Tina Ehn (MP):
Först vill jag tacka ministern så mycket för svaret. Ministern börjar sitt svar med att påpeka att för regeringen är djurskyddet en viktig fråga. Jag kan då inte låta bli att påminna om att det första som den här regeringen valde att göra var att sänka ambitionsnivån för djurskyddet genom att slita sönder en myndighet som precis hade börjat sätta sig - Djurskyddsmyndigheten.
Man valde också att minska påsen med pengar till djurskyddet och flyttade verksamheten tillbaka till Jordbruksverket. Det här ska inte glömmas bort. I sitt svar säger ministern att avsikten i och med förändringarna från årsskiftet då den kommunala kontrollen och tillsynen upphörde för att i stället flyttas över från kommunerna till Jordbruksverket var att stärka djurskyddskontrollens effektivitet och likvärdighet. Djurskyddet ska ligga på samma höga nivå i hela landet.
Jag vill då berätta att jag i går träffade en stor skara djurskyddsinspektörer från olika håll i landet. Kritiken handlade till övervägande del om för lite resurser, om en för snabb förändring, om att det - kan man kanske säga - var dåligt genomtänkt och om att det blev långa körsträckor. Det är knappast ännu någon större effektivitet eller likvärdighet med hela den här förändringen. Precis som ministern påpekar har en väldigt kort tid förflutit sedan förändringarna trädde i kraft.
Tyvärr är det inte någon ursäkt för den drastiska underbemanningen och de bristande resurserna nu på väldigt många ställen runt om i landet. Det får inte vara så att djuren blir lidande därför att vi inte insett att en förändring kräver extra utmaningar - detta trots det goda exemplet från Gävleborg som vi här hörde talas om. Det kostar. Det tar tid. Dessutom handlar det om människors arbetsmiljöer. Strukturförändringar kostar även om avsikten är att det på sikt ska bli mer kostnadseffektivt.
Man skjuter inte heller till tillräckligt med resurser här, något som påtalats från många håll. Med samordningen är det likadant. Orden "effektivt" och "likvärdigt" låter så kloka och bra, men det är ord som inte verkar ha så mycket med verkligheten att göra eftersom länsstyrelserna har egna myndigheter med egna kulturer och egna strukturer. Länsstyrelserna i Sverige är väldigt självständiga enheter. Också det verkar man ha glömt bort när det gäller orden om enhetlig organisation.
Det blir inte så per automatik bara för att detta skrivs i en proposition. En samlad organisation och detta med att ha arbetskamrater är väldigt bra. Men om man är tvungen att åka kanske 17 mil enkel väg för ett enda ärende, vilket jag hörde talas om i går, hinner man nog inte med så mycket av arbetskamratsanda. I flera län inser man att det inte går att ha allt på ett ställe.
Man är väldigt bestämd om att vi måste ha flera utgångsstationeringsplatser. Ja, kommunorganisationerna var kanske inte så dumma i alla fall. Man har haft så bråttom med att förändra att arbetsmiljön för de inspektörer som tagit sig an sina nya arbetsfält inte hinner med så mycket mer än anmälningsärenden. Det innebär att man som inspektör får se det värsta överallt.
Man missar de goda referenserna och ser bara där det är problem, vilket i sig är ett stort fel. I min interpellation undrar jag hur man ska trygga att djurskyddet inte förändras negativt på grund av att denna nya organisation leder till färre inspektörer. Svaret är att färre och större kontrollenheter underlättar styrningen, samordningen och uppföljningen och att det skapar ökad effektivitet.
Men jag ser inte att detta så självklart leder till ett tryggat djurskydd, och det sker knappast per automatik. Om nu resurserna är otillräckliga - som det från många håll vittnas om - vad är då ministerns svar till dem på länsstyrelserna som vill värna det goda djurskyddet och som ska klara av det här?