Morgan Johansson (S):
Emma Ahlström Köster tycker att jag borde idka självkritik. Sedan lägger hon till att jag är okunnig. Alltså, fru talman, jag har haft ansvar för det här området i över sex år. Jag var ansvarig migrationsminister under flyktingkrisen. Emma Ahlström Köster behöver inte stå och undervisa mig när det gäller hur många som kom hösten 2015. Det kom över 100 000 personer på fyra månader - september, oktober, november och december.
Jag stod mitt uppe i det, Emma Ahlström Köster, så jag behöver inga lektioner av dig eller någon annan för att veta vad som hände precis då. Problemet var att vi hade gått in i den mandatperioden med ett arv från Moderaterna. Moderaterna hade drivit fram och åstadkommit den mest generösa asylpolitiken i hela EU. Det gjorde att fler kom till Sverige än till andra länder.
12 procent av alla asylsökande som kom till EU kom till Sverige. Och som Emma Ahlström Köster sa var det 163 000 asylsökande. Tidvis var det 10 000 i veckan. Vi stramade åt på hösten 2015. Vi införde gränskontrollerna. Vi införde id-kontrollerna. Vi införde den tillfälliga lagen. Men det var inte precis så att Moderaterna var något att hålla i handen vid det tillfället.
Tvärtom - Moderaterna orkade alltså inte ens rösta för id-kontroller här i kammaren. Nu satt inte Emma Ahlström Köster i riksdagen då, men hon känner säkert till hur hennes partikollegor agerade: Man orkade inte ens rösta för id-kontroller. Det var id-kontrollerna som gjorde att vi fick kontroll över antalet ensamkommande som tog sig vidare från framför allt Tyskland och Danmark, för de hade ofta inte id.
Hade vi inte haft id-kontrollerna och Moderaterna hade fått som de velat, ja, då kunde vi mycket väl ha haft inte 35 000 ensamkommande utan tiotusentals fler och därmed en mycket större problematik än vad vi till slut fick hantera.
Tack vare åtstramningarna, id-kontrollerna, gränskontrollerna och också den tillfälliga lagen, som tog Sveriges asylpolitik ned mot EU:s miniminivå, fick vi ordning på det. De allra flesta av de här ungdomarna fick uppehållstillstånd, och de är nu, påstår jag, på väg ut i det svenska samhället. Det går ganska bra för dem.
De drivs av en stark motivation att etablera sig i Sverige och göra Sverige till sitt hemland där man ska leva. De går i skolan och försöker att skapa sig en tillvaro här, och jag påstår som sagt att det går ganska bra för de flesta av dem. Så fanns det de som antingen fick vänta väldigt länge eller som fick avslag.
Det var en ganska stor grupp, och till följd av att det kom så pass många under kort tid fick vi en situation då många var kvar här, rotade sig här, fick vänner och familj här, gick i skolan här och lärde sig svenska. Då uppstår frågan: Vad ska man göra i den situationen? Jag tycker att man ska ha ett pragmatiskt och humant sätt att se på detta.
I det läget sa vi därför att om ni går ut skolan, håller er i skinnet och inte begår några brott och om ni etablerar er på arbetsmarknaden får ni möjlighet att stanna i Sverige. Ni får en möjlighet att arbeta er in i Sverige. Nu går de flesta av de här ungdomarna fortfarande i skolan. Det är inte heller 55 som har fått uppehållstillstånd på den här grunden längre, utan den senaste siffran är faktiskt 226.
De allra flesta är fortfarande i skolan, så vi får se hur det går för dem de kommande åren allteftersom de kommer ut från skolan. Till följd av att det samtidigt har blivit sämre på grund av pandemin finns det skäl, tycker jag, för att också ge dem något längre tid för att kunna etablera sig på arbetsmarknaden. Det är bakgrunden till det förslag som vi lade fram till riksdagen i går.