Fredrik Malm (L):
Sverige har under de senaste elva åren deltagit i den internationella säkerhetsstyrkan ISAF i Afghanistan. Vi har tagit ansvar. Vi har visat solidaritet med ett folk och ett land som alltför länge har plågats av krig och instabilitet. Det har varit och är ett viktigt uppdrag.
Internationell militär närvaro i Afghanistan har varit nödvändig för att trygga såväl svenska som internationella bistånds- och utvecklingsinsatser. Säkerhet uppnås och byggs i samverkan med andra. Det är därför viktigt att Sverige ställer upp internationellt och fortsätter att verka i samarbete med Nato inom ramen för partnerskapsprogrammet. Globaliseringen ställer nya krav.
I dag kan geografiskt avlägsna hot vara lika påtagliga som hot på nära håll. Terrorism, organiserad brottslighet, spridning av små och lätta vapen, spridning av massförstörelsevapen och så vidare hotar internationell säkerhet och därmed även vår säkerhet i Sverige. Insatsen i Afghanistan bör därför ses ur ett vidare perspektiv.
Utveckling kräver säkerhet, men säkerhet kräver också utveckling. När det svenska militära deltagandet nu börjar lida mot sitt slut är det av yttersta vikt att tillbakadragandet och överlämningen av säkerhetsansvaret sker på ett ansvarsfullt och välstrukturerat sätt. Förändringar och reduceringar bör föregås av konsultationer med Nato och övriga partner.
Skulle säkerhetsläget försämras är det viktigt att vi har möjlighet att tillfälligt förstärka de militära insatser som Sverige genomför, till exempel evakueringsinsatser. Herr talman! Om omvärlden drar sig ur Afghanistan i förtid - Vänsterpartiet vill ju, så att säga, att alla västerlänningar ska åka hem och låsa dörren - skulle kvinnor utsättas för det djupaste förtryck igen. Jag tror att det skulle gå snabbt. Landet skulle återigen kunna bli en bas för internationell terrorism.
Ingen betvivlar det faktum att det krävs en civil återuppbyggnad och en ekonomisk utveckling i Afghanistan. Men inget av detta är möjligt utan beskydd av säkerhetsstyrkor, så länge de afghanska säkerhetsstyrkorna inte har den kapaciteten. På samma sätt som det i den här kammaren finns ett brett stöd för det svenska deltagandet i Afghanistan finns det även internationellt ett brett stöd för den insatsen.
Insatsen, som delas av 50 truppbidragande länder, varav 22 inte är Natomedlemmar, har utifrån resolutioner från Förenta nationernas säkerhetsråd ett tydligt folkrättsligt mandat. I mars i år övergick den samlade svenska insatsen i norra Afghanistan till civil ledning. De civila insatserna får en alltmer framträdande roll i takt med att det svenska militära bidraget minskar.
Den övergripande civila ledningen är en viktig politisk signal till afghanerna om att säkerhetsansvaret nu gradvis övergår till dem och att Sveriges fortsatta närvaro inriktas på att stödja denna övergång med främst civila medel. Det militära förbandets uppgifter syftar framför allt till att stödja uppbyggnaden av de afghanska säkerhetsstrukturernas förmåga, och före utgången av 2014 ska de afghanska säkerhetsstyrkorna ta fullt ansvar för säkerheten i landet.
Tyngdpunkten i den militära insatsen fortsätter därmed att förskjutas till stödjande och utbildande. Övergången till civil ledning är av stor betydelse för att signalera att Sveriges samlade insatser successivt får en starkare betoning på civila insatser. Herr talman!
Sedan talibanregimen störtades 2001 - eller sveptes bort, kan man väl säga, med bombmattor och Norra alliansens marktrupper - har förbättringar skett, särskilt på områdena hälsovård och utbildning. Före 2001 hade endast 9 procent av afghanerna tillgång till någon form av sjukvård. I dag uppskattas den siffran till omkring 50 procent av befolkningen.
Spädbarnsdödligheten har minskat, och nästan sju miljoner barn är i dag inskrivna i grundskolan. Av dessa är ca 30 procent flickor. Före 2001 gick färre än en miljon barn i skolan, och ytterst få flickor kunde få ordinarie undervisning. I dag tar kvinnorna mer plats i det offentliga rummet. Medieutbudet har ökat rejält.
Trots dessa förbättringar vet vi givetvis att enorma utmaningar alltjämt kvarstår. Korruptionen är omfattande. Det är ett stort hinder för utveckling. President Karzai har ett mycket omfattande arbete framför sig på detta område. Den illegala narkotikahanteringen är ett annat stort problem, liksom de stora bristerna i rättssystemet.
Utbredd fattigdom, arbetslöshet, kriminalitet samt upplevd osäkerhet hos stora delar av befolkningen ger fortsatt näring åt det väpnade motståndet. Det finns också en oro hos befolkningen i Afghanistan för vad talibanerna kommer att göra när de utländska styrkorna drar sig tillbaka, vilket vi måste vara medvetna om.
För att åstadkomma en förändring för en långsiktig positiv och stabil säkerhetsutveckling krävs ett fortsatt och förstärkt fokus på ett förbättrat samhällsstyre, en starkare rättsstat, jämställdhet och en socioekonomisk utveckling som kommer hela befolkningen till godo. Det skulle också motverka grogrunden för rekrytering till och stödet för talibanmilisen.
Det afghanska ägandet tillsammans med det internationella samfundets långsiktiga stöd för dessa processer är avgörande. Här ska vi vara medvetna om att det finns en viss, så att säga, komplikation med tanke på den utbredda korruptionen i landet samtidigt som vi vill se ett tydligt afghanskt ägande när det handlar om biståndsinsatserna. Det ska medges att detta inte är lätt. Men det betyder å andra sidan inte att vi kan vända Afghanistan ryggen. Herr talman!
Det internationella engagemanget i Afghanistan är långsiktigt och syftar till att möjliggöra stabilisering och utveckling av landet i demokratiska former. Det är av stor vikt att det internationella samfundet, inklusive Sverige, fortsatt stöder och bistår den afghanska regeringen i dess strävan efter ett stabilt och säkert samhälle. Säkerhetsläget i Afghanistan måste vidare betraktas ur ett regionalt perspektiv.
En negativ utveckling i landet får konsekvenser för säkerheten i regionen och även globalt. Europeiska unionens engagemang i Afghanistan är också långsiktigt. Förra året uppgick stödet från kommissionen till 200 miljoner euro. Totalt från Europeiska unionen och medlemsländerna uppgick stödet till ca 1 miljard euro förra året.
Europeiska unionen genomför sedan 2007 också en polisinsats i Afghanistan, där tyngdpunkten ligger på stöd till reformeringen och återuppbyggnaden av den afghanska polisen. På svenskt initiativ har också förhandlingar inletts angående ett långsiktigt och bindande samarbetsavtal mellan EU och Afghanistan, ett avtal som bekräftar EU:s långsiktiga engagemang. Herr talman! Förutom att omvärlden och världssamfundet har ett långsiktigt engagemang och att Europeiska unionen har det har givetvis också Sverige det.
I samband med givarkonferensen i Tokyo i juli i år gjorde Sverige ett omfattande åtagande för perioden efter 2014. I den tioåriga bistånds- och utvecklingsstrategin för perioden 2015-2024 kommer Sverige, precis som tidigare nämndes av Urban Ahlin från Socialdemokraterna, att bidra med över 8 miljarder kronor i bistånd till Afghanistan, vilket är viktigt.
Sverige kommer därutöver inom ramen för arbetet i Förenta nationerna och i Europeiska unionen samt som partner till Nato att fortsätta att vara aktivt och engagerat för fred och försoning, för utveckling och stabilitet och inte minst för ökad respekt för grundläggande mänskliga fri- och rättigheter i Afghanistan och i den vidare regionen. Herr talman! Fler barn, framför allt flickor, går i skolan, och tillgången till sjukvård ökar.
Samtidigt får vi inte blunda för de enorma utmaningar som alltjämt kvarstår för Afghanistan. Ytterst är det också anledningen till att vi är där nu.