Magdalena Streijffert (S):
Självklart håller jag med utrikesminister Carl Bildt om att vi nu måste prioritera och fokusera på att få in hjälpinsatser, så att de miljoner människor som behöver akut hjälp också får det. Precis som utrikesministern sade kan det också få politiska effekter. Den andra frågan som jag tar upp i min interpellation till utrikesministern handlar om stödet till de demokratiska krafter som finns inne i landet och i norra Thailand. Självklart, som sagt, handlar det just nu om det humanitära stödet.
Här är det glädjande att den svenska regeringen snabbt erbjöd hjälp och att Sverige har ökat sitt engagemang kring biståndet. Den andra delen handlar om stödet till den burmesiska oppositionsrörelsen som i dag består av mycket mer än bara demokratiaktivister. Där ingår förutom de politiska organisationerna som jobbar med demokratiutveckling och mänskliga rättigheter även kvinnoorganisationer som jobbar för kvinnors rättigheter, organisationer som jobbar med flyktingbarns rätt till skolgång och organisationer som jobbar med sjukvård och med frågan om hiv och aids.
De tar sig in i de värst drabbade områdena där inbördeskriget fortfarande rasar och dit de internationella organisationerna inte når. Burma är ett fattigt land, men det finns en mycket stark och aktiv demokratirörelse vars engagemang sträcker sig utanför det strikt politiska, och det finns en god grund att bygga på. Mot bakgrund av detta menar jag att det svenska biståndet till de burmesiska oppositionella och de burmesiska flyktingarna i exil måste fortsätta att öka.
Och precis som utrikesministern själv tar upp i sitt svar är stödet till de demokratiska krafterna inom och utanför Burma till dubbel nytta genom att det såväl påskyndar en process som förbereder landet för ett regimskifte. Det handlar om att förmedla kunskaper och erfarenheter till främst demokratiförespråkare och exilorganisationer som arbetar för en demokratisering av Burma.
Ironiskt nog, och jag tyckte också att utrikesministern tog upp det, kan tragedin med Nargis vara den faktor som gör att militärregimen i Burma faller. Folkets rädsla övergår till ilska när de ser den likgiltighet som regimen visar inför det lidande folket. Trots att de visste om att stormen skulle komma förvarnade de inte befolkningen. Trots förödelsen var det under första dagen endast civila och munkar som var ute och hjälpte till med röjningsarbetet.
Trots att över en miljon människor är i akut behov av hjälp, försenar militärjuntan de hjälpsändningar som väntar utanför den thailändska gränsen. Detta kan vara droppen som efter 40 år av diktatur och förtryck kan leda till en väg mot försoning och demokrati. Det hände i Ache efter tsunamin. Kanske kommer det också att hända i Burma efter Nargis, och då behöver den burmesiska oppositionen vårt stöd.
Jag vet att biståndspolitik inte är utrikesministerns fråga utan Gunilla Carlssons fråga. Men vet utrikesministern hur mycket av de 110 miljoner som nämns i svaret som går till humanitär hjälp och hur mycket som går till stöd för den demokratiska oppositionen, för demokratiutveckling och mänskliga rättigheter?
Även om jag vet att det humanitära biståndet är väldigt viktigt, kanske man kan öka biståndet också till demokratiutveckling och mänskliga rättigheter i Burma. Jag hoppas och tror att det här kan göra att vi ser en diktatur som faller, och då behöver oppositionen vårt stöd.