Tina Ehn (MP):
Övergripande miljöfrågor är det som behandlas i det här betänkandet. Miljöpolitiken kräver ett aktivt handlande. Miljöpolitik är inget som ska konservera. Man ska däremot ta olika hänsyn, och man ska skydda på olika nivåer. I Sverige har vi samordnat miljöpolitiken i det miljömålssystem som har byggts upp under den senaste tioårsperioden.
Det stora övergripande målet är att vi ska lämna över ett samhälle till nästa generation där våra stora miljöproblem är omhändertagna. Grunden i det här systemet, som det enhälligt har beslutats om i riksdagen, är de 16 miljökvalitetsmålen. Dessa är även nedbrutna på delmål för att de ska bli både mätbara och hanterliga.
Nu är vi i halvtid. År 2020 är målåret. Alla som har varit i kontakt med miljömålen i kommuner eller regioner vet att det finns symboler vid varje miljömål. Det är gula, gröna eller röda figurer som antingen är glada, neutrala eller ledsna. Finns det en röd figur som är väldigt ledsen har man inte nått fram till målet.
Då har man misslyckats. Jag kan räkna upp de här målen: Begränsad klimatpåverkan - där är det en röd ledsen figur. Frisk luft - där är det en röd ledsen figur. Bara naturlig försurning - där är det en röd ledsen figur. Giftfri miljö - där är det en röd och ledsen figur.
Skyddande ozonskikt - där är det däremot en grön glad figur. Säker strålmiljö - där är det en gul och neutral figur. Ingen övergödning - där är det en röd ledsen figur. Levande sjöar och vattendrag - där är det en gul och lite smått positiv figur. Grundvatten av god kvalitet - där är det en gul och neutral figur.
Hav i balans samt levande kust och skärgård - där är det också en röd ledsen figur. Myllrande våtmarker - där är det en gul neutral figur. Levande skogar - där är det en röd och ledsen figur. Ett rikt odlingslandskap - där är det en gul neutral figur. Storslagen fjällmiljö - där är det en gul neutral figur. God bebyggd miljö - där är det en röd ledsen figur.
Ett rikt växt- och djurliv - där är det en röd ledsen figur. Det finns alltså behov. Det finns bara en enda grön figur. Då kan jag som miljöpartist och grön säga: Inte undra på att det behövs mer grön politik. Varje år kommer en rapport om utvecklingen.
Vart fjärde år kommer en fördjupad utvärdering av miljömålen. En fördjupad utvärdering ligger till grund för handling från regeringens sida. Utifrån den fördjupade utvärderingen ska regeringen föreslå revideringar av mål, och förslag till åtgärder ska läggas fram för riksdagen. Det är Miljömålsrådet som har till uppgift att samordna och driva det arbetet framåt.
I den senaste fördjupade utvärderingen klassas sex av målen som möjliga att nå inom tidsramen, om inte ytterligare åtgärder sätts in. Hela nio mål klassas som svåra eller omöjliga att nå inom tidsramen. Rådets slutsats var att arbetet med miljömålen behöver intensifieras och att kraftfulla åtgärder bör sättas in.
Den fördjupade utvärderingen innehöll också en rad förslag till åtgärder, och man konstaterade att de skulle innebära ökade statliga insatser på 5-10 miljarder kronor per år, för att miljömålen ska vara nåbara. Om man inte använder kostnadseffektiva skatter och avgifter ökar samhällets gemensamma kostnader ytterligare.
Man konstaterar alltså att det blir svårt eller omöjligt att nå flera av målen inom utsatt tid. Utvecklingen går framåt men sakta. När man ställs inför ett sådant faktum kan man reagera på olika sätt. Den svenska alliansregeringen valde att, i stället för att föreslå åtgärder, föreslå en utredning som ser över hela miljömålssystemet igen.
Det här samt neddragningarna i satsningarna på vissa viktiga delar i budgetsammanhang som biologisk mångfald har lett till leder till förseningar, och Sverige tappar tempo. Motorn som ska driva miljöpolitiken framåt i Sverige håller på att stanna, kan man säga. Det blev också uppenbart då Miljömålsrådets ordförande avgick i protest mot regeringens hantering av frågan.
När den fördjupade utvärderingen kom 2008 ställde jag en fråga till miljöminister Andreas Carlgren om när vi kunde förvänta oss en miljömålsproposition. Svaret var: Den kommer nästa år. Det skulle i så fall vara i år. Som vi nu vet är den utlovad till kommande vår, alltså 2010.
Förra våren antog vi en ny inriktning på skogspolitiken, då vi behandlade produktionsmålet inom den svenska skogen - tidigare hade vi behandlat produktionsmål och miljömål som mer jämställda. Då sade man att miljömålen kommer att behandlas i miljömålspropositionen, men den har vi fått vänta på. Vi får vänta tills våren kommer.
Under den pågående mandatperioden har Miljöpartiet lyft frågan om miljömålen och arbetet runt dessa vid flera tillfällen. Vi har väckt motioner om värdet av den biologiska mångfalden. Vi har ifrågasatt regeringen när det gäller alla de förslag som leder bort från en hållbar utveckling, där vården av en aktiv miljöpolitik är en grund. I miljö- och jordbruksutskottet har vi förmånen att få följa miljömålsarbetet.
Vi hade för bara någon vecka sedan det årliga miljömålsseminariet. Vi fick bland annat en sammanfattning och en bedömning av läget. Vi fick rapporten Miljömålen - i halvtid . Där står det: Utvecklingen går åt rätt håll, men det går för sakta.
Områden som är särskilt problematiska och där risken är stor för oåterkalleliga miljöförändringar rör främst de mål som handlar om klimat, hav, giftfri miljö och biologisk mångfald. Vidare står det att det finns en hög medvetenhet hos medborgarna och en acceptans för att åtgärder behövs för att nå miljöförbättringar samt att det är viktigt att aktivt verka för att miljöhänsyn vägs in i internationella beslut.
Det står också: Investeringar som följd av den ekonomiska krisen måste satsas på både jobb och hållbar utveckling genom att främja energieffektiviseringar och miljöanpassade system, infrastruktur, teknik och utbildningar. Det är lätt att tycka: Visst är vi är med, och vi förstår, och vi delar problembilden. Men vi måste ta en massa andra hänsyn.
Vi ska vara vänner med samhällets medborgare i olika sektorer. Vi ska kunna möta skogsägaren, jordbrukaren, kemiföretagaren och bilisten. Det är svårt att stå emot alla dessa intressen och påtryckningar. För vem vill betraktas som den som förbjuder, den som bara höjer avgifter och skatter eller den som inte verkar lyssna?
Men det här komplicerade samhället ställer högre krav än så på oss. Vi ska se frågor mer övergripande. Vi ska kunna väga in att det är någon annan som betalar vår livsstil om vi inte tar ett eget ansvar. Det är någon annanstans som skogar huggs ner om inte Sverige och Europa tar ett eget ansvar för exempelvis frågan om den ökande köttkonsumtionen, som utgör en kraftig klimatpåverkan globalt.
Det är någon annan som får betala om jag tar mig rättigheten att köra den där stora bränsleslukande suven. Det är de biologiska systemen som hotas. Vårt gemensamma utrymme är begränsat. Det har vi som politiker ett större ansvar för. Regeringen har nu aviserat miljömålspropositionen. Den kommer Miljöpartiet att läsa med stor skärpa.
Allt som är bra kommer att tas emot positivt. Men det är ett stort allvar, och det är en stor synd att regeringen har tagit en hel mandatperiod på sig för att lyfta fram miljöfrågorna i det här arbetet som ändå redan rullade på när man tog över ansvaret för Sverige. Att satsa på miljö är välfärdspolitik.
I väntan på våren och propositionen ställer jag mig bakom Miljöpartiets samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 1.