska utredas av polis på plats. Jag tror att väldigt många människor tycker att det borde ha varit en självklarhet för länge sedan.
Många har råkat ut för inbrott i sina hem, fått allting uppochnedvänt och blivit bestulna. Men polisen har inte haft möjlighet att komma dit och utreda brottet på plats. Nu ska vartenda inbrott i Stockholms län utredas på plats när det händer. Det är för att man har tillräckligt många poliser som man kan våga lova detta.
De som läser årsredovisningen - och gör gärna det, så kan ni hitta fler positiva tecken - kan se att det går åt rätt håll med alliansens politik och den vilja till utveckling som märks inom polisen. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna.