KBLab/rixvox huggingface dataset:
Andreas Carlson (KD):
Jag kan faktiskt inte låta bli att kommentera Tel Aviv-besattheten som tycks råda hos Rasmus Ling. Jag tycker att Miljöpartiet och Rasmus Ling ska gå hem och sopa rent framför egen dörr. Apropå flygresor flög ju deras eget språkrör för en halv miljon mer än självaste statsministern förra mandatperioden, och det berodde på ganska många resor i business class.
Vi kan gärna prata flygresor en annan gång, Rasmus Ling, men jag tycker inte att det tillför något till debatten att lyfta fram det på detta sätt. Det är uppenbart att Rasmus Ling har ett intresse för kriminalvården. Jag tänker ställa en fråga till Rasmus Ling om detta, men först har jag en annan fråga. Jag blev fundersam när jag hörde replikskiftet med Johan Forssell. Vad är det som är så svårt för Rasmus Ling och regeringen med att ge domstolarna vad de har begärt? Det vill jag ha svar på.
Den andra frågan är hur det blir bättre med 120 miljoner kronor mindre till Kriminalvården jämfört med Kristdemokraternas skuggbudget. Hur ser Rasmus Lings långsiktiga plan ut för utbyggnaden av Kriminalvården? Vi har talat om Svedala tidigare i debatten. Det var ju faktiskt en folkomröstning som låg till grund för beslutet där.
Rasmus Ling brukar i vanliga fall respektera demokrati och förespråka folkomröstningar i ganska stor utsträckning. Den majoritet på 67 1⁄2 procent som röstade nej, ska den stå tillbaka för den minoritet på 26,7 procent som röstade ja? Hur ser Rasmus Ling på den folkomröstning som faktiskt gjordes i Svedala i denna fråga? Jag undrar också hur Rasmus Ling ser på möjligheten att bygga ett fängelse i någon annan kommun i Skåne.
Trelleborg, exempelvis, sa direkt att man gärna skulle ha en anstalt där. Det finns plats, säger kommunalrådet i en intervju som jag läst. Det finns alltså möjligheter. Det som saknas är regeringens långsiktighet.
Andreas Carlson (KD):
Det är alltid kul att höra regeringen med sitt icke-ansvar möta upp med förväntan att oppositionen ska ta ansvar. Men det är så det är med den regering vi har nu, så inget nytt under solen. Jag fick inte svar på frågan vad det är som är så svårt med att ge domstolarna vad de har begärt. Det förväntar jag mig att få svar på.
Vad gäller Tel Aviv tror jag att Rasmus Ling underskattar internetutbyggnaden och telefonuppkopplingen i den staden. Där finns det mer att utforska. Men åter till grundfrågan här, Kriminalvården och långsiktigheten. Hur ser Miljöpartiets och regeringens långsiktiga plan ut?
Andreas Carlson (KD):
Jag har en konkret fråga till statsrådet. Domstolsverket begärde 550 miljoner kronor i sitt underlag till regeringen. Domstolsverket - Sveriges Domstolar, fick 280 miljoner kronor. Det är hälften av vad man begärde. Man pekar på konsekvenser: uppsägningar, minskat antal notarier eller nedskärningar.
Min fråga är: Hur rimmar detta med orden om den stora satsningen på rättsväsendet? Delar statsrådet Rasmus Lings bedömning att det, som jag uppfattar det, är svårt att prioritera detta? Vilka långsiktiga konsekvenser ser inrikesministern framför sig när det gäller de bristande resurserna till domstolarna? Hur blir rättssäkerheten bättre av att domstolarna tvingas dra ned?
Andreas Carlson (KD):
Det stämmer att det gjordes en ändringsbudget, och det byggde på att M-KD-budgeten gav vad Domstolsverket hade begärt. Sedan såg man att måltillströmningen ökade, så man var tvungen att göra en ändringsbudget. Nu har vi bättre prognoser. Domstolsverket pekar på att måltillströmningen kommer att öka med uppemot 35 procent, och på flera tingsrätter är det ännu mer. När regeringen ser detta - det är så jag uppfattar Mikael Dambergs svar - undrar jag: Varför görs ingenting nu?
Det är ju nu man måste göra uppsägningar. Det är nu man måste begränsa antalet notarier. Detta kommer att få mycket långsiktiga effekter på domstolarnas verksamhet. Då förväntar jag mig att regeringen inte bara säger att man ser detta och att man kommer tillbaka utan att man också agerar. Vi diskuterar ju budgeten nu för nästa år. Varför har man bara gett domstolarna hälften av vad de har begärt?
Jag frågar också: Vilka konsekvenser ser Mikael Damberg framför sig att det här kommer att få långsiktigt?
Andreas Carlson (KD):
Det är ett ganska enkelt svar: Vi kommer inte att motsätta oss att man bereder ärendet på sedvanligt sätt, har remissrundor, skickar det till Lagrådet och prövar det precis som all annan lagstiftning, men vi menar att definitionen finns. Just denna definition tycker vi inte behöver utredas mer, men däremot ska frågan givetvis beredas, prövas och remissbehandlas.
Vi har remissinstanser som har uttalat sig om propositionen i dess helhet och som skulle kunna få uttala sig om den del som handlar om att lyfta in förarbeten i rekvisiten. Det är inga konstigheter mer än att vi givetvis ska följa de principer som finns liksom beredningskravet. Jag är däremot tacksam för att Gustaf Lantz tar till orda.
Då kanske han kan ge svar på frågan huruvida man bereder utredningen om slopad ungdomsrabatt på Justitiedepartementet och hur aktivt man bereder den, med tanke på att man har ett 34-punktsprogram som går i en helt annan riktning. Hur ska regeringen egentligen ha det? Jag vet att Gustaf Lantz inte sitter i regeringen själv, men han företräder ett regeringsparti och kan ge klarhet om detta i denna debatt.
Det skulle vara väldigt välkommet.
Andreas Carlson (KD):
Jag har stor respekt för Gustaf Lantz oro. Den är i och för sig givetvis präglad av att han företräder ett regeringsparti. Jag har stor respekt för att det är bekvämare för regeringen att få tillkännagivanden, som man uppenbarligen kan göra vad man vill med.
Det är väl det som är problematiken på detta område, att en majoritet i riksdagen gång på gång påtalar sin vilja att gå fortare fram med förslag som skulle kunna ha effekt men som regeringen i många fall har dragit i långbänk.
Där kommer vi från oppositionens sida och från Kristdemokraternas sida inte att snällt sitta och vänta på att regeringen återkommer med en politik som på allvar kan göra skillnad för att vända utvecklingen, där jag tror att alla delar bilden att mycket går åt fel håll med växande otrygghet, skjutningar och sprängningar. Det är upp till regeringen. Vi kommer inte att vila på hanen när det gäller att lägga fram skarpa förslag även framåt i tiden. Men självklart ska de beredas. Självklart ska de leva upp till de beredningskrav som finns.
Jag tycker att ledamoten Lantz är lite nedlåtande när han säger utskottssekretariatet. Det är högt utbildade jurister. Vi har kompetens i riksdagen, och vi kan ta fram underlag som ligger till grund för lagstiftning. Det är inte en helt främmande fågel. Det har gjorts tidigare. Det är rätt att man ska vara restriktiv till det när det gäller omfattande lagstiftningsärenden.
Men detta är förtydliganden och handlar om missar som regeringen har gjort. Vi vill lyfta in saker från förarbetena till rekvisiten för att de misstag som tidigare har gjorts inte ska upprepas. Här tycker jag inte att Gustaf Lantz behöver vara orolig. Sedan är det givetvis så att om man tar replik får man vara beredd på att svara på en fråga från den man tar replik på.
Där noterar jag att Gustaf Lantz inte har något svar på frågan om problemet med att man i ena hörnet på Justitiedepartementet bereder en lagstiftning åt ena hållet och i det andra hörnet bereder den åt ett helt annat håll. Då finns det problem med att tiden drar iväg.
Andreas Carlson (KD):
Utlänningar som begår brott i Sverige ska avtjäna sina fängelsestraff i hemlandet. Det är huvudprincipen, och det bör också vara huvudregeln. Mer behöver göras i det avseendet.
Och den produkt som ligger på riksdagens bord som regeringen har tagit fram och som vi ska fatta beslut om i riksdagen bygger på att göra det mer effektivt att få verkställighet i hemlandet för dem som har begått brott här, det vill säga effektivisera och göra hanteringen snabbare och smidigare. Det är positivt, och vi stöder förslaget. Ja, det var faktiskt vi som röstade igenom förslaget eftersom det bygger på ett tillkännagivande från kammaren.
Det är positivt att regeringen nu levererar, men det behövs mycket mer. Vi har också hört argument för det i debatten. Vi har en reservation i betänkandet, reservation 2, som jag yrkar bifall till. Där står att Sverige bör prioritera att skriva avtal med andra länder. Det är nödvändigt för att avlasta kriminalvården.
Utöver principen att man bör avtjäna sitt straff i hemlandet om man har begått brott i Sverige och dömts till fängelsestraff har kriminalvården det redan nu tufft. Det är fullbelagt på många håll i landet. Det är också viktigt för kriminalvården att lyckas utifrån ett kapacitets- och kostnadsperspektiv. Kriminalvården bör ges i uppdrag att påtagligt öka antalet överföringar av fångar med utländskt medborgarskap i svenska fängelser till deras respektive hemländer.
Kriminalvården bör i det sammanhanget, i enlighet med riksdagens tidigare tillkännagivande till regeringen, fördjupa samarbetet med kriminalvården i de länder vars medborgare är överrepresenterade i de svenska anstalterna för att överföring ska ske i fler fall. Reservationen har avstyrkts av en majoritet i justitieutskottet.
Man hänvisar till regeringens skrivelse 2019/20:75, där det framgår att tillkännagivandet inte är slutbehandlat. I betänkandet lyfts fram från skrivelse 75 den produkt som är beslutad och ligger på bordet i dag, nämligen att få fram en effektivare hantering av ärendena.
Detta är ett positivt första steg, men det går inte att säga att vi inte ska göra mer eftersom det finns ett ärende som inte är färdigberett. Vi i oppositionen i riksdagen, vi från Kristdemokraterna, kommer inte att avstå från att lägga fram förslaget om att göra mer bara för att regeringen inte tycker sig ha jobbat färdigt med redan beslutade tillkännagivanden från riksdagen. Fru talman! Jag yrkar därför bifall till reservation nr 2.
Andreas Carlson (KD):
Många som utsätts för brott tvingas leva länge med konsekvenserna av detta. När blåmärkena har försvunnit eller när pengarna har kommit tillbaka på banken finns minnet kvar - minnet av att man inte kan vara trygg på vägen hem eller vara trygg i sitt eget hem. Skuldkänslor är inte ovanliga hos brottsoffer. Varför tog jag inte en taxi i stället? Varför visade jag upp den där dyra jackan? Varför tänkte jag inte efter?
Det kan vara mycket svårt eller rent av omöjligt att skaka av sig dessa känslor. Tyvärr blir många brottsoffer också lång tid efteråt påminda om vad de varit utsatta för. Det är nämligen brottsoffrets eget ansvar att kräva in skadestånd från gärningsmannen i vissa fall. Många gärningsmän kan inte eller vägrar betala det skadestånd de är skyldiga. Offret måste då själv agera och exempelvis begära utmätning.
Det kan hålla på i åratal och lägger sten på börda. Kristdemokraterna vill att skadestånd ska betalas ut automatiskt och att staten sedan driver in beloppet av gärningsmannen. Vi står bakom förslaget i propositionen. Syftet med regeringens förslag om att avskaffa grundavdraget vid bestämmande av brottsskadeersättning är att systemet för brottsskadeersättning ska bli mer lätthanterligt och lättbegripligt för brottsoffret.
Det är ett steg i rätt riktning, men det är inte tillräckligt. Fler åtgärder behöver komma på plats för att stärka brottsofferperspektivet i det svenska rättsväsendet. Större fokus bör riktas mot brottsoffret och större hänsyn tas till det lidande som brottsoffret har tvingats utstå. Den som har utsatts för brott ska alltid kunna räkna med ett starkt stöd.
Magdalena Schröder från Moderaterna har väl beskrivit det system som vi har i dag och som alltså kan innebära att brottsoffret själv tvingas driva in pengarna. Det är helt orimligt att brottsoffret kan tvingas ägna både tid och kraft åt att få sin självklara rätt. I stället borde som sagt staten betala ut ersättningsbeloppet direkt och därefter driva in det. Staten är starkare än brottsoffret och ska ta det ansvaret, tycker vi kristdemokrater.
Det skulle underlätta utbetalningen och minska brottsoffrets lidande något oerhört. Därför yrkar jag bifall till reservation 1.
Andreas Carlson (KD):
Jag tackar Morgan Johansson för svaret, även om en stor del av svaret berörde andra delar än själva cloun i frågan, som nämligen var när införandet av tillträdesförbud i butiker, simhallar och bibliotek kommer på plats. Svensk Handel lägger 11 miljarder om året på sitt brottsförebyggande säkerhetsarbete.
Handlarna står alltså för en halv polisbudget bara för kostnaderna för de problem som är förknippade med ordningsstörningar, stölder och hot i butik. I kostnaden 11 miljarder är inte kostnaderna för de faktiska brotten inräknade, såsom rån, skadegörelse och stölder. Handeln tar ett enormt ansvar, men känner i allt större utsträckning att de gör detta ensamma.
Faktum är att kriminalitet och otrygghet har eskalerat så mycket på vissa platser att en del handlare tvingas lägga ned eller funderar på att lägga ned. Det är många som överväger detta. Jag har träffat flera av dem under de senaste ett två åren när jag har varit ute och gjort besök. Jag vet att även justitieminister Morgan Johansson har gjort det. Det leder mig till en kompletterande fråga efter det svar som Morgan Johansson har gett oss här i kammaren.
Regeringen konstaterar att utredaren pekar på att "brottens omfattning och karaktär delvis är oklar". Är det även regeringens uppfattning att utbredningen och karaktären är oklar? Det är en följdfråga som jag skulle vilja ha svar på i debatten. Problemet är mycket större än vad utredningen pekar på.
Det kan också leda till att butiker läggs ned. Och det handlar inte bara om butikerna. Inte sällan är mataffären i ett centrum navet varikring andra butiker kretsar. Kan inte Ica, Hemköp eller Coop finnas kvar, finns då kundunderlaget kvar för ett apotek, en kiosk eller en blombutik?
Ett ödsligt centrum blir ett otryggt centrum, och ett otryggt centrum blir en plats där samhällets mörka krafter kan ta över. Vi ser redan detta i de särskilt utsatta områdena, där kriminella utövar kontroll över lokalsamhället. Det behövs fler åtgärder än ett tillträdesförbud i butik för att vända tryggheten. Morgan Johansson var inne på några av de åtgärder som regeringen ser och har genomfört.
Från Kristdemokraternas sida tycker vi också att det är angeläget att få på plats ett system med visitationszoner för poliser, så att poliser ska kunna visitera i vissa zoner där man har ökad risk för brottslighet, samt vistelseförbud för lokalt knutna kriminella, exempelvis dömda personer inom kriminella nätverk som sköter narkotikahandeln på specifika platser. En del av påföljden ska då kunna vara att man blir portad från det området.
Men ett tillträdesförbud i butiker skulle få en direkt effekt för handlare och deras anställda. Deras vardag skulle kunna tryggas. Därför är detta en oerhört viktig lagstiftning. Utredningen är klar och remitterad. Det föreslagna ikraftträdandet för lagstiftningen är den 1 januari 2021.
Nu hör jag Morgan Johansson säga att avsikten är att man ska "återkomma med en proposition i vår". När avser regeringen att göra det? Kommer utredningens föreslagna tid för ikraftträdandet att kunna hållas? Ska vi se den här avsiktsförklaringen som ett löfte från Morgan Johansson och regeringen?
Andreas Carlson (KD):
Jag har i den här debatten försökt avhålla mig från den roliga leken "ni gjorde inte det, och ni gjorde inte det". Men med tanke på att justitieministern har pekat mycket på Alliansen vill jag peka på att detta bygger på ett tillkännagivande i justitieutskottet.
År 2017 röstade Morgan Johanssons parti emot detta mot bakgrund av att en utredning hade konstaterat att de skäl som talade emot tillträdesförbud var starkare än de skäl som talade för. Allianspartierna fick tillsammans med Sverigedemokraterna en majoritet i justitieutskottet för ett tillkännagivande 2017 om att gå fram skarpt med ett förslag om tillträdesförbud. Detta har regeringen fått förhålla sig till, trots att Socialdemokraterna för bara två år sedan i riksdagens utskott röstade nej till detta.
Det är därför vi är oroliga. Det är därför vi inte heller riktigt litar på regeringen i frågan. Vi har sett detta på andra områden också; det tar tid för regeringen. Varför ska vi lita på regeringen den här gången när nu justitieministern efter lite press säger att vi ska se denna avsiktsförklaring som ett löfte? Vi har fortfarande inte fått något datum eller ens en månad för när förslaget ska komma på riksdagens bord.
Mot bakgrund av att Socialdemokraterna röstade nej till detta för bara två år sedan när vi ändå hade sett problembilden väldigt tydligt i Sverige tycker jag att frågan förtjänar ytterligare en förklaring av Morgan Johansson. Varför har man dröjt så länge? Och varför ska vi lita på regeringen den här gången? Från Kristdemokraternas sida är vi beredda att ta ett initiativ i riksdagens justitieutskott för att gå fram skarpt med en lagstiftning.
Vi litar inte på regeringens förmåga med tanke på att man själv har röstat emot detta så sent som för två år sedan i riksdagen. Det är anledningen till interpellationen, och vi kommer att fortsätta att göra allt vi kan för att få lagstiftningen på plats.
Andreas Carlson (KD):
Vi har en helt unik situation i Sverige med 200 skjutningar och närmare 200 sprängningar hittills i år. Det finns givetvis mycket att fråga regeringen om avseende det, inte minst vad gäller Miljöpartiets deltagande i regeringen.
Från utsidan framstår det ofta som att man lägger in vetokortet i fråga efter fråga och därmed har bromsat rättspolitiken i flera år. Min fråga gäller dock otryggheten på ett annat sätt. Den gäller otryggheten i butiker, i simhallar och på bibliotek. I januari i år kom nämligen en utredning om att införa tillträdesförbud. Remissinstanserna kom med sina synpunkter för ett halvår sedan.
Svensk Handel har efterlyst det här i flera år. Kristdemokraternas uppfattning är att det är en viktig fråga. Ingen ska behöva vara orolig för att utsättas för övergrepp i en simhall. Det måste också bli ordning och reda på biblioteken där det i dag tyvärr går åt fel håll. Varför har regeringen ännu inte lagt fram ett förslag? Det har gått ett halvår sedan remissinstanserna lämnade sina synpunkter.
Andreas Carlson (KD):
Min generella oro gäller inte så mycket de frågor och förslag som har lagts fram utan de förslag som inte har lagts fram och som har bromsats. Men nu gäller den specifika frågan tillträdesförbudet. Svensk handel lägger 11 miljarder om året på säkerhetskostnader. Det är en halv polisbudget. Det stjäls; förra året stals det för 6,8 miljarder i butikerna. Det här är en mycket angelägen fråga. Det är klart oroväckande att det inte har nått vice statsministern när förslag ska läggas fram.
Det borgar för vidare förskjutningar. Det skulle vara oerhört allvarligt. Situationen är mycket allvarlig här och nu.
Andreas Carlson (KD):
Johan Pehrson var i sitt anförande tidigare inne på att Åklagarmyndigheten är styvmoderligt behandlad i regeringens budget. Delar Morgan Johansson uppfattningen att Åklagarmyndigheten behandlats styvmoderligt? Och om Morgan Johansson instämmer i detta, hur ska man då se på behandlingen av Ekobrottsmyndigheten?
Ekobrottsmyndigheten jobbar med att bekämpa ekonomisk brottslighet, som är samhällsskadlig, hotar välfärdssystemen och förtroendet för demokratin samt snedvrider konkurrensen. Det är ett arbete som nu undergrävs av regeringens budget, eftersom behovet enligt myndigheten är 70 miljoner kronor och de nya medlen till Ekobrottsmyndigheten i regeringens budget är noll kronor.
Konsekvenserna, enligt Ekobrottsmyndigheten själv, handlar om minskade möjligheter att hantera organiserade angrepp på skattesystemet, bostadsrättsbedrägerier, pensionsbedrägerier och penningtvätt från narkotikaförsäljning. EBM:s särskilt krävande ärenden har fördubblats sedan 2011, och det behövs dubbla åklagare för att driva förundersökning.
Men regeringen gör ingenting för att lätta deras börda, eftersom de inte lägger en enda extra krona när myndigheten har begärt 70 miljoner kronor. Vilka konsekvenser såg regeringen i den bedömning man måste ha gjort när man bestämde sig för att lägga noll kronor på Ekobrottsmyndigheten? Var det så att regeringen missade Ekobrottsmyndighetens begäran, eller struntade man helt enkelt i den?
Det vill jag ha svar på, fru talman.
Andreas Carlson (KD):
Det är mycket bekymmersamt att justitieministern inte förstår Åklagarmyndighetens behov av långsiktig finansiering. Åklagarmyndighetens del av rättsväsendet har faktiskt minskat under senare år. Att man har ökat i total summa beror till stor del på alliansbudgeten och MKD-budgeten som gick igenom här. Det var här de stora pengarna till Åklagarmyndigheten fanns. Jag frågade också om Ekobrottsmyndigheten.
Man begärde 70 miljoner kronor och fick noll kronor. Det handlar om att bekämpa brott mot våra välfärdssystem. Jag hoppas att det inte kommer som någon överraskning för justitieministern att behovet av detta är väldigt stort. Ändå nonchalerar man denna myndighets äskande på 70 miljoner och anslår inte en enda krona extra. Jag fick inget svar på om regeringen missade detta äskande eller om man helt enkelt struntade i det. Jag vill ha det svaret.
Andreas Carlson (KD):
Nej, Kristdemokraterna kommer inte att stödja denna reservation eftersom vi tycker att det är mycket mer effektivt att bekämpa sexköp och människohandel här i vårt land och föregå med gott exempel inför andra länder. Vi vill även exportera svensk sexköpslag till fler länder.
Det är betydligt mer effektivt för att på allvar komma åt problemen med prostitution, människohandel och sexköp. Vi vill bekämpa detta med de medel som ger bäst effekt, och då är vår bedömning att en ändring av principen om dubbel straffbarhet inte leder till något gott utan snarare kan ge andra bakslag i lagstiftningen, vilket vi inte vill öppna för.
Vår nya feminism handlar om att ta varje utsatt kvinnas parti och kämpa för det med alla till buds stående medel. Därför har vi många förslag i betänkandet som handlar om att ta krafttag när det kommer till människohandel och sexköp och till att skärpa straffen.
Andreas Carlson (KD):
Tomma tunnor skramlar mest - 19 bakläxor för regeringen i betänkandet. Det är ett enormt underkännande av den politik som regeringen för när det kommer till att skärpa straffen, värna kvinnofrid och skydda utsatta. Då får man höra insinuationer och falska påståenden från socialdemokraten Gustaf Lantz som i sig inte förtjänar att bemötas.
Det handlar inte om det som vi debatterar här i dag, utan det är ett billigt trick för att försöka flytta fokus från det egna misslyckandet, som har pågått år efter år. När det kommer till röstningen i EU-parlamentet handlar det inte om sakfrågorna utan om vilken kompetens som ska finnas i Europaparlamentet och om att nationell lagstiftning ska styra de områden som Gustaf Lantz tar upp. Det handlar inte om något annat.
Jag tycker att Gustaf Lantz kan betydligt bättre än så här, både i riksdagens kammare och på andra arenor som han debatterar på. Jag förväntar mig en lite högre nivå av ledamöter i justitieutskottet.
Andreas Carlson (KD):
Förra veckan presenterade regeringen tillsammans med januaripartierna sin budget, som enligt deras egen utsago är historiskt stor. Det kan man i någon mening skriva under på. Det är en väldigt stor budget - 105 miljarder kronor är reformutrymmet. Inom detta reformutrymme kunde regeringen och januaripartierna inte skaka fram 50 miljoner, som var det Åklagarmyndigheten begärde.
Min fråga i dag är därför: Glömde regeringen och januaripartierna bort Åklagarmyndigheten, eller struntade man helt enkelt i Åklagarmyndighetens äskande?
Andreas Carlson (KD):
Det räcker inte att följa utvecklingen. Här krävs ju insatser. Av de tillskott som gjorts de senaste åren och som regeringen ofta lyfter fram är merparten faktiskt satsningar som bygger på den alliansbudget som gick igenom 2015 och den M-KD-budget som gick igenom 2019. I själva verket drog regeringen ned på Åklagarmyndigheten 2017. Satsningarna bakåt i tiden kan man tacka KD för. Nu har Liberalerna och till och med Centerpartiet öppnat för en ändringsbudget.
Indikerar inte det att ni gjorde fel?