Thomas Östros (S):
Det märks att retoriken förändras vartefter utvecklingen visar att vi hade rätt. Det som Kristdemokraterna tidigare drev, att unga människor inte ville bli lärare, driver man inte längre.
Nu ser man att tack vare en bättre utveckling av skolan, ökad lärartäthet, bättre löneutveckling och en ny mer professionellt inriktad lärarutbildning har också antalet studenter som söker den och antas ökat markant. Det är bra.
Sedan brottas vi naturligtvis med precis samma problem inom läraryrket som inom civilingenjörsyrket eller inom läkaryrket; samhällets behov och intresset bland studenterna sammanfaller inte alltid hundraprocentigt. Då måste man vidta åtgärder. Ta till exempel det vi har gjort inom skolan. Äntligen positiva signaler om skolans utveckling gör att vi får ett ökat intresse för att arbeta i skolan.
Nu sätter vi i gång i förskolan med ett treårigt arbete för att minska barngrupperna, få mer personal, bättre miljö för barnen och bättre utveckling för de anställda. Det tillsammans med att högskolorna nu utvecklar sina verktyg för att attrahera de nya lärarstudenterna att vilja arbeta med barnen i de lägsta åldrarna kommer naturligtvis att ge motsvarande effekt.
Man ser att arbetsmarknaden utvecklas på ett intressant sätt, och lärosätena lär sig mer av hur man skapar attraktionskraft för de inriktningarna. Det är därför det är så viktigt att vi i budgetpropositionen ger det tydliga uppdraget till lärosätena. Det är därför vi följer upp så noggrant vilka inriktningar eleverna och studenterna väljer. Nu behöver man engagera sig i att arbeta mycket mer med att se till att skapa attraktionskraft för dem som vill arbeta i förskolan och i förskoleklassen.
Sedan uppstår en ny arbetsmarknad här också. Framtidens lärare för yngre åldrar kommer att kunna arbeta både första året i grundskolan och i förskolan. Det är klart att det innebär ett stort ansvar för arbetsgivarna att se till att skapa den typ av löneutveckling och den typ av arbetsmarknad som attraherar de lärarna att vilja vara både i förskolan och i grundskolans första år.
Vi ser nu också tydliga tecken på att kommunerna, arbetsgivarna, arbetar med detta. Jag känner mig alldeles trygg med att vi kommer att få upp andelen och antalet som väljer inriktningen att jobba i förskolan och med förskoleklass. Däremot är det så, det är alldeles riktigt, att det i början av 90-talet kom mycket skarpa direktiv från prognosmyndigheten som sade att man höll på att utbilda alldeles för många förskollärare.
Man bad högskolorna att minska antalet som gick förskollärarutbildning med ungefär hälften. Både Torsten och jag kan vara överens om att det var ett misstag att göra detta med tanke på det behov av förskollärare som finns i dag. Då handlar det om att låta de nya utbildningarna växa och se till att vi uppfyller morgondagens behov. Jag tror ju inte att det bara handlar om dimensionering.
Jag tror också att det handlar om att skapa attraktionskraft. Torsten Lindström måste ju förstå att det inte räcker med att bara skapa ett antal platser. Det handlar också om hur arbetsmarknaden fungerar. Så är det med lärare med inriktning mot naturvetenskap och teknik, kanske en av de viktigaste rekryteringsfrågorna i framtiden. Vi måste visa för framtida lärare att det är ett intressant yrkesval att bli lärare i matematik, naturvetenskap och teknik i vår skola.
Då konkurrerar man med en arbetsmarknad som består av exportföretag, små och medelstora företag som bjuder in till intressanta karriärmöjligheter. Det måste också skolan göra om man ska vara med och konkurrera om den här viktiga gruppen i framtiden.