KBLab/rixvox huggingface dataset:
Torsten Lindström (KD):
Berit Andnor fortsätter att tala om generella välfärdsinsatser även om hon tacknämligt nog ändå öppnar för riktade insatser för gruppen studenter med barn. Det hjälper inte, herr talman, att tala om att minska socialbidragsberoendet om det inte utöver den generella välfärden sätts in specifika åtgärder för de grupper där bekymren är som störst.
En sådan grupp är ensamstående studenter med barn. 60 % är beroende av socialbidrag; det problemet kvarstår och det måste lösas. Herr talman! Vi kristdemokrater har lagt fram flera förslag, bland annat barntillägget i studiemedelssystemet för studerande med barn på högskola.
Vi har också tagit fasta på behovet av att ta ett större grepp på studenters sociala situation. Om vi ser till den utredning som kom den 19 januari, försenad på grund av regeringens förhalning och smala direktiv och att det hela var lite tunt i karaktären, märker vi att den består av två delar.
Den ena är enkla men bra förslag om att förändra förordningar och regelverk så att de blir tydligare. De förslagen, herr talman, vore det tacknämligt om Berit Andnor skyndsamt tog till sig och effektuerade så snart som möjligt. Utredningen talar också om behovet av vidareutredning.
Om regeringen hade lyssnat på oss från början hade vi redan haft den utredningen. Men nu har inte regeringen gjort det, och då måste vi laga efter läge. Herr talman! De förslag som verkligen behöver ses över ytterligare handlar till exempel om det som många studenter upplever i försäkringssituationer. Det kan också handla om manliga studenter som blir pappor. De förslagen måste skyndsamt tas fram.
Där har Berit Andnor ansvaret, och jag upprepar därför frågan: Vad gör Berit Andnor åt de konkreta förslagen och vad gör hon för att ta fram ytterligare förslag?
Torsten Lindström (KD):
Utbildningsministern låter det framstå som att allt är på rätt väg. Låt mig ge ett konkret exempel: Thomas Östros och jag kan vara överens om att enligt undersökningen från OECD satsar Sverige mycket pengar på kompetensutveckling, men problemet, herr talman, är att var tredje lärare inte säger sig få ta del av den kompetensutvecklingen.
Då kan det inte vara så illa att man slår sig till ro och lägger armarna i kors, utan då gäller det att sätta in åtgärder så att medlen kommer till dem som ska ha del av dem. En nyckelfråga är tiden.
Vi har under ett antal år - egentligen ända sedan Thomas Östros företrädare på skolministerposten hette Göran Persson - kunnat se en utveckling där läraryrket har reglerats och förminskats, där den professionella friheten har beskurits.
I så fall, herr talman, tror nämligen jag att fler lärare skulle välja att stanna i yrket, i stället för att som i dag söka sig till andra yrken, till andra branscher och till andra arbetsgivare. Det här hänger också intimt ihop med status.
Det hjälper inte, herr talman, om utbildningsministern pratar om volymer i lärarutbildningen, som han blåser upp, om inte lärarna efter lärarutbildningen väljer att stanna i yrket. Där har vi ett grundproblem. För att höja läraryrkets status krävs inte bara tid och professionell frihet, utan det krävs ett helt batteri av åtgärder för att fler ska välja att stanna och på så sätt kvalitetssäkra skolan.
Det handlar också ytterst om elevernas rättigheter, att eleverna ska kunna känna att den lärare de möter i skolan är kvalificerad och kvalitetssäkrad, både i det pedagogiska arbetet och i den betygssättning som förekommer, som ju är en myndighetsutövning. Vi kristdemokrater har ett helt paket av åtgärder, och utbildningsministern får gärna ta del av det och låna ett och annat förslag så att det blir någonting gjort.
Det handlar om att inrätta en legitimation för lärare, så att läraryrket blir ordentligt kvalitetssäkrat utbildningsmässigt, yrkesetiskt och professionellt. Det handlar om att öka möjligheterna för lärare att ägna sig åt undervisning. Det handlar om att ge lärare bättre möjligheter att forska på hel- eller deltid. Det handlar om att tillföra mer elevvårdande personal i skolan för att minska stressen.
Det handlar om att garantera nya lärare att få mentorer i skolan. Det handlar om att stimulera fler vägar in i läraryrket, så att fler väljer att bli lärare och fler väljer att stanna kvar i skolan, så att våra barn och ungdomar får den högkvalitativa undervisning och den trygga skolmiljö som de har rätt till.
Allt detta, herr talman, får utbildningsministern väldigt gärna ta till sig, i stället för att bara tala om stora fluffiga visioner och pengar, som han är så bra på. Herr talman! När det gäller pengar har Thomas Östros och jag diskuterat det så många gånger att han mycket väl vet att vi kristdemokrater satsar mycket mer pengar på välfärden än vad den socialdemokratiska regeringen gör.
Torsten Lindström (KD):
Det kan inte vara lätt att vara utbildningsminister när det inte är Torsten Lindström som beskriver verkligheten. Det behöver han inte göra - det är OECD som har gjort det. Det är de siffrorna som vi har framför oss. Det är Lärarförbundets undersökning som vi har framför oss. Det är de undersökningarna som Thomas Östros borde ta på större allvar.
Han borde verkligen visa att han har tagit till sig dem och att han vill komma med konkreta åtgärder för att häva den utveckling som skolan varit i så länge och som har spätts på ordentligt under den tid som Thomas Östros varit skolminister. Det är inte heller lätt att få smäll på fingrarna, som Thomas Östros har fått av Riksdagens revisorer när det gäller regeringens så kallade satsningar på skolan.
Vi vet från revisionsrapporterna att de ofta har ställt till med mer besvär än nytta. Det kanske är därför Thomas Östros förefaller lite irriterad på den punkten. Thomas Östros får gärna fortsätta att läsa på Kristdemokraternas hemsida. Om han läser tillräckligt länge lär han upptäcka att vi kristdemokrater satsar betydligt mer på välfärdssektorn än vad hans egen regering klarar av. Herr talman!
Låt mig ställa frågan väldigt konkret, så att lyssnarna och läsarna av protokollet från denna debatt får konkreta svar någon gång av Thomas Östros.
Enligt de undersökningar som jag har relaterat svarar hälften av de kvinnliga lärarna att de sällan eller aldrig hinner med jobbet inom arbetstiden, att nästan ingen tid blir över till skolans utvecklingsarbete och att de i stället för att jobba med sin lärarprofession får sköta andra uppgifter inom skolans ram. Vad säger Thomas Östros till de här lärarna? Vilka konkreta besked har han att komma med?
Sedan kan Thomas Östros inte komma undan att detta är intimt förknippat med lärarnas status, med lärarnas professionaliseringsgrad. Det vore tacknämligt med lite fler initiativ. Varför inte införa en kvalitetsgaranti, en lärarlegitimation, så att var och en av oss vet att detta är en etiskt och professionellt korrekt utbildad lärare?
Torsten Lindström (KD):
Vänsterpartiet är positivt till yrkesutbildning. Det ska vi notera och lägga på minnet till kommande debatter om hur man ska få in mer av yrkesutbildning i högskolan, att få till stånd en modern yrkesutbildning som fångar upp olika former av yrkeskunskaper också inom högskolevärlden. Sedan snubblar återigen Britt-Marie Danestig på orden. Jag tror inte att hon uppriktigt vill komma med felaktiga uppgifter.
Det var faktiskt inte så att Sveriges förenade studentkårer vädjade om någonting förra året. SFS har ingen uppfattning om kårobligatoriet, vare sig positiv eller negativ. Det finns olika uppfattningar inom kårvärlden, och Britt-Marie Danestig borde kunna medge att frågan inte är så enkel som hon vill ge sken av.
Det vi från alliansen tillsammans med Miljöpartiet nu föreslår är just det som Britt-Marie Danestig säger sig vara ute efter, nämligen en parlamentarisk utredning som går längre än en enmansutredning och som ser över moderna former för studentinflytande. Det blir och förblir mer och mer obegripligt varför Vänsterpartiet säger nej till detta.
Måhända finns förklaringen i Britt-Marie Danestigs freudianska felsägning i huvudanförandet där hon identifierade sitt eget parti just som det är, nämligen ett stödparti till den socialdemokratiska regeringen där makten är viktigare än det som står i det egna partiprogrammet. Nu vet vi, fru talman, att det som Vänstern skriver i sitt partiprogram behöver vi inte lita på.
Torsten Lindström (KD):
Skillnaden mellan den trötta socialdemokratin och oss kristdemokrater är ganska tydlig efter den här debatten. Utbildningsministern är nöjd. Han verkar inte ens ha läst Högskoleverkets rapport. I så fall skulle han inte stå här i talarstolen och gå på som om ingenting hade inträffat. Vi kristdemokrater vill ta vara på de positiva delarna av lärarutbildningen och utveckla dem, till exempel genom att öka den utbildningsvetenskapliga forskningsanknytningen.
Ett sådant förslag ligger snart på riksdagens bord. Jag hoppas att Thomas Östros partikamrater kommer att stödja det, så att vi får en fortsatt utveckling av lärarutbildningen också på det området. Sedan målar Thomas Östros verkligheten i väl rosenröda färger. Det är klart, herr talman, och det är positivt, att det är fler som har påbörjat lärarutbildningen. Men det räcker ju inte. De måste ju fortsätta lärarutbildningen.
De måste avsluta lärarutbildningen, och de måste framför allt vilja fortsätta vara lärare. Också där är skillnaden avslöjande. Vi kristdemokrater vill höja läraryrkets status genom till exempel en lärarlegitimation, genom att öka möjligheten att forska på deltid, genom att garantera varje lärare en individuell skriftlig återkommande reviderad plan för kompetensutveckling. Vi vill utveckla de forskningsinriktade påbyggnadskurserna.
Vi vill på flera sätt höja läraryrkets status och attraktivitet. Vi vill göra det lättare att bli lärare, att vara lärare och att förbli lärare. Vi vill locka tillbaka de lärare som har lämnat skolan under de år som Thomas Östros har varit utbildningsminister. På alla dessa punkter har utbildningsministern inte förmått prestera ett enda klart svar.
Han har heller fortfarande inte gett ett enda klart svar på vad regeringen tänker göra för att lösa de problem som Högskoleverket har presenterat. Det enda svaret är mer av samma gamla vanliga, hittills misslyckade, retorik.
Torsten Lindström (KD):
Skillnaden är tydlig mellan socialministern och Kristdemokraterna. Medan vi lägger fram ett förslag om en graviditetspeng, en möjlighet för alla gravida kvinnor, sitter socialministern och rullar tummarna. Det är inte mycket till hopp, inte mycket till löfte gentemot de gravida kvinnor som i dag känner denna stora oro över ekonomin under en av de viktigaste perioderna i livet.
Förvisso är det tacknämligt att konstatera att när det verkligen kommer till kritan kan vi möjligen ana en viss samstämmighet i problembeskrivningen. Men medan Kristdemokraterna i oppositionen "regerar" och lägger fram förslagen, sitter den socialdemokratiska regeringen och väntar och rullar tummarna och eventuellt så småningom kanske kommer med något förslag.
Jag hoppas verkligen att det kommer ett förslag i den här riktningen när socialministern tänkt färdigt. Samtidigt vill jag utifrån den här diskussionen uttrycka min förhoppning om att socialministern så småningom ska ha tänkt färdigt och kommer med förslag i den riktning som vi kristdemokrater förespråkar.
Ett tips möjligen inför den förestående julledigheten, som jag hoppas blir behaglig för socialministern, är att ta sig en närmare funderare på hur socialförsäkringssystemen kan bli rimliga och lätt genomskådliga för alla människor i vårt land - detta trots att socialministern i dag sagt att hon inte ska följa riksdagens beslut, vilket förtjänar en egen debatt.
Låt ändå någon timme under julledigheten gå till att fundera på: Hur ska vi skapa ett genomskinligt, rättssäkert, tryggt och tydligt socialförsäkringssystem? Vi kristdemokrater bidrar gärna med ett och annat förslag medan den socialdemokratiska idétorkan blir alltmer påfallande.
Torsten Lindström (KD):
Eftersom Lena Hallengren inte svarar på frågor, så låt mig göra det. Jag kan skicka över, om Lena Hallengren vill det, med bud Kristdemokraternas motioner, så kan Lena Hallengren läsa de förslag vi har. Vi har nämligen förslag när det gäller deltidssjukskrivningar, när det gäller karensdagar och när det gäller barntillägg. Vi har förslag. Det vore tacknämligt om ministern läste på dem.
Då skulle kanske ministern få en och annan gnutta av inspiration, precis som när Socialdemokraterna har följt vårt exempel när det gäller barntillägget och en hel del annat. Jag tror att utifrån den här debatten blir egentligen inte någon så mycket klokare. Det är mest ett allmänt prat om förslag som eventuellt kommer någon gång. Låt mig därför ställa ytterligare en konkret fråga, herr talman.
När kommer Lena Hallengren med de förslag som hon antyder att hon eventuellt kommer med? Det går inte, även om hon är nytt statsråd för ett visst område, att helt komma ifrån att hon ändå har ett ansvar för den regeringspolitik som har förts under ett antal år. Hon måste kunna ge klarare besked, även om det är mycket tydligt att hon inte vill svara på några som helst sakfrågor i dag. Lena Hallengren sade tydligt att regeringen arbetar aktivt.
Tyvärr har den här debatten visat på motsatsen. Det hjälper inte att stuva om i samma gamla vanliga politik om ingenting förändras. Sedan, herr talman, vill jag också kommentera det Lena Hallengren sade först om det generella barnbidraget.
Jag tycker faktiskt att det är lite magstarkt och ett slag i ansiktet på dem som har det svårast att tala om den generella barnbidragshöjningen i stället för att sätta in insatserna där de behövs mest, för de personer som verkligen behöver det. Är det socialdemokratisk fördelningspolitik att ge samma pengar till en högavlönad minister som till en fattig student som lever på socialbidrag? Robin Hood måtte gråta i sin Sheerwoodskog.
Torsten Lindström (KD):
Det är naturligtvis frestande att fundera över vilka erfarenheter av samarbete som Lennart Gustavsson har när han talar om att ingå i en ledd koalition. Kristdemokraterna ingår i Allians för Sverige som består av fyra partier som samverkar. Vi har en gemensam syn på att det är viktigt med kunskap för alla i vårt samhälle. Vi vill skapa ett samhälle där det är möjligt att lära. Vi har också enats om en gemensam grundsyn om att utveckla yrkesutbildning till exempel.
Vi kristdemokrater har en hel del förslag när det gäller yrkeshögskola till exempel, som jag var inne på i mitt anförande. Lennart Gustavsson behöver nog inte vara särskilt bekymrad. Också på den punkten kommer vi i Allians för Sverige att fortsätta våra samtal. Vi kommer säkert att kunna presentera förslag som innebär en mer modern och flexibel struktur för vuxenutbildningen än den som Vänsterpartiet i sin roll som stödparti till den nuvarande röda regeringen har kunnat bidra till.
Skillnaden är att vi under de gångna åren har sett att det som saknas är en flexibel, modern, bra struktur för vuxenutbildning administrerat av en regering som Lennart Gustavsson och hans parti stöder. Det är skillnad mellan det scenariot och ett scenario där vi är fyra partier som samverkar om att få en bra vuxenutbildning.
Torsten Lindström (KD):
Det är återigen frestande att påpeka att i den illröda - mörkröda med gröna inslag - vänsterkartell där Lennart Gustavsson ingår finns det inte någon gemensam strategi för vuxenutbildning. I så fall hade vi säkert redan fått den på riksdagens bord. Det är förvisso en proposition aviserad från regeringen.
Vi får se vad den innehåller och om ni orkar komma med förslag som skulle kunna leda fram till en modern och flexibel vuxenutbildning. Den röda kartellen har inte presterat något framåtsyftande nytänkande på det här området. Det borde även Lennart Gustavsson kunna medge. Sedan Kunskapslyftet har mycket lite, om ens något, hänt.
Det finns en skillnad mellan den röda kartellen, som har haft möjlighet att komma med förslagen och inte gjort det, och oss i alliansen som har för avsikt att tillsammans leverera de förslag som behövs för att få en modern och flexibel vuxenutbildning.
Torsten Lindström (KD):
Jag ska ställa en mycket konkret fråga till statsrådet. Rätten till utbildning gäller ju inte alla i dag. Det finns några som inte har rätt till utbildning. Det handlar om dem som gått i grundsärskola, eller för den delen i träningsskola, och gymnasiesärskola och skulle vilja gå vidare till vuxenutbildning. De har i dag inte rätt till det. Det finns ingen skyldighet att ordna det.
Statsrådet andades något om detta i sitt anförande, och jag vill därför ställa en konkret fråga: Är statsrådet beredd att ge dem som gått i särskola samma rätt som alla andra att gå vidare och få en vuxenutbildning inom särvux?
Torsten Lindström (KD):
Välkommen i klubben, Lena Hallengren! Äntligen har Socialdemokraterna insett att även de som har gått i särskola ska få rätt till det som vuxna. Det är ett krav som Kristdemokraterna har drivit i många år i denna kammare, och det är ju bra att någonting till slut händer på den punkten. Jag ser fram emot den fortsatta utvecklingen när det gäller det. Sedan är det som vanligt, herr talman, att statsrådet börjar prata om en massa annat. Ja, ska vi nu prata om Kunskapslyftet?
Jag träffar elever som har gått i Kunskapslyftet i princip varje gång som jag är i min hemort, därför att jag själv har undervisat i Kunskapslyftet. Jag vet vad Kunskapslyftet var. Men om Lena Hallengren hade lyssnat ordentligt på mitt anförande hade hon också hört att problemet är att Kunskapslyftet inte har följts av en genomtänkt nationell strategi för vuxenutbildning där ingen hålls tillbaka och ingen lämnas efter, som ger alla chansen att komma igen. Det är en sådan strategi som saknas.
Fortfarande har den röda regeringen som har suttit så länge inte kommit med den strategin, utan det går år in och år ut utan en sådan strategi från regeringens sida. Det är väldigt anmärkningsvärt. Sedan vill jag ställa en fråga till statsrådet när det gäller synen på yrkesutbildning.
Det är nämligen enbart under borgerliga regeringar som yrkesutbildningen har graderats upp och fått en stärkt status. Nu ser vi kristdemokrater väldigt positivt på den kvalificerade yrkesutbildningen. Vi välkomnar att den får fler platser. Det ligger väl i linje med vår politik, men vi saknar även när det gäller yrkesutbildningen en långsiktig och genomtänkt strategi.
Yrkesutbildning handlar inte bara om att reglera arbetslösheten när det går dåligt för Sverige på grund av att Socialdemokraterna sköter regeringsmakten så som de gör. Herr talman! Min fråga till statsrådet, som jag tycker att hon kan ge ett svar på i dag, är: Vad tänker regeringen göra för att ytterligare höja statusen och kvaliteten i yrkesutbildningen så att vi får en bra struktur även när det gäller den?
Torsten Lindström (KD):
I dagens skola finns det hjältar - lärare, personal och andra vuxna som sliter och arbetar hårt för att ge eleverna, stora som små, de allra bästa förutsättningarna kunskapsmässigt och socialt för att lyckas i skolan och i framtiden. Samtidigt är det många lärare som vittnar om en osäkerhet och en otydlighet. Man känner sig inte stöttad av skolpolitiken.
Man berättar om normlösheten som har präglat svensk skolpolitik under alltför många år. Man berättar om brist på verktyg. I hög grad beror det på det vakuum som är resultatet av den socialdemokratiska långbänken med skollagen. Jag skulle därför vilja fråga statsrådet: Hur går det med skollagen? Kommer det att presenteras någon ny lag före valet?
Och kan vi i så fall förvänta oss att den blir så tydlig så att den ger lärarna möjligheter att ge alla elever en trygg skolmiljö?
Torsten Lindström (KD):
Ibrahim Baylan vet mycket väl att Kristdemokraterna i år precis som tidigare år satsar mer pengar på skolan och den kommunala verksamheten än vad vänsterkartellen lyckas med. Det är så år in och år ut, så också detta år. Det är inte särskilt förvånande att statsrådet mörkar när det gäller frågan om den nya skollagen. Den är så viktig.
Vi har alla kunnat följa, inte minst via medier, hur svårt det är att komma överens mellan Socialdemokraterna och deras stödpartier i den frågan. Frågan har levt i många år. Det är nu två och ett halvt år sedan Skollagskommittén kom med bra genomarbetade förslag som flertalet partier då stod bakom. Sedan dess har ingenting hänt från den socialdemokratiska sidan, men mycket har hänt i skolan.
Det är många lärare som i undersökningar berättar om att de inte vet vilka befogenheter de har, vilken rätt de har att skapa den lugna trygga skola som naturligtvis, eftersom jag är kristdemokrat, måste börja med goda värderingar men som också bygger på att det finns verktyg, att det finns ett stöd, att det finns redskap. Det är många lärare som berättar om detta.
Det vet Ibrahim Baylan, och det är ett vakuum som är orsakat av den socialdemokratiska passiviteten. Jag vill också ställa en fråga till statsrådet. Då har han chansen att svara på den. Framgång är ju trots allt ingen slump, inte heller när det gäller skolan. I andra länder, vårt grannland Finland till exempel, har man lyckats mycket bättre med skolresultaten än i den svenska socialdemokratiska skolpolitiken.
En av orsakerna är att den finska skollagen slår fast att eleverna har rätt till en trygg arbetsmiljö, att skolan är skyldig att arbeta för intern ordning och trivsel och att eleverna är skyldiga att utföra sina uppgifter samvetsgrant och uppträda korrekt. Det är vardagsnära självklara saker. Eftersom finska skolor ligger så mycket bättre till än de svenska skolorna, både när det gäller ordning och resultat, vore det väl någonting att ta efter. Eller vad tycker statsrådet?