Elisabeth Svantesson (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Utgångspunkten för min interpellation är att regeringen i sin egen budgetproposition skriver att utanförskapet kommer att öka fram till 2020 och då beräknas uppgå till 1 miljon människor. Men den handlar också om att vi nu, så här i EM-tider, befinner oss i halvlek av den här mandatperioden.
I halvlek är det alltid bra att titta tillbaka på första delen och se vad som har hänt. Som Ylva Johansson mycket riktigt säger går det bra för väldigt många i Sverige just nu. Ekonomin går på högvarv, vilket är väntat, och väldigt många kommer i arbete. Så ska det vara i en högkonjunktur. Men det som bekymrar mig är att trots att ekonomin nu går på högvarv är det många människor som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden.
De utrikes födda är nu i majoritet på Arbetsförmedlingen, trots att de allra flesta av de personer som kom hit förra året inte har fått något uppehållstillstånd. De finns alltså inte heller med i statistiken. Det går väldigt bra på många sätt, både när det gäller ekonomi och att minska arbetslösheten. Men det finns också stora orosmoln som jag upplever att den här regeringen inte alls tar på allvar.
Tvärtom hör jag ofta att många olika statsråd - inklusive arbetsmarknadsministern - som är rätt så nöjda med den situation som vi har. Så här i halvlek är detta det allra mest allvarliga.
Vad Sverige behöver inför andra halvlek, under de nästkommande åren, är kraftfulla reformer, reformer som gör att fler kan få det första jobbet, reformer som gör att det lönar sig bättre att gå från utanförskap till arbete, reformer som gör att fler gör sig anställningsbara. Vi bör öka kraven på den som i dag är nyanländ eller den som i dag lever på försörjning från det gemensamma.
Det kommer att krävas om vi ska klara den mycket stora utmaning som vi står inför. Jag måste säga att det så här i halvlek bekymrar mig att regeringen inte verkar se det stora utanförskap som växer fram. Om man inte ser att arbetsmarknaden förändras och att sammansättningen av dem som står utanför också förändras, då riskerar man att göra helt fel saker, eller att man inte gör någonting alls. Ser man inga problem behöver ju ingenting förändras.
Det oroar mig allra mest just nu. Så jag tänkte ge arbetsmarknadsministern en chans genom att svara på frågan: Ser arbetsmarknadsministern runt hörnet? Ser arbetsmarknadsministern att det finns människor nu som har väldigt svårt att ta sig in på arbetsmarknaden, trots att det är högkonjunktur?
Den gruppen riskerar att bli ännu större när det är så många som har sökt sig till Sverige och när vi inte ser någon omläggning av politiken. Arbetsmarknadsministern pratar ju ofta om en omläggning. Men den enda omläggning som jag ser är att det blir mindre lönsamt att jobba. Man har infört traineejobb som har resulterat i 140-150 nya jobb. Man har infört extratjänster som det inte har blivit så många av.
Det kommer att krävas betydligt mer om alla de som nu behöver sitt första jobb för sin egenförsörjning, som behöver en arbetsgemenskap att gå till ska komma i arbete. Ser arbetsmarknadsministern runt hörnet? Vad tänker regeringen göra? Var är de kraftfulla reformerna för att även de som nu står utanför ska komma in i arbete?