Saila Quicklund (M):
Jag inleder med att yrka bifall till reservation 2, samt bifall till förslaget i övrigt i betänkande KrU11. Den del i betänkandet som jag ska tala om berör regeringens proposition om ändringar i lagen om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher. Men jag tänker även beröra idrott generellt.
År 2006 trädde lagen om tillståndsplikt för att anordna tränings- och uppvisningsmatcher i kampsport i kraft. Deltagarna tillåts att med slag, sparkar eller annat våld träffa motståndarens huvud. Det kom alltså en tillståndsplikt för att få anordna de matcherna. Tillståndet prövas av Kampsportsdelegationen vid länsstyrelsen i Örebro.
Det som är nytt i lagstiftningen är att de uppgifter som lämnas i ett ansökningsförfarande också lämnas på heder och samvete. Det införs även fler sanktionsmöjligheter. Tidigare var det bara ett återkallande av tillståndet som gällde. Nu kan också bland annat varningar utföras. Lagförändringarna tydliggör reglementen och skapar större säkerhet för de aktiva.
Det är bra. Och det är ett enigt utskott som ställer sig bakom regeringens förslag. Kampsporten engagerar tillsammans med hela idrottsrörelsen över 3 1⁄2 miljon personer på olika sätt. Det är också glädjande att Sverige ligger i topp vad gäller det ideella engagemanget, enligt Eurobarometerundersökningen om fysisk aktivitet och idrott.
Det kan tyckas märkligt att idrottsrörelsen, trots de siffrorna, fantastiska resultat och aktiviteter som utförs, inte har fångat större uppmärksamhet än den har gjort och gör i dag. Idrottens oerhörda potential för att göra Sverige ännu mera jämställt, hälsosamt, integrerat och tryggt kan inte nog lyftas fram.
Idrottsrörelsen är den i särklass största folkrörelsen. Ingen annan folkrörelse kan mäta sig med idrotten, avseende storlek och bredd. Kategorin kulturföreningar ligger med sina 800 000 medlemmar på andra plats. Miljörörelsen har mindre än 300 000 medlemmar. Och det finns i dag ca 2,2 miljoner aktiva idrottsutövare.
Det är 600 000 ideella ledare i 20 000 föreningar. Där har vi många av de vardagshjältar som finns i landet. De kan inte nog uppmärksammas och hyllas. En av mina största upplevelser fick jag på Riksidrottsstämman för ett tag sedan. Där hyllade man idrottsledare. En person hade varit ledare inom idrottsrörelsen i 67 år.
Det var över 100 personer som fick idrottsrörelsens största förtjänsttecken. Det var mäktigt. Och de var väl värda uppmärksamheten.
Riksidrottsförbundet har visat att de 176 miljoner ideellt arbetade timmarna som utförs inom idrotten varje år innebär ca 30 miljarder kronor i sparade lönekostnader, baserat på en fritidsledarlön. Fru talman!
Det finns en del utmaningar som jag känner en oro inför, bland annat politiska beslut som slår mot idrotten. Men idrotten i sig har också utmaningar. Det blir allt svårare att rekrytera ideella ledare. Och basen för breddidrotten har minskat de senaste tio åren. Det är allvarliga signaler som vi måste beakta. Det finns också andra utmaningar för idrotten.
Jag väljer att ta upp några: ökade kostnader för deltagande idrottens roll i ett samhälle som förändras i snabb takt med pågående urbanisering i vissa fall en för tidig specialisering att kunna hitta tävlings- och träningsformer samt aktiviteter som attraherar alla.
Den nya regeringen föreslår nu reformer på flera håll, som också slår hårt mot idrotten. I valrörelsen lovade Stefan Löfven 272 miljoner till idrottsrörelsen. Idrottsminister Gabriel Wikström fortsatte efter valet att lova, till exempel på Riksidrottsforum i Gävle, att pengarna skulle komma under denna mandatperiod. Av dessa löften blev det något helt annat.
Utfallet blev i stället 32 miljoner i år och 64 miljoner mellan 2016 och 2018 till idrotten, och då via öronmärkta pengar till integrationsarbetet. Vi kunde också snabbt konstatera att regeringens politik slår väldigt hårt mot idrottsrörelsen även på andra sätt.
När budgeten lades fram visade den på en skattechock för idrottsrörelsen på hela 325 miljoner kronor, via höjda arbetsgivaravgifter för dem som är under 26 år - allt enligt beräkningar från riksdagens utredningstjänst. I kombination med höjd skatt för unga under 26 år bryter regeringen också löftet att inte höja bensinskatten.
Det slår hårt mot alla engagerade föräldrar som ska skjutsa sina barn till träning och tävling. I mitt län, Jämtland, är det inte ovanligt att man skjutsar fem till tio mil till en sådan aktivitet. Det är klart att det slår.
Dessutom aviserar regeringen ytterligare ett slag, mot alla ekonomiskt utsatta familjer när fritidspengen på 3 000 kronor per barn och år som alliansregeringen införde nu ska tas bort. Fritidspengen har lett till att barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer har fått bättre möjlighet att kunna delta i just idrottsaktiviteter. Fru talman!
Till sist vill jag nämna riksdagens utvärdering av de idrottspolitiska målen som kommer att inledas i november detta år. Resultatet kommer att komma under 2016. Jag ser verkligen fram emot att tillsammans med de övriga partiföreträdarna fortsätta arbetet med precis de här viktiga frågorna.
Avslutningsvis vill jag önska fru talmannen, alla andra i kammaren och de som följer debatten i tv en trevlig sommar!