Staffan Danielsson (C):
Jag instämmer i vad Karin Enström sade i sitt anförande. I den bästa av världar skulle det givetvis inte behövas vare sig underrättelseinhämtning eller signalspaning mot yttre hot och utländska förhållanden. Det skulle ju heller inte behövas något försvar eller några vapen. Tyvärr är vi inte där än. Ett litet land som står militärt alliansfritt behöver ett eget försvar, ett utvecklat samarbete med andra länder och en egen underrättelseinhämtning.
Sverige deltar alltmer i internationella fredsbevarande insatser med upp till flera tusen soldater i tjänst eller i full beredskap. Fruktansvärda terrordåd sker otäckt regelbundet på olika håll i världen och här i Europa, och ibland kan terrorister frestas att etablera sig och göra planer, med mera, även i lugnare länder. I dag handlar säkerhetspolitik om att ha förmåga att möta ett brett spektrum av allvarliga hot och påfrestningar mot samhället.
Hoten är ofta gränsöverskridande och icke-militära. För att trygga Sveriges beredskap bedrivs försvarsunderrättelseverksamhet på olika sätt, en viktig del är genom signalspaning. Den förändrade hotbilden har sedan 1990-talet föranlett olika utredningsförslag om en breddning av verksamheten, att den regleras bättre än i dag och utsträcks till att utöver eterburna signaler även omfatta signaler i tråd.
Sådan verksamhet innebär självfallet allvarliga intrång i den enskildes integritet, och det är mycket viktigt att detta begränsas så långt det är möjligt på olika sätt. Den personliga integriteten, som en mänsklig rättighet, är något Centerpartiet verkligen värnar. Resan och analysen för detta betänkande har varit lång. Många integritetsskyddande åtgärder har vi under vintern och våren också arbetat in i betänkandet.
Det är självklart att ett allvarligt ingrepp i den personliga integriteten och den grundlagsskyddade rätten till förtroligt meddelande som det här är frågan om kräver grundlig beredning och en proportionalitetsbedömning. Det är något som Integritetsskyddskommittén i sitt delbetänkande noga har påpekat. Det förslag som vi i dag har på bordet är väl genomtänkt och också, likt 2 kap.
12 § regeringsformen, godtagbart i ett demokratiskt samhälle, vilket både Lagrådet och konstitutionsutskottet har ställt sig bakom.
För att kunna förstå varför riksdagen i dag, trots stor samsyn mellan de borgerliga partierna och Socialdemokraterna i själva sakfrågan ändå kan komma att besluta att frågan bordläggs och skjuts upp ytterligare ett år, behöver frågans hantering sedan den initierades för ca tio år sedan redovisas. Det tänker jag göra.
Redan på 1990-talet föreslog den statliga Underrättelsekommittén att försvarsunderrättelseverksamheten skulle breddas till att kartlägga även andra allvarliga yttre hot än de rent militära. Så inträffade det fruktansvärda terrordådet i New York den 11 september 2001.
Den socialdemokratiska regeringen tillsatte den så kallade 11 september-utredningen för att förbättra vår beredskap att förhindra och bekämpa omfattande terroristattentat och andra liknande extraordinära händelser. Den lade fram sina förslag 2003. De skickades också ut på remiss till ca 80 remissinstanser.
Regeringen lade dock inte fram någon proposition utan i stället utarbetades promemorian En anpassad försvarsunderrättelsetjänst inom Regeringskansliet . Den var klar 2005. Promemorian föreslog bland annat att mandatet för försvarsunderrättelseverksamheten skulle ändras från "yttre militära hot" till "yttre hot" och att signalspaning skulle få ske även i tråd.
Departementspromemorian remitterades till drygt 60 remissinstanser. År 2006 - förra året - hade det gått cirka tio år sedan Underrättelsekommittén hade börjat arbeta, och fem år sedan den 11 september 2001. Terrorhoten i världen är skarpa och tusentals svenska soldater kommer att tjänstgöra i olika fredsbevarande insatser i världen.
Den socialdemokratiska regeringen tar nu kontakt med den borgerliga oppositionen för att förankra en kommande proposition. Sverige har ju en god tradition av brett förankrade beslut just inom försvarsfrågorna, vilket självklart är av stort värde och en styrka. Även vad gäller de mycket viktiga integritetsfrågorna är bred samsyn något mycket angeläget.
Tiden går och valet närmar sig, men den socialdemokratiska regeringen lägger ingen proposition. Regeringen är i praktiken - har det med all tydlighet visat sig - handlingsförlamad av stora motsättningar mellan olika myndigheter vilka har spritt sig till olika departement och ytterst till olika statsråd. Så ingenting händer.
Alliansregeringen tillträder och arbetar fram en proposition utifrån det material som genom åren tagits fram kompletterat med ytterligare analyser. Kontakt tas också med den socialdemokratiska oppositionen.
Regeringen lägger stor vikt vid integritetsfrågorna och tillför flera olika åtgärder för att stärka integritetsskyddet, till exempel genom inrättandet av ett integritetsskyddsråd och en tillstånds- och kontrollmyndighet med flera domare i de två enheterna. Från Centerpartiets sida har vi aktivt drivit att integritetsskyddet förstärks i bland annat de här avseendena.
Socialdemokraternas företrädare i försvars- respektive justitieutskottet lämnar motstridiga kommentarer när propositionen i mars läggs på riksdagens bord, dels att det här är viktiga frågor för landet och att vi konstruktivt ska studera förslaget, dels att förslaget kränker integriteten och att propositionen därför kommer att avslås eller bordläggas.
Oenigheten från regeringstiden består alltså fortfarande med all önskvärd tydlighet inom Socialdemokraterna. Justitieutskottets ordförande talar i samband med att propositionen bordläggs i kammaren och anmäler att han och Ulrika Messing kommer att rekommendera Socialdemokraternas riksdagsgrupp att säga nej till propositionen, trots att den varit känd endast i några dagar och är omfattande.
Thomas Bodström gör i debatten bland annat följande två mycket anmärkningsvärda uttalanden: Har ni någonsin hört talas om ett liknande lagförslag där man fullkomligt har struntat i att göra en utredning i förväg? Hade det inte varit lämpligt att börja med en utredning, till exempel en parlamentarisk utredning, för att sedan vidta dessa förändringar?
Med dessa uttalanden inkompetensförklarar och underkänner den förre justitieministern i s-regeringen totalt sin egen regerings beredning av frågan fram till 2006, där han själv var i hög grad delaktig. Eller syftade inte s-regeringens beredning av frågan till att lägga fram någon proposition?
Efter en tid presenterar Socialdemokraterna ändå ett antal förslag för att kunna stödja propositionen. Vi från alliansen, och även försvarsminister Odenberg, har förklarat att vi ska studera ytterligare förslag med öppna ögon. Vi arbetar fram ett första utskottsbetänkande där vi försöker tillmötesgå en hel del av dessa.
Socialdemokraterna återkommer onsdagen den 24 maj med sina ytterligare ändringsförslag, bland annat att det bör utredas om domstol kan pröva sådan signalspaning som riktas mot enskilda personer. Vid ett samtal mellan försvarsminister Odenberg och Socialdemokraternas gruppledare Britt Bohlin på onsdagskvällen meddelar Odenberg för alliansens räkning att man i princip accepterar Socialdemokraternas betänkandeförslag. Nästa dag kl.
14.30 kallar plötsligt Socialdemokraterna till presskonferens och Thomas Bodström meddelar att regeringen har avbrutit förhandlingarna och att man har sagt blankt nej till domstolsprövning. Detta är helt enkelt inte sant, verkligheten är precis den motsatta, och jag är fortfarande tagen efter uttalandet. Politik ska bedrivas, tycker jag, med blanka vapen.
Trots att alliansen och Socialdemokraterna står mycket nära varandra i den här viktiga försvarspolitiska frågan, verkar de spänningar mellan olika falanger som handlingsförlamade den socialdemokratiska regeringen bestå än i dag med resultat att frågan efter fem-tio års utredande nu skjuts ytterligare ett år framåt. Jag beklagar verkligen detta.
Jag tycker att Socialdemokraterna bär ett tungt ansvar för hela den här frågans sega hantering både under s-regeringens alla år och nu i riksdagen. Ni har självfallet er fulla rätt att aktivt eller indirekt medverka till att frågan bordläggs, men vad är poängen med detta om vi egentligen är överens och det här behöver regleras?
Jag vill avslutningsvis lyfta fram några av de förbättringar som alliansregeringen och utskottet har gjort framför allt ur integritetssynpunkt sedan i vintras. Vi har även lyssnat på er socialdemokrater och tillgodosett det mesta.
Försvarsunderrättelseverksamhet ska kartlägga yttre hot mot landets säkerhet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik samt får endast avse utländska förhållanden och trafik som korsar Sveriges gräns. En förutsättning är också - som justitieutskottet har framhållit - att hotet måste vara av så allvarlig art att det kan anses riktat mot rikets säkerhet eller samhällsviktiga strukturer.
Utskottet tar i sitt betänkande in den uppräkning som preciserar mot vad signalspaningen ska kunna bedrivas: militära hot, internationell terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet som hotar väsentliga nationella intressen, spridning av massförstörelsevapen och kvalificerade hot mot den tekniska infrastrukturen.
Tillstånd och kontroll av verksamheten ska göras av en fristående myndighet och av varandra oberoende enheter där två domare och ledamöter föreslagna av riksdagens partigrupper ingår i varje enhet. Utskottet föreslår att regeringen en gång om året ur ett integritetsskyddsperspektiv ska redovisa den granskning som har skett enligt lagen om signalspaning. Ett särskilt integritetsskyddsråd inrättas.
Centerpartiets förslag att inrätta en kontrollstation finns glädjande nog med i betänkandet. Regeringen ska år 2011 lämna en redovisning till riksdagen om hur lagen fungerar ur ett integritetsskyddsperspektiv.
Detta tillsammans med att utskottet liksom justitie- och konstitutionsutskottet öppnar för att det i framtiden kan behövas ytterligare säkerhets- och kontrollmekanismer för att förstärka skyddet för enskilda personer gör att regeringen har fullt mandat och uppdras att särskilt följa den nya lagen och vid behov återkomma med ytterligare förslag.
Även integritetsskyddsutredningens då remissberedda slutsatser kommer självfallet att väga tungt vid regeringens - och senare riksdagens - bedömningar vid kontrollstationen. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande.