KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pia Nilsson (S):
Ja, Elisabeth Svantesson, Sveriges arbetsmarknadsminister, man kan alltid fundera över statistik och siffror. Den siffra jag nämnde, 70 000, är de som har varit arbetslösa i mer än två år. Den siffra du nämner är de som har varit arbetslösa i mer än 27 veckor.
Men de som har varit arbetslösa i över två år är 70 000 personer av kött av blod som vaknar upp varje morgon utan att ha ett jobb att gå till. Det är ju helt oacceptabelt. Det har varit kris, absolut - jag delar verkligen den bild som arbetsmarknadsministern försöker förmedla. Men den krisen har ju inte varit bara i Sverige, utan den krisen är världsomfattande.
Men det är många länder som har klarat sysselsättningen betydligt bättre än vad Sverige har gjort; det är inte tu tal om den saken. Till de länderna hör förvisso inte Spanien, Grekland eller Irland men väl de länder som vi konkurrerar med, till exempel Tyskland, Österrike och Danmark.
Vi kan fundera över vem som har rätt och fel när det gäller statistik och siffror, men det är relativt ointressant så länge regeringen inte levererar och så länge åtgärder inte vidtas för att dessa 70 000 personer ändå ska kunna få någon form av sysselsättning. Vilka verktyg har Elisabeth Svantesson i sin låda? Jag har inte hört om något mer än jobbskatteavdragen.
Det är märkligt att det inte har haft någon som helst effekt på långtidsarbetslösheten. Det är snarare tvärtom. Här försöker borgerligheten tala om att drivkraften till att ta jobb måste öka. Då skulle man ju kunna tänka sig att drivkraften bland de långtidsarbetslösa skulle omfattas av det, men det har inte märkts. Alltså är det något annat som är fel.
Det kan mycket väl vara så att merparten av de långtidsarbetslösa saknar kunskap och kompetens för att ta de jobb som finns i dag - det handlar om 80 000 jobb enligt riksdagens utredningstjänst. Det kan också vara så att man behöver utbilda sig för att kunna ta kommande jobb, framtidens jobb, så att man kan producera nya produkter och nya tjänster. Tycker Elisabeth Svantesson att matchningen är tillfredsställande i Sverige i dag?
Fungerar den som det är tänkt? Jag tycker inte i det. Vart femte rekryteringsförsök i näringslivet misslyckas just på grund av att man saknar kompetens. Detta är helt oacceptabelt! Det finns 80 000 lågt hängande frukter, om man nu får uttrycka sig så målande, som man skulle kunna plocka relativt snabbt om bättre och mer anpassade insatser sattes in.
Men det finns ju inte tillstymmelse till det i det svar jag har fått eller i de åtgärder som regeringen har vidtagit så här långt. Det enda man talar om är jobbskatteavdraget, punkt, förutom det glädjande i svaret om 1 000 nya platser inom Samhall. Det välkomnar jag och tycker är bra, men vad finns det i övrigt för de 70 000 svenskar som inte har något att göra?
Vad finns det för de 6 000 i mitt län som är långtidsarbetslösa och som har varit det i över två år? Det är helt oacceptabelt. Hur många fler jobb kan vi räkna med att de långtidsarbetslösa kan få genom ett femte jobbskatteavdrag?
Pia Nilsson (S):
Vi kan konstatera: På åtgärdsfronten intet nytt. Det finns inga förslag för att råda bot på långtidsarbetslösheten. Det är 70 000 personer som har varit arbetslösa i mer än två år. Här står arbetsmarknadsministern och menar på att vi har en arbetsfientlig politik som inte skapar några nya jobb.
Hur kan man stå och säga det när man som arbetsmarknadsminister inte gör någonting åt det faktum som råder i dag? Det är regeringens och Elisabeth Svantessons ansvar att faktiskt se de här 70 000 personerna och de 6 000 som finns i mitt län, som har varit arbetslösa i mer än två år. Ni sänker trösklar, påstår Elisabeth Svantesson. Men det hjälper uppenbarligen inte. Det är någonting annat som måste in.
Det finns, enligt riksdagens utredningstjänst, 80 000 jobb att fånga relativt snabbt. Och det handlar inte bara om hjärnkirurger eller ingenjörer. Det handlar faktiskt också om lastbilsmekaniker och kockar. Det här måste åtgärdas i form av utbildningsinsatser. Jag är förvånad över att Elisabeth Svantesson inte använder sig av det. Det borde faktiskt ligga i regeringens intresse.
Det är ett slöseri att 70 000 människor ska vakna upp varje morgon till ännu en dag av arbetslöshet. Man har rätt att få framtidshopp, och då behöver vi göra olika typer av insatser, självklart. Men det är framför allt en helt annan inriktning på jobbpolitiken som behövs. Den har jag efterlyst. Det kommer liksom ingenting. Det är inga konkreta åtgärder från arbetsmarknadsministern.
Det är ingenting om hur man tänker komma till rätta med att merparten av de långtidsarbetslösa saknar gymnasiekompetens. Det är ingenting om att regeringen drar ned på antalet högskoleplatser, som också skulle kunna hjälpa till. Det finns mycket att göra, men då krävs det en ny regering.
Pia Nilsson (S):
Anders Borg glider skickligt undan den fråga jag ställt, nämligen om finansministern verkligen har kontroll över de 50 riktade skattemiljarderna, i det här fallet statsbidrag. Anders Borg försöker prata om hur effektiva vi är i Sverige. Internationellt sett står vi oss väldigt bra, tror han. Anders Borg vet inte.
Det visar med all tydlighet utvärderingarna av de riktade statsbidragen. De är väldigt svåra att fånga. Sedan kan man alltid diskutera mer existentiellt eller filosofiskt kring måluppfyllelse och om det ska vara generella eller riktade statsbidrag. Det finns för- och nackdelar med bägge delar. Men det var inte riktigt det den här debatten skulle handla om. Den fråga jag ställde var: Har Anders Borg kontroll?
Jag tror inte att Anders Borg har kontroll. I så fall skulle han ha sagt det lite tydligare och uttryckt sig på ett annat sätt. I stället delas de här miljarderna ut i tron att de nog är effektiva. Det läsa-skriva-räkna-projekt som jag nämnde i mitt första inlägg visar med all tydlighet att det inte fungerar som det är tänkt. Däremot är kömiljarden ett positivt exempel.
Där har det visat sig att styrningen är tydlig och effekterna relativt positiva, trots att skillnaderna i landet är stora. Kömiljarden ska stimulera arbetet med att korta ned väntetiderna och förstärka vårdgarantin. Det kan leda till vissa undanträngningsproblem, har det visat sig, men i det stora hela fungerar det ändå bra.
Däremot är det lite anmärkningsvärt att Sveriges Kommuner och Landsting menar att det brister i samordningen mellan olika bidragssystem. Andra myndigheter hävdar också att det förekommer att bidragssystemen överlappar varandra och att åtgärder och insatser ibland ersätts dubbelt, från olika bidragssystem. Det kan väl ändå inte vara meningen, Anders Borg?
I finansutskottet har vi vid ett flertal tillfällen påtalat vikten av en tydligare redovisning av utvärderingen av de riktade statsbidragen och att arbetet med att utveckla lämpliga metoder måste påskyndas. Men vi har inte sett någon sådan redovisning ännu.
Statskontoret, som är kritiskt till bristen på utvärdering, har sagt att det ofta är oklart för vem och i vilket syfte utvärderingarna genomförs. Regeringen gör ofta ganska allmänt hållna beställningar, men mer exakt vad som ska utvärderas och vilka effekter som ska belysas framgår ofta inte.
Myndigheten tar allra pliktskyldigast fram rapporter, men sedan är det oklart vem som förutsätts dra slutsatser och vem som har ansvar för att eventuellt ompröva bidragets syfte. Vem eller vilka anser Anders Borg bär huvudansvaret för att dra slutsatser av de utvärderingar som görs? Vem ansvarar för de brister som finns i de riktade statsbidragen?
Jag menar, fru talman, att det måste vara Anders Borgs ansvar. 50 miljarder varje år är till och med lite mer än vad försvaret får i årliga anslag. Lika självklart som det är att kräva kontroll av försvarets 47 miljarder måste det vara att kräva samma kontroll av de 50 riktade statsbidragsmiljarderna, Anders Borg. Detta är oerhört väsentligt.
Det är skattebetalarnas pengar det handlar om.
Pia Nilsson (S):
Om det fungerar så väldigt bra som finansministern hävdar, varför är då Statskontoret väldigt kritiskt? Varför slår myndigheterna larm om överlappande statsbidrag som man inte har någon större kontroll över? Varför kräver vi i finansutskottet tydligare redovisning av utvärdering och framtagande av utvärderingsmetoder, vilket verkar vara det stora bekymret i dag?
Har du verkligen kontroll, Anders Borg, över de 50 miljarderna? Du försöker avfärda min fråga genom att hävda att vi står oss väldigt bra internationellt sett. Det gör vi sannolikt. Men det var inte vad frågan gällde. Frågan gäller: Har du kontroll över de 50 riktade statsmiljarderna? Svenska folket har rätt att få veta om de pengarna går till avsedda mål och framför allt om de har effekt.
När det gäller projektet i grundskolan läsa, skriva, räkna, som jag nämnde, har man inte ens ställt frågan om det har förbättrat elevernas resultat. Tycker inte Anders Borg att det är något märkligt? Eller ska vi bara förutsätta att de miljarderna gör nytta trots att man inte kan utvärdera? Så kan det inte fungera. Det är högst oansvarigt.
Statskontorets senaste översyn visar att elva utvärderingar inte ens kan säga om målen har nåtts och om det fått avsedd effekt. Anders Borg borde fundera över om inte det är något som man borde åtgärda snarare än att hävda att allting är så bra. Så talar en person som kanske inte har kontroll över vart pengarna de facto tar vägen.
Vem bär huvudansvaret, Anders Borg, för att skattemiljarderna verkligen träffar rätt? Det gör Anders Borg, Sveriges finansminister. Fru talman! Den här debatten har visat att kontrollen inte finns där. I mer svepande ordalag försöker Anders Borg avsäga sig i varje fall det här ansvaret. Sedan får vi se vad som händer med ministerposten.
Pia Nilsson (S):
Tack, ministern, för svaret! Antalet unga arbetslösa har blivit allt större för varje år som Anders Borg varit finansminister. Var fjärde ung under 25 år saknar i dag jobb. Vi har till och med fått erbjudande om bidrag från EU för att göra något åt den höga ungdomsarbetslösheten eftersom regeringen inte förmår klara den uppgiften. Det borde mana till eftertanke, men icke.
I stället för att vrida kompassen i en helt annan riktning fortsätter regeringen i samma ineffektiva skattesänkarspår, vilket inte har skapat jobb åt unga. Den här gången har Anders Borg bestämt att arbetsgivaravgifterna ska sänkas ännu mer för alla under 23 år.
Regeringen avfärdar bryskt de myndigheter, de fackförbund och alla de andra instanser som med fakta och evidensbaserade argument avråder regeringen från att satsa ytterligare miljardbelopp på någonting som visat sig vara så ineffektivt. Regeringen har inte stöd ens från sina egna myndigheter.
De har nämligen insett att det inte är samhällsekonomiskt försvarbart att låta närmare 20 skattemiljarder gå till anställningar som redan ägt rum eller till anställningar som ändå skulle ha blivit av. Men Anders Borg framhärdar och när någon sorts dröm om att bara man sänker arbetsgivaravgiften ännu lite till kommer det att regna manna från himlen i form av fler ungdomsanställningar. Men så ser inte verkligheten ut, herr finansminister.
En rapport från fackförbundet Handels visar att sänkta arbetsgivaravgifter inte alls har ökat andelen unga inom parti- och detaljhandeln. Tvärtom har andelen unga minskat under de år som gått sedan reformen genomfördes. Orsaken menar Handels är bristen på högre kompetens, någonting som krävs i dag. Herr talman! Det är något motsägelsefullt i Anders Borgs berättelse.
Ena stunden påstår ministern att ungdomsarbetslösheten i Sverige inte är något större problem eftersom nära hälften av de unga är heltidsstuderande och bara söker extrajobb vid sidan om. I nästa stund däremot tycks ministern vara djupt oroad över att så många i gruppen 15-24 år är arbetslösa, och att sänka tröskeln in på arbetsmarknaden för just den gruppen är plötsligt högst angeläget.
Det är någonting, herr talman, som inte stämmer, men när man läser regeringens motivering till sänkningen - den står på s. 17 i propositionen - klarnar bilden. Där står uttryckligen att de höga ungdomslönerna bedöms vara ett generellt problem. Ett problem för vem, eller vilka? Sannolikt inte för ungdomarna i varje fall.
Regeringens beslut om sänkta arbetsgivaravgifter för unga handlar om att dela ut 20 skattemiljarder till de företag som redan har unga anställda. Det ställs inte ett enda krav på företagen för att få dessa skattepengar. Pengarna kommer in automatiskt.
Jag tycker att finansministern borde ta bladet från munnen och säga som det är, att de positiva effekterna som beslutet leder till inte handlar om lägre arbetslöshet bland unga utan om högre vinster för de företag som redan har unga personer anställda. Experter och fakta talar sitt tydliga språk. När ska Anders Borg och regeringen inse att deras jobbpolitik för unga är verkningslös?
Eller har regeringen redan kapitulerat?
Pia Nilsson (S):
Jag ska börja med att ta ett djupt andetag. Anders Borg avslutar sitt inlägg med att tala om att den här regeringen minsann har satsat på utbildning. Vad är det för satsningar ni har gjort? Ni har ju tagit bort högskoleplatser. Ni har tagit bort komvuxplatser.
Ni har tagit bort den allmänna högskolebehörigheten för alla gymnasieprogram, framför allt för de yrkesinriktade programmen. Vad är det för satsningar? Vad har ni gjort för att rusta svenska ungdomar för vägen in i framtiden? Ja, det är inte satsningar på utbildning. Kom inte och påstå det! Det är väl ändå som att svära i kyrkan, Anders Borg.
35 000 ungdomar är långtidsarbetslösa i Sverige i dag. Allt fler saknar behörighet till gymnasieskolan. Allt fler avhopp från gymnasieskolan ser vi dessutom, av en rad olika anledningar. Det här är allvarligt och helt oacceptabelt. Det har till och med EU insett, och nu går man in och ger Sverige stöd, eftersom Anders Borg och regeringen inte klarar av det här.
Den höga arbetslösheten på 25 procent är faktiskt 40 procent i den grupp som saknar gymnasieexamen. I stället för att ta itu med detta faktum fortsätter Anders Borg att lägga fram förslag om att sänka arbetsgivaravgiften ytterligare för unga, denna gång för dem som är under 23 år - de som kanske egentligen inte alls är i behov av en sänkning eftersom det inte leder till jobb. Det här leder inte till jobb, men det vägrar Anders Borg att inse.
20 skattemiljarder ska fortsätta att läggas på ineffektiva åtgärder. Vi vill satsa pengarna på åtgärder som ger jobb. Vi måste se till att alla under 25 år erbjuds en gymnasieexamen. Vi behöver också bygga ut bristutbildningar så att arbetsgivarna kan anställa. Det finns 80 000 tjänster som står tomma i dag. Tänk på det, Anders Borg!
Pia Nilsson (S):
Tänk om alla som bor i Solna skulle uppbära socialbidrag. Det är en lika svindlande som absurd tanke. Men verkligheten, fru talman, visar att 70 000 unga vuxna mellan 18 och 24 år uppbär socialbidrag i dag. Det är lika många som alla som bor i Solna.
Dessa 70 000 unga vuxna får bidraget för att över huvud taget kunna försörja sig eftersom de flesta saknar jobb. De blir inte färre, trots jobbskatteavdrag och sänkta ungdomsarbetsgivaravgifter. Bidragstiden blir i stället allt längre.
Som om det inte vore nog, fru talman, får var fjärde ensamstående mamma socialbidrag för att klara sitt uppehälle. Det är fråga om 36 591 kvinnor - ensamstående mödrar. Det är helt oacceptabelt. Ojämlikheten ökar. Närmare 11 miljarder betalade kommunerna ut i socialbidrag förra året.
Nästan hälften av dem som fick bidrag sökte det på grund av arbetslöshet. De 11 miljarderna får kommunerna ta ur egen ficka. De får inte någon kompensation från staten. Det är pengar som i stället skulle ha landat i skolan och äldreomsorgen. Ansvaret för regeringens misslyckade jobbpolitik landar i kommunernas knän, Anders Borg.
Men det högsta priset får ensamstående mödrar betala, som i större utsträckning än andra grupper utestängs från arbetsmarknaden och tvingas leva på socialbidrag månad efter månad. Det är månader som till slut blir till år. Sambandet är glasklart.
I takt med att långtidsarbetslösheten ökar blir allt fler långtidsberoende av socialbidrag, och gruppen ensamstående kvinnor med barn blir allt större. Regeringens jobbpolitik har misslyckats, och det är kommunerna som får ta ansvaret och betala de 11 miljarderna i socialbidrag utan att bli kompenserade.
Värst är det för alla 70 000 unga vuxna, lika många som hela Solna, alla ensamstående mödrar och alla andra drygt 400 000 svenskar som får socialbidrag varje år. Anders Borg och regeringen stoppar huvudet i sanden och låtsas som att läget är gott - alldeles oavsett.
När verkligheten visar att kommunernas nota för socialbidrag landar på 11 miljarder, till största delen orsakad av regeringens misslyckade jobbpolitik, kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje. När verkligheten visar att ensamstående mödrar tvingas söka socialbidrag månad efter månad, som till slut blir till år, kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje.
När den enda livlinan för 70 000 unga vuxna är socialbidrag kallar regeringen detta för en förstärkt arbetslinje. Varför inte benämna sakers tillstånd vid dess rätta namn, finansminister Anders Borg? Detta är ett stort misslyckande. Men regeringen väljer att inte se sina misslyckanden.
Man väljer att inte ta ansvar för dem och för den arbetslöshet som gör att allt fler tvingas gå till socialkontoret och söka socialbidrag. Med en arbetslöshet på 8 procent är det svårt att ta Anders Borgs svar om att regeringen jobbar för full sysselsättning på allvar.
Är det inte så, Anders Borg, att verkligheten har överträffat den allianspolitiska dikten för länge sedan och att verkligheten har blivit regeringens värsta fiende?
Pia Nilsson (S):
Ja, det är uppenbart att varken Carl B Hamilton eller Anders Borg vill prata om socialbidrag. Man vill inte alls ta ansvar för det misslyckande som har resulterat i att Sveriges kommuner sammantaget betalar 11 miljarder i socialbidrag. Merparten av de utgifterna beror på misslyckad jobbpolitik. Det går inte att ducka för det faktumet längre.
Jag förväntar mig någon kommentar från er, åtminstone från Anders Borg i egenskap av ansvarig finansminister. 250 000 fler jobb - det är mantrat vi hör från Alliansens företrädare. Men varför, fru talman, märks inte det på kontot för ekonomiskt bistånd, det vill säga socialbidrag? Det ligger på 11 miljarder. Det har ökat senaste året.
De 250 000 nya jobben har inte fått någon effekt - om de nu är 250 000. Jag ifrågasätter det starkt. Det är också så att många yngre har blivit förtidspensionerade. Förtidspensionärer i åldern under 30 har ökat med 40 procent de senaste åren, Anders Borg. Fru talman! Jag har tittat lite grann på Moderaternas hemsida.
Det gör jag inte varje dag, kan jag lova, men jag gjorde det inför den här debatten. Där står det till exempel så här: "Vi tror på ett Sverige . som ser alla och glömmer ingen. Som håller ihop och låter alla komma till sin rätt." Då undrar jag: Att 8 procent är arbetslösa - över 400 000 - och att fler än någonsin har varit arbetslösa i mer än sex månader, är det att komma till sin rätt?
11 miljarder i socialbidrag - över 400 000 får socialbidrag. Är det att låta människor komma till sin rätt? Att allt fler stängs in i fas 3, är det att låta människor komma till sin rätt? Verkligheten, Anders Borg, har blivit din och regeringens värsta fiende. Kom ut ur bubblan nu, och ta ansvar för er misslyckade jobbpolitik!
Pia Nilsson (S):
Jag vet inte om man ska skratta eller gråta inför Patrik Jönssons och Sverigedemokraternas sätt att på något vis försöka bortförklara sitt agerande, det som ni faktiskt har gjort. Den knapp du och dina partikamrater tryckte på den 3 december, Patrik Jönsson, innebar inte en spänn mer till järnvägsunderhåll. Den innebar 1,2 miljarder mindre till järnvägsunderhåll.
Här står du och talar om att du är oroad över bristande resurser till järnvägsunderhåll. Du är oroad över minskade anslag. Oroad skulle du ha varit den 3 december, när du tryckte på knappen som innebar 1,2 miljarder mindre till järnvägsunderhåll. Men den oron hörde vi inte ett dyft om då.
Det är inte speciellt politiskt hederligt, Patrik Jönsson, att först stå och prata om att man vill någonting och sedan de facto besluta om någonting annat som innebär 1,2 miljarder mindre. Det står nämligen i ert särskilda yttrande hur viktigt det är med ökad robusthet och effektivitet i transportsystemet.
En fungerande infrastruktur är avgörande för industri och företagande, och det är angeläget att den infrastruktur vi redan har får ett fullgott underhåll. Så står det i ert särskilda yttrande. Därför undrar jag nu, Patrik Jönsson och Sverigedemokraterna: På vilket sätt leder ert agerande i riksdagen till ett fullgott underhåll av vårt lands infrastruktur?
Hur tänker du förklara för alla resenärer som får frysa på perrongerna i vinter att ni röstade nej i riksdagen till förbättrat underhåll? Vad tänker Sverigedemokraterna och Patrik Jönsson säga till alla företagare runt om i landet som är beroende av en fungerande järnväg? Det här, fru talman, som Patrik Jönsson försöker göra ett nummer av nu är inget annat än rent hyckleri!
Pia Nilsson (S):
Det beslut som du fattade den 3 december, Patrik Jönsson, innebar 1,2 miljarder mindre till järnvägsunderhåll. Det utgår jag från att du och dina kolleger är fullt medvetna om. Att då lite självömkande stå i talarstolen här i Sveriges riksdag och hävda att ni egentligen vill ha en större satsning är inte speciellt hederligt. Det är inte ens trovärdigt.
Ni har röstat för en budgetram som innebär sämre förutsättningar för punktlighet, för tågen att komma och gå i tid och för godstrafiken att fungera. Det som hela folket efterfrågar underminerar ni genom att aktivt rösta på Alliansens förslag, som innebär 1,2 miljarder mindre. Jag förstår inte ditt resonemang. Det här är hyckleri, inget annat än hyckleri.
Jag måste säga att jag tycker att Sverigedemokraterna i det här läget sviker tågresenärerna. Ni sviker företagen, ni sviker näringslivet och ni sviker hela svenska folket.
Pia Nilsson (S):
Statsrådet Anna Johansson kommer självklart att agera. Det vet Anders Åkesson om. Precis som jag sa i anförandet kommer vi att invänta de remissvar som så småningom kommer. Vi kommer att hantera dem väldigt noggrant innan vi formulerar exakt vilka åtgärder vi ska vidta. Det nämnde jag också i anförandet, och det hoppas jag att Anders Åkesson noterade.
Regeringens intention och vilja är att vi ska få detta att fungera betydligt bättre. Vi är inte nöjda med den organisation som finns i dag. Jag vill i sammanhanget, herr talman, citera Anders Åkesson. Han säger i en debattartikel från 2012 följande: "Järnvägsunderhållet har sedan det konkurrensutsattes 2001, blivit mer effektivt och mindre kostsamt. Vi får kort och gott mer underhåll för pengarna."
Det är alltså allt annat än dålig organisation som bekymrar Anders Åkesson. Vi har fått mer underhåll för pengarna. Det har alltså blivit mer och högre effektivitet, hörde vi också Anders Åkesson säga i sitt anförande. Hur märker resenärerna av att det har blivit högre effektivitet, Anders Åkesson?
Vad är det ni har gjort under de här åtta åren som resenärerna borde vara tacksamma över och som man märker har förbättrat läget för arbetspendlare och godsköpare? Har pålitligheten ökat, och är det fler bland företagen som väljer att förlägga sina transporter till järnväg än till väg? Vad är det som gör att man ska våga tro att de fördubblade anslag som ni talar om har gett effekt?
Pia Nilsson (S):
Jag kan återigen garantera Anders Åkesson att statsrådet kommer att agera. Vi kommer att vidta åtgärder som kanske får Anders Åkesson att höja på ögonbrynen, för nu kommer det att bli en förbättring. De åtgärder vi ska vidta kommer att ha bäring i de remissvar som kommer in under hösten.
Vi tänker inte tala om vilka åtgärder som kommer att levereras förrän remissvaren är inlämnade och vi har gått igenom dem noggrant. Det tycker vi är anständigt, och vi tycker att det är helt rimligt. En sak kan dock Anders Åkesson från Centerpartiet vara säker på: Vi tänker göra skillnad. Vi är inte nöjda med den organisation som Anders Åkesson uppenbarligen är väldigt nöjd med. Anders Åkesson säger att det inte är något fel på organisationen, att effektiviteten är hög.
Men det är färre anställda nu. Underhållsbehovet ökar, men det är färre anställda. Den ekvationen får inte jag att gå ihop. Vi tänker förändra det här. Vi tänker få till en ändring som heter duga.