Ingemar Nilsson (S):
Vi ska debattera näringsutskottets betänkande nr 4, Program för energieffektivisering och vissa andra frågor . Låt mig inledningsvis konstatera att vi från Socialdemokraterna yrkar bifall till propositionen, men att vi också yrkar bifall till reservation 2 i betänkandet och därmed bifall till motioner från såväl Socialdemokraterna som Miljöpartiet och Vänsterpartiet som dels väckts med anledning av den här propositionen, dels väckts under den allmänna motionstiden. Herr talman!
Vårt mål för den svenska energipolitiken är att trygga tillgången på el och annan energi med en produktion som har liten inverkan på hälsa, miljö och klimat och att göra det på internationellt konkurrenskraftiga villkor. Sverige har bra och i många avseenden naturliga förutsättningar för förnybar energi med god tillgång på vind, vatten, sol och skog.
Den förnybara energin har stor potential att byggas ut under lång tid framöver, och all svensk energi kan på sikt komma från förnybara källor. Det är en fråga om vilja, politisk vilja. Vi socialdemokrater ser här stora möjligheter att både skapa arbetstillfällen och långsiktigt stärka industrins konkurrenskraft genom investeringar i det svenska energisystemet.
Energieffektivisering är en investering för att minska sårbarhet och kostnader för såväl företag som samhälle. Energieffektivisering är kanske också den viktigaste vägen till en förnybar energisektor. Den billigaste och bästa kilowattimmen är den som vi kan undvika att förbruka - det är ett uttryck som ofta används i det här sammanhanget. Herr talman!
Det program som den här propositionen handlar om, det så kallade PFE-programmet, har enligt vår uppfattning varit mycket framgångsrikt. Det är också så som det beskrivs av de allra flesta som har varit involverade i arbetet med det. Det har varit framgångsrikt när man tittar på vilka energieffektiviseringsvinster som har uppnåtts - kanske tre terawattimmar under programperioden - men också när man ser vilka investeringar som det här programmet har stimulerat fram.
Det är imponerande, minst sagt! Det är investeringar och effektiviseringar som sannolikt aldrig hade kommit till stånd utan det här programmet. Programmet har i huvudsak omfattat stora företag som bedriver verksamhet där el är att betrakta som en råvara.
Pratar man med företagen låter det ungefär så här när de beskriver varför programmet har varit framgångsrikt: PFE har satt frågan om energieffektivisering på koncernledningarnas och bolagsstyrelsernas dagordningar. Det har blivit en prioriterad fråga, en positiv konkurrensfråga. Det är ingen dålig utgångspunkt för arbetet med energieffektivisering! Herr talman!
Sverige kan inte låta det faktum att EU-kommissionen nu gör tolkningen att PFE-programmet inte är förenligt med gällande statsstödsregler minska våra ambitioner när det gäller energieffektivisering. Tvärtom, Sveriges ambitioner bör höjas och utökas! Incitament för energieffektivisering och reformer för ett helt förnybart energisystem måste vara en grundläggande beståndsdel i den framtida energipolitiken.
Det är därför som vi anser att riksdagen genom ett tillkännagivande ska uppmana regeringen att ge Energimyndigheten i uppdrag att ta fram en strategi för hur Sveriges energisystem på lång sikt ska kunna bli helt förnybart. Genom en aktiv, offensiv och medveten politik på det här området finns möjligheter till många nya jobb i Sverige. Om och när svenska företag utvecklar teknik för fossilfri energiproduktion har de goda förutsättningar att stärka sin internationella konkurrenskraft.
Med investeringar i energieffektivare teknik vinner man långsiktiga kostnadsfördelar gentemot konkurrenterna. Med rätt utformat stöd- och stimulanssystem för energieffektivisering ger vi därmed också svensk industri möjligheter till framtida arbetstillfällen, framtida vinster och ett bidrag till en bättre miljö. Men för att nå dit krävs det också politisk vilja och kanske också lite mod.
Vi socialdemokrater har därför ett högre mål än regeringen för energieffektivisering. Vi vill att energianvändningen i Sverige ska bli 25 procent effektivare 2020, jämfört med regeringens mål om 20 procent. Herr talman! I vår motion pekar vi också på vikten av att ett framtida program tar sikte på en bredare och större del av näringslivet än vad det nuvarande programmet har gjort. Det har omfattat det som vi brukar kalla för den elintensiva industrin.
Av Sveriges elförbrukning kan man mycket schematiskt säga att den elintensiva industrin står för ungefär en tredjedel av förbrukningen. Privatmarknaden står för ungefär en tredjedel den också, och resterande del används således av det övriga näringslivet där övrig industri är en väsentlig del. Därför föreslår vi att det arbete som nu omgående måste göras, alltså det arbete som redan borde ha varit klart, ska omfatta hela industrin.
Det vi nu hör och ser från Regeringskansliet i den här frågan är tyvärr, lite som vanligt från den här regeringens sida, för lite och för sent. I propositionen, under rubriken Framtiden , kan man läsa att frågan bereds i Regeringskansliet. Det är en vanligt förekommande standardformulering, till intet förpliktigande. Det duger inte.
Till stöd för vår uppfattning om vikten av att skyndsamt ta fram ett nytt program för energieffektivisering rekommenderar vi en förnyad läsning av en lång rad av de remissvar som finns i det här materialet. De kommer från Svenskt Näringsliv, Jernkontoret, Skogsindustrierna, Plast- & Kemiföretagen, Teknikföretagen och Svenska Pappersindustriarbetareförbundet. Alla talar om vikten av ett nytt program för energieffektivisering och om att det behöver komma nu.
Därför, herr talman, yrkar jag än en gång bifall till propositionen och till reservation nr 2.