Eva-Lena Jansson (S):
Tack, Nyamko Sabuni, för svaret! På regeringens hemsida framgår det av ansvarsfördelningen att det är jämställdhetsministern Nyamko Sabuni som har ansvar för samordningen av regeringens jämställdhetsarbete. Hur denna samordning i praktiken går till framgår däremot inte. Även om statsrådet har försökt ge ett svar blir det i alla fall inte för mig tydligt på vilket sätt denna samordning sker mer än att det finns samordnare på varje departement.
Av regeringens egen analys av statsbudgeten framgår det att män gynnas framför kvinnor av den ekonomiska politiken. Den ekonomiska klyftan mellan kvinnor och män ökar därför. Detta syns särskilt tydligt i gruppen ensamstående föräldrar. En ensamstående pappa har 63 100 kronor mer per år att röra sig med än vad en ensamstående mamma har.
Förändringarna i a-kassan och sjukförsäkringen slår extra hårt mot kvinnor, framför allt eftersom kvinnor ofta är deltidsarbetslösa, nu inte längre kan fyllnadsstämpla och inte heller garanteras ett heltidsjobb. De minskade ersättningarna i sjukförsäkringen drabbar också kvinnor i större utsträckning, eftersom det är fler kvinnor än män som är sjukskrivna.
När kommuners och landstings minskade skatteintäkter inte blir kompenserade av regeringen drabbar också det kvinnor extra hårt, eftersom majoriteten av de anställda i den gemensamma sektorn är just kvinnor. Fler varsel där innebär att fler kvinnor blir arbetslösa. Men också en majoritet av brukarna - framför allt inom äldreomsorgen - som är beroende av välfärdsverksamhet utförd av kvinnor drabbas därmed i dubbel omfattning.
Då blir min fråga till statsrådet som nu påstår att det finns en samordning: På vilket sätt har diskussionen om minskade bidrag till kommuner och landsting analyserats ur ett jämställdhetsperspektiv utifrån att man säger att det pågår en sådan samordning?
Statsminister Fredrik Reinfeldt gav i en debatt svaret till Maria Wetterstrand att kvinnor inte förlorar på regeringens politik därför att de är kvinnor, utan att det är för att de tjänar mindre, jobbar mindre och äger mindre. Per definition har vi en statsminister som vet att hans politik gynnar dem som tjänar mest, jobbar mest och äger mest, det vill säga männen. Då har man gjort en analys av hur politiken kommer att fördela insatserna.
Därmed har man också medvetet missgynnat kvinnor. Då blir min fråga: Borde det inte finnas ett intresse från statsrådet att hela regeringen får utbildning, inte bara tjänstemännen? Det finns en utredning som den förra regeringen tillsatte som heter Plats på scen . Den handlar om hur kvinnor i större utsträckning skulle kunna vara delaktiga i framför allt scenkonsten. Utredningen har presenterats, lagts fram.
Men trots att vi har haft en borgerlig regering under två år som säger sig ta jämställdheten på allvar, har man inte gjort någonting åt den här utredningen. Min fråga till statsrådet blir på vilket sätt man på kulturområdet har implementerat jämställdhetsintegrering, för jag kan inte se att den har fått de konsekvenser som statsrådet pekar på. Det nuvarande handlingsprogrammet omfattar åren 2008-2009, enligt statsrådet.
Det betyder att 2007 inte har omfattats av den här politiken med fokus på propositioner, myndighetsstyrning samt EU-arbete. En motion som jag har lagt fram och som vi har drivit från Socialdemokraternas sida tidigare handlar om sexköpslagen som finns i Sverige. Min fråga är: Kommer statsrådet att aktivt driva den typen av implementering och jobba för att en sådan lag också ska kunna komma i fråga i EU?
Det skulle jag vilja veta.