Johan Forssell (M):
Tack, statsrådet, för svaret. Det finns en bunt interpellationer liggande sedan före sommaren där de ohyggliga fasor som nu drabbar vår omvärld beskrivs på ett förtjänstfullt sätt och vilja följder de har. Söktrycket till Sverige nu är väldigt omfattande.
Vi kan också se att det finns omfattande problem i vårt mottagningssystem med långa handläggningstider och med en stor brist på bostäder samtidigt som kostnaderna skjuter i höjden. Från 2014 till 2019 kommer kostnaderna öka med närmare 15 miljarder kronor, om man summerar migration och integration.
Jag vill göra en sak tydlig i den här diskussionen, och det är att Sverige ska fortsätta att ta ett stort ansvar för att hjälpa människor på flykt. Det gör vi i dag, och det ska vi också fortsätta att göra. Vi ska värna asylrätten. Men man måste också komma ihåg att det är långt ifrån alla som söker asyl i Sverige i dag som har skyddsskäl. För mig som moderat är det viktigt att Sverige har en generös men reglerad invandring.
Vi ska ge skydd till dem som flyr från krig och alla ofattbara grymheter. Men de som saknar skyddsskäl ska inte ges uppehållstillstånd och bör därför lämna landet. Det innebär inte alltid att livet är enkelt för den som får återvända till sitt hemland, tvärtom. Men för att kunna upprätthålla ett generöst system måste vi alltid vara konsekventa med att den som saknar skyddsskäl ska återvända till hemlandet.
Under 2014 var Georgien, Kosovo, Serbien och Albanien bland topp 10 i Sverige när det gällde antalet asylsökande. Prognosen för 2015 är att det kommer att vara 7 000 sökande från dessa länder. Under nästa år förväntas antalet stiga till 9 000. Förra årets ansökningar kan delas upp i två delar. Den ena gruppen bedömdes som uppenbart ogrundade ansökningar med relativt kort handläggningstid, 33 dagar. I den andra gruppen var handläggningstiden drygt tre månader.
Personer från Kosovo fick uppehållstillstånd i 3 procent av fallen, personer från Albanien fick uppehållstillstånd i 3 procent av fallen, personer från Serbien fick uppehållstillstånd i 1 procent av fallen, personer från Bosnien fick uppehållstillstånd i 1 procent av fallen och personer från Makedonien fick uppehållstillstånd i 1 procent av fallen. I dag finns det ett snabbspår, och det gäller uppenbart ogrundade ansökningar, men det rör sig om knappt hälften av fallen.
När det gäller flera av dessa länder var det förra året 30-40 procent av ansökningarna som var uppenbart ogrundade. I andra fall tar det betydligt längre tid, eftersom det kan följa ett antal överklaganden. Man måste också räkna med tiden för verkställighet. Många andra länder har ett system med säkra länder.
Det innebär i korthet att man prioriterar sökande från länder där beviljandegraden är låg och att dessa fall ska påskyndas och betas av så fort som möjligt. Nu har den här diskussionen tagit fart i EU-kretsen; det har nog ingen missat. Jag föreslog det här för några veckor sedan, och då uttalade Miljöpartiets migrationspolitiska talesperson att detta var "ett oseriöst förslag".
Vederbörande sa också hon talade för hela regeringen. Nu är det här kanske inte så mycket att hetsa upp sig över, men det råkar faktiskt vara så att Miljöpartiet är ett regeringsparti, och hållningen är rakt motsatt mot det som nu sker i stora länder som Tyskland och Frankrike, där socialdemokrater dessutom är med och styr. Jag undrar därför om detta är hela regeringens hållning.
Jag undrar också ifall regeringen framöver är beredd att införa ett system med säkra länder i Sverige.