Monica Green (S):
Jag har ställt frågor till statsministern, för jag tycker att det börjar bli väl märkligt att man säger en sak och gör en helt annan. Jag trodde att statsministern kanske ville komma och debattera med mig om utfästelserna i valrörelsen som inte håller längre, nämligen att man skulle sätta jobben främst, att man skulle göra det mindre krångligt för företagarna och så vidare.
De sakerna har ju helt spolierats. Men det ville inte statsministern diskutera så han skickar fram Anders Borg i stället. Som jag sade tidigare: Jämställdhetsministern vill inte komma och statsministern vill inte komma. Men jag kan debattera med Anders Borg. Det är inga problem för min del. Problemet är att Anders Borg är likadan. Han säger en sak men gör en annan. Han slaktade komvux när han tillträdde som finansminister. Han tog bort arbetsmarknadspolitiska åtgärder.
Han såg till att arbetslösa människor skulle bli fattiga, eftersom han tyckte att de var för lata. Många trodde kanske i början att det där gav jobb, men det visade sig att det var högkonjunkturen som skapade jobben.
Anders Borg själv har faktiskt sagt vid några tillfällen: Det tar två år innan vår politik börjar bita, så det som sker med jobben nu i början kan inte vi ta ansvar för. Det var många som trodde att det var er politik som gav jobb då. Nu visar det sig att det inte var så.
Otrygghetschocken har ju bidragit till att lågkonjunkturen har förstärkts mycket mer i Sverige än på andra håll i världen. Det blir ett problem när ni i en valrörelse säger att ni sätter jobben främst och när ni sedan har möjlighet att göra det under de svåra tiderna inte sätter jobben främst längre. Nej, då säger Anders Borg: Vi har inte råd att sätta jobben främst. Varför vill ni inte sätta jobben främst?
Det finns ju många förslag på hur man skulle kunna göra det. Både Konjunkturinstitutet och ert eget finanspolitiska råd har sagt det och vi från oppositionen har under en lång tid sagt att man måste vidta mer aktiva åtgärder för att mildra jobbkrisen. Men Anders Borg slår dövörat till och säger: Nej, våra åtgärder är så bra. Vi sänker skatten. Då blir det fler jobb.
Men i praktiken visar det sig att det inte blir några fler jobb av de sänkta skatterna. Åtminstone syns inte de jobben nu. Arbetslösheten fortsätter att rusa i höjden. Med andra ord är regeringens främsta vallöfte fullständigt raserat. Ändå är Anders Borg nöjd med vad han har gjort.
Han tycker att det är tillräckligt bra och att man inte behöver göra mer nu. Men utanförskapet ökar med Anders Borgs politik, och Bidragssverige biter sig fast. Utanförskapet ökar i Tensta, i Rosengård och i många andra delar av Sverige nu. Människor där börjar nu sitt yrkesliv som arbetslös.
Det är oroväckande, för det finns jobb som kommer att försvinna och som aldrig kommer att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Och det här vill inte Anders Borg göra något åt. Han påstår att han har en aktiv arbetsmarknadspolitik, men han har inte det. Han står handfallen. Han lägger tillbaka lite av det som vi socialdemokrater hade när det gäller arbetsmarknadspolitik, komvux och andra utbildningar.
När han lägger tillbaka lite av det som han har slaktat kallar han det för stora reformer och säger att vi är bättre än resten av Europa. Men det tar väldigt lång tid att komma tillbaka till den nivå som var när vi regerade.