Ann-Kristine Johansson (S):
Jag tackar för svaret och tycker att det är bra att ministern är tydlig med behovet av regional förvaltning och med att det ska komma en sammanhållen rovdjurspolitik före sommaren. Jag anser, för vargstammens fortsatta utveckling, att det nu behövs att ni tar ett helhetsgrepp på frågan. Hur stor är en livskraftig och hållbar stam? Vad menar vi med gynnsam bevarandestatus, och hur ska en regional förvaltning se ut?
Jag vill redan från början vara tydlig med att jag helt står bakom 2001 års riksdagsbeslut om rovdjurspolitiken och även att vi vill ha en långsiktigt hållbar vargstam i Sverige. Det är glädjande att etappmålet med råge är uppnått. Därför tycker jag att det är dags med någon form av jakt, likt den vi har på björn, när det gäller vargen. Lever man i Värmland är rovdjursfrågan hela tiden närvarande.
Vid alla de besök jag gör på landsbygden kommer frågan upp, och det är tydligt att det är en svår fråga och en balansgång. Ministern pekar på Värmland i svaret och säger att det är viktigt att stammen ökar i sådan takt att människor hinner anpassa sig. Hur tänker ministern där? Jag skulle gärna vilja att han utvecklar det. Vi politiker har att balansera alla olikstående intressen och göra avvägningar.
Grunden för allt är de internationella åtagandena och vårt beslut om rovdjurspolitiken. Därefter behövs avvägningen mellan de boende i rovdjurstäta områden, de som bedriver näringsverksamhet såsom får- och lammproduktion och annan djurproduktion, de som vill kunna röra sig fritt i vår natur och jägarnas intressen. Rovdjuren är en del i en sammansatt helhet, inte minst relationen mellan rovdjur och bytesdjur.
Det är glädjande att ministern är tydlig med att försöka föra dessa intressen närmare varandra, för det behövs en acceptans inför att samexistera med rovdjur. I utredningen Rovdjur och deras förvaltning fördes en diskussion om den sociala fällan som hotar att slå igen om inte frågorna hanteras öppet och i nära samverkan med den berörda befolkningen. Jag tror att det här är otroligt viktigt.
Att negligera problem som upplevs av dem som lever och bor i rovdjurstäta områden gör att acceptansen minskar, och det blir en ökad risk för konflikt. Därför måste vi hantera frågan på ett klokt och välbalanserat sätt. Jag anser det därför viktigt att få till en regional förvaltning nära de människor det berör.
Med detta sagt vill jag ta upp frågan om Värmland med flera län som skulle kunna bli en försöksregion redan nu för att på ett klokt sätt och i nära samverkan med Naturvårdsverket och forskarna börja förvalta stammen genom bland annat jakt. Vargstammen bör förvaltas i lite större områden än i ett enskilt län, för vi har många gränsrevir. Därför behövs större förvaltningsområden.
Vid en regionaliserad förvaltning krävs också tydlighet i hur avvägningen ska gå mellan de nationella målen och de regionala målen och hur förvaltningsplanerna ska se ut. Jag noterar i ministerns svar att Naturvårdsverket när de redovisar sin syn på hur ett ökat regionalt ansvar och lokal delaktighet ska se ut samtidigt ska ge sin syn på möjligheterna till försöksprojekt.
Det är bra, men det brådskar både med att få besked om att man skulle kunna öka den regionala förvaltningen och att Värmland med flera län skulle kunna få starta ett försöksprojekt med en sådan här inriktning. Hur menar ministern att vi ska få en ökad acceptans och legitimitet för rovdjurspolitiken?
Det vore intressant att höra ministern utveckla detta, för jag tror att det är en grundtes i rovdjurspolitiken att vi får en ökad acceptans och legitimitet för våra beslut här i riksdagen.