KBLab/rixvox huggingface dataset:
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag känner att jag vill förtydliga en gång till: Jag tror att alla kan bli akademiker - absolut. Jag tror inte att alla vill , och jag tror inte att alla måste heller. Jag måste bara säga det en gång till. Däremot ska möjligheten finnas. Egentligen skulle jag ha begärt replik på Roger Haddad, men det var för sent. Det gällde detta med antikampanjer från SYV:arna.
Jag får ta en diskussion med Ulrika Carlsson om hur den politiska informationen har gått till. Jag kan hålla med om att vi nog har bidragit en del i debatten, för det har inte varit klart. Grejen är att det fortfarande inte är klart. Vi gör ju många olika besök på olika ställen med utbildningsutskottet. Jag kommer inte riktigt ihåg om Ulrika Carlsson var med på Sveriges lantbruksuniversitet i Uppsala.
Där tog de upp en bekymmersam sak: Man har i alla fall kommit så långt att det är utrett att man kan få allmän behörighet, men man kan möjligtvis inte få särskild behörighet. På lantbruksuniversitetet sa de att de verkligen välkomnade elever från just naturbruksgymnasierna som har den dubbla kompetensen, som har gjort det i verkligheten och kommer in på de längre utbildningarna. Det är en väldigt värdefull kompetens på SLU.
Någon av allianskollegerna sade där på SLU att det här skulle lösas. Nu sade Ulrika Carlsson i talarstolen att Centerpartiet kommer att göra allt för att det här ska fortsätta i framtiden. Jag skulle alltså vilja höra lite mer av Ulrika Carlsson om hur saken ligger till.
Caroline Helmersson Olsson (S):
De gröna näringarna är väldigt spännande, och jag tror verkligen att det är en framtidsbransch på många sätt och vis. Fru talman! Jag besökte Öknaskolan i fru talmannens egen hemkommun för lite sedan. Där tyckte de att det var väldigt värdefullt att ha de här blandade grupperna.
De har till och med gymnasiesärskola, och de har elever som läser traditionella naturbruksprogram, men de har också elever som läser in särskild behörighet för att de vill bli veterinärer och annat. Det är väldigt bra att man har gjort det här i verkligheten. Men nu är det inte klart om det kommer att gå, och de är lika oroliga för det här som SLU var.
Tanken att dela upp det - det är där någonstans det börjar. Är det fel, om man verkligen vill och kan, att även kunna få särskild behörighet på ett yrkesprogram? Jag skulle vilja veta hur det kommer att gå. Hur kommer vi att få det löst? Vad tror Ulrica Carlsson att regeringen kommer att göra i den här frågan?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag tackar utbildningsministern för att han har avsatt sin tid till att svara mig. Problemet är bara att svaret inte är ett svar på den fråga jag har ställt, nämligen om personer som har ett annat personnummer i dag än de hade när de gick sin utbildning ska ha rätt till sitt eget examensbevis och att det ska vara rätt.
Det borde vara en rättighet att få det gamla betyget med det nya personnummer man har i dag. Jag måste också säga att jag är väldigt förvånad över att utbildningsministern blandar in frågan om sexuell läggning i detta. Det handlar inte om det. Vad är skälet? Det ska vara rättssäkert och likvärdigt, naturligtvis, och det ska inte bara vara för några som har gått vissa kurser. Man ska inte behöva välja universitet utifrån detta.
Det är egentligen ingen svår fråga. Det är en fråga om att göra vardagen enklare och om att få leva resten av livet som sig själv. Det är också viktigt för den sociala tryggheten. Kanske framför allt är det viktigt för att kunna söka jobb. Arbetslinjen måste ju gälla alla, och det är viktigt att undanröja hinder för att söka jobb och för möjligheten att arbeta.
Ministern hänvisar också till att frågan berör fler statsråd och departement, eftersom det är fler dokument som måste ändras och fler myndigheter som berörs. Men varför vänta på dem om det är på det sättet? Mig veterligen finns det ganska väl upparbetade rutiner, praxis och bestämmelser vad gäller de flesta dokument.
Jag vet inte och har aldrig hört talas om att det har varit någon som har haft svårt att byta körkort eller pass, registrera om bilen eller vad det nu kan vara. Får du en ny identitet i Skatteverkets register är mycket kopplat till det, och mycket sker automatiskt. När deklarationsblanketten dyker upp kan du nästan vara hundra procent säker på att du får den som dig själv.
Den fråga som jag har ställt till utbildningsministern ligger ju under utbildningsministerns ansvarsområde där han faktiskt kan göra något, och det är ganska enkelt. Jag frågar igen: Vad är Jan Björklunds och regeringens vilja i den här frågan? Nu hoppas jag att han vill och vågar svara.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag vill fortsätta med att konstatera att den här rapporten har gjort nytta. Den är utförd ur ett studentperspektiv. Det är så man har gjort rapporten. Det är viktigt att belysa var individen hamnar i det system som ministern beskriver. Det handlar om hur man blir bemött, vem man hamnar hos, vilket svar man får och hur man hittar information.
Den belyser verkligheten för Alexandra, Lukas, Jeanette, Leonard med flera och hur de blir bemötta och behandlade i systemet. Det är självklart att det behövs en uppföljning. Den håller de på med just nu. Den kommer förmodligen före jul till både ministern och mig, och det ser jag fram emot. Nu ställer de frågor direkt till en ansvarig, nämligen rektor. De har sammantaget fått mycket positiva svar.
Det är därför jag säger att jag tycker att den här rapporten har gjort nytta. Det finns exempel på universitet och högskolor som har gjort detta sedan länge. Man kan gå in på deras hemsidor och få information. Några universitet och högskolor har ändrat sin inställning efter den här rapporten. Men det finns också exempel på motsatsen. Det finns universitets- och högskolerektorer som tänker att det inte finns någon riktig bestämmelse och att det finns luckor här.
De blir osäkra på hur de ska behandla den här ansökan. Någon säger också att man skulle kunna få en större administration. Det tror jag inte. Den grupp som har gjort en könskorrigering består av totalt ungefär 800 personer sedan 1972.
Utbildningsministern säger att ingen har fått avslag. Men en person kan inte ens en gång vända sig till Överklagandenämnden om man inte har kunnat få ut ett examensbevis. Man kan inte överklaga ett beslut som inte finns. Om det inte finns centrala bestämmelser går det inte överklaga att de inte följs.
Mina ungar brukar ibland uttrycka sig i termer som: Hur svårt kan det vara? Det gör de när jag pratar som en politiker. Jag tycker inte att det ska vara så svårt. Vad säger ministern? Det kanske inte behövs en lagändring, men det skulle kunna vara en riktlinje i högskoleförordningen och i avtalet med de statliga skolorna. Jag tror att ett uttalande från ministern skulle kunna vara en vägledning i den här frågan. Jag frågar igen.
Jag har fått intrycket att Jan Björklund brukar genomföra det han vill. Vad vill Jan Björklund i den här frågan?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag kan försäkra utbildningsministern om att jag inte står här för att profilera mig. Jag tycker faktiskt att det är lite läskigt att stå här och debattera. Jag har gått hit eftersom jag tycker att det är en viktig fråga för alla människor att man blir behandlad på samma sätt i den här världen. Det är en liten fråga för en liten grupp, men den är viktigt för Alexandra, Lukas och alla dem som jag har pratat om. Det finns problem här.
Men om ministern inte ser det hoppas jag att han kommer att läsa nästa rapport från hbtq-studenterna och ta till sig vad rektorerna säger. Många har tänkt till, skrivit upp och fattat nya beslut om hur man ska göra. Jag tycker att det är synd att ministern inte ser problemen, men jag är glad över att ministern ändå har sagt att han vill göra någonting i frågan.
Jag hoppas att vi kan se fram emot det när nästa rapport kommer.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Det är som vanligt intressant att lyssna på Michael Svenssons visioner om gymnasieskolan från talarstolen. Nu står vi här igen i ett replikskifte, och det beror på att jag måste få ett förtydligande angående högskolebehörigheten.
Uppfattar jag det rätt att Michael Svensson tar det faktum att vi har många nyanlända elever i gymnasieskolan till intäkt för att vi inte ska gå vidare och titta på hur fler kan få möjligheter till högskolebehörighet? Detta vill jag höra lite mer om. Jag tycker att nyanlända elevers skolgång är en helt separat fråga.
Vi måste titta på språkintroduktionsprogrammet på ett separat sätt, och det finns många möjligheter. Jag lyssnade på grundskoledebatten och bland annat Kristdemokraterna tog upp att man kanske skulle kunna läsa på engelska på högskoleförberedande program och så. Att vi har många nyanlända i skolan är inte något skäl till att släppa ambitionerna om högskolebehörigheten, anser jag.
Jag vill bara höra om jag uppfattade Michael Svensson rätt.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Tack, Michael Svensson, för förtydligandet! Det här med högskolebehörigheten måste jag ändå hänga kvar vid en stund. Jag pratade lite grann i mitt anförande om samverkan med näringslivet och hur viktigt det är på yrkesprogrammen. Där det är framgångsrikt på yrkesprogrammen är just där näringslivet kommer in i programråd och annat.
Det kan vara på teknikcollege, certifierade skolor och allt möjligt - till och med branschskolor som finns, faktiskt. Högskolebehörighet ingår, men den går att välja bort, och näringslivet och skolan samarbetar.
Det menar jag är ett mycket bättre sätt än som det är i dag då man aktivt måste välja till för att få högskolebehörighet. Det här ska vi titta på i utredningen, och jag vill höra med Michael Svensson om han kan tänka sig en sådan modell.
Med tanke på hur man funderar över det här med branschlärlingar undrar jag: Lyssnar ni på vad näringslivet säger om utbildningen?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker att regeringen och inte minst statsrådet Aida Hadzialic har bra och höga ambitioner när det gäller att lyfta yrkesutbildningen och dess attraktionskraft och kvalitet.
Ministern har bland annat arbetat för att 2016 ska vara yrkesutbildningarnas år och ämnar gå vidare med fler åtgärder för att höja yrkesprogrammens attraktivitet. Anledningen till att jag ställde frågan om naturbruksgymnasiernas framtid är att Skolverkets väldigt långtgående förslag till ändringar har väckt stor oro i landet bland skolor, universitet och branscher.
Det är få remissinstanser som har tillfrågats, och de har haft väldigt kort tid på sig. Man föreslår också ett ikraftträdande den 1 juli i år. Konsekvenserna är ganska svåra att överblicka, och eleverna har redan valt program. Jag har såklart den djupaste respekt för att ministern inte kan föregripa processen, men jag är glad att ministern i svaret har klargjort processen.
Regeringen äger frågan, och det gör mig trygg förstås. Men det uppfattas i remissvaren som att Skolverkets förslag inte harmoniserar med andra förslag som regeringen har, med strategier, utredningar och andra initiativ.
Jag tänker på Parlamentariska landsbygdskommittén, livsmedelsstrategin som är på väg in och inte minst pågående Gymnasieutredningen där jag själv sitter i referensgruppen. Dessutom sa statsministern i sin regeringsförklaring 2015 att Sveriges potential som turistnation med fokus på natur- och ekoturism måste tas till vara.
Hur ser statsrådet på potentialen, utvecklingen och kompetensförsörjningen inom detta område?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. En klar majoritet av alla inblandade i naturprogrammens utformning, branscherna, skolorna och universiteten, är enig om att det ska finnas möjlighet att läsa vidare och ta kurser i högre studier inom SLU, Sveriges lantbruksuniversitet. Det remitterade förslaget försvårar detta.
Enligt min mening måste det möjliggöras och förbättras då vi behöver tillämpad kompetens på universiteten och senare i det akademiska yrket. Det är viktigt att texten i de nuvarande examensmålen behålls: Elever ska också ges möjlighet att läsa kurser som förbereder för högskolestudier inom naturkunskap, främst med koppling till naturbruk.
20 procent av eleverna går i dag vidare till högre utbildning. SLU vill ha dessa studenter. Jag förutsätter att ministern håller med mig då hon gett Gymnasieutredningen i uppdrag att se över detta och även titta på särskild behörighet. Hur ser ministern på att stärka bryggan mellan akademi och praktik?
Det här med ekonomisk överkompensation för vissa utbildningar är såklart en jätteviktig fråga. Det har utredningar visat. På sikt kommer det säkert att självsanseras, för oseriösa utbildningar lever inte vidare.
Men man måste kanske göra något nu, och som jag förstår har Skolverket en del förslag som har mottagits väl. Bland annat handlar det om att dela på djurhållningen, för det är framför allt där det är bekymmer. Det har också kommit förslag från remissinstanserna.
Bland annat skulle Skolverket kunna göra en djupare kvalitetsgranskning, och de nationella programråden kan stärkas och utvecklas. Flera remissinstanser har också föreslagit en ny inriktning, naturturism, med en egen prislista. Jag tycker att det låter himla intressant med tanke på Sveriges stora potential inom området.
Besöksnäringen är ju en basindustri i Sverige. Håller ministern med om att detta är intressant att gå vidare med?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag tackar statsrådet. Jag hade inte förväntat mig några andra svar. Jag känner att Aida Hadzialic är väl insatt i frågorna och kommer att jobba vidare med att stärka yrkesprogrammen i sin helhet och naturbruksgymnasierna, som vi talar om i dag. De frågor vi talar om i dag berör 1 250 elever på 55 skolor i landet.
De berör också de kommande eleverna, som jag hoppas är många fler. Jag tackar ministern för debatten och önskar lycka till.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Tack, Ulrika Carlsson, för en väldigt viktig fråga! Vi har ju brottats med detta i Gymnasieutredningen: Hur ska vi få in allt som vi behöver ha in i yrkesprogrammen för att just ha kvaliteten? Facken och företagen säger: Ni får inte röra yrkesämnena!
Jag kan ju inte stå här och lova någonting, för vi har något som vi kallar för finansen, som vi måste diskutera denna fråga med. Men jag inser själv att detta är besvärligt. I utredningen finns förslaget om gymnasiearbetet - att man inte skulle poängsätta det och på det sättet kunna få in dessa saker.
Vi måste nog titta ordentligt på remissvaren och analysera detta. Jag kan inte här och nu lova att det kommer fler poäng i gymnasieskolan. Det behöver analyseras noggrant, precis som Ulrika Carlsson säger.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Tack så mycket för den frågan, Ulrika Carlsson! Vi har ju väldigt mycket seminarier och sådant här i riksdagen. I onsdags morse hade vi ett om hur vi stärker skolprofessionerna, där bland annat Björn Åstrand var med. Han sitter i Skolkommissionen och har också fått ett eget uppdrag. Han hade väldigt mycket bra tankar kring hur vi skulle kunna göra detta.
Det var synd att inte Ulrika Carlsson var med, för där tror jag att vi skulle kunna hitta varandra. Björn Åstrand talade mycket om karriärvägarna och allt bra vi faktiskt gör. Till och med den förra borgerliga regeringen gjorde bra saker i och med lektorstjänsterna; det tycker vi också är en bra grej. Men han säger att vi saknar systematik - att få in detta i ett system.
Vi måste hitta professionsvägar att gå i ett system. Jag ser verkligen fram emot när han kommer med sina slutsatser; då kan vi fortsätta att diskutera saken.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Även jag ska som utlovat säga några ord om det tillkännagivande om fortsatt lärande efter gymnasiesär och särvux som ett enigt utskott står bakom i dag. Det blir lite svårt efter det mycket fina tal som Per Lodenius nyss höll. Jag blev faktiskt lite rörd.
Jag vill också tacka Per Lodenius för att han har bidragit till åtminstone min kunskapsutveckling och mitt engagemang. Han har fått med sig sitt parti, allianspartierna och nu hela riksdagen i dessa viktiga frågor. Jag vet att Christina Örnebjär har bidragit till detta.
Jag vill börja med att säga att det är bra att regeringen i februari tillsatte en utredning, med Roger Mörtvik som utredare, om en väl anpassad vuxenutbildning. Regeringen har tagit ett viktigt steg där. Enligt direktiven ska utredaren bland annat kartlägga vilka möjligheter det finns till utbildning efter gymnasiesärskola och särvux och analysera om dessa svarar mot målgruppens behov.
Om utbildningsmöjligheterna inte svarar mot målgruppens behov av fortsatt utbildning ska utredaren föreslå åtgärder för att fylla behovet. Här fattas yrkeshögskola och högre utbildning. Detta rättar vi till i dag, gemensamt över partigränserna. Jag och flera ledamöter har länge varit engagerade.
Detta gick inte på ett år, och vi har många steg kvar att ta. Men flera av oss stod där på Mynttorget med eleverna från Kung Saga och demonstrerade för deras rätt till högre utbildning. Herr talman!
Jag vill också säga att varje barn och ungdom, oavsett kön, bakgrund och funktionsnedsättning, ska ges en god grund att stå på. Vuxna ska ha god tillgång till utbildning under hela livet, oavsett var i landet man bor.
Detta är en ambition som regeringen har, och det gäller alla barn, unga och vuxna, oberoende av ålder, könstillhörighet och funktionsnedsättning. Detta är viktigt att slå fast. Rätten till utbildning slås också fast i flera internationella konventioner.
I artikel 24 i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning beskrivs att rätten till utbildning ska ges utan diskriminering och på jämlika villkor. Utbildning är dessutom ett målområde i Agenda 2030, och personer med funktionsnedsättning nämns särskilt.
Detta ska staterna säkerställa: att det blir en likvärdig utbildning av god kvalitet för alla senast 2030. Sverige måste och kan gå före här.
Jag tror på ett samhälle som tillvaratar varje enskild människas förmåga att bidra till samhällsbygget på bästa sätt. Jobb ger frihet. Vägen till ett jobb går ofta via utbildning. Har man utbildning har man fler möjligheter och mer frihet att välja och välja bort.
Möjligheten att välja bort ska inte underskattas i detta sammanhang. Jag vill yrka ett bestämt bifall till utskottets förslag! Vuxenutbildningen
Caroline Helmersson Olsson (S):
Tack för frågan, Ida Drougge! Ida Drougge tog först upp frågan om kompetenscentrum. Det kan absolut inte uteslutas. Det är troligt att det blir så. Om olika företag i en bransch går ihop och investerar i skola, utrustning och så vidare blir utvecklingen sådan. Jag visade med mina exempel att det är så.
Det här är ett lagförslag, men jag tror inte att det går att lagstadga fram sådana saker. Det får komma i en dialog i de förordningar som kommer att arbetas fram efter det att lagförslaget har antagits. Sedan var det frågan om hur SYV ska förbättras.
Ett av förslagen som vi gemensamt stod bakom är en gemensam digital plattform. Den tror jag på. Där finns hemsidan studera.nu. Där finns även World Skills, som också har yrkesprogram på sin hemsida. Men det skulle finnas en gemensam plattform som skulle kunna avlasta SYV:arna.
De är inte så många, och de behöver verkligen avlastning och kompetensutveckling. Utskottet gör en utvärdering. Den läggs fram i december. Vi behöver mer kunskaper. Lärarnas Riksförbund har gett oss ett underlag. I dialog med regeringen pågår arbetet med riktlinjer till en utredning.
Det går sakta, ärligt talat! Men jag hoppas att vi kan leverera ett svar inom kort.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Det var många frågor från Ulrika Carlsson. Jag börjar med fjärrundervisningen. Det jag har sett är hantverksyrken. Man kan säkert ha fjärrundervisning på den teoretiska delen; jag har bara inte tänkt så. Det jag har sett har varit ett mer konkret och handfast sätt att lära sig yrket.
Jag har också besökt Elteknikbranschens gymnasieskola och kompetensutvecklingscenter i Nyköping, och där handlar det helt konkret om att kunna montera i en vägg. Men fjärrundervisning är en intressant tanke. Låt mig ta med mig din fråga och fundera på den, för jag hade inte förberett den över huvud taget. När det gäller könsstereotypa val: Branschskolorna tar emot elever från hemkommunerna.
Därför handlar det mycket om att jobba med sådant på hemmaplan, med SYV:arna. Skolorna måste såklart också marknadsföra sig med att det inte bara är yrken för män - även om jag på skolfotona på väggen inte hittade många kvinnor. Det finns mycket att fundera på här, men vidareutbildningen för SYV:arna måste också innehålla detta med könsstereotypa val.
När det gäller förslag på fler yrken och branschskolor kan jag nämna golvbranschen, som skriker efter folk. Det är en liten och smal bransch som inte finns överallt. Det gäller även mur och puts. I Almedalen träffade jag den branschen, och man berättade att man har jättesvårt att hitta folk som kan mura spisar och så vidare. Det finns säkert fler branscher, men jag kommer inte på någon mer just nu.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag uppfattade inte att jag fick en fråga, men jag lyssnade noga på vad Ulrika Carlsson sa. Jag kan försäkra Ulrika Carlsson om att det hintas ganska mycket till regeringen att det är dags att få igång detta; det kan jag lova. Jag kom på en till bransch som jag blev uppvaktad av: byggmaterialhandlarna.
Det byggs mycket i Sverige, och det köps mycket byggmaterial. Handlarna har svårt att hitta kompetent folk. Kommer det in kund som jag och säger "jag ska ha ett element" måste det finnas någon där som kan branschen, vet vad jag behöver och kan möta kunder och sälja.
Det finns säkert fler företag som vi kan hoppas vill gå in i denna försöksverksamhet.
Caroline Helmersson Olsson (S):
Min fråga går till näringsminister Mikael Damberg. I och för sig hade jag kunnat vänta till i morgon när ministern besöker min fina hemkommun. Välkommen till Vingåker! Men jag vill redan nu flagga för vad jag tror att ministern kommer att få höra när han träffar företagen. De hittar inte rätt kompetens, och det är tillväxthämmande. Det gäller undersköterskor, kockar och industriarbetare.
Utan rätt kompetens kommer Vingåker och många liknande kommuner att tappa tillväxttakt och attraktivitet. Hur vill regeringen agera för att se till att dessa viktiga bristyrken ses som attraktiva och för att yrkesutbildningarna kommer igång ordentligt på gymnasiet och i vuxenutbildningen?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Även jag ställer min fråga till statsrådet Anna Ekström. Sverige behöver ta ett nationellt grepp om studie- och yrkesvägledning för att säkra den framtida kompetensförsörjningen. Detta är Universitets och högskolerådets slutsats i en ny rapport som kom före påsk. I rapporten visar UHR att dagens studie- och yrkesvägledning i skolorna är otillräcklig och når elever från studieovana hem i mindre utsträckning.
Elever med föräldrar som har högskoleutbildning får kanske denna information hemifrån. För att bredda rekryteringen har UHR tre rekommendationer. Man måste börja tidigt i grundskolan och fortsätta på gymnasiet. Vägledningen bör vara obligatorisk och inte kunna väljas bort. Den behöver förstärkas på de orter där få eller ovanligt få ungdomar går vidare till högskolestudier.
Hur ser regeringen på dessa förslag?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Rysk roulett - det var ett dramatiskt ordval. Jag tycker att det finns ett enkelt svar på denna fråga. Maria Stockhaus har en ovana att ta upp vinstfrågan i varenda debatt oavsett vad vi har för frågor på bordet.
Från Socialdemokraterna finns det bara ett svar: Vi vill att skattepengarna ska gå till elevers utbildning. Förslaget är kanske inte perfekt utformat, och regeringen kommer givetvis att ta hänsyn till Lagrådets synpunkter innan man lägger fram en proposition.
Men vi måste se till att pengarna vi avsätter för utbildning går till utbildning. Vad är Maria Stockhaus lösning på detta? Hur kan vi tillåta ett sådant här system i Sverige? Hur gör man över huvud taget vinster i en skola? Jag har inte hört Maria Stockhaus lösning på problemet att pengarna faktiskt inte går till utbildning.