KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Hannah (L):
Jag vittnar inte igen - ens om det är för mord, sa 17-årige Nimo när vi träffades här i riksdagen i förra veckan. Nimo vittnade mot ungdomar som begått brott i hans hemområde, och de gjorde sedan hans liv till ett helvete. På polisens uppmaning flyttade han sedan därifrån. Nimos mamma berättade att förövarnas mammor inte pratade svenska. Misslyckad integration där föräldrarna inte kan prata med vare sig polis, socialen, lärare eller grannar har gjort att många förortsbarn har hamnat i kriminalitet.
Vi har en statsminister som i åratal har svamlat om kopplingen mellan integrationsmisslyckanden och kriminalitet. Forskaren Peter Esaiasson uppskattar att 25 procent av invånarna i utsatta områden inte ens kan samtala på svenska. Det räcker inte längre med det språktest och det samhällstest som vi liberaler har fått igenom i januariavtalet. Nu behövs riktade språkinsatser i utsatta områden för att fler ska lära sig svenska. Vad har statsministern att säga till Nimo?
Vad ska statsministern göra för att höja svenskkunskaperna i utsatta områden?
Robert Hannah (L):
I Barnombudsmannens rapport om barn som växer upp i utsatta områden konstateras det att barn i utsatta områden upplever att de är exkluderade från stora delar av samhället och att de inte tror att de kan förverkliga sina framtidsplaner. Det är inte svårt att förstå varför. Jag vill ge tre exempel: Av 150 återvändande IS-terrorister har ingen åtalats; de går i stället på bidrag. Socialbidraget betalas ut till svarta kontrakt som kriminella nätverk tjänar på.
Värst av allt: Folkbildningsrådet, som har i uppdrag att stärka demokratin och öka samhällsdeltagandet, finansierar bidragsfusk och radikal islamism. I stället för att skattepengar går till barnen och demokratin går de till IS, Muslimska brödraskapets och Grå vargarnas anhängare i Sverige. Fru talman! Det är bråttom. Extremister och kriminella nätverk söker sig till platser där de kan dominera och skapa ett parallellt samhälle. Vad tänker statsministern göra för att barnen i utsatta områden ska känna framtidstro?
Robert Hannah (L):
En enig riksdag har under många års tid krävt att regeringen ska komma hit med en lagändring som stoppar misstaget som gjort att Sverige i åratal har erkänt månggiften bland flyktingar. Senast i april krävde alla åtta riksdagspartier ett totalstopp. Döm om min förvåning när S och MP har bytt ståndpunkt på mindre än ett års tid!
Regeringen lämnade nyligen in ett lagförslag som behåller ett undantag för att erkänna månggiften, men preciserar inte när man, enligt socialdemokrater och miljöpartister, tycker att månggifte är okej. Herr talman! Det finns inga skäl till att Sverige ska erkänna ett extremt hedersförtryck, där unga tjejer ska vara bortgifta till en och samma patriarkala gubbe. Det är ett enormt svek mot de utsatta flickorna och ett hån mot svensk jämställdhetspolitik. Regeringen kommer med största sannolikhet att bli överkörd av riksdagen när lagen behandlas.
Min fråga är därför: När tycker justitieminister Morgan Johansson, Socialdemokraterna och Miljöpartiet att det är okej för patriarkala gubbar att vara gifta med flera kvinnor?
Robert Hannah (L):
Det verkar uppenbart att justitieministern inte har läst sin egen lagstiftning. Det regeringen väljer att göra är att behålla ett undantag som har funnits hela tiden. Det var ett misstag då, och det är ett misstag nu. Det undantaget gäller inte enbart de situationer som justitieministern pekar på. Tvärtom! Det finns experter som har läst lagstiftningen, till skillnad från justitieministern.
Göran Lind, professor i civilrätt vid Stockholms universitet, skickade nyligen en skrivelse där han menar på att undantaget tyvärr inte bara gäller synnerliga skäl utan att det gäller ekonomiskt betungande fall. Han skriver att huvudregeln är föga verkningsfull och att många månggiften kommer att erkännas.
Robert Hannah (L):
Min farbror ska inte också vara min svärfar. Det är en ganska enkel regel. Men kusinäktenskap finns, och de möjliggör och upprätthåller släktkollektivets makt och kontroll över individen. Barn lovas bort tidigt och tvingas in i arrangerade äktenskap. Norge har infört ett förbud mot kusinäktenskap, och i flera andra länder bedrivs stora och viktiga upplysningskampanjer om de medicinska riskerna när två kusiner skaffar barn med varandra.
Liberalernas partistyrelse vill ha en utredning om att förbjuda kusinäktenskap. Jag tycker att det är rätt och rimligt. Ett förbud mot kusinäktenskap är en av väldigt många åtgärder som fortfarande behövs i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck. Därutöver måste också myndigheter få i uppdrag att genomföra en upplysningskampanj om riskerna med att ingå kusinäktenskap.
Jag har en fråga till jämställdhetsministern: Är jämställdhetsministern beredd att tillsätta en utredning om förbud mot kusinäktenskap, och hur tänker jämställdhetsministern kring att utveckla samhällsinformationen om riskerna med kusinäktenskap?
Robert Hannah (L):
Det är bra att jämställdhetsministern ändå inte sätter ned foten och säger nej. Vi vet faktiskt inte hur det ser ut i Sverige. I andra länder som har haft upplysningskampanjer och där man studerat grupperna ser man, till exempel i Danmark, att antalet kusinäktenskap i vissa grupper har minskat medan de närmast har ökat i Storbritannien. Vad vi vet i Sverige är att det är 0,1 promille av äktenskapen som ingås av personer med svensk bakgrund som är kusinäktenskap.
Vi vet att till exempel 30 procent av äktenskapen i Syrien är kusinäktenskap. Men vi har ingen aning om hur det är i Sverige, och det kan vara värt att ta reda på det.
Robert Hannah (L):
Min farbror ska inte också vara min svärfar. Det är en ganska enkel regel. Men kusinäktenskap är särskilt vanliga i utsatta områden och inom kriminella klaner. De möjliggör och upprätthåller släktkollektivets makt och kontroll över barnen och deras framtid. Barn lovas bort tidigt och tvingas in i arrangerade äktenskap. Vi måste agera när vi ser hur kriminella klaner som Ali Khan från Hammarkullen har satt skräck i hela nordöstra Göteborg och kanske till och med i hela staden.
Demokratin är hotad i de här områdena. År 2014, när jag blev inkryssad i Sveriges riksdag, hade jag min vallokal i Hjällbo centrum. I dag hade jag inte vågat ha en vallokal i Hjällbo centrum. Liberalerna kräver att det tillsätts en utredning för att stoppa kusinäktenskap och för att göra det lättare att omhänderta barn i klansläkten som riskerar att radikaliseras och utsättas för hedersvåld.
Min fråga till inrikesministern är: Är han beredd att tillsätta en utredning om förbud mot kusinäktenskap, och vad tänker han göra för att det ska bli lättare att omhänderta barn som riskerar att radikaliseras av kriminella klaner?
Robert Hannah (L):
Det är bra att inrikesministern pratar med polisen där. Men jag har släktingar som bor i det här området, och jag kan ärligt säga att när jag växte upp på 80- och 90-talen var det en väldigt trevlig stämning där, när jag var där i början av 2000-talet var det inte en trevlig stämning där, och när det gäller hur det är i dag måste jag säga: Sorry, men det är inte värdigt Sverige att ha den här typen av bostadsområden. Ministern svarade inte på min fråga.
Är ministern beredd att förbjuda kusinäktenskap, och vad tänker han göra för att omhänderta barnen från klansläkterna som i dag till exempel hotar lärare på skolor när de tar upp frågan om Israel-Palestina-konflikten?
Robert Hannah (L):
Jonny Cato från Centerpartiet pratar väldigt mycket om den nya utlänningslagen och menar att den inte bör ändras. Jag tycker att det är ganska problematiskt. Jag menar att Sverige behöver en långsiktigt hållbar migrationspolitik, och den är inte långsiktigt hållbar om det är 175 riksdagsledamöter mot 174 som står bakom stora delar av lagstiftningen. Det räcker inte med ett mandats majoritet. Det Sverige behöver är en långsiktig, gemensam syn på migrationspolitik.
Både Socialdemokraterna och Moderaterna måste vara med i en sådan överenskommelse om den ska bli långsiktigt hållbar. Den blir inte långsiktigt hållbar av att Socialdemokraterna spelar bort heliga kor för dem själva för att ha regeringsmakten. Det är inte en långsiktigt hållbar migrationspolitik. Dessutom ser vi att den utlänningslag som vi antog var ganska mycket av ett hafsverk.
Det ser vi till exempel när forskare nu utvisas från Sverige för att de inte kan uppfylla kravet på långa anställningsförhållanden. Det var dock inte det jag egentligen ville prata om. Jag märker i anförandet från Centerpartiet en förskjutning i retoriken. Alla tidigare år har jag alltid hört Centerpartiet nämna att SD och V inte bör få något inflytande. I Jonny Catos tal nämns inte V över huvud taget.
Min fråga är: Vad är Centerpartiets inställning till Vänsterpartiet framöver? Tänker Centerpartiet göra upp om migrationspolitiken med Vänsterpartiet? Tänker Centerpartiet efter valet ingå ett budgetsamarbete med Vänsterpartiet eller ett samarbete där Vänsterpartiets inflytande krävs? Jag ser en förskjutning i retoriken från Centerpartiet och skulle gärna vilja veta detta.
Robert Hannah (L):
Jag är jättemedveten om att Centerpartiet gjorde mycket för att få till en överenskommelse med fler partier. Jag tror att det är helt avgörande att Centerpartiet, Liberalerna, Moderaterna och Socialdemokraterna lyckas komma överens om en långsiktigt hållbar migrationspolitik. Den migrationspolitik som antogs i utlänningslagen fick nämligen Vänsterpartiet inflytande över. Det behöver man erkänna.
Jag tror inte att vi kommer längre än att erkänna att riksdagen har åtta partier där alla har något att säga till om, informellt eller formellt. Men jag vill ändå förstå lite mer: Har Centerpartiet planer på att återigen göra upp om migrationspolitiken med Vänsterpartiet och rösta samma där, eller har ni planer på ett budgetsamarbete med Vänsterpartiet? Det är lite otydligt. Vi vill självklart hellre se att Centerpartiet samarbetar med oss borgerliga partier framöver.
Robert Hannah (L):
Det stora problemet med Socialdemokraternas migrationspolitik och integrationspolitik är att de är två separata världar och inte håller ihop. Det finns ingen röd tråd. Det är det som är det stora problemet, och det var det som jag poängterade. Att vi från Liberalerna inte har fler förvarsplatser i vår budget innebär inte att vi inte har den ambitionen. Men låt oss prata om den röda tråden här. Vill man ha en sådan migrationspolitik som Socialdemokraterna vill ha ska man inte rösta på Socialdemokraterna, utan då ska man uppenbarligen rösta på Liberalerna, för vi har den politik som är mest lik och vågar stå upp för den politiken.
Socialdemokraterna valde att anpassa sin migrationspolitik efter Miljöpartiet, Centerpartiet och Vänsterpartiet. Ni valde makten framför den migrationspolitik som Sverige behövde och behöver. När det gäller integrationspolitiken är det helt och hållet en bidragslinje som gäller. När ni sänker skatten ska skatten sänkas för människor som är arbetslösa eller går på försörjningsstöd och inte för människor som arbetar. Det finns ingen röd linje. Det var det jag ville framföra.
Fixa en röd linje och kom tillbaka till debatten!
Robert Hannah (L):
I april 2014 var jag och Stefan Löfven på Assyriska Föreningen i Södertälje. Där lovade den dåvarande statsministerkandidaten att han minsann skulle se till att erkänna folkmordet seyfo om han kom till makten. Han kom till makten. Jag hade många debatter med Margot Wallström, som då var utrikesminister. Våren 2015 tog hon tag i mig vid en av kammarens dörrar efter en debatt och sa: Robert Hannah, vi kommer att erkänna. Vi ska bara ha en liten utredning först som vi ska tillsätta.
Sedan lovar jag dig att det kommer ett erkännande. Ett halvår senare kom flyktingkrisen, och det blev tyst. Socialdemokraterna började vara tysta i den här frågan. Helt plötsligt var det inte längre en möjlighet att erkänna folkmordet. Det är helt uppenbart för mig, herr talman, att statsminister Stefan Löfven gick Turkiets ärenden. Sju EU-länder erkänner på något sätt folkmordet seyfo. Stefan Löfven gör mycket för att minnas antisemitismen och Förintelsen. Men det här är någonting som statsministern borde ångra.
Har statsministern modet att som sista åtgärd faktiskt erkänna seyfo på något sätt? Sverige kunde i vart fall skicka en representant till Jerevan vartannat år, som Nederländerna gör.
Robert Hannah (L):
86 procent av alla som har flytt till Sverige från Ukraina är kvinnor och barn. Barnen har rätt till skola, som konstaterats här, men kvinnorna lämnas i dag vind för våg. Det finns informationsinsatser, som Svenska från dag ett och studiecirklar, men vad dessa kvinnor behöver är sfi och att få sina samordningsnummer snabbt. Det tar i dag 16 veckor att få dessa. Såväl Kvinna till Kvinna som Unicef och polisen har varnat för att dessa kvinnor riskerar att utnyttjas ifall de inte får rätt stödinsatser.
Vi i Liberalerna är tydliga med att vi anser att dessa kvinnor ska ha rätt till sfi så att de kan få rätt insatser och komma i jobb och inte riskerar att utnyttjas. Vi vill att kvinnorna ska kunna jobba i sommar och skicka pengar tillbaka till familj och vänner som är kvar i Ukraina. Min enkla fråga är: Varför säger statsministern nej till att dessa mammor ska få gå på sfi?
Robert Hannah (L):
Påskkravallerna, där vi såg människor kasta stenar på polis, var en brytpunkt för Sverige. Ingen kan längre förneka att det finns separatistiska rörelser i Sverige, som är mycket starkare och mer organiserade än vad vi har trott eller velat inse. Liberalerna är väldigt tydliga i de här frågorna. Vi ska inte ha islamister på våra gator som kastar sten. Vi ska inte ha islamister i våra skolor som driver barn in i en viss ideologi, och vi ska inte heller ha islamister som har vigselrätt.
Det har just uppdagats att i Stockholms moské, som har vigselrätt, har imamer vägrat att låta kvinnor skiljas. Men de har vigselrätt. Samma man som viger en kvinna och en man vägrar alltså att låta kvinnan skiljas. Vår fråga till Socialdemokraterna är tydlig: Tänker ni ta bort vigselrätten från islamister, eller tänker ni behålla den?
Robert Hannah (L):
Att inte vilja göra någonting är också att vilja fortsätta med samma lagstiftning. Den lagstiftning vi har i dag möjliggör för islamister att ha vigselrätt och möjliggör för samma person som viger att vägra låta en kvinna skilja sig för att hon inte har tillstånd från sin man. Liberalerna vill ändra lagstiftningen. Vi vill ändra i den lag som i dag möjliggör för islamister att ha vigselrätt.
Min fråga är väldigt tydlig: Tänker Socialdemokraterna ändra lagstiftningen så att det under inga omständigheter kommer att tillåtas att islamister viger ett par?
Robert Hannah (L):
I Sverige har vi i dag enorma problem med radikal islamism. Vi har haft påskupploppen, vi har enorma problem med hedersförtryck, trots att Centerpartiets vice partiledare kallar det för ett pyttelitet problem. Vi har enorma problem med radikalisering. Vi har haft terroristattacker här i Sverige där radikala islamister har begått brotten.
Samtidigt väljer Socialdemokraterna att driva igenom ett beslut i veckan om att de största finansiärerna av radikal islamism, av terrorism och av källarmoskéer i Sverige ska ha visumfrihet i Sverige - jag pratar om Qatar och Kuwait - och det görs för att man vill köpa deras olja och gas i stället för att köpa rysk olja och gas.
Det är ett enormt säkerhetsproblem att det är fritt fram för medborgare från länder som är de största finansiärerna av terrorism i världen, som finansierar radikala moskéer i Sverige, bland annat al-Wakfmoskén i Malmö, att få komma till det här landet. Jag skulle gärna vilja fråga statsministern varför det är så viktigt att medborgare från Qatar och Kuwait ska få komma till Sverige fritt.
Mats Green (M):
Så har då Vänsterpartiets representant i civilutskottet problematiserat i största allmänhet kring utmaningar på bostadsmarknaden utan att presentera ett enda eget förslag på hur vi ska kunna få fler bostäder i Sverige. Nu ingår inte Vänsterpartiet i regeringen, men det är ett stödparti till regeringen och en förutsättning för att Sverige över huvud taget ska kunna ha en rödgrön regering. Därför blir era ingångar och era inlägg ganska intressanta i debatten.
Jag kan också konstatera att samtliga de motioner och interpellationer som vi moderater och våra allianskolleger har lagt fram under denna mandatperiod, och som vi diskuterar i betänkandet, handlar om hur vi ska kunna få fler bostäder i hela Sverige. I stort sett samtliga motioner och interpellationer som Vänsterpartiet har stått för under mandatperioden har egentligen handlat om hur vi ska kunna göra det svårare för fler bostäder att byggas och att hyras ut i Sverige.
Det har handlat om allt från att göra det svårare att hyra ut i andra hand till ett förslag - och det är knappast något skarpt förslag - om att man ska införa en kommunal bostadsförmedling som är obligatorisk. Jag vill bara erinra om att för att man ska ha en bostadsförmedling och för att den ska vara effektiv måste det på något sätt finnas bostäder att förmedla. Vi hörde väldigt mycket här nu. Jag skulle återigen vilja ställa frågan till Vänsterpartiet: Vad har ni för ingång?
Vad har ni för konkreta, skarpa förslag för att öka bostadsbyggandet i Sverige? Det talas mycket, också i allmänna ordalag, från samtliga rödgröna partier och i synnerhet från Vänsterpartiet om vikten av att återigen börja subventionera bostadsmarknaden. Det är egentligen det som nu är min konkreta fråga: Varför finns det inte några som helst rödgröna motioner som handlar om ökade subventioneringar?
Det är ju de enda förslag man har kommit med hittills. Och återigen: Vad har Vänsterpartiet för förslag för att öka bostadsbyggandet i Sverige?
Mats Green (M):
Vad Nooshi Dadgostar egentligen säger är att vi inte ska diskutera bostadspolitik när vi står och diskuterar betänkandet vad gäller motioner inom bostadspolitiken. Återigen: Vad var det ni kom med i den budget som föll, vilket var det bästa för Sverige? Man klargjorde att man ville ha lägre ambitioner för bostadsbyggande än Alliansen. Jag tror inte att det på något sätt hjälper byggandet av fler bostäder i Sverige.
Det handlar framför allt inte om högre ambitioner. De satsningar som man föreslog i budgeten var ytterst begränsade satsningar. Det var nålpengar, om man ska vara ärlig, fru talman, till vissa energieffektiviseringar och annat. Sedan var det ingenting över huvud taget. Återigen: Man har lagt sig på en lägre ambitionsnivå än vad Alliansen har gjort. Det säger faktiskt en hel del.
Vad har ni för konkreta förslag för att öka bostadsbyggandet i landet? Vänsterpartiet är alltid bra på att stå här och problematisera i största allmänhet. Det där kan vi väl alla instämma i, men det är inte riktigt det som är politikens huvuduppgift. Vår huvuduppgift är att se till att möta de utmaningar som både enskilda medborgare och landet som helhet har när det gäller bostadspolitiken.
Vad finns det för konkreta förslag som Vänstern har och som ni som varande stödparti till regeringen går in i? Återigen: Det gemensamma för alla motioner som ni har väckt och alla interpellationer som ni har ställt i kammaren under den här mandatperioden vad gäller bostadspolitiken har handlat om att göra det svårare att bygga och svårare att hyra ut. Jag konstaterar också att du i ditt inlägg tog upp dem som kommer från arbetarfamiljer.
Ja, jag kan notera att vi som kommer från arbetarfamiljer inte har någonting att hämta i Vänsterpartiets frånvaro av förslag i bostadspolitiken.
Mats Green (M):
Jag noterar att den tidigare socialdemokratiska företrädaren glömde bostadsministerns namn. Det är fullt förståeligt med tanke på den frånvarodiskussion vi trots allt har haft under den här tiden. Jag ska ta upp två saker.
Jag skulle vilja få Leif Nysmeds reflexioner kring det faktum att Sverige alltså hade haft lägre ambitioner för bostadsbyggandet om den rödgröna budgeten hade vunnit riksdagens gehör snarare än den budget som - tack och lov för Sveriges del - vann riksdagens gillande. I den finns högre ambitioner och en högre byggnadstakt för bostäder än vi annars skulle ha haft.
Vi fick av den tidigare regeringsföreträdaren också reda på att man helst inte ville diskutera nya bostäder utan framför allt det befintliga beståndet. Det tror jag det, herr talman, för det är ändå det som var en del av vår kritik - att man i den budget som förlorade inte hade ett enda förslag för nyproduktion av bostäder i Sverige.
Man hade lite nålpengar till det befintliga beståndet. Jag skulle alltså vilja få dels Leif Nysmeds reflektioner över det tidigare nämnda, dels ett besked. Jag förstår att det finns en ganska stor irritation bland de socialdemokratiska ledamöterna över att behöva stå här och svara på frågor, men det är lite grann vad det handlar om att sitta i regeringsställning.
Jag skulle därför, återigen, vilja få svar på frågan när den rödgröna regeringen kommer att ge besked om huruvida man har någon bostadspolitik och i så fall vad som ingår i den.
Mats Green (M):
Jag ska ta upp tre saker. Leif Nysmed säger att han inte vill svara på det som den andra regeringsföreträdaren, Emma Hult, sa. Nej, och det är ganska betecknande att man inte vill svara på vad kollegerna i den egna regeringen säger och vad de tycker. Man är två partier i den här regeringen. Även om det kanske inte alltid är så enligt den socialdemokratiska självbilden är det faktiskt så. Återigen: Man vill bara diskutera det befintliga beståndet och under inga som helst omständigheter behovet av nyproduktion.
Det andra jag ska ta upp gäller ambitionerna. Det är fortfarande så att vi nu har det högsta bostadsbyggandet på decennier i Sverige. Sedan håller jag med om att detta inte är nog och att man aldrig får vara nöjd. Så är det, men det är också tack vare de åtgärder som har genomförts under de senaste åtta åren som vi har det höga bostadsbyggandet. Så är det.
Även om man nu hade haft de ambitioner vi har i Alliansen kan jag tycka att det är lite egendomligt att man sänker ambitionerna samtidigt som man inte har någon egen politik över huvud taget. Min sista fråga är, återigen, när regeringen kommer att presentera en bostadspolitik. Det är klart att allt det här kan framstå som ganska fundamentala frågor, herr talman, men det finns en anledning till det.
Det enda besked vi har fått från regeringen under den här mandatperioden är nämligen att man vill ha lägre ambitioner för bostadsbyggandet i Sverige än Alliansen har. Det är inte ett besked som duger. När kommer ni att presentera något som kan liknas vid en politik vad gäller byggandet, Leif Nysmed?
Mats Green (M):
Jag har två frågor till finansministern, bland annat mot bakgrund av det som har sagts om att det är tomt i ladorna när det gäller den svenska ekonomin och att man numera hänvisar till Europeiska kommissionen. Tidigare har Europeiska kommissionen nästan konstant sagt att Sverige har haft bland de absolut starkaste ekonomierna i Europa, för att inte säga i världen.
Jag har också själv varit närvarande när finansministern har haft föredragningar där Sverige alltid har kommit högst när det gäller de ekonomiska bedömningarna. Man har alltid kommit bort från det faktumet. Jag skulle vilja fråga vilket land finansministern anser har hanterat ekonomin bättre än Sverige under den finanskris vi har haft under de senaste sex åren.
Vilket land har hanterat detta bättre än Sverige? Vilket land är enligt finansministerns förmenande ett föredöme för oss?
Min kollega Anette Åkesson var tidigare uppe i talarstolen och diskuterade välfärdens långsiktiga finansiering, och jag skulle vilja ha finansministerns inställning till en fråga som utan tvekan kommer att diskuteras mycket här senare - i synnerhet vad gäller Europeiska kommissionen och dess inställning till detta. Det finns ytterligare ett regeringsparti, nämligen Miljöpartiet, som fortfarande diskuterar arbetstidsförkortning och friår.
Vi kan ju diskutera vad det skulle få för konsekvenser för välfärden, men är finansministern här och nu beredd att avfärda de diskussioner som har funnits om att korta arbetstiden och införa ett friår? Är finansministern beredd att lova att något sådant aldrig kommer att ske under ett socialdemokratiskt maktinnehav? Det är frågorna jag skulle vilja ha svar på.