Elisabeth Svantesson (M):
Det var trevligt att höra att Socialdemokraterna sträcker ut handen i de här frågorna. Så har det inte riktigt låtit de senaste veckorna, speciellt när det gäller lex Laval. När det gäller kommitténs direktiv är det kanske bra om man läser in sig på dem. Det står nämligen att "man ska överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv". Det är en ganska bred skrivning. Hillevi Larsson säger att vi är tysta inom EU. Då kan jag inte vara tyst.
Om det är något som jag som arbetsmarknadsminister och som regeringen inte är så är det tysta. Varje vecka i förhandlingar värnar vi den svenska modellen. Låt mig vara tydlig; det är enormt viktigt eftersom vi har en ganska unik modell, men vi lyckas också väl med just detta. Herr talman! För att lägga någon slags grund för frågorna tänker jag ta mitt avstamp i vad vi gör på EU-nivå.
Regeringen arbetar i olika sammanhang med att värna den svenska modellen i EU-kontexten. Till att börja med är det viktigt att komma ihåg att EU står på en tydlig social grund, men det räcker inte att fördraget står på en social grund. Grunden måste genomsyra arbetet hela tiden och tillämpas i praktiken. Det gör regeringen. Vi jobbar konkret med detta inom flera områden.
Det första området är arbetet med den ekonomiska samordningen i EU som stegvis har stärkts ända sedan 2010. I förhandlingarna har regeringen verkat för, och fått gehör för, tydliga skrivningar om respekten för de nationella arbetsmarknadsmodellerna, såsom den svenska modellen. Ett annat exempel kan vi ta från EU 2020-arbetet.
I analysverktyget som vi godkände på Epsco den 9 december framgår att respekten för arbetsmarknadens parters roller och olikheter i nationella system, till exempel lönebildningssystemen, är viktig. Det andra området jag kan ge exempel på handlar om EU-förhandlingar på området arbetsrätt. Även här har, och kommer, regeringen att värna sociala rättigheter.
Som flera här inne känner till nådde vi på det senaste Epsco-mötet i december en allmän inriktning om tillämpningsdirektivet till det utstationeringsdirektiv som vi pratar om. Det är ett direktiv som har intresserat många, och vi har haft en fortlöpande dialog med arbetsmarknadens parter under resans gång. I alla dessa förhandlingar har vi arbetat aktivt för skrivningar som respekterar den svenska arbetsmarknadsmodellen. Man kan ropa: Riv upp lex Laval!
Man kan ropa högt om ett socialt protokoll. Man kan också vara praktisk och jobba aktivt med att värna den svenska modellen. Vi måste dock komma ihåg att vi befinner oss i en gemenskap där vi numera är 28 länder. Ett av grundfundamenten handlar också om den fria rörligheten och att vi hela tiden kan hitta balansen mellan den fria rörligheten som inte försvårar för företag och människor att röra sig över länder och samtidigt kunna behålla så mycket som möjligt av vår modell.
Det är det frågan handlar om. Ett annat exempel där vi också har värnat arbetsrättens område handlar om tjänstepensionsdirektivet och bemanningsdirektivet. När det gäller bemanningsdirektivet var den allra viktigaste frågan för Sverige att vi skulle kunna ha kvar väl fungerande kollektivavtalslösningar.
Vi har verkligen jobbat för det, praktiskt år från år i varje förhandling. Vi har inte varit tysta i EU. Tvärtom värnar vi vår modell. Vi ser dock också att vi finns där tillsammans med andra länder. Vi ser att svenska företag och arbetare ska kunna finnas i Tyskland och Polen utan att möta hinder, och arbetare och företag från samma länder ska kunna vara här utan att möta hinder. Jag återkommer till Laval senare.