KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Jan Lindholm tar upp frågan om Kammarkollegiets arbetsbelastning. Man får väl värdera det efter olika utgångspunkter, men sedan 1999 har Kammarkollegiet elva avgjorda och pågående mål. Därtill har fem mål nyligen påbörjats. Det är fakta man kan ta med i sin fortsatta bedömning.
Jag välkomnar Jan Lindholms engagemang i frågor om biodiversitet, fiske och nationalälvar. Det är en viktig diskussion. Som minister måste man dock respektera remissinstanserna och deras arbete.
Det innebär att jag väljer att vänta till dess att vi har fått in alltihop och sammanställt de olika åsikter som finns. Det är särskilt viktigt eftersom det är komplicerande ärenden. Även om man här diskuterar det delbetänkande som Vattenverksamhetsutredningen lämnade nyligen om 4 kap.
6 § miljöbalken är det ett komplicerat sammanhang mellan miljöbalkens olika delar. Jag är dock övertygad om att vi kommer att fortsätta diskutera denna fråga också i riksdagens kammare, och det ser jag fram emot. Jag ber att få tacka för denna interpellationsdebatt.
Lena Ek (C):
Jag tror att vi är överens om att den nya reformen inte har fungerat som det var tänkt. Det är därför som regeringen har vidtagit åtgärder på de här tre områdena för att rätta till detta och för att få besked.
Samtidigt kan jag konstatera att i den motion som S, V och MP gemensamt lämnade in handlar det om väsentligt skärpta krav. Om man tittar på detaljerna i motionen kan man se att det inte alls skulle vara särskilt mycket lättare att bygga i strandnära lägen i glesbygd.
Det beror kanske på att det var en trepartimotion i sällskap med Vänsterpartiet och Miljöpartiet, men icke desto mindre är det en gemensam motion inlämnad. Då måste jag be att få ett besked. Är det den här motionen som ni står för? Eller har ni bytt åsikt sedan dess?
När det gäller de hårt exploaterade områden är det alldeles självklart, och det är också en av anledningarna till att regeringen har lämnat de besked som jag har lämnat i interpellationssvaret, att man måste fundera över hur man skyddar särskilt känsliga områden där det redan är hårt exploaterat.
Jag kommer själv från en kommun med väldigt mycket strandnära lägen, oerhört lång kustremsa och tusentals öar. Där finns det gott om plats utan att man vare sig förstör naturvärden eller omöjliggör för människor att komma ned till stranden, paddla kanot och njuta av den svenska kustlinjen eller de svenska sjöarna som faktiskt är fantastiska.
Jag tycker att den här interpellationsdebatten är mycket intressant på det viset att vi har sett att det inte fungerar bra och vi har lagt ut de här uppdragen. Jag skulle vilja ha ett besked från Socialdemokraterna om ni står fast vid den inlämnade riksdagsmotionen eller om ni har bytt åsikt.
Lena Ek (C):
Vi skulle kunna prata länge om skönheten i skärgården i Bohuslän. En av anledningarna till att regeringen nu har sett till att vi har ett naturrum är att människor ska kunna se och förstå vad den här fantastiska miljön innebär och glädjas över vår gemensamma tillgång. Där är allemansrätten naturligtvis fantastisk.
Jag konstaterar att vi har två talare från Socialdemokraterna som lyfter fram varsin sida av problemet. Den ena pratar oerhört starkt om skyddet av allemansrätten och skyddet av värdefulla områden. Det är fantastiskt bra. Den andra pratar oerhört starkt om landsbygden och möjligheten att utveckla strandnära skydd. Det är fantastiskt bra. Men min fråga till interpellanten och till Jan-Olof Larsson, som också har begärt inträde i debatten, var: Vilken åsikt är Socialdemokraternas?
Det här är en motion tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet som faktiskt inte riktigt speglar de inlägg som vi har hört i kammaren i kväll. Eller stryk "riktigt". Det är ganska stor skillnad, måste jag säga. Regeringen har sett att tillämpningen av den här lagen inte fungerande som det var tänkt redan i mycket tidigt skede. Det är anledningen till att tre uppdrag är lagda.
Naturvårdsverket och Boverket ska se över hur reglerna fungerar och föreslå ändringar. Kommunerna, särskilt landsbygdskommunerna, ser det här som en möjlighet till utveckling och till att skapa en bra livskvalitet inte bara för dem som bor i kommunen utan också för dem som man hoppas ska flytta in eller för de ungdomar som ska flytta tillbaka. Det gäller att underlätta för ett sådant planeringsarbete. Jag var i Säffle för två veckor sedan och diskuterade just hur de hade plockat fram LIS-områden.
De hade gjort det som en konstruktiv del i planen att utveckla kommunen på ett klimatvänligt sätt. Det är mycket olika hur det fungerar i olika delar av landet.
När det gäller landsbygdsutveckling nås jag av rapporter från partimedlemmar och intresserade och bekymrade människor som funderar över hur det ser ut i Norrbotten just nu med länsstyrelsens diskussioner där om hur man ska hantera strandskyddsområden.
Det är anledningen till att vi har lagt pengar på en informations- och kompetensinsats om strandskyddsreglerna, och det är nog väldigt viktigt. Delegationen som tillsattes nu i mars heter Delegation för en långsiktig tillämpning av strandskyddsreglerna.
Den har som uppgift att utföra och samordna en informations- och kunskapsinsats gällande tillämpningen av strandskyddsreglerna i miljöbalken och plan- och bygglagen. Delegationen ska fokusera på att sammanställa och sprida kunskaper om strandskyddsreglerna, främja samverkan och utbyte av erfarenheter samt underlätta samarbete mellan berörda aktörer. Jag tror att det är väldigt viktigt och en del av lösningen, förutom de andra två uppdragen.
Det kanske kan göra att tillämpningen kan ensas bättre mellan olika länsstyrelser såvitt det finns enskilda länsstyrelser som skiljer ut sig i den här frågan.
Lena Ek (C):
Jag noterar att Sven-Erik Bucht inte vill gå in i en diskussion om den partimotion som han har väckt tillsammans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Men det finns ju en anledning; det vet vi. De tre uppdrag som vi har gett till Boverket och Naturvårdsverket kommer att redovisas.
De kommer att se om det behövs en skärpning av reglerna eller om det behövs en skärpning av tillämpningen. Då får man titta på hur det ser ut i olika länsstyrelser i olika delar av landet, hur den här hanteringen har gått till och hur den går till. Om det finns behov av det avser vi att återkomma. Finns det bara behov av att vara tydligare med informations- och kompetensinsatser kan det hända att det räcker med det. Det får vi se när materialet kommer fram.
Vi tar i alla fall det här på allvar, för områden som behöver skyddas ska skyddas, precis som Sven-Erik Bucht säger, och där tror jag att vi är helt överens.
Men det finns också väldiga mängder med stränder, insjöar och öar i det här landet som skulle kunna göras mer tillgängliga för människor för att öka både utvecklingskraften på landsbygden och livskvaliteten för många människor. Det är otroligt viktigt. Det är också vår utgångspunkt i Centerpartiet och i alliansregeringen.
Sedan tror jag nog avslutningsvis att vi behöver fundera över hur tillämpningen av LIS-områdena och beslutsgångarna är i olika länsstyrelser och se till att ensa deras handläggning. Jag ber att få tacka för en viktig och värdefull debatt.
Lena Ek (C):
Grundläggande i miljöpolitiken är - och det tror jag ändå att vi är överens om, Jens Holm - polluter pays principle. Myndigheter, företag och kommuner kan inte låta bli att göra någonting åt klimatfrågan och sedan begära skattemedel för att klara av resultatet.
Vi har alla ett gemensamt ansvar för klimatfrågan, vi har alla ett gemensamt ansvar för att dra ned utsläppen och vi har alla ett gemensamt ansvar för att klimatanpassa vårt samhälle till den här förändringen. Hur kan man då ta detta ansvar? Där har staten en stor roll. Där har regeringen, och vi alla, en stor roll. Men det handlar om kunskapsuppbyggnad.
Det handlar om att tala om vad klimateffekterna innebär i Sverige. Jag ska ägna någon minut åt detta. Det här är väl känt. Det finns mängder av olika utredningar. Den första var Klimat- och sårbarhetsutredningen som pekade på detta. Sedan kom den klimatutredning och klimatproposition som jag nämnde i det förra svaret.
Det finns ett stort antal utredningar och underlag från Naturvårdsverket och forskningsinstitutioner, och allt är betalt med statliga forskningsmedel. Kunskapen finns där. Det här kommer att innebära påfrestningar för dricksvattenförsörjningen - både för våra stora ytvattentäkter och för våra brunnar och grundvattentäkterna som kommunerna använder.
Det här arbetet sköts av Livsmedelsverket och Naturvårdsverket. Det finns rapporter och kunskap därifrån. Det finns pågående uppdrag för att hantera detta. Samma sak gäller avloppssidan. Det finns också en rad svenska utredningar om it-säkerheten. Man ska naturligtvis inte placera viktiga servrar på ställen där det kan ske översvämningar. Det säger sunt förnuft.
Ändå hittar vi många gånger viktiga funktioner placerade på sådana ställen. Det gäller elcentraler, dataservrar och styrsystem över huvud taget som ligger för lågt och har en översvämningsrisk. Här måste det till planering. Jag skulle kunna fortsätta på det här viset när det gäller matproduktion, stormar, transportsystem och så vidare.
Det här måste vara en allmän del av alla myndigheters eget ansvar - att planera för kommande risker. Det uppdraget har alla myndigheter. Det är fullständigt självklart. När det gäller resurser lägger regeringen resurser på att se till att det finns forskning och kunskap framme. De olika sektorsmyndigheterna har sitt planeringsansvar för de här klimatanpassningsåtgärderna. De tar också det ansvaret.
Tittar man in i deras verksamhet hittar man det materialet. Jag delar Jens Holms oro över att beredskapen att agera är så låg utifrån den kunskap vi har och att beredskapen att planera är så låg utifrån den kunskap vi har. Därför har jag två pågående arbetsprocesser.
Den ena handlar om Klimatfärdplan 2050 där vi tittar igenom frågor om klimatsänkningar och anpassningsfrågor i ett sektorsperspektiv. Den andra är en klimatturné till ett tiotal kommuner nu under våren där jag rent konkret hör efter vad de gör och hur kommunala företrädare funderar när det gäller de här problemen.
Lena Ek (C):
Ja, Jens Holm, du är visserligen oppositionspolitiker, men . Det kunskapscentrum som fått anslag för att föra ut frågor om klimatanpassning och klimatförändringar i det svenska samhället bygger på hela SMHI:s verksamhet och de därtill knutna forskarnätverken.
Det är alldeles självklart. Det är för att dra ut essensen ur och få struktur på det hela som Rossby kunskapscentrum har etablerats. Det tycker jag är ett bra beslut, men det innebär inte att de börjar från noll.
Den palett av rapporter och utredningar, framtagna av olika sektorsansvariga myndigheter, har en guidande roll. Det innebär att det sedan många år finns ett förberedelsearbete för att uppmärksamma relevanta beslutsfattare på vad som behöver göras i det långsiktiga klimatanpassningsarbetet.
För att det verkligen ska ske har länsstyrelserna i uppdrag att se till att det tas fram regionala anpassningsplaner. De ska kunna plocka kunskap från alla universitet, utredningar och forskningsrapporter som finns, samt från all den myndighetsaktivitet som pågår på det här området. Det blir inte bättre av att man gör det om och om igen, utan det gäller att utnyttja resurserna effektivt.
Staten har här ett ansvar. Vi har ett koordinerande ansvar i det här sammanhanget och ansvar för att kunskap ska komma fram. När det gäller det arbetet är Miljödepartementet inblandat liksom Socialdepartementets myndighet Statens geotekniska institut, Lantmäteriet, Försvarsdepartementet och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap.
Landsbygdsdepartementet har uppdragit arbetet åt Skogsstyrelsen, Jordbruksverket, Livsmedelsverket, Statens veterinärmedicinska anstalt och så vidare. Under Näringsdepartement har vi Statens energimyndighet, Svenska kraftnät, Post- och telestyrelsen, Transportstyrelsen, Trafikverket och Sjöfartsverket. Alla dessa myndigheter arbetar med klimatanpassningsfrågor.
Kommuner har planeringsmonopol, vilket är ett väl känt faktum. Därför ställer vi all denna kunskapsmassa till förfogande för de kommuner som har planeringsmonopol när det gäller vatten, avlopp och annat som, i ökande grad, behöver åtgärdas under åren framöver.
Jag noterar att trots den massiva satsningen från regeringen och från samtliga svenska universitet har alla kommuner ännu inte påbörjat analysarbetet. Det är en brist, och den har vi försökt åtgärda genom att ge länsstyrelserna detta uppdrag.
Till yttermera visso har jag själv försökt ta den ledande rollen i opinionsbildningen i den här frågan genom att besöka olika kommuner runt om i Sverige. Jag har hittills under våren varit i Säffle, som har ett mycket bra arbete på gång och som känns väldigt tryggt. Jag har varit i Linköping, som bestämt sig för att som stad och kommun vara klimatneutralt år 2025.
De bedriver ett kombinerat arbete gällande klimat- och anpassningsfrågor. Jag var i Lund förra veckan och ska fortsätta på det viset för att bilda opinion. Det är klart att det behövs kommunala klimatfärdplaner 2050.
Lena Ek (C):
En fråga blir inte alltid bättre för att den ställs flera gånger. Höjddatabasen är naturligtvis oerhört viktig för att vi ska se vilka områden som är mest utsatta och var man först behöver vidta åtgärder. Det är ett viktigt verktyg för kommuner och länsstyrelser i planeringsarbetet. Sedan ska den användas.
Vi ska inte göra nya databaser allt eftersom, utan den ska användas. När det gäller klimatanpassning finns ett anslagssparande - det framgår inte av handlingarna - som innebär att i stället för att låta pengarna ligga kvar till nästa år har man tagit 15 miljoner och fyllt på med dem. Det tycker jag är ett vettigt sätt att använda skattebetalarnas pengar. Det ger totalt 117 miljoner, vilket framgår av budgeten.
Jag tycker att det är lite orättvist att racka ned på kunskapscentrumet. Det etablerades förra året, har nyanställt folk och håller nu på att hitta sina arbetsmetoder. Trots det har de hunnit få upp en databas och göra den känd; inte så känd som den behöver vara, det håller jag med om, men de fortsätter att jobba med det. Antalet besökare ökade med drygt 40 procent under 2012, vilket jag tycker är bra.
De har kommit i gång bra, de kommer vartefter att bli alltmer kända och de har den jästen-i-degen-funktion som de ska ha. Miljöpolitiken är inte en persons ansvar. Den är allas ansvar. Det är så jag jobbar med hela miljöpolitiken. Varje sektorsmyndighet i staten ska ta ansvar för klimatanpassningen. De uppdragen är lagda.
Därefter gäller det att följa upp det hela och se till att myndigheterna gör sitt jobb. Det tror jag att de kommer att göra.
Lena Ek (C):
De 16 svenska miljökvalitetsmålen har beslutats därför att de behövs. Det finns en allvarlig bakgrund till dem. Därför känns det väldigt bra att vi nu har gått igenom redovisningssystemet och underlaget runt det, så att vi har tuffa och ordentliga granskningar av var vi ligger på vägen mot att så småningom nå våra svenska miljömål.
Det vi just nu håller på med är den fördjupade utvärdering som flera myndigheter har gjort. Vi analyserar dem och avser att återkomma i budgetpropositionen med förslag vad gäller miljökvalitetsmålen. Redan nu kan jag säga att regeringen avser att lägga fram en proposition inom kemikalieområdet.
Underlaget till propositionen är just miljömålsberedningens förslag till strategi för Sveriges arbete för en giftfri miljö. Vi har också nyligen fått resultatet från Avfallsutredningen, som naturligtvis har kopplingar till flera av miljömålen.
Vi håller nu på att bereda detta i Regeringskansliet i ett lite större sammanhang för att diskutera mer av de kretsloppsfrågor som vi behöver lösa. Vidare jobbar Naturvårdsverket med program för avfallsförebyggande, och det känns som en väldigt viktig fråga som också berör flera av miljömålen. Alldeles nyligen har regeringen också beslutat om 13 nya etappmål i miljömålssystemet.
Det är ett stort jobb, men det är en viktig guide för att vi ska nå de miljömål som vi har beslutat om. Särskilt skulle jag vilja lyfta fram de fyra prioriterade områdena Luftföroreningar, Farliga ämnen, Avfall och Biologisk mångfald. Allt detta påverkar flera av de svenska miljömålen.
Kemikalieinspektionen arbetar ju med en handlingsplan för giftfri vardag, och det påverkar målen Giftfri miljö och God bebyggd miljö. Nu i januari har vi tillsatt en utredning för att synliggöra värdet av ekosystemtjänster. Det berör också flera av de svenska miljömålen och är avsett för att vi ska kunna ta ett par rejäla steg framåt mot att uppnå de svenska miljömålen.
I april förra året tillsatte vi Vattenverksutredningen. Där finns också tydliga kopplingar till främst de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. Naturvårdsverket har i samråd med Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att ta fram förslag på handlingsplan för grön infrastruktur på regional nivå i land- och vattenmiljön.
Det berör också en handfull av de svenska miljömålen. Vi har också gett Statskontoret i uppdrag att utvärdera myndigheternas arbete inom miljömålssystemet för att se hur olika sektorsmyndigheter lever upp till det ansvar de har och hur deras miljöarbete bidrar till att nå generationsmål och miljökvalitetsmål. Detta handlar om sektorsmyndigheter.
Det handlar om bostäder, vatten, infrastruktur, utbildning, skog och matproduktion och om alla de områden som berörs av de svenska miljömålen. Därmed tycker jag att vi under det senaste året har fört arbetet rejält och tydligt framåt när det gäller att närma oss de svenska miljömålen.
Det tycker jag är bra.
Lena Ek (C):
Jag skulle också kunna använda mina fyra minuter till att räkna upp olika möjliga reformer, men nu var det inte detta frågan gällde. Frågan gällde hur vi får fram detta. Hur tar vi steg åt rätt håll? Vi har i grundlagen väldigt tydliga krav på hur ärenden ska beredas.
Det är därför alla förslag börjar med regleringsbrev, med särskilda uppdrag, med utredningar och med remissomgångar.
Jag har använt fyra minuter för att redogöra för de uppdrag som är utlagda - listan är inte ens fullständig, utan jag skulle kunna hålla på längre - för att vi ska ha ett rejält underlag för att ta steg framåt för att nå de svenska miljömålen.
När det handlar om så här stora samhällsförändringar krävs det systematik i hur man arbetar. Jag tror att det är viktigt för att man ska kunna göra detta så bra som möjligt. Däri ingår också att göra det så kostnadseffektivt som möjligt.
Det är också därför som det är väldigt bra, förutom det som handlar om hur vi får fram underlag till olika slag av reformer för att nå våra svenska miljömål, att de svenska myndigheterna, 190 stycken, har ett miljöledningssystem enligt miljöledningsförordningen. Det ska finnas miljöpolicy och miljömål som ska bidra till en hållbar utveckling och till att man når de nationella miljökvalitetsmålen. Det här är en kombination. Man lägger ut kraven.
Man ser också till att följa upp dem. Där har vi Statskontorets uppdrag, som jag nämnde alldeles nyss, som jag själv tror kommer att betyda väldigt mycket, eftersom de här myndigheterna har ett utvecklingsansvar på sina respektive sektorsområden Till detta kommer att Riksrevisionen granskar olika aspekter av klimat- och energipolitiken. Det tycker jag personligen är oerhört bra.
Det innebär att man upptäcker var det här miljöansvaret inte tas på allvar, hos vilka myndigheter. Men man anger också förbättringsmöjligheter. Riksrevisionens rekommendationer har redovisats till riksdagen i särskilda skrivelser. De är på sina områden väldigt detaljerade, tycker jag, och oerhört användbara i vår gemensamma ambition att vi ska komma längre på det här området.
Det kommer en slutrapport under året vad gäller det här. Sammantaget skulle jag vilja säga att det pågår ett rejält och gediget arbete för att ge oss en bättre kunskapsbas när det gäller var vi faktiskt står. Det är inte så övergripande och summariskt som det har varit förut.
Det handlar om att se till att lägga ut de uppdrag som behövs och skaffa oss det beredningsunderlag som vi behöver enligt den svenska grundlagen för att komma vidare samtidigt som vi på de svenska sektorsmyndigheterna har ett väldigt tydligt uttalat ansvar. Vi har en uppföljning, en specialgranskning av Statskontoret. Riksrevisionen har också jobbat med de här frågorna.
Därmed har vi, tycker jag, en sammantagen arbetsmetod som kommer att föra oss framåt mot målet att nå de svenska miljökvalitetsmålen.
Lena Ek (C):
Ja, jag tror att vi kommer att behöva diskutera frågan hur Sverige ska uppnå de svenska miljökvalitetsmålen många gånger framöver, för vi har väldigt långt kvar. Som jag sade när vi inledde den här viktiga interpellationsdebatten är det här en väldigt viktig diskussion. Jag beklagar att det bara är Jens Holm som är närvarande i kammaren. Det borde ha varit flera representanter från alla riksdagens partier, tycker jag.
Jag, som miljöminister, och mina företrädare har försökt se till att det här ska göras på ett systematiskt sätt. Det är viktigt med kunskap. Det är viktigt med uppdrag. Det är viktigt med en strategisk ledning, mål, etappmål och uppföljningar. Det som vi har satt på plats under det senaste året är fler etappmål. Det är en mycket tuffare granskning av var vi står när det gäller de svenska miljömålen. Det är en större transparens. Det är väldigt viktigt.
Statskontoret har i uppdrag att titta särskilt på vissa myndigheter. Vi har ett miljöledningssystem där alla sektorsmyndigheter har ansvar för att de svenska miljömålen ska nås. Och Riksrevisionen följer upp detta. Samtidigt är det så att när det gäller nya förslag och nya reformer ställer grundlagen det kravet att det ska finnas ett ordentligt beredningsunderlag.
Det är anledningen till att jag här har gjort en lång uppräkning av olika uppdrag som vi har lämnat ut för att just kunna ta steg vidare när det gäller de 16 svenska miljökvalitetsmålen. Nu är den här interpellationen utformad så att frågan handlar om vad jag avser att göra för att vi ska nå våra 16 svenska miljökvalitetsmål. Den handlar inte om skogspolitik.
Men generellt kan jag säga att skogspolitiken är utformad så att hänsyn och produktionsansvar är likställda. Skogsstyrelsen har ansvar för att se till att det blir så. Och de har naturligtvis samma sektorsansvar som alla andra svenska myndigheter har för att vi ska nå våra svenska miljökvalitetsmål.