KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Låt mig först säga att jag verkligen uppskattar Annika Lillemets engagemang i dessa frågor. Det känns bra att vi är fler som bekymrar oss över utsläppen. Den europeiska handeln med utsläppsrätter har sina absoluta fördelar. Det är marknadsnära, det har introducerats och det är på plats.
Det drar ned utsläppen konstant för de sektorer som finns inom handelssystemet hela vägen fram till 2050 där EU:s mål ligger på ungefär 85 procents minskning. Vi ska vara neutrala i Sverige, så vi har ett tuffare klimatmål för 2050.
Det gör det ibland svårt om man är en otålig människa som är frustrerad över klimatfrågorna. Inom ramarna och i de sektorer som finns i handeln med utsläppsrätter hänger de olika delarna ihop.
Lägger man på en skatt som drar ned utsläppen i en sektor som ingår i handelssystemet innebär det att det blir ett antal fria utsläppsrätter i samma sektor eller i en annan sektor som kan delas ut igen. Det är detta man avser att göra i Tyskland.
Det innebär att man ur klimatsynpunkt inte tjänar på flygskatten så som den har utformats tekniskt i Tyskland. Statskassan tjänar på det, och det kan i och för sig möjligen vara bra som inkomstkälla för staten. Det är dock inte min portfölj.
Det finns en intern balans här som gör att jag tror att det är bättre att agera för att vi inom EU höjer ambitionerna till mer än 20 procents neddragning totalt och försöker dra ned utsläppen med 30 procent så att EU blir bättre totalt sett.
Det innebär också att kurvan i handelssystemet, minskningen, trycks nedåt mer framåt 2050 utan att det frigör möjligheter för andra sektorer att släppa ut mer. För min del tror jag mycket mer på att arbeta med det land som nu håller emot mest, nämligen Polen, och försöka få dem att gå med på att EU ska öka sina ambitioner till åtminstone 30 procent i stället.
De flygplatsavgifter, de miljödifferentierade avgifter, som vi har i Sverige som är startavgifter försöker också ta hand om problemet med kväveoxider som inte finns i handelssystemet. Vad kan man göra med forskning och utveckling? Teknikutvecklingen är väldigt viktig på detta område.
Det finns ett forskningsprojekt inom EU som heter Clean Sky som också Sverige varit med och finansierat och där svenska företag i branschen ingår, och man har lovat en minskning på 40 procent till nästa år. Det handlar om en kombination av flygrutter, att flyga rakare, och om ecodriving, att inte bara göra gröna nedflygningar utan också uppflygningar.
Det handlar om andra bränslen och utformning av vingar så att de blir mer bränslesnåla. Här har svenska Saab en god produkt på väg som vi hoppas ska bli konkurrenskraftig och kunna tjäna två syften, både jobb och bättre miljö. Det finns givetvis saker att göra, men jag tror inte att en sådan här utgift är bra, just på grund av konstruktionen av handeln med utsläppsrätter.
Lena Ek (C):
Man kan bli både otålig och frustrerad när man ser de vetenskapliga rapporterna om vad som händer med klimatet och när man som jag kommer hem från Rioförhandlingarna och ska diskutera bland annat de här frågorna. Det var ju en hållbarhetskonferens. Det handlar också om fattigdomsbekämpning. Det är knöligt att komma överens i Europa i vissa frågor.
På den internationella sidan inom FN-systemet måste alla stora förändringar tas med enhällighet. Här finns grupper av länder som inte tror på klimateffekten över huvud taget. Här finns grupper av länder som bara vill gynna sin egen oljeproduktion. Här finns länder som inte tror på mänskliga rättigheter och kvinnors rättigheter. Sådana svårigheter möter vi i de globala FN-förhandlingarna.
ICAO är ett organ inom FN-systemet. Där är beslutsmodellerna likadana. Det gör det oerhört svårt att hantera globala miljöfrågor. Riokonferensen lyckades visserligen komma fram med en beställning om hållbarhetsmål som FN ska plocka fram. Det ska vara klart 2015. Jag hoppas att det går bra, men jag inser problemet när vi ska hitta texter som alla länder kan skriva under på.
Där står vi när det gäller det internationella flyget. Mycket av detta regleras genom internationella konventioner som ligger i ICAO. Det gör det inte lätt. Både jag och interpellanten funderar nog över hur vi ska lösa det problemet och få fram beslut som ger effekt för klimatet.
Jag tror att miljöstyrningsåtgärder som ligger nära marknaden, som den europeiska handeln med utsläppsrätter, är att föredra. Där har vi inte bara beslutstyngden och målsättningarna, utan det förenas med kraften i marknaden som ger en hävstångseffekt i de åtgärder vi vidtar. Handeln med utsläppsrätter ska minska utsläppen inom EU i de sektorer som ingår.
Det är en samlad gemensam bubbla som minskar tills vi har minskat med 85 procent inom EU till 2050. Sverige har sagt att vi ska ha noll i nettoutsläpp 2050, vilket är en skarpare målsättning. Att det är en gemensam bubbla inom EU har stor betydelse.
Eftersom varje sektor ska minska sina utsläpp och eftersom gods kan flyttas över och persontransporter kan flyttas mellan olika delar i transportsystemet tror jag inte att det är bra att låsa in ett transportslag i sin bubbla. Då får vi inte det flöde mellan olika delar i transportsystemet som är både ekonomiskt effektivt och miljöeffektivt.
Det är anledningen till att jag tror att en bubbla enbart för flyget inte är bra. Det är bättre att vi trycker ned generellt i alla transportslag och alla sektorer som ingår i handeln med utsläppsrätter så att vi får en överströmning till klimatbättre transporter oavsett transportslag.
Lena Ek (C):
Jag uppskattar sådana här interpellationsdebatter. Man kan vrida och vända på frågor, komma med förslag, titta på fördelar och nackdelar och resonera om frågor. Jag tycker att det är väldigt viktigt just när det gäller klimatfrågan.
Efter att ha spenderat många dygn på Riokonferensen är jag ännu mer engagerad i att försvara och förbättra det europeiska systemet med handel med utsläppsrätter. Andra länder försöker nu ta efter och introducera motsvarande system på andra håll i världen. Det optimala vore att vi kunde koppla ihop dem och förbereda oss för det.
Dit är det långt kvar, men jag tror att det går åt det hållet. Frågan om moms är ett annat komplicerat träsk inom EU-systemet. Momsdirektivet är något av det mest komplicerade jag har läst. Samtidigt är det vällovligt att man försöker hitta gemensamma momsnivåer inom den inre marknaden för att undvika snedvridning mellan olika sektorer och transportslag.
Det blev en blandad reaktion på EU:s vitbok om transporter och att det borde vara en gemensam momssats på 19 procent på alla transporter inom EU. Det finns ju också transporter som vi har nytta av och som är bra. Harmonisering är naturligtvis mycket bra.
Samtidigt måste vi också se till att vi lägger mycket kraft på att utveckla nya bränslen, nya tekniker och nya sätt att hantera dessa olika transportslag. När det gäller flyget är det kanske inte inrikesflyget som ur miljösynpunkt är det svåraste utan det är det ökande flyget med svenskar till utrikes destinationer mycket långt bort.
Det återstår att påbörja denna diskussion eftersom flyget ska stå för sina kostnader. Polluter pays principle ska gälla alla delar i samhället.
Lena Ek (C):
Tack, Åsa Romson och Jens Holm, för inläggen!
Jens Holms parti var redan från början emot ändringen av miljöbalken vad gäller stopplikten, medan Miljöpartiet då delade regeringens synpunkt att regeln var otydlig och i många fall oanvändbar, eftersom tolkningen av tillämpningsområdet var så oklar.
När man går tillbaka ser man att många länsstyrelser har påpekat just det. Det var just den oklarheten som gjorde att man var överens om att plocka bort denna regel och i stället skärpa reglerna när det gällde täkter och naturgrusuttag. Ärendet är inte färdigt, men det är tillåtet för alla att läsa protokoll från lägre domstolsinstanser.
I domen från oktober 2009 nämns faktiskt ingenting om stoppregeln eller påverkan i detta fall.
Möjligen kan det bero på att en sådan här prövning äger rum enligt en hel rad olika kapitel i miljöbalken, med alla andra aspekter runt omkring själva det stora miljöärendet och den miljökonsekvensbeskrivning som ska lämnas in och som ska täcka just alla aspekter. Utvärderingen av det som pågår nu kan ju ske först efter att ärendet är avslutat.
Däremot kan jag försäkra att jag är bekymrad och att jag följer händelserna dagligen, precis som jag gör med alla andra stora pågående miljöärenden som vi har.
För mig är det viktigt att reglerna i miljöbalken fungerar, att de är tydliga, att de har en miljöintegritet som är stark och att de är transparenta och enkla att använda - förutsägbarheten är väldigt viktig. Som sagt: När detta ärende är avslutat får vi analysera det och se hur det har utfallit.
De regler som finns i dag har i andra ärenden varit tillräckliga. Mycket av det som handlar om Natura 2000-områden och regleringen kommer från europeiska regler för hur vi ska hantera detta, som fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet.
Det är kommissionens uppgift att se till att medlemsländerna följer de regler som finns. De har ansvar för att vakta det EU-rättsliga regelsystemet, den så kallade akin. Det är inget konstigt att man när man tycker att det finns anledning att fundera har en brevväxling med respektive medlemsstat.
Det är någonting som är viktigt och bra för att reglerna ska kunna tillämpas på rätt sätt inom Europeiska unionen. Mycket av de frågor som har ställts i de senaste inläggen härrör sig till det enskilda ärendet, och det är jag som sagt förhindrad att kommentera.
Lena Ek (C):
När det gäller stora och svåra ärenden som berör olika intressen i samhället och leder till intressekonflikter är det särskilt viktigt att vi är noga med grundlagens regler om vars och ens ansvar. De är noga avvägda för att samhället ska fungera så demokratiskt som möjligt.
Jag tycker att det är viktigt att inte lägga sig i ett pågående ärende. Det är ett brott mot grundlagen, och domstolarna måste få komma till sina avgöranden utan politiska påtryckningar. Man ska utvärdera ärenden och följa den lagstiftning som finns.
Därför är en interpellationsdebatt som denna, där ett pågående rättsärende används som slagträ i debatten, oerhört svår att genomföra på ett sätt som både ger tydlighet och som samtidigt innebär att vi respekterar grundlagens bestämmelser. Detta är anledningen till att jag väljer att inte bemöta en del av de påståenden som har framförts i talarstolen under den här debatten.
Jag kan dock försäkra att jag följer detta ärende noga. Nu är det som sagt högsta instans som ska avgöra detta.
Vi ska vara klara över att de lägre instanser som i olika sammanhang har behandlat denna svåra prövning har gjort det utifrån ett flertal kapitel i miljöbalken. Var och en har gjort det utifrån en enskild aspekt på detta komplexa ärende.
Nu fokuseras diskussionen på frågan huruvida stoppregeln på något sätt skulle ha ändrat hanteringen. Det får vi utvärdera när allting är klart.
Vi kan dock konstatera att inget om detta nämns i de domar som är offentliga, medan man har långa diskussioner om de andra skyddsaspekter som finns i miljöbalkens olika kapitel. Jens Holm kunde ha fortsatt citera ur den gamla regeln.
Fortsättningen på den mening han citerade lyder: "eller i övrigt hänsynskrävande". Det var denna formulering som en rad länsstyrelser hade stora problem med. Länsstyrelserna har övervakningsansvaret och ska uttala sig om olika miljöärenden.
De hade ingen enhetlig tillämpning av just kriteriet "eller i övrigt hänsynskrävande", och det var detta som gjorde det så svårt. Därför valde man att ha samma prövning för täktärenden som för alla andra stora miljöärenden, med en miljökonsekvensbeskrivning. Jag tror att det är bra, för det ger en större och en allsidigare prövning av ett sådant här komplext ärende.
Vi ska naturligtvis värdera det när det här är klart, för det är viktigt att det blir en korrekt prövning av svåra miljöärenden som detta.
Det vi gör under tiden är att se till att våra expertmyndigheter och länsstyrelsen noga följer det som pågår och noga ser till att de kriterier som finns hittills i olika domar och tillstånd verkligen följs till punkt och pricka. Det innebär att man har en tydlig tillsyn. Det värderar jag i det här läget, för det tror jag är väldigt viktigt.
Lena Ek (C):
Jag skulle vilja tacka Åsa Romson för att hon har skrivit den här interpellationen och Jens Holm för att han har deltagit i diskussionen. Det är viktigt att följa sådana här stora miljöärenden.
Ju svårare de är, desto viktigare är det att följa de demokratiska regler som vi har i vår grundlag för att se till att allas rätt att komma till tals finns garanterad och att olika intressen avvägs på bästa sätt. Jag kan försäkra att jag följer det här ärendet noga.
Jag tycker också att det är väldigt bra att unga människor på ett demokratiskt sätt deltar i samhällsdebatten och engagerar sig. Det tycker jag är viktigt. Det har funnits en del insinuationer. När det gäller besluten om Natura 2000-områden i det här området var det Mona Sahlin som tog dem som samhällsbyggnadsminister.
Jag känner Mona Sahlin som en rak och rejäl människa. Därför tror jag nog att de besluten kom till på ett korrekt sätt. Det finns alltid olika åsikter i sådana här sammanhang. Det har man rätt att ha. Men det är viktigt att vi är noga med reglementet i dessa sammanhang.
Sammanfattningsvis är jag väldigt angelägen om att våra Natura 2000-områden ska skyddas på ett korrekt sätt. Det finns en anledning till att de är utsedda. Och det de står för när det gäller biodiversitet och ekosystemtjänster är någonting som är viktigt för alla oss och för våra barn i framtiden.
Lena Ek (C):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig vad jag avser att göra för att miljöprövning enligt miljöbalken ska beslutas så nära de berörda som möjligt. En prövningsorganisation för miljömål ska ha förutsättningar för en effektiv ärendehantering med hög kvalitet.
För att skapa en prövningsorganisation för fastighetsmål, miljömål och mål enligt plan- och bygglagen som har förutsättningar att avgöra ärenden snabbt och med hög kvalitet föreslog regeringen i april 2010 i propositionen Mark- och miljödomstolar att nya mark- och miljödomstolar skulle inrättas. Regeringen bedömde också att länsstyrelsernas tillståndsprövning av miljöfarlig verksamhet skulle koncentreras.
Riksdagen har därefter beslutat i enlighet med regeringens förslag. Jag delar Carina Adolfsson Elgestams uppfattning att tillståndsprövningen kräver bred och djup granskning samt goda kunskaper i tekniska, naturvetenskapliga och juridiska frågor. En förutsättning för att ärenden ska kunna avgöras snabbt och med god kvalitet är att prövningsmyndigheterna har hög kompetens.
Information om lokala förhållanden är en viktig del av beslutsunderlaget i en miljöprövning. Det är i första hand kommunerna och länsstyrelserna som har kunskap om de lokala förhållandena. Att deras kunskap tillförs miljöprövningen säkerställs genom, för det första, det utredningsansvar som prövningsmyndigheten har och, för det andra, det remissförfarande som genomförs med kommuner, länsstyrelser och statliga sektorsmyndigheter.
Samtliga länsstyrelser kommer även fortsättningsvis att ha rollen som remissinstans samt som företrädare för miljöintressen och andra allmänna intressen. Arbetet med att förbättra och effektivisera länsstyrelsernas tillståndsprövning av B-verksamheter pågår. Som Carina Adolfsson Elgestam väl förstår kan jag i dag inte föregripa detta kommande ställningstagande.
Det övergripande syftet med en sådan reform är i så fall att åstadkomma en mer effektiv prövning, kortare handläggningstider och högre kvalitet. Jag kommer därför att verka för att de länsstyrelser till vilka koncentration eventuellt sker - som jag sade är vi i en beredningsfas - ska redovisa vilka åtgärder de avser att genomföra i syfte att uppnå sådan kvalitet.
Jag vill samtidigt understryka att frågorna om närheten för dem som berörs av besluten och det pågående arbetet med översynen av den statliga regionala förvaltningen också utgör viktiga pusselbitar i det nu pågående arbetet.
Lena Ek (C):
Vi lever i en ironisk värld, eller hur? Interpellanten argumenterar mot ett förslag som ännu inte är lagt utan bereds. Det är det första. När det gäller miljöprövningen av B-ärenden är det fortfarande en diskussion på Miljödepartementet. Det är faktum nummer ett.
Det andra ironiska faktum som jag skulle vilja ta upp är hur man ibland byter åsikter. Jag vet inte om ni har tänkt på var de olika partierna har stått när det gäller koncentration av domstolsorganisationen. Socialdemokraterna har stått för en extrem koncentrationslinje.
Jag måste säga att jag verkligen uppskattar om Socialdemokraterna byter politik och står för decentralisering, lokal närvaro och kvalitet. Det vore en revolutionär förändring som skulle gynna många bygder i Sverige. Vad gäller de så kallade B-verksamheterna eller mellanstora besluten finns det ungefär 6 400 sådana i Sverige i dag.
Det är väldigt många. Under 2008 och 2009 fattade länsstyrelserna ungefär 1 300 sådana beslut per år. Det är ganska många. Men det är en väldig skillnad i antalet beroende på var de fattades.
Det finns en skillnad i ärendehandläggningen, från 20 ärenden hos dem som hade minst antal och upp till 130 eller 150 ärenden med ett snitt någonstans däremellan. Det är en utmaning att behålla kvaliteten i ärendehandläggningen när man har 20 ärenden per år. Det som jag funderar över just nu är kvalitetsfrågan.
I kvalitetsfrågan lägger jag in både hur besluten bereds och fattas och handläggningstiderna. Jag ger interpellanten rätt i att det är viktigt att ärenden av denna typ inte drar ut på tiden för mycket. De som lägger in ärenden och vill ha dem miljöprövade är oftast entreprenörer som vill utveckla sin verksamhet och har mycket planer på investering och engagerade människor som vill göra något för sin bygd.
Det är klart att det är irriterande att miljöprövningen ska dra ut på tiden. Det som jag upplever är att man inte är irriterad över att det miljöprövas, för på ett korrekt sätt kan en dialog ge stöd, göra själva byggnationen bättre och spara kostnader för företagarna i ett längre perspektiv. Men tidsaspekten och bemötandet fyller inte alltid högt ställda kvalitetskrav.
Hur vi ska lösa detta med små och stora länsstyrelser med en liten respektive stor ärendemängd och hålla kompetensen uppe hos handläggarna funderar jag just nu över. Som sagt bereds ärendet just nu på Miljödepartementet. Det finns ännu inget framlagt förslag.
Lena Ek (C):
Man ska inte förenkla en sådan här diskussion. Ibland finns det en tendens att vilja göra det. Man ska försöka vara tydlig och förstå bra ändå. Det finns en skillnad mellan antalet ärenden och ärendenas komplexitet. Få svåra och långa ärenden kan kräva många handläggare under lång tid.
Många små och korta ärenden kanske inte kräver det på samma sätt. Det är viktigt att behålla den lokala kontakten. Det finns olika förslag på hur man ska göra det. Det behöver inte nödvändigtvis vara så att man har hela ärendelängden på den lokala länsstyrelsen. Man kan göra så att man har delar av ärendehanteringen nära och bevarar lokalkännedomen, som jag håller med om är väldigt viktig.
Det som vi tittar på är handläggningstider, kvalitet i avgörandet och bemötandet av de företag som behöver de här tillstånden.
Det är stora variationer mellan länsstyrelserna vad gäller antalet ärenden, komplexiteten i ärendena, handläggningstiderna och också vilka kategorier av ärenden som ingår i de olika B-verksamheter som vi pratar om nu.
Totalt sett är det ändå inte så väldigt många utan ett sextiotal handläggare och sakkunniga i hela Sverige som hanterar ärendemängden på 1 300 ärenden per år, som det har varit de senaste åren. Det är ett sextiotal årsarbeten, ska jag säga för att vara korrekt. Därmed blir det också en fråga om hur man upprätthåller kompetensen.
Det är också viktigt för en företagare att få inte bara ett snabbt och vänligt bemötande utan också ett korrekt bemötande. Detta är viktigt att fundera över. En modell som kan vara bra är den som Gotland och Stockholm har. Man har ett avtal.
Man gör det lokala på Gotland, och sedan görs själva slutprövningen i en gruppering som just nu råkar sitta i Stockholm. Det finns olika varianter att titta på. Att vi trots denna komplexitet ändå måste vara snabba med att försöka komma till ett avslut i denna fråga beror på att detta handlar om människor. De måste veta hur länsstyrelsernas verksamheter ska planeras i framtiden.
Därför vill jag heller inte dra ut på denna fråga alltför länge. Som sagt var: Vi värderar frågan i departementet med utgångspunkten att en reform, om den ska genomföras, ska höja kvaliteten i sådana här ärenden.
Lena Ek (C):
Som interpellanten väl vet finns det inga färdiga svar under den tid man bereder en fråga. Så är det, och ska man vara intellektuellt hederlig med beredningen av en fråga ska det inte heller finnas några färdiga svar. Under beredningen ska man ta in åsikter, titta på den statistik som finns och försöka skaffa sig kunskap i frågan.
Jag ser att det finns olika alternativ. Min ambition är att hanteringen av miljöprövning i B-ärenden ska bli snabbare, effektivare och ha en bättre kvalitet. Utifrån detta tänker jag arbeta som miljöminister.
Lena Ek (C):
Det har aldrig varit tillåtet att skada de värden som finns i ett Natura 2000-område. Efter att vi har haft en debatt och diskussion om huruvida detta gäller också i svensk ekonomisk zon är det tydliggjort, som Roger Tiefeense påpekade, att det från den 21 januari 2009 också gäller för Natura 2000-områden i svensk ekonomisk zon.
Art- och habitatdirektivet reglerar inte förvaltning av fisket i sig utan bara sådant som kan skada. Fiskeripolitiken har ett helt annat beslutssystem och tittar på helt andra saker. För svensk del tror jag att det är viktigt att hitta avvägningen häremellan.
Jag noterar att min företrädare har gett i uppdrag till Havs- och vattenmyndigheten att ta fram förslag till riktlinjer för hur processen för reglering av fiske i marina skyddade områden ska se ut. Det är naturligtvis väldigt viktigt.
Vidare besked kan jag inte ge innan det här arbetet är avklarat av de fackmänniskor och myndigheter som enligt riksdagens beslut har att ansvara för de här frågorna.
Lena Ek (C):
Det som Lars Tysklind tar upp är viktigt, nämligen att det finns en stolthet över naturvärden hos de människor som bor och verkar i området. I Fladen finns sublittoral sandbank, rev och bubbelrev, tumlare, fåglar och föryngringsområden.
I Middelgrund är det likadant med föryngringsområde, sandbankar, rev, tumlare, sillgrissla, tordmule och allt som följer med det. Det är viktigt att vi skapar samsyn runt de naturvärden vi vill skydda, att vi gemensamt arbetar fram de regler och hanteringssätt som behövs.
Det skapar respekt och också ett större skydd än vad reglerna ensamt gör. När det gäller skyddet av Natura 2000-områden förtydligades det, som Roger Tiefensee sade, 2009.
Länsstyrelserna gör bevarandeplaner och har tillsynsansvaret. Länsstyrelserna ska också ha det goda samarbetet med människor som bor och verkar i området. När detta fungerar blir det bra; det blir en gemensam uppslutning och stolthet runt de naturvärden som finns i respektive skyddsområde.
Jag vill än en gång säga att det inte får förekomma skadlig verksamhet i Natura 2000-områden. Det är tydliggjort i svensk lagstiftning. Fiskeripolitiken är en annan beslutsorganisation, ett annat regelverk.
Havs- och vattenmyndigheten har fått uppdraget att utarbeta förslag till riktlinjer för hur processerna kring reglering av fiske i marina skyddade områden ska se ut. Jag vet att vi är långt framme. Det är unikt med skyddade områden i havet.
Det är också unikt att ha en egen myndighet. Myndigheten är ny, men har kommit i gång bra. Jag tror att många i Europa och på andra håll i världen som kommer att vilja se hur vi löser dessa frågor och hur vi hanterar havspolitiken. Det blir mer och mer viktigt.
Därför är det bra att se hur denna myndighet utvecklas och hur arbetet blir mer och mer omfattande och organiserat. Det är viktigt att se betydelsen i de olika regelsystem vi har och deras specifika uppgifter.
Jag tror också att på det sätt som fiskeripolitiken förändras och utvecklas blir det ett bra komplement, och att dessa politikområden möts i ambitionen att bruka utan att förbruka.