KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik A Eriksson (C):
Jag vill tacka Pyry Niemi för möjligheten att få dryfta frågorna lite vidare. Vad gäller självförsörjningsgrad anser inte Centerpartiet att det ska vara satt något tal eller någon gräns. Jag bara konstaterar att dagens situation innebär att allt fler lantbrukare slutar där vi egentligen skulle ha ett generationsskifte. Jag tycker snarare att krutet ska sättas in där än att vi kanske ska satsa på att slå fast ett mål. Det riskerar att bli så att politiken sätter upp ett tak, ett mål eller ett önskemål som det sedan blir omöjligt att nå.
Exemplet är väl regelförenklingar. Där lovade man att man skulle minska regelkrånglet med 25 procent. Erlandsson är väl den enda som kanske har lyckats med den siffran. Det är otroligt svårt, när man kommer till sådan materia, att sätta upp ett mål. Detta tror jag är ännu svårare, eftersom det handlar om fria företagare, som i princip kan välja att emigrera allihop, så att vi kan stå inför en mycket besvärlig situation att inte ha några bönder, även om jag inte tror att det blir så. Den andra frågan ber jag att du repeterar för mig. När det kommer till ekoodling: Jag tycker inte att det ska behöva vara subventioner.
Man har redan tidigare sett skillnader när det kommer till mjölkproduktion, som är det jag kan bäst. Den ekoodlare som har haft mjölkproduktion har haft ett bättre netto än den som har varit konventionell. Vad gäller förbrukaren har det ändå fungerat bra med den modell som fanns tidigare. Problemet finns i konsumentledet, när konsumenterna inte köper produkten utan den blir stående i hyllorna och kanske blir tillbakakörd och i bästa fall blir biogas och inte ens det. Då har vi i alla fall inte lyckats.
Jag förstår andemeningen och tanken med att man ska satsa mer på detta. Men vi måste nog se till att det harmonierar mycket bättre, att vi får ett jordbruk som i så fall har tid på sig att ställa om, ungefär som man ställer om en bilpark eller en motorflotta. Detta är ännu krångligare än att ställa om en motor.
Erik A Eriksson (C):
Tack också för de frågorna! Jag tycker att Matlandet Sverige är bra och skulle önska att alla står bakom det, så att vi kan stå upp för våra svenska matvaror, att det är positivt. Nackdelen med att vara emot eller ifrågasätta Matlandet Sverige alltför mycket är ju att det faller tillbaka. Det är i dag svårt att stå upp för ett lands livsmedelsproduktion. Det är stenhård konkurrens. Vad jag menade med mitt inlägg var att Matlandet Sverige inte är svaret på allt.
Där ligger inte all strategi. Våra företagare behöver inte ha kilometerskatt, de behöver inte ha extra skatter, och de behöver inte ha någon extra handelsgödselskatt, som någon anförde tidigare. Vad som händer då är att det läggs kostnader ovanpå. Då läggs fler lantbruk ned, och då har vi snart inget matland Sverige att prata om Därför vill jag inte ha några särskilda, fasta siffror, utan jag vill att detta ska vara något som bidrar positivt.
Men jordbrukspolitiken står inte för sig själv. Den är en del av ett samhällsbyggande, där vi måste se till att allt fungerar. Livsmedelsproduktionen är till för att producera sunda och säkra livsmedel, så att vi känner att vi kan lita på vad vi äter. Hittills har vi kunnat göra det vad gäller svenska livsmedel. När det är 50 procent av det som finns på vår svenska marknad har vi ett problem. Jag tror att Matlandet Sverige, och för all del andra engagemang, kan vara ett sätt att stärka och lyfta näringen.
Det finns ganska många inom Kocklandslaget och andra som har efterfrågat att få lite skjuts i det hela. Det handlar inte bara om att marknadsföra kött, som någon nämnde tidigare. Det är mycket annat som ryms under detta i vår matproduktion, vilket jag är väldigt glad över. Jag är också glad över att det är flera talare som har nämnt att energiproduktionen ska gå hand i hand här. Vi slänger i dag mycket mat. Det är förskräckligt och bedrövligt. Man önskar att detta kan knyta ihop säcken. Jag hoppas att det kan bli så.
Irene Oskarsson (KD):
Jag är oerhört stolt över det alliansregeringen genomför. Min ilska är nog snarare ett mått av irritation över att allt tycks målas i svart och vitt. Därför var det glädjande att höra det Anders Ygeman just sade, nämligen att världen inte är svart och vit.
Det är inte blanketterna som är lösningen men däremot det blanketterna kommer att vara ett redskap för, samtalen och dialogen.
Blanketter kan, som Anders Ygeman vet, vara ett redskap. Om de inte är ifyllda, om de inte finns, är det en varningsklocka för att det är något som inte stämmer. När det gäller antalet kontrollanter, människor som jobbar med detta, är det som företrädaren sade, färre inspektörer som är bättre på sitt jobb så att missförhållanden upptäcks tidigt och anmäls. Därmed gör man det jobb som inte har varit gjort tidigare.
Jag säger som Anita Brodén med flera har sagt före mig: Det kommer att vara ett år då vi får se mycket hända. Förhoppningsvis går vi sedan in i ett normaltillstånd.
Irene Oskarsson (KD):
Det ska bli intressant att se det budgetförslag som oppositionen lägger fram under våren och försommaren och som man kommer att gå till val på i de här frågorna och få se varifrån resurserna kommer och hur de ser ut. Jag håller med Anders Ygeman om att det är oerhört viktigt med kompetens och kunnande. De personer som jobbar nu gör ett gott jobb.
Utifrån egen personlig erfarenhet vet jag att det gjordes också när detta var i kommunal regi, men man hade en bråkdel av sin tjänst till de här uppgifterna.
Att sammanlänka de resurser som användes till detta, omsatta i statliga pengar, och visserligen få färre huvuden men mer kvalitet, tror jag är att göra det hela bättre när man har kommit igenom det som beskrivs som ett berg. Man får också ett mer förebyggande arbete.
Det finns mycket att säga om tidigare förebyggande arbete och anmälningsskyldighet. Nu ska man faktiskt upptäcka missförhållandena på ett tidigare stadium, om de finns. Man ska förebygga dem. Förebyggande arbete är alltid bättre än efterarbete. Detta, som kommer att överföras också på andra djurslag, är en oerhört viktig pusselbit.
Jag vill också, i anslutning till det som Anders Ygeman har sagt, säga att jag känner en viss personlig besvikelse över att de som har upptäckt de här skandalerna inte står för det fullt ut när det blir rättslig prövning.
Irene Oskarsson (KD):
Tina Ehn har en ingång i de här frågorna och ett engagemang som jag har stor respekt för. Det är precis som Tina säger, att branschorganisationerna gjorde den här överenskommelsen för att vi inte kan hantera frågan på annat sätt. Det som nu sker är att regeringen jobbar med detta på EU-nivå.
Som jag sade i mitt anförande är det viktigt att de seriösa aktörerna kan göra det som Tina Ehn efterfrågar från och med i morgon om de vill och tydligt märka ut var djuren kommer ifrån och vilken typ av djur vi köper i butiken som livsmedel till söndagsmiddag. Det är alldeles tydligt.
Det som vi politiskt kan göra är att ge det redskapet. Jag tror inte på att vi nu ska göra ursprungsmärkningen obligatorisk. Jag tror inte att det är lösningen på problemet. Däremot tror jag att det är viktigt att vi jobbar i EU, vid bordet, som Tina Ehn säger.
Irene Oskarsson (KD):
Jag önskar att det inte bara är ekonomiska värden som styr utan också de värden vi står för. Därför tror jag på att branschen och seriösa aktörer kan göra mycket för detta. Regeringen gör sitt genom att arbeta på EU-nivå. Tina tar upp hur det hanteras.
Utredningen har fått i uppdrag att se över sekretessen mellan de olika myndigheterna. Ibland fungerade det tidigare - det har Tina Ehn alldeles rätt i - men det kanske mer berodde på att inspektör och socialsekreterare hade en sådan kännedom om varandra att man gjorde detta utan att läsa lagens bokstav. Man läste dess andemening.
Vi måste förändra lagens bokstav så att andemeningen kan få genomslag. Det hoppas jag att utredningen kommer att leda till.
Irene Oskarsson (KD):
Jakt är ett viktigt intresse för väldigt många människor, både för dem som bor i ett område och dem som inte gör det. Vi har gett de förutsättningar som är möjliga för att de som bor i området ska ha fördelar av att faktiskt vara boende där. Bengt-Anders Johansson redogjorde för detta. Nu hörde jag inte riktigt vad talmannen kommenterade efter anförandet.
Bengt-Anders Johansson redogjorde för ett beslut som är mycket tydligt i vad som tangerar detta. Utifrån vad Helén Pettersson tidigare var inne på är det väl frågan om det inte är fler som efter den här debatten kommer att väcka talan på andra områden än just det som gäller jakt.
Vi lever ju i ett Europa där vi ska ha fri rörlighet för tjänster och kunna verka och utföra vårt företagande i Italien såväl som i Stockholm eller i Norrlands inland.
Irene Oskarsson (KD):
Jag tar gärna emot den resan och följer gärna med på jakt, som sörlänning men på de premisser som vi har beslutat är möjliga. Jag tror också, och det var därför jag lyfte fram vad Naturvårdsverket håller på med, att det är viktigt att vi ser till att vi i första läget ska förvalta den fauna vi har på ett klokt sätt. Det görs.
Sedan har vi gett förutsättningar för de boende att komma i åtnjutande av detta. Jag tror inte att Helén Pettersson i Umeå tolkade Erik A Eriksson riktigt rätt, men det får väl tas upp i en diskussion mellan er båda. Den kan inte föras nu.
Min och Kristdemokraternas syn i detta är att vi naturligtvis vill att Sveriges invånare ska ha goda förutsättningar, men vi vill inte göra det på bekostnad av de regler som ska fungera för alla i unionen.
Irene Oskarsson (KD):
Detta blir kanske ett lite annorlunda anförande. Först ska jag bara be att få tacka miljöministern för en fantastisk beskrivning av det Alliansen vill åstadkomma och det vi vill göra i samverkan med andra. Det är också utifrån att detta är något vi gör i samverkan. Det vill jag gärna ha fört till protokollet. Det gäller inte minst det som detta betänkande också handlar om, nämligen uppföljning av statens satsning på hållbara städer.
Jag lyssnade också i går till miljöministern i detta arbete, där jag tillsammans med vår uppföljningsgrupp försöker följa detta. Det är nämligen så att utskottet har till uppgift att också följa vad det blir av det vi gör. Hur förvaltar vi de resurser som finns? Hur arbetar regeringen?
Denna grupp har jag haft förmånen att leda under denna period, och därför vill jag slå ett extra slag för dessa skrifter - hållbara städer i det ena betänkandet och ekologisk produktion och konsumtion, som berör nästa betänkande.
Jag tror nämligen att det är viktigt att vi tar till oss detta och ser att det jobb som görs av duktiga medarbetare här, där vi får lägga rastret på vad vi vill fördjupa oss i, är en viktig del i det arbete riksdagen gör. Jag tänker inte göra detta anförande mycket längre än så utan kort och koncist säga: Läs betänkandena! Ta hem dem till jul som god och nyttig läsning!
Irene Oskarsson (KD):
Kew Nordqvist och jag har nästan samma geografiska utgångspunkt och har lantbruksbakgrund båda två. Jag ser inte denna ledning som den fara som Kew beskriver. Av onda ting kan man välja det minst onda. Fossilgasen kanske är något bättre än en del annat fossilt. Men den är inte bra.
Därför är det också viktigt att vi satsar, vilket regeringen har gjort, på alternativa energikällor, produktion av biogas och så vidare, både småskaligt och i lite större skala. Jag vet att det har pågått ett intensivt arbete nere i den trakt där denna ledning nu ska dras fram om just biogasproduktion. Men nu blir vi väldigt lokala, herr talman. Det är ändå en riksdiskussion vi för.
Därför vill jag avsluta med att säga att det är viktigt att vi hittar steg på vägen. Jag tror att även denna investering kan vara ett steg på vägen mot att ställa om.
Irene Oskarsson (KD):
Ja, Helén Pettersson och jag tycker lika i mycket. Heléns inledning med den egna fisketuren var lysande. Dessutom var det en hel del annat som jag skulle kunna ha sagt själv. När det gäller vargen ska man i första hand lära de små. Förflyttningen av valpar, som miljöministern tydligt redogjorde för i går, är på gång.
Djurparkerna i Sverige tar nu ett ansvar för att inom sig under detta år få till förändringar och byta valpar och sedan under nästa år sätta ut. Jag tror personligen mest på detta, och jag uppfattade att miljöministern menade att det var ett bättre steg än att flytta vuxna djur för att få ut nya gener i vargstammen.
Det steget kan dock också behöva tas, och då tror jag att det, precis som för andra djur, är lättare att flytta en lång sträcka än en kort. Precis som Helén Pettersson säger är vargen ett vandrande djur; vi har sett den vandra från Skåne till mina hemtrakter. Det går fort när de rör sig; man önskar att man hade samma kondition.
Jag tror som sagt att det är betydligt lättare att flytta valpar, och där ligger fokus. Myndigheterna jobbar också med detta på ett mycket bra sätt.
Irene Oskarsson (KD):
Jag vet att detta arbete som flera myndigheter jobbar intensivt med sker med stor seriositet, och man tittar på alla olika varianter av att förstärka vargstammen genetiskt när det gäller både valpar och vuxna djur och hur förflyttningen ska gå till.
Men som Helén Pettersson säger är det så att om man ska ha en korridor - det som jag för ett antal månader sedan i denna kammare kallade fri lejd - är det också oerhört viktigt att man i så fall kan hitta det tillsammans med dem som lever och verkar där. Jag tror att det kräver mycket arbete att hitta den delen. De andra delarna kanske är en enklare väg att gå som man kan se det just nu. Men det kan hända saker i detta sammanhang.
Och, som sagt, djuren är rörliga, kommer så att förbli och ska så vara.
Irene Oskarsson (KD):
Jens Holm hann säga mycket under sina replikminuter. Vi får väl se vad jag hinner kommentera och replikera på. När det gäller tillsynen - Jens Holm råkade tidigare nämna mitt hemlän - kan jag konstatera att ett länsråd där på senaste insynsrådsmötet var ganska nöjd med det arbete som görs.
Jag kan säga detta därför att jag vet att även de på Jordbruksverket är nöjda med det som görs i Jönköpings län och använder det länet som en förebild för hur man kan effektivisera kontrollen. Kontrollen ska dessutom vara riskbaserad och göras där det finns ett behov av kontroll. Numerären kontroller är för mig ingen som helst garanti för att det är kvalitet i det som görs.
Däremot kan också jag, herr talman, se att det har funnits brister när system gjorts om. Det har också alliansregeringen sett. Landsbygdsministern - jordbruksministern då - konstaterade i det här fallet att det behövdes ytterligare resurser. Sådana har tillförts både Jordbruksverket, så att man bättre kan utbilda kontrollanterna och för att få en gemensam bas att utgå från, och länsstyrelserna för att detta ska kunna prioriteras.
Här ska vi väl inte glömma att de flesta kontrollerna inte görs avseende vad vi vanligtvis kallar för lantbrukets djur utan avseende våra sällskapsdjur och i andra sammanhang där också djurägarens kunskap är otroligt bristfällig. I de allra flesta fall gäller det alltså inte lantbrukets djur, även om också det förekommer.
Men då är det tyvärr också andra faktorer som många gånger spelat in. Jens Holm drar här en parallell som jag inte nu tycks kunna ge en riktig replik på. Slakt av svenska djur kan inte ske någon annanstans än i Sverige och ska inte ske någon annanstans än i Sverige om transporterna så medger. Men slakt sker på andra ställen i Sverige därför att transporter medger det.
Irene Oskarsson (KD):
Jag tror inte att det hade sett bättre ut om vi hade kvar Djurskyddsmyndigheten. Om det kommer nog Jens Holm och jag en ganska lång tid framåt att ha delade uppfattningar. Som dåvarande kommunstyrelseledamot och som kommunstyrelseordförande under ett par perioder tidigare såg jag i Jönköpings läns minsta kommun inte särskilt mycket glädje över vad Djurskyddsmyndigheten gjorde.
Vår kommun var kanske en av de kommuner som efter bästa förmåga försökte göra vad som med mycket små resurser kunde göras. Ändå tror jag att det vi nu håller på med kommer att göra att det blir mycket bättre. Totalt sett hade många kommuner över huvud taget inte hanterat frågan. Jag tror att vi är på väg mot att få se en betydligt bättre kvalitet - därmed alltså kvalitet, inte kvantitet, när det gäller djurskyddskontrollerna.
När det gäller kastreringen tror jag inte - inte minst med tanke på vad företrädare för både näringen och avnämarna, alltså kött- och charkindustrierna, senast i dag har sagt - att en lagstiftning är vägen framåt nu. Som jag sade i mitt anförande tror jag dessutom, herr talman, att det för många i en näring som redan är så hårt prövad skulle innebära den sista droppen som får dem att säga: Nej, nu slutar vi med det vi håller på med.
Därmed skulle vi inte vinna någonting för svenska konsumenter eller för den delen svenskt lantbruk.
Irene Oskarsson (KD):
I betänkandet står det på s. 12 att det finns fyra kvoter där fördelningen har överklagats, alltså måste någon myndighet hantera överklagandet. Det finns inte fler kvoter än vad som redan är fördelade, men någon myndighet ska ha ansvaret. En utvärdering ska naturligtvis göras av vad som kommer ut av en framtida gemensam fiskeripolitik.
Sverige är pådrivande. Vi här i kammaren har gått före och minister Eskil Erlandsson driver på för att det småskaliga ska ha förutsättningar att fortsätta existera. När det gäller frågan om kompetens tycker jag att Jens Holm svarar själv. Den myndighet som kommer att ha all samlad kompetens på det här området - ungefär så sade Jens Holm.
Jag förutsätter att den myndigheten kan bedöma när yttranden ska göras.
Irene Oskarsson (KD):
Jag gör inte alls samma bedömning som Jens Holm när det gäller försvagning eller förstärkning av myndigheter. Jag ser, som Jens Holm själv sade i sitt första inlägg, att det är på den myndighet som vi nu skapar som den samlade kompetensen i de här frågorna finns. Det är den myndighet som kan bedöma när man bör göra en talan.
Då har man gett Havs- och vattenmyndigheten fullt mandat att agera i de här frågorna. Jag tycker, tillsammans med övriga allianskolleger, att det är fullt tillräckligt. När det gäller utredning förutsätter jag att Fiskeriverket har följt detta under ett startskede. Vi ska ha tio års perspektiv på detta. Det är klart att det kommer att göras uppföljningar under resans gång.
Det kommer säkert att skrivas till myndigheten. Vi kommer under den här tioårsperioden att ha en stor diskussion om hur den gemensamma fiskeripolitiken ska se ut. Det kommer naturligtvis att spela in på fortsättningen. När det gäller det småskaliga fisket står jag fast vid att vi ska ge förutsättningarna. Vad som är småskaligt och vad som är storskaligt fiske blir en definitionsfråga.
Den debatten tror jag att vi ska ha i ett annat sammanhang.
Irene Oskarsson (KD):
Det kan nog vara så att även jag hemfaller åt de lite vida tonerna ibland. Det är klart att det finns en reservation i det här betänkandet. Nu hörde vi precis att vi i grunden har en gemensam syn på att vi behöver ha ett tydligt och så enkelt system som möjligt utifrån att detta är komplexa frågor.
Jag som medborgare och nyttjare ska veta att det är en eller två myndigheter som arbetar med de här frågorna som jag behöver försöka ha i minnet. I dag räcker det med att själv, som lekman på det här området, ta sig in i den här materien för att se att det finns en oerhört stor frustration över att det är så komplext.
Jag tror att du sade tidigare i ditt anförande att den som är utbildad på detta ser det som en problematik i dag när det gäller vad som är mitt ansvar och vad som är någon annans ansvar. Då tycker jag att det är en självklarhet att vi nu börjar med att ta de steg vi kan för att göra det bättre. Sedan är inte det här bra, det vill säga det är inte perfekt. Det kommer det aldrig att bli. Det kan vi nog också vara överens om, men vi måste ju våga ta de steg vi kan och ta ett steg i taget.
Om vi ska vänta på att vi ska kunna ta det där jätteklivet får vi vänta väldigt länge. Vi kommer alltid att kunna känna att vi behöver mer kunskap och mer kompetens, ju mer komplex en fråga är, desto enklare är det att säga det. Därför tror jag att det här är ett steg i rätt riktning. I det underlag som vi nu har sett har regeringen också sagt att det finns mer som behöver göras. Man kommer bland annat att ge uppdrag åt KemI.
Irene Oskarsson (KD):
Där kan vi nog vara överens. Vi behöver jobba vidare med de här frågorna. Det viktiga för oss nu är att ta ett steg i dag och inte vänta ytterligare. Det skulle vara att underlåta att göra saker bättre när möjlighet finns. När det gäller hur avgifter och annat ska tas ut är det också viktigt att se att ett förenklat och tydligt system också underlättar för den som ska betala notan.
Vare sig det är vi som gemensamt ska betala den via skattsedeln eller om det är den enskilda producenten som får den i form av en avgift bör regelverk och struktur vara så enkla som möjligt, och framför allt ska producenten aldrig behöva känna att två personer kommer och gör exakt samma jobb när en man skulle ha kunnat göra det.
Irene Oskarsson (KD):
Jag börjar bakifrån; det är lättast att minnas det som sades sist. EU:s art- och habitatdirektiv behöver ses över. Sverige har en synpunkt på helheten och vill jobba konstruktivt för en översyn. Som framkom av gårdagens debatt är regeringen och jag som kristdemokratisk företrädare i kammaren övertygade om att vi inte bryter mot direktivet när vi tydligt kan redogöra för hur vi förvaltar vargstammen.
Det finns annat i betänkandet, till exempel frågan om morkullejakt, som gör att vi är restriktiva i fråga om art- och habitatdirektivet. Det gäller också det som Jens Holm tar upp i punkt 1, men det är en annan fråga. Av debatten i går ser jag att vi kommer att kunna ta hem diskussionen. Det pågår ju en utredning som Bengt-Anders Johansson sade.
Det är konstigt att Jens Holm inte har läst den text som han själv var med och lyfte ut som huvudtext i betänkandet. Naturvårdsverket och Jordbruksverket jobbar med de här frågorna för att se hur vi ska kunna få en bättre förvaltning och vad som kommer att krävas av oss här i kammaren när det gäller förändringar. Jag tycker att en kostnadsfördelning ger mig som boende i ett område ett visst mått av förtur.
Om vi ska kunna förändra ytterligare krävs en utredning. Jag tror att jag känner min partiledare och textmaterialet så väl att jag vet att man väntar på ett grundligare underlag innan man tar ställning, och inte gör det utifrån ett betänkande på kammarens bord utan grundlig bakgrund.
Irene Oskarsson (KD):
Jens Holm gör en deltolkning av svaret på den första frågan. Ja, billigare är ett led i detta. När det gäller den andra frågan kan en tydligare översyn och den utredning vi väntar på ge andra fördelar. Svaret på den tredje frågan är det som jag var inne på i mitt anförande, nämligen att vi tillsammans i älgdiskussionen har lyft upp samefrågan och hur vi ska lösa detta. Det kommer att krävas ett antal utredningar innan kammaren kan ta ställning till hur vi kan förändra det i samklang med gällande lagstiftning.
När det gäller art- och habitatdirektivet är det, som jag sade i mitt anförande, önskvärt med en tydlig översyn så att Europa kan se att djur har olika utbredningsområden. Andra delar av faunan innebär att Sverige och Norden kanske har en annan potential för jakt på det vilda än vad Sydeuropa har. Vargen har inte i den diskussionen att göra.
Vargfrågan, som vi hade uppe i går, hanteras utifrån nu gällande art- och habitatdirektiv. Det ser jag och regeringen att vi kommer att kunna ta hem.