Christer Nylander (L):
Jag tyckte att det var ett intressant svar som Ulrica Messing gav, därför att det var en lysande argumentation för att den påse som i dag finns för infrastruktursatsningar är alldeles för liten. Det är viktigt med regional tillväxt, och det är viktigt med tillväxt totalt sett, för att få ned arbetslösheten som har bitit sig fast i Sverige. Då måste vi fundera på vilka satsningar som är viktiga att göra.
Ulrica Messing visar också i sitt inlägg att de pengar som regeringen har avsatt för infrastruktursatsningar faktiskt inte räcker till. Att ställa region mot region är olyckligt - jag vill notera att jag tror att alla här har sagt att satsningen på Trollhättan är väldigt viktig. Men för att just undvika att man ställer region mot region måste man fundera på hur man ser till att den gemensamma påsen blir större. Hur ser man till att det finns mer pengar att satsa på tillväxtfrämjande infrastruktursatsningar?
Låt mig också påpeka att fem av de tretton objekt som togs bort från listan var E 22-projekt. 700 miljoner kronor tror jag att summan var som man tog från E 22:an för att satsa på det här totala. Lite snabbräknat ger det ungefär knappt hälften av den totala satsningen. Jag vill fråga Ulrica Messing vad det är som motiverar att E 22:an ska stå tillbaka så kraftigt för att skapa utrymme för Trollhättan.
När man ser det här akuta läget och uppenbarligen anser att man måste göra något rätt rejält undrar jag om man inte också skulle kunna fundera på att flytta över pengar från järnvägssatsningar, som alla vet inte kommer att bära sig. Skulle man inte kunna fundera i en runda till på att använda sig av alternativ finansiering, privata pengar, för att se till att vi får en snabbare utbyggnad av viktiga tillväxtprojekt?
E 22:an är, som Ulrica Messing och flera andra har varit inne på, väldigt viktig för att få i gång tillväxten i Blekinge och Kalmar och för att ta till vara den växtkraft som finns i Skåne. Det är faktiskt så att hela Sveriges tillväxt förlorar på att man försinkar E 22 på det här sättet. Jag fick lite kritik från Christer Adelsbo för att jag inte var på ett möte i veckan. Folkpartiet var representerat på det mötet.
Ingen av riksdagsledamöterna var där, men i vårt parti fungerar det så att vi har ungefär samma åsikt om E 22:an. Det spelar ingen roll om du träffar kommunalrådet från Kristianstad, kommunalrådet från Malmö, kommunalrådet från Lund eller en regionpolitiker eller en riksdagsledamot. Vi har samma åsikt. Folkpartiet var representerat på det där mötet. Problemet är att det är skillnad inom socialdemokratin. Ni som sitter i Skåne och Kalmar och Blekinge tycker en sak, men ni får inte gehör för den synpunkten i regeringen.
Jag skulle gärna se att Ulrica Messing visar att hon faktiskt är beredd att lyssna på den kritik som kommer från socialdemokraterna i Skåne, därför att där är alla partier överens. Adelsbo och Örnfjäder tog upp frågan om vad ministern är beredd att göra för att stärka infrastruktursatsningarna. Jag tycker att man också ska fundera på vad man själv kan göra.
När jag lyssnar på den här debatten känns det som att det finns en majoritet för att bygga ut E 22:an så snabbt som möjligt. Det finns en riksdagsmajoritet för att öppna för privat finansiering i PPP-lösningar och alternativa lösningar för att skynda på E 22-utvecklingen. Då måste vi i riksdagen fundera på om vi ska använda den makten till att se till att detta blir gjort.
Det räcker liksom inte bara att skriva debattartiklar och att fråga vad ministern vill göra, utan man måste också vara beredd att använda den kraft som man själv har. Jag vill också avslutningsvis, herr talman, säga att jag faktiskt tror att Ulrica Messing har tagit del av de funderingar som finns i Skåne om PPP-lösningar. Det här är program och lösningar som har funnits under flera år.
Jag tror att Sydsvenska Handelskammaren väldigt aktivt har försökt berätta för Ulrica Messing om de möjligheter som finns med PPP-lösningar för att skynda på E 22:an, så detta borde vara ganska välkänt i departementet.