KBLab/rixvox huggingface dataset:
Bosse Ringholm (S):
Låt mig börja med att korrigera Allan Widman på en punkt. Han säger att det är en nyhet att det i interpellationssvaret refereras till att Lars Danielsson kan ha förväxlat dagar och personer. Det är ingen nyhet. Exakt denna information har Lars Danielsson vid ett upprepat antal gånger framfört. Det finns absolut inget nytt i det som nu refereras i interpellationssvaret.
Det är rimligen så att kabinettssekreteraren i Utrikesdepartementet och Lars Danielsson som ansvarig statssekreterare i Statsrådsberedningen har strängt taget dagliga kontakter under hela året i rader av ärenden. Danielsson har gjort det här konstaterandet vid tidigare tillfällen. Det refereras också i mitt interpellationssvar. I övrigt är detta en pågående process som finns hos Justitieombudsmannen och som handlar om enskilda tjänstemän.
Jag har ingen anledning att gå in och vare sig kommentera eller recensera eller lägga mig i processen på något vis. Jag vänder mig däremot mot Stefan Attefalls försök - och i någon mån är Göran Lennmarker inne på samma spår - att utifrån det här enskilda fallet dra slutsatser om hela den svenska statstjänstemannakåren. Vi har en svensk statstjänstemannakår - Regeringskansliets tjänstemän är en del av denna - som är oförvitlig.
De har hög kompetens och stor integritet. Jag tycker att det är minst sagt illasinnat och småaktigt att försöka dra den här typen av slutsatser och göra antydningar om hela den svenska tjänstemannakårens och Regeringskansliets tjänstemäns kompetens, integritet och situation i det här läget.
Stefan Attefall tar upp frågan om vilka möjligheter man har att ställa frågor. Konstitutionsutskottets ledamöter har kunnat ställa alla frågor de vill för att få fram den information man vill ha på olika områden. Det är ingen nyhet på något sätt. Gunnar Andrén efterfrågar statsministerns bedömning. Statsministerns bedömning har också redovisats inför konstitutionsutskottet.
Det har funnits alla möjligheter för konstitutionsutskottet att ställa frågor av all möjlig art och inriktning om just den här typen av bedömningar som statsministern gjorde i samband med den information som han fick. Det är också bedömningar som statsministern har redovisat vid olika tillfällen, bland annat inför konstitutionsutskottet.
Bosse Ringholm (S):
Allan Widman väcker den fråga som har diskuterats i olika situationer om man ska dokumentera varje enskild tjänstehandling och varje enskilt telefonsamtal. Det är naturligtvis alltid en avvägningsfråga hur mycket tid man ska använda för att dokumentera saker och ting och hur mycket tid man ska använda för att få någonting uträttat.
I kritiska situationer är det kanske rimligt att man i första hand prioriterar att få något uträttat och i andra hand just den här rapporteringen. Men det är klart att det är en viktig fråga att fundera på i fortsättningen på vilket sätt man dokumenterar det som inträffar. Men i kris- och katastrofsituationer är handling det absolut avgörande, vilket inte på något vis förringar behovet av dokumentation.
Sedan säger Stefan Attefall att jag inte vill medverka till att skingra oklarheter. På ett vis tycker jag att Stefan Attefall faktiskt fick ett svar av Göran Lennmarker som påminner om att det är just det som Justitieombudsmannen, riksdagens egen ombudsman, nu håller på med, nämligen att försöka skingra de eventuella oklarheter som finns. På samma sätt som Göran Lennmarker har jag inget skäl att kommentera eller lägga mig i den hanteringen.
Jag överlåter det helt åt Justitieombudsmannen och har fullt förtroende för att Justitieombudsmannen tar itu med den fråga som Stefan Attefall tar upp.
Låt mig till sist säga till Gunnar Andrén att det är intressant med den konstitutionella vinkling som Gunnar Andrén tar upp, men det är faktiskt så att i svaret påminns om att statsministerns bedömning - det är ju den som efterfrågas - har redovisats inför konstitutionsutskottet. Det har funnits alla möjligheter för konstitutionsutskottet att utifrån olika vinklar och vrår få den bedömningen ytterligare belyst.
I mitt interpellationssvar - och det har jag skäl att ta ansvar för - står det också att statsministern inte har något mer att tillägga utöver den bedömning som han har redovisat för konstitutionsutskottet. Då är det enkelt för mig att också redovisa denna information i mitt interpellationssvar.
Bosse Ringholm (S):
Nu har äntligen Stefan Attefall kommit till slutsatsen att det faktiskt är JO som granskar våra tjänstemän, i det här fallet Lars Danielssons agerande. Jag är däremot något brydd över Attefalls recension av JO:s eventuella resultat, då han ifrågasätter att JO kan uppnå det resultat som vi ju alla önskar, nämligen att få veta helheten.
Jag kommer naturligtvis inte på något vis att vilja recensera eller kommentera JO:s arbete, i motsats till Attefall. Till sist vill jag säga en sak angående frågan om varför jag som vice statsminister har lämnat det här svaret.
Det kan läsas ganska enkelt i slutet av mitt interpellationssvar att statsministern konstaterar att han inte har någonting mer att tillägga utöver det han har redovisat för konstitutionsutskottet. Som jag tidigare har sagt har konstitutionsutskottet haft alla möjligheter, utifrån olika vinklar och vrår beroende på vilken position man har valt, att ställa frågor kors och tvärs till statsministern.
Det är i det fallet inte mer än rimligt att jag i det här interpellationssvaret berättar att det inte finns mer från statsministerns sida att redovisa. Jag har i övrigt koncentrerat mig till att berätta om de delar som handlar om de svar som finns på frågorna i de här interpellationerna.
Jag vill till sist säga att jag har svårt för det jag upplever vara en insinuation om att svenska statstjänstemän inte skulle ha den kompetens och den integritet som vi alla vill att de ska leva upp till. Vi har duktiga tjänstemän i statsförvaltningen inklusive Regeringskansliet, och jag tycker att det inte finns något skäl att någon skugga ska falla på dem.
Det finns ingen anledning att av ett enskilt fall - oavsett vad som är rätt och fel i den här situationen och oavsett vilken minnesbild som är den rätta eller om det finns motstående minnesbilder som till slut kommer att vara slutsatsen - dra slutsatser och göra generaliseringar om den svenska tjänstemannakåren.
Bosse Ringholm (S):
En ansvarstagande statsminister Reinfeldt kunde mycket väl ha sagt: Jag beklagar att utrikesministern har lämnat vilseledande uppgifter vid ett par tillfällen, hoppas att det inte sker i fortsättningen. En ansvarstagande utrikesminister kunde ha sagt: Jag beklagar - vilket han delvis gjorde i sitt inlägg - att jag inte riktigt förstod att jag hade ansvaret för personalfrågorna. Mitt namn stod under men jag skrev inte under för egen del.
Det är det som är den stora skillnaden, Carl Bildt, jämfört med företrädarna. Företrädarna har faktiskt tagit ansvaret för sina beslut. Det Carl Bildt gör är att försöka rymma från besluten och säga: Jag har inget ansvar för de personalfrågor som mitt namn står under. Det är den stora skillnaden mellan företrädarna, som tog ansvar för besluten, och Carl Bildt, som försöker säga: Jag har inget ansvar.
Jag kan inte göra annat än att som många andra även för min del till konstitutionsutskottet bidra med den här fantastiska delen av interpellationssvaret där man säger att "även om utrikesministerns namn formellt står på handlingen sker aldrig något egentligt undertecknande". Jag handlägger inte något ärende, säger Carl Bildt. Jag får väl lämna åt konstitutionsutskottet att ta reda på hur det förhåller sig, om Carl Bildt har något ansvar på området, vilket han svär sig fri från.
En ansvarstagande statsminister och en ansvarstagande utrikesminister kunde också ha sagt: Jag vill för Sveriges del och för min ovälds del avstå från mina ekonomiska engagemang som kan missuppfattas i olika delar av världen. Det är naturligtvis så att om Carl Bildt hade erkänt att det här har varit ett problem, som alla utom Carl Bildt tycker är ett problem, hade han naturligtvis haft mycket lättare för att diskutera också de utrikespolitiska frågorna framöver.
Men vill man sitta i klistret kan man sitta kvar hur länge som helst. Det är självvalt och det är självförvållat. Det kan vi som opposition inte göra någonting åt. Det beslutet får Carl Bildt ta ansvar för, med eller utan underteckning.
Bosse Ringholm (S):
Det är alldeles uppenbart att Mats Odell och regeringen inte bryr sig om att den som ska söka bolån i framtiden får tuffare villkor och en sämre situation. Mats Odell säger att SBAB har bidragit till en tuffare konkurrens, men han förmår inte dra slutsatsen att det vore bra om SBAB fick finnas kvar i statlig regi, utan vill ta bort instrumentet SBAB. Det går inte ihop. Det kan handla om 14 000 kronor i ökade kostnader i framtiden för en vanlig familj.
Det är en dålig affär, inte bara för den enskilde, utan också för staten. Mats Odell säger att det är fel att jämföra de 150 miljarderna med de 250 miljarderna. Men 150 miljarder är ju regeringens egen siffra! Det är regeringen som har sagt att det ska inbringa 150 miljarder kronor. Det är inte vi som har hittat på det. Det är Mats Odells eget påstående. Det är utifrån det som vi räknar ut att det är bättre att få 16 miljarder som nu från de berörda statliga företagen än att bara få 5 miljarder.
Det är Mats Odells egna siffror. Det är en realitet, Mats Odell, att Arlandabanan var en utomordentligt dålig affär för staten och ännu sämre för resenärerna. Det är landets dyraste kollektivtrafik. Nu säger Mats Odell lite klädsamt att det kanske inte var den sämsta affär han gjorde som kommunikationsminister. Det fanns de som var ännu värre, säger han. Min blygsamhet förhindrar mig att fråga vilka affärer som var ännu sämre än Arlandabanan.
Det var verkligen en urdålig affär för konsumenterna, som har den dyraste kollektivtrafiken, och för staten, som fick lämna ifrån sig ett 45-årigt privat monopol. Sanningen, Mats Odell, är att det handlar om blind nyliberal dogmatism. Sälj ut statliga företag! Om det drabbar bostadslånekonsumenter bryr vi oss inte om i regeringen.
Jag tycker att det är särskilt illa här i Stockholmsregionen, där ni i fortsättningen tvingar många människor att köpa sina lägenheter fast de inte vill. Ni försämrar villkoren för dem genom att lånen kommer att vara dyrare när ni tar bort ett av de viktigaste konkurrensinstrumenten.
Bosse Ringholm (S):
I förra höstens valrörelse lovade de borgerliga partierna och Jan Björklund att man skulle öka antalet lärare i Sverige och att kvaliteten i skolan som en följd av fler lärare också skulle öka. Jag har frågat samma sak i min interpellation: Hur kan regeringen nu säkerställa att det blir fler lärare? Jan Björklund har valt metoden att inte svara på frågan. Och det är ett svar i sig, det vill säga att han inte kan garantera att det blir fler lärare.
Och det är ovedersägligt att det i exempelvis Stockholm blir 400 färre lärare i år därför att man har minskat pengarna till skolorna i Stockholm, trots att Stockholms stad har fått mer pengar av regeringen.
Men i och med att regeringen har ett sådant system att man lämnar allmänna pengar till kommunerna och inte på något vis garanterar att pengarna används för skolan kommer Jan Björklund att stå i denna kammare 2008, 2009 och 2010 och säga att han inte kan lova att det som har utlovats i valrörelsen 2006 kan genomföras därför att det var ett löfte som det inte fanns någon täckning för. Det blev inga fler lärare.
Om regeringen inte lägger om sin politik kommer det inte att finnas någon som helst garanti för att det blir fler lärare i fortsättningen. Och då är det inte mycket bevänt för eleverna, som har blivit lovade en högre kvalitet och som efterfrågar fler lärare, att höra talas om att det ska satsas på lärarutbildning eller arbetsmiljö eller någonting annat.
Alltihop det andra är nog så viktigt, men i huvudfrågan, Jan Björklund, där har regeringen, de fyra borgerliga partierna och folkpartisten Jan Björklund försökt att lura väljarna. Det gick kanske 2006. Men det kommer inte att gå 2010, var så säker på det. Vi kommer att jaga Jan Björklund och den borgerliga regeringen och konstatera att löftet om fler lärare var ett löfte som regeringen inte kunde infria. Och eleverna kommer att känna det inpå bara kroppen under den här perioden.
Bosse Ringholm (S):
På sätt och vis är de här interpellationsdebatterna väldigt viktiga. Det är ett stort framsteg, Anders Borg, jag håller dig räkning för det, att du nu erkänner att avskaffandet av förmögenhetsskatten ökar skillnaderna i samhället. Det sade du även i intervjun i Privata Affärer för några veckor sedan. Det sade du dock inte i ditt tidigare svar. Det sade du inte heller i ditt första inlägg.
Det är bra att interpellationsdebatten i riksdagen bidrar till att Anders Borg nu erkänner att ett slopande av förmögenhetsskatten ökar klyftorna i Sverige. Det för oss in i nästa fas, det som min fråga handlade om och som jag inte fick något som helst svar på. Om man tror att slopandet av förmögenhetsskatten ökar orättvisorna men ändå är beredd att ta de ökade orättvisorna - jag är inte beredd att göra det, men det är uppenbarligen Anders Borg - är frågan: På vilket sätt kan det bidra till fler jobb, fler nya företag?
När det gäller de ett par hundra personer som har 1 miljon i förmögenhetsskatt och nu slipper den i fortsättningen - var de nu finns någonstans - undrar jag om Anders Borg kan göra en analys av hur många nya företag och nya jobb som kommer att hamna i Sverige och hur de pengarna i fortsättningen används för investeringar.
Vi har sett exempel från andra länder nära oss, inte minst från Danmark, där man gjort samma operation och inte kunnat påvisa någon märkbar skillnad i företagandet, arbetslösheten och sysselsättningen just på grund av ett avskaffande av förmögenhetsskatten. Jag tackar Anders Borg för att han nu erkänner den kritik som vi socialdemokrater riktar mot slopandet av förmögenhetsskatten. Den leder till ökade orättvisor.
Nästa diskussion, och den ska jag gärna återkomma till i olika sammanhang, gäller er övriga politik, som också den leder till ökade orättvisor. Man kan säga att ni på så vis är konsekventa. Er politik leder till ökade orättvisor både på grund av att ni slopar förmögenhetsskatten och av en rad andra skäl. Men låt oss återkomma till det.
Bosse Ringholm (S):
Jag har påmint Anders Borg om att den dåvarande borgerliga regeringen i början på 90-talet liksom många borgerliga regeringar i början på 2000-talet misslyckades med sin ekonomiska politik just därför att de använde sig av stora ofinansierade skattesänkningar. Anders Borg säger ingenting om att han har lärt sig något av det. Jag hoppas att han har lärt sig något av det. Det är inte bra om vi en tredje gång ska behöva se det i europeisk ekonomi. Det drabbade Sverige första gången.
Det drabbade tyska, italienska och franska invånare förut, fransk och tysk ekonomi och så vidare, den andra gången i början på 2000-talet. Det kommer nu att drabba svensk ekonomi nästa gång om några år om man fortsätter med ofinansierade skattesänkningar. Anders Borg säger inte emot mig när jag säger: Ni har inte finansierat förmögenhetsskattesänkningen fullt ut. Ni har finansierat en tredjedel. Men två tredjedelar är ofinansierat. Han säger inte emot mig.
Han säger: Det är väl kanske sant, men det har också hänt någon gång tidigare. Det kan hända att det har hänt någon gång tidigare. Men det är fråga om i vilken konjunktursituation man befinner sig i. Om man mitt i brinnande högkonjunktur börjar med ofinansierade skattesänkningar - avskaffandet av förmögenhetsskatten är den första, och den kan följas av andra - spär man på den ekonomiska hettan.
Det är därför i varje fall regeringens ekonomer räknat ut att räntorna kommer att stiga kraftigt åren framöver. De kommer till och med att stiga kraftigare än i den bedömning som Riksbanken gör för närvarande. Det är inte vad den ekonomiska politiken ska användas till just nu. Det verkar inte som om de "nya moderaterna" här lärt sig någonting av de gamla moderaternas politik när de nu plötsligt tar tillbaka de gamla moderaternas politik.
För två år sedan, för ett år sedan, predikade Anders Borg att de gamla moderaterna hade fel i sin ekonomiska politik. Men nu gäller de gamla moderaternas ekonomiska politik på nytt igen. Det är vad som är så förfärande för Sverige och inte minst för svenska ungdomar. De behöver på nytt riskera att hamna i en situation där de får stora underskott i budgeten och stora räntehöjningar.
Bosse Ringholm (S):
När argumenten tryter är det lätt att man far med lite osanning, Cecilia Malmström. Cecilia Malmström säger att den här regeringen på sju veckor har varit flera gånger i Bryssel än förra regeringen på fyra år. Tänk efter en gång till! Är det påståendet sant, att den nya regeringen på sju veckor har varit oftare på möten i Bryssel än den gamla regeringen på fyra år? Slira inte med sanningen, Cecilia Malmström!
Kommittén för EU-debatt har i partipolitisk enighet arbetat och stött olika organisationers verksamheter för att sprida EU-information i hela Sverige. Den socialdemokratiska regeringen har förlängt mandatet år efter år för Kommittén för EU-debatt. Vi hade glädjen att till och med öka anslagen för Kommittén för EU-debatts verksamhet under innevarande år.
Och i förra årets budgetproposition, som lades fram hösten 2005, fick anslaget till EU-information ytterligare pengar. Nu stryks allt bort med ett penndrag. Cecilia Malmström förlorade sin första budgetstrid, fick inte igenom en krona till EU-informationen. I stället står hon och säger: Jag ska bli den nya folkrörelsen. Jag ska frälsa kommuner och landsting kring EU-information. Låt mig betvivla den frälsarinsats som Cecilia Malmström ska bestå kommuner och landsting med i fortsättningen!
Jag tycker, uppriktigt sagt, att det är väldigt beklagligt att föreningar, organisationer, studieförbund och andra som lägger ned ett jättestort arbete på att sprida information om EU och debattera inte ska få någon form av stöd och hjälp av regeringen i fortsättningen. Det ska vara noll.
Sedan är jag fortsatt oerhört intresserad av att höra vilka PRO-föreningar som Cecilia Malmström har varit på, som hon sade förut, hur debatten gick där och om de var glada över att de inte längre kan söka något stöd för att ordna EU-information.
Bosse Ringholm (S):
Efter att jag inte har fått några ordentliga svar på de frågor som jag har ställt i interpellation ställde jag en enda enkel fråga till Beatrice Ask. Kan justitieministern bekräfta om de sex förslag som jag nämnde från socialdemokratiskt håll kommer att kunna prövas i utredningsarbetet? Jag fick inget svar. Kommer jag att få något svar på den frågan? Det är en enda fråga. Det tar inte fyra minuter, det tar inte två minuter, det tar inte en minut att svara på den frågan.
Kommer justitieministern att se till att de sex förslag som vi har fört fram från socialdemokratiskt håll om att stävja läktarvåldet kommer att kunna prövas i detta utredningsarbete? Kan jag få ett ja eller ett nej? Det klarar man på några sekunder. Det behövs inte något långt anförande för det. Jag tycker att det är lite magstarkt om Beatrice Ask nu börjar skylla på idrottsrörelsen genom att säga att man där har olika uppfattningar och att hon därför inte har kunnat komma i gång med lagstiftningsarbetet.
Men säg som det är i stället. Det är väl en rätt utdragen senfärdighet om det har tagit ett år att tillsätta en utredning. När Beatrice Ask i en TT-intervju i början av detta år fick frågan om hon kunde tänka sig att ta fram ett förslag under året så att det skulle kunna gälla redan under nästa säsong sade hon: Jag kan inte lova det, utan vi får titta på vad vi har konkret.
Men jag brukar inte ha för vana att dra ut på tiden. Men det är väl det som Beatrice Ask har, nämligen för vana att dra ut på tiden? Att hålla på ett år för att tillsätta en utredning är väl att dra ut på tiden. Nu har Beatrice Ask chansen att revanschera sig och svara på den enkla frågan: Kommer de förslag som vi socialdemokrater har lagt fram att kunna prövas av utredningen?
Det är faktiskt lite oklart om utredningsdirektiven medger den mer breda prövning som vi har föreslagit. I en intervju nyligen i Göteborgs-Posten sade Beatrice Ask följande när det gällde kritiken mot att förslaget om anmälningsplikt inte finns med i utredningen: "Visst kan man säga att utredningen är för tunn."
Det är därför som jag är orolig för att utredningen inte kommer att kunna pröva alla de idéer och förslag som finns, när till och med justitieministern tycker att utredningen är för tunn. Då har det ändå tagit ett år att få fram utredningsdirektiven för denna tunna utredning.
Det vore kanske bättre om Beatrice Ask koncentrerade sig på att se till att utredaren får resurser och vida ramar och inte några begränsningar i sina direktiv i stället för att börja skylla på att det finns olika uppfattningar inom idrottsrörelsen och skylla på den tidigare justitieministern. Visa lite handlingskraft och börja med att svara på min fråga exempelvis! Det är en enda fråga: Kommer dessa sex förslag från socialdemokratiskt håll att kunna prövas av utredningen?
Kom inte med några om och med utan ett ja eller ett nej, Beatrice Ask!
Bosse Ringholm (S):
Visst vore det trevligt, Beatrice Ask, om jag hade kunnat få ett svar på min fråga. Jag ställde en enda fråga om de sex socialdemokratiska förslagen till att stävja läktarvåldet ryms inom de direktiv som utredaren har fått. Om jag ska tolka svaret från Beatrice Ask är det varken ja eller nej, utan svaret är att dessa förslag delvis kan hanteras.
Jag ska tolka det som att alla förslag inte kan diskuteras i sammanhanget. Då vill jag veta vad det är som gör att en del av dessa förslag är så omöjliga att de redan nu ska tas undan från den fortsatta utredningen. Jag har förståelse för om Beatrice Ask säger att hon vill förankra förslag som man ska fatta beslut om. Men sanningen är att regeringen inte har fattat ett enda beslut. Regeringen har tillsatt en utredning, och den behöver man inte förankra så mycket.
Man visste vilka problemen var, och man visste att det kanske fanns en god erfarenhet som man kunde lägga in i grunden för utredningen. Men det var inte nödvändigt att alla parter hade alla bestämda uppfattningar på en linje före själva utredningen utan detta skulle prövas under utredningsarbetet. Sanningen är, Beatrice Ask, att det har tagit ett år att tillsätta en utredning.
Det kommer att ta Beatrice Ask i stort sett hela mandatperioden att få fram en ny lagstiftning. Så framemot fotbollssäsongen 2010, valåret 2010, kan den eventuella lagstiftning som Beatrice Ask talar om här träda i kraft. Jag kan ge Beatrice Ask ett konkret svar på frågan om vad det för citat jag talar om. Jag talar om ett citat i Göteborgs-Posten nu i höst, i oktober, om det känns igen.
Citatet av vad Beatrice Ask säger är: "Visst kan man säga att utredningen är för tunn . " Det är inte jag som påstår det, utan det är Beatrice Ask som själv tycker att den egna utredningen är för tunn. Därför är jag orolig för att inte alla våra sex socialdemokratiska förslag kan prövas i utredningen.