KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gabriel Wikström (S):
Christina Östberg tar upp ett konkret exempel. Om jag ska kommentera det vill jag framhålla att regeringen prioriterar hälso- och sjukvård för kvinnor väldigt högt.
Vi avsätter 2016-2019 nästan 3 miljarder kronor på kvinnors hälsa, varav hälften går till förlossningsvård och kvinnors hälsa, 520 miljoner till arbete med kvinnors hälsa i primärvården och 700 miljoner för avgiftsfri mammografi från och med halvårsskiftet i år. Det är klart att dessa är viktiga prioriteringar.
När det gäller den specifika frågeställning som Christina Östberg tar upp är det också viktigt att se att den viktigaste principen i hälso- och sjukvårdslagen är att man ska få vård efter behov, och det omfattar de grupper som där omnämns. Den principen är jag inte beredd att rucka på. Jag kan bara beklaga att det i vissa fall innebär att vissa typer av behandlingar får anstå medan andra prioriteras.
Gabriel Wikström (S):
Det är mycket riktigt att Sverige har ett undantag när det gäller snuset. Det är också det som regeringen har valt att beakta i lagrådsremissen. Man har därmed inte tagit med frågan om smakmärkning eller inte på snusförpackningar. Det utesluter inte att man kan komma tillbaka till frågan, men då ur ett rent folkhälsoperspektiv. Men just nu pågår det en utredning som bland annat ska titta på om smaksättning ska finnas över huvud taget.
Då kommer också frågan om smakmärkning in i detta. Men jag vill inte uttala mig närmare om det innan vi har fått utredningens betänkande på regeringens bord.
Gabriel Wikström (S):
Statsrådet har att följa av riksdagen fattade beslut, och riksdagen har bland annat tagit beslut om att allt tobaksbruk i Sverige ska minska. Man gör ingen åtskillnad på om tobaken röks eller om den intas under läppen. Det som har fokus för regeringen nu är att implementera EU:s tobaksproduktsdirektiv.
Vi har ändå beaktat att i de delar som gäller smakmärkningen tycker vi att det går för långt in på det undantag som Sverige har, så det har vi valt att inte ta med. Men de andra delarna finns med, och allting sammantaget handlar om att skydda människors liv och hälsa. Det är det som är utgångspunkten, och det gäller oavsett om det handlar om cigaretter eller snus.
Ytterligare regleringar av både snus och cigaretter kan ju komma, men det måste tas efter den utredning som nu är klar och efter att regeringen har gjort sitt övervägande.
Gabriel Wikström (S):
Tack, Magda Rasmusson, för frågan! Detta är precis som frågeställaren beskriver ett stort problem bland flera grupper i samhället, inte minst bland renskötande samer. Vi vet att ångest, depression och självmord numera är överrepresenterade i den gruppen. Vi vet samtidigt att forskningsläget inte är så bra som det borde vara och att mer skulle kunna göras.
Regeringen har, precis som frågeställaren påpekar, satsat 280 miljoner kronor mer årligen än tidigare på området psykisk ohälsa. Speciellt kopplat till samers psykiska ohälsa har 600 000 kronor beviljats till de tre nordligaste landstingen för att främja en bättre samverkan på området.
Vi har också beviljat 350 000 kronor till Sametinget för att göra en kunskapssammanställning avseende den psykiska hälsan hos det samiska folket i Sverige.
Gabriel Wikström (S):
Precis som jag påpekade i mitt första inlägg är det ett alldeles för dåligt kunskapsläge om samers psykiska ohälsa. Det måste förbättras inom den svenska hälso- och sjukvården specifikt och i det svenska samhället generellt. Jag hade själv förmånen att i våras träffa forskare som har forskat just i psykisk ohälsa hos samer. De tog också upp exemplet från Norge.
Det är ett intressant exempel, och jag vet att tjänstemännen på Socialdepartementet följer utvecklingen i Norge och ser vad vi har att lära därifrån. I första hand tror jag att det viktigaste är att få till en bättre samverkan bland de berörda landstingen. Det är också viktigt att få till en bättre kunskapsöversikt. Hur ser problemen ut i detalj, och vilka åtgärder skulle kunna vara verksamma i en svensk kontext?
Jag är inte alls främmande för att också titta närmare på det norska exemplet och dra tydliga lärdomar därifrån.
Gabriel Wikström (S):
Jag tackar Ida Ekeroth för frågan. Det är en oerhört angelägen fråga för regeringen. Jag kan börja med att konstatera att idrottsrörelsen, som är Sveriges bredaste folkrörelse, på många sätt speglar hur samhället ser ut i stort och de strukturer som finns där. Liksom med allt som rör jämställdhet vet vi att dessa strukturer måste angripas från flera håll samtidigt.
Inom idrotten handlar det om en ledarskapsfråga, om att utbilda och kartlägga hur situationen egentligen ser ut och om vad man kan göra från både specialförbund och lokala idrottsföreningar för att förbättra situationen. Det är en rent politisk fråga som rör hur vi utformar våra stöd på nationell och lokal nivå. På lokal nivå handlar det många gånger om anläggningsfrågorna.
Vi vet att när anläggningsbristen byggs bort gynnas framför allt att flickor och kvinnor, som många gånger blir lidande när det inte finns anläggningar.
Gabriel Wikström (S):
Jag tycker som sagt att frågan är angelägen, och vi måste föra en dialog med kommunföreträdare om på vilka sätt de kan underlätta, inte minst genom att rusta upp men också bygga nya anläggningar. I slutet av mitt förra inlägg påpekade jag att nya anläggningar och att bygga bort bristen många gånger gynnar flickor och kvinnor, som får bättre halltider och kan utöva sitt idrottande på ett helt annat sätt.
Från statens sida går vi nu in och ökar stödet till idrottsrörelsen. Samtidigt som vi gör det för vi också en dialog med Riksidrottsförbundet om hur stödet ska fördelas ut till idrottsföreningar över hela landet. Jag vet att det pågår ett arbete med att se över om man kan få ett stöd som på ett bättre sätt än i dag främjar jämlikhet och jämställdhet bland idrottsföreningar.
Det är naturligtvis ett långsiktigt arbete, men jag är glad över att vi har kommit igång med det.
Gabriel Wikström (S):
Tack, Barbro Westerholm, för frågan! Jag håller helt med Barbro Westerholm om att det brådskar att göra förändringar på det här området. Är det någonstans det finns brister inom svensk hälso- och sjukvård är det just i samordningen mellan olika vårdnivåer och för den delen också mellan olika vårdgivare.
I utredningen Effektiv vård , som presenterades strax efter nyår, finns det många intressanta förslag som jag tror kan hjälpa till att göra vården mer samordnad och inte minst vara till gagn för patienter som lider av kroniska sjukdomar och som vi vet att största delen av vårdens resurser faktiskt går till.
Gabriel Wikström (S):
Jag håller som sagt helt med Barbro Westerholm. Några av de saker som regeringen gör redan i dag är att vi satsar på en bättre kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården. Bland annat fördelar vi en så kallad professionsmiljard, som ska gå till insatser inom hälso- och sjukvården för att stärka kompetensförsörjningen. Vi har också en nationell samling för att tillsammans med de olika aktörer som finns inom hälso- och sjukvården se hur vi kan effektivisera och använda personalens kompetens på ett bättre sätt.
Gabriel Wikström (S):
Jag tackar Emma Henriksson för frågan. Detta är ett mycket angeläget ämne att diskutera, inte bara utifrån en äldreomsorgssynpunkt och inte bara utifrån äldres perspektiv utan naturligtvis utifrån hälso- och sjukvårdens perspektiv.
Det som vi nu framför allt gör på demensområdet - ansvaret ligger i första hand på min kollega Åsa Regnér - är att vi är aktiva såväl nationellt som internationellt och att vi har för avsikt att ta fram en ny strategi på demensområdet för att kunna hantera denna gigantiska utmaning som vi står inför. Vi tror att det är en bättre väg att gå än den tidigare satsningen.
Gabriel Wikström (S):
Det är precis som Karin Rågsjö säger, att detta är ett problem inte bara för att det driver på kostnaderna i verksamheten utan också för att det minskar kontinuiteten och inte minst samordningen inom hälso- och sjukvården. Min bild är att man jobbar mycket hårt med detta från SKL:s sida. Man har nyligen bytt ledning för SKL, och den nya ledningen har angett detta som en prioriterad fråga. I detta arbete ställer regeringen gärna upp som en erfaren och god partner.
Gabriel Wikström (S):
Vi vet ju att en del landsting redan i dag använder sig av privattandläkare. Det är precis som Solveig Zander säger så att privattandläkare är en väldigt viktig aktör inom tandvårdssektorn. Det är alltså klart att de även på det här området har en naturlig roll att spela.
Detta är också en punkt som finns högt upp på SKL:s dagordning i de diskussioner man för med regeringen om just hur man ska förbättra situationen för asylsökande, och då gäller det inte minst inom hälso- och sjukvården. Det är klart att det finns detaljer som inte är helt lätta att reda ut och avvägningar att göra som inte är helt lätta. Det är det som gör att det tar tid.
En annan orsak är naturligtvis att det är väldigt många frågor som har behövt lösas på en och samma gång i samband med att flyktingmottagandet var så pass stort som det var under månaderna i höstas.
Gabriel Wikström (S):
Jag tycker att vi har visat mycket handlingskraft på området. Vi förutsåg tidigt att detta skulle innebära utmaningar för hälso- och sjukvården och att det skulle innebära utmaningar på bred front. Det innebär att vi har gett ett antal uppdrag till våra myndigheter för att både förbättra kunskapsläget och bättre sprida den kunskap och information som finns till landstingen. Det har vi nämligen sett är en framkomlig väg för att avhjälpa en del brister som finns.
Vi ser som sagt över frågor av den typ Solveig Zander ställer.
Gabriel Wikström (S):
Precis som Saila Quicklund påpekar är detta en fråga som är mycket bredare än att bara gälla den traditionella idrottsrörelsen. Det är dock viktigt att se att idrottsrörelsen även i fortsättningen behöver spela en stor roll för antidopningsarbetet. Det här är ett problem som förekommer både inom motionsidrotten och inom den rena tävlingsidrotten.
För att stärka det arbete som har pågått under flera år, och som fortfarande pågår, höjde regeringen i årets budget bidragen till antidopningsarbetet inom Riksidrottsförbundet med över 20 procent. I den strategi som vi har lämnat till riksdagen om en samlad narkotika, dopnings- och alkoholpolitik har vi pekat på att det är viktigt med en ökad samordning på det här området.
Men precis som Saila Quicklund säger bereds betänkandet Antidopning Sverige fortfarande inom Regeringskansliet.
Gabriel Wikström (S):
Det är ett viktigt område Mikael Dahlqvist tar upp. Som Mikael Dahlqvist påpekade har handläggningstiderna hos Socialstyrelsen varit alldeles för långa. Som exempel kan nämnas att handläggningstiden för en specialistläkarlegitimation var 18 månader i slutet av förra året. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt.
Under förra året satsade därför regeringen totalt 18 miljoner kronor extra på Socialstyrelsen för detta arbete. Jag kan konstatera att de pengarna, tillsammans med en fantastisk insats från Socialstyrelsen själv när det gäller att göra om rutiner och arbetsorganisation, har lett till att väntetiden för specialistläkare gått från 18 till 8 månader, som den är nu i mars. Vi är naturligtvis inte nöjda med detta.
Men prognosen är att utvecklingen kommer att fortsätta åt rätt håll, och det är en bra första insats.
Gabriel Wikström (S):
Visst kan det, som Mikael Dahlqvist är inne på, vara en väldigt stor möjlighet för hälso- och sjukvården. För att ytterligare pressa ned handläggningstiderna inte bara för specialistläkare utan för alla de legitimationsyrken som Socialstyrelsen handhar satsar regeringen ytterligare 65 miljoner kronor extra i år och 42 miljoner kronor långsiktigt per år från och med nästa år. Detta tror vi kommer att minska handläggningstiderna kraftigt.
Gabriel Wikström (S):
Tack, Marianne Pettersson, för frågan! Det är väldigt angeläget att generellt öka kunskapen om sjukdomar som vi i dag vet att det saknas kunskap och medvetenhet om inom hälso- och sjukvården. Då är naturligtvis nationella riktlinjer och andra kunskapsstöd helt ovärderliga.
Som Marianne Pettersson påpekade gör regeringen nu en stor satsning på kvinnors hälsa. En av delarna i detta är att öka medvetenheten om att vi vet för lite inom hälso- och sjukvården om just kvinnors hälsa. Vi ska också se på vilket sätt vi kan stärka den kunskapen.
Om det sedan kommer att resultera i konkreta nationella riktlinjer inom den sjukdom som Marianne Pettersson lyfter upp eller någon annan form av kunskapsstöd är alldeles för tidigt att säga. Men vi gör en stor satsning på området.
Gabriel Wikström (S):
Som jag var inne på i mitt tidigare svar tror jag den stora utmaningen för oss och den viktigaste frågan att lösa är att öka medvetenheten inom hälso- och sjukvården om att det i dag råder ojämställd vård mellan män och kvinnor och att kvinnors problem, typiska sjukdomar och tillstånd som i första hand drabbar kvinnor inte alltid uppmärksammas. Kan vi göra det har vi kommit en bra bit på vägen.
Gabriel Wikström (S):
Jag tror att det är på sin plats att börja med att påpeka att det här har varit ett arbete från nationell nivå under lång tid. Vårdgarantin infördes under en socialdemokratisk regering. Det som vi nu gör är att på ett annat sätt än under alliansregeringens tid vid makten försöka angripa det som är grundproblemen bakom att köerna växer inom hälso- och sjukvården. Det handlar framför allt om kompetensförsörjningen.
Det är just när det råder brist på specialistsjuksköterskor, specialistläkare och andra yrkeskategorier som vi får ett minskat antal vårdplatser men också längre köer generellt. Därför måste detta problem angripas. Jag har tidigare refererat till att vi från och med i år satsar en professionsmiljard som ska gå just till insatser för kompetensförsörjningen. Vi för samtal med aktörer inom hälso- och sjukvårdsområdet.
Till detta ska naturligtvis läggas till exempel cancersatsningen som kraftigt kommer att minska väntetiderna inom cancervården.
Gabriel Wikström (S):
Det är naturligtvis oacceptabelt att det finns vårdköer över huvud taget och att det finns de här skillnaderna över landet. Jag försökte i mitt tidigare inlägg beskriva vad vi gör konkret för att öka tillgängligheten i hälso- och sjukvården. Jenny Petersson anför att tidigare regering jobbade med frågan, och det var framför allt i och med den så kallade kömiljarden. Men den övergavs faktiskt när Alliansen kom i opposition.
Då fanns den inte med i den första budgeten över huvud taget, utan man hade en så kallad tillgänglighets- och samordningsmiljard i stället.
Gabriel Wikström (S):
Jag stämmer naturligtvis in i Åsa Coenraads lovsång till ridsporten, som har många positiva fördelar. Under den debatt som Åsa Coenraads refererar till sa jag visserligen att detta behöver inkluderas i friskvårdsstödet, men jag sa också att vi behöver göra detta i ett större sammanhang. Friskvårdsstödet som det ser ut i dag är ett lapptäcke av olika åtgärder, och vi behöver göra en genomgripande analys.
Det är naturligtvis ett stort arbete som måste till för detta, och jag kan tyvärr inte i dag ge någon exakt tidsplan. Men det är en angelägen fråga.
Gabriel Wikström (S):
Jag tackar Stefan Nilsson för frågan i ett angeläget ämne som staten på olika sätt har engagerat sig i under lång tid. Tyvärr har satsningar många gånger varit riktade enbart mot den specialiserade psykiatrin, och man har glömt en del av det förebyggande arbetet. Det försöker vi rätta till genom den överenskommelse som regeringen har slutit med SKL. Här ligger fokus på just tidiga insatser och förebyggande arbete.
I en satsning som är särskilt riktad till unga för att motverka ungas psykiska ohälsa ger vi 280 miljoner kronor per år till landets ungdomsmottagningar. De fungerar redan i dag som en central för unga som mår dåligt och vill få hjälp. Genom denna satsning stärker vi ungdomsmottagningarna och gör dem mer fokuserade på att också hjälpa mot psykisk ohälsa.
Gabriel Wikström (S):
Förutom den generella satsning och inriktning mot unga som lider av psykisk ohälsa finns det fem fokusområden i den överenskommelse som regeringen har slutit med SKL. Ett av dessa fokusområden är att jobba med riskgrupper, och dit hör inte minst unga hbtq-personer. Genom att peka ut detta tydligt vet vi att en del av medlen och insatserna kommer att gå till denna grupp.
Folkhälsomyndigheten har tillsammans med Socialstyrelsen också ett ansvar.
Gabriel Wikström (S):
Låt mig börja med att säga att jag håller med Lennart Axelsson om att det är en mycket oroande prognos som Cancerfonden presenterar. Det är dock väldigt hoppfullt att de i den rapport de presenterar visar att om man gör rätt saker både förebyggande och när det gäller att ställa om den svenska hälso- och sjukvården går det att möta utvecklingen och få en helt annan utveckling med färre cancerfall och mycket lägre kostnader.
Under denna mandatperiod satsar regeringen totalt 2 miljarder kronor på en mer jämlik cancervård. Det handlar i första hand om att korta väntetider och se till att väntetider i vissa delar av landet som är orimligt långa blir mycket kortare. Vi vet i dag att det kan skilja upp till tre gånger så lång till från det att man har fått en välgrundad misstanke om cancer till att man kommer till behandling bara på grund av var man bor. Det är helt oacceptabelt.
Gabriel Wikström (S):
Det håller jag helt med om. Det är därför som regeringen aviserat ytterligare steg för att minska rökningen i det svenska samhället. Vi vet att rökningen varje år innebär att ungefär 100 000 människor insjuknar och 12 000 dör i vårt land, till en samhällskostnad av 30 miljarder. Kan vi inte minst få färre barn och unga att börja röka är det enorma vinster både för enskilda individer och för samhället i stort.
Gabriel Wikström (S):
Den här frågan gäller ett EU-produktionsdirektiv som kom i går. Det handlar om tobaken och vilken märkning som ska finnas på olika tobaksprodukter. När det handlar om smakmärkningen har vi varit tydliga från den svenska regeringen. Frågan om man ska tillåta smakmärkning eller inte på snusförpackningar måste vara en fråga för Sveriges riksdag att besluta om.
Det kan man inte göra nere i Bryssel. När det handlar om innehållsförteckningen tycker vi att det är rimligt att man inte ska ange en innehållsförteckning på tobaksprodukter. Det kan förleda en att tro att bara för att en produkt innehåller till exempel något lägre halter av nikotin skulle den vara mindre farlig än någon annan. Det tycker vi vore missledande.
Gabriel Wikström (S):
Det som utredningen föreslår är förslag som jag fick i min hand för lite drygt en månad sedan. Det är förslag som just nu är utskickade på remiss. Vi får se vad remissrundan säger och vilka synpunkter som kommer in innan regeringen tar ställning till exakt hur vi kommer att gå vidare med förslagen. Det stora målet för regeringen är att kunna minska rökningen i samhället.
Det är också där som regeringen kommer att lägga fokus i den fortsatta behandlingen.
Gabriel Wikström (S):
Tack, Barbro Westerholm, för att du lyfter en mycket angelägen fråga! Detta är, precis som Barbro Westerholm påpekar, någonting som många har väntat på i flera år. Tack vare regeringsskiftet blev det plötsligt möjligt att få en majoritet i Sveriges riksdag för den här lagändringen.
Jag kan konstatera att regelverket finns på plats och att allting finns på plats från statens sida för att man ska kunna sätta igång, men landstingen drar benen efter sig. Det finns naturligtvis undantag. Region Örebro har ett arbete som är igång och har kommit långt, men alldeles för många av de andra landstingen gör alldeles för lite. Från regeringens sida kommer vi nu att följa utvecklingen mycket noga.
Vi kommer att ha en nära dialog med landstingen för att ifrågasätta varför det inte går snabbare. Detta skulle ha kunnat vara på plats redan den 1 april.
Gabriel Wikström (S):
Från en del landstingsföreträdare har man också hört propåer om att staten borde ha skickat mer pengar när man lagstiftade, men staten skickade inte med pengar när man möjliggjorde för assisterad befruktning för de grupper som Barbro Westerholm talar om, och då borde man inte behöva göra det för detta heller. Jag förstår inte varför landstingen drar benen efter sig. Vi följer utvecklingen noga, och vi ska naturligtvis ligga på för att alla kvinnor ska kunna få den här rätten.
Gabriel Wikström (S):
Det är en angelägen fråga som Kristina Nilsson lyfter upp, eftersom vi, precis som hon påpekar, har stora skillnader i väntetider över landet när det gäller cancervård. Regeringen satsar under mandatperioden 2 miljarder kronor på att minska väntetiderna därför att vi i stor utsträckning ser att de är onödiga. Med rätt kunskap, metoder och organisation skulle vi kraftigt kunna minska väntetiderna och definitivt minska skillnaderna över landet.
Vi har påbörjat detta arbete för 13 cancerdiagnoser. Totalt kommer de att vara 18 innan året är slut. Vi kommer sedan att gå vidare med resterande cancerdiagnoser de närmaste åren. Jag hoppas att vi när mandatperioden är slut kan börja se resultat av den stora satsning som regeringen nu gör.
Gabriel Wikström (S):
Det kommer att bli allt viktigare att vi kan klara eftervården och behandlingen av människor som lider av kronisk cancer. Därför är det oerhört viktigt att lyssna på cancerpatienter som lever med ett kroniskt tillstånd. Vi tar nu in deras åsikter och erfarenheter i arbetet med att utforma vårdprogram och den efterbehandling som behövs.
Jag hoppas att detta kommer att stärka vården.
Gabriel Wikström (S):
Utgångspunkten för regeringens politik är att så många människor som möjligt i vårt land ska kunna motionera och idrotta. Idrottsrörelsen kan spela stor roll för att möjliggöra detta. Det är också orsaken till att regeringen från och med i år har höjt de generella anslagen till idrottsrörelsen med 197 miljoner, för att skapa bättre förutsättningar, inte minst för barn och unga, att kunna motionera och utöva fysisk aktivitet.
Friskvårdsbidraget är en viktig insats. Det är många som utnyttjar det. Exakt vilka idrotter som ska ingå och hur det ska utformas i framtiden är fortfarande föremål för beredning inom Regeringskansliet. Det finns många aspekter att ta hänsyn till, inte minst beträffande jämlikhet och jämställdhet.
Gabriel Wikström (S):
Jag anser att det jobb som ligger framför oss handlar om att ta ett helhetsgrepp kring den här frågan och inte göra som man har gjort tidigare och bara prata om enskilda idrotter separat. Sedan kan jag inte låta bli att notera att Lotta Finstorp använder sig av oppositionens privilegium, det vill säga att anklaga sittande regering för att på ett och ett halvt år inte har gjort något som den förutvarande regeringen inte lyckades klara av på åtta år.
Gabriel Wikström (S):
Precis som Jenny Petersson påpekar står svensk hälso- och sjukvård inför stora utmaningar. Vi har en åldrande befolkning som kommer att kräva alltmer av våra hälso- och sjukvårdstjänster. Vi behöver jobba betydligt mer förebyggande, och den medicinska utvecklingen gör dessutom att vi kan bota allt fler. Samtidigt innebär det nya utmaningar i form av att människor lever längre med till exempel kronisk cancer och därmed behöver konsumera mera vård. För att kunna möta dessa utmaningar tror jag att dagens landsting är för små.
Det behövs större enheter där man kan samla kunskap och erfarenhet, där man kan bygga starkare och mer robusta organisationer och inte minst få större ekonomier som kan hantera framtidens utmaningar. Regeringen har därför inlett ett arbete för att kunna bilda större regioner. Mycket av analysen grundas naturligtvis på Ansvarskommitténs slutbetänkande som presenterades redan 2007.