Beatrice Ask (M):
Först vill jag gärna säga att det är ganska många lagstiftningsfrågor som är näringspolitik och som hanteras via Justitiedepartementet. Det ligger inom ansvarsområdet, och det är också viktigt att lagar och regler på det här området är centrala. Om vi börjar med situationen som den ser ut och de problem som Hans Ekström pekar på är det i normalfallet 30 dagar som gäller i Sverige när vi tittar på kredittiderna generellt.
De stora problemen finns enligt undersökningar som är gjorda, och sådana görs ju kontinuerligt, i länder som Grekland och en del andra. Jag tycker dock att det var bra att Hans Ekström tog upp just till exempel Volvo, Ford och Fiat. Det finns stora skillnader, och vi ser att problemet framför allt finns inom fordonsindustrin, vilket är industrier med väldigt många små underleverantörer och långa avtalade betalningstider.
Det är alltså tydligt att här har vi ett bekymmer. Varför har Sverige inte gjort mer tidigare? Jag vill gärna säga att det här EU-direktivet blev färdigt i sin nuvarande form 2011, om jag kommer ihåg rätt. Vi har jobbat med detta och gjort en utredning, remitterat den, och nu jobbar vi med prioritet med detta på departementet, för jag tycker att det är viktigt att vi kommer fram. Det återstår att se hur vi landar i alla detaljer.
Varför gör vi då inte som en del länder och lagstiftar om vad som ska gälla? Grunden är avtalsfriheten. Även för små företag generellt sett är avtalsfrihet viktigt, och då pratar jag inte bara om fordonsindustri och underleverantörer. Det finns situationer där man vill avtala om både kredittider och annat, och det ska man kunna göra.
Det är ju inte så att avtalsfriheten innebär att man får göra precis hur som helst eller att den store på ett oacceptabelt sätt får ställa den svagare i en besvärlig situation. Det finns regler också på detta område. I grunden är det dock så att vi har valt att ha avtalsfriheten som en grund för näringslivet för att det visar sig vara det flexibla och det som fungerar väl.
Då tror jag att det är riktigt som EU nu gör, det vill säga att man säger att det här inte får vara sämre än på ett visst vis och att det finns regler för det. Nu ska vi pröva och se om vi kan hitta ramregelverk och annat som kan påverka bland annat att vi inte får onödigt långa kredittider och att det är rätt väg att gå.
Jag är däremot inte beredd att tycka att det verkar särskilt klokt att lagstifta, för jag tror att om man begränsar företagens möjligheter att hitta adekvata lösningar så blir det inte rätt. Det är också fel att tro att detta enbart är till fördel för de stora företagen. Som liten företagare har man ibland ganska stor nytta av att kunna avtala om kredittiderna.
Gör du stora inköp inför en säsong kan det vara ganska skönt att hinna sälja av eller använda en del innan du måste betala. Det finns alltså ett behov av den här flexibiliteten, och jag är rädd att om man går in och lagstiftar så får man en stelhet som kan vara till men för vissa företag i vissa situationer.
Under hösten kommer vi förhoppningsvis att lägga fram förslag när det gäller det jag har redovisat om kredittider och annat, och om inget oförutsett inträffar kommer riksdagen också att få ta ställning till ett förslag under hösten.