Jan Lindholm (MP):
Jag är väldigt tacksam för det arbete som bedrivs i det korta perspektivet med att se till att bygga upp internationella resurser för att klara katastrofer av olika slag, vare sig de direkt kan hänföras till klimatförändringar eller har andra orsaker. Det gäller till exempel katastrofen på Haiti, där man kan fråga sig varför världssamfundet inte har skapat ett antal katastrofsjukhus som kan flygas in.
Man upplever direkt att vi inte har tagit vårt ansvar när vi inte har förberett och planerat för att kunna rycka in med de resurser som behövs. Nästan varje gång är det lite ad hoc, och de som råkar vara på plats först får ett huvudansvar.
Jag förstår ministerns vinkling på svaret, och då får jag väl bolla tillbaka frågan och be att få återkomma vid något senare tillfälle. Jag kanske har uttryckt mig dåligt i min interpellation, men jag är orolig för det längre perspektivet.
Vi vet att det vi redan har åstadkommit i form av utsläpp av klimatgaser innebär att vi får en klimatförändring. Även om vi skulle kunna stänga av strömbrytaren så att ingenting händer och det inte blir ett enda utsläpp till har vi en process under åtminstone 30-40 år framåt när problemen kommer att förvärras. Vi kan ganska säkert se var det hamnar.
Alla de mätresultat som forskningen tar fram visar att vi följer ungefär worst case, enligt IPCC:s olika beräkningar. I konsekvens med det kommer stora grupper av människor under lång tid att inte kunna försörja sig där de befinner sig i dag. Jag vet att man helst vill flytta tillbaka, men många kommer inte att ha någonting att flytta tillbaka till.
Ett område där det finns problem, som jag har läst om, är gränsen mellan Ryssland och Kina där kineser migrerar över till Ryssland. Det börjar bli lite för många för att bönderna på den glesa landsbygden där ska tycka att det är okej. Jag ser ett scenario framför mig, men hur långt fram i tiden är det väldigt svårt att bedöma. Det handlar om 10 år eller 30 år. Någonstans i det intervallet kommer vi att se stora folkomflyttningar.
Jag skulle kunna fråga: Hur ser ministern på de prognoser som en del organisationer, till exempel Rädda Barnen, kommer med? De säger att vi redan i dag har ungefär 20 miljoner flyktingar eller migranter som migrerar just på grund av miljökonsekvenser och klimatfrågor. Man gör uppskattningar att det är 200-300 miljoner människor inom tio år.
Hur ser ministern på den typen av försök att se framåt i tiden? Jag tror att det är viktigt att Sverige redan nu tar initiativ till de samtal som jag pratade om. Jag har svårt att tro att det kan bli bra diskussioner om de startar när det står ett tiotal eller kanske ett hundratal miljoner människor och knackar på dörren till områden där folk ändå känner sig stressade.
Det gäller även de områden som inte drabbas hårt enligt de kalkyler eller beräkningar som vi har och enligt det forskningen säger. Sverige ser ut att klara sig relativt bra, men det kan vi inte veta. Även länder som teoretiskt sett ska drabbas mindre kan mycket väl ha väldigt ansträngda försörjningssystem och väldigt ansträngda resurser. Om man då inte i god tid har klarlagt någon sorts metod för att hantera problematiken tror jag att det kan bli dåliga resultat.
Jag är egentligen väldigt rädd för att klimatförändringar i slutändan kan leda till krig, fast jag vill inte säga det.