KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tina Ehn (MP):
Det var ett mycket märkligt inlägg i debatten. Jag tror inte att det är någon här som stöder det som hände i denna så kallade grisskandal. Jag tror inte att det är någon som har ställt sig bakom det på något sätt.
Däremot tror jag inte att vi ska förringa det viktiga som detta ändå visade och den verklighet som också finns. Som gammal djurskötare har jag varit inne i ett antal djurstallar genom åren. Jag vet att det finns både bra och dåliga.
Men en sak är klar, och det är att våra slaktsvin i Sverige fortfarande har det ganska tufft och att det finns brister. Så vi ska inte raljera över att det inte är en del av en sanning som finns i samhället, även om jag kan hålla med om att en hel del av dessa bilder speglar en skev verklighet. Jag har träffat en djurägare som jag uppskattar mycket och som har mycket fina suggor bland annat.
Denna djurägare blev också uppmärksammad i detta reportage. Så visst är det så. Men jag måste ändå säga att vi inte kan stå här och försvara att allt är gott och väl. Det vore mycket märkligt.
Tina Ehn (MP):
Vi har haft ett undantag i Sverige som har gjort att vi haft ett väldigt lågt gränsvärde för kadmium. Det har vi fått motivera i EU för att få ha. Det som regeringen nu har gjort när man har tagit bort skatten på handelsgödsel och därmed också på kadmium innebär att vi får mycket svårare att motivera att vi ska ha ett annat gränsvärde.
Precis som tidigare talare har sagt är det en stor risk för folkhälsan med kadmium. Den största påverkan får man om man är rökare, men den näst största påverkan sker genom kosten, och vi behöver alla äta. Det finns väldigt mycket kadmium i grönsaker, frukter och sådant. Det samlas framför allt i njurarna, och det är också där man först konstaterar skadorna.
Mängden kadmium i njurarna ökar med åldern. Det har också visat effekter på bentäthet. Det är väldigt många kvinnor som drabbas. Det remissvar som Kemikalieinspektionen gav efter att ha tittat på borttagningen av skatten är en ganska svidande kritik mot att man gör något mycket dumt. Jag tycker inte att man kan stå här och nonchalera det och prata om att det är en skatt som inte haft någon effekt.
Den har visst haft effekt. Den har också haft effekt på övergödningsperspektivet. Jag har träffat marinbiologer som är helt upprörda över det som regeringen gjort. Jag tycker inte att man kan står här och prata om att det skulle vara någonting som inte haft någon effekt.
Tina Ehn (MP):
Jag får inte riktigt ihop det hela. Det kan hända att det är jag som har svårt att koncentrera mig på vad Sofia säger. Det är väldigt många konstiga bollar i luften. Jag skulle i varje fall vilja förtydliga det här. När det gäller kadmiumskatten visade Kemikalieinspektionen att om skatteinbetalningarna fördelades jämnt på samtliga registrerade lantbruksenheter som fanns 2007 blev det en kostnad på 28 kronor per lantbrukare och år.
Det är inte värt att spela med människors hälsa på det sätt man gör genom att ta bort det. Jag fick en fråga om jordbruket och om vi inte ska producera. Självklart ska vi producera mat i Sverige, och vi ska göra det på ett miljöbra sätt. Det finns många vägar dit. Vill man gynna det som är bra ska man satsa ännu mer på det som verkligen är bra, och det är biogas. Det tycker alla partier i Sveriges riksdag är jättebra. Men det finns fortfarande flaskhalsar. Vi kanske kunde göra mer på den sidan.
Vi kunde också satsa på det som i många rapporter visat sig minska övergödningen, nämligen det ekologiska jordbruket. Vi kunde sätta ned foten och visa att detta är ett jättebra sätt att komma fram till ett hållbart jordbruk mycket mer än vad vi gör. Det talas om fosfor. Det är det näringsämne som man i närtid tror kommer att vara en begränsad möjlighet att producera över huvud taget på jorden. Där har vi ett allvarligt problem. Vi måste ta till vara fosforn.
Vi har att börja med att källsortera redan vid källan vid våra avlopp. Där behöver man också göra jättemycket mer. Det finns absolut saker att göra för denna regering och kommande regeringar. Men jag kan inte förstå att man kan försvara att ta bort skatten på handelsgödseln.
Tina Ehn (MP):
Alliansregeringen glider faktiskt rätt mycket på det miljöarbete som har pågått i samhället under väldigt lång tid och under tidigare regeringar. Ni har liksom motats fram av det här. Jag undrar ibland: Vad vågar ni göra själva? Ja, ni skapar ett havsmiljökonto. Visst - det är så man gör när man vill profilera en fråga.
Vi skapade ekologisk produktion förra mandatperioden. Det har ni tagit bort. Det är så det fungerar. Inom havsmiljökontot finns det en massa projekt som alla ska bli någonting väldigt bra och leda fram till en bättre havsmiljö. Vi hoppas alla att de gör det - det har vi ingenting emot. Ni tog pengar från området biologisk mångfald. Det är ett dribblande med olika resurser.
Jag vill ta upp frågan om landsbygdsprogrammet. Den tidigare regeringen och Miljöpartiet drev på för att få mer pengar till landsbygdsprogrammet och miljöprojekten. Ni ska inte glömma det. Vi pratar alla om projektet Greppa näringen. Det är en bra sak. Det är något som vi också stöder, och jordbruket ska få en eloge för en bra sak.
Samtidigt är alla överens om att det finns en belastning totalt sett från jordbruket som påverkar vår havsmiljö mest av allt. Då finns ytterligare saker som kan göras. En sak är till exempel skatt på handelsgödsel.
Det är inte samma sak som att inte tycka att jordbruket är viktigt, men det är en sak för att utveckla något nytt - ny teknik, utnyttja biogaser eller näringsinnehållet i gödsel mer, skapa redskap och maskiner som kan användas även när det är blött på åkrarna. Det handlar om en utveckling som går mot ett hållbart samhälle.
Tina Ehn (MP):
Jag hade tänkt att fråga Lars Tysklind och Folkpartiet om man inte tror på ekonomiska styrmedel. Det var en fråga jag fick när jag var uppe i talarstolen. Den kan du få med dig. Samtidigt måste jag få kommentera frågan om skatt på handelsgödsel. Det är bra för en lantbrukare att köpa handelsgödsel ifall det är blött på åkrarna eller ifall det är besvärligt att köra ut stallgödsel. Stallgödseln kan bli liggande.
Det är inte ett värde i den som det många gånger borde vara. Det kan tyckas vara företagsekonomiskt vansinnigt, men verkligheten är sådan att klimatet påverkar vad man gör. Häromdagen träffade jag några lantbrukare som idkar ekologiskt lantbruk. En mjölkproducent sade att när han gick över till ekologiskt lantbruk för tio år sedan köpte han handelsgödsel för säkerhets skull. Han vågade inte tro att det gick. Det handlar om många delar i detta.
Jag tycker att det är viktigt att utveckla det hållbara jordbruket och ta vara på näringsämnen. Det behövs rätt mycket insatser för att ta till vara näringsämnena i samhället. Det är många som inte delar uppfattningen att skatten inte har haft en styrningseffekt, inte minst det som gäller kadmium. Där vill jag påstå att ni är helt fel ute.
Vi är eniga om många saker, men det gäller att driva på i alla led. Det gäller också att driva på i partierna. Jag har varit kommunpolitiker tidigare och har jobbat med många av frågorna. Jag känner att det räcker inte att stå på riksnivå och säga något, utan stödet måste finnas på alla nivåer. Partierna måste vara med även på andra nivåer.
Tina Ehn (MP):
Det låter väldigt bra när Claes Västerteg står i talarstolen och breder ut orden över hur alliansregeringen har flyttat fram positioner i klimatfrågan och i miljöfrågan. Dessutom sades det att alliansregeringen för Sveriges del har flyttat fram miljöpolitiken.
Jag försöker verkligen tänka positivt och se positivt, men jag kommer ihåg att när den alliansledda regeringen tillträdde hade vi en statsminister som hade sagt att miljöfrågan inte var någon prioriterad fråga. Det har man ju fått äta upp väldigt många gånger. Det är väldigt tråkigt att höra, förstår jag. Nu har det ändå hänt rätt så mycket.
Statsministern försöker ta ett stort ansvar, och vi ser att det är en stor börda att kunna leda Köpenhamnsmötet och alla de stora, globala frågorna. Jag tänkte ändå att jag skulle fråga Claes Västerteg om hur och i vilka detaljer det är som alliansregeringen har flyttat fram miljöpolitiken. Miljömålspropositionen har vi ju inte sett i alla fall.
Tina Ehn (MP):
Jag har inte läst regeringsförklaringen inför dagens sammanträde. Däremot har jag läst bitar om miljömålen och hur miljömålsarbetet har stannat av. Det tycker jag att det faktiskt är mer verkstad i. Det har pågått ett brett arbete med myndigheter som har jobbat väl förankrat och successivt drivit fram ett miljöarbete i Sverige.
En regeringsförklaring är i och för sig intressant att läsa och lyssna på, men det här är ett arbete som har rullat på och som med regeringens goda vilja har stannat upp.
Tina Ehn (MP):
Jag tänkte faktiskt ställa en fråga om saker som inte är specifika, så jag kanske blir tillrättavisad av talmannen. Det är också möjligt att Maria Plass inte kan ge ett konkret svar, men kanske kan hon föra ett resonemang runt det hela.
När vi träffade Småkom, som gör sin presentation här i riksdagen - och det tycker jag är väldigt bra - tog man upp att de odemokratiska krafter vi har i samhället gärna etablerar sig ute i periferin. Där hittar de nämligen många möjligheter att ställa människor mot människor och resurser mot resurser.
Man sade också att de kanske kommer att få större underlag för sina väljare om vi inte lyckas bryta trenden att service försvinner från landsbygd och regioner och att det urholkas.
Jag känner att det finns vissa moderata uttalanden ute i landet som också bidrar till dessa krafters möjlighet att utvecklas, och därför skulle jag tycka att det var härligt att höra Maria Plass resonera runt denna fråga.
Tina Ehn (MP):
Jag tror att det finns skäl att återkomma. I dag har det också varit en lång diskussion om dessa frågor, så vi kanske inte ska fortsätta med det. Jag har en annan fråga som handlar mer konkret om ämnet, och det är något som kom upp under diskussionerna. Vi säger att vi är eniga om att företagarna är väldigt viktiga för landsbygd och regioner.
Det är på något sätt de som skapar möjligheter och arbetstillfällen och verkligen är kraften i landsbygd och regioner runt om i landet. Samtidigt finns det brister. Det finns till exempel brister i det vanliga vägunderhållet, eftersom det satsas otroligt mycket pengar på stora vägar i stället för att underhålla de vägar vi har. De påtalade också att det behövs bredband.
Över två miljoner människor har inte tillgång till den digitala tekniken på ett bra sätt, och många av dem är företagare. När man läser i regeringens budgetproposition ser man att regeringen säger att man överlag har god tillgång till IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet.
Men när väldigt många företagare klagar på att de inte har det utan behöver det undrar jag vad man tänker göra. Det är en brist.
Tina Ehn (MP):
Jag fick en fråga om vad Miljöpartiets linje är och hur många djur vi vill ha. Är det tusentals djur? Jag skulle vilja svara så här: Vi vill ha en långsiktigt hållbar vargstam i Sverige. Vi vill att man ska vara överens om hur den ser ut. Att säga ett antal är inget jag kan göra, utan det överlåter jag till dem som har den kunskapen.
Men att börja med att skjuta vargen utan att det finns en gemensam bedömning av vad som är långsiktigt hållbart skulle vi inte göra om vi fick bestämma. När det gäller det här med demokrati och beslut tycker jag att det är jätteviktigt att vi har tagit ett demokratiskt fattat beslut i den här kammaren - absolut. Så är det.
Sedan måste man naturligtvis kunna ifrågasätta argumentation och fakta som finns bakom hur beslutet har kommit fram. Jag som representerar dem som faktiskt har en lite annan syn på det här tycker att det är väldigt viktigt att man kan ha en debatt och dialog om hur det har gått till. Jag tror att det ibland också skapar lite mer kunskap kring frågorna.
I propositionen stod det: "En planerad licensjakt på vetenskapliga grunder bör genomföras så att de individer som visar tecken på inavelsdepression, hög inavelskoefficient eller som bär på defekta anlag avlägsnas från populationen i syfte att reducera risken för fortsatt spridning av dåliga anlag."
Om det nu visar sig att det inte gick att rikta jakten mot detta kan man inte säga att detta första steg i rovdjurspolitiken varit speciellt lyckat. Nu har vi alla fall redan gjort detta, och då har vi steg 2 som ska genomföras. Jag tycker att det skulle vara intressant att veta vad som skulle hända om vi nu har vargar som börjar vandra till Sverige. Hur ska regeringen hantera det?
Det finns ju ingen beredskap, vad jag förstår, för hur man ska kunna låta dem promenera in själva.
Tina Ehn (MP):
Jag uppfattade att det fanns en fråga tillika ett påstående från miljöministern om att man har tagit tag i inaveln från regeringens och miljöministerns sida genom att se problemet med genetiken, ett problem som vi alla instämmer i finns.
Jag är dock ganska övertygad om att om jag hade haft miljöministerns roll hade jag inte börjat med att avskjuta en stam som är hotad. De som jobbar med genetikfrågorna säger att det är fel väg att gå. Därför kan man nog inte säga att det är ett sätt att sänka graden av inavel i vargstammen. Här håller inte ministerns argumentation.
Man börjar med att skjuta av den hotade stammen som steg ett i sin politik utan att ha steg två klart för sig. Nu börjar steg två dock benas upp lite grann. Regeringen ger uppdrag till Naturvårdsverket. Man ska se på olika delar hur man ska gå vidare, men det är långt ifrån klart. Tidigare gjorde jag en jämförelse med vad som hänt i USA.
Där tog det fem år innan man kom till verkställighet i detta. Det går alltså inte fort. Ministern säger också i sitt svar att steg två kommer att få ta tid. Det rimmar inte, och politiken hänger inte ihop vad man än säger.
Jag tror att ministern har gått vilse i tolkningen av frågorna om acceptans och genetik, vilket visat sig här. Acceptansen kan man absolut öka genom att skapa mer kunskap om vad vargen är.
Vargen är ett rovdjur som varken är farligare eller mindre farligt än andra rovdjur, men det krävs en del kunskap för att begripa sig på hur djuret rör sig och vad det har för behov. Jag har talat med personer som satsar på rovdjursturism i Sverige. De säger att detta var ett ödesdigert slag för den turism man börjat utveckla. Vargen är mycket intressant för många i Europa som vill komma hit.
Det är också en viktig del när det gäller Sveriges landsbygd. En del av svaret handlar om att få acceptans för inflyttning av friska vargar. Det sägs i svaret att regering och riksdag har gått inför en kompromiss där motprestationen består i att vargstammen under tre år tillfälligt begränsas till 210 djur. Jag uppfattar det som ett ärligt svar, men samtidigt skrämmer det mig.
Vem är det man har kompromissat med för att hålla nere vargstammen så mycket? Jag har också frågor angående viltförvaltningsdelegationerna som ska ta över ansvar för en del av dessa beslut så att acceptansen ska öka och besluten komma närmare människor. Hur kommer man att tillsätta dessa delegationer? Jag har inte följt det exakt.
Är man intresserad av jaktfrågor får man kanske uppdrag att vara med i en sådan delegation. I så fall kan det bli en snedfördelning där jaktintresserade människor rekryteras. Då kan det bli ett slags jaktdelegation, och det är väl inte ambitionen från någons sida.
Vad händer om viltförvaltningsdelegationerna går emot starka lokala företrädare som tycker något annat? Jag har flera frågor runt detta, för det finns många oklarheter.
Tina Ehn (MP):
De som jobbar med genetikfrågor ger inget stöd till den avskjutning som har skett. Det var inte ett sätt att minska inavelsgraden, snarare tvärtom, eftersom urvalet blir förminskat och kontrollen av de vargar man sköt var bristfällig. Möjligtvis kan man anse att man tagit stor hänsyn till dem som lever nära vargen, men inte ens det verkar stämma i alla led.
Jakten tog inte mer hänsyn än att man undantog ett revir där det fanns en invandrarvarg. Man har också skjutit på alfapar. Man har helt enkelt skjutit på de vargar som dykt upp. Det är så jakten har gått till. Man hade väldigt bråttom. Allt skulle gå väldigt snabbt. Man hann knappt med att besiktiga det som skulle ske. Det finns alltså olika versioner av hur jakten har gått till.
Man ska ta hänsyn till de människor som lever med rovdjuren; det tycker jag absolut att man ska göra. Man ska satsa på det som skrämmer bort djuren. Man ska ha rovdjursstängsel, utveckla de hundar vi hört talas om som kan vakta, ge kunskap och information om hur vargar gör - till exempel hoppar inte vargar, de kryper under staket. Det finns mycket okunskap.
När jag som boende i skogen, hästägare, rider där och jaktlaget kommer har jag inte längre någon rätt till skogen. Då får jag flytta på mig. Det finns olika rättigheter. Naturvårdsverket har fått en mängd uppdrag. Det ska bli intressant att följa hur det kommer att gå. Jag hoppas verkligen att det kommer att gå bättre än jag tror.
Jag tycker inte om taket på 210 vargar, det är väldigt ovetenskapligt, och jag är orolig för viltförvaltningsdelegationerna, men naturligtvis ska vi ge detta en chans. När det gäller acceptans, folk på landsbygden och så vidare, är det en fråga som inte är slutdiskuterad anser jag. Jag tror att det finns mycket mer att säga om den saken.
Miljöministern har i alla fall gett ett halvt löfte om att det inte ska bli någon jakt om man inte ser en föryngring, och det är bra. Det är också roligt att höra att vi alla tycker att vargen är viktig.
Tina Ehn (MP):
När djurskyddet låg på kommunerna fanns det brister. Det är även jag medveten om. Men det man var duktigare på enligt den erfarenhet och den information som jag ändå har fått var att ha en dialog med djurägare, speciellt om det visade sig finnas ett bekymmer eller ett problem som dök upp i samband med att livet kanske förändrades för människor. Det fanns något slags trygghetsnät där.
Ministern har också tidigare i ett interpellationssvar hävdat att omflyttningen skulle skapa jämnare nivåer i hela landet. Det är en god ambition, även om man har fått göra omstruktureringar med fördelning av resurser under resans gång och genom att man hastigt förändrar alltihop. Jag får ändå telefonsamtal och brev från människor som är förtvivlade. De känner sig totalt rättslösa. De talar om att ge upp livet.
Man får inte någon förståelse eller ens information. Om det här förekommer har vi ju ett större problem. Vi har som politiker alltid rollen att se till att det vi föreslår på något sätt leder till någonting bättre. Visar det sig ändå att omstruktureringar och allt som vi föreslår inte gör det får vi ta tag i det problem som uppstår. Det handlar om att människor faller mellan stolarna där man tidigare har haft ett skyddsnät omkring sig.
Många av de tidigare kommunala inspektörerna hade faktiskt en lokalkännedom som gjorde det möjligt att lösa konflikter och hjälpa till för att slippa tragedier. Jag säger inte att allting var bättre förr, men jag säger att det har uppstått en situation som verkar vara ett problem och som jag som politiker inte bara kan blunda för.
Jag ser också att det finns många goda ambitioner i samhället där det finns organisationer som till exempel Svenska Kennelklubben och många andra som jobbar aktivt med djurskydd i många delar. Jag skulle tycka att det vore bra om man kunde utveckla det, knyta ihop det och ha en dialog. Jag ser också i svaret från jordbruksministern att man säger att man i utredningen när det gäller djurskyddslagstiftningens utformning också ska se över bestämmelserna om omhändertagandet.
Det tycker jag också är en bra sak i svaret. Det kanske är en del av alltihop, men det är också väldigt bra om man har en dialog med dem som jobbar med de här delarna i samhället. Det kanske är där vi måste se vad mer det är vi kan göra.
Tina Ehn (MP):
Jag tycker också att det är väldigt viktigt att det blir rättssäkert. Jag delar absolut den uppfattningen. Jag är inte självklart säker på att det blir bättre och mer rättssäkert med färre och större kontrollmyndigheter. Så måste det inte vara. Det finns ingen naturlag i detta. Men, okej, jag kan ge det chansen, absolut.
Jag upplever i alla fall att det som pågår ute i samhället, och som är anledningen till den här interpellationen, är att situationer förekommer där man anmäler utan att det kanske har varit besök. Det finns brister i hur man omhändertar djur och hur man bedömer. Det här tycker jag är det som vi ska fokusera på i samband med den här interpellationen.
Att det händer en massa andra saker vet jag också och att vi förebygger mycket, men just den här situationen som har uppstått är någonting som har hänt. Att det faktum att det faller mellan stolarna beror på att det har varit så fruktansvärt dåligt förut tror jag inte heller. Ministern tog upp att lokalkännedomen inte går förlorad om det kommer människor som har jobbat i kommunerna innan och jobbar i länsstyrelserna. Men har man jobbat i en kommun är det helt klart inte detsamma som att man har jobbat i hela länet.
Man kanske inte har den här lokalkännedomen i hela länet, speciellt inte om man ska sitta och åka bil halva sin arbetstid, vilket också händer. Jag tycker att vi kretsar runt frågan. Jag tycker inte att jag har fått några jättekonkreta förslag, men jag är medveten om att det är så det kan vara i en interpellationsdebatt. Däremot tycker jag att det var viktigt att få lyfta upp den här frågan specifikt eftersom många människor har hört av sig och det finns ett problem i samhället.
Jag tycker att det är viktigt att även jordbruksministern tar till sig det och ser efter vad det finns för möjligheter att som minister göra något.