Ylva Johansson (S):
Man vet kanske inte riktigt var man ska börja när man hör Katarina Brännströms svada. Låt mig först säga: Vad beror det på och vad är skillnaden med att Arbetsförmedlingen betalar tillbaka pengar i dag mot när den gjorde det under den gamla regeringen? Den stora skillnaden är att arbetslösheten nu sjunker. Regeringens mål är inte att så många personer som möjligt ska vara i arbetsmarknadspolitiska åtgärder.
Regeringens mål är att människor ska vara i arbete och inte vara arbetslösa. Vi ser nu att arbetslösheten sjunker och sysselsättningsgraden ökar. Jag måste korrigera Katarina Brännström när det gäller ungdomarna. Det är sant att ungdomsgruppen minskar. Men sysselsättningsgraden bland ungdomar ökar. Det är alltså en ökande andel av de unga som är i arbete.
Långtidsarbetslösheten bland ungdomar, som mäts av AKU i Statistiska centralbyrån, minskade. Om man jämför med sista kvartalet 2014 var det 18 000 långtidsarbetslösa ungdomar. Sista kvartalet 2015 var det 11 000 långtidsarbetslösa ungdomar. Det är en tydlig minskning av långtidsarbetslösheten bland ungdomar. Mer behöver göras. Jag är inte nöjd, men utvecklingen går definitivt åt rätt håll.
Jag delar naturligtvis uppfattningen att man inte ska ägna sig åt ineffektiva arbetsmarknadsåtgärder. Det är därför vi har lagt om politiken och fasar ut sådana åtgärder som inte är effektiva. När det gäller ungdomsarbetslösheten var det inte länge sedan Katarina Brännström stod här och sa att om man återställer arbetsgivaravgiften för ungdomar kommer ungdomsarbetslösheten att öka. Utvecklingen har blivit den motsatta. Ungdomsarbetslösheten minskar.
Katarina Brännström säger: Vi har inte hört någonting från regeringen när det gäller bostadspolitiken. Då måste man vara sällsynt tondöv. I budgetpropositionen som riksdagen har ställt sig bakom görs den största satsning på bostadspolitiken som har gjorts på 20 år. För någon vecka sedan inleddes samtal mellan sju av riksdagens partier om bostadspolitiken på initiativ av regeringen.
Det stämmer inte att ingenting händer i bostadspolitiken. Dessbättre ser vi också att i många kommuner har nu bostadsbyggandet äntligen kommit igång. Det är helt nödvändigt eftersom utmaningarna är mycket stora. Katarina Brännström går snabbt förbi en viktig skillnad mellan den här regeringen och den tidigare regeringen. Den gamla regeringen förbjöd Arbetsförmedlingen att använda insatserna och pengarna på ett flexibelt och anpassat sätt.
Man hade satt upp stela tidsgränser, och man hade ett stelt och stramt regelverk för när den fick använda resurserna. Det gjorde att det blev omöjligt för Arbetsförmedlingen att använda resurserna på ett effektivt sätt. Det har den här regeringen ändrat på. Det betyder inte att alla problem är lösta, men det har blivit betydligt större frihetsgrader för Arbetsförmedlingen att använda resurserna på ett flexibelt sätt.
Samtidigt, som jag också säger i mitt svar: När man inte ska placera personer i åtgärder som är sådana som Arbetsförmedlingen styr över utan när människor ska ut i riktiga jobb, till exempel extratjänster eller traineejobb, förutsätter det att det finns arbetsgivare som vill anställa. Jag måste erkänna att detta tar längre tid, innan arbetsgivarna är redo att anställa, innan de kan det här och innan de vet vilka nya möjligheter som finns.
Men nu ser vi att också dessa jobb växer i antal.