Fredrik Eriksson (SD):
Det var egentligen tänkt att min utskottskollega skulle delta i den här debatten, men har han blivit sjuk och kammaren får i stället det relativa nöjet att höra mig läsa innantill från hans manus gällande KU:s betänkande nr 15 om offentlighet, sekretess och integritet. Herr ålderspresident!
Jag vill inledningsvis yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer nr 4 och 6. I detta betänkande behandlas två motioner som vi valt att tillstyrka. Den första rör behandling av personuppgifter inom Kriminalvården. I Sverige är nästan en tredjedel av landets intagna i fängelse utländska medborgare.
Det är en mycket hög andel, inte minst med tanke på att utländska medborgare utgör ca 7 procent av Sveriges befolkning. Det är med andra ord en överrepresentation på mer än fyra gånger och gäller alltså om man räknar endast dem som ännu inte är svenska medborgare. Om även utlänningar som erhållit svenskt medborgarskap räknades in skulle en majoritet av de intagna utgöras av utlänningar och invandrare.
Till detta kommer personer som har en eller båda föräldrarna födda utomlands. I dag är Kriminalvården förbjuden i lag att registrera de intagnas ursprungliga nationalitet eller om de har invandrarbakgrund. För att förstå trender, mönster och hur samhället utvecklas samt kunna vidta åtgärder efter detta är det helt avgörande att information, underlag och statistik finns tillgängligt.
Herr ålderspresident! Vi står i dag också upp för Sverigedemokraternas kommittémotion i de delar som rör konstitutionsutskottet och vårt beredningsområde. I det här fallet handlar det om något så självklart som att polisen ska få information samtidigt som ambulans och brandkår när människor, ofta i mycket stressade situationer, ringer till SOS Alarm. När en person ringer till SOS Alarm för att meddela något akut följer samtalet en viss ordning.
Först ställer operatören en rad frågor för att ta reda på vad som hänt. Svaren skrivs ned och skickas till räddningstjänst och ambulans, som genast skickas till platsen. Därefter kopplar operatören vid SOS Alarm över samtalet till länskommunikationscentralen, LKC, hos polisen. Polisen får sedan i sin tur ställa en rad frågor till inringaren för att ta reda på vad som hänt och anteckna detta i sitt system så att de kan skicka dit polispatruller.
För en chockad och stressad uppringare kan detta ofta te sig väldigt förvirrande. Operatörerna vid länskommunikationscentralen får ofta spendera tid med att förklara varför även de måste ställa alla de frågor som inringaren nyss besvarat. Detta fördröjande dubbelarbete leder till att polisen får information om ärendet senare, vilket leder till försenad utryckning.
En konsekvens som följer av detta är att polisen oftare måste köra riskfyllt snabbt för att hinna till platsen och därmed utsätta allmänheten för trafikfara. En annan konsekvens är att polispatrullen kanske inte hinner först till platsen, vilket den annars skulle göra, under förutsättning att platsen är förhållandevis lyckosamt placerad rent geografiskt.
Detta är ytterst beklagligt vid exempelvis trafikolyckor där även polisen kan rädda liv genom att till exempel räta ut nacken på någon för att förhindra kvävning, vilket är den vanligaste dödsorsaken vid trafikolyckor.
En tredje och självklar konsekvens är att polisen inte hinner gripa lika många gärningsmän i anslutning till brottsplatserna eftersom gärningsmännen helt enkelt hinner avlägsna sig under tiden som polisen fördröjs. Detta kostar sannolikt polisen många extra och onödiga utredningstimmar. Herr ålderspresident!
Sammanfattningsvis medför dagens ordning för inkommande larmsamtal och de försenade delgivningarna till polisen större trafikfara, färre räddade liv, färre gripna gärningsmän och fler utredningstimmar. Det är därför nödvändigt att sekretessreglerna och samtalsordningen mellan SOS Alarm och LKC ändras så att polisen kan få uppgifter om akuta ärenden samtidigt som övrig räddningstjänst.
Avslutningsvis, herr ålderspresident, vill jag göra ledamöterna uppmärksamma på att vi i detta betänkande även har två särskilda yttranden. De rör sekretessbrytande bestämmelser vid vanvård av djur samt offentlighet i skolor med enskild huvudman. Vi har i stort kunnat ställa oss bakom andemeningen i motionärernas uppfattningar, men eftersom det pågår ett utredningsarbete anser vi att detta inte bör föregripas.