KBLab/rixvox huggingface dataset:
Viktor Wärnick (M):
Jag får börja med att tacka landsbygdsministern för svaret. Att jag ställer denna interpellation till ministern beror på den akuta problematik som råder i Sverige i allmänhet och i Gävleborgs län i synnerhet på grund av skarven och dess framfart. Längs kusten i Gävleborgs län, som jag kommer ifrån, har skarven tredubblats på bara två år. Den överlägset största ökningen har skett i Söderhamns kommun, min hemkommun, utanför orten Sandarne.
Skarvens närvaro försämrar förutsättningarna för fiske och boende i skärgården. Fågeln äter som bekant stora mängder fisk, och avföringen gör att växtligheten på de öar där skarven huserar i princip dör. Detta är ett stort problem att ta på allvar. För kommuner, som de längs Gävleborgskusten, där skärgården är helt central för utveckling och turism riskerar detta att helt förstöra förutsättningarna för framtidssatsningar.
Det är helt enkelt inte attraktivt att vistas i de miljöer där skarven finns närvarande. Det finns uppenbarligen anledning att se över skarvens skyddsbehov i Sverige. Precis som ministern indirekt sa är skarven i Sverige på populationsnivå inte alls hotad, snarare tvärtom. Därför kommer det inte att hjälpa med några enklare störningsoperationer från år till år eller med att man fortsätter på samma sätt som tidigare.
Verkningsfulla åtgärder och verktyg måste till. I det svar som jag har fått av ministern tycker jag att det mest beskrivs hur skarvförvaltningen fungerar och regleras i dag. Jag skulle önska att ministern gick närmare in på vad regeringen avser att göra ytterligare för att få bukt med det uppenbara skarvproblemet.
Viktor Wärnick (M):
Enligt länsstyrelsen i Gävleborg fanns det förra året 3 500 skarvbon längs Gävleborgskusten. 2 300 av dem fanns i Söderhamns kommun. Det är en otroligt hög siffra. Detta innebär enorma konsekvenser för alla som bor och verkar i dessa områden. Jag vet inte om landsbygdsministern sett hur en skarvinvaderad ö ser ut, så jag har tagit med mig en bild.
Bilden föreställer en av öarna utanför Kjeratten i Sandarne, i Söderhamns kommun. Det är en av de platser som har blivit mest förknippade med skarvens framfart i Gävleborgs län. Bilden är tagen förra året, mitt i den svenska högsommaren, när grönskan annars är som vackrast. Det är ingen trevlig syn. Illaluktande spököar borde inte vara ett inslag i den svenska skärgården.
Jag var på plats i området i höstas och fick beskrivet av de boende hur det är att leva med skarven så nära inpå farstukvisten. Stanken av avföringen och den förstörda skärgårdsmiljön är ständigt närvarande för dem.
Detta är verkligheten för många människor som känner en uppgivenhet inför statens och det offentligas oförmåga att få bukt med den ohyra som skarven är i dessa områden. Vi moderater lovade i höstens val att arbeta för att beslut om skarvförvaltning ska fattas så nära dem som berörs som möjligt.
Jag hoppas att regeringen snarast möjligt ska landa i samma slutsats. Lagstiftningsförändringar, fru talman, måste uppenbarligen till, eftersom länsstyrelsens handlingsutrymme, precis som ministern påpekar, är alltför begränsat. Måhända är också viljan alltför begränsad. Många runt om i vårt land menar att skarven är en invasiv art som inte ens hör hemma i den svenska faunan.
Även om man inte vill gå så långt i sina ställningstaganden måste man rimligen inse att den i vissa områden nu är en orimlig olägenhet som måste bort. Jag och många med mig tycker att kommunerna i mycket högre utsträckning måste få reella påverkansmöjligheter när det gäller skarvförvaltningen.
En avstämning med ministerns partikollegor i Gävleborg och Söderhamn är bara ett telefonsamtal bort - då kan hon få bekräftat att de tycker likadant. Det råder konsensus över partigränserna i frågan i de kommuner som är berörda. Min slutsats är tyvärr att problemet finns här i Stockholm och hos det så kallade gröna partiet, som också ingår i regeringen. Fru talman!
Det står inte på förrän sommaren står för dörren och skarven återigen cirklar i skyn längs Gävleborgskusten och på andra ställen runt om i landet. Är det verkligen ministerns enda svar att regeringen "följer frågan noga"? Ska de boende på Kjeratten tvingas få ytterligare en sommar förstörd av dessa fåglar?
Viktor Wärnick (M):
Tyvärr kan jag inte tolka landsbygdsministern på något annat sätt än att vi nu har ytterligare en sommar framför oss med stora problem i Sveriges kust- och skärgårdsliv på grund av att skarven även i fortsättningen kommer att tillåtas härja. Det är i så fall ett oerhört tråkigt besked. Naturvårdsverkets åtgärder och förvaltningsplanen från länsstyrelsen i Gävleborg räcker inte till.
Föregående år när vi såg den här kraftiga ökningen i Gävleborg var det över huvud taget ingen skyddsjakt i Söderhamns kommun. Havsörnar tror jag är en långsökt lösning på problemet. Att skarvbeståndet bedöms vara stabilt på nationell nivå, som ministern inledningsvis påpekade, är en klen tröst för alla som bor och verkar längs kusten i Gävleborg, där skarven har tredubblats på två år.
Min inställning är att vi nu måste göra allt vi kan för att förhindra skarvens framfart - inte en sommar till som den förra! Jag kan konstatera att bollen nu ligger hos regeringen. Jag skulle därför avslutningsvis vilja välkomna ministern på ett besök till Gävleborg.
Närhelst det passar kan jag och säkert några av ministerns partikollegor i Gävleborg och Söderhamns kommun tillsammans visa henne effekterna av fågelns framfart i de värst drabbade områdena i Sverige, som ju finns i Sandarne i Söderhamn. Det är bara att återkomma till mig så lovar jag att ordna med detta.
Viktor Wärnick (M):
Länen norr om Dalälven behövs för att hela Sverige ska fungera. Det kan inte nog upprepas i denna kammare, och därför ser vid en första anblick regeringens politik vad gäller utlokalisering av myndigheter från storstäderna till resten av landet relativt tilltalande ut. Verkligheten är dock en annan. Ett högaktuellt fall är kronofogdekontoret i Hudiksvalls kommun i mitt hemlän Gävleborg som nu lägger ned på oklara grunder. Det är ett välfungerande kontor och en viktig arbetsgivare i Hälsingland.
Detta kan regeringen göra något åt, men tyvärr sitter man med armarna i kors. Därför vill jag fråga statsministern om regeringens politik verkligen innebär att det bara är Stockholmsmyndigheterna som ska flyttas ut i landet, medan man accepterar att de som redan finns på plats utanför storstäderna centraliseras. Vad har statsministern att säga till alla de anställda och hälsingar som riskerar att förlora sitt kronofogdekontor i Hudiksvall?
Viktor Wärnick (M):
Socialdemokraterna, i alla fall i Stockholm, säger sig nu storsatsa på kulturpolitiken. Man vill återta Kulturdepartementet och kulturministerposten. Vad det här gör med samarbetet och klimatet mellan regeringspartierna Miljöpartiet och Socialdemokraterna ska jag låta vara osagt, men det är väl så intressant.
Jag är dock bekymrad över vad dessa socialdemokratiska ambitioner kan komma att innebära för kulturen när pekpinnar och mål ska sättas upp i stället för att man låter kulturen vara just fri. Det är ju inte direkt så att Socialdemokraterna historiskt har värnat en kulturens mångfald. Teknikfientligheten har varit påtaglig, och argument emot valfriheten har ofta grundat sig i att man tycker att politiken och politiker vet bäst och behöver skydda medborgarna.
Jag tycker precis tvärtom: Politiken ska hålla sig så långt borta som möjligt och i grunden stimulera en fri kulturnäring som genom offentliga insatser tillgängliggörs främst för barn och unga, inte för välbeställda innerstadsbor i exempelvis Stockholm. Av de förslag som jag har sett att Lawen Redar nu vill gå fram med till S-kongressen finns en stor tyngd på att det offentliga åtagandet ska öka, det vill säga att mer skattepengar ska läggas på kultur.
Men det finns inga förslag på hur kulturens finansiering skulle kunna breddas utöver de offentliga bidragen och stöden. Min fråga är därför: Är utökade möjligheter till privat finansiering av det slag som vi moderater lägger fram förslag om otänkbara för Socialdemokraterna och Lawen Redar?
Viktor Wärnick (M):
Jag tycker ändå att Socialdemokraterna är experter på att gå i opposition mot sig själva. Men låt oss komma ihåg vilka det är som faktiskt sitter i regeringsställning sedan 2014, och det är främst Socialdemokraterna och Miljöpartiet som har ansvar för den situation som råder. Det är ändå positiva signaler som jag hör från Lawen Redar och Socialdemokraterna.
Jag hoppas på en fortsatt god och saklig debatt om kulturens finansiering och hur vi ser över den för framtiden. Jag tror att det är viktigt, därför att jag tror att vi också måste inse att staten inte har obegränsat med resurser. Staten måste då tillåta att andra aktörer får vara med och finansiera framtidens kulturpolitik. Det är klart att det danska exemplet är intressant. Det finns andra exempel.
Men jag tror att det är viktigt för oss att fortsätta med arbetet att tillse att andra delar av samhället också kan vara med och finansiera framtidens kulturpolitik.
Viktor Wärnick (M):
Jag vill inleda med att tacka min kollega Magnus Stuart för en viktig interpellation. Den oro som han framför i frågeställningen till ministern delas självklart av hela den moderata kulturkommittén. Vi moderater har ett stort engagemang för hela det kulturella ekosystemets fortlevnad. Och det har varit tufft under pandemin för kultursektorn, en sektor som i många fall förutsätter möjligheter för människor att träffas och umgås för att ta del av det erbjuds.
Det är också därför som kulturen drabbats särskilt hårt när samhället satts på paus. Under en plågsamt lång tid har kultursektorn fått vänta på besked. När vi träffar kulturbranschens aktörer är det tyvärr inte ett alltför ovanligt medskick till oss att regeringens senfärdighet och uppvisade ovisshet försvårar planeringen av arbetet framåt. Det är inte sällan som kulturministern och regeringen har agerat först efter att vi moderater och oppositionen i denna riksdag samlat en majoritet för förstärkningar av stöd och åtgärder.
Det handlar till exempel om stöd till enskilda näringsidkare, vilket många inom kulturbranschen faktiskt är, ett stöd som vi i juni i fjol föreslog skulle inrättas och som regeringen först i november återkom med förslag om. Det handlade till exempel också om evenemangsstödet, som ju innebär att kultur- och idrottsevenemang som planeras får garantier om täckning av 70 procent av kostnaderna i det fall att pandemin sätter stopp och gör att man måste ställa in.
Det var ett moderat förslag som fick majoritet i denna riksdag i februari i år, men som regeringen och kulturministern försökte ta åt sig äran av när det fanns med i en extra ändringsbudget i april. Stöd till kommuner och regioner, korttidspermitteringar, omställningsstöd, nedstängningsstöd om pandemilagen används - listan kan göras lång där regeringen släpat fötterna efter sig och kommit till skott först efter moderat initiativ. Herr talman!
Nu krävs att den reaktiva inställningen ersätts med proaktivitet från regeringens sida. Jag vill därför instämma i min kollega Magnus Stuarts fråga: Har kulturministern och regeringen någon framtagen strategi för en återstart av kultursektorn, utöver planerade lättnader av restriktioner, och hur ser den i så fall ut?
Viktor Wärnick (M):
Den utredning som regeringen har tillsatt om kulturens återstart och som kulturministern återkommer till i sitt svar i debatten är ytterligare ett talande exempel på hur långsamt det går för regeringen i detta arbete. Ursprungligen skulle utredningen vara klar den 30 juni i år, alltså om bara några veckor.
Den plan för återstart som hade behövt vara på plats långt tidigare, kanske tidig vår, skulle alltså inte vara klar förrän nu. Men i mars meddelade regeringen att utredningen försenas till i höst. Nu ska åtgärderna för kulturens återstart presenteras först den 30 september. Herr talman! Det är nu åtgärderna och hoppet behövs i kulturbranschen, inte längre fram.
Att invänta hösten när vi redan nu ser ljuset i tunneln och anar att samhället så sakteliga börjar återhämta sig genom vaccinationer och minskad smittspridning - vi hoppas att det håller i sig - duger det inte att dröja så länge. Herr talman! Kommer kulturministern att snabba på återstartsarbetet i regeringen, eller tvingas branschen åter vänta på konkreta åtgärder, nu till i höst?
Viktor Wärnick (M):
Med vaccinet börjar vi nu förhoppningsvis att äntligen se ljuset i tunneln. Som tidigare har nämnts har pandemin berövat och kostat så mycket för så många i termer av både liv och hälsa och när det gäller livsverk och jobb. En näring som har varit särskilt utsatt och drabbad är kulturen, som levt med oklara, långsamma och hattiga besked i ett års tid. Ett exempel är teater- och underhållningsbranschen, för vilken det har varit en ren omöjlighet att planera verksamheten.
Många har stått utan inkomst under lång tid, och ett helt ekosystem av kulturskapare och företagare håller på att trasas sönder. Regeringen har aviserat att man nu utreder återstarten av kulturen. Den utredningen ska dock inte vara klar förrän den sista juni, och det kan inte råda hopplöshet fram till dess.
Kultursektorn behöver besked nu för mer långsiktiga planeringsförutsättningar, och min fråga till kulturministern är därför: Kommer det inom överskådlig framtid något ordentligt besked om en plan för återstart av kulturnäringen, en näring som är i sådant behov av framtidstro?
Viktor Wärnick (M):
Fusket inom studieförbunden har varit ett högaktuellt ämne den senaste tiden. Den självgranskning som förbunden genomfört visar att över 1 miljon studietimmar är felaktiga. Det förekommer systematiskt och bedrägligt utnyttjande av studieförbunden. I kulturutskottet har vi moderater därför föreslagit en extern revision och granskning av förbunden - ett förslag till initiativ som utskottet nu formellt bereder.
Sedan vårt förslag lades fram har dock ännu mer graverande vittnesmål framkommit, vilket docent Magnus Ranstorp med flera rapporterade om i helgen på DN Debatt. Det talas om hisnande siffror - att 60-70 procent av all verksamhet inom studieförbunden skulle vara fusk. Det motsvarar närmare 1 miljard kronor av skattebetalarnas pengar. Regeringen behöver gå till botten med detta.
Min fråga till utbildningsminister Anna Ekström är därför: Tänker regeringen initiera den behövliga externa granskningen redan nu, eller måste riksdagen först besluta om detta åt regeringen?
Viktor Wärnick (M):
Vi går just nu igenom en tredje våg av coronapandemin. Regeringen har lovat att alla över 18 år ska erbjudas vaccin innan midsommar, men det går ju alldeles för trögt. Mitt eget hemlän Gävleborg plågas särskilt hårt av smittspridningen. Vi har fått uppleva den högsta dödligheten i covid-19 sett till antalet invånare jämfört med övriga Sverige. Det finns en oerhörd trötthet bland gävleborgarna i allmänhet och länets vårdpersonal i synnerhet.
Mitt i detta är situationen eskalerande igen. Exempelvis förbereds nu Hudiksvalls och Bollnäs sjukhus för ökat tryck när Gävle sjukhus behöver avlastas. Det behövs hoppfullhet, men vaccinleveranserna krånglar och dröjer. Det duger inte. Min fråga till utbildningsminister Anna Ekström, allmänpolitiskt svarande i denna frågestund, är därför vilka nya åtgärder regeringen avser att vidta som kan snabba på vaccineringen.
Viktor Wärnick (M):
Vi är överens om problembilden, och vi är överens om allvaret i situationen. Men min fråga gällde just nya åtgärder, om det är någon ytterligare som regeringen kan tänkas vidta. Det har gått ett år. Människor är otroligt trötta på situationen. Vaccinen når inte fram. Andra länder har faktiskt vaccinerat en större del av sin befolkning än vad Sverige har. Det kan inte gå snabbt nog. SKR varnar nu för att vi inte kommer att nå målet om att ha erbjudit alla vaccin fram till midsommar.
Min fråga kvarstår: Går det att göra mer, och vad tänker regeringen i så fall göra?
Viktor Wärnick (M):
Med vaccinationernas genomslag hoppas vi nu se ljuset i tunneln. Vi längtar alla efter både kulturupplevelser och idrott av olika slag, vars betydelse för vår livskvalitet verkligen har blixtbelysts under pandemin när vi inte har kunnat ta del av dem på samma sätt som förr. Regeringen har för avsikt att låta återöppningen av Sverige ske i flera steg, och det är gott så. Problemet är bara att det för just kulturen och idrotten inte verkar vara fullt ändamålsenliga bestämmelser som börjar gälla från den 1 juni.
Publiktaken är statiska både för inomhuspublik och för utomhuspublik, och de tar inte hänsyn till lokalens eller arenans storlek eller antalet platser. Exempelvis får inte mer än var hundrade plats på Friends Arena användas - man får bara vara 500 i publiken, trots att arenan rymmer 50 000 platser. Det är exakt samma gräns som för Gavlevallen i mitt hemlän Gävle, som har 6 400 platser.
Min fråga går därför till kultur- och idrottsminister Amanda Lind: Kommer regeringen att differentiera publiktaken för att inte onödigt försvåra den efterlängtade återöppningen?
Viktor Wärnick (M):
Jag noterar att Leif Nysmed i sitt anförande här tidigare återkom till att det skulle vara demokratiskt problematiskt att vi fattar beslut i denna kammare.
Men låt mig för protokollets räkning göra det tydligt att jag tycker att det är fullt demokratiskt att Sveriges riksdag fattar beslut både om lagstiftning och, i detta fall, om förslag till tillkännagivanden till regeringen för att förenkla och göra det lättare att hantera dessa frågor. Det finns alltså inget demokratiskt farligt i detta.
Jag noterar att detta är en återkommande retorik från Socialdemokraterna att hävda att de förslag som det finns majoritet för från några andra än Socialdemokraterna skulle vara demokratiskt farliga. Låt mig bara säga att jag tror att det är farligt för det demokratiska samtalet om vi använder denna retorik mot varandra. Vad gäller bygglovsutredningen, som nu bereds inom Regeringskansliet, ser jag det bara som rimligt att vi från denna kammare har synpunkter på det som har framkommit.
Det finns nu en majoritet i utskottet som bland annat vill fatta beslut om undantag från kraven på bygglov och anmälan och undantag från nybyggnadskraven vid flyttning av till exempel gamla byggnader. Det är bra för regeringen att genom tillkännagivanden, alltså inte skarp lagstiftning, få veta vad som är riksdagens vilja och syfte inför den fortsatta processen.
Viktor Wärnick (M):
Jag noterar återigen att detta med den demokratiska legitimiteten tas upp. Jag vill återigen inskärpa att jag tycker att det är fullt demokratiskt att den här kammaren fattar beslut om förslag till tillkännagivanden till en liten minoritetsregering som har att behandla bygglovsutredningen. Att denna lilla S-regering vet vad en majoritet i Sveriges riksdag tycker kan väl inte vara något skadligt?
Då vet man också vad det finns stöd för och vad det inte finns stöd för när man ska återkomma med propositioner med skarp lagstiftning på området. Vi beskär inte beredningsfrågan på något sätt, och vi stör inte lagstiftningsarbetet på något sätt. Det här är tillkännagivanden som kammaren kommer att rikta i morgon, som handlar om undantag från energihushållningskraven för timmerhus, undantag från kraven på bygglov och anmälan och undantag från nybyggnadskraven vid flytt av gamla byggnader.
Det är alltså fråga om liberaliseringar och förenklingar som vi efterfrågar. Jag vet att det inte är Socialdemokraternas starkaste gren att gå i den riktningen, men det är något som en majoritet i kammaren står bakom och som kommer att prövas skarpt i voteringen i morgon. En liten minoritetsregering måste lyssna till riksdagen. När signalerna skickas i morgon vet vi vad som gäller framåt.
Viktor Wärnick (M):
Rysslands vedervärdiga krig i Ukraina fortsätter. Västvärlden har på ett närmast helt enigt sätt samlat sig för att hjälpa och stödja Ukraina, men ansträngningarna måste fortsätta. Ingen demokratiskt sinnad stat kan vila förrän Ukraina är fritt och självständigt igen. Ukrainas sak är vår. Fru talman! En oerhörd mängd ukrainare har tvingats på flykt från hus och hem.
Många av dem är på flykt inom Ukraina, men många har också korsat gränsen till EU. Situationen har föranlett att EU:s massflyktsdirektiv för första gången är aktiverat. Detta är en helt extraordinär åtgärd som innebär att personer från Ukraina ska erbjudas ett omedelbart och tidsbegränsat uppehålls- och arbetstillstånd i EU:s medlemsstater. Sedan den ryska invasionen av Ukraina inleddes har över 34 000 ukrainare sökt skydd i Sverige.
Migrationsverket bedömer att huvudscenariot är att 80 000 ukrainare kan komma att söka skydd i Sverige innan året är slut, men det kan också, i det högre scenariot, handla om så många som 200 000. Boendefrågan är därför en springande punkt i hur vi ska kunna hantera detta på ett praktiskt men också värdigt sätt. Därför välkomnar vi moderater att regeringen har lagt fram propositionen gällande insatser på plan- och byggområdet med anledning av invasionen av Ukraina.
Regeringen får redan enligt gällande lagstiftning meddela föreskrifter om undantag från vissa plan- och byggregler om det är nödvändigt för att snabbt kunna anordna boenden för asylsökande. Denna bestämmelse tillkom under migrationskrisen 2015. Problemet är bara att migranter från Ukraina per definition inte är asylsökande, eftersom de omfattas av massflyktsdirektivet.
Intentionen med bemyndigandebestämmelsen gällande asylsökande från 2015 måste naturligtvis anses ha varit att den ska gälla även en sådan situation vi i dagsläget står inför. Självklart måste bemyndigandet därför justeras och vidgas till att gälla situationer då det krävs anordnande av boenden vid omfattande tillströmning också av migranter som omfattas av massflyktsdirektivet. Insatser på plan- och byggområdet med an-ledning av invasionen av Ukraina Fru talman! Även denna lagstiftningsprodukt har dock tagits fram efter ett snabbt förfarande.
Det kan inte uteslutas att ytterligare förändringar av bemyndigandet kan komma att behövas för att åstadkomma en fullt ändamålsenlig reglering. Vi moderater, tillsammans med våra vänner i Kristdemokraterna, vill därför att regeringen gör en översyn av utformningen av det aktuella bemyndigandet för att sedan lämna de lagförslag som kan behövas för att förebygga ytterligare forcerade förändringar och undantag i händelse av en ny oförutsedd kris. Därför yrkar jag bifall till reservationen i betänkandet.
Viktor Wärnick (M):
Vi moderater rekordsatsar på kulturen och idrotten i den borgerliga statsbudget som vann över regeringens budgetproposition. Ni minns voteringen i förra veckan under superonsdagen, när så mycket annat också hände. Totalt handlar det om 45 miljoner kronor mer än vad regeringen föreslår.
Årligen satsar vi 25 miljoner kronor mer för insatser mot äldres ensamhet och 20 miljoner kronor till de av regeringen förbisedda scouterna för att stärka och utveckla barn- och ungdomsverksamheten i pandemins spår. Det är viktiga medel för insatser som kommer att göra skillnad för såväl barn som äldre. Det gäller speciellt efter en pandemi som har slagit särskilt mot dessa grupper i form av stillasittande, minskat föreningsdeltagande och isolering. Fru talman!
I tisdags tillträdde den nygamla socialdemokratiska regeringen, eller kanske mer ärligt sagt en expeditionsministär fram till nästa val. I denna ministär finns en ny kulturminister som kommer att få styra på oppositionsbudgeten. Det är en bättre budget än den som föreslogs i budgetpropositionen av Socialdemokraterna. Men Socialdemokraterna och gruppledaren i kulturutskottet Lawen Redar står inte bakom den förbättrade budgeten.
Min fråga blir naturligtvis: Varför stöder inte Socialdemokraterna de satsningar som nu förbättrar kulturbudgeten i det vi kallar för utgiftsområde 17?