Mattias Jonsson (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Jag vill haka på det som Lars Johansson just har försökt att beskriva med den ganska oroväckande utvecklingen på arbetsmarknaden för så många arbetslösa i dag. Det är en arbetslöshet som ökar, och de arbetslösa har en mycket tuff situation med sämre ersättningar än det exempelvis var 2006.
Vi socialdemokrater föreslog att vi ska investera i jobb och utbildning för unga med sammanlagt drygt 57 000 platser inom högskola, vuxenutbildning, traineeprogram, utbildningsvikariat och så vidare. Men jag undrar varför Alliansen i stället väljer att fortsätta att lägga pengar på och utveckla den förvaring som fas 3 innebär.
Man säger att det ska löna sig att arbeta, och det håller jag i och för sig med om, men jag förstår inte varför det inte ska finnas ett incitament och varför det inte ska löna sig för en arbetsgivare att anställa en arbetslös person. Vad är drivkraften för en arbetsgivare att låta en person gå över från fas 3 till anställning? Vi kan säga att det kostar 25 000 kronor, men i verkligheten blir det 30 000 kronor, för man blir av med de 5 000 kronor som man får i bidrag också.
Jag tycker att det är väldigt motsägelsefullt. Jag undrar också varför ni inte stärker individen med utbildning så att det finns arbetskraft med den kompetens som företagen efterfrågar. Med utbildning stärker vi individen, företagen och landet internationellt i den konkurrens som råder så att exportindustrin fungerar på ett bättre sätt.
En stark a-kassa vill vi ska omfatta alla löntagare. Det är avgörande för arbetslinjen. Vi vill stärka a-kassan och att den ska vara en tydlig omställningsförsäkring mellan två jobb. Jag undrar varför regeringen i stället väljer vägen att göra det mycket tuffare för de arbetslösa. Varför förändrar man a-kassan på det sättet att det blir svårare att kvalificera sig och färre får ut den ersättning som de känner att de borde vara berättigade till?
Efter 2006 har det skett en omfattande nedmontering av det som tidigare utgjorde kärnan i den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Omkring två tredjedelar av platserna inom den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen har försvunnit. Även möjligheten att läsa på gymnasiet och komvux har beskurits kraftigt. Vi ser i dag ett systemskifte där det går mer åt hållet där vi ska konkurrera med låga löner i stället för med kompetens.
Den här regeringen satsar på RUT-avdrag, momssänkning i restaurangbranschen och halverad arbetsgivaravgift för unga. Det satsas på sektorer där det ofta är deltids- och timanställningar. Det är dålig facklig bevakning beroende på att till exempel hotell- och restaurangbranschen har fått en sådan kraftigt ökad avgift för försäkringen på skattade medel.
Det var utöver den tidigare 440 kronor, och runt 800 kronor får man betala på skattade medel på redan låga löner. Det är klart att man lämnar a-kassan och fackförbundet! Detta är en ganska medveten politik. När man tittar på det här ser man att det bildar ett mönster, och pusslet läggs ihop. I dag har vi ungefär 30 000 personer i den så kallade fas 3 med mycket dåliga ersättningsnivåer runt 65 procent, och många går på försörjningsstöd.
Det är klart att om man går på den låga nivån är ett erbjudande om 10 000 kronor inom restaurangbranschen riktigt bra! Jag undrar: Hur kan det stärka landet? Hur kan det stärka Sverige, och hur kan det stärka individen?