KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emilia Töyrä (S):
Min mommo, eller mormor som ni säger här i södra Sverige, gick bort när jag var 16 år gammal. Men jag minns ännu en sak som hon sa till mig. Det är någonting som mamma sedan har upprepat. Jag ville nämligen jobba i LKAB:s underjordsgruva, det vill säga under jord. Mommo var emot det, för hon visste att det var ganska farligt.
Hon hade också ett argument för det: Tids nog hamnar du under jorden ändå. Du behöver inte vara där medan du lever. Jag följde mommos råd och började jobba på LKAB:s bangård i stället. Var har då denna anekdot med dagens debatt att göra?
Jo, vi ska diskutera förändringar i begravningslagen och däribland frågan om metallåtervinning. En av de förändringar som regeringen föreslår i sin proposition, som vi har behandlat i utskottet, är att metaller som inte förbränns vid kremering ska återvinnas.
I dag grävs dessa metaller i stället ned i marken vilket både är ett slöseri med våra ändliga resurser och någonting som kan förgifta miljön omkring platsen där metallen grävs ned. Vi har kommit långt när det gäller metallåtervinningen i Sverige, som tidigare har sagts. För de generationer som kommer efter oss är det en viktig fråga.
Metaller kan återvinnas om och om igen utan att deras funktioner försämras eller förstörs. Man kan se till hur gruvindustrin ser ut runt om i världen. Det är inte en helt ren industri, om man säger så, när det gäller förhållandena på arbetsplatserna eller miljön.
Det är därför till nytta för oss alla om vi kan öka återvinningen. Även om vi skulle lyckas återvinna alla metaller vi i dag plockar upp krävs fortsatt brytning för att tillgodose det ökande behovet. Vi vet alla att en dag tar allting slut, även metallerna i jorden. Herr talman!
Med propositionen strävar regeringen efter en ordning som präglas av respekt för den avlidna och anser att en manuell hantering av stoftet bör undvikas så långt det bara är möjligt. I stället ska metaller skiljas från askan genom ett maskinellt förvarande och därefter återvinnas.
Förslaget är också att överskottet efter återvinningen ska tillföras Allmänna arvsfonden, någonting vi anser är rimligt. Herr talman! Andra saker som föreslås i propositionen och som majoriteten i utskottet också kan ställa sig bakom gäller begravningsclearing och kostnaden för utbildning av begravningsombud.
När det gäller begravningsombud står de i dag för sina egna kostnader och begär i efterhand in pengar för dem. Det är en ordning som vi tycker ska förändras. Herr talman! Avslutningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed avslag på samtliga motioner.
Emilia Töyrä (S):
Justitieombudsmännens ämbetsberättelse behandlas årligen av konstitutionsutskottet. I samband med att berättelsen överlämnas håller utskottet en utfrågning med ombudsmännen, så också detta riksdagsår. Själva ämbetsberättelsen är en ganska tjock bok, närmare 800 sidor med bilagor.
I den presenterar ombudsmännen sina iakttagelser från perioden juli 2014 till juni 2015. I konstitutionsutskottets betänkande, som vi är här för att behandla i dag, lyfter vi fram vissa frågor specifikt. En sådan specifik fråga, herr talman, gäller handläggningstiden för vårdnadsmål i tingsrätterna.
Att det i vissa fall tagit runt tre år att avgöra mål som gäller vilken förälder som ska ha vårdnaden om barnen är något som JO, Lars Lindström, kritiserar. Som han påpekar är det inte bara parterna som berörs av hur arbetet i domstolen går till utan också, eller kanske framför allt, barnen. Det är självklart aldrig bra att ha en lång domstolsprocess, speciellt om man knappt kan se slutet på den.
Men i dessa fall är det extra behjärtansvärt att komma med en snabbare lösning så att barnen inte hinner bli vuxna innan fallen är lösta. Herr talman! Också chefs-JO poängterar ett ärende som rör barn. En kvinna placerades i häkte och blev fråntagen sitt spädbarn som hon ammade.
Hon ansökte om permission med tanke på barnet men fick avslag på grunder som chefs-JO finner olämpliga. Kriminalvårdens uppdrag är inte att göra medicinska bedömningar och skulle ha sett på ärendet på ett annat sätt. Dessa två exempel tycker jag visar på vikten av att ha justitieombudsmän att vända sig till när man tycker sig ha blivit felaktigt behandlad i något avseende.
Vi har ju från riksdagens sida tidigare uttalat att klagomålsprövning, som är en del av ombudsmännens arbete, ska prioriteras i förhållande till andra arbetsuppgifter eftersom prövningen till största del uppfyller JO:s syfte. Det är givetvis också av betydelse att ombudsmännen har möjlighet att utföra specifika inspektioner.
Den balansen har ombudsmännen hittills hanterat väl, vilket vi tror också blir fallet i framtiden. Herr talman! Jag ska avslutningsvis också nämna något om förändringen vad gäller NPM-enheten.
JO har ett särskilt uppdrag som nationellt besöksorgan - som på engelska kallas National Preventive Mechanism, NPM - vilket innebär att JO regelbundet inspekterar platser där människor hålls frihetsberövade. Syftet är att bevaka att dessa människor inte utsätts för grym, omänsklig eller annan förnedrande behandling eller bestraffning.
Under verksamhetsåret har NPM-enheten ändrat namn till Opcat-enheten med förhoppning om att det tydliggör grunden för JO:s uppdrag som nationellt besöksorgan. För den som vill fördjupa sig mer i vad Opcat-enheten hittat under sina inspektioner finns det mycket matnyttigt att läsa på JO:s hemsida. Herr talman!
Med detta anförande vill jag yrka bifall till utskottets förslag att lägga redogörelsen till handlingarna.
Emilia Töyrä (S):
Jag har en fråga till civilminister Ardalan Shekarabi. Jag bor i Sveriges största kommun, nämligen i Kiruna. Där finns en stor andel statliga jobb, sett till riket i helhet. Det har gjort att vi har kunnat ha en diversifierad arbetsmarknad. Om det till exempel flyttar en familj till Kiruna där kvinnan har fått jobb inom gruvindustrin kan även hennes partner få ett jobb som passar honom.
Utifrån detta vill jag ställa en fråga. För en månad sedan kom Statskontorets rapport om statlig representation i landet. Statsrådet sa då att det ska göras en analys. Men kan statsrådet redan nu säga om det med anledning av rapporten finns någonting som kan föranleda åtgärder från regeringen?
Emilia Töyrä (S):
Jag tackar civilministern för svaret. Som jag nämnde fungerar detta väldigt bra i Kiruna kommun, men det ser inte lika bra ut i hela landet, inte ens i hela Norrbotten. Pajala kommun är en sådan kommun som inte har lika stor närvaro av statliga myndigheter.
Statsrådet har redan redogjort en del för regeringens vilja att lokalisera statliga myndigheter i övriga landet, och jag undrar om han kan utveckla det.
Emilia Töyrä (S):
Jag vill ställa en fråga till närings- och innovationsminister Mikael Damberg. Förra veckan presenterade Landsbygdskommittén sitt betänkande, där de lyfte upp vikten av arbetstillfällen och en bransch som är oerhört viktig för landsbygden och för jobben, nämligen besöksnäringen. Olika utmaningar som presenterades var bland annat persontransporter, tillgång till rätt arbetskraft och svårigheter med att ha sysselsättning året runt.
Därför är min fråga: Hur arbetar regeringen med att säkerställa att utmaningarna eller, om man talar klarspråk, problemen blir så små som möjligt, helst obefintliga, så att vi har möjlighet att bo och leva i hela landet?
Emilia Töyrä (S):
Jag vill ställa en fråga till statsrådet Isabella Lövin. Kvinnlig könsstympning praktiseras i åtminstone 28 länder världen över. Det är mest utspritt i Afrika och delar av Mellanöstern, men det förekommer även i andra länder och i andra delar av världen. Afrikanska unionen har uppmanat sina medlemsstater att lagstifta mot könsstympning.
Min fråga till statsrådet blir då: Hur kan vi genom svenskt bistånd hjälpa AU i dess strävan att bidra till en snabbare avveckling av detta grymma fenomen?
Emilia Töyrä (S):
I helgen fick den senaste tidens massgripanden i Belarus en toppnotering när över 1 000 fredliga demonstranter greps, bötfälldes och misshandlades. Belarusisk polis grep över 50 människorättsförsvarare, och många fler som hade tänkt delta i demonstrationen greps redan innan de hunnit till samlingsplatsen i centrala Minsk.
Socialdemokraten Mikola Statkevitj, som var presidentkandidat 2010, försvann under fredagen och hölls häktad av KGB till i måndags. Han hade meddelat att han skulle leda lördagens protest på Frihetsdagen, då oppositionen brukar manifestera.
Jag vill därför fråga statsministern vad regeringen gör när det gäller Belarus och mänskliga rättigheter såsom yttrandefrihet samt vad regeringen gör för att sätta press på den belarusiska regeringen och förbättra situationen för folket.
Emilia Töyrä (S):
Tack, Margareta Cederfelt, för frågan! Först och främst är konferenser inte bara av ceremoniell karaktär. Det finns även andra syften med dem. Man kan till exempel lyfta upp olika problemområden som man ser i tematiska diskussioner. Det är något Sverige har valt att göra under sin tid i säkerhetsrådet.
Vi arbetar med tematik på ett annat sätt än vad som har gjorts tidigare. Det är något som har mötts av en del kritik, och vissa länder har inte riktigt förstått det. Detta är en sådan sak vi gjort. I stället för att till exempel tala om kvinnors deltagande har man det som tema för säkerhetsrådet.
Det bidrar till kunskap, och samtidigt lyfter man fram vilka specifika vinster som finns med något sådant i stället för att tala om landområden som har problem för tillfället. Jag vet inte om detta var svar på Margaretas fråga.
Emilia Töyrä (S):
Jag tackar för att jag får ytterligare en chans att besvara frågan. För att ta ett exempel på rent konkreta åtgärder har vi nu senast samarbetat med Kuwait när det gäller resolution 2401, som beviljar tillträde för humanitär hjälp i Syrien. Det tycker jag är ett ganska tydligt exempel på någonting som Sverige har jobbat fram. Vi har sett till att vi är pennhållare när det gäller det, det vill säga de som driver frågan.
Någonting som jag tycker främjar effektiviteten men också visar på den effektivitet som man ibland kan ifrågasätta om säkerhetsrådet verkligen har är att jobba med transparens. Det är något som Sverige har fört in i säkerhetsrådet redan från dag ett. Det gäller även tillsättandet av ny generalsekreterare. Hur ska vi göra i de processerna, när man ska tillsätta sådana poster?
Ska det vara transparent eller inte med de här tv-utfrågningarna, som man har haft? Jag tycker att det vi gör är bra och att den information vi för ut från säkerhetsrådet och från den svenska FN-representationen är tydlig.
Emilia Töyrä (S):
Min fråga riktar sig till rymdministern. I norrskenets land, strax utanför byn Paksuniemi, ligger Esrange. Där skickar man bland annat upp sondraketer för forskningsändamål, men man säger själv att man skulle kunna göra mer för forskningen, för hållbar utveckling och för tillväxt både i regionen och i Sverige och Europa.
Min fråga till rymdministern - kanske den fränaste posten i regeringen - blir då: Hur ser ministern på möjligheten att skjuta upp små satelliter från Esrange i framtiden?
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till socialminister Annika Strandhäll. Emil hade tur. Han hade en familj som tog hans drogmissbruk på allvar. De sökte hjälp, och han remitterades till ett behandlingshem i Skellefteå. Familjen andades ut. Men här tog Emils tur slut. Han dog av en överdos på hemmet som skulle skydda honom från just det.
Företaget som ägde behandlingshemmet omsatte 21 miljoner kronor 2015 och toppade året före tillväxtligan i Västerbotten. Trots detta felbehandlades de intagna, däribland Emil. Varför ska privata företag få göra vinster och äga behandlingshem för personer med missbruksproblematik?
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till statsrådet Ann Linde. Det jag vill tala om är svenska företag som är världsledande inom hållbarhet, och då framför allt när det gäller social hållbarhet. Inom ramen för svensk exportstrategi vill jag veta lite mer om vad den svenska regeringen gör för att svenska företag ska kunna bidra mer till FN-systemet.
I och med att vi har så pass framstående företag på de här områdena tänker jag att vi nog skulle kunna bidra mer till upphandlingar inom FN. Vi bidrar väldigt bra till FN-systemet på en mängd olika sätt, men just när det gäller företag och upphandling är vi inte bäst i klassen - vilket jag tycker att vi borde vara. Hur jobbar med regeringen med den här frågan, Ann Linde?
Emilia Töyrä (S):
Tack, Linda Lindberg, för möjligheten att få ställa en eller flera frågor - vi får se vad tiden räcker till! Först det uppenbara: Sverigedemokraterna har, som ledamoten nämnde i sitt anförande, valt att rösta på en ram som ligger betydligt lägre än det Sverigedemokraterna ville göra enligt sin budgetmotion.
Jag tycker att detta rimmar lite illa med de ambitioner man säger sig ha. För det andra talade ledamoten i sitt anförande om att föräldraförsäkringen är en privat angelägenhet och ingenting som berör politiken. Då är det märkligt att det är politiska beslut som ligger bakom hur föräldraförsäkringen ska se ut.
Jag och Socialdemokraterna tycker att samhällets resurser ska användas till det samhället mår bäst av. Vi tror att ett jämställt samhälle är bättre än ett ojämställt. Vi kan också se att det som ger bäst effekt är ett jämställt uttag i föräldraförsäkringen.
Man talar om olika grundnivåer som att detta skulle vara det som är avgörande för hur människor väljer att ta ut föräldraförsäkringen - för om det är kvinnor eller män som tar ut huvuddelen. Men vi kan se att detta inte har någon större effekt. De som är bättre på att ta ut föräldraförsäkringen jämställt är nämligen inte låginkomsttagare utan snarare höginkomsttagare, och detta gäller speciellt där kvinnan är höginkomsttagare.
Frågan framför allt till ledamoten Linda Lindberg är: Varför valde Sverigedemokraterna att rösta på en lägre ram som omöjliggör de satsningar ni säger er vilja göra på det här området?
Emilia Töyrä (S):
Inte heller Socialdemokraterna vill styra över hur föräldrar väljer att ta ut sina dagar. Om man vill vara hemma med sina barn eller inte får man styra som man vill. Däremot kanske inte samhället ska vara med och ersätta. Vill man vara hemma längre tid än föräldraledigheten kan man vara det, men det ska samhället inte stötta upp. Sedan vill jag bara ge ett litet tips till Sverigedemokraterna.
Det är åtta partier i riksdagen, och sju av dem agerar på ett visst sätt. Det åttonde väljer att gå emot praxis om och om igen, så man kan inte riktigt lita på var Sverigedemokraterna står i olika frågor. Som Linda Lindberg sa tidigare valde man först att rösta på sitt eget förslag, och sedan röstade man på nästa. Det är tvärtemot vad alla andra partier väljer att göra, vilket jag personligen tycker är lite knepigt.
Emilia Töyrä (S):
Tack, Ann-Sofie Alm, för möjligheten att ställa några frågor i en replik! I ledamotens anförande lyftes fram att det finns väldigt mycket som Moderaterna skulle vilja göra för att reformera föräldraförsäkringen och göra den mer jämställd.
Därför undrar jag vad man skulle göra konkret för att främja jämställdheten när man inte vill avvara dagar i föräldraförsäkringen som vi ju ser har haft positiva effekter för jämställdheten. Det här är det enda som vi tydligt ser gör skillnad för ett jämställt uttag i föräldraförsäkringen.
Jag skulle också vilja fråga ledamoten om olika förslag som har lyfts fram under hösten när det gäller den tillfälliga föräldraförsäkringen, alltså vård av barn. Man vill införa en karensdag. På vilket sätt skulle det främja tryggheten hos barnen?
Hur ska de kunna vara borta från förskolan och inte smitta alla de andra barnen när de är sjuka om föräldrarna inte kan vara hemma med dem?
Emilia Töyrä (S):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Ardalan Shekarabi. Förväntningarna på socialdemokratiska regeringar brukar vara stora, vilket förstås är smickrande och för vår del ganska självklart. Just nu finns det en ganska stark förväntan på sjukförsäkringen. Därför är min fråga vad som händer på sjukförsäkringsområdet och vad regeringen gör.
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson. Under sin regeringsperiod införde den dåvarande alliansregeringen den mest generösa politiken i världen för arbetskraftsinvandring, en politik som innebär att staten inte alls bryr sig om vilka som kommer till Sverige för att jobba.
Det är alltså upp till enskilda arbetsgivare att bestämma vilka som får komma hit, oberoende av om den svenska arbetsmarknaden verkligen har behov av den kompetensen. Detta riskerar att leda till både lönedumpning och utnyttjande av människor. Just därför har regeringen tillsatt en utredning som tidigare i veckan har lämnat ett delbetänkande på just det här området.
Vad säger migrationsministern om förslagen som levererades i tisdags?
Emilia Töyrä (S):
Jag tackar för svaret. Precis som ministern nämner är det flera partier som har gjort positionsförändringar och närmat sig oss socialdemokrater på det här området. Jag undrar om ministern har några fler kommentarer med anledning av det. Det är väldigt välkommet om vi kan få till en förändring här. Precis som ministern nämner är det väldigt många som utnyttjas på svensk arbetsmarknad i dag på grund av dessa regler.
Emilia Töyrä (S):
Ann-Sofie Alm påpekar att vi ska tacka tidigare generationer som har gått före för att vi har ett så pass jämställt land som vi faktiskt har. Jag vill verkligen passa på att tacka de generationer som har gått före oss och som har röstat på Socialdemokraterna eller som har engagerat sig inom socialdemokratin för att driva på de förändringar som vi i dag ser har gjort enorm skillnad för jämställdheten. Ett stort tack till er alla!
Jag väljer att inte påpeka vad Moderaterna har gjort i de här frågorna genom årtiondena, och jag tänker heller inte, fru talman, tala någonting om de andra utgiftsområden som Alm tog upp i sitt anförande. Jag väljer att peka på det utgiftsområde som vi faktiskt pratar om i dag.
Alm nämner att vi inte har råd att ha folk lediga i den situation som vi är i just nu. Ändå går Moderaterna fram, i en i övrigt nästan oförändrad budget, med att fortfarande ha kvar familjeveckan - det är bara det att de som väljer att ta ut den inte får någon ersättning. Jag skulle vilja fråga ledamoten om det. Hur går det ihop?
Emilia Töyrä (S):
Tack så mycket, Ann-Sofie Alm, för frågan! Jag skulle vilja hänvisa ledamoten Alm till att ställa den typen av frågor i anslutning till ett huvudanförande. Jag tänkte passa på att ännu en gång be om ett förtydligande när det gäller varför man väljer att göra så här från bland annat Moderaternas sida. Det är klart att det är svårt att täcka upp - det tog jag också upp i mitt anförande - när personer är borta.
När det gäller varför man gör det här för föräldrar är det inte under vilka förutsättningar som helst som det här ska gälla. Det är inte en ersättning för semester, utan det finns omständigheter som man själv inte kan påverka som förälder, till exempel att skolan håller stängt. Därför vill jag återigen fråga Ann-Sofie Alm: Varför tycker Moderaterna inte att barn som har arbetande föräldrar ska ha rätt till sina föräldrar när livet så kräver?
Emilia Töyrä (S):
Som så ofta säger sig Sverigedemokraterna vilja göra en massa fina saker. Men när det väl kommer till kritan lockar makten mer än något annat. Vanligt folk gynnas av den här budgeten; så är det absolut. Men det jag sa i mitt anförande var att de förändringar som de högerkonservativa väljer att lägga in däremot inte gynnar vanligt folk.
De slår mot vanligt folk. Sverigedemokraterna har tillsammans med Kristdemokraterna och Moderaterna kvar familjeveckan, men utan ersättning. Man vill inte ha billiga hyresrätter. Och det är bara några exempel på förändringarna i budgeten, som i övrigt är väldigt bra. Det måste jag hålla med om; det är ju en socialdemokratisk och miljöpartistisk budget.
Men de förändringar som görs slår tydligt mot vanligt folk. Fru talman! Min fråga till Julia Kronlid är: Hur kan vi lita på att det som Sverigedemokraterna säger och det som de säger är deras politik är vad de kommer att föra fram när makten hägrar?
Emilia Töyrä (S):
Jag tackar Julia Kronlid för frågorna. Som jag sa i ett tidigare replikskifte lämpar sig frågor bättre efter ett anförande. Jag rekommenderar att återkomma med de frågorna. Jag uppfattar inte heller att jag fick något riktigt svar på huruvida det går att lita på Sverigedemokraterna.
Om vi ska hålla oss till utskottets olika utgiftsområden kan vi komma ihåg vad som har hänt med pensionärsskatten vid tidigare budgetomröstningar och debatter, och vi kan komma ihåg vad som har hänt i andra utskott när det handlar om villkoren för kollektivavtal.
Jag ger ledamoten ytterligare en chans att svara på frågan om hur vi ska kunna lita på att Sverigedemokraternas fagra ord i kammaren också kommer att bli verklighet.
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till bästa civilministern Ida Karkiainen. Under de senaste veckorna har vi fått höra att regeringen ska vända på varenda sten, att näringsministern älskar gruvor och att civilministern själv vill se fler svettiga kommunalråd.
Med allt detta kombinerat - sten, svett och gruvor - hur ser civilministern till att också fler tillståndshandläggare på länsstyrelserna blir lite extra svettiga?
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till socialminister Lena Hallengren. I Sverige sköts såväl sjukvården som förlossningsvården av regionerna. De flesta av regionerna styrs i dag av borgerliga partier - bara en av de 21 är vänsterstyrd. Vi kan se att förlossningsvården runt om i landet har väldigt stora problem i dag, inte minst här i moderatledda Stockholm.
Vad kan regeringen göra för att förstärka förlossningsvården och arbetet för kvinnors hälsa?
Emilia Töyrä (S):
Min fråga går till integrations- och migrationsminister Anders Ygeman. Sverige är ett fantastiskt land, och vi är unika på många olika sätt. Tyvärr har vi också varit väldigt unika när det gäller arbetskraftsinvandringen, ända sedan Alliansen ändrade regelverket under sin tid i regering.
Företag har fritt kunna anställa till exempel personliga assistenter från andra länder, trots att det har funnits arbetslösa i Sverige som med en kortare utbildning hade kunnat ta de jobben. Vad gör Socialdemokraterna i regeringsställning när det gäller just arbetskraftsinvandring och arbetsmarknadsprövning?
Fredrik Eriksson (SD):
Det talas en del här i dag om olika missförstånd, missuppfattningar och så vidare. Vi har hört att man har talat om affärsmässighet i en verksamhet som är direkt beroende av statliga subventioner. Vad jag undrar lite grann över är att vi inom Sverigedemokraterna på något sätt skulle vara rädda för utvecklingen, granskning och så vidare. Det förstår jag inte riktigt.
Tittar man i en ganska nära omvärldsanalys på våra två grannländer Finland respektive Danmark har Danmark valt som majoriteten i utskottet här föreslår att hänga kvar vid en lösning som egentligen är från 70-talet. Där har man haft en väldigt negativ utveckling, som jag har förstått det, på pressområdet.
I Finland har man varit mer proaktiv och valt andra vägar att gå och försökt anpassa sig efter modernare förutsättningar. Där har man haft en väldigt positiv utveckling, som jag har uppfattat det. Det skulle vara intressant att höra Niclas Malmbergs reflektioner om detta.
Hur kommer det sig att andra i vår omvärld kan göra på andra sätt och lyckas så mycket bättre än med den gamla, lite halvmossiga lösningen som ni så varmt vurmar för?
Fredrik Eriksson (SD):
Inledningsvis vill jag betacka mig för att andra tolkar hur jag ser på saker och ting. Det är jag fullt kapabel att avgöra själv. Jag funderar på en annan komponent i förslaget och i den debattartikel som presenterades i Svenska Dagbladet. Där uttrycker man en oro för att allt fler människor väljer att inhämta sin information från andra medier.
Samtidigt är man väldigt positiv till att försöka öka andelen prenumeranter som betalar för medier på internet. Alla är säkert olika, visst är det så. Som jag har förstått kulturen lite grann i dag på internet tycker människor helt enkelt att gratis är gott. De tar gärna till sig gratis information.
Om man då går in och satsar för att tidningsutgivarna och tidningsredaktionerna ska försöka göra mer av sitt material avgiftsbelagt, ser ni då inte en risk för att man är kontraproduktiv och driver läsarna än längre ifrån gammelmedierna?