KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Det låter märkligt när Anders Borg talar, är så nöjd över sakernas situation och rabblar upp en mängd länder som har det sämre. Faktum kvarstår att 70 000 människor har varit arbetslösa i mer än två år, att arbetslösheten är nära 8 procent och att under Anders Borgs tid har långtidsarbetslösheten nästan tredubblats.
Sedan kan Anders Borg stå här och vara nöjd och säga att det är mycket bättre än i andra länder. Det hjälper inte de fattiga människorna. Människorna upplever ofrihet när de får gå med mössan i hand till någon av våra kyrkor, Frälsningsarmén eller Stadsmissionen för att få hjälp och mat för dagen.
Kommunernas ekonomi har grävts ur i takt med att arbetslösheten är för hög och att ni inte har höjt anslagen till kommunerna i tillräckligt stor utsträckning. Ni har sett till att det numera finns avdelningar med 70-80 barn på fritidshemmen.
De barnen får ingen bra fritid. Jag vet att personalen gör ett enormt arbete, men man kan inte kalla det för att barnen får en rik fritid även om personalen gör sitt yttersta och jobbar på. Ni har sett till att kommunernas ekonomi har blivit sämre. Nu kommer Anders Borg förstås att säga att det inte blir så om man räknar på ett annat sätt.
Då har de fått bättre ekonomi än vad de hade tänkt sig. Men vi vet i praktiken, inte på planeten långt borta där Anders Borg befinner sig utan hos människorna i respektive kommun, att verksamheterna blir sämre. Kvaliteten sjunker, trots att Anders Borg påstår att han ökar kvaliteten. Det är för att kommunerna inte har möjlighet att satsa så mycket som tidigare.
De ser ingen långsiktig satsning från regeringens sida. Ofrihet, barn som får sämre resultat i skolan, färre möjligheter på fritiden - vad leder det till i förlängningen? I förlängningen leder det till större skillnader i samhället, vilket leder till oro i samhället.
Anders Borg har mycket riktigt påpekat att det finns länder som har det värre och där de rika är rädda för de fattiga. De måste bygga in sina samhällen med murar och låsa om sig på kvällarna så att ingen kan komma in. De fattiga är farliga.
Om vi fortsätter utvecklingen där Anders Borg bejakar, eller åtminstone inte ser, skillnaderna kommer oron att öka och vi kommer att få ännu mindre förståelse för varandra. De rika barnen ska få det lättare att göra läxor, glida omkring på en räkmacka genom livet och göra karriär, men de fattiga barnen ska inte få hjälp.
De ska buntas ihop i stora grupper, inte få läxhjälp, inte få en rik fritid. Då får vi större klyftor i samhället som leder till stor oro. I andra länder leder det till att ungdomar sedan tar saken i egna händer, bränner bilar, startar ungdomsupplopp och så vidare. Så ska vi inte ha det i Sverige.
Vi ska förebygga och se till så att alla är med i framtiden. I dagens läge går vi åt fel håll. Vi ska inte ha ett enda fattigt barn i Sverige, Anders Borg.
Monica Green (S):
Jag ska alltså tolka det Anders Borg säger som att statsministern har fel; det ska inte vara större skillnad. Statsministern brukar plädera för det: Det ska vara större skillnad mellan den som är sjuk och den som är frisk! Det ska vara större skillnad mellan den som har ett arbete och den som inte har ett arbete! Jag skulle gärna vilja ha svar på frågan om statsministern har fel när han säger så. Jag vet att ni brukar kalla det "jobblinjen", men det är ju ingen jobblinje - arbetslösheten har inte sjunkit.
De åtgärder ni har tagit till har inte lett till lägre arbetslöshet, utan de har lett till ökade klyftor. De har lett till sämre möjligheter för fattiga barn. Ungdomsarbetslösheten är högre än EU-genomsnittet, trots att ni genomför branschsubventioner och trots att ni påstår att ni har gjort saker för ungdomsarbetslösheten.
Det har inte hjälpt. Då kanske man skulle byta politik och fundera på vad man ska göra i stället, något som biter bättre. Vi behöver en jobbpolitik. Jag fick en fråga här tidigare om jag ville ha lägre arbetslöshet. Svaret är naturligtvis ja.
Problemet är att vi har en regering som inte har en jobbpolitik värd namnet, inte har en efterfrågestimulans i sin budget, inte höjer barnbidraget och inte investerar tillräckligt i infrastruktur, bostadsbyggande, skolan, omvårdnaden och vården. Det är därför klyftorna ökar.
Sedan kan Anders Borg stå här och påstå att det är så himla mycket sämre i andra länder. Vi har en stark ekonomi tack vare de budgetregler Socialdemokraterna satte upp på 90-talet, efter den hemmagjorda kris vi fick med borgarna på 90-talet. Den starka ekonomin duger dock inte, för vi måste använda pengarna till att hjälpa de fattiga barnen.
Monica Green (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Vi ska senare i dag ha en debatt om varselvågen i Sverige. Vi är alla angelägna om att det går bra för våra företag oavsett om de är statligt ägda, statligt delägda eller privata. Det är viktigt att det går bra för svenska företag. Det är också viktigt att det finns seriösa företag som kan verka på en seriös marknad.
När det finns oseriösa företag i Sverige och i andra länder blir det svårare för de seriösa att verka. Om de oseriösa företagen lönedumpar eller dumpar på andra sätt, använder sig av mutor eller använder sig av penningtvätt i skatteparadis och så vidare slår de sönder den seriösa näringen.
Därför är det viktigt att vi har etiska regler och att alla företag följer dem. Nu har vi möjlighet att påverka med de statligt ägda eller delägda företagen. Det är därför som jag ställer frågor om det. Men jag menar att alla företag ska föregå med gott exempel och se till att de följer etiska regler i Sverige och i andra länder.
Tyvärr har vi fått se ganska många exempel på mutor, betalningar till brevlådeföretag, penningtvätt, pengar i skatteparadis och kopplingar till skurkar i diktaturer eller i omogna demokratier.
Vi får höra talas om oseriösa skumraskaffärer, särskilt i länder där människor lever under mycket knappa förhållanden. Det är klart att jag tycker att även svenska företag, både företag som är helt och delvis svenskägda, ska kunna verka i de nya demokratierna och till och med även i länder där det fortfarande är diktatur.
Jag vet att vi är på väg in i till exempel Burma med många företag. Men då gäller det att se till att vi har krav på våra företag som verkar där, att de är etiska och följer uppförandekoder. De människor som jobbar i våra företag där ska ha löner som de kan leva på, så att det inte är slavlöner.
Människor ska inte utnyttjas på ett oseriöst sätt, företagen ska inte använda sig av mutor för att få vissa anbud och så vidare. Det kan vi aldrig acceptera. Jag välkomnade att Peter Norman i våras tog initiativ till att sätta upp etiska regler för de statliga bolagen.
Men sedan har det hänt en del som är bekymmersamt och som inte visar tecken på någon bättring. Åtminstone har jag inte sett det. Det är möjligt att Peter Norman har andra signaler som visar att våra företag har bättrat sig, att de följer uppförandekoder, ser till att människor har en lön som de kan leva på och inte mutar sig till anbud.
Jag skulle vilja ha ett svar från Peter Norman om han vet något mer om detta och om det har blivit någon bättring sedan i våras, eller om det har blivit sämre. Om det har blivit sämre undrar jag vilka andra initiativ som Peter Norman i så fall ska ta.
Monica Green (S):
Jag tackar statsrådet även för detta inlägg. Jag tackar också Staffan Anger. Båda två valde att specificera ett av bolagen, men jag väljer att inte göra det. Jag tycker att det är bättre att vi har en generell diskussion om hur vi ska kunna påverka de statliga bolagen så att de agerar rätt.
Vi ska kunna visa att de svenska företagen, oavsett om de är statliga, om staten har delägarskap i dem eller om de är privata, ska kunna konkurrera på ett sådant sätt att vi betalar människorna i de länder där vi agerar löner de kan leva på.
Vi har uppförandekoder, vi mutar inte för att få anbud och vi ser till att vi följer miljölagstiftningar. Vi försöker också flytta fram positionerna för människor och för de länder där vi agerar. Det är ett bra exempel att man kan jobba för miljön.
Jag vet att det går mycket bra för de företag som tar fram miljöpolicyer och försöker sälja på att de är ett miljöföretag trots att de kanske inte tidigare har uppfattats som ett sådant. Det tycker jag bara är bra; det är exempel på sådant man behöver göra mer. Naturligtvis kan detta ske även inom mobiltelefonbranschen.
Jag har framför mig en särskild utredning som Fair Trade Center har gjort och som kallas Dålig mottagning i mobildjungeln .
Man har gått igenom hur de stora operatörerna sköter sig och vad man skulle kunna göra framöver för att se till att de har en uppförandekod så att de jobbar för öppenhet, kommunikation och hållbarhet samt även kontrollerar dem som är underleverantörer till företagen.
Eftersom det är så att våra företag också ska kunna agera i andra länder, även där demokratier är omogna, är det viktigt att vi har riktiga uppförandekoder och att vi som stat ställer krav på våra företag. Vi ska se till att de föregår med gott exempel och inte är en del av förtrycket utan en del av lösningen.
Det var därför jag ville ha denna diskussion.
Monica Green (S):
Man blir lite förvånad när Staffan Anger säger att företagen inte längre har vinst som sitt syfte. Jag hör i många andra sammanhang att det är just vinst som företag ska få göra. Det förvånar mig att Staffan Anger har en helt annan ingång på det.
Jag ser å andra sidan möjligheter till uppförandekoder, möjligheter att uppföra sig i andra länder som goda föredömen, att se till att man inte har slavlöner, att följa upp miljöavtalen och att man inte mutar sig till några avtal och så vidare.
Det är det som ger vinst i förlängningen, inte att man gör upp skumraskaffärer, agerar inom skatteparadis eller inom brevlådeföretag och så vidare.
Det är när man öppet och ärligt kan berätta vad man har gjort och att man står för allt som har skett inom företaget som man i förlängningen kan överleva och även ha en vinst i företaget. Jag trodde faktiskt att det var det som företag ville ha. Det hör jag inom banker, inom den diskuterade välfärdssektorn och överallt.
Vi som svenskar ska naturligtvis se till att våra svenska företag, oavsett om de är delägda, helägda eller privatägda, ute i världen och i Sverige är så seriösa att de klarar all granskning och att de aldrig någonsin agerar på ett sådant sätt att de slår ut seriösa företag. Våra företag ska föregå med gott exempel.
Det var därför som jag ville ha den här diskussionen. Nu säger Peter Norman att han gör jättemycket, och det är väl bra att han tycker det. Jag känner mig inte lika lugn med det, men vi får väl se vad framtiden säger om det.
Monica Green (S):
För det första är Anders Borgs prognoser i årets budget är fel. För det andra kallade ni 6 procents arbetslöshet för massarbetslöshet. Nu har vi 8 procents arbetslöshet. Anders Borg sade i sitt inlägg att vi bara höjer bidragen.
Det är så föraktfullt mot de människor som nu är varslade och som är livrädda för att få den dåliga a-kassa som ni har sabbat. De är livrädda för att behöva gå från hus och hem. De är varslade och rädda för framtiden. Anders Borg kallar även föraktfullt sjukförsäkringen för bidrag.
Trygga människor vågar, Anders Borg. Med en stark och stabil a-kassa som gör att människor vågar ta språnget till nya arbeten blir vi ett modernt land, ett framtidsland. Rädda människor klamrar sig fast vid det gamla.
Ska vi tillbaka till mitten av 1800-talet då rädda arbetare slog sönder maskinerna? Då backar vi in i framtiden. Vi ska vara ett framtidsland och se till att de nya jobben, som det behövs många utbildningar till, kommer. Vi ska inte låta människor vara så rädda som Anders Borg har gjort dem.
Ni har sabbat a-kassan, ni har gjort det krångligare att vara med och att uppnå kraven. Därför har så många lämnat a-kassan, vilket ökar på otryggheten ännu mer. Människor blir ofria i Moderaternas Sverige. Anders Borg skryter om budgetreglerna: Det går så bra för Sverige jämfört med de andra länderna eftersom vi har så bra budgetregler.
Vilken tur att vi socialdemokrater genomförde dem mot Moderaternas vilja! Det är bra att Anders Borg inte har förstört de budgetregler för ordning och reda i statsfinanserna som vi satte upp på 90-talet. Ni var inte med på det då, men nu skryter ni ute i Europa om hur bra budgetregler vi har i Sverige.
Vi vill ha trygga människor. Då blir det efterfrågan i ekonomin. Vi vill också ha en efterfrågestimulerad ekonomi, precis som mina kolleger tydligt beskrivit. Vi vill ha höjt barnbidrag och tryggare småföretag. Vi ska investera i byggande, miljöomställning och infrastruktur.
Vi ska också se till att människor får en bra utbildning. Så bygger vi Sverige starkt och blir ett modernt land. Vi ska inte backa in i framtiden, men med den moderatstyrda regeringen gör vi tyvärr det.
Monica Green (S):
Det är inte första gången som Anders Borg använder sig av härskartekniken att gå fram och tillbaka i riksdagens kammare eller sitta och prata med någon och skratta i stället för att lyssna på oss som försöker ha en debatt med finansministern. Jag tycker att det är nonchalant och en härskarteknik som jag inte tycker är acceptabel hos en finansminister.
Jag vill påpeka att Anders Borgs prognoser är fel. Det kanske vore bra att lyssna på det. Anders Borgs uttalande om massarbetslöshet kan inte heller vara rätt eftersom han kallade det för massarbetslöshet redan när vi hade 6 procents arbetslöshet här i Sverige.
Jag vill också kommentera det som Anders Borg sade om skattechock.
Som Marie Nordén säger försöker vi fördela rättvist här i landet så att vi kan få inkomster och kan skapa bra jobb inom den offentliga sektorn och se till att vi kan fördela mellan människor och investera i infrastruktur, miljöbyggande och utbildning så att människor kan ta de nya jobb som växer fram så att vi blir ett modernt land. För oss är det viktigt att ha en fördelningspolitik.
Ni sänker skatterna för dem som redan har, för de bäst ställda. Dessutom genomför ni en skattechock för dem som transporterar gods på järnväg. Ni tredubblar banavgifterna.
Det säger Anders Borg inte ett ord om när han pratar om transporter och den avståndsbaserade vägslitageavgiften som kan neutralisera transportslagen. Anders Borg nämner inte med ett ord att man tredubblar banavgifterna vilket kommer att försämra miljön och slå ut företag som vill transportera miljövänligt.
Monica Green (S):
Det är Urban Ahlin som har ställt interpellationen till Carl Bildt om engagemanget och kampanjen för att få en plats i säkerhetsrådet. Urban Ahlin är på väg från Moskva och hade inte räknat med att debatten på förmiddagen skulle gå så snabbt. Därför har han bett mig att ta emot svaret.
Det är en viss uppgivenhet jag hör från Carl Bildt. Det är en gammal tradition att man ska kampanja, men sådant ska vi inte ägna oss åt, låter det som när Carl Bildt ger sitt svar. Det är synd att Sverige har en uppgivenhet inför så viktiga frågor.
Precis som Carl Bildt skriver har Sverige stark ställning - eller har i alla fall under lång tid haft det. Vi har ett starkt engagemang, och vi har en stolt historia att titta tillbaka på när det gäller vårt engagemang inom FN. Det ska vi naturligtvis ta till vara. Vi ska inte ge upp.
Vi ska inte göra som Carl Bildt och den borgerliga regeringen gör, nämligen ge upp på förhand och säga: Det är för dyrt - vi kan inte åka runt och köpa röster. Nej, det är klart att vi inte ska köpa röster. Men givetvis ska vi kampanja för Sverige. Det räcker inte med att sätta upp en videofilm och tro att andra länder kommer att titta på den.
Regeringens problem är att ni har tappat intresset för FN, tvärtemot vad ministern säger i svaret. Vårt anseende håller på att falna inom FN. Vi har tidigare haft svenska FN-ledda internationella insatser, och nu har vi mycket färre sådana.
Det är tvärtemot vad ministern hävdar, för regeringen har faktiskt skurit ned på stödet till FN:s utvecklingsinsatser. Den negativa trenden behöver vändas. För två år sedan, i budgetpropositionen för 2012, skrev regeringen: "Sverige kandiderar till säkerhetsrådet för perioden 2017-2018." Men vi ser ingen kampanj - vi har inte sett några tecken på någon sådan, precis som Urban Ahlin skriver i sin interpellation.
Om en svensk kandidatur i FN:s säkerhetsråd ska ha någon möjlighet att lyckas måste regeringen arbeta för att samla stöd för Sverige. Det svenska misslyckandet med att ta plats i FN:s råd för mänskliga rättigheter visar att ett sådant stöd är långt ifrån självklart. Sverige kan inte ta något för givet. Vi hade tidigare, som jag sade inledningsvis, en stark ställning. Men den håller på att gå förlorad, och det beklagar jag.
Monica Green (S):
Jag fick några frågor av Fredrik Malm som tyckte att Sverige visst har ett mycket gott anseende ute i världen och att det tydligen är lika bra som när vi hade en generalsekreterare i FN. Vi har en stolt historia inom FN, och det har vi haft under mycket lång tid. Sverige har ett gott anseende. Men vad jag menar är att det håller på att falna.
Ett bevis för det är att vi har färre FN-ledda styrkor ute, precis som Carl Bildt just vidimerade. Vi har aldrig haft så få som vi har nu. Vi svenskar borde engagera oss mer i FN eftersom vi har mycket record att ta till vara.
Vi skulle kunna jobba för att reformera säkerhetsrådet, stärka förebyggande åtgärder, stärka FN:s förmåga till konflikthantering och fredsfrämjande insatser och så vidare. Det finns massor att göra inom det fredsbevarande arbetet. Carl Bildt säger tydligt här att det nu är så många länder som ansöker om en plats i säkerhetsrådet att det inte är så stor idé för oss att göra det. Det är bara att inse fakta och att vi inte kommer att få en plats.
Det är bättre att vi sätter upp en videofilm som någon kan titta på om de är intresserade. Utrikesministerns förfaringssätt och att han låter så uppgiven är inte bra för Sverige. Det är klart att en utrikesminister med ett stort engagemang ska jobba och argumentera för varför Sverige skulle platsa och inte bara konstatera fakta att det ändå inte kommer att gå och att det därför inte är någon idé.
Jag tycker att det är en uppgiven inställning, vilket jag tycker att jag har fått vidimerat här i dag. Detta är alltså ytterligare ett tecken på att Sveriges engagemang i FN håller på att falna. Här har jag fått ytterligare ett bevis för det, Fredrik Malm.
Monica Green (S):
Jag har i denna debatt fått bekräftat att vi har en ganska uppgiven utrikesminister som redan har insett att Sverige inte kommer att få någon plats i säkerhetsrådet och att det därför inte är så stor idé att kampanja för detta. Sedan har jag ingenting emot att man har kampanjer för flyktingar och att vi ska ta emot fler. Det får folkpartister för min del gärna sätta i gång.
Jag har ingenting emot det. Men regeringen skrev faktiskt i sin budgetproposition 2012 att Sverige kandiderar till säkerhetsrådet för perioden 2017-2018. Om man inte har tänkt göra någonting för att komma med där, är det då så stor idé att ansöka?
Detta blir en bekräftelse på att man skickar in en ansökan men inte tror att Sverige kommer att få en plats i säkerhetsrådet och att det därför inte är så stor idé att plädera för det. Vi ska över huvud taget engagera oss mer i FN, i FN:s fredsstyrkor, i fredsbevarande åtgärder och i FN-organet som sådant.
Vi ska naturligtvis också ha en human flyktingpolitik, om företrädaren från Folkpartiet antydde att vi inte skulle ha det. Naturligtvis ska vi ha det. Men vi kan engagera oss mer i FN. Vi har en stolt historia att se tillbaka på, och denna record borde Carl Bildt ta till vara mycket mer än han gör.
Monica Green (S):
Regeringen har styrt landet i sju år nu. Under den tiden har antalet långtidsarbetslösa nästan tredubblats. Arbetslösheten har bitit sig fast på en hög nivå, och ungdomsarbetslösheten är högre än i de flesta andra jämförbara länder. Den politik som har förts har inte gett de resultat som regeringen har hoppats på. I och för sig är det åtgärder som Anders Borg har vidtagit i teorin.
I de teoretiska ekonomiska och nationalekonomiska böckerna ger sådant här jobb, men i praktiken och i verkligheten har det visat sig inte fungera. Men det låter bra. Utsikterna ser inte bättre ut.
De flesta prognosmakare är överens om att det kommer att dröja ytterligare tre fyra år innan arbetslösheten är tillbaka på samma nivå som när regeringen tog över - som den dåvarande oppositionen kallade massarbetslöshet. Låt oss vara överens om följande: Regeringens politik har inte fungerat. Andra insatser kommer att krävas för att arbetslösheten ska gå ned på en nivå som vi finner acceptabel.
Därför har jag ställt två enkla frågor: Vad avser finansministern att göra för att stabiliseringspolitiken ska fungera? Vad avser finansministern att göra för att sänka arbetslösheten? Nu har finansministern lämnat ett allmänt hållet svar på dessa frågor. Ett är mycket tydligt: Regeringen avser inte att ändra politiken. Lagt kort ligger.
Det är mer av samma som inte har fungerat: mer skattesänkningar, mer privatiseringar och mer av samma nedskärningar i socialförsäkringarna. Men det fungerar ju inte. Finansministern har vid några tillfällen föraktfullt påstått att arbetslösheten är frivillig, att de som är arbetslösa är det för att de är lata.
Han påstår också att om vi skulle höja taket i a-kassan skulle 30 000 av dem som jobbar i dag gå hem. Jag tycker att det är mycket föraktfullt att se ned på de arbetslösa på det sättet, att inte tro dem på det viset. Det är samma sak med de sjuka.
Regeringen tror inte på de sjuka utan sätter upp regler som vid en viss tidsgräns säger: Nu är du frisk. Vi litar inte på att du är sjuk. Du måste gå tillbaka till jobbet, annars måste du gå på socialbidrag. När jag pratar om stabiliseringspolitik menar jag att man måste ha andras förtroende.
Anders Borg har högt förtroende, det vet jag, men det är från dem som jobbar. De unga som står utanför jobben har inte förtroende för Anders Borg. De arbetslösa, de sjuka och pensionärerna har ledsnat. De vill se en annan politik; de vill se en politik som fungerar och som ser till hela samhället.
Jag återupprepar min fråga som finansministern inte har svarat på: Vad avser finansministern att göra för att sänka arbetslösheten? Säg nu inte mer av samma misslyckade politik!