Jan Lindholm (MP):
Först vill jag påminna bostadsministern om att de flesta svenskar faktiskt inte bor i Stockholm, inte ens i de tre storstadsområdena. De flesta svenskar bor på andra ställen i landet. Det glöms ofta. Jag tycker att bostadspolitiska debatter ofta får en väldig storstadsprägel och till och med Stockholmsprägel. Herr talman!
Under interpellationsdebatterna som har varit i dag har ministern i huvudsak haft samma typ av svar. Han har talat om att det händer väldigt mycket och har räknat upp ett stort antal reformer, olika typer av förslag, pågående arbeten, utredningar och så vidare. Jag har ställt frågan om han tror att det är någon som skulle våga investera i byggande på en marknad där det ständigt är osäkert.
Man kan ju inte veta vilka villkor som gäller mer än kanske sex månader framåt i tiden. Men jag har inte fått något svar på frågan. Man kan tro att regeringen och ministern tror att verkligheten och det som händer är det som händer innanför Rosenbads väggar. Jag menar att det är det som händer ute i verkligheten, alltså ute i landet, som är det som vi ska förhålla oss till som politiker.
Där kan vi se att oavsett hur krampaktigt regeringen och ministern jobbar med dessa frågor tycks ingenting hända, utan det går faktiskt åt fel håll, som jag har påpekat tidigare. Vi har ett historiskt lågt bostadsbyggande, och det sjunker dramatiskt. Det är faktiskt så att ungdomarna som behöver bostäder inte alla vill bo i Stockholm.
Många ungdomar vill bo även på vikande marknader, som det heter i de fina papperen som regeringen producerar. De regelverk som regeringen har tagit fram är inte anpassade till den verkligheten. Det är därför som vi i de förhandlingar som har varit har försökt få regeringen att sätta sig ned och faktiskt diskutera, men man har inte velat göra det. Man ställer ju villkor på att vi ska svälja regeringens förslag helt och hållet.
Men man måste tänka efter. Det här ska fungera även på vikande marknader, även när priserna går ned. I det här sammanhanget skulle jag vilja ställa en mer konkret fråga, och det beror på en formulering som jag har hittat i svaret. Det står där att kraven på bostadsbyggandet av speciella student- och ungdomsbostäder ska vara precis samma som för övriga bostäder, men i övrigt ska Boverket ifrågasätta varje byggregel.
Med tanke på hur regeringen har uttalat sig i den här typen av frågor tidigare tycker jag att det vore intressant att få höra i den här debatten var det betyder när det gäller tillgänglighetsaspekter. Särskilt när man är student och är tillfällig gäst i en kommun där man kanske inte tänker bo sedan och inte har bott i tidigare är man inte speciellt prioriterad av värdkommunen.
Det är inte så lätt att få bostadsanpassningsinsatser för en student som kommer till en studentort för att vistas där under ett antal år. Därför är tillgänglighetsfrågorna extra viktiga just när det gäller studentbostäder, och naturligtvis gäller det för alla typer av ungdomsbostäder. Att ungdomar som kategori skulle ha mindre behov av bostäder som fungerar ur ett tillgänglighetsperspektiv har jag svårt att se.
När det gäller formuleringen att i övrigt ska Boverket ifrågasätta varje byggregel hoppas jag att regeringen inte helt har glömt bort att vi på sikt har väldigt mycket pengar att spara om vi från början bygger för tillgänglighet.