KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kenneth G Forslund (S):
Till att börja med vill jag tacka utrikesministern för svaret. I allt väsentligt har vi nog samma uppfattningar om situationen i Vitryssland och om behovet av förändringar och demokratisering där.
En av anledningarna till att jag framställde den här interpellationen är att vi lever i en värld som präglas av det som ibland kallas CNN-effekten - att någon dramatisk händelse tilldrar sig alla mediers och all offentlig uppmärksamhet och att allt sökarljus riktas ditåt.
När spotlighterna vinklas åt något annat håll är det lätt för den här typen av regimer att börja ta chanser och agera i vetskapen om att de troligen inte kommer att bli uppmärksammade när de gör det.
Det har vi sett tidigare, exempelvis på Kuba, där det har skett stora arresteringar och interneringar av politiskt oppositionella när omvärldens ljus har varit riktat någon annanstans, mot någon annan kris- eller konflikthärd. Även om vi har ganska liknande uppfattning tycker jag därför att det är viktigt att hålla den här frågan aktuell och levande. Vitryssland är ett europeiskt land.
Det är den sista diktaturen på vår kontinent, i vart fall i vår omedelbara närhet. Det känns ganska frustrerande att det får fortgå på det sätt som det gör i Vitryssland. Jag talar om den politiska kurragömmalek som president Lukasjenko ägnar sig åt, där han spelar ut Ryssland och EU mot varandra och lovar än det ena, än det andra och söker stöd och samarbete.
Man lovar förbättringar och framsteg, men slutkänslan är att det kanske blev ett steg framåt men alldeles definitivt två steg bakåt. Det är en ständig källa till oro och besvikelse och naturligtvis också frustration. Nu står vi inför ett val i Vitryssland.
Då kommer naturligtvis omvärldens uppmärksamhet på Vitryssland att öka, men det innebär också - det ser vi redan nu - att förtryckets grepp hårdnar om oppositionen och om de små försök till fria medier som finns.
Därför är det så viktigt att uppmärksamma situationen för Internetanvändande och informationsspridningen på Internet. De är en liten del av oppositionens möjligheter att arbeta och sprida information.
När man nu har börjat driva igenom ny lagstiftning som starkt kan begränsa möjligheterna till informationsspridning och öka möjligheterna att spåra den som sprider eller till och med tar del av information som av regimen anses misshaglig är det naturligtvis djupt oroande och beklagligt. Därför är det bra och viktigt med det arbete som sker inom EU.
Där har man också pekat på den väg som utrikesministern tar upp i sitt svar, om att man ska granska sin egen medielagstiftning i förhållande till hur vi gör i resten av Europa. Det är bra, och det är viktigt att det arbetet fortsätter. Det finns dock saker som jag saknar i utrikesministerns svar.
Det handlar exempelvis om arbetet i det Östliga partnerskapet och möjligheterna till parlamentariskt samarbete eller utbyte. Även om det inte är legitima parlamentariker i Vitryssland tror jag att det kan vara bra att prata med dem. Har utrikesministern någon idé om hur det skulle kunna gå till?
Kenneth G Forslund (S):
Jag får tacka för den kompletterande upplysningen och svaret om den interparlamentariska dialogen. Det är bra att vi har en utrikesminister som är öppen för och ser behovet av en sådan. När det gäller hur detta exakt ska gå till brukar det vara ett kärt ämne i sådana här internationella sammanhang att diskutera länge innan det väl kommer på plats. Sedan finns det en annan dimension av detta.
Och det är - det har jag egen erfarenhet av - svårigheten att över huvud taget få träffa de här parlamentarikerna i Vitryssland, av den enkla anledningen att de inte vågar. Det är många möten som vi har trott skulle bli av som av olika skäl inte har blivit av. De har bokats av och bokats om och sedan bokats av igen och så vidare.
Men jag tror att det är viktigt att vi ändå försöker att skapa de här kontaktytorna. Det blir nämligen en alternativ väg för information in i systemet. Sedan är det sannolikt en ganska blandad församling som sitter där.
Även om de sitter på den diktatoriska regimens villkor är det säkert några av dem som inte bara kommer att vara en del av problemet i dag. De kommer möjligen också att vara en del av lösningen i framtiden när det gäller att demokratisera Vitryssland.
Givetvis måste var och en ställas till svars för sina handlingar, men vi ska inte heller utesluta att några av de här parlamentarikerna faktiskt kan finnas med i framtiden i ett demokratiskt Vitryssland och spela en viktig roll för att driva demokratiseringen framåt. Informationsfriheten och Internetfriheten - ja, vi är överens om att det är oerhört väsentligt.
Jag har en tanke. När man nu stänger möjligheter kanske ett av bidragen, som Sverige kan ge, kan vara att öppna möjligheter och bereda plats för nyhetsförmedling med vitryskt innehåll på svenska servrar, så att det i alla fall kan finnas tillgängligt.
Sedan vet vi av erfarenhet att om det bara finns någonstans där man kan få upp informationen brukar det, mer eller mindre krångligt, kanske ofta mer krångligt, gå att även ur ganska slutna system få ut informationen. Därmed kan man få ut den på de här nyhetsförmedlingarna och på informationssajter och annat som gör att omvärlden kan ta del av det som faktiskt händer i Vitryssland.
Har utrikesministern någon idé om hur Sverige skulle kunna bidra till en sådan, så att säga, säkring av informationsmöjligheterna? Det kan faktiskt rent av vara så att Sverige gör någonting redan i dag som har undgått mig - det ska jag ärligt säga.
Kenneth G Forslund (S):
Utrikesministern pekar på det ganska omfattande utbyte som sker och på de möjligheter som ges för studenter och ungdomar att komma till Sverige för att få utbildning. Det är väldigt bra. Jag tror att det är ett långsiktigt viktigt verktyg när det gäller att bidra till ett lands utveckling och till ett lands demokratisering, att ha just den här typen av ungdoms- och studentutbyten.
Jag kan egentligen bara komplettera med att nämna ytterligare en sak som sker, förutom studentutbyten och ungdomsutbyten i allmänhet och de partipolitiska samarbetena i respektive parti och inne i Vitryssland.
Det är att också kyrkorna har ett viktigt arbete med att arrangera olika sommarläger runt om i Sverige där man tar emot vitryska barn, några av deras anhöriga och ledare för olika grupper som följer med.
Det tror jag också är ett oerhört väsentligt arbete, därför att det skapar öppningar in i det vitryska samhället och personliga kontakter mellan människor, kontakter som förhoppningsvis rentav kan bli livslånga och säkerligen också bidra till en positiv utveckling långsiktigt.
Jag vill till slut bara uttrycka min uppskattning och konstatera att det är bra att vi delar ambitionen när det gäller hur vi vill se utvecklingen i Vitryssland i framtiden. Jag är inställd på att det även fortsättningsvis kommer att vara en lång vandring. Det har jag lärt mig vid det här laget. Det går inte så fort som man skulle vilja eller önska när det gäller att ändra i det vitryska systemet.
Men historien visar ändå från andra delar av världen att det till slut kommer att gå. Avslutningsvis vill jag tacka utrikesministern för hans svar.
Kenneth G Forslund (S):
Det är naturligtvis lite märkligt att ha debatten och behandlingen av detta betänkande och ge riksdagens synpunkter på EU-kommissionens arbetsprogram så pass långt efter att det först har presenterats och sedan har trätt i kraft.
Alla vi i riksdagen får nog för framtiden fundera över hur vi möjligen kan förbättra den processen, så att de synpunkter och åsikter som finns i riksdagen inte kastas in i denna process i efterskott som jästen in i degen.
Det är viktigt att EU jobbar med att fortsätta utveckla både den sociala och den ekonomiska nivån för människorna inom medlemsstaterna likaväl som för människor utanför EU. Flera har här i debatten tagit upp hur utvecklingen har varit den senaste tiden i vårt grannområde i Nordafrika. Det stämmer till eftertanke.
Vi hör också i denna debatt hur lösningarna uppenbart skiljer sig åt ganska dramatiskt mellan olika partier. Det talas om att resa muren högre mot dem som finns utanför och att inte släppa in fler i gemenskapen eftersom det då blir krångligare.
Men det talas också om att samarbeta mer och att fortsätta utvidgningsstrategin och låta fler länder och människor komma in i gemenskapen och också om att öka samarbetet med dem som inte har sökt medlemskap och som rent av kanske aldrig heller av olika skäl skulle kunna få medlemskap men att inte resa de höga murarna mot världen utanför.
För mig som socialdemokrat är det den självklara lösningen att ha mer av samarbete både inom EU och mellan EU och länder utanför de gränser som vi har.
Jag hoppas på en framtid där Medelhavet är ett frihandelns hav, där vi i den rika delen av världen och den rika delen av Europa bidrar till att skapa utveckling i ett grannområde som exempelvis norra Afrika.
Det är viktigt med social och ekonomisk utveckling och utjämning. Det är till och med så viktigt att det är ett av de grundläggande målen för hela EU-samarbetet.
Därför är det bra med det arbetsprogram som kommissionen presenterar där man försöker presentera idéer till hur vi ska få fart på den ekonomiska utvecklingen och hur vi ska bidra till ökat välstånd inom unionen i första hand i detta dokument.
Men för oss socialdemokrater är det viktigt att dessa ansträngningar måste bygga på att man spelar på sjysta och lika villkor inom varje land och också mellan länder. Därför är det så viktigt med det som Patrik Björck har tagit upp tidigare i debatten om kollektivavtalens roll i de olika medlemsstaterna.
Kollektivavtalen får inte vara taket för villkor och löner på arbetsmarknaden i olika medlemsstater. De måste vara golvet för villkor och löner i de olika medlemsstaterna.
Det saknar jag i detta arbetsprogram. Det saknar jag i regeringens politik och i regeringens agerande. Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen där vi lyfter fram just dessa frågor och också frågor som är viktiga för oss när det gäller det juridiska samarbetet inom EU.
Kenneth G Forslund (S):
Jag riktar ett tack till Birgitta Ohlsson för alla de välformulerade orden om allt som vi nog till allra största delen är för. Birgitta Ohlsson talade väl om allt som är gott och riktigt och som de allra flesta nog önskar sig. Jag undrar dock vad regeringen har gjort när det gäller arbetsprogrammet från kommissionen.
Birgitta Ohlsson lyfte fram i sin replik med Lars Ohly att regeringen har drivit på för jämställdheten. Det var dock det enda jag uppfattade att regeringen har drivit i allt som Birgitta Ohlsson har sagt så här långt. Det är bra att ni driver jämställdhetsfrågorna. Det är ännu bättre att ni tydligen har varit framgångsrika, för Birgitta Ohlsson hävdar att jämställdheten inte hade funnits med om inte den svenska regeringen drivit denna fråga. EU står inför två stora problem.
Det är massarbetslöshet och en tillväxt som är alldeles för låg för att klara framtida utmaningar. Vad har den svenska regeringen drivit när gäller arbetsprogrammet för att få en kraftigare och mer effektiv politik mot massarbetslöshet och en bättre politik för att skapa en starkare tillväxt i Europa?
Vad har den svenska regeringen drivit för att skapa ordning och reda på arbetsmarknaden i Sverige och i Europa? Detta är tre viktiga områden i det fortsatta europeiska arbetet och också i det fortsatta svenska EU-arbetet. Jag är mycket intresserad av att höra vad regeringen har gjort beträffande dessa tre saker.
Kenneth G Forslund (S):
Jag tackar för åtminstone delar av svaret, Birgitta Ohlsson. Tyvärr var stora delar av svaret inte svar på frågorna jag ställde. Det handlade om vad som har gjorts och inte vad regeringen vill ska göras och har försökt driva vad gäller arbetsprogrammet.
Det innehöll en analys som jag i allt väsentligt delar av hur tillverkningssektor och annat har utvecklats och vilka risker som finns i framtiden vad gäller andra sektorer. Fortfarande är dock frågan: Vad har den svenska regeringen drivit för frågor när det gäller kommissionens arbetsprogram för det här året som vi till största delen har framför oss?
Det vi ser i dag är en arbetsmarknad där villkoren, lönerna och miljön riskeras och urholkas. Vi ser exempel på närmast oändliga underentreprenörskedjor som är svåra att följa upp vare sig det gäller om de betalar rätt löner, erbjuder den arbetsmiljö och de arbetstider som lagstiftningen säger eller hanterar farliga ämnen på det sätt man ska.
Det här är faror och problem inte bara för dem som har dessa jobb i Sverige eller någon annanstans i EU utan för oss alla i hela samhället. Vad har regeringen gjort och drivit?
Kenneth G Forslund (S):
Jag vill inledningsvis rikta ett stort tack till statsrådet Maria Larsson för svaret. Det är ett mycket bra svar som ger en bra redogörelse för det arbete regeringen bedriver på detta område. Det är ett mycket bra svar ända fram till det sista stycket. Det sista stycket hade svaret faktiskt tjänat på att vara utan. Det hade blivit dubbelt så bra utan det - minst.
Här träder nämligen Maria Larsson in i ett förhållningssätt gentemot EU och EU-kommissionen som inte Maria Larsson personligen ska lastas för. Inte ens den moderatledda regeringen vill jag som socialdemokrat lasta för detta. Det är dock den typiskt svenska attityden gentemot EU: Vi är lite de ärliga och aningslösa kusinerna från landet när vi kommer ned till Bryssel.
Vi ska spela ärligt, förhandla och göra som man ska. Här tror jag att vi måste ändra strategi från Sveriges sida. Vi måste vara betydligt mer offensiva, stå upp för det vi tycker är viktigt, vara lite högljudda och faktiskt bete oss i EU som vi ser att andra länder beter sig när det gäller deras hjärtefrågor.
Det får inte finnas någon tvekan runt om i Europa om att detta är en viktig hjärtefråga för Sverige. Det finns tydliga beslut från riksdagen om att vi ser förbudet mot export av svenskt snus som ett handelshinder. Detta anammar också Maria Larsson och regeringen i svaret och pekar på det mycket bra arbete regeringen och framför allt handelsministern har gjort kring detta för att försöka få bort just exportförbudet för snus.
Nu är det dock uppenbart - det har vi kunnat se i tidningsartiklar bara de senaste två dagarna - att frågan står och väger. Det finns en process i gång i Bryssel med arbetet med det nya tobaksdirektivet från EU. Då är det inte riktigt rätt tillfälle att sluta sig, luta sig tillbaka och säga att vi nu ska avvakta och se vad som kommer fram.
Det är nu frågan sannolikt avgörs och vi verkligen måste påverka - säga vad vi tycker, driva debatten och driva frågan. Det är nämligen så att utvecklingen riskerar att gå i en helt annan riktning än den vi har beslutat om i riksdagen att vi vill se, nämligen ett hävande av exportförbudet. Det jobbar också regeringen för, vilket vi får ett tydligt kvitto på i interpellationssvaret.
I stället kan frågan gå en helt annan väg, vilket i värsta fall kan sluta med ett totalförbud mot svenskt snus. Man väljer nämligen kanske inte att förbjuda snus utan ger sig i stället in på att förbjuda olika beståndsdelar och smakämnen och därmed omöjliggöra produkter.
Det är naturligtvis ett mycket förslaget sätt att komma åt det bindande undantag som Sverige egentligen har med EU vad gäller att få behålla snuset. Vi har ett undantag.
EU ska inte kunna förbjuda snus i Sverige, och allt annat än en normalisering av handelsförbindelserna mellan Sverige och resten av EU måste vara att betrakta som ett politiskt misslyckande.
Kenneth G Forslund (S):
Maria Larsson pekar på att Sverige skulle ha gjort en väsentlig aktivitetshöjning i EU-arbetet i största allmänhet 2006 och att man skulle ha fått vittnesmål om detta från Bryssel. Jag kan väl säga att det finns en del andra vittnesmål som möjligen motsäger den bilden. Det handlar väl också lite om kvaliteten på insatserna.
Vi kan dock säkert ägna en annan interpellationsdebatt åt det spörsmålet - nu handlar det om snuset och hur vi ska rädda svenskt snus kvar i Sverige samt helst också häva exportförbudet gentemot resten av EU för svenskt snus. Maria Larsson pekar på hur regeringen har varit aktiv och att den också fortsätter att vara aktiv. Det gläder mig att man fortsätter att vara det.
Men det är faktiskt så att svaret hade varit mycket bättre utan det sista stycket om att täta till och inte säga någonting just nu utan i stället ska vi följa arbetet, se vad resultatet blir och sedan förhandla om det. Det hade varit bättre om Maria Larsson i stället hade framhävt hur man nu går vidare i det fortsatta arbetet.
Det är nämligen helt klart nu arbetet med att forma förslaget till tobaksdirektivet intensifieras, och vad som händer kanske de närmaste dagarna eller veckorna - vad vet jag - blir helt avgörande för hur det kommer att se ut och därmed också för framtiden för svenskt snus.
Då kvarstår min fråga, som också är den ursprungliga frågan i interpellationen, nämligen: Vad gör Maria Larsson nu för att påverka det fortsatta arbetet med att forma EU:s tobaksdirektiv, så att vi kan rädda svenskt snus?
Kenneth G Forslund (S):
Det är intressant att höra Maria Larsson säga att vi har ont om kompisar i EU. Maria Larsson företräder en regering som framför allt de första åren närmast hade som mantra att vi skulle tillhöra Europas kärna. Man har talat tyst om det på senare år. Jag vet inte om det är för att kompisarna uteblev eller hur vi ska tolka det.
Precis som Maria Larsson säger ska man dock naturligtvis som skicklig förhandlare i EU och som skicklig aktör som ska få som den vill i EU inte visa alla sina kort - det håller jag helt och hållet med om. Det hade också varit att vara de aningslösa kusinerna från landet, om man gjorde så. Men en sak är viktig, tycker jag nu.
Den är osvensk, men jag vill verkligen uppmana Maria Larsson och den moderatledda regering som just nu styr Sverige om detta: Det är viktigt att vara osvensk nu. Det är viktigt att stampa till ordentligt med foten och stå upp för svenska hjärtefrågor, som denna med snuset.
Det handlar om att vara lite osvensk, lite otraditionell, kanske lite mer sydländskt utagerande - så att de börjar känna igen sig nere i Bryssel i hur politiker faktiskt agerar när de vill få som de vill. Sedan vet jag inte om det egentligen är så ont om kompisar. Vi ser att detta förslag och det som läcker ut om det upprör även andra medlemsstater i EU.
Såvitt jag förstår har både Tyskland, Frankrike och några andra stora medlemsländer allvarliga synpunkter på detta. Möjligheterna att skaffa nya kompisar i den mån man har misslyckats hittills är faktiskt ganska goda. Mitt råd till Maria Larsson och den borgerliga regeringen är ändå: Stampa till ordentligt nu, stå upp för svenska hjärtefrågor, var lite osvenska och skaffa de kompisar som behövs.
Kenneth G Forslund (S):
Jag tackar Christer Winbäck, och jag kan omedelbart lugna honom: Jag tänker inte utdela all den kritik som han alldeles nyss förutspådde skulle komma. Det finns säkert tillfällen då vi kan kritisera regeringssidan också på detta område. Men låt oss göra det en annan gång; i det här fallet är vi till den allra största delen överens.
Jag tycker att Christer Winbäck på ett mycket förtjänstfullt sätt pekar på hur våld, krig och förtryck mycket allvarligt hindrar utveckling. Jag blir nyfiken när han säger att det måste finnas krav på demokrati. Jag undrar hur vi ska tolka detta. Är det först demokrati och sedan utveckling och bistånd? Är det så vi ska tolka det?
Eller kan vi vara överens om att utveckling kan leda till demokratisering som kan leda till ökad utveckling som kan leda till ännu mer ökad demokratisering som leder till ännu mer utveckling och så vidare? Eller tycker Folkpartiet att det är antingen eller - det måste först vara demokrati, och sedan kan vi jobba med utveckling och bistånd till de länder som behöver det?
Kenneth G Forslund (S):
Då kan jag konstatera att vi verkligen förefaller vara så överens som utlåtandet ger uttryck för när det inte finns några reservationer. Det gläder mig. Det finns länder - stora sådana, dessutom - där det sker en stark utveckling men där demokratin absolut inte utvecklas. Jag tänker naturligtvis framför allt på Kina. Jag tycker att det är viktigt att vi jobbar med att skapa också en demokratisk utveckling i Kina och i liknande länder.
Det handlar inte bara om en ekonomisk och möjligen social utveckling som finns där.
Kenneth G Forslund (S):
Utifrån det som ni skriver i ert särskilda yttrande om att en nyanserad bild av aborter ska lyftas fram och att dessa frågor är politiskt känsliga i många länder vill jag ställa en fråga till Björn Söder: Vadan denna blygsamhet, Björn Söder? Sverigedemokraterna är ju ett parti som brukar göra sak av att ni vill lyfta upp frågor som ni säger att andra inte vill lyfta upp.
Varför är ni plötsligt så blygsamma här och vill att Sverige ska tona ned sin roll så mycket?
Kenneth G Forslund (S):
Tack för svaret, Björn Söder! Jag tycker att det var klargörande. Det är naturligtvis fullt begripligt att man inte vill skicka någonting som man inte tycker är bra här hemma i Sverige på export till omvärlden. Det är högst rimligt. Vi har olika åsikter om en hel del olika saker, bland annat abortlagstiftningen. Det är inget fel att ha olika åsikter, tvärtom. Det är därför vi har demokrati och debatt.
Jag tycker inte att abort är något preventivmedel. Samtidigt vet vi att fria och säkra aborter räddar liv. Men låt inte abortfrågan, varken i Sverige eller internationellt, skymma sikten för vikten av att arbeta för möjligheten till säkert sex och familjeplanering.
Det är två saker som vi vet är både viktiga och mycket effektiva för att skapa utveckling i världen. Björn Söder var till och med inne på det i sitt anförande. Kvinnors möjligheter att delta i samhället är oerhört viktiga för utvecklingen i ett land. Vi får säkert möjlighet att debattera huruvida den svenska abortlagstiftningen är extrem eller inte i något annat sammanhang.
Jag vill ändå tacka Björn Söder för att han berättade vad som ligger bakom de i det särskilda yttrandet ganska blygsamma formuleringarna om hur Sverige ska förhålla sig i abortfrågan och SRHR-frågor globalt sett.