Mikael Damberg (S):
Tack för svaret. Jag skrev interpellationen mot bakgrund av att TCO, Lärarförbundet och SFS presenterade en rapport med namnet Jakten på anställningsbarhet . Den innehöll en rad frågor som man ställt till arbetsgivare om hur man såg på arbetslivet och högre utbildning och lite grann deras bedömningar inför framtiden.
Det var intressant att man i rapporten konstaterar att många arbetsgivare tror att utbildningsbehovet kommer att öka de kommande åren. Man hade också kritik mot att högskolorna brister i kontakter med arbetslivet. Det är viktiga signaler för oss som håller på med utbildningspolitik att ta ad notam.
Jag börjar med att ställa frågan till utbildningsministern: Delar han rapportens bedömning? I interpellationssvaret sägs: "Det är självklart positivt att arbetsgivare ser framför sig att flera högskoleutbildade kommer att behövas i näringslivet i framtiden." Är det högskoleministerns uppfattning att näringslivet och arbetsgivarna kommer att vilja anställa fler med högskoleexamen i framtiden?
Är det regeringens uppfattning att det är så näringslivet och offentlig förvaltning ser på framtiden och de behov som finns då? Ett resonemang om det och en analys av detta borde ligga till grund för regeringens högskolepolitik. Jag är intresserad av och hade faktiskt förväntat mig att högskoleministern hade en analys och en egen uppfattning i denna fråga. Det finns en kritik i rapporten som går ut på att det finns en brist i arbetslivsanknytning. Jag tror att vi måste ta det på allvar.
Det är bra att högskoleministern också säger i interpellationssvaret att han ska ge Högskoleverket i uppdrag att följa studenterna och deras etablering på arbetsmarknaden. Det är väldigt bra. Vi socialdemokrater har i vårt budgetalternativ ett sådant skarpt förslag som innebär att det blir en skyldighet att följa studenterna efter högskoleutbildning.
Det handlar om att ta reda på vad studenten fick ut av sin högskoleutbildning i form av nytt jobb men också vad studenten tyckte om utbildningen, om den var tillräckligt arbetslivsanpassad, relevant och hade tillräckligt hög kvalitet. Jag tror att det kan bli ett viktigt kvalitetsmått men också en väldigt viktig signal till de unga som söker sig till högskolan. De ska kunna jämföra och titta på om en högskola eller teoretisk utbildning har en tillräckligt bra arbetslivskoppling.
Så återigen till frågan. Ser högskoleministern inga som helst problem med bristyrken där vi i dag har för få högskoleutbildade och skulle behöva satsa mer på utbildning? Vi kan ta vårdyrket, som han själv nämnde. Vi socialdemokrater förespråkar i vårt alternativ en kraftigare utbyggnad.
När det gäller läkare, tandläkare, specialistsjukvård och en lång rad andra områden vet vi i dag att Sverige underutbildar. Men det finns också en ganska stor kö till de utbildningarna som man skulle kunna gå vidare med och leverera. Jag tror att det är viktigt. Saco kom med en rapport för inte så länge sedan som heter Framtidsutsikter för akademikeryrken.
Till skillnad från många andra rapporter som har beskrivit eländet för akademiker på arbetsmarknaden beskrev man framtidsutsikterna för olika branscher och yrken.
Man konstaterade i rapporten att det är brist på arbetsterapeuter, arkitekter, agronomer, biomedicinska analytiker, brandingenjörer, datavetare, församlingspedagoger, högskoleingenjörer, kiropraktiker, läkare, matematiker, planeringsarkitekter, präster, psykologer, sjukgymnaster och sjuksköterskeyrken i övrigt, sjöbefäl, skolledare, systemvetare, tandläkare och en del andra. Här är en enorm möjlighet att rikta utbildningar.
Det finns ett intresse hos många att studera. Det finns inte hos alla, men för ett antal av dessa utbildningar finns ett intresse hos studenterna att kunna utbilda sig. Det är ganska dyra utbildningar som vi borde ha råd att satsa på.