KBLab/rixvox huggingface dataset:
Solveig Zander (C):
Problemet är att det har blivit ett moment 22 i det här sammanhanget. Kiropraktorförbundet har uppvaktat olika organ inom Regeringskansliet, bland annat Socialdepartementet och Utbildningsdepartementet, och fått sig mycket positiva ordalag till del.
Man har sedan vänt sig till Linköpings högskola, som är mycket intresserad av att starta utbildningen. Men man går hela tiden runt frågan och kommer aldrig till skott. Det är därför jag menar att utbildningsministern och regeringen måste ta ett initiativ, för det är ändå regeringen som är huvudman och ansvarig för högskolor och universitet.
När startade vi en utbildning senast i Sverige? Vi har kompletterat utbildningar som redan fanns, vilket ministern också sade. Hade det varit så att den utbildning som finns i Sverige hade uppfyllt kraven, hade det inte varit lika stora problem. Men det är inte så, utan man måste börja från början, börja från scratch.
Både jag och ministern är angelägna om att vi bland annat ska få ned sjuktalen i Sverige och att vi ska satsa mer på rehabilitering, och en högskoleutbildning för kiropraktorer skulle innebära att vi fick en yrkeskår till som kunde hjälpa till att få ned sjuktalen och öka rehabiliteringsmöjligheterna.
Nu blir det som någon form av stuprör. Socialdepartementet säger en sak, Utbildningsdepartementet säger en sak och Högskolan i Linköping säger en annan sak. Men vem är det som har hand om hängrännorna? Vem är det som tar ansvar för att samla ihop allt det här?
Det menar jag att man måste göra från Utbildningsdepartementet, för det är ändå där som utbildningsfrågorna ligger. Jag tycker naturligtvis att det här är en minst lika viktig fråga, kanske ännu viktigare utifrån min horisont, som den som togs upp i den förra interpellationen.
Men likheten är som sagt att det handlar om att starta en ny utbildning, och det måste vi få till stånd. Därför hoppas jag att ministern vill ta till sig frågan och titta mer på vad man kan göra från Regeringskansliets sida.
Solveig Zander (C):
Jag hoppas verkligen att man följer den här frågan. Men problemet är som sagt att den utbildning som finns i Sverige inte är tillräckligt bra. Problemet är att den förra regeringen gav utbildningen legitimationsrätt innan Högskoleverkets rapport kom som avstyrkte denna.
Socialstyrelsen avstyrkte också, med emfas, att utbildningen gavs legitimationsrätt. Ändå beslutade den förra regeringen att så skulle ske. Det är det som är problemet i sig, för om man inte hade haft legitimationsrätt hade man inte heller kunnat verka över Norden. Det hade alltså inte blivit ett nordiskt problem och ett arbetsmarknadsproblem av större dignitet om man bara hade fått till stånd en högskoleutbildning.
Det finns en skyldighet från vår sida i Sverige att rätta till det misstag som den förra regeringen gjorde. Jag har stor tillit till den nuvarande regeringens ambitioner om en forskningsanknytning när det gäller kiropraktorer, lärare som har rätt kompetens och att utbildningen ska inkludera teori och praktik.
Det är frågor som är oerhört viktiga. Alla andra legitimerade yrkesgrupper i vårt land har en högskoleutbildning bakom sig, dock inte de som har den svenska kiropraktorutbildningen. De måste då söka sig utomlands. Det kan väl ändå inte vara rimligt att vi ska ha det så.
Solveig Zander (C):
Jag ser verkligen fram emot fredagens debatt om rehabiliteringskedjan, för ett bättre förslag än detta såg man knappast under den period som Socialdemokraterna hade regeringsmakten i Sverige. Det här är något helt nytt och något som verkligen ger rättigheter till den person som är sjuk att få den hjälp som behövs.
Jag tycker också att det är intressant att Siw Wittgren-Ahl tar upp hearingen och hur det är i andra länder. Hon säger att arbetsgivarens ansvar i det här sammanhanget inte finns lagstadgat i vårt land på samma sätt. Jag vill bara påminna om att vi har haft regeringsmakten i 18 månader.
Vi jobbar så att svetten lackar med att förbättra och förändra och få ett land som bättre tar till vara människors möjligheter. Vi har inte hunnit med så mycket mer än det vi redan har gjort, och det är faktiskt inte så lite om man tittar på vad det är. Vi har sett till att väldigt många människor, 165 000, har kommit tillbaka i jobb.
Det lyckades inte den socialdemokratiska regeringen med. Vi fortsätter att jobba för Sverige. Man kan inte översätta allt från andra länder till svenska förhållanden - dessvärre. Men man kan få goda råd.
Solveig Zander (C):
Vi vill ompröva socialförsäkringssystemet, och jag har uppfattningen att Socialdemokraterna också har velat det. Varför tillsattes annars Anna Hedborg att leda en socialförsäkringsutredning? För mig framstod det som att man tyckte att det fanns något som inte stämde i det sätt på vilket våra socialförsäkringar fungerar i dag.
Därför ville vi hitta något annat som var bättre och som bättre svarade mot framtidens behov - som vi redan har mött.
Om jag inte missminner mig helt och hållet sade Vänsterpartiet i sitt anförande alldeles nyss att förändringarna och försämringarna för den enskilde på socialförsäkringsområdet började i slutet av 90-talet i Sverige.
Mig veterligen innehade inte alliansen regeringsmakten vid det tillfället så jag tror nog att det var skälet till att Socialdemokraterna bidrog till att förändra myndigheten Försäkringskassan till att bli det den är i dag. Grunden till det som vi nu bygger vidare på lade alltså den förra regeringen.
Vi tror på en förändring inom socialförsäkringssystemet, och vi tror på en förändring inom Försäkringskassan, för det har inte fungerat. Att man ska förbättra på det här området framgår också av vårt svar i betänkandet. Socialdemokraterna skjuter alltså i ogjort väder i det här sammanhanget.
Solveig Zander (C):
Jag uppskattar verkligen att LiseLotte Olsson sade att hon inte fråntog sig ansvaret för vad som hände tidigare. Det var redan i början på 90-talet, om jag uppfattade dig rätt, som försämringarna började. Det är intressant att påminna sig att det skulle ha varit under den tidigare borgerliga regeringen.
Den socialdemokratiska regeringen hade under 12 år möjligheter att rätta till det, men det hände inte. Det blev tvärtom. Det blev ännu mer försämringar. Det är väl en oerhört svidande kritik som man kan ge till den regeringen. Rehabkedjan är oerhört bra.
Jag är stolt över att jag får vara med och genomföra en förändring i socialförsäkringssystemet som innebär att den enskilde personen får komma i fokus. Man får en rehabgaranti. Det möjliggör för mig som enskild när jag är sjuk att kunna ställa krav på att jag ska få en bättre rehabilitering.
I dag är det så att ingenting händer. Arbetsgivaren gör ingenting, och Försäkringskassan gör ingenting. Det innebär att den enskilde som inte säkert vet vart den ska vända sig får vänta i över ett år utan att någonting händer, och då blir personen förtidspensionerad. Det är vad som har hänt, utan att man har gjort någonting för att rehabilitera en person för att den ska komma tillbaka.
Det tycker jag är katastrof. Nu ändrar vi på det och ser till att arbetsgivaren blir tvungen att göra någonting inom tre månader, och sedan blir det Försäkringskassan som får göra det. Det är betydligt bättre, eller hur LiseLotte Olsson?
Solveig Zander (C):
Om man läser det faktiska förslaget inser man hur oerhört bra det är. Jag förstår att det är svårt för er i oppositionen att ändra inställning när ni har tyckt att det inte kan vara bra. Ni kom inte på det själva, och då kan man inte tycka att det är bra. Det är tråkigt att det ska vara på det sättet. Det är tydliga gränser. De första tre månaderna är det arbetsgivaren som har ansvaret.
Du har möjlighet att vara tjänstledig mellan tre och sex månader och pröva ett annat jobb på initiativ av dig själv. Efter sex månader har Försäkringskassan ansvaret att pröva om det finns någonting annat att göra på den öppna marknaden. Om man har fortsatt rehabiliteringsbehov under den här perioden ska man fortsätta att få rehabilitering även efter ett år.
Det är vad man inte har haft möjlighet till enligt den nuvarande lagstiftningen. Då har man inte haft möjlighet till rehabilitering utan har blivit förtidspensionerad. Det kommer nu att stå i förslaget att man har möjligheter att få rehabilitering under den tid som rehabiliteringen ger ett resultat.
Bättre än så kan det inte uttryckas att vi tror på människor och att vi vill ge dem en möjlighet att få rehabilitering och komma tillbaka till arbetsmarknaden. Så enkelt är det.
Solveig Zander (C):
Det är intressant att lyssna på Miljöpartiet. Ni har ett lite nyanserat förhållningssätt till det framtida förslaget till förändringar inom socialförsäkringssystemet. Det uppskattar jag verkligen att ni har. Att förtidspensioneringarna inte minskar är ett problem.
Jag sade att det finns oerhört mycket mer att göra inom området. Jag återkommer igen till att vi trots allt har haft 18 månader på oss, och allt har vi inte hunnit med. Nu ser vi till att minska införseln till sjukförsäkringsområdet. Det är färre som blir sjukskrivna.
Det betyder att antalet som blir förtidspensionerade kommer att bli betydligt lägre. De förtidspensionerade som finns i dag är dem vi ärvde efter den förra regeringen. Det är inte lika lätt att göra någonting åt det som är cementerat som det man har möjligheter att påverka från början. Därför får vi säga att det nog tar lite längre tid för oss att komma till rätta med det. Men vi jobbar med det.
Jag ser ingen offermentalitet; jag förstår inte var det ordet kommer ifrån. Jag kan inte ens debattera det. Det får stå för något annat. Jag har inte tagit det ordet i min mun, så jag vet inte vad ni menar med det. Inte heller hörde jag att Helena Rivière på något sätt skulle ha antytt det. Jag förstår inte det här riktigt. Myndigheten, Försäkringskassan, gör ett jättebra jobb.
De omorganiserar och försöker se till att förbättra det som Riksrevisionen har synpunkter på. Jag tror att vi måste ge dem en ärlig chans till det.
Solveig Zander (C):
Försäkringskassan ska få en ärlig chans; det är helt rätt. Jag tror att de får bättre förutsättningar framöver att göra det de ska. Diskussionen, samtalen och kommunikationen med myndigheten Försäkringskassan pågår ständigt och jämt. Vi lyssnade från alliansen på Försäkringskassan när de sade att de behövde mer pengar.
Det var Försäkringskassan som sade att de inte hade behov av pengarna, men när de ville ha dem igen fick de som sagt tillbaka dem - så kan vi uttrycka oss. Det är sant att det är problem med att det är fler kvinnor som är sjukskrivna. Det står inte här, och man har inte heller någon riktig förklaring till det.
Jag kan ha personliga åsikter om detta, men det har mer att göra med arbetsmarknaden som sådan än med socialförsäkringssystemet. Det är socialförsäkringssystemet och Försäkringskassan som vi diskuterar i dag. Men det finns mycket att göra på arbetsmarknadsområdet för att förbättra för kvinnor så att de inte blir sjukskrivna. Man har talat om samverkan här.
Centerpartiet står för att försöka - och försöker också - få en enhetlig myndighet för den som är borta från arbetsmarknaden oavsett varför man är det. Vi står för att vi tycker att det ska vara en enhetlig lagstiftning. Men det är svårt att genomföra det i dagsläget - det tar tid!
Vi ser fram emot en socialförsäkringsutredning som tittar över hur framtidens socialförsäkringssystem ska vara. Om jag inte är felunderrättad är det nog ganska nära förestående att en sådan utredning tillsätts.
Solveig Zander (C):
Jag måste säga att det är en oerhört bra debatt. Cristina Husmark Pehrssons svar var väldigt uttömmande och bra. Det uppskattar jag verkligen. Äntligen händer något radikalt inom socialförsäkringsområdet, när vi ska få en ny sjukskrivningsprocess.
Det är beklagligt att oppositionen har negativa saker att säga om detta när man vet hur förhållandena är i dag. Vi vet att människor inte får någon hjälp av sin arbetsgivare. Vi vet att människor inte får kontakt med Försäkringskassan, och vi vet att människor förtidspensioneras utan att ha fått en möjlighet till rehabilitering.
Då är det detta som man från oppositionen vill hålla fast vid. Man vill inte se den möjlighet som den nya sjukskrivningsprocessen ger med tydliga gränser för vad arbetsgivaren har för ansvar och vad som sedan ska ligga på Försäkringskassan. Det är beklagligt anser jag. Hur är det just nu?
Och hur var det när Socialdemokraterna regerade Sverige? Jo, då blev 140 personer per dag förtidspensionerade. Jag tycker inte att det är någon bra tid att se tillbaka på.
Ska vi se in i framtiden så är väl syftet med det här att färre personer ska bli förtidspensionerade, och fler personer ska få hjälp och rehabilitering. Jag har också läst remissvaren, som interpellanterna hänvisar till.
Och vi fick en tidning så sent som i går, Dagens Socialförsäkring. Ett avsnitt inleds så här: Remissinstanserna tycks i huvudsak eniga. Regeringens ambition att sjukskrivna ska få tydligare och bättre stöd att återgå i arbete är bra.
Sedan står det: Man säger på olika sätt att det är bra att arbetsförmågan prövas tidigare och noggrannare än i dag och att sjukskrivna också ska få bättre stöd att återkomma i arbete.
De synpunkterna, bland annat, har oppositionen glömt att redovisa när de nu försöker klanka ned på ett förslag som är oerhört bra när det gäller att titta på den enskilda människans möjligheter och rättigheter. Jag undrar bara: Vad har oppositionen för förslag för att förbättra det sjukförsäkringssystem vi har i dag?
Jo, att man ska gå tillbaka till det vi hade tidigare, det som inte fungerade med att arbetsgivaren skulle skriva utredningar till Försäkringskassan. Det fungerade inte. Det vill oppositionen att vi ska gå tillbaka till.
Jag beklagar detta, och jag säger återigen: Hur kan det friskaste landet i världen ha det högsta sjuktalet utan att man vill göra någonting åt det? Jag uppskattar att vi i alliansen jobbar hårt med de här frågorna, och jag ser framtiden an med mycket stor tillförsikt.
Solveig Zander (C):
När nu förslaget att förändra socialförsäkringsområdet kommer att gå igenom är jag övertygad om att det kommer att bli bättre för alla som är sjukskrivna och för alla som kommer att bli sjukskrivna också. Jag är övertygad om det, och jag bygger mina antaganden på det som bland annat står i den tidning som jag läste ur tidigare, Dagens Socialförsäkring.
Där står nämligen att många av remissinstanserna också framhåller att det är mycket på gång inom ohälsoområdet, till exempel det försäkringsmedicinska beslutsstödet, en rehabiliteringsgaranti, en mer aktiv företagshälsovård och metoder för att bedöma arbetsoförmåga. Sedan står det också att helhetsbilden saknas.
Och det förstår jag, eftersom det är olika propositioner som kommer och man inte ser dem tillsammans.
Men som den försvarsadvokat jag utnämndes till att vara vill jag säga att de förvaltningsrättsliga domstolar vi har i vårt land ju är till för att tolka de underlag till lagar som finns för att bygga rättspraxis, och det är det som kommer att tydliggöra, som alltid med nya lagförslag, vad man ska rätta sig efter.
Sedan sägs det också att många kommer att behöva få socialbidrag. Då undrar jag kort och gott: Hur många förtidspensionerade är det i dag som behöver få socialbidrag? Hur många av dem är det som inte kommer att behöva det tack vare att de förslag som alliansen nu lägger fram kommer att leda till jobb så att de kan försörja sig bättre?
Solveig Zander (C):
Jag tycker att det är bra att interpellanterna tar upp jämställdhetsfrågan inom sjukvården och inom socialförsäkringsområdet. Det behöver vi mer av. Mitt centerkvinnohjärta gläder sig. Vi kan ju undra varför så många kvinnor är förtidspensionerade.
Skälet till det är att de inte i tillräckligt god tid har fått den sjukvård de behöver. Vi vet att kvinnor i dag behandlas på annat sätt än männen i sjukvårdsapparaten.
Det är ett av skälen till att kvinnor får långa sjukskrivningar och därmed har svårare att återgå till jobbet och därför blir förtidspensionerade.
Med all önskvärd tydlighet uppmärksammades det i en tv-serie under vårvintern där centerpartisten och skådespelerskan Solveig Ternström framför allt lyfte upp frågan om hjärtproblem hos kvinnor och att kvinnor behandlas på ett annat sätt än män. Vi har också haft en debatt här i kammaren om jämställdhet inom sjukvården.
Det nya förslaget inom sjukvårdsprocessen innebär att man ska få en snabbare hjälp. Det kommer att göra att färre kvinnor hamnar i sjukskrivning. Det är en oerhört viktig och central del i förslaget. Det vill jag understryka. De flesta kvinnor arbetar inom den offentliga sektorn - det kan vi dessvärre inte komma ifrån.
Vi hoppas väl alla att det ska ändras så att även de kommer in i det privata näringslivet. Ett av problemen var att nystartsjobben som vi införde förra året inte var riktade till den offentliga sektorn och kommunerna. Nu är de det. Det innebär att kvinnor får en annan möjlighet att återgå till jobb i den sektor som de har verkat i och där de har stora kunskaper.
Det betyder att kommunerna och landstingen får en skyldighet att se till att dessa kvinnor får den anpassning till arbetslivet som de behöver för att komma tillbaka. Det är en viktig del i jämställdhetsarbetet. De åtgärder som alliansen vidtar måste vi se i sin helhet. Vi kan inte titta på varje enskild reform, utan vi måste se helheten.
Om vi ser helheten med nystartsjobben, det som vi gör för att förhindra långa sjuskrivningar, rehabgarantin och att företagshälsovården ska komma in på ett tidigare stadium förstår vi att man har sett till kvinnorna och insett att det framför allt är de som kommer att få hjälp av den nya sjukskrivningsprocessen.
Jag uppskattar att ni har tagit upp jämställdhetsproblematiken. Jag hoppas att ni har sett i betänkandet att det står att mot bakgrund av att många långtidssjukskrivna nu kommer att kräva en mycket större insats från Arbetsförmedlingen har man också från regeringens sida insett att det kommer att vara ett behov av ökade resurser till Arbetsförmedlingen för att man ska kunna ge hjälp.
Det är väl också att titta på jämställdheten och kvinnornas behov i det här sammanhanget. Vad tycker oppositionen att man skulle kunna göra? Jag har inte hört något bra förslag.
Solveig Zander (C):
Det är mycket som återstår att göra när det gäller jämställdheten på arbetsmarknaden och självklart inom socialförsäkringsområdet.
I förslaget om en annorlunda sjukskrivningsprocess satsar man på en tydlig gräns för när arbetsgivaren ska ha skyldigheter att se till att det finns andra arbetsuppgifter och om man ska arbetsplatsanpassa eller inte.
Företagshälsovården ska också kunna gå in och jobba med de preventiva sjukskrivningarna på ett tidigare stadium och inte bara de sjukskrivningar som är relaterade till arbetsplatsen. Det innebär att man kommer att snappa upp alla som mår dåligt på ett tidigare stadium.
Det inkluderar givetvis även kvinnor, och de om några blir hjälpta att på ett tidigt stadium få någon som ser hur de mår. Att de som i dag i högre grad är sjukskrivna är kvinnorna har vi hört.
Att leva på 64 procent, som man får göra när man är förtidspensionerad, av en låg kvinnolön är svårare än vi förstår. Därför kommer nystartsjobben som nu har införts att hjälpa de här kvinnorna att få möjligheter att återgå till arbetsmarknaden.
Och nystartsjobben kommer att prövas på hela arbetsmarknaden, även på den privata sidan där vi faktiskt vill att kvinnor ska komma in och inte bara vara hänvisade till sina gamla arbetsgivare inom den offentliga sektorn. Det är något som faktiskt är viktigt för jämställdheten.
Solveig Zander (C):
Jag tyckte att det var bra att Börje Vestlund ställde interpellationen. Men det förvånar mig att Börje Vestlund inte hade fått information om att det delvis hade löst sig i Årböle när interpellationen skrevs. Jag var i Årböle i höstas och pratade med de familjer detta berör.
Dagen efter kontaktades familjerna av Posten som delvis åtgärdade deras önskemål, det vill säga man flyttade brevlådan dit där den var från början. Det betyder alltså att en av familjerna har en kilometer till sin post, och den andra har två kilometer.
Det är självklart att man ska göra något åt detta, för det är oerhört viktigt att servicen fungerar på landsbygden. Men jag måste hålla med statsrådet om att vi inte alltid når ända fram med lagstiftning. Det är ett ganska trubbigt instrument. Ska vi ge makten till folket, vilket vi i Centerpartiet vill, måste vi hitta andra lösningar för att komma dit vi vill.
För byalaget uppe i Årböle handlar det inte bara om posten, utan det handlar om servicen över huvud taget på landsbygden. Den är väldigt viktig.
Därför tog också näringsminister Maud Olofsson initiativet i höstas eller vintras och bad alla departement komma med förslag på hur man skulle kunna stärka utvecklingskraften på landsbygden. Uppdraget skulle redovisas till Näringsdepartementet den 15 december.
Statsrådet Torstensson tillhör också Näringsdepartementet, och man jobbar nu för fullt med att titta på hela landsbygdens möjligheter att utvecklas och att få en god service. Det är väldigt viktigt det Börje Vestlund nu framför: Det handlar om att man ska få en bra infrastruktur, en bra service och ett bra företagande.
Man ska också få sin post. Från Centerns sida anser vi detta vara en oerhört viktig punkt. Dessutom handlar det om att hela Sverige ska leva, och den organisationen kommer till Årböle den 29 maj för att diskutera med byalaget om hur man ska fortsätta jobba med att få tillgänglighet och att få posten dit där man vill och en bättre service.
Diskussionen har alltså påbörjats. Den är inte klar, och jag förväntar mig också att statsrådet Torstensson fortsätter att hålla frågan om utvecklingen på landsbygden levande. Vad jag förstod vid samtalet med Årböleborna handlar deras oro nu bland annat om att danska och svenska posten har gått samman.
Man oroar sig för att det ska innebära ytterligare en försämring för dem. Jag skulle därför vilja att statsrådet i det här sammanhanget kunde förmedla att det förmodligen är tvärtom - att samgåendet innebär att postservicen tryggas på ett helt annat sätt än tidigare.
Jag hoppas att statsrådet Torstensson vill besvara den frågan.
Solveig Zander (C):
Börje Vestlund påtalade att min företrädare krävde lagstiftning på området. Det stämmer. Det var den lösning som fanns på problemet då. Jag håller med statsrådet Torstensson om att det i dagsläget inte är den bästa lösningen. Det tar lång tid innan dialogen blir ett instrument man har nytta av.
Helt klart är att problemet med Posten i Årböle beror på att dialogen har gått snett. Det är det som har gjort att man har hamnat där man har hamnat. Nu får vi fundera över hur vi möjliggör för människorna att få makten att prata med myndigheter. Statsrådet Torstensson har bidragit till det interna rådet.
Det möjliggör för människor att prata med en myndighet och gå förbi en regionchef eller annat underordnat organ. Det är det viktiga. Byalaget i Årböle har gjort oerhört mycket i frågan. Jag beundrar dem för att de har stått ut och att de har fortsatt.
Utan deras arbete hade man definitivt inte kommit så långt. Det beror på att dialogen inte har fungerat. Jag tror på dialogen, och jag är övertygad om att framtiden kommer att visa att byalaget i Årböle har framgång i sitt sätt att göra det möjligt för människor att få en posthantering som de vill ha den.
Det är precis det jag önskar att jag kan hjälpa dem med, vilket jag förstår att också Börje Vestlund vill.