Thomas Östros (S):
Låt mig börja med att tacka Inger Lundberg för ett väldigt klokt inlägg där hon pekade på en utveckling av matematikdiskussionen som riksdagen skulle må väldigt bra av. Som Axel Darvik säger är matematik ett grundläggande ämne, framför allt när det gäller möjligheterna att förkovra sig på de spännande naturvetenskapliga fälten. Utvecklingen går rasande snabbt. Vi har behov av medborgarkompetens i naturvetenskapliga ämnen för att man ska förstå några av de vägval som vi har framför oss.
Vi har också behov av specialistkompetens för att vi ska kunna vara en ledande forskningsnation inom flera av dessa områden. Då spelar matematik en alldeles avgörande roll. Det är den dörr som öppnas eller som slås igen i ansiktet på oss. Nu har vi chansen att få en samling kring en utveckling av matematikämnet, dess roll och dess status som jag hoppas och tror att vi kommer att få en bred uppslutning kring i riksdagen.
Gunnar Andrén bidrar på ett viktigt sätt, inte minst genom sitt senaste inlägg. Det styrker den intensiva känsla som jag har fått, att många folkpartister känner att det är dags att lämna den enklaste plakatpolitiken. De vill återknyta till Folkpartiets tradition på området och återigen kunna känna lite stolthet över folkpartistisk utbildningspolitik. Den känslan är väl utbredd bland aktiva folkpartister. Jag har stött på den i många sammanhang.
Gör ni detta tror jag att vi kommer att kunna finna varandra igen i en diskussion om hur framtidens skola ska se ut. Det gäller både matematikämnet och en rad andra ämnen. Låt oss börja med grundskolan, eller varför inte med förskolan? Redan i dag finns det väldigt fina exempel på hur man kan introducera matematik på ett lekfullt sätt för de små barnen. Men man ska inte sätta press på dem att de ska uppnå vissa mål, utan man ska stimulera deras utveckling.
Därför har vi mycket medvetet gett Matematikdelegationen i uppdrag att också fundera över förskolans och grundskolans roller. Det handlar om att ha en gemensam skola med höga mål för alla elever. Samtidigt måste man inse att elever är olika. De lär på olika sätt, behöver olika mycket tid på sig och behöver stöd på olika sätt. Vi ska ha en fortsatt individualisering av skolan, men man ska inte åstadkomma det genom att göra det som skrämmer så många föräldrar.
I många debatter har jag stött på frågan: Ska man sortera upp ungarna i nio-tioårsåldern? Hur mår då barn och föräldrar inför en sådan politik? Kan vi inte försöka att utveckla skolans innehåll mot mer av individualisering och samtidigt se värdet av att vi umgås med varandra och arbetar tillsammans? Det borde ske en tuffare kvalitetsutvärdering av skolorna.
Om vi fokuserar på matematikämnet och satsar på mer utvecklingsinsatser och utvärderingsinsatser kan hela vårt skolsystem komma i gång med matematik.
Jag förväntar mig nu att Matematikdelegationen lämnar förslag till hur vi stärker lärarutbildningen på matematikområdet, till hur vi stärker vidareutbildningen som är oerhört viktig, inte minst för grundskollärarna - där behövs det säkert göras insatser - samt till hur vi utvecklar didaktiken och innehållet i matematikundervisningen så att man fångar upp det intresse som finns hos de flesta barn, men som för en del slocknar på vägen. Men vi ska inte sänka kunskapskraven.
Vi kommer alla att behöva matematik i ett modernt samhälle. Vi ska inte sänka kunskapskraven redan i grundskolan och sedan - som ni föreslår - säga till en stor grupp i gymnasieskolan: Ni behöver ingen matematik för ni ska bara ha ett yrke som ni ska leva på. Så tänker inte vi socialdemokrater. Här finns goda möjligheter till att få en kraftsamling. Ambitionen och målet ska vara mycket höga. Sverige ska tillhöra de ledande i världen på matematikområdet.
Det har vi förutsättningar att uppnå om vi också bedriver ett intensivt utvecklingsarbete under de kommande åren.