Annika Qarlsson (C):
Det känns bra. Det finns trots allt en hel del motioner här som jag känner är viktiga. För Centerpartiets del finns det nio reservationer som jag självklart står bakom, men för tids vinning yrkar jag bifall endast till reservation 26. Jag skulle vilja ta vid någonstans där Ronny gav en del goda exempel på hur det faktiskt ser ut i Sverige.
Vi har kommit en bit på väg till exempel när det gäller representation. Där ser vi möjligheter för kvinnor, självklart. Jag skulle vilja påstå att läget är det att vi på många håll har nått kvantitativa mål, men på den kvalitativa delen är det fortfarande väldigt mycket kvar att göra. Margareta tog tidigare upp diskriminering.
Ibland när jag pratar om de här frågorna brukar jag säga att jag företräder den minoritet som består av 51 % av Sveriges befolkning. Egentligen är det lite udda att de fortfarande buntas ihop och hålls ihop i samma område. Tyvärr har vi några år kvar innan vi har kommit förbi det. Arbetsmarknadsfrågor är den stora biten i det här betänkandet.
Där har vi dels många gemensamma reservationer från alliansen, dels ett par som vi och Folkpartiet står bakom gemensamt. Det vi trycker på och som utgör en tydlig skillnad mellan de två blocken, mellan kartellen och alliansen, är synen på den könssegregerade arbetsmarknaden.
I dag ser vi att kvinnor generellt sett är överrepresenterade hos lågbetalande offentliga arbetsgivare där man också har höga sjuktal. Männen återfinns generellt sett oftare i näringslivet där man har en bättre både löne- och karriärstege. Då kan man fundera på hur man ska komma åt att ändra detta. Det kan vara två olika vägar man väljer.
Antingen väljer man att se till att det blir lika dåligt för alla och förstatligar näringslivet - det finns partier längst ut till vänster i den här kammaren som har det på sin dagordning - eller också väljer man att bryta upp monopolet. Självklart ska vi fortfarande ha en generellt finansierad välfärd. Det är det man brukar ger sig på och säga att det försöker vi få bort. Men det är inte detta det handlar om.
Däremot måste de som ska utföra de här tjänsterna inte finnas i kommun eller i landsting, utan olika kollektiv kan bryta upp. Det kan finnas företag som etablerar sig. Och framför allt handlar det, inom de sektorer som har en majoritet av kvinnor som arbetar där, om att kvinnor ska kunna starta företag inom sin profession.
Det här ger alternativa arbetsgivare, något som vore värdefullt för den som inte riktigt trivs på sitt arbete, inte tycker att hon får den lön hon vill ha eller kanske inte får den heltid som hon kräver. Då kan man byta till en annan arbetsgivare som faktiskt kan betala bättre och ge de villkor man vill ha. Det är en vinst med det här.
Det handlar också om konkurrensutsättning, att få till stånd bättre vård och omsorg och en mängd olika saker. Det skulle komma som ett brev på posten med det här. Ja, brev på posten var ingen bra jämförelse, men ni förstår vad jag menar. Det handlar vidare om att man skulle kunna få en mångfald i service och i tjänsteutbudet. I dag ska det vara på ett och samma sätt överallt. Någonstans har vi omyndigförklarat de äldre, de kommer in i äldreomsorgen.
Här skulle vi faktiskt kunna ha kvar möjligheten till olika val. Kvinnor skulle också komma åt möjligheten att ha andra karriär- och lönestegar än vad de i dag har tillgång till. Det skulle bli fler nya företag.
Tittar vi på hur man har jobbat i andra länder ser vi att när de har börjat öppna offentlig sektor, där kvinnor oftast är aktiva och kanske har startat företag, har det lett till att kvinnor i nästa steg startar andra former av företag. Det leder till att det finns fler kvinnor att rekrytera till bolagsstyrelser och till höga ledande positioner inom näringslivet.
Det vore något annat är att kvotera. Vi har ytterligare ett förslag som handlar om ett barnvänligt arbetsliv. Vi är väldigt stolta över att vi försöker se till att det går att kombinera barn och familj med ett bra arbete.
Precis som många talare före mig som har talat om arbetsmarknadens parter ser jag det här som ett område som man inte har prioriterat tillräckligt högt.
Jag skulle säga att bristen på möjligheten att påverka sitt arbete så att man får vardagen att gå ihop är av betydelse för de höga sjukskrivningstal som vi har i Sverige.
När det gäller lönediskriminering har vi i Sverige ett system som bygger på att de som är ansvariga för diskrimineringen sedan ska avgöra synen på det här och eventuellt utdöma ansvar. Det är arbetsmarknadens parter som i en partssammansatt domstol ansvarar för det.
Jag tycker att det är ett feltänk och tycker att det skulle vara bra om den här typen av fall blev granskade på allvar och fick genomslag när det gäller att förbättra situationen. Fortfarande efter tio år har kvinnor inte nått en enda krona mer, en enda procent mer i lön i förhållande till män.
Vi lägger också fram ett förslag till en företagsbot. Den som lönediskriminerar ska inte bara eventuellt få skämmas lite inför domstol, utan det ska dessutom kosta att diskriminera. Vi har inte fått majoritet för det, och vi har inte fått igenom det i det här betänkandet, men vi ger inte upp så lätt.
Vi tänker fortsätta att jobba med detta. För att vara ute i riktigt god tid tänker jag avsluta nu med att gratulera mig själv och Anneli som har namnsdag i morgon.