KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Daniel Riazat har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att återupprätta en jämlik förskola för alla barn oavsett var de bor. Förskolan spelar en viktig roll för barns allsidiga utveckling och bidrar till att skapa likvärdiga förutsättningar inför skolstarten.
Det finns flera faktorer som påverkar kvaliteten i förskolan, till exempel det pedagogiska ledarskapet, personalens utbildning och möjligheter till fortbildning, personaltäthet samt barngruppernas storlek. Det är viktigt att alla barn får tillgång till en förskola av hög kvalitet, och det är därför regeringen riktar olika satsningar mot förskolan.
När det gäller barngrupper i förskolan anges i skollagen att huvudmannen ska se till att barngrupperna har en lämplig sammansättning och storlek och att barnen även i övrigt erbjuds en god miljö. Statens skolverk har även angett riktmärken för gruppstorlekar i kommentarerna till myndighetens allmänna råd om måluppfyllelse i förskolan.
Det finns sedan 2016 en satsning på mindre barngrupper i förskolan, och under 2020 uppgår statsbidraget till 1 228 miljoner kronor. Bidraget ska gå till insatser som minskar eller motverkar en ökning av barngruppernas storlek i förskolan. Gruppens storlek ska vara densamma under större delen av dagen och över tid.
Det är inte tillåtet att använda bidraget för att skapa mindre barngrupper under en begränsad del av dagen. Skolverket ska följa upp och utvärdera effekterna av statsbidraget. Bidraget kan krävas tillbaka bland annat om det inte har använts till det ändamål det har lämnats för. Skolverkets statistik visar att barngrupperna i förskolan har minskat kraftigt de senaste åren och inte har varit så små sedan 1992.
Under åren 2015 till 2018 minskade den genomsnittliga barngruppen från 16,7 till 15,4 barn per grupp. Enligt Skolverket kan både införandet av riktmärket och statsbidraget ha lett till minskade barngrupper. Detta är en positiv utveckling som visar att regeringens politik har haft effekt.
Som Daniel Riazat nämner finns det reglerat i skollagen hur många timmar en kommun är skyldig att erbjuda barnen i förskolan. Detta är en miniminivå, och antalet timmar som erbjuds kan därför variera mellan kommuner. Alla barn i förskolan har rätt att bli sedda och få möjligheter till lek och pedagogiska utmaningar. Det är grundläggande att vi har en likvärdig förskola i hela landet. Frågor som rör kvaliteten i förskolan är mycket viktiga.
Regeringen följer därför noga effekterna av gjorda insatser och utvecklingen av förskolans kvalitet. Om satsningarna inte leder till förbättrad kvalitet kan regeringen i framtiden överväga ändringar i denna fråga.
Anna Ekström (S):
Vi har all anledning att vara mycket stolta över vår svenska förskola. Ta till exempel den PISA-undersökning som kom i december förra året! Den visade mycket glädjande att de svenska eleverna numera lär sig mer än vad elever gjorde för tre år sedan, för sex år sedan och för tolv år sedan.
Samtidigt visade PISA-undersökningen att de elever som fått gå i en pedagogiskt genomtänkt förskola i mer än ett år i genomsnitt ligger ett helt skolår före i matematik jämfört med dem som inte fått göra det. Det är också fantastiskt att besöka våra förskolor och se vilken fantastisk och fin verksamhet som erbjuds många barn. Fru talman!
Jag ska inte sticka under stol med att jag delar Daniel Riazats oro över mycket av det som sker i svensk förskola. Jag får också många vittnesmål om bristande arbetsmiljö. När jag för några år sedan var ute och träffade förskollärare och barnskötare fick jag höra mycket talas om behovet av att höja lönerna i verksamheterna.
Nu för tiden reses allt oftare frågor just om arbetsmiljön. Jag delar också Daniel Riazats oro när det gäller graden av behörighet. Vi har i svensk skola, och kanske ännu tydligare i svensk förskola, väldigt stora problem med brist på utbildad personal. Den bristen gäller förskollärare.
Det ser vi framför allt i de förskolor som finns i de områden där barnen kanske behöver förskolan allra bäst. Där är det ofta en svårighet att rekrytera förskollärare. Det är också så att vi har behov av en annan yrkesgrupp i förskolan, nämligen välutbildade barnskötare.
Vi har under senare år kunnat se hur viktigt det är att rekryteringen till barn- och fritidsprogrammet på gymnasieskolan fungerar på ett sådant sätt att vi får många sökande på den kanten. Jag delar Daniel Riazats åsikt att vi måste göra mer tillsammans för att stärka arbetsmiljön och behörighetsläget. Därför är det bra att regeringen arbetar med att se till att det finns resurser till den kommunala sektorn i allmänhet och till förskolan i synnerhet.
Jag kan fråga Daniel Riazat om han kan peka på ett år när förskolan har fått mer statliga bidrag än vad den får nu. Jag är väldigt stolt över den statistik som så tydligt visar att barngrupperna har minskat. Jag har stor förståelse för förskollärare som säger att de inte känner igen det från sin vardag.
Men att avfärda statistik som är framtagen på ett vedertaget sätt med att det är siffror tycker jag är lite tråkigt när vi diskuterar saken i Sveriges riksdag. Låt oss tillsammans, Daniel Riazat, se till att vi kan fortsätta att stärka förskolan. Den är väldigt betydelsefull för många barn. Låt oss tillsammans se till att motverka de många krafter som i dag ifrågasätter förskolan.
De ifrågasätter att man ska ha en bra genuspedagogik, att barn ska leka i förskolan, eller å andra sidan att barn ska lära sig mycket i förskolan. Det finns mycket att göra för att stärka svensk förskola med samförståndet som grund.
Anna Ekström (S):
En jämlik förskola , som det står i Daniel Riazats interpellation, är en förpliktande rubrik. Har vi i dag en jämlik förskola i Sverige? Vi har en förskola som jag är stolt över, men vi har en förskola som måste göra mer för att alla barn och elever ska ha lärt sig riktigt mycket när de sedan kommer till skolan.
En sak som vi inte har berört i den här interpellationsdebatten är de stora satsningar som görs på att stärka språkutvecklingen tidigt i förskolan och att göra detta på ett sätt som stämmer väl överens med förskolans pedagogiska uppdrag, nämligen en pedagogik som bygger på en undervisning som bygger på lek. Vi utreder just nu hur man kan stärka den svenska språkförskolan och hur vi också kan se till att fler barn går i förskolan.
Statistiken talar nämligen ett obarmhärtigt språk. Den visar att just de barn som bäst behöver förskolan - barn till arbetslösa, barn till nyanlända och barn till föräldrar som inte har så lång utbildning - hör till de grupper där deltagandet i förskolan är som lägst. Det finns alltså mycket att göra för att stärka en likvärdig förskola. Men vi måste också gå vidare med att se till att vi får personal till förskolan.
Vi måste se till att fler vill bli förskollärare, att fler vill bli barnskötare och att fler barnskötare också går vidare och blir förskollärare. Det är mycket som måste göras samtidigt. Allt detta kräver förstås resurser, och därför är det positivt att regeringen, väl medveten om att detta är ett kommunalt ansvar, bidrar till den kommunala ekonomin.
Men regeringen säkerställer också att vi har statliga bidrag som återigen, vill jag hävda, ligger på en nivå som det är svårt att hitta motsvarigheten till när vi tittar på de statliga bidragens historia. Allt detta är nödvändigt om vi ska ha en förskola att vara stolta över. Jag är mycket medveten om att vi måste göra mer, för vår svenska förskola förtjänar stöd.
Anna Ekström (S):
Cassandra Sundin har frågat mig om jag och regeringen avser att verka för att kunskapskravet vad gäller allemansrätten ska bibehållas eller om förslaget om ett borttagande kommer att accepteras. Svensk skola ska fokusera på kunskap och bildning. Det är viktigt att kurs- och ämnesplanerna utgör ett bra arbetsverktyg för lärarna både vid planering av undervisningens innehåll och vid bedömning av elevernas kunskaper.
Den 18 december 2019 överlämnade Statens skolverk förslag om reviderade kurs- och ämnesplaner till regeringen. Skolverkets förslag bereds för närvarande inom Regeringskansliet och tillsammans med Centerpartiet och Liberalerna. Jag kan inte förekomma den beredning som nu görs. För mig är det dock viktigt att kurs- och ämnesplanerna tar upp det man behöver lära sig i svensk skola.
Den grundlagsskyddade allemansrätten och kunskapen om vad den innebär är viktiga frågor, och jag noterar att i Skolverkets förslag till reviderad kursplan för ämnet idrott och hälsa finns allemansrätten tydligt framskriven i det centrala innehållet. Det är i sammanhanget viktigt att understryka att grundskolans kursplaner består av ämnets syfte och centralt innehåll och kompletteras med kunskapskrav.
Ämnets syfte beskriver vilka kunskaper eleverna ska få möjlighet att utveckla genom undervisningen och avslutas med ett antal punkter som fungerar som långsiktiga mål. Det centrala innehållet anger vilket obligatoriskt innehåll som undervisningen ska behandla. Kunskapskraven anger vilka kunskaper som krävs för de olika betygen.
De är formulerade utifrån de långsiktiga målen och det centrala innehållet och behöver läsas och tolkas i förhållande till syftet, det centrala innehållet och den undervisning som har bedrivits.
Anna Ekström (S):
Jag vill inleda med att slå fast att det inte råder någon som helst tvekan om att allemansrätten inte bara är en grundlagsskyddad företeelse i Sverige utan någonting som är väldigt viktigt för oss svenskar. Det råder ingen tvekan om att allemansrätten är mycket viktig.
Den är så viktig att den ganska länge har varit en självklar del av skolans undervisning. Det som är allemansrätten kan dessutom med fördel behandlas i flera olika ämnen. Sedan ett tag tillbaka har vi dock haft i kursplanen för idrott och hälsa att barn ska lära sig om allemansrätten.
Den som vill att svenska barn verkligen ska få till sig denna viktiga kunskap bör se till att det finns inskrivet i skolans kursplan. Det vanliga, fru talman, när man skriver kursplaner är att man anger det som är allra viktigast att undervisningen ska handla om i det centrala innehållet. Det centrala innehållet är inte valfritt. Det är inte möjligt att välja bort, utan det är statens sätt att beskriva vad undervisningen ska handla om.
Jag vill som sagt inte föregripa exakt hur dessa olika kunskapskrav och kursplaner, det centrala innehållet samt mål och syften med de olika ämnena kommer att slutligt formuleras. Vi kommer att göra detta arbete inom Regeringskansliet och tillsammans med Centern och Liberalerna.
Jag kan dock försäkra att det kunskapsområde som är vår allemansrätt kommer att ha en plats i skolans undervisning - något annat vore alldeles otänkbart. Att jag sedan inte kan svara exakt på under vilken rubrik detta kommer att presenteras i de kommande kursplaneskrivningarna hoppas jag att riksdagen har förståelse för.
Anna Ekström (S):
Jag får än en gång understryka att det som vi här diskuterar inte är huruvida allemansrätten har en plats eller inte i svensk skola. Allemansrätten har en självklar plats i svensk skola.
Med all respekt för ledamotens analys av hur man bör formulera en kursplan, vilka ord som bör återfinnas under rubriken Centralt innehåll och vilka ord som bör återfinnas under rubriken Kunskapskrav, har jag nog ändå lite större förtroende för Sveriges lärare. Sveriges lärare har ett svårt jobb. De har en tuff uppgift.
Det ligger på oss som formulerar de kursplaner som lärarna ska arbeta efter att göra formuleringarna så bra som möjligt. Skolverket har tagit fram ett förslag till kursplaner, med kunskapskrav, med centralt innehåll och med mål och syfte, och skickat ut det på en bred remiss till lärarnas organisationer och ämneslärarföreningar.
Men man har också gått ut brett med möjlighet för alla Sveriges lärare, också för idrottsrörelsen och den breda och viktiga rörelsen för friluftsliv i Sverige, att komma in med synpunkter på hur kursplanerna ska vara formulerade. Jag kommer naturligtvis i detta arbete att ta stor hänsyn till vad lärarna själva tycker är bäst.
Lärarna vet ju ändå bäst hur undervisningen ska bedrivas och var olika bestämmelser bör formuleras i deras styrdokument. Det vi talar om är faktiskt lärarnas arbetsredskap, och lärarna är nog bäst på att bedöma hur dessa redskap bör se ut. Återigen, fru talman: Så länge beredningen pågår i Regeringskansliet kan jag inte göra några tvärsäkra uttalanden om hur kunskapskrav, centralt innehåll, ämne och syfte kommer att formuleras.
Men jag kan försäkra alla som lyssnar på den här debatten att det absolut inte finns någon grund för påståenden om att allemansrätten på något vis inte skulle ha en plats i den svenska skolan.
Anna Ekström (S):
Med viss reservation för att mitt minne kanske sviker mig tror jag att den skrivning som ledamoten läste upp kom med anledning av det förslag till nya kursplaner som var ute på remiss. Men jag ska låta det vara osagt. Jag är lite osäker på kronologin i debattinläggen här.
För mig är det viktiga att Sveriges barn och elever får en rik och bra kunskap om allemansrätten, att de vet vilka fantastiska möjligheter vi har i Sverige att komma ut i naturen och röra oss fritt i hela vårt land. Det är en viktig del av den svenska historia som vi socialdemokrater har varit med och byggt upp under 1900-talet och som har lett fram till att Sverige har blivit ett land som väldigt många ser upp till.
Jag har höga förväntningar på det arbete som vi nu ska göra med kursplaneskrivningar, kunskapskrav, centralt innehåll, ämne och syfte. Och jag kan försäkra Cassandra Sundin och alla andra som lyssnar om att allemansrätten kommer att ha en given plats i den svenska skolan. Sedan kan jag inte i det här skedet tala om exakt på vilken sida och under vilken rubrik det kommer att stå.
Men jag har ett mycket stort förtroende för att Sveriges lärare, inte minst Sveriges lärare i idrott och hälsa, också framöver kommer att ta sin uppgift på stort allvar. Var det här än finns inskrivet är jag övertygad om att lärarna kommer att se till att barnen lär sig mycket. Allemansrätten är en viktig del i Sverige. Den är en viktig del för oss svenskar, och den ska vara en viktig del i svensk skola.
Anna Ekström (S):
har frågat mig vilken forskning Skolverket stöder sig på när det gäller användning av skärmar i förskolan hos barn i olika åldrar. Hon har även frågat mig hur man säkerställer att den sammanlagda skärmtiden per dag inte överskrider WHO:s rekommendationer.
Förskolan ska stimulera barns utveckling och lärande samt erbjuda barnen en trygg omsorg. Alla barn och elever behöver få kunskap om hur digitaliseringen påverkar världen och våra liv. Utbildningen i förskolan ska bidra till att barnen utvecklar förståelse för den digitalisering som de möter i vardagen. Barnen ska ges möjlighet att utveckla sin förmåga att använda digital teknik. De ska även ges möjlighet att utveckla ett ansvarsfullt förhållningssätt till digital teknik.
Användningen av digital teknik i undervisningen i förskolan är relativt ny, och Statens skolverk har tagit hänsyn till den forskning som finns i arbetet med revideringen av läroplanen för förskolan. Skolverket har även involverat professionen, barn, experter inom datavetenskap och forskare i revideringen. Enligt skollagen ska även all utbildning vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet.
Barn ska utforska omvärlden, röra på sig, leka och träna sociala färdigheter i förskolan. Med stigande ålder ska de också ges möjlighet att förstå och använda digitala verktyg på ett sätt som stimulerar deras utveckling och lärande. För drygt ett år sedan presenterade WHO nya riktlinjer om fysisk aktivitet, stillasittande och sömn för barn under fem år.
I riktlinjerna förespråkas mycket riktigt vikten av att barn ges ordentligt med utrymme för lek och sömn och att stillasittande skärmtid begränsas. Revideringen av förskolans läroplan innebär inte att barn ska sitta mer framför skärmar. Hälsa och välbefinnande men även lekens betydelse för barns utveckling och lärande är något som lyfts fram ännu mer i den reviderade läroplanen för förskolan.
Användning av digitala verktyg i förskolan ska givetvis ske på ett ansvarsfullt och medvetet sätt som gynnar barnens utveckling och lärande. Här har jag full tilltro till förskolepersonalens kompetens och litar på att de förvaltar ansvaret väl.
Anna Ekström (S):
Min självklara utgångspunkt är att föräldrar har ett ansvar för sina barns skärmanvändande på fritiden. Något annat vore helt oerhört - att samhället på något vis skulle gå in med pekpinnar eller synpunkter på hur barn och föräldrar ska umgås i hemmet. Jag planerar därför inga förändringar i något regelverk.
Låt mig kommentera det Gudrun Brunegård sa mot slutet av sitt anförande om att barn ändå tittar på skärmar. Ja, så är det verkligen. Alla som umgås med barn vet att skärmarna har blivit en naturlig del av många barns liv.
I själva verket är det en av utgångspunkterna för att digital kompetens har skrivits in som något som förskolan ska arbeta med. I takt med ett ökat skärmanvändande och i takt med att skärmarna finns alltmer i barns vardag blir det viktigt att barn får en möjlighet att förstå vad det handlar om och en möjlighet att hantera dessa verktyg, som kan vara så positiva men som också kan medföra en hel del negativt.
Detta ska givetvis ske med stigande ålder och mognad. Det är också något som ska ske samtidigt som hela huvudverksamheten i förskolan är den lek som pedagogiken vilar på.
I den svenska förskolan ska barn klättra i träd - ja, lagom mycket så att de inte ramlar ned och slår sig - leka i sandlådan, lära sig hantera matbestick, om de inte lärt sig det hemma, och pröva på att snickra, måla och rita.
Men de ska också lite lätt börja träna på hur man använder den digitala teknik som i dag är ett sådant stort inslag i många barns och familjers liv. Min utgångspunkt är att de skrivningar som finns i förskolans läroplan är väl avvägda.
Med dem som grund kan vår kompetenta förskolepersonal ge barnen en ännu bättre start i livet där barnen inte bara får leka och utforska sin omvärld utan också med stigande ålder får lite bättre förutsättningar att förstå den del av vår omvärld som är den digitala tekniken.
Anna Ekström (S):
Gudrun Brunegårds interpellation handlar om forskningsstöd kring skärmtid och digitala verktyg för förskolebarn. Jag noterar dock att hela Gudrun Brunegårds inlägg enbart handlar om skärmtid.
De argument som förs fram och den analys som ledamoten gör är förmodligen den analys som ligger bakom att Skolverket i sina skrivningar för den nya läroplanen tydligt slår fast att syftet inte är att öka skärmtiden i skolan. För två veckor sedan var jag på förskolan Nyckelpigan i Vårby Gård.
Där har man en liten gullig robot som barnen kan programmera. När de programmerar den lilla gulliga roboten låter de den gå från ett avsnitt på en matta där det finns till exempel en katt, och sedan programmerar barnen roboten så att den ska gå en krånglig väg fram till symbolen för hatt. På mattan finns en massa olika rimparord.
Detta är ett utomordentligt sätt som förskolepersonalen använder för att se till att barn lär sig att rimma. Det är ganska svårt för förskolebarn att lära sig rimma, i synnerhet de förskolebarn som inte har svenska som modersmål. Då kan rimmande vara lite svårt att knäcka.
När det gäller roboten såg jag hur barnen med liv och lust, med enorm kreativitet, utan att sitta stilla och utan att vara i närheten av en skärm lyckades knäcka koden med leken som metod och lära sig rimma på både hatt och katt, bok och lok och en massa andra ord som är viktiga för svenska förskolebarn.
I den svenska förskolans läroplan fäster vi större och större avseende vid barns tidiga språkutveckling. Vi vet, med de integrationsutmaningar vi har i Sverige, hur viktigt det är att språkutvecklingen kommer tidigt. Samtidigt, fru talman, vet vi att förskolor där det går många barn som inte har svenska som modersmål ofta har personal som själva inte pratar perfekt svenska.
De pratar bra svenska, men det kan förekomma till exempel brytning, som förskolebarnens föräldrar är måna om att förskolebarnen ska träna bort. I det läget kan en pekbok där en röst läser upp sagan samtidigt som barnen pratar med pedagogen, ställer frågor, utforskar och tränar på ords uttal vara ett väldigt bra verktyg.
Alla som följer en sagostund på en förskola där pedagogen sitter med en sådan pekbok kan höra och se glada barn som intresserat tittar på pekboken och verkligen inte ser den som något annat än en bok, i synnerhet som den kan kompletteras med andra böcker samtidigt.
I Västerås var jag också med om en fantastisk genomgång med förskolebarn där personalen hade varit ute i naturen med barnen och fotograferat en massa olika fenomen där. Barnen hade själva varit med och tagit fram vilka delar de skulle fokusera på. På en pekskärm som var stor som hela väggen kom bilderna upp, den ena efter den andra. Personalen förstorade och förminskade, och man kunde rita på bilderna.
Jag såg inte passiva barn. Jag såg inte barn vars näthinnor påverkades. Jag såg glada och nyfikna barn som fick se bilder av sig själva ute i naturen. Det var perfekt förskolepedagogik. Det är precis på det sättet som vår kompetenta förskolepersonal kan dra nytta och glädje av den läroplan som förskolan har.
Anna Ekström (S):
Det verkar inte råda några som helst tveksamheter eller åsiktsskillnader mellan mig och Gudrun Brunegård. Barn som går i förskolan ska leka, och jag utgår från att Gudrun Brunegård håller med mig om att det är bra om barnen i förskolan börjar det livslånga lärande som ska göra att de kan hantera den digitala teknik som har blivit så viktig i vårt samhälle.
Jag noterar, fru talman, att jag står här med papper och penna och svarar på interpellantens frågor och att interpellanten läser från sin padda. Tekniken har på gott och ont blivit en del av vår verklighet, och då ska förstås barnen lära sig att hantera den. Samtidigt är det viktigt att slå fast att barns skärmtid inte är samma sak som förskolans arbete med digitalisering, som är så mycket mer.
Jag vill med kraft understryka att syftet med förändringarna i läroplanen på intet sätt är att barns skärmtid ska öka eller att vi ska uppmuntra till ett passivt skärmanvändande, utan syftet är att öka barns möjligheter och förutsättningar att på ett kreativt, kompetent och källkritiskt sätt använda den digitala teknik som är en viktig del av små barns vardag i dag.
Gudrun Brunegård ställde ett antal frågor som handlade om förskolans kommunikation med föräldrarna. Jag utgår ifrån att man på svenska förskolor kommunicerar också kring frågan om hur mycket barn kommer i kontakt med olika former av digitala verktyg. Jag vidhåller mitt tidigare uttalande om att barns skärmanvändande i hemmet är och ska vara föräldrarnas ansvar. Jag tackar Gudrun Brunegård för frågan.
Det är bra att vi uppmärksammar förskolans viktiga arbete med att se till att barn får en bra start i livet när det gäller det livslånga lärandet.