Morgan Johansson (S):
Jag tycker inte om att man pratar om barn som varor. Barn är individer med egna rättigheter. Det är min utgångspunkt. Jag tycker också att det är tydligt att det viktiga för Mikael Eskilandersson och Sverigedemokraterna är att det inte ska bli några tvister. Det viktiga för mig är i stället att barn får en trygg och bra uppväxt. Det är det perspektivet man måste ha i grunden. Det korta svaret på interpellationen är att lagförslag kommer i början av nästa år.
Då får alla se både helheten och förslagen i detalj. Det här har varit en angelägen och i viss mån en komplicerad process, men jag tycker att det är viktigt att ha historien klar för sig. Det gjordes en reform 1998, där man lade mycket större tonvikt vid gemensam vårdnad. Åren därefter blev det en praxis från domstolarna att ha gemensam vårdnad som presumtion.
Det kom en väldigt stark kritik mot detta från olika håll, framför allt från våldsutsatta kvinnor som alltså hamnade i situationer med gemensam vårdnad med en våldsam man, trots att det kanske var det som var grunden till hela konflikten från början. Detta tyckte vi var viktigt att ändra på, det vill säga att utöka möjligheterna till ensam vårdnad i dessa fall så att barn inte skulle behöva växa upp med hugg och slag från den våldsamme mannen.
I och med detta blev det också fler tvister. Inte ett fördubblat antal, som Mikael Eskilandersson påstår i sin interpellation, för man måste räkna bort de vårdnadsmål där socialnämnden är sökande. Men det blev fler tvister mellan föräldrar; ökningen var ungefär 50 procent.
Det kanske inte är så konstigt, för om det blir fler fall av ensam vårdnad kommer det också att bli fler fall där kanske en olämplig förälder inleder en tvist - fall där det kanske finns en bakgrund just av våld i relationen. En tvist behöver alltså inte vara ett misslyckande, utan det kan mycket väl vara en naturlig följd av en lagstiftning där man mot den bakgrunden fick ökade möjligheter till ensam vårdnad.
Sverigedemokraterna har här ett ensidigt mansperspektiv. Det har framkommit mycket tydligt i de debatter jag har haft med Mikael Eskilandersson. Man har ingen förståelse för själva bakgrunden: att det mycket väl kan vara så att det rör sig om män som faktiskt inte är lämpliga som vårdnadshavare. Jag säger att vi inte ska ha något ensidigt mansperspektiv i de här frågorna. Vi ska inte heller ha något ensidigt kvinnoperspektiv. Vi ska ha ett barnperspektiv.
Det är därför som det här betänkandet heter Se barnet! Det heter inte Se pappan! eller Se mamman! Det heter Se barnet! Och frågan som vi alltid ska ställa oss är inte vad som är bra för pappan eller vad som är bra för mamman. Frågan som vi alltid ska ställa oss är vad som är bra för barnet. Det är också det vi arbetar efter nu, och ni kommer att få se lagförslagen i början av nästa år.
Jag ska inte säga för mycket om innehållet i dem, men jag kan säga så mycket som att det som är vägledande för oss är att det är barnets bästa som ska vara avgörande i alla frågor som rör boende, vårdnad och umgänge samt att barnets rätt att få information och komma till tals ska stärkas. Det ska till exempel inte vara möjligt för en vårdnadshavare att stoppa ett barn från att komma till tals i en vårdnadstvist. Den åsikten måste få komma till uttryck.
Några av dessa förslag kommer vi att gå vidare med, och ni får som sagt se helheten i början av nästa år. Det här är en viktig reform, och det är viktigt att utgångspunkten hela tiden är barnens behov, barnens trygghet och en trygg uppväxt.