KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kent Persson (V):
Det var intressant att lyssna på Mats Odells anförande. Flörten med Socialdemokraterna var ganska uppenbar och intressant att höra. Jag lyssnade på samma radioprogram som Mats Odell, Vetenskapsradion , sent i går kväll. Det är möjligt att vi kom fram till olika slutsatser efter att ha lyssnat på det.
Skillnaden mellan oss är att Vänsterpartiet vill avveckla kärnkraften, och då är det logiskt att vi också säger nej till uranbrytning. Det är därför vi driver frågan, för att den kopplingen är så tydlig. Kopplingen är dessutom tydlig till utveckling av atomvapen.
Vi ser det i Iran i dag och kan med rätta känna oro över den utveckling som deras kärnkraftsprogram innebär. När det talas om brytning av uran måste jag än en gång påminna om att vi har brutit uran i Sverige. Det gjorde vi på 50-talet. Orsaken till det var att vi startade upp ett atomvapenprogram.
Vi bröt uran för att ha det till svenska atomvapen, inte till någon fredlig kärnkraft. Därför ser vi från Vänsterpartiets sida så pass allvarligt på det. Sedan gällde det gruvbrytningen. Jag kommer från en gammal gruvort, Norberg. Redan när man hör de vackra namnen - Riddarhyttan, Skinnskatteberg - får man en bild av vad det är för bas vi vilar på.
Gruvbrytning är särdeles miljöpåverkande. Vi har sett det i våra röda sjöar i min hemtrakt. I dag är de inte längre röda, men gräver man i botten på dem ligger skiktet där och har därmed också en miljöpåverkan. Därför är det viktigt att vi har det förvaltaransvar som jag tänkte ta upp i min nästa replik.
Kent Persson (V):
Jag delar den uppfattningen och lyfte också fram det i mitt anförande. Därför är det viktigt att ha ett förvaltarskap som är långsiktigt och inte bara innebär rovdrift av våra naturtillgångar. Det måste också finnas en acceptans i de berörda kommunerna så att de känner att de får del av de vinster som gruvbolagen genererar.
Tidigare fanns en kronoandel där en del av vinsten från gruvbrytningen gick tillbaka till staten eller kommunerna. Man kan tänka sig olika lösningar. Det skulle vara ett sätt att verkligen se till att de resurser som skapas kommer dem till godo. Den lagstiftningen är oerhört gammal.
Redan i Magnus Erikssons privilegiebrev på 1300-talet talade man om vad bergsmännen fick och inte fick göra, vem som hade rätt att bryta malm. Det är alltså en tradition vi haft under mycket lång tid. Låt oss se på möjligheten att förstärka den. Vi ska bruka utan att förbruka.
Vi måste ta miljöhänsyn, och vi måste se till att även kommande generationer kan glädjas åt våra mineraltillgångar. Därför måste vi ha en strategi för vem som har äganderätten. Kan vi, som i dag, låta andra stater exploatera våra naturresurser rakt av, utan restriktioner?
Vi har inte den möjligheten i Kuwait vad gäller deras olja, de säger blankt nej, och inte i Kina heller. Men i Sverige är det i dag öppet hus - varsågod, kom och exploatera, marken är i princip gratis. Om vi kan tänkas diskutera någon form av strategi för hur vi ska bevara och behålla någonting till våra barn och barnbarn är jag med på det.
För övrigt kommer jag att lämna över Vänsterpartiets mineralstrategi om fyra veckor.
Kent Persson (V):
Det är lite trist att ännu en gång behöva upprepa hur förhandlingarna för något år sedan mellan Alliansen, Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet gick till. Det var Maud Olofsson som sade nej och bröt förhandlingarna. Varför?
Jo, hon hade inte mandat att diskutera kärnkraften eftersom ni hade en överenskommelse när ni kom till förhandlingarna. Det fanns inget rent papper att förhandla om. Jag är den enda här som deltog i dessa förhandlingar, så jag vet exakt vad som hände och sades. Jag har noterat detta noggrant i min dagbok.
Det är viktigt att hålla sig till sanningen här. Helena Lindahl efterlyste det konkreta innehållet i EU:s energipolitik efter 2020 för att nå målet till 2050. Jag efterlyser regeringens hållning i detta.
Vad är det för mandat regeringen åker ned till EU med? Vad är utskottets ställning om politiken efter 2020? Det finns inget uttalat efter 2020. Helena Lindahl sade att det är tillväxthämmande med obligatoriska mål. Men det är det som byggindustrin eftersträvar och vill ha när de diskuterar nollenergihus.
Man vill ha betydligt tuffare krav än dem som regeringen har satt upp. De ser det som en konkurrensfördel för att behålla konkurrenskraften gentemot byggindustrin i konkurrerande länder.
Kent Persson (V):
Energieffektivisering handlar om två saker. Den ena är hur man på bästa sätt använder energin där den gör bäst nytta. Den andra är att hushålla med energi. Det är en generationsfråga. Jag fick en fråga som jag ska svara på.
Den energiöverenskommelse som finns mellan Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet gäller fortfarande, och den gäller tills något annat händer. När det gäller huruvida det är tillväxthämmande eller inte med energieffektivisering talar vi om energieffektivisering i hela samhället.
Det utesluter inte att industrin i en högkonjunktur använder mer energi om vi samtidigt kan minska användningen totalt sett i hela samhällssektorn. Så är det på transportsidan och bostadssidan. Det är på bostadssidan, som jag har pratat mycket om, som vi har stora möjligheter att minska energiförbrukningen.
När vi talar om energi i våra diskussioner talar vi om den totala energin som består av olika energikällor, inte bara elektricitet; det är en annan form.
Industrin måste vara med och energieffektivisera om de ska klara av att möta de höjda elpriserna som EU-kommissionen säger kommer fram till 2030. De måste använda energin smartare, och de måste spara energi. Det är också en generationsfråga.
Vi har ett ansvar, inte bara för dem som lever här och nu, utan vi har ett ansvar som sträcker sig långt fram i tiden.
Kent Persson (V):
Jag tackar Mats Odell för hans genomgång av Vänsterpartiets energipolitik. Men han tog bara upp det som passade honom själv.
När vi talar om kärnkraftens avveckling har vi sagt att den ska ske i den takt som kärnkraften kan ersättas med förnybar energi till gagn för Sverige så att det inte påverkar effektbalansen över huvud taget. Rätt borde vara rätt. Sedan försvarar Mats Odell givetvis denna skrivelse.
Han säger att den uppfyller alla krav och att förorenaren ska betala. Men när det gäller just kärnavfallsfonden saknas det i dag 30-40 miljarder. Det enda som regeringen har gjort är att man, när man fick denna rapport, skickade tillbaka den för att utreda den mer. Men detta är ingenting nytt.
Redan 2006 slog kärnavfallsbolaget fast att det saknades medel för att täcka kostnader för slutförvar. Det skulle behöva göras en höjning från 2 till 6 öre. Om det inte sker kan man inte tolka det på något annat sätt än att skattebetalarna också subventionerar kärnkraften. Min fråga är därför: Vad tänker regeringen göra åt detta?
Är det rimligt att skattebetalarna ska betala för kärnkraften på detta sätt? Mats Odell sade också att kärnkraften är klimatneutral. Om man tittar på produktionen är det så. Men om man har ett systemtänk, från brytning av uran till slutförvar, är detta en mycket miljöfarlig verksamhet. Det tror jag att han håller med om.
Kent Persson (V):
Nej, jag blir faktiskt inte lugn förrän jag ser att detta ligger på riksdagens bord eller att man har beslutat om en höjning på ett sådant sätt att förorenaren betalar. Det måste till. Den väsentliga delen när det gäller energiomställning är att en energieffektivisering kommer i gång, och en sådan går synnerligen sakta. Några nya krav har vi inte sett.
Nu har jag noterat att företrädare för regeringen är mycket nöjda med den uppgörelse som har träffats i dagarna när det gäller detta, vilket kommer att innebära att energianvändningen kommer att öka i Sverige framöver. När det gäller det obegränsade ansvaret stannar det på 1 200 miljoner euro, ungefär 11 miljarder kronor. Allt utöver det kommer skattebetalarna att stå för.
Det är ju den som har driftsansvaret som bär det ansvaret. Vid en kraftig olycka har jag svårt att se att något värde finns kvar i en kärnkraftsreaktor för utmätning eller att det i dotterbolaget finns värden som överstiger de 11 miljarder kronor som kan utmätas. Det borde finnas ett ansvarsgenombrott här - att moderbolaget har det slutgiltiga ansvaret och står för kostnaderna.
Det hade varit rimligt att det fanns med, som i Tyskland. Till sist: Det är inte rimligt att vi fortfarande lever i ovisshet om när den lagstiftning ska träda i kraft som vi för två år sedan fattade beslut om. Så länge den lagstiftningen inte trätt i kraft subventionerar vi faktiskt kärnkraften!
Kent Persson (V):
Skadeståndsansvaret är obegränsat. Problemet är att lagstiftningen inte har trätt i kraft ännu. Alltså faller detta argument. Jag lyssnade på Jonas Jacobsson Gjörtlers anförande. Det var en hyllning till kärnkraften. Kärnkraften är en kassako.
Kärnkraften subventionerar förnybara energikällor. Jag är beredd att ta den debatten när som helst, men nu handlar det faktiskt om den här skrivelsen och det riksdagsbeslut som fattades för två år sedan. Regeringen skulle återkomma och förklara vad subventioner är och, om det förekommer subventioner, också komma med lagförslag.
Det är detta debatten handlar om. Vi har ännu inte fått en lagstiftning som tar tag i detta med ett obegränsat skadeståndsansvar. Vi har inte heller fått ett förslag på vilka som ska stå för kostnaderna över 11 miljarder kronor.
Vem ska stå för den kostnad som Lise tog upp nu? Ja, inte är det ägaren, modern till bolaget. Det slår regeringen fast. Frågan blir: Vem står för den kostnaden? Är inte det också en statlig subvention om en stor olycka skulle inträffa?
Kent Persson (V):
Den debatten är jag beredd att ta vid ett annat tillfälle. Vad innebär det obegränsade skadeståndsansvaret? Jag blir inte riktigt klok på de svar som jag fått från Jonas Jacobsson Gjörtler och andra. Vem ska stå för den kostnad som överstiger det som den som har driftansvaret ska betala?
Borde det inte vara ägaren, det vill säga modern till bolaget, som har det yttersta ansvaret om en kärnkraftsolycka inträffar?
Eller är det så, som jag tolkar det, att ni egentligen vill skydda ägarbolaget från ytterligare kostnader och att det är skattekollektivet som får ta den smällen?
Kent Persson (V):
När jag lyssnade till Eva Flyborg funderade jag över vad syftet egentligen var med anförandet. Det sades ingenting om skrivelsen utan om allting annat runt omkring den. Det handlade om subventioner av förnybart, varför det inte fanns några krav på de sällsynta jordartsmetallerna och så vidare.
Debatten handlar inte om det. Majoriteten i riksdagen, där Eva Flyborg var med, har fattat ett beslut om att regeringen skulle återkomma med ett förslag på definition av vad en subvention är för någonting och eventuellt lagförslag eller andra åtgärder. Det är vad debatten handlar om.
Att Folkpartiet tidigare inte var med på att införa certifikatssystemet, det som jobbades fram mellan Socialdemokraterna, Centerpartiet och Vänsterpartiet, är de flesta medvetna om. Ni var också emot höjningarna av effektskatt och fastighetsskatt, Eva Flyborg. Det var ni emot tills ni kom till makten. Sedan har ni höjt dem.
Det är tydligt att det var mot din vilja. Det visar ganska tydligt att det finns en stor oenighet inom regeringen när det gäller energipolitiken. På något annat sätt kan jag inte tolka det. Hela ditt anförande gick ut på att du förfasade dig över de subventioner som fanns till förnybar energi.
Visst är det väl ändå lite märkligt när en utredning talar om att det saknas 30-40 miljarder i den fond som ska ta hand om slutresterna av kärnkraftsavfallet och man inte är beredd att införa en höjning för den? Är inte det att betrakta som en subvention? Det är min direkta fråga till Eva Flyborg.
Kent Persson (V):
Jag kan konstatera att Eva Flyborg anser att det inte är någon subvention när kärnkraftsbolagen inte står för sina egna kostnader när det gäller avfallshanteringen. Det var det första. Det andra, som gjorde mig väldigt häpen, är att Eva Flyborg hyllade Socialdemokraternas atomprogram från början av 50-talet.
Det gick ut på att utveckla kärnvapen i Sverige. Det är fantastiskt! Är det verkligen så att det är den linje som Folkpartiet driver, att vi ska ha ett eget atomprogram, och att man därför är så välvillig till en utveckling av och en satsning på kärnkraften i Sverige?
Det blir slutsatsen. Kärnavfallsfonden är i dag subventionerad. Tycker du, Eva Flyborg, att det är rimligt när vi har som princip att förorenaren ska betala att man inte täcker de kostnaderna?
Kan jag inte få ett enkelt svar, ja eller nej, på den frågan?
Kent Persson (V):
Jag tackar Cecilie för anförandet. Jag har en liten kommentar till historiebeskrivningen. Det har funnits en blocköverskridande energiöverenskommelse i Sverige mellan Centerpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet som varade i tio år, ända till 2008, då Alliansen och Miljöpartiet bröt den och skapade någon ny form av energiöverenskommelse.
Den överenskommelsen har också lett fram till att vi i dag har en utveckling av förnybar energi i Sverige som har tagit fart. Det var också de tre partierna som tog fram förslaget när det gällde elcertifikatssystemet, där de flesta borgerliga partier 2002 och 2003 var emot.
Jag är givetvis glad att Moderaterna ändrar uppfattning i den här frågan. Men det var inte det jag tänkte fråga om. Energieffektivisering tog du upp i ditt anförande som en av hörnstenarna. Jag delar den uppfattningen.
Regeringen skriver i budgetpropositionen för 2012 att regeringens målsättning är att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökad användning av energi och råvaror. När jag läser vidare i texten kan jag dock inte se något politiskt innehåll. När jag läser om andra utgiftsområden som regeringen har presenterat kan jag inte se att det skulle hänga ihop. Det kuggar inte ihop.
Jag får ingen helhetsbild av vad regeringen egentligen vill och hur regeringen ser på energipolitiken, om man nu ska ha den utgångspunkten. Nu tänkte jag höra med dig. Finns det någonting med mer substans i det här, så att vi kan förstå vad regeringen menar när man pratar om energieffektivisering?
Kent Persson (V):
Jag har en kommentar. Jag tror inte att vare sig Centerpartiet eller Vänsterpartiet ansåg sig vara stödpartier till regeringen när vi kom överens om den här uppgörelsen 1997. Det du läste upp nu om energieffektiviseringen är den politik ni har fört. Vi kan se att den har lett till ökad energianvändning under 2010 med ökade utsläpp.
Det är det som är resultatet. Det går stick i stäv med vad ambitionerna är. Jag vill se på detta lite mer konkret. Vi tittar på bostadssektorn. När får vi ett förslag från regeringen på hur byggnormerna ska utformas? Det kan väl ändå inte vara Boverket som ska fastställa dem? Det måste väl vara regeringen som lägger fast hur det ska se ut?
Jag vill påpeka att man då måste ha ett systemperspektiv på det här, där man inte tappar bort eller slår undan fötterna för fjärrvärmen, som betytt väldigt mycket för att minska användningen av fossila bränslen i Sverige. När kommer detta egentligen, framför allt när det gäller fastigheter, lokaler och bostäder?
Kent Persson (V):
Jag tackar Helena Lindahl för anförandet. Jag vill passa på att anmäla det särskilda yttrande som vi har med anledning av betänkandet. Budgeten och ramarna är ju redan antagna. Äntligen, säger jag, har regeringen fattat ett beslut om att stödja miljöteknikföretagen i Sverige. Det är positivt, och jag ser fram emot det.
Vänsterpartiet har motionerat om det sedan 2007, om jag minns rätt. Jag blir dock lite upprörd när Helena Lindahl påstår att oppositionen skulle ha ett klimatnationalistiskt perspektiv och att vi därmed inte stöder samarbete över landgränserna.
För att vi över huvud taget ska få ut någon effekt av ett ytterligare samarbete med kontinenten måste vi ha en fungerande svensk och nordisk elmarknad. Vi måste se till att vi har produktionskapacitet så att det inte råder brist i södra Sverige. Vi måste ha överföringskapacitet inom landet, mellan Sverige och Norge och mellan Sverige och de baltiska staterna.
Man måste alltså göra saker och ting i rätt ordning. Om vi gör tvärtom och bygger ut mot kontinenten förvärrar det krisen i Sverige och Norden, med högre priser och brister i produktionskapaciteten. Det blir effekten av ett sådant förslag. Om man gör saker och ting i rätt ordning tror jag att det blir bra.
Nina Larsson från Folkpartiet sade att vi ska ersätta kärnkraften i Sverige. Är det även Centerpartiets linje?
Kent Persson (V):
Jag får också instämma i hyllningskören till statsrådet på födelsedagen. Jag hoppas att du kan få fira den lite privat i kväll och inte bara hålla på med politik.
Innan jag går in på det som jag tänkte ta upp vill jag informera om att jag var en av dem här i kammaren som deltog i de energiöverläggningar som var före valet. Jag ska inte gå in i detalj på vad som sades, för det tänker jag inte säga.
Men förutsättningarna för en energiöverenskommelse fanns aldrig när det inte fanns möjligheter att diskutera helheten. Energiministern kom dit med ett bundet mandat om vad det fick föras diskussion om, och kärnkraften ingick inte i det. Så låg det faktiskt till.
Man ska alltså inte belasta Socialdemokraterna för att de smet ut, inte heller Vänsterpartiet eller Miljöpartiet för den delen. Det fanns inte förutsättningar att diskutera helheten. Det var intressant att lyssna på statsrådet. Jag noterar att vi har läst samma litteratur, IEA:s årliga rapport. Den är dyster. Den säger också klart och tydligt att någonting måste göras.
Då funderar jag lite grann på det som regeringen skriver i budgetpropositionen. Regeringens målsättning är att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökad användning av energi och råvaror. Det låter väldigt intressant, och jag delar uppfattningen att det behöver göras om vi ska kunna klara våra målsättningar.
Men det som har skett är att vi har ökat energianvändningen och ökat utsläppen under 2010. SCB har inte kommit med sin rapport. Det är USA:s energimyndighet som jag kan hänvisa till.
Kent Persson (V):
Det kan inte vara rimligt att vi har en energieffektivisering som baseras på ekonomiska tillväxttal. Då får vi en politik som svajar. Vi får inte en politik som utgår från vad jorden tål i form av energiåtgång och förbrukning av råvaror. Det kan inte vara på det sättet.
Vad vi måste göra är att sätta mål för hur energieffektiviseringen ska gå till så att vi når upp till de målen. Vi är det land som förbrukar mest energi per invånare. Här finns givetvis möjligheter, och framför allt inom bostadssektorn. Ungefär en tredjedel av all energiåtgång kommer från den sektorn.
Jag förväntar mig att regeringen kommer med ett initiativ för hur byggnormer ska se ut för nyproduktion av bostäder och lokaler. Det kan inte vara så som jag har sagt tidigare att det är Boverket som ska sätta de normerna.
Jag vill erinra om att det här finns ett EU-direktiv som tydligt säger att vi ska nå fram till ungefär ett nollresultat fram till 2020 för nyproduktionen. Jag förväntar mig att regeringen kommer med någonting. Vi kan inte låta en statlig myndighet handha en sådan viktig fråga. Min fråga är: När kommer det?
Hur ska vi nå målsättningen att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökad användning av energi och råvaror? Jag delar uppfattningen att vi ska nå dit.
Kent Persson (V):
Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Visst är det en fantastisk utveckling vi har haft i Sverige när det gäller den förnybara energin från 1970 fram till i dag. Vindkraften spelar en viktig roll i den snabba utveckling som har varit. Den hjälper inte bara till att hålla nere elpriserna. Vi har också fått en bättre elmarknad, och framför allt trängs den fossila energin bort.
Det är därför glädjande att se att enligt Svensk Vindenergis prognos kommer vindkraften att fortsätta öka under åren med ända upp till 8 terawattimmar. Energimyndigheten säger att det blir 9 terawattimmar 2013 och 11 terawattimmar 2020 med nuvarande nivå i elcertifikatssystemet.
Det intressanta är att det finns begränsningar i elcertifikatssystemet. Svensk Vindenergi bedömer att vi når 11 terawattimmar redan 2013. Det är utifrån deras bedömning av vad som är bestämda verk och beslutade projekt.
Det finns alltså en begränsning i elcertifikatssystemet, vilket jag har tagit upp i interpellationen. Jag är medveten om att regeringen har satt nivån till 25 terawattimmar, men det finns betydligt större utvecklingspotential när det gäller vindkraften än dessa 25 terawattimmar som hela systemet omfattar. Det finns anledning att se över det.
I svaret på interpellationen hänvisar statsrådet till kontrollstationer. Statsrådet skriver att det ska ske senast vid utgången av 2015.
Jag tolkar det som att det finns möjlighet att Sverige redan tidigare tar initiativ till att se över detta och eventuellt ändra nivåerna eller kvoterna i elcertifikatssystemet om det visar sig att det inte fungerar som det ska. Det är en möjlighet som statsrådet har.
En del i svaret gör mig lite konfunderad. Statsrådet skriver: "Den förnybara elproduktionen ska byggas ut för att i allt högre grad ersätta den fossila energin." Det håller jag med om; det är jättebra. Det ska stärka försörjningstryggheten, vilket jag också tycker. Men sedan står det så här: Den ska även minska beroendet av kärnkraften och vattenkraften. Jag blir förvånad.
Hur ska det gå till när det gäller vattenkraften? Vattenkraften fungerar ju som reglerkraft som det är oerhört viktigt att vi håller uppe. Som det ser ut nu med de nya vattendomarna kommer utbytet av vattenkraft att minska. Vi får problem om vi ska bygga ut den förnybara vindkraften framför allt.
Vi ska väl inte satsa på förnybar energi för att hålla tillbaka vattenkraften? När det gäller kärnkraften blir det enligt mitt sätt att se helt fel. Regeringens politik har inneburit ett ökat beroende av kärnkraft när vi graderar upp kärnkraften.
Om det här ska vara trovärdigt skulle vi bygga ut den förnybara energin kraftigt. Då kan vi minska beroendet av kärnkraft.
Kent Persson (V):
Vi ska inte debattera det som vi är överens om, det vill säga nyttan med vindkraft. Vi ska debattera det vi inte är överens om, nämligen nivåerna i systemen.
Inte bara jag utan även folk inom branschen säger att nivåerna, som de är satta i dag, kommer att hindra en fortsatt utveckling av vindkraft. De kommer att slå i taket 2013-2014. Därefter finns det inte mer utrymme. Det är vad Energimyndigheten visar när man säger att det blir 11 terawattimmar fram till 2020.
Svensk Vindenergi säger att vi når det taket redan 2013. Vi måste ta det på allvar. Vi har betydligt större potential när det gäller vindkraft, både till lands och till havs, än vad systemet i dag förespråkar.
Jag tolkar också avtalet som att det finns möjlighet för regeringen att ta initiativ att tillsammans med Norge diskutera förändringar eller höjningar av elcertifikatssystem om det visar sig behövas. Om det visar sig att detta slår i taket redan 2013-2014, är då statsrådet beredd att tillsammans med Norge föra en diskussion om att förändra systemet?
Det är en konkret fråga. Jag fick inte svar på frågan om kärnkraften. Vi ökar beroendet av kärnkraft, vilket är vad det innebär när vi graderar upp den. I svaret säger statsrådet att vi ska satsa på den förnybara energin för att tränga undan kärnkraften. Det tycker jag är bra, men politiken är ju precis tvärtom.
När vi inte tillvaratar den potential som finns kommer vi inte att kunna motverka en ökning och utbyggnad av kärnkraften. Jag förstår inte svaret när det gäller vattenkraft.
Ska vi minska befintlig vattenkraft som den är utbyggd i dag när vi vet att vattendomar som Kammarkollegiet fastslår gör att det redan i dag är problem med befintlig vattenkraft och att utbytet kommer att minska?