KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ygeman (S):
Jag ska avhålla mig från större konstitutionella utsvävningar i den här debatten. Men visst är det konstigt att när regeringen håller pressträff kan man svara på alla frågor. Man kan svara på hur snabbt tågen ska gå, om de ska gå i tunnlar eller på broar, om det ska vara separerad eller oseparerad trafik - innan Trafikverket har gjort några utredningar och innan det finns något underlag.
Men när regeringen kommer till kammaren, till riksdagen, till de folkvalda, kan inte ministern ge något svar, trots att Trafikverket har utrett frågan och underlaget ligger på regeringens bord. Hur är det möjligt? Statsrådet säger att vi måste börja separera trafik och att det är ett skäl att bygga Ostlänken. Men när regeringen presenterade satsningen skulle man blanda trafiken.
Jan Björklund sade att det skulle gå godståg på Ostlänken, vilket skulle bli 5-11 miljarder kronor dyrare enligt underlaget. Herr talman! Man ska inte sia om framtiden, men jag tillåter mig ändå att göra en prognos. Jag tror nämligen att det är så här: Jag och Catharina Elmsäter-Svärd, som bryr oss lite om tåg och spår, har ungefär samma uppfattning. Vi ska bygga moderna, europeiska tåg, och tågen ska gå fort.
Men den uppfattningen har inte riktigt omfattats av partiledarna, som inte är fullt så intresserade av trafik och tåg. Min prognos är därför att när vi i mars får en skrivelse på riksdagens bord kommer vi att få ett förslag till en lätt kamouflerad höghastighetsbana. Vi kommer att få en bana som är byggd för 320 kilometer i timmen men där skylten visar 250 kilometer i timmen. Det vore som att bygga en motorväg men sätta upp 70-skyltar.
Så går det till när ni i regeringen inte är riktigt sampratade.
Anders Ygeman (S):
Häromdagen mejlade Tove mig. Hon är 17 år, bor i Gnesta och studerar i Hammarby Sjöstad. Hon har kämpat och kommit in på ett program som hon gärna vill gå. Hon har två timmars enkel resväg till och från skolan. Hon kämpade hårt för att komma in på gymnasiet och har klarat av det första året. Över en natt kan hennes uppoffringar vara förgäves. Hon kan tvingas sluta skolan och söka sig en helt annan utbildning.
Hennes liv får en helt ny vändning på grund av ett beslut som först fattas av regeringen och sedan riskerar att fattas av Trafikverket. Är det rimligt? Var det så det var tänkt? Ska det fortsätta så? Och i så fall, vilka kommer sedan? Är det Eskilstuna, Norrköping, Tierp?
Det är i grunden ett beslut som regeringen och den regeringsstödda majoriteten i riksdagen har fattat, att vi ska ha tågtilldelningar årsvis, att ingen människa ska kunna planera sitt bosättningsmönster, att de företag som ska konkurrera på den marknaden kan ryckas bort med bara ett års varsel. Avskrivningen på en järnvägsvagn är kanske 30 år. Vem köper den järnvägsvagnen, eller det loket, om man inte vet att man kommer att få trafikera banan?
Många som funderar på att dra fördel av regionförstoringen väntar på ministerns svar. Var det så det var tänkt? Herr talman! Av 1 kap. 6 § regeringsformen framgår att regeringen styr riket och ansvarar inför riksdagen. Denna centrala del av regeringsformen verkar ha gått statsrådet helt förbi. Trots att sju olika interpellationer ställts i kammaren är ministerns svar detsamma, att det är Trafikverkets eller någon annan myndighets ansvar.
På den första interpellationen om tågförbindelserna mellan Tyskland och Danmark svarar ministern att man ska låta våra expertmyndigheter titta på vad som eventuellt bör göras. På den andra interpellationen om förseningar i tågtrafiken svarar ministern att eftersom det är en fråga mellan Trafikverket och Skånetrafiken är hon förhindrad att kommentera det. På den tredje interpellationen om cykeltrafiken svarar ministern att hon i dag inte vill ge något definitivt svar.
På den fjärde interpellationen om höghastighetståg svarar ministern att hon inte vill ge något svar för hon vill invänta Trafikverkets remissvar. På den femte, sjätte och sjunde interpellationen svarar ministern nu att regeringen inte kan blanda sig i arbetet.
När tusentals medborgares liv rivs upp för att tåget försvinner från bygden svarar ministern att det indikerar att den reformpolitik som förts fungerat och att "regeringen kan . inte blanda sig i arbetet". Jämför det med 1 kap. 6 § regeringsformen där det står: "Regeringen styr riket. Den är ansvarig inför riksdagen."
Jag skulle vilja rikta två frågor till statsrådet. Vill statsrådet verkligen vara statsråd med ansvar för infrastrukturen om hon inte är beredd att i riksdagen svara på en enda fråga som ställs om just infrastrukturen?
Vilka förändringar av tilldelningen av tåglägen vill statsrådet vidta för att säkerställa att Gnesta kan ha fortsatt trafik och att inte fler orter drabbas av det öde som drabbat Gnesta?
Anders Ygeman (S):
Jag kan ha viss fördragsamhet med att både Lars Ohly och Catharina Elmsäter-Svärd hellre talar om Sven Hulterströms tid som kommunikationsminister än om Catharina Elmsäter-Svärd. Men han avgick trots allt 1989, samma år som muren föll, så han kanske inte riktigt kan ställas till ansvar för Gnestapendeln. Jag läste upp delar av det mejl som Tove som är 17 år hade skickat till mig. Hon hade läst första året på gymnasiet. Nu undrar hon hur det blir.
Ministern säger: Jag bär ansvaret. Var det så här det var tänkt? Var det detta regeringen ville? Vilka slutsatser drar regeringen av det som har hänt? Äras den som äras bör. Det var den borgerliga regeringen som beslutade att den årliga tåglägesavregleringen skulle ske. Vi socialdemokrater var emot det, även om vi gillar konkurrens och gjort en del avregleringar, som Lars Ohly förtjänstfullt sade.
Vi skilde vi till exempel mellan dåvarande Banverket och SJ för att få mer konkurrens på spåret. Men vi var inte beredda att ta detta steg, eftersom vi såg att det skulle kunna få negativa konsekvenser. Årlig tilldelning av tåglägen är fel tänkt. Det är viktigare att tågen går i tid än att de går med vinst. När regeringen tvingas att välja mellan konkurrens och kapacitet förefaller det som att regeringen väljer konkurrens.
Stående på perrongen blir då Gnestaborna. Återigen tycker jag att ministern blir Gnestaborna svaret skyldig. När nu detta har hänt, när vi har sett den styva tidtabellen lämnas i Östergötland och när vi ser risken för att pendeltågslägen försvinner i Gnesta - vad drar då regeringen för slutsats av den egna politiken? Vilka förändringar är regeringen beredd att göra?
Det är jag och många med mig väldigt spända på att höra ministern svara på.
Anders Ygeman (S):
Statsrådet hade kunnat spara enormt mycket av kammarens tid genom att besvara frågan i sammanfattning. Jag ska hjälpa statsrådet: Anders Ygeman har frågat mig om jag tänker vidta några åtgärder när det gäller järnvägsunderhållet för att bryta utvecklingen med omfattande varsel i branschen. Nej. Det var precis detta som sades. Resten var samma svar som i den förra interpellationsdebatten, som vi då kom fram till var helt felaktiga!
Det var samma drapa om satsningar på järnvägen och om historiska ökningar. Men nu står vi och pratar om varsel i järnvägssektorn. Under den tid som statsrådets historiska satsning har pågått har 735 personer varslats om uppsägning. Det är fler än två om dagen som har varslats om uppsägning.
Då måste man ändå bli svaret skyldig. Hur kommer det sig att den största satsningen någonsin - om man ska tro på det statsrådet säger - leder till de största varslen på väldigt länge bland dem som jobbar där? Det är ju underhållsarbetarna som ska utföra underhållsarbetet på järnvägen. Sedan säger ministern än en gång att hon vill rätta Anders Ygeman och att det inte sker några nedskärningar av järnvägsunderhållet.
Jag trodde att vi var klara med detta. Jag har för säkerhets skull tagit med regeringens budgetproposition. Den ligger på riksdagens bord och ska behandlas här om två veckor. I tabellen på s. 80 går det att läsa ut att det är 286 miljoner i nedskärningar. Tittar man sedan ut genom fönstret ser man de 735 uppsagda i underhållsbranschen.
Hur - detta är kärnfrågan - kan det bli bättre underhåll av att de som ska göra arbetet sägs upp? Under den moderatledda regeringens tid har ett tåg i månaden spårat ur, det senaste så sent som i går.
Antalet allvarliga fel i järnvägen har under de fem senaste åren fyrdubblats. Förtroendet för järnvägen har rasat dramatiskt, och efter sju år med moderatledd regering faller punktligheten på järnvägen.
Då väljer regeringen inte att storsatsa, inte att göra någon historisk satsning utan att lägga fram en budget där man skär ned underhållsanslagen med 286 miljoner. Följden blir att ännu fler underhållsarbetare kommer att varslas om uppsägning, och ännu mindre underhåll kommer att utföras på våra järnvägar.
Och förseningar och urspårningar kommer att bli en allt vanligare syn i vårt järnvägssystem.
Anders Ygeman (S):
Nej, det är väl just det som är problemet. Det är ingen som ansvarar för helheten i järnvägssystemet. 735 personer har sagts upp i, tror jag, ett tiotal olika underhållsföretag. Infranord är det största, därför nämner jag det speciellt. En massa andra företag säger också upp personal. Vad är analysen av detta?
Jo, det som statsrådet gång på gång kallar en satsning når inte ut på banan, på rälsen, på grund av ett ineffektivt underhållssystem. Sedan toppas det hela med regeringens nedskärningar på 286 miljoner kronor. Följden blir mindre underhåll och färre underhållsarbetare.
Statsrådet talar om Hallandsås och Citybanan som stora projekt som påverkar detta. Nej, de är inga underhållsprojekt. Det är underhållsarbetare som sägs upp för att underhållet är mindre än det var tidigare. Jag begär inte att statsrådet ska bli ett järnvägs-Ams, som statsrådet verkar vilja antyda.
Jag vill bara peka på det faktum att rälsen på vår mest trafikerade järnvägssträcka ligger så lös att den går att flytta med handen samtidigt som det är flera tons godståg som passerar där. Det passerar ett tåg varannan minut, tror jag, på den sträckan. Samtidigt säger man upp underhållsarbetare och skär ned underhållsbudgeten för nästa år med 286 miljoner.
Följden av den här politiken, det uppsplittrade underhållet, uppsägningen av järnvägspersonalen, nedskärningar i underhållet blir vad vi har sett hittills, nämligen en fyrdubbling av antalet allvarliga fel i järnvägen, sjunkande punktlighet och sjunkande förtroende för järnvägen som transportsystem.
Det är därför jag i dag har försökt debattera för att regeringen måste vända den här utvecklingen. Man kan inte lägga fram en budget som skär ned anslagen med 286 miljoner kronor och leder till fler varsel i underhållsbranschen. Det kommer att leda till fler urspårningar, mindre underhåll och färre resenärer på järnvägen.
Anders Ygeman (S):
Frågan om järnvägsunderhållets organisation är ytterst en fråga om världsbild. Tror man och tycker man, som statsrådet, att mycket har blivit bättre och det mesta är på rätt väg? Eller ser man tågen som spårar ur varje månad, senast i Norrland, dessförinnan på Stockholms central? Ser man fyrdubblingen av antalet allvarliga fel, eller tycker man att mycket har blivit bättre? Ser man punktligheten som sjunker, eller tycker man att mycket har blivit bättre?
Ser man varslen av underhållsarbetare, eller tycker man att mycket har blivit bättre? Tycker man att det fungerar bra med järnvägen och att mycket har blivit bättre vill man naturligtvis inte ändra någon organisation. Där vill jag ge statsrådet rätt. Jag förstår den hållningen. Ser man ut och tycker att det mesta är bra finns det ju ingen anledning till oro och ingen anledning att ändra sig.
Men ser man att Sverige är det enda land i världen där det är de privata entreprenörerna som själva besiktigar det egna arbetet och som själva kontrollerar om det utförda arbetet är bra eller dåligt kan man bli lite orolig.
Ser man att vi har den mest splittrade underhållsorganisationen i Europa, men enligt mitt förmenande absolut inte den mest effektiva, får man ett problem att ta tag i. Ser man hur det är när snöröjningen kommer i gång? Det är ju en del av underhållsanslaget. Plogarna får ploga och sedan lyfta plogen för att någon annan har underhållsentreprenaden på det området. De sätter ned plogen och fortsätter.
Sedan får de lyfta den igen för att de inte får ploga för att det är någon annan som har underhållet och så vidare. Antingen ser man det problemet, vill göra någonting åt det och vill göra detta effektivare, eller så gör man som statsrådet, blundar och säger att mycket har blivit bättre, och så hoppas man att någon annan ska göra det. 735 personer har varslats om uppsägning. Det är ett underhållsarbete som inte håller måttet. Man kan lyfta på rälsen på den mest trafikerade tågsträckan i landet.
Och underhållet skärs ned med 286 miljoner.
Anders Ygeman (S):
Efter nästan åtta år med moderatledd regering visar SVT:s granskning på häpnadsväckande brister i det svenska järnvägsunderhållet. Efter granskningen har även Riksrevisionen granskat underhållet och kritiserat regeringens arbete. Ministern säger att regeringen storsatsar, och att detta "ger företag inom branschen goda förutsättningar att utvecklas positivt". Men företagen i branschen varslar ju om uppsägningar.
Över 700 av järnvägens underhållsarbetare har varslats om uppsägning under den tid regeringen påstår sig ha satsat. Riksrevisionen är inte heller imponerad av regeringens påstådda satsningar. Man riktar allvarlig kritik mot järnvägsunderhållet och skriver: "Trafikverket har i stor utsträckning haft svårigheter att omsätta extra anslagsmedel i genomtänkta åtgärder vid regeringens tilldelning av extra anslagsmedel."
Det är helt enkelt så att regeringens så kallade satsningar kan se fina ut i tabeller och stapeldiagram. De har dock inte lett till bättre underhåll. I stället har ryckigheten i underhållsanslagen lett till att två underhållsarbetare om dagen har varslats om uppsägning.
Riksrevisionen fortsätter: "Trafikverkets organisering av myndighetens underhåll av järnvägsnätet fungerar inte ändamålsenligt. . Till exempel bidrar nuvarande kontraktsutformning till att kortsiktigt avhjälpande underhåll genomförs på bekostnad av det förebyggande långsiktiga underhållet." Regeringens politik har alltså lett till att underhållet blivit dyrare och sämre samtidigt som viktiga förebyggande insatser inte görs.
Men det räcker inte med mer och långsiktigare resurser. Sverige är det enda landet i världen där det bara är den entreprenör som själv har utfört arbetet som granskar och godkänner det utförda arbetets kvalitet. I Sverige saknar banhållarna möjligheter att själva granska banans tillstånd. Sverige har världens mest uppsplittrade underhåll men tyvärr långt ifrån världens bästa underhåll. Vi behöver ett mer samlat underhåll.
Vi behöver en självständig kvalitetsgranskning och en fristående inspektion. Det är några exempel på åtgärder som skulle kunna vidtas för ett bättre underhåll och som regeringen underlåter att göra trots nästan åtta år vid makten. Herr talman! I ministerns värld blomstrar järnvägsbranschen, och tågtrafiken fungerar bra. Utanför Rosenbad och i den verkliga verkligheten ser bilden annorlunda ut.
I verkligheten har antalet urspårningsfarliga fel ökat med 181 procent under den tid regeringen påstått sig satsa. I verkligheten har var tredje medborgare valt bort järnvägen av rädsla för att bli försenad. I verkligheten har över 700 underhållsarbetare vid järnvägen varslats om uppsägning.
Ministerns svar här i kammaren i dag ger vid handen att det krävs ett regeringsskifte för att järnvägen ska få de resurser, den organisation och de verktyg som krävs för en fungerande järnvägstrafik.
Anders Ygeman (S):
Jag förstår att regeringen vill tala om allt annat än det egna ansvaret för järnvägens situation. Man vill prata om S. Man vill prata om historien. Varför pratar man inte om sitt eget ansvar? Under den tid som Catharina Elmsäter-Svärd har varit statsråd har antalet urspårningsfarliga fel ökat med 181 procent. Det är inte S fel. Det är inte historiens fel. Det är statsrådets ansvar.
Sverige har tillsammans med Rumänien Europas mest missnöjda resenärer. I snart åtta år har vi haft en moderatledd regering med ansvar för järnvägen. Under den tid som du påstår dig ha storsatsat har över 700 underhållsarbetare vid järnvägen varslats om uppsägning. Det har skett under den tid som du har varit infrastrukturminister. Vi kan prata om ekonomiska resurser och om budget.
Catharina Elmsäter-Svärd kom in i riksdagen den 1 mars 1996. Sedan dess har riksdagen fattat 36 beslut om underhållspengar. Inte vid ett enda tillfälle under den tiden har Moderaterna lagt en enda krona mer än Socialdemokraterna. Det är 36 chanser och noll träffar.
Så sent som i går röstade Moderaterna - och för övrigt Gunnar Andrén i Folkpartiet - i denna kammare för en nedskärning av underhållsanslaget med 286 miljoner. Se järnvägens problem, ta ansvaret och vidta åtgärderna, så att Sveriges järnvägsresenärer får den järnväg de förtjänar!
Anders Ygeman (S):
Låt mig inledningsvis säga att det är lite komiskt. Jag frågade miljöministern vilka åtgärder hon tänker vidta för att klara klimatutsläppen från trafiken. Hon lämnar då över frågan till infrastrukturministern, som svarar: Det krävs många fler åtgärder än de som kan vidtas på mitt område, trafikområdet. Det var ju därför jag ställde frågan till miljöministern och inte till infrastrukturministern!
Utsläppen från trafiken utgör, precis som ministern säger, 30 procent av Sveriges totala utsläpp. Även om lågkonjunkturen och energieffektiviseringen har lett till delvis minskade utsläpp från personbilstrafiken ökar utsläppen från den tunga trafiken. Trafikverkets förslag till nationell plan klarar inte de miljö- och klimatmål som riksdag och regering har slagit fast.
Detta är inget som bara jag påstår, utan det slås fast av Naturvårdsverket, Riksrevisionen, Energimyndigheten och Transportstyrelsen, och till och med Trafikverket självt konstaterar det i förslaget till plan. Myndigheterna, med Naturvårdsverket i spetsen, menar att målen inte nås utan att det behövs en alternativ plan. Man behöver visa på alternativa sätt att uppnå de klimatmål som regering och riksdag slagit fast. Med anledning av detta ställde jag två frågor till statsrådet.
Den första är: Delar statsrådet myndigheternas slutsats? Klarar förslaget till plan de utmaningar vi står inför eller inte? Jag får inget svar av statsrådet. Naturvårdsverket, Riksrevisionen, Energimyndigheten och Transportstyrelsen är överens, men vad anser statsrådet? Är planen förenlig med riksdagens och regeringens mål?
Den andra frågan är: Om det nu visar sig finnas brister i Trafikverkets plan på det sätt i princip alla expertmyndigheter inklusive Trafikverket självt har hävdat, vilka åtgärder tänker man då vidta? Jag får inget svar på den frågan heller.
Min slutsats av denna om än mångordiga tystnad är att statsrådet helt enkelt inser att planen inte lever upp till de mål som riksdag och regering har antagit men att statsrådet inte avser att vidta några åtgärder för att planen ska klara målen. Tydligare än så kan inte det moderata ointresset för klimatpolitiken manifesteras.
Anders Ygeman (S):
Man ska vara väluppfostrad i riksdagens kammare, men detta var väl ändå lång väg mot ingenting! Det var inget svar över huvud taget. Statsrådet ställde om jag räknade rätt två eller tre frågor till mig. Till skillnad från statsrådet ska jag försöka svara på frågorna. Finns det en konflikt mellan tillgängligheten och klimatmålet?
Den kan finnas, men Naturvårdsverkets remissvar går ju ut på att den plan som Trafikverket lade fram inte klarar målet, och man vet inte vad konflikten är, för man har inte tagit fram en plan som skulle nå målet. Det finns två punkter i Naturvårdsverkets remissvar. Den första är att planen inte uppfyller målet. Varför? Jo, det är samma kritik som Riksrevisionen har.
Den måsta vara i samklang med målen, annars klarar man dem inte. Den andra är att det bör tas fram ett alternativt underlag som visar vilka åtgärder som kan eller skulle kunna vidtas för att klara klimatmålen. Då går det inte att gömma sig bakom att det eventuellt finns en sådan konflikt. Man har ju inte tagit reda på hur den konflikten i så fall ser ut. Vilka vägval ska man göra?
Regeringens vägval ser ut så här: Det är bra med vägar och järnvägar, och det är viktigare än klimatet, och därför väljer vi det. Detta håller inte! Vi måste både kunna ge tillgänglighet, exempelvis genom den järnväg som regeringen nu vill bygga, Ostlänken, och klara klimatmålen. Det är detta som är utmaningen: Hur bygger vi framtidens samhälle i samklang med klimatet genom att klara miljömålen?
Sedan ställer statsrådet frågan hur jag ser på Förbifart Stockholm. Jag antar att det är en retorisk fråga. Vi har ju åtminstone två gånger fattat beslut om den här i riksdagen, senast för väldigt kort tid sedan. Vi står självfallet bakom den. Frågan är ändå: Hur ska den utformas för att klara klimatmålen?
Från SL och det landsting som Catharina Elmsäter-Svärd själv hade ansvar för tidigare finns det en del kritik mot hur exempelvis bussramper är utformade på den vägen. Det borde man ta ställning till. Låt mig komma tillbaka till huvudpoängen. Det finns en plan från en av regeringens myndigheter som inte klarar klimatmålen.
Även om det var svårbegripligt uppfattar jag ändå att statsrådet delar Naturvårdsverkets, Transportstyrelsens och Riksrevisionens kritik på det området. Då är frågan: Tänker statsrådet vidta några åtgärder med anledning av detta?
Den enklaste åtgärden är den som är den andra punkten i Naturvårdsverkets remissvar, nämligen att se till att det finns ett utredningsunderlag för vilka åtgärder som skulle kunna vidtas så att en ny transportplan kan bidra till att uppnå klimatmålen. Därför blir min enkla fråga: Är statsrådet beredd att bidra till att en sådan plan tas fram?
Anders Ygeman (S):
Det verkar råda ett missförstånd. Naturvårdsverket slår fast i sitt underlag att planen inte leder till att miljömålen nås. Därför frågar jag statsrådet: Delar hon den slutsatsen - ja eller nej? Än så länge har jag inte fått något svar. Sedan säger statsrådet: Naturvårdsverket är kritiskt mot Förbifart Stockholm. Vad anser Ygeman om det? Han är ju för det - vad betyder det? Ja, jag är för det.
Men det betyder inte att jag inte kan dela slutsatsen i Naturvårdsverkets remissvar, att miljömålen inte uppnås. Det är tvärtom så att om man vill bygga Förbifart Stockholm är det ännu viktigare att ta reda på vilka miljökonsekvenser det leder till och vad vi kan göra för att klimatmålen ska uppnås. Det är därför jag frågar statsrådet: Delar statsrådet Naturvårdsverkets och därmed även Riksrevisionens, Energimyndighetens och Transportstyrelsens bedömning att den här planen inte bidrar till att klara klimatmålen?
Det borde vara enkelt för statsrådet att svara på det. Hon har tid kvar. Jag hoppas att hon tar möjligheten att svara. Nästa steg är: Vad ska vi då göra? Ja, i mars ska regeringen fatta beslut med den här planen som grundval. Om alla de här myndigheterna - Riksrevisionen, Transportstyrelsen och Naturvårdsverket - menar att man inte klarar målen är frågan: Behövs det mer underlag?
Vad skulle man kunna göra i planen för att klara klimatmålen? Naturvårdsverket anser att man borde ta fram en alternativ plan. Därför blir min nästa fråga till statsrådet: Tänker statsrådet bidra till att det underlaget kommer fram, så att regeringen har ett bra och allsidigt beslutsunderlag när man ska fatta beslut om den nationella planen i mars?