Magdalena Andersson (M):
Sällan har väl en fråga väckt så stort engagemang som den om bluffakturor. En räkning dimper ned utan att någon tidigare kontakt tagits över huvud taget, en försäljare ringer upp och påstår att det finns ett avtal och att det nu är dags att betala, eller så kommer en faktura som egentligen bara är ett erbjudande om man läser det finstilta. Många är utsatta. Somliga har kraft och ork och invänder mot fakturaskojarna, precis som man ska.
Andra varken vågar eller orkar det. Man är rädd att hamna i kronofogdens register och betalar hellre än riskerar att bli bedömd som icke kreditvärdig. Så ska det förstås inte vara. Blufföretagare och bedragare ska sättas dit, och hederliga företagare ska kunna driva sina företag. Här i riksdagen berör frågan flera utskott.
Finansutskottet, till exempel, hanterar frågor om kreditupplysning, justitieutskottet hanterar de rent polisiära frågorna och bedrägerilagstiftningen och vi från civilutskottet hanterar den rent civilrättsliga lagstiftningen. Frågan är komplex och berör många områden.
Samtidigt har justitieministern markerat att hon ser mycket allvarligt på dessa brott, senast nu under veckan i samband med det så kallade Helsingborgsmålet. Under lång tid, herr talman, har alliansföreträdare från både regeringen och riksdagen haft täta kontakter med många olika företrädare från berörda branschorganisationer om bluffakturefrågan.
Jag kan konstatera att den linje som alliansregeringen driver har en bred förankring hos majoriteten av de inblandade parterna. Det borde dessutom reservanterna i frågan, både socialdemokrater och sverigedemokrater, veta.
Hela utskottet har till exempel fått ett brev från Näringslivets delegation för marknadsrätt, NDM, som beskriver konsekvenserna av om det skulle införas krav på skriftliga avtal. Låt mig återge ett par meningar ur deras brev.
Att införa krav på skriftliga avtal eller ångervecka vid distansförsäljning kan vid första anblicken verka attraktivt, men sådana förändringar skulle på ett menligt sätt försvåra och fördyra.
NDM vill uppmana Sveriges riksdag att som lagstiftare tillse att de medel som redan i dag finns för brottsbekämpning inom detta område i stället utnyttjas till fullo. NDM har 23 näringslivsorganisationer som medlemmar.
Har Socialdemokraterna och Sverigedemokraterna över huvud taget läst brevet eller lyssnat på dem? Herr talman! Det finns en stor risk i den iver som somliga har att visa potens och handlingskraft och därmed att man verkligen är villig att ta tag i detta stora och svåra problem.
Därmed är man också beredd att driva krav på alltifrån ångervecka för små företag till krav på skriftlig bekräftelse vid telefon- och distansköp. Det är förslag som lite så där uppkastat i luften och inte genomanalyserade vid första anblicken kan tyckas vara verkningsfulla.
Men frågorna måste ändå ställas: Är detta åtgärder som underlättar eller försvårar för de företag vi vill värna? Blir det lättare eller svårare att vara en hederlig företagare med sådana förslag?
Den återkommande frågan blir om bluffakturor skulle försvinna om de blir ännu mer olagliga än de redan är i dag. I stort sett alla branschföreträdare har pekat på att det i dagens snabbrörliga företagsliv ofta sker affärstransaktioner. Leverantörer är beroende av underleverantörer som i sin tur är beroende av olika kringtjänster.
Om man i varje steg, eller i vart fall ett par av dem, skulle bli tvungen att förhålla sig till att ett avtal inte blir slutgiltigt förrän efter det att en ångerperiod löpt ut eller en skriftlig bekräftelse inkommit, skulle förstås effektiviteten i näringslivet minska snabbt - precis som vi har fått reda på. Vad händer i slutändan? Jo, det blir försämrad lönsamhet och förlorade jobb. Det vill inte jag och Moderaterna medverka till.
Sex av riksdagens partier har precis samma uppfattning i frågan. Alliansregeringens politik mot bluffakturor är i stället mycket tydligt inriktad på att genom ett stärkt och mer fokuserat rättsväsen göra livet så surt som det bara går att göra för de kriminella människor som valt att ge sig på Sveriges småföretagare.
Före sommaren 2012 kommer justitieministern att lägga fram ett förslag om skärpning av bedrägerilagstiftningen. Samtidigt arbetar Rikspolisstyrelsen med att ta fram en skarp strategi mot bedrägerier. Där överväger man att skapa en nationell samordning mot bluffakturor.
Detta är det enskilda förslag, nationell samordning mot bluffakturor, som näst intill samtliga inblandade parter har efterfrågat. Inom Regeringskansliet pågår dessutom ett arbete med att sammanställa ett informationsmaterial för att samla ihop kunskap om vilka regler som gäller och hur man som drabbad kan göra för att ta till vara sina rättigheter.
Många småföretagare har vittnat om svårigheterna som finns med att inte riktigt veta vilka rättigheter man har och vart man ska vända sig. Det vill vi nu hjälpa dem med. Alliansregeringen arbetar målmedvetet, fokuserat och långsiktigt för att svenskt företagande ska få de allra bästa förutsättningarna.
Organiserad brottslighet, kriminella nätverk och fakturaskojare ska bekämpas. Men hederliga företagare ska inte låsas in i krångligare regelverk som försvårar i stället för att underlätta att driva företag. Herr talman! Slutligen vill jag säga några ord om reservationen om leksakers säkerhet.
Det är en fråga om ett fullharmoniseringsdirektiv inom EU som några talare tidigare har tagit upp. Direktivet har betytt högre säkerhetskrav och ökat ansvar på både tillverkare, importör och distributör. Det beslutades förra året.
Fullharmonisering innebär, precis som har sagts tidigare, att EU:s stater inte får besluta om fler begränsningar än direktivet säger. Säkerhetsnivån får inte höjas - inte heller sänkas. Vi ska hålla oss inom de ramar som finns. Detta tar inte reservanterna i frågan hänsyn till utan vill att Sverige i EU-arbetet ska kräva ännu fler åtgärder. Herr talman!
Jag tycker att det är svårt att finna trovärdighet hos ett par av reservantpartierna. Det är partier som själva tar avstånd från EU-samarbetet och det arbete för barns säkerhet och hälsa som görs inom samarbetet. De vill nu att EU ska göra ännu mer. Det är fråga om partier som vill lämna själva gemenskapen.
Det, herr talman, är inte politiskt hederligt att säga nej till samarbete i ena sekunden för att i nästa sekund kräva att den organisation man vill lämna ska fatta ännu fler överstatliga beslut. Det går inte ihop. Inkonsekvens är bara förnamnet. Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.