KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ygeman (S):
Vi kommer att återkomma till diskussionen om statistik och förtroende, men jag skulle akta mig väldigt noga för att dra för stora växlar på den statistikkälla som Lars-Arne Staxäng nämner. Det här är en självrekryterande panel, vilket gör att exempelvis Sveriges Radio regelbundet väljer att inte redovisa dessa siffror, eftersom de inte är statistiskt säkerställda.
Vi har en väldigt stor undersökning med bra bastal som också visar på en nedgång, men i betydligt mindre omfattning. Låt mig också påminna om att Statskontoret i utvärderingen av polisreformen menar att det tar omkring fem år för denna typ av reformer - så har det varit för motsvarande reformer i till exempel Danmark och Holland.
Jag tror att man nu ska akta sig för att ta stora nya grepp och för att tro att det är organisationsformen som är det viktiga för polisen. Vi måste fokusera på verksamheten: att göra människor trygga, att gripa brottslingar och att förebygga brott. Jag vill ödmjukt påpeka att vi nu har fler polisanställda än vi någonsin tidigare har haft i Sverige.
Vi satsar mer resurser på polisen än vi någonsin tidigare har gjort i Sverige. Även om Lars-Arne Staxängs son inte var en av dem kan jag berätta att av de 800 som har slutat har två tredjedelar antingen gått i pension eller gått över till att arbeta på Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen tillhörde ju före reformen samma myndighet som polisen, så detta hade tidigare inte inneburit en verksamhetsövergång.
Med detta sagt finns det en hel del kvar att önska i utvecklingen av svensk polis. Vi följer den utvecklingen noga, och vi kommer alldeles strax att få tillfälle att diskutera den mer i detalj.
Anders Ygeman (S):
Emma Wallrup har frågat mig om jag avser att försäkra mig om att polisen för och redovisar statistik över hur många vägkontroller av yrkesmässig trafik som genomförts. Hon har även frågat mig om det är min bedömning att införande av nationella målsättningar gällande antalet kontroller av yrkestrafiken kan vara ett lämpligt styrmedel för att motverka olaga cabotagetrafik och olaga yrkesmässig trafik.
Slutligen har Emma Wallrup frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att stärka kompetensen hos polis och åklagare för att motverka illegal cabotageverksamhet. Trafiksäkerhetsarbetet är en självklar och viktig del av Polismyndighetens verksamhet. Målet är först och främst att bidra till en minskning av antalet döda och skadade i trafiken och att skapa trygghet för trafikanterna. Kontroller av den tunga yrkestrafiken är dessutom ett viktigt verktyg för att upprätthålla en sund konkurrens inom åkerinäringen och en möjlighet att även upptäcka andra typer av brottslighet.
Av budgetpropositionen för 2017 framgår att Polismyndigheten tillförs medel för att bland annat förbättra insatserna när det gäller kontroller av cabotagetransporter och flygande inspektioner av nyttofordon - någonting som inte minst Vänsterpartiet har drivit på för. I enlighet med uppdraget i regleringsbrevet till Polismyndigheten ska de åtgärder som vidtas i dessa avseenden redovisas i årsredovisningen till och med 2020. I kravet på återrapportering ingår att föra ett resonemang kring vilka effekter åtgärderna bedöms ha lett till eller bedöms komma att leda till.
Det är emellertid Polismyndighetens ansvar att avgöra hur de samlade resurserna ska användas och att säkerställa att kompetensförsörjningen är väl avvägd i förhållande till verksamhetens behov. Detsamma gäller för Åklagarmyndigheten.
Anders Ygeman (S):
För det första vänder jag mig emot bilden att det skulle råda kaos på våra vägar. Det har vidtagits en rad åtgärder, både av den tidigare regeringen - då framdrivna av en aktiv opposition - och av nuvarande regering. Bland annat har vi höjt sanktionsavgifterna kraftigt och gjort det möjligt att kräva betalning direkt vid vägen.
Vi har infört möjligheten till klampning, och vi går nu vidare och ska införa klampning på riktigt, det vill säga klampning tills sanktionsavgiften är betald. Vi har också gett myndighetsuppdrag om bland annat ett utökat beställaransvar. Det stämmer att antalet trafikpoliser över tid har minskat. Skälet till detta är att vi har infört någonting som heter automatiska trafikkameror, som sköter en väldigt stor del av hastighetsövervakningen.
Men det stämmer också att antalet bilinspektörer, alltså den yrkeskategori inom polisen som är speciellt inriktad på att kontrollera den tunga trafiken, har ökat. I sex av sju polisregioner ökar antalet bilinspektörer, vilket möjliggör en mer kraftfull kontroll av den tunga fordonstrafiken, då detta ofta är en ganska komplicerad företeelse som kräver en grad av specialisering hos polisen.
Nu kan de jobba tillsammans med de lokala poliserna och de andra trafikpoliserna för att säkerställa ordning och reda på våra vägar. Vad gäller den sista frågan, om jag tänker ställa upp detaljerade mål för hur många - och vilka - kontroller som ska göras, är svaret nej. Jag tror inte på den typen av detaljstyrning av polisen. Polisen drabbades tidigare av denna typ av detaljstyrning - new public management, eller pinnjakt, som det brukar heta i det vardagliga talet.
Vi styr med effektmål: trygghet, säkerhet och ordning och reda på våra vägar. Polisen ska vara polis, och utifrån dessa mål får man själv välja hur man lägger upp arbetet på det effektivaste sättet. Sedan följer vi upp resultatet av polisens arbete. Jag vågar hävda att det de senaste åren har blivit mer - snarare än mindre - ordning och reda på våra vägar. Mycket återstår att göra, och mycket återstår att göra på EU-nivå.
Den lagstiftning som kringgärdar yrkestrafiken i Europa är krånglig, överlappande och ibland till och med delvis motsägelsefull. Det är väldigt svårt, till och med för en högt utbildad bilinspektör, att avgöra om en transport ska räknas som en cabotagetransport eller som en transport enligt kombidirektivet.
Det är komplicerade domstolsförhandlingar, där det ena perspektivet står mot det andra. Det löser vi inte med mindre än att vi tar kraftfull ställning i EU för en förenkling och förbättring av regelverket. Då kan vi också sätta stopp för en del andra avarter som finns på våra vägar till följd av de hål som finns i EU:s regelverk.
Anders Ygeman (S):
Nej, jag delar inte uppfattningen att saker släpps igenom i rättegångar. Jag måste påminna om att vi har ett samhällssystem i Sverige där domstolarna prövar målen självständigt och att de inte kan överprövas av riksdag och regering.
När det sedan gäller fallet med körkortslöshet kan vi notera att den makedonska chauffören, som hade köpt ett bulgariskt körkort, friades i tingsrätten men sedan fälldes i hovrätten, så i den meningen verkar domstolsväsendet ha agerat i enlighet med Emma Wallrups önskan. Vi ska också notera att det har skett ett skifte från böter till sanktionsavgifter, och det är kraftfulla sanktionsavgifter.
Du kan få uppemot 40 000 kronor i sanktionsavgift. Och om du inte betalar sanktionsavgiften i förskott riskerar du att ditt fordon klampas så att färden inte kan fortsätta. Det är en betydligt kraftfullare åtgärd än att dela ut böter eller pröva saken i domstol. Det är en åtgärd som jag tror kommer att ha en kraftfull effekt, speciellt när vi går vidare och ändrar reglerna så att man inte kan klampa bara i 24 timmar utan en längre tid.
Jag tror också att det kan vara värt att stärka beställaransvaret, så att den som beställer en transport måste säkerställa att den sker på ett bra och lagligt sätt. Förutom det som jag sa i det förra svaret behöver EU-reglerna förbättras, för de är för otydliga och gör att det tar för mycket polis- och bilinspektörsresurser i anspråk och att för många kan smita igenom nätet. Nästa steg måste vara att använda den nya tekniken i större omfattning.
Regeringen har nu gått vidare och permanentat alkobommar i våra största hamnar. Det är ett bra första och viktigt steg. Man måste kunna använda kameror och andra system. Man måste kunna fjärravläsa färdskrivare för att på det sättet kontrollera ett mycket större antal fordon än vad man kan göra vid vägkanten.
Genom att använda smart ny teknik, skärpa lagstiftningen, fortsätta att utbilda specialister och bilinspektörer och genom att bryta upp utbildningen för trafikpoliser, så att den hamnar i lite mindre sektioner och så att man kan utbilda sig i kortare sjok, kommer den svenska trafikpolisverksamheten att kunna bli framgångsrik. Vi kommer därmed att kunna fortsätta öka lagligheten på våra vägar.
Anders Ygeman (S):
Jag och Emma Wallrup delar förhoppningarna om utredningarna och de uppdrag som har getts. De ska förhoppningsvis leda fram till en bättre lagstiftning. Samtidigt vill jag varna lite för att ta förundersökningar och klampningar som exempel på framgångar. Målet är inte lagföring och åtal, utan målet är regelefterlevnad.
Bara genom att skärpa beställaransvaret tror jag att vi ökar förståelsen för beställarnas ansvar, att de faktiskt kan ställas till svars om de inte har efterlevt reglerna. Jag tror att möjligheten till klampning, även om den har använts i en ganska begränsad omfattning, har gjort regelefterlevnaden på våra vägar betydligt starkare.
Vi ska ha bra kontroller, men målet är inte att lagföra så många som möjligt. Målet är att de som är på vägarna ska följa reglerna. På det sättet värnar vi också om dem som redan i dag följer reglerna och som har fått konkurrera med oseriösa åkare som inte följer reglerna.
Vi ska givetvis ha välutbildade åklagare, och jag ska göra vad jag kan för att säkerställa att det finns kompetens på Åklagarmyndigheten även på detta område.
Anders Ygeman (S):
Det är tvära kast i kammaren i dag. Daniel Bäckström har frågat mig vilka konsekvenser jag bedömer att den beskrivna situationen inom räddningstjänsten kan få och vilka åtgärder som jag och regeringen är beredda att vidta med anledning av detta. Enligt lagen om skydd mot olyckor är det kommunen som ansvarar för förebyggande verksamhet och räddningstjänst inom kommunen. Dessa verksamheter har grundläggande betydelse för människors trygghet och säkerhet och måste kunna bedrivas på ett effektivt och säkert sätt.
Kommunernas verksamhet på detta område är sedan lång tid tillbaka organiserad med hel- och deltidsanställda brandmän. Detta system är ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt att säkerställa att det finns tillräckliga räddningsresurser i hela landet. Att det finns räddningsresurser som snabbt kan vara på plats och påbörja en hjälpinsats är avgörande för effektiva och säkra insatser. Det är därför allvarligt att många kommuner inte kan upprätthålla sin beslutade beredskap för räddningstjänst.
En huvudorsak till detta är att kommunerna av varierande skäl har stora svårigheter med att rekrytera deltidsanställda brandmän. Mot denna bakgrund avser regeringen att inom kort ge en särskild utredare i uppdrag att analysera situationen och föreslå åtgärder för att i olika avseenden förbättra kommunernas förutsättningar att bedriva en så effektiv och förebyggande verksamhet och räddningstjänst som möjligt. Frågor rörande rekrytering av deltidsanställda brandmän kommer att vara en väsentlig del av uppdraget.
Jag och regeringen kommer även i fortsättningen att noga följa utvecklingen på det aktuella området och vid behov vidta ytterligare åtgärder. Samtidigt är det angeläget att kommunerna intensifierar sina insatser för att säkerställa effektivitet och kvalitet i de aktuella verksamheterna.
Anders Ygeman (S):
Jag är tacksam för möjligheten att diskutera detta i kammaren och svara på de frågor som ställts. Jag vill ändå understryka att räddningstjänst är ett kommunalt ansvar. Det innebär att varje kommun är självständigt ansvarig för att rekrytera deltidsbrandmän och att organisera det.
De kommuner som tydligen har varit för små för att klara av uppgiften har i olika mån valt att samarbeta med andra kommuner för att klara av den. Det är inte statens uppgift att sätta löner. Det är inte statens uppgift att rekrytera deltidsbrandmän. Det är ett kommunalt ansvar, och då kan man inte låtsas att det är ett statligt ansvar och att det är statliga åtgärder som kommer att avgöra frågan.
Det är däremot ett statligt ansvar att se till att utbilda personal inom räddningstjänsten. Det är viktigt att formerna för utbildningen är sådana att vi kan ha en god kompetensförsörjning och underlätta rekryteringen.
Det kan vara värt att diskutera på vilka orter i landet som man ska göra detta, hur nära man kan göra det i den framtida tjänstgöringsorten och villkoren för utbildningen men också dess omfattning, det vill säga hur lång sammanhängande tid den ska ha. Ju längre bort från tjänsteorten man finns och ju längre sammanhängande tid det är, desto svårare blir det att kombinera med ett annat arbete.
Det är ingen som behöver vänta på en utredning. Den som är ansvarig för verksamheten kan vidta de åtgärder som de anser nödvändiga nu. De kan ha gjort detta i går, de kan göra det i dag och de kan göra det i morgon. Däremot hoppas jag att utredningen ska underlätta det framtida arbetet för deltidsbrandmän och räddningstjänst. Det finns en hel del frågor att diskutera.
Jag vill avvakta med att diskutera det mer detaljerade innehållet med Daniel Bäckström tills vi har direktiv. Jag har ingenting emot att diskutera direktiven på förhand, om det finns intresse, så att vi kan ha en samsyn om vad som borde utredas.
Vi ska inte stänga dörren för att diskutera i vilken riktning deltidsbrandmannauppgiften ska utvecklas i framtiden, vilka olika utvecklingsspår det finns och vilka saker som vi från samhällets och statens sida kan göra för att underlätta den ena eller den andra utvecklingen. Lotta Olsson tog upp lönebildningsfrågan.
Jag vill återigen säga att i Sverige är detta en fråga för arbetsmarknadens parter. Det är de som organiserar brandmän, och det är de som organiserar arbetsgivare. De förhandlar och kommer fram till olika villkor. Detta är inte något som staten eller statsråd ska blanda sig i, vare sig för att höja eller sänka löner. Vi har en svensk modell som kanske har varit världens mest framgångsrika lönebildningsmodell.
Vi ska inte förstöra den genom att gå in och peta i något som vi optiskt sett kanske tycker är fel. Det vore att göra oss alla en otjänst på sikt. Jag tror att när folk tänker efter ser de olyckan i att politiker ska vara inne och peta i detaljer i lönebildningen. Låt arbetsmarknadens parter göra detta. Vi har av tradition starka parter både på arbetsgivarsidan och på arbetstagarsidan.
De är fullt kapabla att hävda sina rättigheter och skyldigheter på marknaden.
Anders Ygeman (S):
Det finns ett statligt ansvar för räddningstjänsten. Vi ska ta detta ansvar, och vi har också tagit det. Vi tillsätter utredningen om rekryteringen av deltidsbrandmän, och vi ser över hur utbildningen kan göras så effektiv som möjligt för att underlätta kommunernas rekrytering av deltidsbrandmän. Men vi lägger oss inte i lönebildningen.
Även om det inte låter så i den här kammaren är bakgrunden att man har skrivit ett avtal där många har fått höjd lön och en del har fått sänkt lön eftersom det tidigare har varit stora skillnader mellan kommunerna. Det är det som har hänt. Ansvaret för detta avtal ligger på dem som har tecknat det, nämligen den fackliga organisation som organiserar brandmän och deltidsbrandmän runt om i Sverige. Det är de som har önskat detta avtal.
Ansvaret ligger också på arbetsgivarna och de som organiserar kommunerna runt om i Sverige. Om det skulle vara så att det finns saker i avtalet som inte fungerar i mötet med verkligheten är det de parter som har ingått avtalet som måste justera det. Det är också de som har ansvaret för verksamheten. Det är viktigt att veta vad vi talar om: Det är de ansvariga som har tecknat avtalet, och de är också ansvariga för rekryteringen av brandmän. De måste lösa denna uppgift.
Som jag sa för jag gärna en diskussion med oppositionen om formerna för direktiven, men jag tror att i det stora hela avspeglar de direktiv som kommer den diskussion vi har haft och de krav och önskemål som har funnits. Daniel frågade om den preliminära tidpunkten. Det är i juni 2018 som utredningen ska vara klar, enligt den preliminära tidsplanen.
Jag återkommer gärna och diskuterar detta i andra former än i riksdagens kammare.
Anders Ygeman (S):
Jag vill tacka Daniel Bäckström och Lotta Olsson för att de har fört fram de här viktiga frågorna, och jag tackar för en konstruktiv diskussion i kammaren. Jag hoppas naturligtvis att de kommunala huvudmännen reder ut situationen, och vi kommer att följa den noga dels från politisk nivå, dels utifrån det tillsynsansvar som nu ligger på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Diskussionen om utredningsdirektiv kommer framöver, och vi kommer att tillsätta utredningen.
Vi har också den tidigare översynen av utbildningsorterna, och förhoppningsvis kan detta leda till att vi får en bättre rekrytering av deltidsbrandmän och en effektivare räddningstjänst i landet. Jag ska inte vara filosofisk, men låt mig ändå göra en liten utblick så här i slutet av interpellationsdebatten.
Jag tror att vi framöver, när vi ser hur arbetsmarknaden och räddningstjänsten utvecklas, bör ta en bredare diskussion om hur räddningstjänsten ser ut i hela vårt land 10, 20 eller 30 år framåt och om vilka saker vi kan behöva göra för att förändra den.
Även om deltidsbrandmännen har varit otroligt framgångsrika hittills kanske det inte är exakt denna verksamhetsform som kommer att vara allena saliggörande i hela landet framöver. Det kan finnas andra förändringar vi behöver göra för att säkerställa att hela landet har ett fullgott skydd av räddningstjänst och brandkår. Då måste vi vara beredda att också föra den debatten. Jag ser fram emot framtida interpellationsdebatter med både Lotta Olsson och Daniel Bäckström.
Anders Ygeman (S):
Tobias Billström har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rent ekonomiskt möjliggöra en fjärde polishögskola. Han har även frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra den etniska sammansättningen hos Sveriges poliskår samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att en kommande fjärde polishögskola placeras i Malmö och mer specifikt i Rosengård.
När det gäller frågan om poliskårens etniska sammansättning är det Polismyndighetens ansvar att säkerställa kompetensförsörjningen för polisverksamheten. Regeringen följer dock frågan noga. I regleringsbrevet för Polismyndigheten för 2017 har myndigheten getts i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att öka andelen medarbetare, andelen sökande och andelen antagna till polisutbildningen med utländsk bakgrund. Polismyndigheten arbetar aktivt med frågan.
Man har bland annat, i samarbete med Rekryteringsmyndigheten, utvecklat antagningsprocessen de senaste åren och arbetar också med olika riktade kampanjer för att attrahera ett brett urval av sökande till polisutbildningen. När det sedan gäller frågan om att öppna upp för fler lärosäten att bedriva polisutbildning kan det konstateras att det i dag är Polismyndigheten som är uppdragsgivare åt de tre lärosäten som bedriver polisutbildning.
Med gällande ordning är det alltså Polismyndigheten som har inflytande över vilka och hur många lärosäten som efter beslut av regeringen ska få bedriva grundutbildning till polisman. Regeringens intention är att polisutbildningen ska bli en högskoleutbildning. Våren 2015 tillsattes därför en utredning om hur en omformning av polisutbildningen till en högskoleutbildning skulle kunna se ut.
Utredningens betänkande Polis i framtiden - polisutbildningen som högskoleutbildning lämnades i maj i fjol och bereds för närvarande i Regeringskansliet. Det är för tidigt att uttala sig närmare om detaljerna i en sådan förändring. Att öppna upp för fler lärosäten att bedriva polisutbildning kan i sig innebära en förstärkt förmåga till breddad rekrytering över hela landet.
Om framtidens grundutbildning till polisman blir en högskoleutbildning kan alla anordnare av en sådan utbildning, oavsett geografisk placering, ansöka hos Universitetskanslersämbetet, UKÄ, om att få examenstillstånd för polisutbildningen.
Anders Ygeman (S):
Jag måste tillerkänna Tobias Billström att han är en duktig politiker och en duktig retoriker. Det hedrar Tobias Billström. Däremot kanske tonläget är en aning uppskruvat i förhållande till vad Tobias Billström själv har levererat.
Vi befinner oss i det något udda sammanhang att jag sitter på samma stol som Tobias Billström satt på under åtta år och i samma rum som Tobias Billström satt i under åtta år. Man kan då undra hur det kommer sig att polisens löneutveckling, som enligt Tobias Billström har varit så katastrofal under så många år, inte var värd att göra någonting åt enligt Tobias Billström under hans åtta år i regeringsställning.
Nu, i opposition, tycker han plötsligt att det är en viktig fråga. Hur kommer det sig att Tobias Billström när han var riksdagsledamot engagerade sig för mångfald och en polishögskola i Malmö men under åtta år i regeringsställning inte lyckades göra någonting åt saken?
Under Tobias Billströms tid i regeringsställning minskade mångfalden och intaget av poliser med annan etnisk bakgrund dramatiskt i svensk polis. Hur kommer det sig att mångfalden är viktig varje gång Tobias Billström är i opposition men aldrig när han är i regeringsställning?
Om Tobias Billström eller någon annan av de borgerliga regeringsledamöterna för tio år sedan när man flyttade in i Rosenbad hade tagit initiativ i frågorna om antalet poliser, lön, mångfald och en polishögskola i Rosengård skulle allt det ha funnits nu. Men så är det inte.
Däremot kan jag glädja Tobias Billström med att vi numera har fler polisanställda än vi någonsin hade under något år då Tobias Billström satt i regeringsställning. Vi satsar i dag mer ekonomiska resurser på polisen och har en större budget än något år då Tobias Billström satt i regeringsställning.
Det finns alltså en glädjande utveckling i den delen. Sedan är polisens resultat fortfarande för dåligt. Polisens resultat har sjunkit sju år på raken, och vi gör nu vårt bästa för att vända den utvecklingen. På flera håll i landet har den utvecklingen också börjat vända. Vi har fått fler poliser i alla de socialt utsatta områdena, inklusive Rosengård.
Vi kan se att i en av Stockholmsförorterna, Tensta, har det lett till en minskning av antalet anmälda brott med 60 procent, vilket en annan moderat ledamot tidigare redogjorde för här i kammaren. Vi vill naturligtvis se den utvecklingen även i andra socialt utsatta områden. Jag stänger inte dörren för polisutbildning någonstans i landet.
Men i dagsläget pågår diskussionen om vi ska ha polisutbildningen som högskoleutbildning. Moderaterna har hittills inte velat göra den reformen.
Därför är min fråga till Tobias Billström: Anser Tobias Billström att polisutbildningen i fortsättningen ska vara en högskoleutbildning så att man kan få högskolepoäng för samtliga delar av polisutbildningen och därmed också kunna forska i ämnet poliskunskap?