Anders Hansson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Det är dock ett svar som jag finner underligt på minst två sätt. För det första är det inte i närheten av att ge någon omedelbar lösning eller något svar på den polisbrist som återfinns i Skåne och i väldigt många svenska kommuner utanför storstäderna. I min interpellation nämner jag endast en handfull skånska kommuner som drabbats av polisbristen, men problematiken återfinns i hela landet.
För det andra verkar statsrådet mer intresserad av att lägga skulden för nuvarande situation på den tidigare regeringen än av att ta eget ansvar för den brist på handlingskraft som hans regering uppvisat i rättsfrågorna under snart tre och att halvt år. Fru talman! Själva kärnfrågan är fortsatt att många kommuner - i mitt fall skånska kommuner på landsbygden - har för få poliser närvarande.
De poliser som har varit placerade där har på grund av den besvärliga situationen i Malmö, med gängkriminalitet, skjutningar och sprängdåd, kommenderats till Malmö för att hjälpa till. Detta är vällovligt och till viss del förståeligt, om hjälpen skulle vara av en tillfällig natur, men tyvärr har tillfälliga kommenderingar blivit långa.
Då den lokala polisnärvaron ute i kommunerna därigenom i stort sett har försvunnit kan vi nu läsa om återupptagen brottslighet på flera ställen som tidigare har varit förskonade från grövre brott, till exempel Ystad, Svedala och Staffanstorp. Sambandet är tämligen enkelt: Om det inte finns någon polis på plats kan kriminaliteten sprida sig. Detta är just vad som händer nu i bland annat Skåne.
Polisregion syd ställs inför en näst intill omöjlig uppgift - de ska vara på två eller tre ställen samtidigt. För att citera statsrådet i hans svar: "Personalresursen är inte tillräcklig för att hantera dessa stora utmaningar och samtidigt upprätta en rimlig bemanning över hela landet." Det var ju just av denna anledning som jag ställde min interpellation!
Vad ska jag säga till oroliga invånare, som oroas över att polisen inte längre syns och inte patrullerar på stan och att otryggheten tillåts breda ut sig i samhället, i synnerhet för unga kvinnor? Statsrådet Johansson hänvisar till satsningar på rättsväsendet, utökat antal utbildningsplatser och fler antagna på de befintliga polisutbildningarna. Det är bra. Problemet är bara att situationen är allvarlig här och nu.
Jag välkomnar nyrekrytering och utbildning av fler poliser, men detta löser inte den problematik som vi har att adressera nu. Nu krävs handlingskraft av regeringen - en handlingskraft som man tyvärr verkar sakna. Den enda tillstymmelsen till handlingskraft var att regeringen nyligen äntligen bestämde sig för att byta ut den tidigare rikspolischefen Dan Eliasson, en person som regeringen annars nästan dumdristigt har gett sitt fulla stöd till och vägrat att byta ut.
Som jag sa tidigare välkomnar jag nya poliser, men jag är också mån om att de duktiga poliser som vi redan har inom yrket ska stanna kvar på sina arbeten. Handlingsförlamningen hos regeringen och den bristfälliga ledningen av polisen har medfört att ett flertal poliser har slutat i förtid. Under 2017 allena valde 905 poliser att begära avsked. En del av dessa avgångar är pensionsavgångar, men en bra bit över hälften av poliserna är missnöjda med sin arbetssituation.
För den redan hårt ansatta Polisregion syd, vari kommunerna i min valkrets och inte minst Malmö ingår, är siffran 253 avgångar under de senaste tolv månaderna. Av dessa är 165 av annat skäl än pensionsavgångar. Detta måste väl ändå föranleda en reaktion från statsrådet, som liksom jag kommer från denna del av landet?
Med anledning av att svaren på min interpellation snarare landar ett antal år framåt i tiden och föga bemöter dagens problematik måste jag åter och med oförtruten envishet fråga statsrådet Johansson: Vilka konkreta åtgärder vill statsrådet vidta för att runt Malmö kringliggande kommuner ska kunna förlita sig på en närvarande och lokal polis som kan upprätthålla tryggheten?