Claes-Göran Brandin (S):
Det förtjänar att påpekas att ursprunget till att vi i dag behandlar förslag om sjöfartsskydd ligger i den hänsynslösa terroristattacken den 11 september 2001. Terrorhot är i dag en del av vår vardagliga verklighet. Hoten riktar sig mot hela transportnäringen. Sjöfartsnäringen, som är en av de mest internationella näringarna, är naturligtvis inget undantag.
När vi senast behandlade dessa frågor här i kammaren påpekade jag att det som saknades då var ett särskilt skydd av fartyg och hamnanläggningar mot brottsliga handlingar. Med den nu föreslagna lagstiftningen kompletterar vi den gällande EG-förordningen på ett bra sätt. De nya internationella reglerna innebär att man inom sjöfartssektorn kan vidta en rad åtgärder för att stärka skyddet mot brottsliga handlingar.
De ger bland annat rätt att kroppsvisitera och undersöka egendom på fartyg eller i hamnanläggningar utan att någon misstanke om brott föreligger, på samma sätt som på våra flygplatser. Naturligtvis är detta ett visst ingrepp i den personliga integriteten, både kroppsvisitationen och undersökningen av besättningsmännens hytter. Den fråga vi måste ställa oss är hur alternativen ser ut.
Låt mig i detta sammanhang tydliggöra att det för svensk sjöfartsnäring skulle kunna innebära stora negativa konsekvenser att ställa sig utanför det internationella skyddssystemet. Vi riskerar att svenska båtar med last från svenska hamnar inte får gå in i de länders hamnar där man har anslutit sig till de föreslagna åtgärderna.
I regeringens förslag är det Sjöfartsverket som man avser att göra till tillsynsmyndighet. Med begreppet tillsyn avses kontroll av att regelverket följs. Sjöfartsverket ges också möjlighet att överenskomma med både Rikspolisstyrelsen och Kustbevakningen om att överlåta vissa uppgifter till dessa. Detta anser utskottsmajoriteten är bra och tillgodoser de behov som finns på ett effektivt sätt. Fru talman!
Jag ska ägna ytterligare en stund åt det som handlar om rätten att undersöka person och egendom. Enligt det internationella regelverket finns en skyldighet att vidta åtgärder för att förhindra att vapen, farliga ämnen med mera införs i hamnanläggningar eller kommer ombord på fartyg. Det handlar bland annat om kroppsvisitation av passagerare och undersökning av besättningens hytter.
Detta är kanske det mest kontroversiella i hela betänkandet. Låt mig börja med kroppsvisitationen. För det första är det inte vem som helst som föreslås få göra detta. Det ska vara polisen, Kustbevakningen eller annan särskilt utsedd person som förordnats av polisen. Om undersökningen ska genomföras av en särskilt utsedd person ska det ske under polisens ledning. Med kroppsvisitation menas i detta sammanhang samma sak som på våra flygplatser.
Vi ska helt enkelt gå igenom detektorbågar, och vid indikation på något otillåtet föremål får vi visa upp våra väskor. Undersökningen av besättningens hytter är den andra delen av det som anses kontroversiellt. SEKO sjöfolk har gett uttryck för att sjömännens hem ombord ska betraktas med respekt. Självklart ska det vara så.
Det torde inte i första hand vara besättningen som de skyddsplaner som ska upprättas fokuserar på. När det gäller besättningens hytter känner jag mig rätt säker på att detta i praktiken kommer att ske endast när det finns indikationer av något slag. Respekt och omdöme måste vara ledstjärnor för detta säkerhetsarbete. De åtgärder som sätts in vid olika hotbilder ska framgå i den skyddsplan som ska upprättas.
Denna ska grundas på den hot- och riskbedömning varje fartyg och hamnanläggning gjort i sin skyddsutredning. Det är enligt utskottsmajoriteten viktigt att dessa insatser står i proportion till den aktuella hotbilden och att man utför undersökningarna med stor respekt för den personliga integriteten. Herr talman!
Vi är från utskottets sida väl medvetna om de snäva tidsramar som gäller i samband med ikraftträdandet av de nya bestämmelserna. Detta kan naturligtvis vålla vissa problem. Låt mig dock bara få påpeka att det finns möjligheter att vidta temporära åtgärder till dess mer permanenta anläggningar kan iordningställas.
Det viktiga i första läget är att det upprättas skyddsplaner och att det fastställs aktuella skyddsnivåer. Det kan också vara på sin plats att påpeka att vi redan i höstas från riksdagens sida förband oss att införliva IMO:s regelverk. Det kommer inte som någon överraskning. De internationella reglerna är dessutom gällande rätt i Sverige genom att de kommer till uttryck i en EG-förordning.
Här handlar det snarare om att vi faktiskt får gilla läget. Så här pass omfattande förändringar kostar naturligtvis pengar. Här är utskottsmajoriteten enig med regeringen om att den grundläggande principen ska vara att sjöfartsskydd ska vara självfinansierat. Detta innebär att den som skyddas också är den som får stå för kostnaderna. Detta är en bra princip.
Det kan dock finns skäl att vid kommande utvärderingar noga följa kostnadsutvecklingen. Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att de nya regelverk och rutiner som vi ska fatta beslut om naturligtvis ställer stora krav på branschen som helhet, såväl rederier som hamnanläggningar och anställda.
Säkerheten och skyddet av person och egendom väger dock tyngre än de olägenheter branschen utsätts för. I det här sammanhanget vill jag därför lyfta fram vikten av att både regeringen och vi härifrån riksdagen noga följer utvecklingen, inte minst av respekt för den personliga integriteten. De nu föreslagna förändringarna får naturligtvis inte heller leda till orimliga kostnader eller onödig byråkrati.
Med detta yrkar jag avslag på samtliga motioner och bifall till förslaget i utskottets betänkande.