Hillevi Larsson (S):
Ja, så är det naturligtvis. Det kommer alltid att finnas delade meningar. Det här löses ju som en tvist där det ofta finns olika parter. Men jag tycker ändå att det finns särskilda skäl, just när det gäller omprövning av arbetsskador, att ändra reglerna. Först får man en skada klassad som arbetsskada. Beviskraven är väldigt högt ställda för att man ska få skadan klassad som arbetsskada.
Det känns orimligt att det vid omprövningar i ett senare skede ska vara lika höga beviskrav. Om man fortfarande har en skada och fortfarande har nedsatt arbetsförmåga är sannolikheten att det är samma skada som man hade ett par år tidigare ganska hög.
Har man fått skadan klassad som en arbetsskada en gång borde det krävas mycket för att det plötsligt ska kunna ändras. Det handlar om konsekvenser för den enskilde i form av till exempel livränta. Man förlorar inkomst som kan påverka ens ekonomi. Men det handlar också om upprättelse när man har drabbats av en arbetsskada. Man får då upprättelse i första skedet.
Sedan förlorar man den i ett senare skede, då man helt plötsligt inte längre har en arbetsskada. Jag hoppas att man verkligen tittar specifikt på denna fråga framöver. Detta är bara ett exempel. Men det visar ändå problemet som kan uppstå.
Just när det gäller fallet med Johnny har Örebros arbets- och miljömedicinska klinik tittat på hans arbetsplats och på exakt vilka arbetsuppgifter han utför och har utfört. De har undersökt de arbetsuppgifter som han har utfört 20 år tillbaka.
De har kommit fram till att de här arbetsuppgifterna innebär allvarliga skaderisker, det vill säga att det var helt rätt att klassa hans skada som han fick tre år tidigare som en arbetsskada. Då hade han jobbat med de här farliga arbetsuppgifterna i många år - 20 år.
Sannolikheten att den skada som han nu har, tre år senare, inte skulle vara kopplad till hans arbetsplats, arbetsmiljön och den tidigare skadan är väldigt låg. Därför kan jag verkligen förstå Johnnys förtvivlan. Först fick han skadan klassad som arbetsskada, vilket är väldigt svårt. Sedan är det helt plötsligt inte längre en arbetsskada. Jag hoppas verkligen att den här frågan inte glöms bort.
Jag tycker att det är väldigt positivt att Arbetsskadekommissionen kom med förslaget om omvänd bevisbörda. Det innebär att det inte blir den enskilde som har beviskraven på sig när man omprövar en arbetsskada, utan det blir Försäkringskassan.
Vill Försäkringskassan då upphäva arbetsskadan eller inte längre räkna skadan som en arbetsskada måste Försäkringskassan bevisa att det är en icke arbetsrelaterad skada, till exempel att den är kopplad till ålder, alltså att skadan ändå skulle ha kommit med åldern. Jag tror att det skulle innebära en enorm konsekvens för den enskilde att slippa den här bevisbördan. Det är nästan omöjligt att bevisa att skadan inte har uppstått på grund av ålder.
Även om det är extremt liten risk att det skulle vara så är det väldigt svårt när man har bevisbördan på sig. Jag hoppas att man går vidare med det konkreta förslaget, som är ett steg i rätt riktning. Det är helt riktigt att man behöver se över andra aspekter av arbetsskadeförsäkringen, inte minst jämställdhetsaspekter. Många kvinnor har svårt att få en skada klassad som arbetsskada från början.