Thomas Strand (S):
År 1997 blev Tony Blair Storbritanniens premiärminister. Samma år myntade han följande bevingade ord: "Min regerings tre prioriteringar är utbildning, utbildning och utbildning." Samma bärande princip har den svenska regeringen.
Det har med all tydlighet framgått av dagens debatt. Och det gäller även när vi nu fokuserar på den högre utbildningen och forskningen. Utbildning och forskning är vårt främsta verktyg för att bygga Sverige starkt och stärka alla medborgares frihet.
I linje med detta anger regeringen i budgetpropositionen att Sverige ska vara en ledande kunskapsnation och ett av världens främsta forskningsländer. Det möjliggör ett livslångt lärande oavsett var man bor i landet. Det bekämpar arbetslösheten och rustar människor för dagens och morgondagens arbetsmarknad. Det stärker näringslivets konkurrenskraft och ger förutsättningar för gröna jobb.
Det stärker vår gemensamma välfärd. Det bidrar till hållbar utveckling och ökad jämlikhet. Och, inte minst, det höjer bildningsnivån i vårt samhälle och är på så sätt ett värn för vår demokrati. Det behövs sannerligen i dessa tider när det talas om fake news eller alternative facts.
Våra universitet och högskolor är på ett särskilt sätt bärare av den högre utbildningen och forskningen. Lärosätena måste därför ges goda villkor att utföra sina viktiga uppdrag. Vi måste ge dem den tilliten.
I budgetpropositionen framhåller regeringen vikten av att lärosätenas styrning behöver utvecklas för att de ska få goda förutsättningar att bedriva en långsiktig verksamhet. Därför pågår just nu en utredning om styrning och resurstilldelning. Jag ser verkligen fram mot utredningens förslag.
Jag hoppas också att denna utredning kan leda till att vi når en politisk överenskommelse, som ytterligare stärker kvaliteten i den högre utbildningen och forskningen. Ytterligare ett viktigt perspektiv påverkar den högre utbildningen och forskningen. Vi lever i en alltmer globaliserad värld. Det kan vi inte blunda för.
Vi måste inse vikten av en ökad internationalisering av den högre utbildningen och forskningen. Därför ser jag också fram mot de förslag som en annan utredning ska lämna under kommande år om en ökad internationalisering av den högre utbildningen och forskningen. Det kommer också att stärka kvaliteten.
I regeringens budgetproposition är fler högskoleplatser och en stärkt kvalitet två mycket viktiga prioriteringar. Jag välkomnar därför att regeringen nu investerar i fler högskoleplatser och att flera samhällsviktiga utbildningar prioriteras. Låt mig ge några exempel.
Lärarbristen möts nu med en stor utbyggnad av förskollärar- och lärarutbildningsplatser. Fram till 2021 betyder det ca 10 000 nya platser. Bristen på ingenjörer möts med ca 1 600 platser under de tre kommande åren. För att möta kompetensbehovet i totalförsvaret tillförs Försvarshögskolans civila utbildningar 200 platser under 2018 och 2019.
Läkarutbildningen byggs ut med totalt 440 platser fram till 2023. Teologiska högskolan i Stockholm tilldelas platser för att möta behovet av utbildning inom den ortodoxa kyrkan. Det är en viktig del i att stärka integrationsarbetet.
I kontrast mot detta minskar samtliga allianspartier anslagen till lärosätenas utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Liberalerna skär ned mest. Jag tycker det är anmärkningsvärt. Det betyder ju i praktiken att Moderaterna, Centerpartiet och Liberalerna säger nej till regeringens utbyggnad av fler högskoleplatser.
Det gör de trots den kompetensbrist som vi ser i dag inom flera yrkesområden, inte minst den stora bristen på förskollärare och lärare. Liberalerna vill dessutom centralisera ämneslärarutbildningen till sex universitet. De vill helt enkelt flytta platser från andra lärosäten till dessa sex stora universitet.
Hur det rimmar med att vi ska ha en högskoleutbildning i hela landet förstår jag inte. Jag är lite nyfiken på vad Centerpartiet tänker om detta. För mig verkar Liberalerna präglas av ett elitistiskt tänkande, som jag hoppas att Centerpartiet avvisar å det bestämdaste. Fru talman!
Betyder denna satsning på fler högskoleplatser att regeringen inte prioriterar kvalitetsfrågor? Nej, naturligtvis inte. Att bygga ut högskolan med fler platser innebär ju inte att man per automatik negligerar kvaliteten.
Vi måste kunna göra två saker samtidigt: både ge fler möjlighet att utbilda sig och samtidigt se till att all högre utbildning håller högsta kvalitet. I budgetpropositionen fortsätter regeringen därför att investera 250 miljoner kronor per år under de kommande åren för att stärka kvaliteten inom humaniora och samhällsvetenskap, vilket bland annat innefattar lärarutbildningen.
I detta sammanhang vill jag också särskilt omnämna satsningen på att öka kvaliteten i skolan genom forskarskolor för anställda i lärar- och förskollärarutbildningen samt en försöksverksamhet med syfte att utveckla den praktiknära forskningen. Detta är två exempel på hur regeringen stärker kvaliteten både i den högre utbildningen och i lokala skolor.
Till detta kommer försöket med övningsskolor som är ett led i kvalitetsarbetet. En ökad kvalitet är inte bara beroende av om man får mer pengar eller inte. Kvalitetsarbete är ytterst ett förhållningssätt. Regeringens reformerade kvalitetsutvärderingssystem är en viktig del i detta förhållningssätt.
Universitetskanslersämbetet har med anledning av detta nu fått ansvar för både den högre utbildningen och forskningen. Ytterst är det lärosätenas ansvar att erbjuda utbildningar med hög kvalitet. Kan man inte stå för en kvalitativt god utbildning ska man naturligtvis inte starta en sådan utbildning. Riksrevisionen presenterade nyligen en rapport om lärosätenas myndighetskapital, vilken har tagits upp i debatten några gånger.
Den visar att det finns ett sparande om 5,4 miljarder i utbildningsdelen av den högre utbildningen. Det torde därför inte finnas brist på kapital för att stärka kvaliteten. Det är värt att notera att myndighetskapitalet var knappt 4 miljarder år 2004.
Fram till 2014 steg det drastiskt till nästan 12 miljarder. Därefter har det legat ganska stilla. Det är dock högt som det är. Den gemensamma nämnaren mellan 2004 och 2014 är en borgerlig regering, som med en ryckighet med tillfälliga platser gjorde att det blev en osäkerhet för lärosätena.
Resultatet blev ett sparat myndighetskapital. I dagens debatt har det talats om tomma platser. Jag måste fråga om någon av de borgerliga politikerna kan komma fram och säga hur många tomma platser vi har. Mig veterligen delar regeringen inte ut några platser över huvud taget. Den ger ett anslag i pengar, sedan är det lärosätena som ansvarar för antalet platser.
Jag tycker att det blir vulgärpropaganda när man använder myndighetskapitalet i sina påståenden om att det finns en massa tomma platser överallt. Jag tror inte att det förhåller sig så. Jag vill översiktligt kommentera budgetens forskningsdel något.
I forskningspropositionen som presenterades för ett år sedan gav regeringen sin syn på forskningspolitikens inriktning i ett tioårigt perspektiv med särskilt fokus på åren 2017-2020. I enlighet med forskningspropositionen ökas anslaget med 1,1 miljarder under 2018. Nära hälften av ökningen tillfaller våra lärosäten.
Resten anslås till forskningsråden, Vinnova, Rymdstyrelsen och RISE. Det är också viktigt att stärka högskolornas och de unga universitetens forskningskapacitet. Därför höjs grundpengen från 8 000 till 12 000 kronor per student. I budgetpropositionen konkretiseras vikten av en ökad samverkan mellan akademin och det omgivande samhället genom att en del av anslaget fördelas utifrån samverkan.
Det rimmar bra med forskningspropositionens titel Kunskap i samverkan - för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft . Att lärosätenas basanslag ökar är viktigt. Det stärker grundforskningen och de yngre forskarnas situation, bland annat genom att doktorander anställs från dag ett. Dessutom begränsas stipendieanvändandet betydligt.
Samtidigt är det angeläget att forskningen möter stora globala och nationella samhällsutmaningar. Forskningspropositionen angav fem sådana utmaningar, nämligen klimatutmaningen digitaliseringen hälsa och livsvetenskap skapandet av ett hållbart samhällsbyggande höjd kvalitet i den svenska skolan.
I enlighet med forskningspropositionen genomförs nu sex tioåriga nationella forskningsprogram samt Testbädd Sverige - kraftsamling för innovation, som innehåller fem viktiga samverkansprogram. Genom dessa satsningar kan vi också prioritera den utmaningsdrivna forskningen. Fru talman!
Jag är glad och stolt över att övergripande få presentera en budget med höga ambitioner för den högre utbildningen och forskningen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.