Andreas Carlgren (C):
Först och främst vill jag klargöra och än en gång konstatera att jag sannerligen värdesätter det utredningsarbete som har gjorts. Utredningen innehåller mycket klokt. Den grundar sig dessutom, vilket är ytterst värdefullt, på en rätt ingående dialog som har förts under utredningsskedet. Det är också en modell för hur arbetet ska formas i de kommande stegen.
Det är fyra huvudprinciper som jag då vill slå fast. Det första gäller att vi ska ha en ökad lokal delaktighet. Jag har gett ett klart besked om att jag vill se ett ökat regionalt ansvar för förvaltningen av rovdjuren. Jag vill att det ska kombineras med nationella riktlinjer, och jag delar uppfattningen att det också bör vara möjligt att kombinera det.
Det andra gäller att jag tycker att det är viktigt att minimera de konfliktfyllda situationerna mellan människa och rovdjur eller tamdjur och rovdjur. Det är sannerligen så, som flera nu har betonat, att människa och tamdjur och rovdjur ska kunna samleva och samexistera. Det kommer att kräva just kunskap och en klok förvaltning.
Det tredje gäller att våra stora rovdjur är en del av vår biologiska mångfald. Därför har vi en skyldighet att värna existensen av de stora rovdjuren i den svenska faunan. Det är både ett nationellt och ett internationellt ansvar. Då blir min fjärde viktiga punkt att detta kräver legitimitet för förvaltningen.
Jag är övertygad om att det är olika intressen som sinsemellan i flera fall är skilda men som likväl är legitima. Därför gäller det att utveckla en förvaltningsform som gör att de olika legitima intressena kan samsas och samleva.
Därför tycker jag att utredningen har fört ett framsynt och kvalificerat resonemang om den adaptiva förvaltningen, om vikten av delaktighet och också när det gäller hur viktigt det är att förena å ena sidan vetenskap med å andra sidan lokal erfarenhet. På alla de punkterna finns det från min sida ingen principiell tvekan.
Låt mig också säga något till mina alliansbröder här - vad jag kan se är det framför allt bröder som har engagerat sig i debatten. Jag må då konstatera att interpellationssvaret representerar hela regeringen. Hela regeringen står naturligtvis bakom interpellationssvaret. Tomas Tobé ställer en fråga om toleransnivåer. Jag är självklart beredd att diskutera det.
Jag tror att det kan vara ett intressant element i att också öka legitimiteten i framtida förvaltning. Men jag tänker naturligtvis avvakta remissynpunkter innan jag tar definitiv ställning. Tomas Tobé tog också upp frågan om att sprida rovdjursbeståndet.
Jag tycker på den punkten att utredningen för ett kvalificerat och intressant resonemang som jag, när jag har sett remissvaren, är intresserad av att gå vidare med. När det gäller Lars-Ivar Ericsons fråga om det nordiska samarbetet kan jag bara konstatera att vi har ett samarbete inom EU. Det har ibland funnits en del olika synsätt mellan Sverige och Norge.
Men jag tycker att utredningens inriktning på också en nordisk förvaltning är intressant, även om jag kan se att det finns problem. När det gäller Åke Sandströms fråga om förberedelsen ska ske interdepartementalt är svaret självklart ja. När det gäller frågan om jag är beredd att ta fram förslagen utan dröjsmål är svaret att det självklart är så, förutsatt att vi får in nödvändiga kompletteringar i ärendet.
Låt mig till sist svara på den fråga som flera har varit inne på, vad jag menar när det gäller det utredningsuppdrag som jag ska ge till Naturvårdsverket. Jag har nu gjort klart att jag ansluter mig till tanken på ett ökat regionalt inflytande. Jag tycker helt enkelt att Naturvårdsverket ska göra nödvändiga preciseringar, som kommer att krävas utöver det som utredaren har föreslagit.