Per Bolund (MP):
Försiktighetsprincipen har varit en grundbult i miljöpolitiken under årtionden och också självklart i Miljöpartiets arbete. Det är också den principen vi arbetar efter. Det är därför vårt engagemang för att motverka klimatförändringen aldrig kommer att vika, utan vi kommer att fortsätta kämpa för att ta varje steg som behövs för att vi ska kunna minska vår klimatpåverkan. Det går inte att komma ifrån att klimatförändringen, eller den klimatkatastrof som vi är på väg in i, också kommer att ha en dramatisk påverkan på haven.
Vad Staffan Eklöf än säger saknar vi Sverigedemokraternas röst i den frågan. Det ointresse som Sverigedemokraterna under åren har visat för klimatfrågan har varit ödesdiger och har många gånger försvårat arbetet för att minska klimatpåverkan. Sverigedemokraternas melodi har snarare varit en ganska övergripande klimatförnekelse än att faktiskt ta kampen på det allvar som den förtjänar.
Det är viktigt att poängtera att det som Staffan Eklöf efterfrågar har regeringen redan agerat efter, bland annat med försiktighetsprincipen som grundbult, det vill säga att när vi har sett att det har funnits en risk för att arter som är hotade skulle kunna riskera att påverkas negativt av en utbyggnad av vindkraft har regeringen agerat och sagt nej. Till exempel handlar det om tumlare, som Staffan Eklöf pratade om.
Jag är själv utbildad marinbiolog och har ett väldigt stort engagemang för havsmiljön. Man kan säga att det var havsmiljöfrågorna som förde mig in i politiken från början. Självklart kommer jag och den här regeringen alltid att sätta havsmiljöfrågorna i första rummet. Det är också det vi gör.
Det är också bland annat därför som vi så aktivt kämpar för att öka utrymmet för den förnybara energiproduktionen, som är ett måste för att vi ska kunna minska användningen av de fossila bränslena som är ett enormt hot mot hela världens utveckling men, vilket är viktigt att komma ihåg, också utgör ett hot mot haven och de många olika arter som Staffan Eklöf lyfter fram i sin interpellation och sina anföranden.
Jag tycker att det alltid är välkommet med ett engagemang för biologisk mångfald, men någonstans måste politiken också hänga ihop. När det gäller Sverigedemokraterna är det lätt att konstatera att den inte gör det. Staffan Eklöf nämner själv kalhyggen som ett exempel. Var finns Sverigedemokraternas engagemang för ett mer hållbart skogsbruk?
Något sådant har inte kunnat konstateras, vad jag har sett i alla fall, utan tvärtom är man en förkämpe för att fortsätta med skogsbruk som leder till att många skogslevande arter är hotade. När det gäller rovdjursförvaltningen är det samma sak. När det gäller anslag till skydd av värdefull natur, till exempel havsmiljön, är Sverigedemokraterna den kraft i riksdagen som vill göra stora neddragningar, det vill säga man vill skära ned på pengarna som går till att skydda de mest värdefulla land- och havsområdena.
Där har den rödgröna regeringen agerat kraftfullt och fått till en dramatisk förändring. I dagsläget är det 14 procent av havsområdena runt Sverige som är skyddade i form av marina reservat. Jag skulle gärna se att Sverigedemokraternas engagemang fortplantade sig till andra områden än att bara handla om att motverka vindkraft. Till exempel har vi nu kommit överens om att vi ska stoppa bottentrålning i skyddade områden.
Bottentrålning vet vi har en dramatisk effekt på den biologiska mångfalden, och den förstör i många fall för arter och livsmiljöer för arter, till exempel de arter som Staffan Eklöf lyfter fram. Kan vi räkna med Sverigedemokraternas engagemang i den frågan så att vi får ett stöd i att stoppa bottentrålning? Vi vet att det har en dramatisk effekt på den biologiska mångfalden. Jag vågar tyvärr inte räkna med det, för jag kan konstatera att Sverigedemokraternas politik inte hänger ihop.
Man vill inte göra det som krävs för att vi ska skapa en hållbar miljö och nå våra miljömål till lands och till havs.