KBLab/rixvox huggingface dataset:
Leif Pagrotsky (S):
Inger Lundberg frågar om jag är beredd att se över förutsättningarna för att stärka SJ:s engagemang för regional utveckling och tillväxt i områden som Mälardalen. Låt mig först säga att jag delar Inger Lundbergs engagemang i frågan om goda tågförbindelser och deras betydelse för pendling inom Mälardalsregionen. På detta område gör regeringen nu stora insatser.
Den överenskommelse om infrastrukturen som regeringen nyligen har ingått med samarbetspartierna kommer att innebära klara förbättringar för Mälardalen. Bland annat kommer Mälartunneln att ge ytterligare två spår genom centrala Stockholm, vilket kommer att leda till ökad kapacitet och färre förseningar. Men även SJ bidrar. Inger Lundberg nämner att SJ har gjort en betydande investering i nya tåg för trafik i Mälardalen.
Tågen kommer att levereras under det här året och fasas nu successivt in i trafiken. De nya tågen är så kallade dubbeldäckare och har plats för fler passagerare än nuvarande tåg. De har också en bättre accelerationsförmåga, vilket innebär kortare restider. Med dessa tåg vill SJ förbättra sin service och kommunikationerna i Mälardalen.
Inger Lundberg har synpunkter på SJ:s förslag till nya tidtabeller inom Mälardalsområdet. När det gäller SJ är det regeringens vision och målsättning att bolaget ska vara ett modernt och lönsamt reseföretag som i alla avseenden uppskattas av sina kunder. Faktorer som kundunderlag, servicenivå, kvalitet och kundernas betalningsvilja vägs in i besluten om tidtabellernas utformning.
Inger Lundberg tar också upp en annan fråga, den om vilket ansvar SJ har för att bidra till regional utveckling. När SJ bolagiserades var det för att skapa ett effektivt och lönsamt järnvägsföretag som kunde konkurrera på lika villkor med övriga operatörer på marknaden och som kunde garantera kunderna en bra och prisvärd service .
SJ:s uppgift, som riksdagen har formulerat den, är inte att ta ett särskilt ansvar för trafiken i vissa regioner. Det ansvaret har riksdagen i stället lagt på Rikstrafiken. Vidare har riksdagen beslutat att den interregionala trafiken ska bedrivas på kommersiella villkor.
Om det uppstår behov av trafik som den företagsekonomiskt motiverade trafiken inte tillgodoser är det Rikstrafiken som ska bedöma om dessa behov ur ett samhälleligt perspektiv är så stora att de bör prioriteras för statligt köp. Det är också fullt möjligt för kommuner och trafikhuvudmän att förhandla med SJ om tågstopp och extra avgångar på de kommersiella sträckningarna.
Sammanfattningsvis anser jag att de satsningar som finns i infrastrukturöverenskommelsen tillsammans med SJ:s egna målsättningar bidrar till att lägga en god grund för Mälardalens framtid som en väl sammanhållen och dynamisk region.
Leif Pagrotsky (S):
Till Sofia Larsen vill jag bara säga att jag inte tycker att hennes inlägg förtjänar att tas på allvar. Det präglas inte av seriositet. Sofia Larsen har begärt att SJ ska sättas i konkurs. Hon har motionerat om detta, röstat för det och röstat nej till att ge SJ 1,8 miljarder i kapitaltillskott för att just ge SJ arbetsbetingelser. Jag ställer frågan om en kommentar till detta, och hon låtsas som ingenting.
Sedan går hon upp och förlänger önskelistan över allt som SJ ska uträtta utan pengar, utan att kunna ha en balansräkning som fungerar och utan några som helst arbetsbetingelser, i det uppenbara syftet att få en fin rubrik i hemtidningen om att man begär allt åt alla och sänkta kostnader samtidigt, utan att vilja betala. Den dialogen tänker jag inte ge mig in i, och jag lämnar Sofia Larsens inlägg åt sitt öde så länge.
Inger Lundberg ger olika exempel på pendlingstrafik som är lönsam och lönsamma stopp som SJ drar ned på.
Jag tror inte att SJ gör detta för skojs skull, utan därför att de tror att det är nödvändigt för att komma i balans i ekonomin och för att få långsiktigt uthålliga trafikeringsmöjligheter. Jag kan väl tänka mig att de inte har all den information, kunskap och förståelse som de som har sin verksamhet på platsen har.
Det är också därför som de skickar ut förslag till tidtabell tidigt, med lång framförhållning, just för att möjliggöra den typen av samtal. Jag tycker att det låter som den konstruktiva vägen framåt.
Jag tror att vi som politiker kan enas om att vi förväntar oss att den dialogen ska föras vidare och framåt och att man förhoppningsvis når fram till ett enat synsätt, så att vi slipper stå här i riksdagen eller i Regeringskansliet och bestämma vilka tåg som ska stanna var, vilka avgångstider det ska vara på morgonen och på kvällen och så vidare.
Samtidigt tror jag att vi kan vara överens om att för att det ska vara möjligt att köra sådan här trafik på ett förutsägbart och bra sätt långsiktigt ska vi inte lägga på SJ kostnader för verksamhet som resenärerna inte tycker att det är motiverat att betala för. Då kommer de snart tillbaka till riksdagen igen med behov av nya pengar, och varken riksdagen eller vi vill att vi ska hamna i den situationen.
Leif Pagrotsky (S):
Håkan Larsson har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att Vattenfall AB ska ta sitt regionalpolitiska och energipolitiska ansvar, vad jag tänker göra för att underlätta fortsatt drift av Härjedalens Miljöbränsle AB, HMAB, och, om fortsatt drift inte kommer till stånd, vilka åtgärder jag avser att vidta för att medverka till att ersättningsjobb skapas i Härjedalen.
Jag vill till att börja med säga att jag är väl medveten om vilka konsekvenser en nedläggning av Härjedalens Miljöbränsle AB skulle ha för Sveg och för Härjedalens kommun. Frågan har varit aktuell i snart två år, och jag är angelägen om att Vattenfall ska göra sitt yttersta för att hitta en långsiktig lösning för verksamheten.
Vattenfall anser det inte möjligt att driva nuvarande verksamhet vidare med rimliga krav på lönsamhet. HMAB har sedan 1996 gjort en sammanlagd förlust på drygt 180 miljoner kronor. HMAB:s pellets är ca 70 % dyrare än de som importeras från exempelvis Estland.
De som är kunder till fjärrvärmeverket i Uppsala - det är alltså där som de pellets som HMAB producerar används - har inte varit beredda att stå för den merkostnaden. Dessutom är torven en ändlig resurs. Med nuvarande brytningstakt och tillstånd räcker torven i fem till sex år.
Vattenfall har varit berett att konvertera fabriken till att använda träfiberbaserat bränsle. Det kräver en stor volym träfiberråvara. Beklagligt nog har det inte funnits tillräckligt med intressenter i regionen för att garantera en sådan volym. Vattenfall har gjort försök att sälja verksamheten och fört ett flertal förhandlingar med framför allt en aktör.
Men de har inte lett till några resultat. Bolaget gör dock neddragningen i långsam takt och är fortsatt öppet för att hitta en lösning. Det finns alltså ett rådrum för nya intressenter.
Vattenfall har tydliga ambitioner när det gäller att utveckla näringslivet i de regioner bolaget verkar i. Vattenfall har nyligen lanserat projektet Inlandskraft, som innebär att bolaget ställer upp med 100 miljoner kronor i garantier för att finansiera sunda affärsidéer i Norrlands inland, vilket också inbegriper Härjedalen. Vad gäller ersättningsjobb vill jag hänvisa till åtgärder inom den regionala utvecklingspolitiken.
Under 2004 har exempelvis Länsstyrelsen i Jämtlands län 124 miljoner kronor till förfogande för allmänna regionalpolitiska åtgärder i länet, bland annat i Härjedalens kommun. Kommunen ingår också sedan länge i nationellt stödområde A, det högst prioriterade området för direkt företagsinriktade insatser.
Det innebär att både befintliga företag och företag som etablerar sig i kommunen kan erhålla högsta bidrag för investeringar och sysselsättningsökning. Regeringen har också tillsatt en särskild delegation för norra Sveriges inland. Dess uppgift är att medverka till att långsiktigt stärka utvecklingen i regionen. Enligt vad jag har erfarit arbetar delegationen aktivt tillsammans med Härjedalens kommun för att stärka näringslivet.
Leif Pagrotsky (S):
Jag vill gärna upprepa vad jag sade förut. Det är väldigt viktigt att alla de förslag och idéer till lösning för HMAB som kommer upp behandlas seriöst och med stort allvar och att man utnyttjar den tid som står till förfogande för att söka och finna andra lösningar.
Det är också min uppfattning att man i det sammanhanget ska beakta vidare samhällsekonomiska aspekter och regionalpolitiska aspekter. Det ska göras tillsammans med dem som har ansvar för de regionalpolitiska bedömningarna så att det gemensamt och tillsammans kan skapas vidare och starkare möjligheter att få ett bra resultat. Till detta räknar jag också Inlandskraft.
Jag kan i detta sammanhang som svar på den konkreta fråga som ställdes bekräfta att Inlandskraft i sitt arbetsområde också ska omfatta Härjedalen. Om det har rått något tvivel om det tidigare vill jag för min del försöka att undanröja det nu.
Det är vad som berättats för mig att Vattenfall har sagt i sin beskrivning av hur det tänker använda de medel som man sätter av. Samtidigt vill jag säga att Ola Sundell ställer väldigt stora krav på mig när det gäller vad jag ska gripa in internt i bolagets förhållanden och ställa till med.
Även några andra av debattörerna har haft sådana önskemål om etanolproduktion och sådant. Låt mig bara påminna om att riksdagen har bestämt att Vattenfall inte ska vara ett affärsverk utan ett självständigt aktiebolag. Regeringen måste då naturligtvis beakta vad som ligger i aktiebolagslagen och vad som är risken för att jag som minister lägger min näsa i blöt i sådant som konstitutionsutskottet skulle beskriva som ministerstyre.
Jag nöjer mig därför med att här i riksdagens talarstol tydligt ange min position och min åsikt. Jag är övertygad om att också Vattenfall noga lyssnar på debatten och funderar vad det ska kunna göra för att leva upp till det ansvar som Vattenfall har och som jag menar att Vattenfall än så länge har skött ganska väl.
Några av er var inne på att det var så oerhört stora vinster som Vattenfall har gjort genom att exploatera torven i Härjedalen men att de har försvunnit någon annanstans. Om det vore sant vore det ju korkat av Vattenfall att sluta att ta ut de kopiösa vinstmedlen. Jag tror inte att det är riktigt på det viset. Jag är orolig att det faktiskt är så att verksamheten har varit förlustbringande.
Vattenfall har bedrivit regionalpolitik genom att satsa 10 miljoner kronor per jobb och 2 1⁄2 miljoner kronor per anställd i förluster. Det första är investeringar, och det andra är löpande bidrag till verksamheten från andra delar av Vattenfalls verksamhet. Det tycker jag är bra. Det vittnar om att man har känt ett ansvar. Men förändringar behövs.
Jag tror att vi ska vara inriktade på att Vattenfall i de förändringarna ska vara konstruktivt och besjälat av en god vilja att lösa det för orten och för de anställda.
Leif Pagrotsky (S):
Jag känner mig tvungen att ta samtliga repliker. Låt mig avslutningsvis konstatera att jag är väldigt besviken på att jag inte fick någon kommentar till frågan om utsläppsrättshandeln. Jag beklagar att jag i förvirringen förväxlade begreppen och använde ordet elcertifikat. Men mitt budskap var rimligen väl uppfattat i alla fall. Det belastar torven ytterligare.
Det ser lite konstigt ut att gå ut och tala sig så oerhört varm för torvens eminenta förmåga och alla dess effekter som välsignelsebringande effekter samtidigt som den inte hjälper oss att undanta torven från den börda som utsläppsrättshandeln faktiskt innebär i det här sammanhanget vad gäller konkurrenskraft på energimarknaden. Vi har talat mycket om vad vi tycker att Vattenfall bör göra och det ansvar Vattenfall bör känna för verksamheten.
Jag skulle avslutningsvis inte vilja polemisera till er utan vädja till er att hjälpa till att öka engagemanget i regionen för att möjliggöra en konvertering. Mina uppgifter är att det behövs en fortsatt konvertering och nya investeringar för att gå över till träfiberbaserat bränsle.
Men intresset på orten och i regionen bland dem som i dag har tillgång till sådana råvaror har varit för litet för att det ska vara möjligt. Det är en mycket attraktiv möjlighet att fortsätta driften så att den kan fortsätta att bidra till svensk energiförsörjning och till jobben i Sveg. Men då krävs det ett bredare engagemang inte bara från Vattenfall utan också från andra intressenter i regionen.
Hjälp till med det, alla ni viktiga opinionsbildare i Härjedalen!
Leif Pagrotsky (S):
Carl B Hamilton kallar mig otillåtet naiv. Jag skulle för min del vilja returnera den vänligheten med att säga att jag tycker att det som Carl B Hamilton föreslår vore en naiv strategi. Vi lever i en tid när det träffas bilaterala avtal runtomkring. Det råder febril aktivitet på det området runtom i världen. Många länder förhandlar just nu kors och tvärs med varandra om detta.
Det sägs här att jag skulle avstå från att värna svenska intressen när det nu uppstår möjligheter att åstadkomma billigare matpriser och större marknad för våra industrivaror genom ett avtal med Brasilien, Argentina, Uruguay och Paraguay. Det är ett avtal som vi har varit överens om att eftersträva och som jag själv har varit med om att sparka i gång.
Man kan diskutera om det här innebär att man köper ut en motståndare eller om det innebär att man slår in en kil bland EU-protektionisterna, som Carl B Hamilton kallar dem, och deras front.
Jag har frågat en av de andra ledande aktörerna i G 20-kretsen - de som enligt Carl B Hamiltons analys skulle slås sönder av detta. Det är min kollega från Sydafrika, Alec Erwin. Han säger att han å det bestämdaste uppmuntrar Brasilien att förhandla vidare och gå i mål med förhandlingen.
Han ser det som en hjälp att gå vidare med att luckra upp den jordbrukspolitik i EU som både han, Carl Hamilton och jag ogillar. Om jag är otillåtet naiv, är Sydafrika det också i så fall. Då befinner jag mig i ett sällskap som jag trivs med. Jag tror i stället på den bedömning som vi har gjort tillsammans.
Jag noterar också att Carl Hamilton har hamnat i samma position som Frankrike. Det var Frankrike som motsatte sig att vi skulle starta de här förhandlingarna från början. De drev fram ett uppskov till dess att man trodde att Seattlerundan skulle ha kommit så långt att risken för att EU, via Mercosurförhandlingen, skulle tvingas till eftergifter på jordbruksområdet skulle vara liten.
Därför skulle förhandlingen hållas på sparlåga till dess att vi hade ett multilateralt förhandlingsresultat på plats. Carl Hamilton och Jaques Chirac har här gjort samma bedömning. Jag gissar att det är en ovanlig kombination som vi kanske inte kommer att få se upprepas särskilt ofta.
Leif Pagrotsky (S):
Jag vill verkligen inte få det att framstå som om jag tycker att Carl Hamiltons åsikt är konstig eller naiv eller att jag försöker förlöjliga den på något sätt. Det är en mycket rimligt hållning, men jag har en annan åsikt. Jag respekterar Carl Hamilton och många andra som har den synen att bilaterala handelsavtal är av ondo och man enbart ska gå den multilaterala vägen.
Man pratar om den komplexitet som nätet av bilaterala avtal ger och att det bara gynnar de starka som är attraktiva på avtalsmarknaden. Jag är väl medveten om dessa svagheter. Om det fanns en utbytbarhet och de konkurrerade inbördes, och om de bilaterala avtalen de facto var i stället för avtal på bred front hade jag också haft den åsikten.
Men jag råkar ha den uppfattningen att båda kan innebära framsteg. De konkurrerar möjligen om förhandlingskapacitet, och i sådana fall ska man prioritera de multilaterala förhandlingarna. Min uppfattning är ändå att vi bör ta de möjligheter som erbjuds i till exempel det här fallet, precis som vi gjorde när det gäller Sydafrika, Chile och Mexiko för ett par år sedan.
Det gäller att ta chansen att åstadkomma lägre priser för våra konsumenter och vidga marknaden för våra exportörer när dessa möjligheter bjuds på ett bra vis. Kom ihåg att det finns tydliga regler i WTO, liksom det tidigare gjorde i GATT, för att reglera att sådana här avtal inte blir på andras bekostnad.
De måste vara konstruerade på ett visst sätt, och de måste innebära att resten av världen åtminstone blir neutralt behandlade. Det får inte bli en försämring för tredje land. Vi driver naturligtvis att de reglerna ska iakttas. Vi åberopade det, påminde om det och krävde det vid det senaste rådsmötet i förra veckan när detta diskuterades. Man kan diskutera om det är nödvändigt att vi upprepade gånger berättar att vi tycker att man ska följa lagen.
Det borde kanske vara självklart för en aktör som EU. Låt oss inte heller glömma att vi nu precis har utvidgat EU. EU är ett regionalt frihandelsområde i det här avseendet. Efter en förhandling med några få länder, tio stycken, av WTO:s bortemot 150 medlemmar kom de i åtnjutande av stora fördelar på vår marknad. Vi kom i åtnjutande av stora fördelar på deras marknad.
Övriga WTO-länder stängdes ute från denna möjlighet. Jag tycker inte att vi skulle ha avstått från detta. Vi har väldigt mycket att vinna, och jag är övertygad om att också WTO-systemet kan ha någonting att vinna på detta. Jag ser inte denna konflikt så skarpt som Carl B Hamilton och andra kvalificerade bedömare gör. Jag tycker att man kan ha respekt för att man kan göra olika bedömningar i den här frågan utan att kalla det naivt eller förlöjligande.
Jag har respekt för den andra åsikten, och jag tycker att vi som tycker som jag förtjänar respekt för det också.
Leif Pagrotsky (S):
Carl Hamilton säger att det inte finns någon motkraft till de växande bilaterala avtalen. Jo, det gör det. EU har drivit fram att det faktiskt nu förs en global förhandlingsrunda. Man kan diskutera hur EU har skött den förhandlingen och med vilken kraft det har gjorts framsteg, men det hade inte blivit någon global förhandling över huvud taget om inte vi i EU hade engagerat oss och drivit fram en sådan. Många av oss är bekymrade över att den inte går fortare, men jag har inte träffat någon som tror att det beror på att vi har för många bilaterala avtal.
I själva verket är expansionen och accelerationen av de bilaterala avtalen just nu ett resultat av att det går för långsamt med framstegen på det globala planet.
Att utbytbarheten, det nollsummespel som Carl Hamilton beskriver - nu väljer vi att sluta avtal med Sydafrika och göra en gräddfil för sydafrikansk export och ekonomisk utveckling på den europeiska marknaden - skulle stå i strid med strävandena att gå fram på bred front är en uppfattning som jag inte har.
Jag kan inte förstå på vad sätt det skulle hjälpa de processerna om vi inte hade frihandel med Norge eller med Polen, om vi inte tog den regionala vägen på allvar utan ansåg den vara stängd. Till sist vill jag göra en reflexion - jag inser att Carl Hamilton inte har någon talartid kvar.
Det tycker jag vore tråkigt. Jag inser dock att debatten är slut och att vi får ta det någon annan gång.
Leif Pagrotsky (S):
Carl Hamilton är missnöjd med att jag inte har svarat just så som han hade önskat. Jag har faktiskt svarat på det som Carl Hamilton har preciserat som sin fråga - vad det är för översyn som regeringen just nu håller på med och hur den påverkar hyrorna.
Den översyn som regeringen håller på med handlar om just det jag beskrev i mitt svar, nämligen hur man kan förbättra marknadens funktionssätt på det här området genom ett upplysningssystem som gör att fastigheter ska energideklareras. Det var det jag beskrev om det direktiv som beslutades 2002 och som ska börja gälla 2006.
Detta är en sorts varudeklaration av alla fastigheter så att det när de säljs tydligt ska framgå vad de har för energiprestanda. Tanken med det är att underlätta för marknaden att värdera att fastigheter med god energikvalitet, till exempel villor som är energisnåla, ska bli mer eftertraktade på marknaden.
Av den stora mängd initiativ som tas och åtgärder som genomförs har jag svarat på frågan vad just det här direktivet handlar om. Nu förstår jag att Carl Hamilton inte tyckte att det var just det han ville diskutera, för han ville diskutera begreppet energieffektivitet. Men det var inte det frågan var ställd om. Jag ber om ursäkt om jag har svarat på frågan i stället för på någonting annat som Carl Hamilton hellre hade velat diskutera.
Låt mig ändå ta upp den fråga som Carl Hamilton nu vill att jag ska ta upp, nämligen definitionsfrågan. Regeringen har drivit frågan om att sätta upp ett mål för ökad energieffektivitet inom EU.
Målet uttrycks som att energiintensiteten, det vill säga totalt använd energi i förhållande till BNP, bör minska med minst 1 % per år som ett genomsnittligt långsiktigt mål för hela EU. Miljörådet ställde sig enhälligt bakom ett sådant mål den 2 mars i år.
Genom en direkt hänvisning till det mål som miljörådet enats om ställde sig också Europeiska rådet bakom det här målet vid toppmötet i slutet av mars. Carl B Hamilton tolkar rådsslutsatserna som att de inte innebär en inriktning inom EU på att spara energi i allmänhet. Det stämmer inte.
Vid energiministermötet i december 2000 kom man överens om en handlingsplan för ökad energieffektivitet inom EU för åren 2002-2010 som nu håller på att verkställas. I handlingsplanen läggs stor vikt vid kostnadseffektivitet genom en förstärkning av existerande väl fungerande åtgärder som till exempel märkning och dessutom en introduktion av nya förslag som till exempel främjande av energitjänster.
Jag hoppas att jag nu ändå kunde reda ut den frågan också en smula. Men huvuddiskussionen gäller just det som miljöministern tog upp på EU-nämnden vid ett tillfälle, nämligen den översyn som pågår just nu, och det var Bengt Nymans utredning som den saken gäller. Det handlar just om att förbättra marknadens funktionssätt. Det tror jag att vi kan vara överens om är en bra idé.
Leif Pagrotsky (S):
Jag tolkar denna replik som att det svar jag gav om Sveaskog var till belåtenhet. Ämnet byttes till ett annat som jag gärna diskuterar vid något tillfälle. Men att Konkurrensverket nu granskar i vad mån Sveaskog missbrukat sin ledande ställning i Norrbotten och norra Västerbotten är vi överens om är en bra sak.
Eftersom vi nu också fick upp frågan om statligt ägande kontra privat ägande vill jag säga att jag tror att det är väldigt bra för sysselsättningen i Norrbotten, för de privata sågverken i Norrbotten och för miljövården i Norrbotten att det inte är en pensionsfond i Malaysia som äger skogarna i Norrbotten utan att de ägs av Sveaskog. Därför kan vi stå här och diskutera det och debattera det på Sveaskogs bolagsstämma.
Så hoppas jag att det förblir också i fortsättningen.