KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kerstin Engle (S):
Anne-Marie Pålsson gör en intressant resumé över den ekonomiska utvecklingen. Men jag kan naturligtvis inte dela hennes uppfattning när det gäller försåtliga uttryck för protektionism. Jag tar detta till mig eftersom jag står bakom flera av motionerna i detta betänkande.
Det är ändå så att frihandel har tjänat Sverige under lång tid. Redan i slutet av 1800-talet bestämde vi oss politiskt för frihandelslinjen. Men det utesluter väl inte att vi har ett gemensamt ansvar?
Skulle det handla om något slags politisk feghet och om att skyffla över ansvaret på företagen för att vi ska få slut på det mänskliga lidandet? Menar Anne-Marie Pålsson att företagen är helt utan ansvar? Det finns många exempel på att vi arbetar tillsammans - politiker, företagare, NGO:er och många andra.
Kerstin Engle (S):
Jag har aldrig talat om bojkott. Vi handlar med många länder där arbetskraften har orimliga arbetsförhållanden. I mitt anförande sade jag att Sverige inte ska konkurrera med dåliga arbetsförhållanden, utan Sverige ska konkurrera med kompetens och välutbildad arbetskraft.
Det är väl väldigt positivt med den utveckling som skett på senare tid, att konsumenterna också reagerar och ställer krav på länder och företag. Det är den vägen vi tillsammans måste gå. Jag hoppas att Anne-Marie Pålsson delar den uppfattningen. Jag vet dock att Anne-Marie Pålsson inte gillar exempelvis Global Compact.
Det är i alla fall en väg att visa att också konsumenterna genom vad de uttrycker just protesterar mot barnarbete och dåliga förhållanden.
Kerstin Engle (S):
Det var ett intressant anförande, men jag tyckte att det var väldigt defensivt. Det stämmer naturligtvis att man inte kan göra allt på en gång överallt. Men man måste väl ha en vision. Efter att Rickard Sandler skrev detta - om det nu var 1930 eller 1936 - har väl världen förändrats ganska radikalt.
Jag nämnde att vi ser allt fler demokratier i Latinamerika och att fler har lyfts ur fattigdom. Det är naturligtvis mycket bra, men det vi nu vill är att fler ska komma i åtnjutande av detta. Är det inte kloka, framsynta politiska beslut som gör att världen förändras?
Det vore väl bra om Anne-Marie Pålsson åtminstone kunde yrka bifall till någon åtgärd. Om man nu ska koncentrera sig på en kunde det vara intressant att veta vilken åtgärd som Anne-Marie Pålsson bedömer som den mest angelägna. Jag ska återkomma om biståndet, för det är lite magstarkt att kalla de åtgärder som har vidtagits kraftfulla.
Kerstin Engle (S):
Jo, men vi har hört här av Hans Linde att det finns konkreta förslag som man hade kunnat yrka bifall till. Jag som politiker kan ibland ägna mig åt filosofiska resonemang om vad som är rättvisa och orättvisa - sådana resonemang finns ju i alla religioner. Men det är ingenting som jag vill ägna min huvudsakliga sysselsättning åt här i Sveriges riksdag, utan här vill jag få saker att hända.
Anne-Marie Pålsson säger att man måste ha en struktur, och det kunde regeringen ha visat i en strategi för Latinamerika. Det hade varit ett alldeles utmärkt sätt för regeringen att visa oss i oppositionen hur man gör en funktionell och bra strategi.
När det gäller biståndet är det ingen i denna kammare som är emot att man bekämpar korruption, om det sedan är i biståndet, i handeln eller vad det är. Det får dock fel fokus när Gunilla Carlsson säger att hon har stramat upp kampen mot korruption eftersom hon när hon var i utrikesutskottet på besök blev svaret skyldig om hur stor korruptionen är.
Ska man arbeta effektivt med en fråga behöver man ett underlag för att kunna angripa den på rätt sätt. Vi måste dock självklart bekämpa all sorts korruption.
Kerstin Engle (S):
Det var bättre på 1600-talet, för då talade prästen om vad man skulle läsa. Men för mig är det kanske inte alltid så viktigt vad man läser, utan att man inspireras till läsning och utvecklas i sin läsning. Jag skulle vilja fråga vem som ska bestämma vad vi ska läsa. När det gäller känd svensk litteratur finns för mig Ivar Lo-Johansson och Moa Martinson.
En del kanske tycker att Strindberg skrivit den bästa litteraturen. Men jag anser att barn och ungdomar ska inspireras till läsning och sedan kunna göra egna val. Det ska inte vara någon myndighet eller politiker som bestämmer vad vi ska läsa.
Kerstin Engle (S):
Jag trodde att Mattias Karlsson trodde på den svenska skolan. Visst hör det till allmänbildning och till utbildningen att lära sig om den svenska litteraturhistorien, men det sköter ju skolan. Jag tror faktiskt på lärarna. Vi talar nu om läsfrämjande åtgärder. För att komma in i läsning kanske man inte börjar med de allra tyngsta böckerna i den svenska litteraturhistorien.
För mig kan det vara viktigt att ett barn börjar läsa serier bara för att lockas till läsning. Jag tror att skolan kommer att sköta det här. Även när det gäller invandrarbarnen tror jag på skolan. Det som är viktigt för dem är både att lära sig det svenska språket och att lära sig det egna språket. Ska du undanhålla vissa personer deras litteratur blir det också väldigt konstigt.
All läsning är alltså av värde. Man ska få hemspråksundervisning så att man kan läsa på sitt eget språk, och man ska kunna läsa på det svenska språket utifrån ett fritt val.
Kerstin Engle (S):
Det är i varje fall en politikers roll och rättighet att problematisera, Gustaf Hoffstedt. Annars kunde vi bara hålla hyllningstal här i kammaren om det som är bra. Vi måste också åtgärda det som är mindre bra. Det är väl bra att man kan köpa böcker, och det är bra att vi sänkte momsen på böcker. Det är absolut ingenting fel med det.
Jag talade om biblioteken som en plats utan kommersialism. Vi måste ha rum där vi alla kan vara utan att vara där på marknadens villkor. Det finns människor i Sverige som inte har råd att gå ut i det offentliga rummet och sitta på kaféer. Det måste också finnas andra mötesplatser.
Det är jättebra att vi kan köpa billiga pocketböcker. Men du köper ingen billig pocketbok om du inte har lusten att läsa och har fått impulsen om hur positivt det är med läsning, något som vi här är överens om. Man kan ställa sig frågan: Varför skulle man lägga ned En bok för alla?
Det fanns väldigt många positiva rapporter. Bengt Berg nämnde Läs för mig pappa! och vägböckerna. Man lägger ned det projektet och har en utredning om läsfrämjande åtgärder. Det hade inte behövts om det varit så bra om Gustaf Hoffstedt vill göra gällande.
Kerstin Engle (S):
Jo, jag har fortfarande stor tillit till skolan. Jag nämnde projektet Läs för mig pappa! och jag nämnde i mitt anförande att det finns en stor klasskillnad när det gäller läsande. Det är inte skolans uppgift att direkt jobba med föräldrarna. Visst behövs det projekt för olika grupper i samhället. Men självklart har skolan en stor roll att fylla.
Kerstin Engle (S):
Det är jättebra att Christer Nylander driver på för läsande och läsfrämjande. Vi är överens om att det är bra. Nu är det väl dags att ta nästa steg för Christer Nylander och hans alliansregering, nämligen det som rör digitalisering.
Vi saknar digitaliseringsresonemanget i Anna-Karin Hatts arbete, och det är väl dags att driva på den delen. Vi har ju talat om fri tillgång till böcker på bibliotek, och Christer Nylander menar dessutom att det inte är möjligt att tjäna pengar på att låna ut böcker.
När det gäller e-böckerna är det ett jätteproblem att de är mycket dyrare och att alla böcker inte finns som e-bok. Jag hoppas att Christer Nylander tar det som sin uppgift att även driva på de frågorna.
Kerstin Engle (S):
Det är naturligtvis en svår uppgift att lösa. Det var just en sådan diskussion man förde på 30-talet när folkbiblioteken kom till, alltså hur man skulle lösa detta med att invånarna fick låna böcker gratis. Då fick vi systemet med att man förhandlar med Författarförbundet. Något sådant system måste vara möjligt att hitta också vad gäller e-böckerna.
Det blir naturligtvis en samhällskostnad. Christer Nylander problematiserade ju detta med förhandlingarna, med att det finns med i budgeten och så vidare. Det måste givetvis även gälla e-böcker.
Vi socialdemokrater är mycket angelägna om att det ska finnas tillgång, men det ska även vara möjligt att leva på sitt författarskap genom att man får skälig ersättning för författarskapet, eller för konstnärskapet som det ibland handlar om.
Kerstin Engle (S):
Jag skulle utifrån ett skånskt perspektiv vilja ge konkreta exempel på hur det här pensionssystemet slår. I Skåne har vi Sveriges största fristående dansinstitution, Skånes dansteater. Det är en liten men naggande god verksamhet som ägs till 90 procent av Region Skåne.
Men den har nu ett årligt underskott på ca 1 miljon beroende på pensionskostnaderna. Detta förhindrar utvecklingen av verksamheten. En dansare går i pension vid 41 år. Det kan innebära att en enskild dansare kan ha en avsättning till pension som är högre än vad lönen är varje månad. Kostnaderna är också mycket oförutsägbara. När man anställer dansare vet man inte vad kostnaden ska bli.
Dansare som har frilansat eller arbetat utomlands har en betydligt högre pensionskostnad än en dansare som arbetat på institution större delen av sitt yrkesliv. Endast de dansare som har anställning vid uppnådd pensionsålder kan få ut någon pension, så det görs stora inbetalningar till systemet som sedan inte faller ut till dem som borde ha rätt till dem.
Om det fortsätter så här kan man räkna ned när verksamheten på dansteatern inte längre kan fortsätta, för det finns ju en nedre gräns för hur många dansare man måste ha för att kunna ha en verksamhet. Och Region Skåne som ägare har också så många andra verksamheter som kräver pengar för framtiden.
Vi har ofta hört regeringen tala sig varm för arbetslinje och rörlighet. Det kan man inte se möjligheter till när det gäller dansare och även naturligtvis andra konstnärer som min kollega pratade om tidigare.
Det får inte bli så att konstnärernas pensionskostnader ska avgöra anställningsmöjligheten, utan det är deras konstnärliga kvalifikationer som ska vara avgörande.
Kerstin Engle (S):
Jag talade innan om svårigheterna att byta jobb. Det blir stora inlåsningskonsekvenser av konstnärlig personal i denna situation. Jag noterade dock positivt att statsrådet sade "skyndsamt" och "grundligt". Det grundliga har väl utredningen stått för, så vi ser fram emot det skyndsamma.
Det finns dock inga pengar i budgeten för 2011, så "skyndsamt" måste alltså innebära 2012. Det tycker branschen kanske inte är så värst skyndsamt.
Detta är inte bara en fråga för flera tusen kulturarbetare, dansare, sångare och skådespelare, utan det berör hela svenska folkets rätt till kultur och en utveckling av kulturen. Vi vill helst ha mer kultur i landet med tanke på hur det berikar våra liv och ger livskvalitet för väldigt många människor.
Det är alltså en fråga som berör många i vårt land, inte bara dem som utövar utan även oss kulturkonsumenter.
Kerstin Engle (S):
Jag vill börja med att tacka för svaret och för inbjudan. Jag kommer naturligtvis att vara där. Jag känner mig inte särskilt lugn och bekväm med svaret. Bakgrunden till interpellationen är den debattartikel som infrastrukturministern skrev för en månad sedan om planerna på att bygga en fast förbindelse mellan Helsingborg och Helsingör. I artikeln tycks ministern vilja dämpa förväntningen på en sådan förbindelse i närtid.
Som skäl för att lägga det här projektet i malpåse anförs bland annat att i första hand ska Öresundsbrons kapacitet utnyttjas effektivt. Men i dagens globaliserade värld krävs mycket samarbete över gränser. Inte minst har vi sett regioners betydelse under flera år. Ingen klarar sig själv oavsett om det gäller miljö, handel eller forskning. En väl utbyggd infrastruktur driver tillväxt, sysselsättning och utveckling.
Öresundsbron är ett tydligt och framgångsrikt exempel på det. Sedan bron byggdes har integrationen ökat markant. Öresundsregionen är i dag en stark och konkurrenskraftig tillväxtregion som inte bara Skåne, södra Sverige och Själland har glädje av. Öresundsregionens fortsatta tillväxt är av nationellt intresse för såväl Sverige som Danmark.
I detta perspektiv är en fast förbindelse mellan Helsingborg och Helsingör mycket mer än en stor infrastruktursatsning. Fasta förbindelser till Danmark i söder genom bron och i norr genom den så kallade HH-leden förstärker regionen, inte minst som integrerad arbets- och utbildningsmarknad, och därmed Öresundsregionens tillväxt och utveckling. Brons kapacitet får inte vara ett argument för att lägga en fast HH-förbindelse i malpåse.
En fast förbindelse mellan Helsingborg och Helsingör är en nationell angelägenhet. Öresundsregionen är ett exempel på vilken fantastisk utveckling man kan få i en region. Det finns många förutsättningar som måste till för att det ska fungera. En fungerande infrastruktur är en viktig faktor för arbetspendling men också för näringslivets behov av arbetskraft.
Godset ska ut i Europa och världen, och råmaterial och komponenter ska in i Sverige. Vikten av en fungerande järnväg har många tagit upp tidigare i debatter här i dag. Jag känner mig som sagt var inte nöjd med svaret. Med respekt för att statsrådet inte vill föregripa utredningar måste vi väl ändå kunna få något slags ambitionsyttring från ministern om infrastrukturens betydelse för Öresundsregionen och för övriga Sverige.
Regeringen vill väl att hela landet ska hålla ihop?
Kerstin Engle (S):
Visst är det viktigt att den analysgrupp som ministern hänvisar till nu får arbeta enligt planerna och analysera behoven utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv. Därför är det bra om ministern inte sprider oro i regionen och skriver tidningsartiklar som får oss att tro att detta nog inte är så allvarligt menat. För mig är det inte bara en regionalt viktig fråga.
En väl fungerande och växande Öresundsregion genererar fler jobb, vilket gynnar hela Sverige. Minskad arbetslöshet i södra Sverige är gynnsamt för hela landet med ökade skatteintäkter och bättre välfärd. Öresundsregionen klarar sig inte själv. Det krävs 10-15 miljoner människor för att ha en slagkraftig region. Därför är Fehmarn Bält-förbindelsen viktig även för Sverige.
Dessutom kommer en fast HH-förbindelse att bidra till en positiv utveckling för hela landet. Vi vill fortsätta att utveckla Nordeuropas mest dynamiska region. Det finns nog ingen annan region i Sverige som har en sådan utvecklingspotential. I en ny bok om Fehmarn Bält-tunneln kan vi läsa att när den dansk-tyska förbindelsen är klar, ungefär 2020, kommer det att markant förbättra förutsättningarna för Öresundsregionen.
Fehmarn Bält-tunneln kan lyfta Öresundsregionen till världselitnivå vad gäller stora regioner. Öresundsbron är en fast förbindelse som ytterligare bidrar till effektiva transporter. I det sammanhanget kan det vara intressant att påpeka att Helsingborg har en stor hamn som hanterar mycket frukt och grönt, och det finns en marknad på Själland för dessa.
HH-leden kommer att avlasta de mest tätbefolkade områdena i regionen genom att godset kan ta en annan väg. Min och många andras fråga blir naturligtvis om ministern menar allvar och tänker fullfölja de utredningar som aviserats. Jag kan bli lite orolig. Vi har i debatterna i dag hört mycket om utredningar, och ministern har också tillsatt en utredning om hur man ska finansiera infrastruktur.
Den vill vi givetvis inte vänta på. Enligt de prognoser som finns kommer Fehmarnförbindelsen att efter fem år, från 2020, öka trafiken på Öresundsbron med uppemot tusen bilar per dygn. Den nedskrivna prognos för Öresundsbron som nämnts, där kapacitetstaket flyttas framåt i tiden, bygger på 2007 års siffror då högkonjunkturen nådde sin höjdpunkt.
Trafiken på Öresundsbron har ökat konstant så länge bron funnits. Vi har bara kunnat se en mindre nedgång på grund av finanskrisen.
Kerstin Engle (S):
Det var roligt att läsa i tidningen att ministern nu har besökt Skåne och justerat lite av de tankar som fanns i den tidigare nämnda artikeln. Nu finns det lite mer positiva uttalanden om förbindelsen. Det har vi också hört här i dag. Jag är rädd för att det ändå ska bli alltför defensivt.
Vi måste ju ha en ny förbindelse klar innan bron slår i kapacitetstaket. Jag kan försäkra ministern att vi i Skåne kommer att göra allt för att driva på frågan om en fast förbindelse, inte minst i kontakterna med våra politiska vänner på andra sidan Sundet. Det gör vi inte för att vi har hembygdsglasögonen på oss utan för att vi menar att det som är bra för Öresundsregionen är bra för hela Sverige.
Därför vore det bra om Skåne framöver kunde få en större del av statens infrastrukturpengar - eftersom det gynnar hela landet. Den befintliga Öresundsbron finansieras av resenärerna. Jag är inte så säker på att det står investerare i kö för att få investera i HH-tunneln.
Jag för min del tycker att pengarna från de ideologiska utförsäljningarna, som den nuvarande regeringen sysslar med, skulle kunna användas till framtidssatsningar som skapar jobb och tillväxt. Vi vet att planeringstiderna för stora projekt är mycket långa, liksom upphandling och byggnation. Därför är det rätt tid att nu intensifiera arbetet och göra satsningarna.
Att investera för jobb och samhällsnytta är mycket sundare än skattesänkningar.
Kerstin Engle (S):
Nu har Moderaterna genom Ellen Juntti räknat upp allt bra som görs. Jag har ingenting emot att Kulturrådet fördelar anslag och att det avsätts pengar, men jag undrar ändå om inte Ellen Juntti är orolig. De här åtgärderna är inte tillräckliga. Det kommer ständigt nya rapporter om att läsklyftorna i samhället ökar.
Ni har haft som mantra att man ska lära sig läsa, räkna och skriva. Det är ingen som kan säga emot det, men verkligheten är ju en annan. Klyftorna ökar när det gäller läsande. Klyftorna ökar när det gäller tillgång till digitala medier. Jag nämnde i mitt anförande att 1,7 miljoner svenskar inte har tillgång till internet hemma eller på arbetsplatsen. Klyftorna ökar när det gäller ekonomi.
Är inte Ellen Juntti och Moderaterna ändå oroliga för detta? Inser ni inte att det kräver mer insatser?
Kerstin Engle (S):
Det är bra att vi satsar på kultur i Sverige. Jag nämnde också i mitt anförande att vi har en god grund att stå på. Men nu har ni, Ellen Juntti, haft regeringsmakten ända sedan 2006. Då borde man kunna se mer effekter av detta. Nu representerar Ellen Juntti även kulturministern, som anser att den största insatsen för kulturen i Sverige är 90 miljarder i skattesänkningar.
Ni har kommit med en ny lag om att det ska finnas skolbibliotek. Det är jättebra. Men varför tar ni inte upp detta direkt och ställer krav på skolbiblioteken? Skolbiblioteken får inte bli en snyltare på folkbiblioteken. Skolan ska ha utbildad personal vilka skolor det än gäller - kommunala skolor eller friskolor.
Jag hoppas att Ellen Juntti tillsammans med mig kan driva på att denna reform verkligen blir så som den är avsedd, även om jag har svårt att tro det med hänsyn till den vaga lagstiftning som har kommit till.
Kerstin Engle (S):
Jag gillar din debattstil, Christer Nylander. Jag gillar att du kan problematisera, att du ser problemen, till skillnad från företrädare vi har hört tidigare för den moderatledda alliansregeringen, som bara slår sig för bröstet om allt som har gjorts. Det är befriande att du kan se klyftorna i samhället, att du ser bristen på jämställdhet.
Du talar dig varm för de goda resultaten av mammor som läser för sina flickor jämfört med pappor som inte läser för sina pojkar. Det fanns tidigare ett projekt som hette "Läs för mej, pappa!". Det är lite synd att ni lade ned det projektet innan ni tog fram något som var bättre. Man måste också utvärdera innan bra saker läggs ned.
Sedan hoppas jag att vi kan hjälpas åt med att följa upp skolbiblioteken så att de verkligen blir som du och din regering har tänkt dig och som vi i oppositionen tycker är bra.
Kerstin Engle (S):
Vi är helt överens om att det behövs många olika projekt och insatser. Det är inte alltid vi riksdagsledamöter vet bäst. Men det är ändå synd att lägga ned något som vi visste fungerade innan det fanns en ersättning. Nu sker stora omdaningar i samhället. Christer Nylander talade själv om den digitala klyftan.
Många har talat om att kommunerna har ansvar för biblioteken. Vi kanske kan hjälpas åt i fråga om en biblioteksstrategi. Den har blivit än mer angelägen, och många är inne på samma linje.
Vi har inte talat om samverkansmodellen i samband med detta betänkande, men det har visat sig att just i samverkansmodellerna har biblioteken hanterats olika och fäst olika stor vikt vid hur biblioteken ska arbeta. Någon har talat om olika driftsformer på biblioteken.
Hur ser Christer Nylander på att ha en gemensam biblioteksstrategi, som sedan olika aktörer ute i kommuner och regioner har att arbeta efter?
Kerstin Engle (S):
Här finns så många saker att fråga om att jag inte tror att det räcker med ett replikskifte, men mina kolleger återkommer. Peter Jutterström säger att Moderaterna inte vill avgiftsbelägga. Ni vill inte förändra bibliotekens organisation.
Det låter bra, men jag blir ändå lite orolig eftersom Moderaternas gruppledare i kulturutskottet har uttalat att det är bra att frivilligorganisationer tar över bibliotek. Jag föreställer mig att det kan bli ganska svårt för frivilligorganisationerna att upprätthålla den kompetens som vi vill att biblioteken ska ha.
Kerstin Engle (S):
Det var mer ett citat från dig. Du sade: Vi moderater vill inte avgiftsbelägga, och vi vill inte göra förändringar i bibliotekens organisation. Det står ju klart och tydligt i den nya lagen att det inte ska vara några avgifter. Det har vi bara tagit för självklart. Men min fråga gäller bibliotekens organisation, där din gruppledare tycker att det är bra att vi får en annan organisation.
Sedan förutsätter du också att det ska finnas bibliotekarier och att det kommer någonting om det i höst. Men propositionen om den nya bibliotekslagen är redan lagd, och där finns ingenting om bibliotekarier. Många av bibliotekariernas fackliga organisationer har varit ute och sagt att det är färre bibliotekarier på biblioteken i dag.
Kerstin Engle (S):
Jag skulle vilja ha ett klarläggande. Jag tyckte att Anna Steele sade någonting om en nationell biblioteksstrategi.
Jag vill bara ha bekräftat att Folkpartiet kommer att verka bland sina regeringskamrater för att vi ska få den strategi som Unesco rekommenderar. Inom Skapande skola har man möjlighet att träffa författare. Det är jättebra.
Problemet är att Skapande skola bara når ungefär hälften av landets elever. Skolorna väljer själva vad de vill göra. Det är inte alla skolor som väljer författarmöten, utan de väljer andra kulturinsatser. Jag undrar om det inte är mycket angeläget att så snabbt som möjligt komma med detta läslyft som det har talats så mycket om.
Vi har under lång tid sett negativa trender när det gäller läsning. I mitt anförande talade jag om Martin Ingvars djupa oro för särskilt pojkars utanförskap när det gäller läsning.
Kerstin Engle (S):
Det är riktigt att Kungliga biblioteket ska utvärdera kommunernas biblioteksplaner. Men de behöver få ett utvidgat uppdrag. En strategi går ut på att göra en bred samhällsanalys och utifrån den formulera mål och sedan sprida kompetens och kunskap. Det är lite mer än det uppdrag som KB har fått. Annars hade vi inte stått här och talat om det.
Men jag hoppas att Folkpartiet hjälper till i den frågan. När det gäller läsningen är det klart att skolorna arbetar med läsningen. Det finns många jätteduktiga pedagoger i skolans verksamhet. Men vi har sett hur skolresultaten internationellt sett har sjunkit i Sverige. Det har faktiskt Folkpartiet ansvar för.
I det ingår läsningen. Har man inte knäckt läskoden är det otroligt svårt att ta till sig andra ämnen och klara matematik och allt vad det är. Jag tycker alltså att det nog behövs ett rejält läslyft. Det handlar också om att skicka med ekonomiska förutsättningar till kommunerna.