Lena Sommestad (S):
Jag ska kort säga något om proceduren. Vi har haft en vanlig remissomgång med gott om tid för alla att svara. Vi har därefter följt upp med ett remissmöte på en mindre del i syfte att pröva ett nytt förslag som tillmötesgår just kommunernas synpunkter. Vi kommer troligtvis att få tillfälle att återkomma till detta i KU, eftersom frågan kommer att tas upp där. Jag tänker därför nu fokusera på sakfrågan, som det kanske är viktigast att vi diskuterar.
När det gäller beskrivningen av hur Sverige ser ut, våra sjöar, vår sjörikedom och vikten av detta har jag ingenting att invända mot Bengt-Anders Johanssons resonemang. Är strandskyddet en tillväxtfråga? Ja, det är en tillväxtfråga, men det är inte bara en tillväxtfråga. En lättnad i strandskyddet kan betyda mycket till exempel för inlandskommuner. Forskare har pekat på att det kanske framför allt kan betyda någonting för fritidsbebyggelsen.
Att däremot tro att det skulle ha stor betydelse för utökad permanent bebyggelse och att områdena skulle få i gång en ekonomisk utveckling är kanske att tro för mycket. Där spelar jobb och annat en större roll. Det är dock också så att en tillväxtresurs i Sverige är turismen. En tillväxtresurs är också att vi har våra fina stränder som kan öppnas för alla. Därför är det inte så självklart hur sambandet mellan tillväxt och strandskydd ser ut.
Det är också sådant som vi har försökt att beakta. Det finns förslag om att vi skulle ha en lösning att det regleras i plan- och bygglagen, vilket skulle ge kommunerna ett större inflytande. Men det skulle också innebära att vi upphävde det generella strandskydd vi har i dag. Jag vill betona att regeringens förslag innebär en kontinuitet. Strandskyddet har legat i den nationella lagstiftningen under mycket lång tid. Så har det varit ända sedan 50-talet då det infördes första gången.
Att gå tillbaka till ett system som Bengt-Anders Johansson är inne på innebär att vi i stället skulle se ut vad vi vill spara. Det var vad vi hade innan det generella strandskyddet. Det visade sig inte vara tillräckligt. Det är på grund av vi införde ett generellt strandskydd som vi har lyckats minska bebyggelsen inom strandnära områden och värna stränderna. Det är viktigt att betona att vi har en kontinuitet. Det handlar inte om att begränsa och beskära kommunalt inflytande.
Det handlar om att vi fortsätter att ha en nationell skyddslagstiftning där kommunerna fortsatt kommer att ha en stor roll. Även fortsättningsvis kommer ett dispensbeslut att kunna delegeras till kommuner. Kommunerna kommer att få en större möjlighet när det gäller att peka ut områden som kan få lättnader och där landsbygdsutveckling kan vara ett skäl för att upphäva strandskyddet. Man kan få möjlighet att upphäva strandskydd på grund av tätortsutveckling och infrastrukturutveckling.
Vi ger alltså nya lagrum för kommunerna att arbeta inom. Länsstyrelserna kommer att se över 300-metersgränsen. Det innebär att en hel del kommuner kommer att få större områden som inte omfattas av strandskydd, som vi bedömer det, när man gör översynen. 100 meter har bedömts som ett lämpligt avstånd för att skydda strandlinjen. Man kan alltid diskutera avstånd, men vi har inte sett skäl att frångå detta. Kommunerna kommer fortsatt att ha en viktig roll.
Vi förändrar egentligen inte grunderna här, utan tvärtom bygger det här på en kontinuitet - en reform av ett strandskydd som vi har. När man lyssnar till exempel på Ragnwi här så kan man få en känsla av att vi har smugit på en revolution när det gäller strandskyddet. Det är tvärtom. Vi bygger vidare på en lagstiftning som vi har, men vi gör den mer flexibel. Jag vill gärna återkomma till Marietta de Pourbaix-Lundins frågor i senare svar.
När det gäller kustområdena så innebär vårt förslag en skärpning på det sättet att vi lägger dispenser på länsstyrelsen. Det innebär också att vi inte får samma lättnader för landsbygdsutvecklingen som i andra delar av landet. Däremot finns det andra lättnader som också gäller strandskyddet i kustområdena, och det återkommer jag gärna till.