KBLab/rixvox huggingface dataset:
Solveig Zander (C):
Jag slänger direkt tillbaka bollen till Miljöpartiet och säger: Den utredning som låg till grund för de förändringar som vi gjorde var väl känd. Den utredningen var tillsatt av den socialdemokratiska regeringen, och det var Anna Hedborg som kom med förslaget. Den utredningen hade suttit länge och arbetat.
Om det var en nyhet och var slarvigt gjort slänger jag tillbaka bollen och säger: Det var den förra regeringen som får ta på sig det ansvaret. Rickard Persson svarade inte på varför man inte ville informera om jämställdhetsbonusen.
Och borde man inte veta vilka kostnader man ålägger en myndighet som är hårt pressad ekonomiskt när man inför nya arbetsuppgifter? Eller ska det komma som ett önskemål om utökad budget från Försäkringskassan som ska läggas till i efterhand?
Det är ett sätt att visa på att det förslag som nu kommer inte är tillräckligt utrett. Om jag inte missminner mig kom senaste delen i följdutredningarna från Särlevandeutredningen 2014. Jag beklagar att vi inte fick fortsätta det jobbet. Men vi kommer tillbaka 2018 - och då gör vi rätt från början!
Solveig Zander (C):
Vårdnadsbidraget, som ju är en del i föräldraförsäkringen, fyller inte någon funktion i dagens samhälle. Det har spelat ut sin roll.
För många år sedan, när de som blir föräldrar i dag knappt var födda, drev jag och, som sagt, Thorbjörn Fälldin, Centerkvinnorna och Centerpartiet att vårdnadsbidraget skulle finnas. Skälet till det var att det då var en annan tid.
Då var de flesta damer hemmafruar, och de hade ingen egen inkomst. Ett vårdnadsbidrag skulle ge dem en inkomst. Vi vet alla hur viktig rätten att kunna bestämma över egna pengar är, men jag tänker inte gå in mer på det nu.
Då var som sagt heller inte barnomsorgen utbyggd på det sätt den är nu. I dag finns det olika former av barnomsorg att välja på, och både kvinnor och män yrkesarbetar. Dessvärre, herr talman, är föräldraförsäkringen och föräldraledigheten inte jämställd. Det kan vi verkligen beklaga i dag.
Vi känner också till nackdelarna, för det är kvinnorna som tar ut den största delen av föräldraledigheten och den största delen av vårdnadsbidraget. Det påverkar löneutvecklingen, karriären, pensionsnivån och hela familjen.
Av det skälet vill vi från Centerpartiet avskaffa vårdnadsbidraget. Vi vill ha reformer och förslag som ger valfrihet och morötter. Vi är för att fler ska arbeta och ha ett längre yrkesliv.
För att medverka till att utöka det jämställda uttaget av föräldraförsäkringen och umgänget med barnet vill vi införa en högre jämställdhetsbonus som gäller även för VAB-dagar. Vi vill införa en barnomsorgspeng för att öka familjernas valfrihet när det gäller att välja förskola.
Det är något som inte alltid fungerar i dag, för alla kommuner har inte infört att man kan ha sina barn i en annan kommun än hemkommunen. Det är faktiskt viktigt för att man ska slippa åka lång väg till förskolan eller barnomsorgen. Vi vill också införa ytterligare driftsformer i barnomsorgen, och det finns olika pedagogiker.
Självklart underlättar allt detta valfriheten för föräldrarna när det gäller anpassning efter barnets specifika behov. Då kan man bestämma hemma vid köksbordet. Det är valfrihet.
Öppna föräldra- och barndagar vill vi också införa för att möjliggöra att ytterligare vuxna närstående till barnet ska kunna ta ut föräldraledighet. Det är också en del i en valfrihetsreform. Vi vill också uppmuntra kvinnor att vara egna företagare och vill att de ska kunna anpassa föräldraledigheten efter det.
Som sagt, herr talman, Centerpartiet är för en närodlad politik. Det innebär i det här sammanhanget att man själv ska kunna välja vad som är bäst för barnet, för föräldrarna och för familjen. I det sammanhanget hör vårdnadsbidraget inte hemma.
Av den anledningen, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget om vårdnadsbidragets avskaffande.
Solveig Zander (C):
Min ideologiska bas står fast. Den är oerhört enkel. Om det alltid är den som har den lägsta inkomsten som stannar hemma, vilket jag har hört Roland Utbult säga vid flera tillfällen här, drabbar det kvinnan.
Den valfriheten drabbar henne resten av livet, för hon får en lägre inkomst, färre och mindre möjligheter till karriär och en lägre pension. Då är det ingen valfrihet längre. Nej, vi från Centerpartiet menar att det är viktigt med reformer som faktiskt innebär att man får ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen.
Roland Utbult känner väl också till att föräldrar redan i dag kan välja att vara hemma med sina barn längre än ett år. Hur många kvinnor är det inte, för det är kvinnor i det sammanhanget också, som tar ut tre dagar föräldraledighet i veckan men är hemma fem dagar ändå?
Båda föräldrarna har i det system vi har i dag möjlighet att välja att vara hemma mer med sina barn. Då kan man välja att göra det utifrån den ekonomiska förutsättning som föräldrarna har gemensamt. Vårdnadsbidraget fyller alltså ingen funktion i dag mer än att det är till nackdel i det sammanhang där vi vill möjliggöra för valfrihet i ett mycket bredare system och också se till att vi värnar arbetslinjen.
Ett längre yrkesliv är vad vi jobbar för.
Solveig Zander (C):
Många vill ha kvar vårdnadsbidraget, säger Roland Utbult. Varför är det då så få som använder sig av vårdnadsbidraget? Om det är så himla viktigt och populärt, varför är det så få som tar ut vårdnadsbidraget? Dessa frågor måste man ställa sig. Om det fanns en reell valfrihet skulle fler välja vårdnadsbidraget.
Jag är övertygad om att Roland Utbult, precis som jag, vet att det är viktigt att vi ger incitament till att båda föräldrarna ska kunna vara tillsammans med sina barn och att de får möjlighet att välja på ett annat sätt. Det är därför vi vill skapa morötter tillsammans med de reformer vi genomför i valfrihetssyfte.
Det är därför vi tycker att jämställdhetsbonusen är bra, att det går att få mer ersättning om den som går ut och jobbar är den som tjänar minst. Det är viktiga reformer. Barn behöver båda sina föräldrar. Varför är det bara mamman som ska vara hemma hos barnen?
Jo, det var så för 40 år sedan, när Thorbjörn Fälldin och jag stod på barrikaderna och tyckte att det var viktigt att mamman får en ersättning. Då var man hemmafru. Det handlade också då om att bli självständig och få en egen försörjning, precis som det handlar om i dag. I dag har vi en annan värld.
I den värld vi lever i i dag har vårdnadsbidraget ingen funktion att fylla.
Solveig Zander (C):
Vi hör här från Kerstin Nilsson att hon inte tycker att vi är så oense i frågan. Nej, oense kanske vi inte är, men vi från Moderaterna och Centerpartiet vill göra mer. Vi ser att det här är ytterst angeläget. Våra trygghetssystem har en inlåsningseffekt.
Då undrar jag: Vill man inte från Socialdemokraterna och regeringen göra en större översyn av hur man kan förändra trygghetssystemen så att det inte leder till inlåsning?
Dessutom innebär regeringens förslag att ni bland annat ska titta på ungdomar som varken studerar eller har något arbete, alltså ungdomar som inte har någon inkomst. De ungdomar vi pratar om nu har ju en inkomst.
De har en aktivitetsersättning, och det är inte en verklighet som vi kan bortse från. Det är alltså två helt olika grupper av ungdomar ni tittar på. För min del anser jag att alla människor har ett lika värde, oavsett om de har ett handikapp eller inte. Men vi måste göra mer för ungdomar med handikapp.
Det är ju de ungdomarna som det gäller nu. Vad vill ni specifikt göra för dem? Jag hör inte något om det från Kerstin Nilsson.
Solveig Zander (C):
Jag tycker att det är bra att Kerstin Nilsson tror på det här, för man ska ju verkligen tro på det man gör. Vi får möjlighet att komma tillbaka och yttra oss när era utredningar är klara. Vad gör ni till exempel inom arbetsmarknadsområdet för ungdomar med aktivitetsersättning? Vad gör ni på skolområdet för ungdomar med aktivitetsersättning?
Vad gör ni för att undvika att ungdomar hamnar i aktivitetsersättning? Vad för andra åtgärder och förslag finns inom trygghetssystemet för att ge ungdomar med funktionsnedsättning stöd och hjälp utan aktivitetsersättning? Jag kan rekommendera Kerstin Nilsson och alla andra en bok som är skriven av Anders Hansson.
Den heter Pojkarna - En berättelse om två utvecklingsstörda bröder . Den familjen har två barn, och vilka problem man har haft med myndigheter och att man inte har fått någon större hjälp beskrivs väldigt väl, liksom oron för att barnen inte ska kunna få en försörjning när de blir stora.
Den boken är mycket bra, och den handlar precis om det här. Vad gör man för att ge stöd och hjälp och undvika att de här personerna ska behöva ha aktivitetsersättning? Vad gör man för att funktionsnedsatta personer, handikappade personer, ska betraktas som alla andra ungdomar på sin väg in i vuxenlivet och för att ge dem möjligheter att kunna försörja sig mer eller mindre själva?
Solveig Zander (C):
Det är intressant att lyssna på Rickard Persson. I sin inledning sa Rickard att arbetsbelastningen på Försäkringskassan är oerhört stor, så man har inte haft möjlighet att klara av sitt uppdrag. Då undrar jag: Vem är det som leder och fördelar arbetet på Försäkringskassan?
Är det jag som riksdagsledamot? I rapporten från Riksrevisionen står det att Försäkringskassan inte har fullgjort sitt samordningsuppdrag.
Är det jag som riksdagsledamot som har medverkat till att Försäkringskassan inte har klarat av sitt samordningsuppdrag? Vem är det som leder och fördelar arbetet på Försäkringskassan?
Solveig Zander (C):
Det är tydligen väldigt intressant att skjuta tillbaka på alliansregeringen. Vi gjorde oerhört mycket på det här området. Det är Miljöpartiet och regeringen mycket väl medvetna om. Funkautredningen var ett resultat av att vi ville göra oerhört mycket mer.
Vi kommer att återkomma till detta 2018, när vi tar tillbaka makten, för många av de sakerna förkastar ni redan nu. Jag vill återkomma till att Rickard Persson i sammanhanget uttrycker sig som tjänsteman på Försäkringskassan. Det gör mig oerhört orolig.
Man måste skilja på sin roll som ledande riksdagsledamot och arbete på Försäkringskassan. Det är Försäkringskassans generaldirektör som ytterst har ansvar för sin personal och ska se till att man fullföljer de uppdrag man fått från regering och riksdag. Det har man uppenbarligen inte gjort.
Och det är inte så att det har rått brist på pengar hos Försäkringskassan. Under de år då Alliansen hade makten i Sverige fick man - så gott som varje år, höll jag på att säga - stora tilldelningar av pengar för att man behövde mer och uttryckte vad det var man ville ha pengar till.
Man fick tillskott på tillskott för att budgeten var i behov av det. Men uppenbarligen har man inte ändå fullgjort det uppdrag som man hade på det här området. Det är väl någonting som är viktigt att ta fasta på. Man har faktiskt fått pengar för att kunna utföra sitt uppdrag.
Solveig Zander (C):
Jag uppskattar verkligen det positiva svaret från ministern. Jag är glad över att ministern uttrycker sig så positivt när det gäller att stärka förutsättningarna för att starta och driva företag och för att anställa fler i företaget. Det är ju en väldigt viktig del i att skapa arbetstillfällen i vårt land.
Visst är sjukförsäkringen tillsammans med andra trygghetssystem väldigt viktiga i sammanhanget. Det är kanske en av de viktigaste sakerna förutom startkapital. Men jag kan ju inte låta bli att säga att vi inte är så väldigt överens. Vi har ju ganska radikalt olika åsikter om möjligheterna att starta och driva företag.
Den nuvarande regeringen har försvårat inte minst för kvinnor att driva företag, till exempel inom RUT-sektorn där det har skett försämringar. Det har också blivit problem med att driva verksamheter enligt lagen om valfrihet inom vård och omsorg.
Nu senast kom också de ökade sjuklönekostnaderna som en hämsko. Men det var uppstartsskedet och tryggheten som var det viktiga. Alla vet vi att fyra av fem arbetstillfällen finns inom de små och medelstora företagen. Man måste först starta ett företag för att kunna anställa.
Där är trygghetsfrågorna de absolut viktigaste. Man vill inte äventyra tryggheten som finns i de förmåner som man har tjänat in om man blir sjuk, föräldraledig eller måste lägga ned sitt företag. Det är här det finns brister. Det skiljer sig mellan olika företagsformer.
Handelsbolag, enskilda firmor och aktiebolag har helt olika förutsättningar för att kunna ha trygghet. För handelsbolag grundar sig det hela på nettointäkten. Men för aktiebolag gäller den lön som man tar ut.
Dessutom kan ägarna av handelsbolag och enskilda firmor få en så kallad fiktiv SGI, som ministern sa, under uppstartsåren.
I den parlamentariska socialförsäkringsutredningen kom vi med förslag om att alla företagsformer skulle hanteras lika, att möjligheterna skulle vara desamma när det gäller den fiktiva SGI:n, jämförelseinkomsten, och att man skulle utöka den från 24 till 36 månader. Ministern säger att man ska genomföra det.
Då undrar jag: När? Jag vill inte vänta längre, absolut inte. Och vad kommer förslagen att innehålla? Det vill jag och alla som vill starta, driva och utöka sin verksamhet veta. Tala nu om, ministern, vad det kommande förslaget innebär!
När kommer förslaget att bli verklighet? Tiden går, och vi behöver människor som vill starta och driva företag nu.
Solveig Zander (C):
Det är intressant att lyssna till ministern. Hon tar upp de offentliga arbetsgivarna och sjuklönekostnaderna. Men det är företag som vi pratar om, och det är en otrolig skillnad. Högkostnadsskyddet som ministern införde hade ju alliansregeringen föreslagit liksom att det skulle bli lättare att övergå till en anställning.
För att det ska finnas anställningar måste det finnas företag, och det är företagen som vi pratar om nu. Jag har varit med så himla länge, kan man gott säga i riksdagen, på gott och ont, oftast på gott. Men jag har hört ministrar säga att det ska tillsättas en parlamentarisk utredning för att se över möjligheterna att driva företag.
Jag har hört ministrar säga att det pågår en parlamentarisk utredning, så att man ska vänta och se på resultaten. Nu sa också ministern att den parlamentariska utredningen är klar och att det fanns många bra förslag i den, bland annat på det här området.
Om jag inte missminner mig helt var remissinstanserna väldigt positiva till de här svaren. Jag skulle nästan vilja säga att en majoritet av förslagen tillstyrktes, så det är definitivt ingenting som behöver utredas mer. Det finns ett färdigt lagförslag, och jag förstår inte vad det är man utreder. Ministern svarade inte på när förslaget kommer.
Det kan väl inte vara så, ministern, att ni tänker spara det här förslaget och ha med det i en valrörelse som någonting som ska vara positivt för er? Det är inte företagen betjänta av. Vi står inför enormt stora utmaningar.
Inom vården kommer det att behövas 530 000 nyanställningar de närmaste tio åren, om jag inte missminner mig. De kan inte vara så att alla dessa ska ske inom den offentliga sektorn. Vi måste ha människor som vill starta och driva företag.
Det här är yrken där kvinnor gärna startar och driver företag, och det får inte vara så att man som kvinna i dag är tveksam till trygghetssystemen och därför behåller sin anställning och startar ett företag bredvid, det vill säga blir kombinatör.
Det leder inte till anställningar och till att företag växer, vilket ministern själv i sitt förslag säger är viktigt. Därför vill jag fortfarande veta när förslaget kommer och vad det kommer att innehålla. Vi måste se till att det startas och drivs företag.
Vi ska medverka till att alla våra nyanlända blir integrerade på arbetsmarknaden. Pensionärerna blir fler och fler och behöver högre pension, och därför måste vi ha fler människor som jobbar. Där är företagen, jobbskaparna, inte den offentliga sektorn, de som ska lösa problemet.
Den offentliga sektorn finns, men vi måste ha fler företag, och vi måste se till att man vill, vågar och kan starta företag. Jag ställer frågan igen, ministern: När kommer förslaget, och vad kommer det att innehålla?
Solveig Zander (C):
Givetvis uppskattar jag att ministern är så välvilligt inställd, men jag undrar: Är det i år det här förslaget kommer? Visst är det bra att man tar till sig de förslag som Centerpartiet gav i regeringsställning, bland annat förslaget om högkostnadsskyddet. Men jag är otålig.
Jag lyssnade på vad näringsminister Mikael Damberg sa här för några dagar sedan. Han kommenterade att en damfrisörska inte hade råd att vara sjukskriven och nämnde att man nu bereder ärenden i Regeringskansliet gällande bolagsformer och generösare regler för trygghetssystemen.
Jag måste vara uppriktig och säga att jag trodde att jag här i dag skulle kunna få ett tydligare och klarare svar på frågan om när förslaget ska komma och vad det kommer att innehålla. För mig som centerpartist är det väldigt viktigt att vi inte förlorar en enda dag när det gäller företagen och deras möjligheter.
Jag får dagligen höra om svårigheter och problem, inte minst gällande trygghetssystemen. Som centerkvinna är jag extra mån om att kvinnor ska driva företag, för det är det vi behöver.
Vi behöver fler kvinnor som driver företag, skapar nya möjligheter och skapar nya företagsbranscher, där våra nyanlända kan integreras och där det finns möjligheter att utvecklas. Jag hade trott att jag skulle få ett tydligare svar, ministern, men jag tackar ändå för den positiva hållningen.
Solveig Zander (C):
Jag ställer min fråga till socialförsäkringsminister Annika Strandhäll. Den handlar om varför ministern slopar jämställdhetsbonusen. Jag och Centerpartiet kan inte förstå varför regeringen gör det samtidigt som man inte följer riksdagens beslut att höja summan för jämställdhetsbonusen.
Med tvång vill man i stället från regeringens sida styra föräldrarnas föräldraledighet när man nu vill kvotera en tredje föräldramånad. Man sätter tvånget mot moroten att föräldrarna själva ska medverka till att få ett mer jämställt uttag av föräldraledighet.
Varför slopar regeringen jämställdhetsbonusen, som faktiskt är ett sätt att uppmuntra till ett jämnare uttag?
Solveig Zander (C):
Då är naturligtvis min fråga till ministern: Hur lång tid tog det innan den kvoterade föräldraledigheten fick effekt? Det skedde inte över en natt, och det vet ministern mycket väl. Vi vet att uttaget har blivit jämnare mellan föräldrarna under de senaste åren, och man kan inte bortse från att jämställdhetsbonusen har haft effekt.
Nu vill ministern i stället tillsätta en utredning som ska se över föräldraförsäkringen och se till att den blir annorlunda. Varför väljer man att slopa jämställdhetsbonusen i stället för att till exempel öka ersättningen, vilket vi i Centerpartiet har föreslagit? Det skulle ge en ytterligare morot till föräldrarna.
Men ministern slopar en genomförd försäkring utan att lyssna och tillsätter i stället en utredning. Är inte det att göra någonting bakvänt?
Solveig Zander (C):
Jag ställer också min fråga till Gabriel Wikström, och den handlar om asylsökandes rätt till akuttandvård. Kostnaden för detta regleras av Migrationsverket som betalar in en schablonsumma till landstinget. Det sägs också att man ska vända sig till Folktandvården, vilket är oerhört konstigt när hälften av all tandvård bedrivs i privat regi.
De asylsökande kan vända sig till en privat tandläkare, men då får de ligga ute med pengarna och skicka fakturan till Migrationsverket. Alltså gör de inte detta. Följden har blivit enorma köer till Folktandvården. Vi vet nu att barn och unga får sitta emellan, eftersom deras besöksintervaller förlängs, och det är de som behöver tandvård allra mest.
Nu har ministern vid flera tillfällen lovat att man ska se över frågan, men ingenting har hänt. Varför händer det ingenting i den här frågan?
Solveig Zander (C):
Även Morgan Johansson har fått frågan i kammaren, och han har också lovat att ni skulle se över detta. Vi vet att vi behöver ha valfrihet inom detta område och att vi behöver korta köerna. Då behöver vi också få ett enklare regelverk för privattandläkarna när det gäller att ta emot asylsökande. Jag frågar igen: När har regeringen möjlighet att göra något åt detta?
Varför visar man inte handlingskraft i denna viktiga fråga?
Solveig Zander (C):
Jag tyckte att det var intressant att lyssna på Mathias Tegnér. Jag blev glad när du började med att ta upp sjuktalen och rehabiliteringen. Vi hade en väldigt diger diskussion och förslag i Socialförsäkringsutredningen.
Där sa vi att vi hade kunnat ta bort den bortre gränsen om vi hade gjort mycket mer för att förstärka rehabilitering och uppföljning i ett tidigare läge.
Vad är det Socialdemokraterna och regeringen har gjort för att förstärka rehabiliteringen och uppföljningen i ett tidigare läge? Vi ser att sjukskrivningarna ökar igen. Det gäller både de korta och de långa.
Solveig Zander (C):
Det var ett intressant svar. Alliansregeringen genomförde en rehabreform i form av en rehabkedja som bidrog till att sjuktalen sjönk oerhört mycket.
Nu när sjuktalen stiger igen säger Mathias Tegnér att regeringen har föreslagit olika åtgärder, men uppenbarligen har de inte givit resultat. Alla punkter som ni har föreslagit har inte genomförts.
Dessutom har ni brutit överenskommelsen om att inte ta bort den bortre gränsen förrän alla tidiga rehabiliteringsåtgärder har givit resultat. Ni har inte väntat på att de förslag ni har haft skulle ge resultat. Det går ut över de människor som i dag är sjukskrivna. De får inte sin sjukpenning.
Sjuka människor nekas sjukpenning. Era förslag har inte medverkat till att människor inte kommer i kläm. Varför har ni brutit överenskommelsen om att den bortre gränsen inte skulle tas bort förrän rehabiliteringsåtgärder, som ni påstår att ni har föreslagit, har givit resultat?
Solveig Zander (C):
Man blir glad när man får beröm. Det var väl inte det som var meningen, antar jag. Men det är klart att man uppskattar det i detta sammanhang. Det som Mathias tar upp är oerhört viktigt. Breda överenskommelser i viktiga frågor är någonting som ger trygghet för medborgarna. Sjukförsäkringen och trygghetssystemen hör till de absolut viktigaste områdena vi har.
När man blir sjuk eller arbetslös hamnar man nämligen i en situation som man inte vill vara med om. Därför är det viktigt att man i det sammanhanget har breda överenskommelser. Nu har Socialdemokraterna gått ifrån det som vi gemensamt kom överens om. Vi gjorde detta för att det är så himla viktigt.
Jag beklagar att ni har tagit egna beslut. Det är en minoritet som har beslutat, och det är tvärtemot breda överenskommelser. Blir man friskare om man får en karensdag? Nej, men det är viktigt att man uppmärksammas på att någonting måste hända.
Då har vi valt att göra detta när det gäller den 15:e dagen, när man övergår från att få ersättning från arbetsgivaren till att få ersättning från Försäkringskassan. Det handlar om att man faktiskt får upp ögonen för att man kanske måste göra något för att det ska bli bättre. Visst sjönk sjuktalen.
Det var 230 000 färre personer sjukskrivna 2014 än 2006, och det var i genomsnitt 13 färre sjukskrivningsdagar.