Lars Mejern Larsson (S):
Jag stöder naturligtvis alla socialdemokratiska reservationer i betänkandet, men för att vara extra tydlig yrkar jag bifall enbart till utskottets förslag under punkt 11, Utförande av drift och underhåll, så att det står klart. Herr talman!
För att uppnå de nationella och internationella miljö- och klimatmålen är det nödvändigt att fler reser med miljömässigt hållbara transporter - tåg. För att det ska bli verklighet måste tågen gå som tåget. Så är det inte i Sverige i dag.
Järnvägarna är dåliga. Tågen är dåliga. Hela tågstrukturen skriker efter ett rejält omtag. Tillförlitligheten i tågtrafiken i dagens Sverige är anmärkningsvärt låg.
Det är därför det ter sig helt naturligt att en majoritet i trafikutskottet och näringsutskottet vänder sig till regeringen för en uppskärpning.
Det gör vi genom ett tillkännagivande, vilket innebär att riksdagen tar beslut om att regeringen snarast återkommer till riksdagen med förslag om hur järnvägsunderhållet ska organiseras.
Vi gör det därför att vi, liksom svenska folket, inte längre kan stå och se på när tågtrafiken helt stannar upp, som den gjorde i går i ett soligt Stockholm, en helt vanlig dag i maj, eller i vintras när snökaos satte käppar i hjulen.
Ett tillkännagivande är ett sätt att utöva den demokratiska makten i vårt land. Det vet jag, det vet alla mina kamrater här inne i kammaren och det borde i alla fall infrastrukturminister Catharina Elmsäter-Svärd veta.
Därför är det med stor förvåning som jag läser att Elmsäter-Svärd har uttalat sig i ett TT-meddelande: "Jag hoppas att oppositionen inser att det här får konsekvenser och att man inte bara har gjort så här för att det är lite roligt." Herr talman!
Jag hade tänkt kommentera det här, men nej, jag väljer att avstå. Detta uttalande får stå för sig självt. Herr talman!
Låt mig nu måla upp en bild av hur det krackelerade Tågsverige ser ut, och, herr talman, det räcker med en tillbakablick den senaste veckan. Fredagen den 25 maj: Stort tågstopp i Stockholm - strömavbrott.
Tisdagen den 29 maj, fyra dagar senare: Driftstopp i Stockholm - kabelbrand. Onsdagen den 30 maj, i går: Nytt tågkaos i Stockholm - elfel.
Det här drabbar inte bara några resenärer, det drabbar jättemånga resenärer. Fredagens LO-kongress, med 350 ombud, gäster, massmedier och andra, fick skjuta upp konferensstarten en hel timme för tusentalet människor enbart på grund av tågförseningarna.
Själv var jag på väg från EU-nämndens sammanträde med tåg hem till Karlstad, men jag kom inte längre än till Centralen, och där fick jag stå tillsammans med över 500 frustrerade resenärer och vänta. Jag kände mig trots allt ganska lugn, för jag fick möjlighet att byta några ord med Per Vitalis, lokföraren.
Då förstod jag att vi kanske skulle komma i väg i alla fall. Han skulle ta oss hem till vackra Värmland. De tog oss till Kristinehamn, för den som är nyfiken, och sedan fick vi åka buss. Jag förstår den frustration som han och kollegerna på tåget kände.
Tänk att så ofta vara mitt uppe i kaoset, i stormens öga, få en massa skäll från folk och veta att du inte kan påverka situationen, när det enda du vill är att göra ditt jobb. Järnvägssystemets brister är någonting som gör sig påmint dagligen.
Det är som Upsala Nya Tidning skrev häromdagen: "Den som ofta åker tåg i Sverige vet att det är något av ett vågspel. Det går inte, som i exempelvis Schweiz, att förutsätta att tågen kör enligt tidtabellen."
Med detta i åtanke är det förvånande att Trafikverkets generaldirektör Gunnar Malm i Dagens Industri uttrycker oro över det tillkännagivande som trafikutskottets majoritet initierat.
Det kan ju knappast komma som en överraskning för Malm, eller för den delen för alliansföreträdarna, att det finns stora problem i Järnvägssverige. Inte ens hälften av det underhållsbehov som identifieras åtgärdas i tid.
Av alla underhållsproblem som kan orsaka trafikstörning eller olycksfara blir så mycket som vart femte fel inte åtgärdat i tid. Ska vi klara Sveriges tillväxt, fungerande arbetspendling och industrins godstransporter kan det inte fortsätta så här.
Jag säger som trafikutskottets ordförande här i riksdagen: Sverige har Europas mest fragmentiserade järnvägsunderhåll. Ett högteknologiskt samhälle som vårt kan mycket bättre, anser jag. Herr talman!
Vi socialdemokrater anser att Trafikverket bör ta ett tydligare helhetsansvar för underhållet, dels för att garantera att den egna underhållskompetensen inte går förlorad, dels för att de är de enda som har en helhetsbild över det komplicerade system som järnvägen utgör i dag.
Det finns dessutom skäl utifrån närings-, konkurrens- och regionalpolitik att tillmötesgå de åtgärder som ger ökade förutsättningar för en effektiv, samordnad och säker underhållsverksamhet. För mig är det ytterst märkligt att höra Moderaterna skandera om att vi skulle socialisera underhållet av järnvägen.
Det handlar inte om det. Det handlar om både resenärers och företags intressen. Det handlar om att säkra jobb i järnvägsbranschen, säkra miljövänliga transporter och säkra effektiviteten i järnvägens reinvesteringsbehov och underhåll.
Majoriteten i trafikutskottet, där vi socialdemokrater ingår, vill nu att regeringen återkommer med ett förslag om hur detta ska lösas. I det sammanhanget står sig Alliansen med moderaten Jan-Evert Rådhström i spetsen slätt. De har ingenting att komma med, eller har de det?
Jag frågar här och nu, herr talman: Vad vill Alliansen? Vilka förslag och idéer har de för att få Sverige tillbaka på banan? Kommer Alliansen med lösningen, eller kommer de att fortsätta att vara en del av problemet?