Anders Borg (M):
Interpellanten har ställt en viktig fråga här. Jag tycker ändå att det blir en förskjutning bort från det som borde vara debattens kärna. Hur skapar vi förutsättningar för människor att få ihop sin vardag? Hur skapar vi förutsättningar för kvinnor att delta i arbetslivet? Hur skapar vi förutsättningar för en högre sysselsättning?
Tittar vi på hur människor lever sina liv vet vi att vi har jämställdhet i Sverige fram tills barnen kommer. Därefter återgår vi till väldigt traditionella könsmönster där kvinnor ansvarar för hämtning och lämning på dagis, där kvinnor ansvarar för att handla mat, transportera mat till hemmet, laga mat och tvätta och städa i mycket större utsträckning än män. Män och kvinnor jobbar ungefär lika mycket, men männen jobbar på arbetsmarknaden och kvinnorna ofta i hemmet.
Här har det svenska skattetrycket bidragit till att upprätthålla olika könsstrukturer och syn på vad män och kvinnor gör. Logiken i förslaget är att om man har väldigt höga skatter på tjänster som man kan ersätta med eget arbete och svartarbete försvinner den typen av marknad. Detta är komplement till arbete.
Det är när man arbetar man behöver barnomsorg, hjälp med att handla mat och hjälp med städning. Men det är inte alla som behöver det i lika stor utsträckning. Det är fler kvinnor än män om vi på allvar ska göra någonting åt de brister i jämställdhet vi har i Sverige. Det tycker jag vore centralt att göra. Jag kan jättegärna konstatera att varaktiga ökningar av sysselsättningen är mycket svåra att beräkna och uppnå.
Skulle vi till exempel försöka utvärdera de 30-40 miljarder som Socialdemokraterna per år spenderade på olika Amsåtgärder skulle nog den gängse slutsatsen vara att det med stor sannolikhet inte har haft någon varaktig effekt på sysselsättningen. Det skulle jag till och med säga är den konventionella slutsatsen i forskningen. Det har inte hindrat Socialdemokraterna att år efter år spendera de pengarna.
Här har vi ett förslag som har en begränsad kostnad och som har en viss effekt på den varaktiga sysselsättningen. Logiken i det är klockren. När man minskar skattekilar och möjliggör för en sektor som i dag inte finns därför att det är för höga skatter blir det en ökad sysselsättning. När man därtill har en ytterligare effekt att man underlättar för fler kvinnor att arbeta har det en effekt som bidrar till både att ekonomin fungerar bättre och att det blir något fler jobb.
Fördelningseffekterna är komplicerade att bedöma på kort sikt. Den stora positiva fördelningseffekten kommer av att fler människor kommer i arbete. Det tycker jag att Socialdemokraterna tyvärr har glömt bort. Fördelningspolitik handlar inte om ersättningsnivåer i olika bidragssystem. Det handlar om förutsättningar för full sysselsättning. Kärnan i det som var den svenska modellens adelsmärke var att de flesta människor hade möjlighet att vara i arbete och att inte över en miljon människor stod utanför arbetsmarknaden.
Vi försöker att sanera den massarbetslöshet som ett långt socialdemokratiskt regeringsinnehav har lämnat efter sig. Vi är beredda att pröva många olika vägar. Det är inte så att hushållstjänster är en lösning på Sveriges sysselsättningsproblem. Men det är ett steg på vägen. Det är ett sätt att underlätta för människor att få ihop vardagslivet. Det är ett sätt att öka jämställdheten något. Det är också ett sätt att bidra till att vi får en något högre sysselsättning. Det har därför också positiva fördelningseffekter.
Därför är det motiverat att man sätter en gräns som är förhållandevis hög. Ett generöst system leder till lite mer jobb och lite bättre effekter för jämställdhet.