Annie Lööf (C):
När man lyssnar på den här efterföljande debatten och inte har läst interpellationen kan man tro att interpellationen handlar om just äldreomsorgen och kvaliteten där. Det är en mycket angelägen diskussion. Men låt oss komma tillbaka till själva interpellationen som handlar om regeringens svar på den förordning som gäller EU:s statsstöd, och den är inte särskilt upphetsande, vill jag lova.
I slutet av december förra året fattade man beslut om en rad olika saker vad gäller EU:s statsstöd. Det har ingenting med just kvaliteten i äldreomsorgen att göra, utan det är ett nytt regelpaket som består av fyra olika instrument som kommer att gälla alla myndigheter oavsett om det är på lokal eller nationell nivå.
Det handlar om vilka krav man ska ställa när man beviljar ersättning som rör allmänna ekonomiska intressen. Man fattade bland annat beslut om ett nytt meddelande om definitioner inom detta område. Jag kan konstatera att det sannerligen behövs ett förtydligande kring olika komplicerade europeiska ord.
Det handlar om att klargöra det rättsläge som EU-domstolen har haft vad gäller statsstödsregler. Den andra delen handlar om ett reviderat beslut där man har diskuterat vilka tjänster som man inte behöver anmäla till kommissionen när man ska bedöma statsstöd. Tidigare har det i stort sett bara handlat om sjukvård som man inte har behövt anmäla till kommissionen. Det utvidgas nu till fler tjänster som man inte behöver anmäla just till kommissionen.
I vår kommer man att återkomma med ytterligare ett förslag om att man inte heller behöver anmäla tjänster som har ett mindre ekonomiskt värde vad gäller EU:s statsstöd. Det är både offentliga och privata aktörer som hanterar detta. Detta är den torra juridiska sanningen om vad denna fråga egentligen handlar om. Den andra delen som har varit föremål för debatt här i kammaren debatterar vi i många andra sammanhang.
Jag debatterar den gärna i dag också, men det är detta som interpellationen egentligen handlar om. Jag kan känna att man här lite grann blandar äpplen och päron. Det är klart att äldreomsorgen behöver mer fokus och mer resurser. Det är av den anledningen som alliansregeringen under den förra mandatperioden har satsat just på äldreomsorgen ute i kommunerna. Jag besökte i går äldreboenden i Skåne.
Det var fantastiska möten där jag träffade föreståndare, anställda och de som bor på äldreboenden. Det som man berättade för mig handlade om skillnaden vad gäller offentliga och privata aktörer i svenskt kvalitetsindex.
Tittar man exempelvis på vårdpengen, barnomsorgspengen och skolpengen, det vill säga den peng som följer den enskilde, har de privata utförarna i dessa verksamheter ett betydligt högre anseende, och anställda, elever och vårdtagare är betydligt mer nöjda när reellt självbestämmande och valfrihet tillämpas.
Däremot inom äldreomsorgen, där det inte finns någon äldrepeng utan där man använder upphandling och det finns en aktör, antingen privat eller offentlig, och där man inte kan välja mellan olika aktörer som när det gäller vårdcentraler och skolor, ser vi att det finns ett lägre förtroende både för den offentliga verksamheten och för den privata verksamheten.
Då är mitt svar inte att man ska frånta de äldre valfrihet och självbestämmande, utan mitt svar från regeringen är mer valfrihet och mer tilltro till de äldre att kunna välja och kunna välja bort. Då blir det fokus på kvalitet, oavsett om det är verksamhet i privat, kommunal eller ideell regi. Då är det de som håller hög kvalitet som blir valda och som också kan fortsätta bedriva verksamhet.