Johan Hultberg (M):
Kära ledamöter, kolleger, åhörare, tv-tittare! Nu ska vi debattera ett motionsbetänkande om vattenvård, ett motionsbetänkande om oerhört angelägna frågor. Hur övergödningen kan minskas och havsmiljön förbättras är exempel på frågeställningar som vi nu har att debattera. Under Alliansens åtta år i regeringsställning tog arbetet med vattenfrågor i allmänhet och med havsmiljöfrågor i synnerhet rejäla kliv framåt.
Låt mig ge några exempel på hur. Genom bildandet av Havs- och vattenmyndigheten skapade vi en samlad myndighet med uppdrag att arbeta för att lösa de vattenrelaterade miljöproblemen och skapa en hållbar förvaltning av hav, sjöar och vattendrag.
Genom reformeringen av EU:s fiskeripolitik, som Sverige och inte minst alliansregeringen och den moderata Europaparlamentarikern Christofer Fjellner drev fram, togs närmast sjumilakliv för arbetet med att skapa ett långsiktigt hållbart fiske.
Genom alliansregeringens kemikalieproposition På väg mot en giftfri miljö togs nya etappmål om bland annat särskilt farliga ämnen, giftfria och resurseffektiva kretslopp och om ökad miljöhänsyn i EU:s läkemedelslagstiftning. Propositionen utgör en samlad strategi för arbetet för en giftfri miljö och innehåller en uppsjö av mål och åtgärder på väg dit.
Genom bildandet av Kosterhavets nationalpark fick Sverige sin första marina nationalpark. Genom strategin om biologisk mångfald som riksdagen antog för ungefär ett år sedan togs bland annat nya etappmål om skydd av marina områden, och en rad särskilt viktiga åtgärder pekades ut i det fortsatta arbetet med biologisk mångfald i havet. I grunden handlar det om att skapa en så god miljöstatus som möjligt för våra hav och vatten.
För det krävs en fortsatt effektiv vattenvårdspolitik. Herr talman! Sedan lång tid tillbaka har de svenska utsläppen av kväve och fosfor till våra omgivande hav minskat, detta tack vare bland annat investeringar i bättre avloppsrening och genom ett målmedvetet arbete från Sveriges jordbrukare för att minska näringsläckaget.
När miljö- och jordbruksutskottet gjorde en utvärdering av havsmiljöpolitiken 2008 konstaterade man att det fanns en stor frustration över avsaknaden av finansiering av konkreta lokala åtgärder. Sedan dess har mycket hänt. Jag vill särskilt lyfta fram Alliansens satsning på lokala vattenvårdsprojekt, så kallade LOVA-projekt.
Sedan införandet av LOVA-stöden 2009 har nu uppskattningsvis ett tusental olika projekt medfinansierats. Det kan till exempel handla om att anlägga våtmarker och inrätta sugtömningsstationer för fritidsbåtar. Det kan handla om strukturkalkning eller om att förbättra tillsynen och genomföra åtgärder för att komma till rätta med problemen med bristfälliga enskilda avlopp.
Gemensamt för LOVA-projekten är att de stöder just lokala projekt, och den utvärdering av LOVA-stöden som miljö- och jordbruksutskottet gjorde så sent som i fjol visade att LOVA fungerar väl och spelar en viktig roll för att hantera lokala övergödningsproblem och bidra till att uppfylla de nationella kraven och målsättningarna.
LOVA stimulerar till ett konkret åtgärdsarbete och till samverkan. Att LOVA-stödet nu har permanentats är bra, och nu är det viktigt, så som vi från Alliansens sida skriver i vår reservation om renare hav, att anslagen till LOVA ligger kvar på en hög nivå. Vad vi också lyfter fram i den reservationen är behovet av internationellt samarbete när det gäller havs- och vattenpolitiken i stort och när det gäller Östersjön i synnerhet.
Östersjön är ju ingen svensk insjö utan ett gemensamt innanhav som vi delar med åtta andra länder. Då krävs det samarbete och en politik som bygger på insikten om att Sverige inte ensamt kan lösa de utmaningar vi står inför. Vi måste få alla länder runt Östersjön att bidra och att ta ansvar. I arbetet för att minska övergödningen är jordbruket en central aktör.
Det svenska jordbrukets arbete för att minska näringsläckaget har varit mycket framgångsrikt. OECD konstaterar i sin utvärderingsrapport om den svenska miljöpolitiken att vårt kväveöverskott per hektar jordbruksmark är avsevärt mycket lägre än i övriga Östersjöländer. Vi är dock långt ifrån klara.
Sverige och de svenska jordbrukarna behöver fortsätta sitt målmedvetna arbete för att minska näringsläckaget genom att implementera ny teknik och ny kunskap och genomföra beprövade, effektiva åtgärder såsom strukturkalkning och anläggning av skyddszoner och våtmarker. Vad som samtidigt är viktigt är att vi i Sverige inte för en politik som exporterar vår negativa miljöpåverkan till andra länder.
Det, herr talman, är jag rädd för skulle bli konsekvensen om regeringen går vidare med sitt förslag om en straffskatt på det svenska jordbruket i form av en återinförd handelsgödselskatt. En handelsgödselskatt skulle ytterligare försämra svenskt jordbruks konkurrenskraft med risk för att svenskt jordbruk, som ligger i miljö- och klimatmässig framkant, slås ut och att produktionen i stället flyttar till andra länder runt Östersjön.
Det vore ingen vinst för Östersjön, snarare tvärtom. För miljöns- och klimatets skull ska vi utveckla, inte avveckla, det svenska jordbruket. Herr talman! I stället för att exportera våra miljöproblem ska vi exportera kunskap och goda erfarenheter. Regeringen måste fortsätta verka för att Sveriges goda erfarenheter från till exempel projektet Greppa näringen kommer alla våra vänner kring Östersjön till del.
För jordbrukets arbete med att minska näringsläckaget är stöden i landsbygdsprogrammet mycket betydelsefulla. Jag vill därför återigen uppmana regeringen att skyndsamt driva på för att det svenska landsbygdsprogrammet ska godkännas av EU-kommissionen. Det är viktigt för Sveriges jordbrukare liksom för vattenvården. Herr talman!
Efter denna debatt om vattenvård följer debatter om två andra betänkanden från miljö- och jordbruksutskottet, ett om kemikaliepolitiken och ett om avfall och kretslopp. Det är frågor som jag delvis redan berört och som är viktiga för vattenvården och för vattenmiljön. I avfallsbetänkandet lyfter utskottet fram, på Alliansens initiativ, att Sverige måste vara pådrivande för att minska nedskräpningen av haven.
Problemet med marint skräp är stort, växande och allvarligt. Det är ett problem som måste tas på större allvar. När det gäller kemikaliepolitiken nämnde jag tidigare Alliansens strategi för en giftfri miljö som central i arbetet för att säkerställa hav och vatten utan gifter.
Vatten är vårt viktigaste livsmedel, och därför är det fundamentalt att säkerställa att grundvatten och dricksvatten inte förorenas. Den av alliansregeringen tillsatta Dricksvattenutredningen är viktig för att säkra en tydlig ansvarsfördelning och en säker framtida dricksvattenförsörjning. Herr talman! Resterna av vad vi äter och dricker ska ju så småningom renas.
Ett växande problem är rester av läkemedel i avloppsvattnet. Halterna av läkemedelsrester i avloppsvattnet har ökat kraftigt, och våra reningsverk är helt enkelt inte byggda för att klara av att hantera denna typ av föroreningar. Det innebär dessvärre att många läkemedelssubstanser hamnar i miljön. Det är allvarligt, och för att möta problemet satsade alliansregeringen på pilotprojekt för avancerad avloppsrening.
Arbetet med att utrusta landets reningsverk med mer avancerade reningsmetoder måste fortsätta, vilket Alliansen lyfter fram i reservation 4 som jag härmed också yrkar bifall till. Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att arbetet med vattenvård är viktigt inte bara för miljön som sådan utan att det dessutom är långsiktigt lönsamt om vi investerar i effektiva åtgärder. Om detta blev alla påminda som läste gårdagens DN Debatt.
Gårdagens DN Debatt handlade om den undersökning som Zennström Philanthropies har gjort tillsammans med The Boston Consulting Group om hur miljö och ekonomisk tillväxt runt Östersjön hänger ihop. Artikelförfattarna argumenterade för lokala miljöåtgärder i Östersjön utifrån ett ekonomiskt perspektiv.
Det var ett välkommet debattinlägg, för det är viktigt att vi i större utsträckning ser miljöåtgärder och investeringar som nödvändiga för att skapa tillväxt och välståndsökning.