KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stefan Nilsson (MP):
Den proposition vi behandlar nu innebär utökade möjligheter till sprututbyte i Sverige. För båda regeringspartierna, det vill säga Socialdemokraterna och oss i Miljöpartiet, är det här en angelägen fråga. Det finns en stabil grund för att tillgång till rena sprutor minskar spridning av hiv och hepatit.
Sprututbyte är en viktig folkhälsofråga eftersom smitta förebyggs i stor utsträckning när fler landsting och regioner väljer att införa sprututbyte - och det är allt fler landsting som vill. Det största hindret har varit det kommunala vetot. Det har hittills inneburit att kommuner kan säga nej till att delta och till att deras invånare ska få möjlighet att byta till rena sprutor. Det tycker vi inte är rimligt.
Det vetot tas nu bort. När ett landsting eller en region inför ett sådant program har alla personer i landstinget möjlighet att delta oavsett i vilken kommun man bor. Jag vill ge extra kredd till hälso- och sjukvårdsminister Gabriel Wikström och hans stab som har tagit fram en bra proposition. Kredd förtjänar även Vänsterpartiet, Liberalerna, Centerpartiet och Kristdemokraterna, som under flera år också har drivit frågan.
Det är en bred majoritet i riksdagen som stöder reformen. Förutom att det kommunala vetot tas bort har denna proposition flera andra fördelar. Den viktigaste av dem är att åldersgränsen för att delta för dem som injicerar droger sänks från 20 till 18 år.
Det ökar den förebyggande effekten, inte bara att fler människor får tillgång till rena sprutor utan också kontakten mellan personer som injicerar och läkare, sjuksköterskor och kuratorer. Det här ger ökad möjlighet att arbeta med motivation och att motivera till behandling för att sluta använda narkotika.
Det är naturligtvis speciellt viktigt för unga personer som är i början av en eventuell missbrukskarriär att få den behandlingskontakten. Man måste tänka både kortsiktigt och långsiktigt i denna fråga. Det här är viktigt för att förhindra att människor smittas av hiv och hepatit, som är livslånga infektioner.
Det ger också de viktiga möjligheterna till kontakt med målgruppen, vilket skapar relationer och förtroende. Ofta är just relationen med en läkare eller en sjuksköterska en förutsättning för att en person som missbrukar ska ta ett steg mot ett liv utan droger. Den tredje viktiga förändringen i denna reform är att kravet på märkning av kanyler och sprutor tas bort.
Det gör det lättare att få rena sprutor, och då förstärks också den förebyggande effekten. Herr talman! Det är ett väl avvägt lagförslag. Det stöds av tunga instanser såsom Socialstyrelsen och Folkhälsomyndigheten och har brett stöd i svensk och internationell forskning. I Sverige finns bara sju mottagningar för sprututbyte i fyra landsting.
I och med det beslut vi nu tar blir det mycket lättare för landstingen att starta sådana här mottagningar och mycket lättare att förebygga smittspridning. Miljöpartiet står helt bakom detta, och jag yrkar bifall till propositionen.
Stefan Nilsson (MP):
Många av besluten hänger ihop med ett par domar i Högsta förvaltningsdomstolen. Det är inte helt lätt att veta exakt hur stor del som beror på dessa domar.
Regeringen arbetar med att försöka ändra på detta så att till exempel egenvård ska kunna ingå på ett naturligt sätt, som tidigare, för personlig assistans. Regeringen har också ändrat i regleringsbrevet för 2017, så det är en annan skrivning.
Vi har bara kommit tre månader in på året, så vi får väl se hur utvecklingen ser ut. Det faktum att det är färre som beviljas assistans behöver dock inte i sig betyda att alla de ökade avslagen är felaktiga. Regeringen inriktar sig framför allt på de två domar som har fått stora negativa konsekvenser för många föräldrar och barn.
Det gäller barn som har behov av egenvård, och detta räknas inte längre in på samma sätt. Det här tittar vi på, och regeringen kommer att återkomma angående detta.
Stefan Nilsson (MP):
Nej, vi är inte bekväma med denna situation, framför allt inte när det gäller de domar som jag hänvisade till. Det handlar till exempel om fallen med egenvård, där många föräldrar får sluta att arbeta för att de inte får tillräckligt med timmar för sitt barn. Precis som Emma Henriksson sa har regeringen en annan formulering för 2016 i regleringsbrevet till Försäkringskassan.
Vi får se hur det blir lite längre fram, men jag skulle tro att bedömningarna kommer att se lite annorlunda ut för detta år och framöver. Framför allt håller jag helt med om att vissa domar har verkställts alltför hårt. En regering kan inte bara gå in och säga att man annullerar en dom, utan det krävs någon form av lagstiftning.
Därför utgår jag från att någon form av förslag kommer fram när det gäller detta, speciellt när det handlar om egenvård. Men det är som sagt en process, och vi får se vad regeringen kommer att föreslå.
Jag delar helt Emma Henrikssons uppfattning om domarna i förvaltningsdomstolen, och jag håller också med om att den formulering som fanns i regleringsbrevet för 2016 inte var bra. Jag tycker att vi har en helt okej formulering för 2017, och den bör påverka bedömningarna.
Stefan Nilsson (MP):
Jag har en fråga till kulturministern om biblioteken. En av samhällets viktigaste institutioner är av flera skäl biblioteket. Det främjar läsning och litteratur. Många, och inte minst barn och unga, får genom biblioteken möjlighet att bekanta sig med litteratur och medier som de kanske annars inte skulle upptäcka.
Dessutom är våra bibliotek en väldigt viktig arena för kultur och samhällsdebatt. Därför är min fråga: Vilka idéer har du som minister om hur vi ska kunna stärka bibliotekens roll i samhället?
Hanna Wigh (-):
Jag vill inleda med att bemöta vad ledamot Hans Hoff tidigare ondgjorde sig över här i talarstolen: att en majoritet i socialutskottet enades om ett tillkännagivande gällande familjeklassning av narkotika. Fru talman! Detta är en oerhört viktig fråga. Det är ytterst viktigt att detta inte är en fråga som faller i glömska hos regeringen. Regeringen har mycket riktigt adresserat den här frågan - lite luddigt.
Det lugnar mig föga, då regeringens löften har en dålig vana att landa i motsatsen till vad som från början utlovades. Det vi talar om är unga människor som avlider av bruk av preparat som vi har svårt att komma åt med lagstiftning. Jag känner därmed att frågan är alldeles för viktig för att kunna lämnas i händerna på regeringen allena.
Sedan, fru talman, vill jag gå in närmare på frågan om gårdsförsäljning. Vi sverigedemokrater är för det svenska alkoholmonopolet. Alkoholmissbruk tar liv. Det förstör familjer, och det kostar samhället mycket, både ekonomiskt och framför allt i mänskligt lidande. Självklart ska vi verka för en minskad alkoholkonsumtion.
Men när vi talar om gårdsförsäljning talar vi framför allt om produkter med mycket höga produktionspriser och ett svagt konkurrensläge. Jag undrar hur de som vänder sig mot gårdsförsäljning resonerar. Man kan vara för gårdsförsäljning och samtidigt verka för en ökad folkhälsa och en minskad alkoholkonsumtion. Det är inget motsatsförhållande.
Menar de som är emot gårdsförsäljning att man blir mer berusad av alkohol från svenska gårdar än av den alkohol som körs in i busslaster från exempelvis Tyskland och Danmark? Fru talman! Som jag inledde med, är vi för det svenska alkoholmonopolet.
Men det är politiken som förts i den här kammaren som har urholkat det och översvämmat vårt land med billig, importerad alkohol som lätt hamnar i händerna på våra barn och unga. Vi sverigedemokrater står upp för att Sverige ska ha en livskraftig landsbygd, och då måste vi vara öppna för en mångfald av möjligheter till arbetstillfällen och att gynna besöksnäringen. Gårdsförsäljningen är en pusselbit.
I den närmast föregående debatten stod en centerpartist här i talarstolen och uttryckte att de debatter som vi för här i kammaren är ett spel för galleriet med liten chans till påverkan - jag tror till och med att hon använde ordet "minimal". Jag hoppas och önskar verkligen att hon har fel, men jag befarar att politiken är så pass stagnerad och lutad mot EU-direktiv att hon faktiskt har rätt.
Jag vill därmed påminna om att EU-medlemskapet är frivilligt. Så fort vi i den här kammaren kan enas om att EU inte gagnar oss och att det inte står för svenska intressen är vi fria att lämna. Vi är Sveriges riksdag. Fru talman! Politiken har valt att lämna bort makten.
Det är politiken som har valt att missgynna svenska alkoholproducenter i det här fallet. Valet mellan svenska lantbrukares intressen och EU:s är för mig självklart. Jag vill avsluta med att säga att biskop Thomas frihetssångs ord gäller än.
Vår frihet är inte till salu, inte ens för guld.
Hanna Wigh (-):
Jag beklagar om ledamoten Emma Henriksson missuppfattade vad jag sa. Jag tror att jag var ganska tydlig. Det är inte medlemskapet i EU som ökar alkohol- och narkotikaanvändandet i Sverige. Det fanns ingenting i mitt anförande som antydde det.
Däremot har det bidragit till att vi har en ökad tillgång till alkohol, framför allt genom att vi har en oreglerad marknad där barn och unga lättare kommer i kontakt med och kan tillskansa sig alkohol utan att behöva gå via Systembolaget.
Därmed har ni med er politik, när ni har tillåtit dessa väldigt generösa införselregler, också gjort alkoholen mer lättillgänglig för unga människor. Det borde vara en konsekvens som ni borde kunna stå för - att den politik som har förts har åsamkat samhället denna skada.
Jag fick också en fråga om ökad turism till enskilda gårdar. Även där beklagar jag om ledamoten uppfattade det så. Det var inte så jag uttryckte det. Jag sa att detta är en pusselbit för att öka sysselsättningen på landsbygden och att öka attraktiviteten och besöksnäringen på landsbygden. Det är alltså en pusselbit.
Jag hade verkligen önskat att Alliansen hade möjlighet att se den större bilden och att verka för en levande landsbygd med många pusselbitar. Kristdemokraterna har själva medverkat till motioner om gårdsförsäljning men låtsas sedan här i kammaren som att så inte är fallet. Det är också ganska beklagligt.
Hanna Wigh (-):
Ledamoten Emma Henriksson frågar mig hur vi har resonerat. Hur resonerade Kristdemokraterna när man stod bakom en motion om gårdsförsäljning av alkohol men inte stöder detta i kammaren? Det är ganska intressant.
Det blir ganska motsägelsefullt när ledamoten talar om att EU har lett till att det kommer in mer alkohol i landet och att det ökar tillgängligheten för unga, men hon vill samtidigt inte ha mer svensk alkohol på grund av EU. EU ger oss alltså mer alkohol men mindre svensk alkohol, vilket blir den rimliga slutsatsen av det hela.
Jag vill än en gång understryka vikten av att vi i Sveriges riksdag brukar EU som ett verktyg för att frånsäga oss vårt eget ansvar. Vi skyller på EU när vi inte står upp för våra svenska bönders intressen. Jag tycker att det är ganska horribelt. En enkel lösning hade varit att lämna EU.
Vi beslutar bäst för våra svenska bönder på egen hand. Vi kan bestämma själva var vi ska sälja alkohol och inte. Då behöver vi inte riskera att det kommer några som vill betala väldigt dyrt och som ska tala om för Sverige vad vi ska göra. Vi är i Sveriges riksdag. Jag önskar verkligen att riksdagsledamot Emma Henriksson tog hänsyn till det och tog ansvar för vårt land.
Hanna Wigh (-):
Jag har väntat på att regeringen ska bättra sig i frågan om personlig assistans. Före jul kunde jag läsa det nya skönskrivna regleringsbrevet till Försäkringskassan, där regeringen skriver att man värnar en hållbar utveckling av assistansersättningen. Hållbar för vem? Är det för regeringen, som framtvingar besparingar på området? Är det för alla dem som inte kan leva sina liv till fullo även om de har assistans i dag, då de lever i skräck för vad Regeringskansliet ska få för sig härnäst?
Regeringen, med Åsa Regnér i spetsen, skyller sina tillkortakommanden på brukarna när man framhåller att assistansmedlen inte ska användas för att betala för jurister. Det är regeringen och myndigheten som urholkat möjligheten för vanligt folk att söka och få assistans. Det handlar om besparingskrav och om att lusläsa lagar som fan läser Bibeln i jakten på kryphål. Det är anledningen till att det behövs jurister i dag för att man ens ska kunna få assistans. Skyll inte på brukarna! Jag vill veta om regeringen ska fortsätta att spara på de svaga med personlig assistans.
Eller kommer något konkret att göras snart?
Hanna Wigh (-):
Det handlar om att motverka överutnyttjande och brottsligt nyttjande med ett särskilt fokus på den ökande timutvecklingen. Det är en skönskrivning av det gamla direktivet och ett misstänkliggörande av alla. Nybeviljandet av assistans har sjunkit från över 60 procent till 30 procent på tio år. De 70 procent som fått avslag har alltså inget behov. Detta handlar om verkliga människor med verkliga liv. Deras rättigheter tas ifrån dem. Tillsätt en haverikommission, och hedra LSS genom att spara pengar någon annanstans!
Kan regeringen göra det?
Maj Karlsson (V):
Det stämmer som du säger, att vi absolut vill få bort vinsterna från välfärden. Ni har i åtta år fört en politik där ni har stått för att riskkapitalister helt ohämmat har kunnat stjäla skattemedel och stoppa i sina egna fickor i stället för att tillgodose människors behov. Det stämmer som du säger.
Men det är inte samma sak som när vi ser över till exempel äldreomsorgen, för vi vet att detta är differentierad marknad som ser annorlunda ut. Vad vi har sagt nu är att vi kommer att utreda frågan.
Vi kommer att göra det på ett sådant sätt att människans rätt att själv välja står i fokus. Det vi vill få bort är riskkapitalisterna. Jag tycker att det är skrämmande att detta är den fråga som du tycker är absolut viktigast att ta upp i den här debatten - och inte bara i den här debatten.
Ni värnar riskkapitalisterna i varenda kammardebatt som jag har hört sedan jag började i riksdagen.
Maj Karlsson (V):
Jag tror inte att Anders W Jonsson har lyssnat när vi haft frågan uppe tidigare. Det vi sagt är att vi ser att det är annorlunda när det kommer till assistans, att vi där måste ha en helt annan försiktighet. Det är därför vi har en utredning som ser över frågan. Vi har inte fattat något beslut.
Vi ska se över frågan, och fokus på det är de assistansberättigades möjlighet att välja utifrån sina behov.
Samtidigt tycker vi inte att det ska finnas jättar som får göra vinster så att gamla, sjuka, barn eller assistansberättigade inte får de resurser som de har rätt till.
Maj Karlsson (V):
Jag vill börja med att tacka dig, Åsa Regnér, för ditt svar. Det finns mycket i svaret som är väldigt bra, även om jag självklart hade önskat att ni hade ställt er bakom vårt förslag. Jag vill förtydliga varför vi anser det nödvändigt att utreda förutsättningarna för att införa Visions krav på en ny lag, den så kallade lex Realia. För att förstå vår ståndpunkt måste man se vad som har hänt i Sverige under Alliansens år vid regeringsmakten.
De två senaste mandatperioderna har högerns politik ökat klassklyftorna i vårt land. Under många år har hela vårt trygghetssystem satts ur balans och tvingat människor ut ur samhällelig trygghet till utanförskap och fattigdom. De människor som drabbas av sjukdom eller arbetslöshet och som tidigare hade rätt till a-kassa och sjukersättning blir nu i stället hänvisade till socialtjänsten.
Konsekvenserna av denna ansvarsförflyttning i kombination med att fler människor har fått uppleva klassklyftornas avigsidor har inte låtit vänta på sig. Arbetsbelastningen har ökat markant på socialkontoren runt om i vårt land. Men samtidigt har kommunerna inte fått tillräckligt med resurser för att kompensera för den ökade belastningen.
Många socialsekreterare vittnar om hur en allt snävare budget, politikens detaljstyrning och den ökade arbetsbördan gör det mycket svårt att uppfylla socialtjänstlagens intentioner. Trots upprepade larm från såväl socialsekreterare som fackförbund lämnar politiken allt som oftast över ansvaret på socialtjänsten och enskilda sekreterare. Det är just här själva grundproblemet ligger.
När vi nu har fått en socialtjänst där politisk färg eller ekonomiska prioriteringar blivit avgörande för vilken hjälp människor i extrem utsatthet får, är det då inte rimligt att politiken tar ansvar för sina prioriteringar? Riksdagen valde 2010 att ställa sig bakom förslaget om en utvidgning av lex Sarah, vilket innebär att man inom alla områden som socialtjänsten omfattar blir skyldig att påtala missförhållanden.
Syftet med lex Realia är att socialarbetarna även ska ges möjlighet att föra fram sin professionella bedömning av såväl brister inom verksamheten som konsekvenserna av politiska beslut och samhällsutvecklingen. Professionens bedömning blir tydligare än vad det ges utrymme för inom ramen för lex Sarah. Då säkras att socialarbetarnas bedömning får uttryckas och det politiska ansvaret tydliggörs.
Vi i Vänsterpartiet tycker att det är ett mycket bra förslag. Därför frågar jag nu vad regeringen vill göra för att stärka rättssäkerheten och ansvarsutkrävandet inom socialtjänsten om man inte vill utreda lex Realia.
Maj Karlsson (V):
Krisen inom socialtjänsten är ett faktum, och det råder inget tvivel om att det är mer resurser som måste till för att vi ska få en socialtjänst som kan leva upp till det den är avsedd för och för att personalen ska få en arbetssituation som är rimlig. Socialsekreterare är en yrkeskår som är känd för att vara mycket tyst. Det är en kår som i stället för att protestera arbetar ännu hårdare.
Men 2012 var situationen så akut att socialsekreterarna runt om i Sverige startade ett upprop för att uppmärksamma politikerna och allmänheten på det ohållbara läget. Över hela landet rapporteras det om hög personalomsättning, resurs- och personalbrist, stress, psykisk ohälsa och hög sjukfrånvaro. Fru talman! Jag ser det som oansvarigt att ha den här debatten utan att synliggöra vad det är vi faktiskt pratar om.
Bakom varje siffra och bakom varje socialsekreterare som inte ges möjlighet att utföra ett bra jobb finns nämligen de människor som inte får den hjälp de har rätt till. Jag tror att få av oss i denna kammare förstår hur det är att leva med tungt missbruk eller hur det känns att inte längre få leva tillsammans med sitt eget barn.
Jag tror att det för de flesta av oss är nästan omöjligt att föreställa sig hur det är att som barn tvingas flytta ifrån sin mamma och pappa, hur det är att vara mamma till ett barn som får bevittna våld i sitt eget hem eller hur det känns att få tillbringa nätterna på en madrass utanför NK. Vi måste klä detta i ord för att verkligen förstå vilket svek samhället utsätter människor för när vi inte tar ansvar för vår socialtjänst.
Under ytan i denna samhällsutveckling finner vi nämligen tydliga spår av samhällets maktstrukturer. Socialtjänsten är som vi alla vet ett kvinnodominerat yrke. Det är också så att människor som lever i utsatthet och fattigdom mycket sällan är den mest högljudda eller krävande samhällsgruppen - snarare tvärtom. Jag har mycket svårt att föreställa mig att vi hade kunnat låta personalen i en mansdominerad bransch arbeta under så ansträngda förhållanden.
Jag har också mycket svårt att tro att vi skulle låta resursstarka personer betala ett så högt pris för politiska prioriteringar att det i värsta fall kunde kosta dem eller deras nära och kära livet.
Det är därför det är så viktigt att vi har en socialtjänst vars intentioner bygger på idén om solidaritet, rättvisa och alla människors lika värde - oavsett politiskt styre - och att vi ser på det socialpolitiska arbetet som en prioriterad fråga, eftersom vi vet att de människor det berör är de som har det allra tuffast i vårt samhälle. Allt det interna utvecklingsarbete som nu pågår och som du har redogjort för, Åsa Regnér, tycker vi är jättebra.
Framför allt gäller det att man arbetar för att stärka barns rättigheter. Det jag dock fortfarande saknar är ett svar på min fråga. Hur gör vi det möjligt att synliggöra när politiska beslut och samhällstendenser påverkar socialtjänstens arbete så starkt att det inte finns förutsättningar att tillämpa de metoder man nu har arbetat fram?
Maj Karlsson (V):
Den 20 mars var statsministern på besök i min vackra hemstad Göteborg. Dock var anledningen till besöket allt annat än vacker. Två dagar tidigare hade ett tiotal personer skottskadats och två unga män mördats på en restaurang i Biskopsgården - ett dåd kopplat till de pågående gängkonflikterna. Bara i år har 18 personer skottskadats och 5 personer mördats i det gängrelaterade våldet i Göteborg.
Därför var statsministerns besök mycket viktigt och av många väldigt uppskattat. Det visade att frågan tas på stort allvar. Men framför allt gav ni en tydlig signal om att det som händer i Göteborg inte bara är en fråga för kommunen utan ett problem som är så omfattande att det kräver nationella åtgärder. Herr statsminister! Ert besök är därmed en handling som också förpliktigar.
Därför vill jag fråga statsministern vilka åtgärder regeringen ämnar vidta för att stoppa det gängrelaterade våldet.
Maj Karlsson (V):
Ja, man kan bli sjukskriven längre tid än de 915 dagarna, eller vad vi nu har att förhålla oss till. Man har först de 915 dagarna, sedan ska man in i arbetsmarknadsåtgärder och sedan kan man eventuellt bli sjukskriven en gång till. Men för varje steg, som ni har inrättat, Solveig Zander, blir de sjuka människorna - det är sjuka människor vi talar om - lite fattigare.
Till sist kommer punkten då man blir utförsäkrad. Vi har sett tusentals människor bli utförsäkrade. Och de har ramlat rakt i backen på grund av att de har varit sjuka. För mig är det helt obegripligt att någon försvarar en sådan reform. Då har man kommit dit att man inte bara ska kämpa med sin sjukdom utan ska dessutom kämpa med fattigdom.
Allvarligt talat, en reform som har lett till att människor har fått söka försörjningsstöd under tiden de är sjuka är inhuman. Jag är jätteglad över att vi ska ta bort den reformen nu.
Maj Karlsson (V):
Jag måste ställa en fråga. Kan du förklara för mig på vilket sätt ert förslag kommer att bidra till att fler människor kommer i försörjning eller egen sysselsättning, Mikael Dahlqvist? Vi vet ju att dessa krav redan ställs men inte är reglerade i lag. Anledningen till att de inte är reglerade i lag är att vi vill ha individuella bedömningar utifrån människors behov.
Du säger att det inte kommer att vara ett problem om det finns självklara orsaker till att man inte kan arbeta, men det finns ju en massa personer som hamnar i detta där det kanske inte är tydligt redan från början. Hur kommer deras behov att vara styrande för bedömningarna i framtiden?
Maj Karlsson (V):
Tack för svaret, Åsa Regnér! Den mycket starka skrivning som regeringen har lagt till i regleringsbrevet är mycket svår att läsa på något annat sätt än som en uppmaning till Försäkringskassan att minska antalet timmar. Därmed anser vi att det är en uppmaning till Försäkringskassan att frångå att tolka lagen efter behov. Min följdfråga är därför: Anser du att regeringen i regleringsbrev ska ange hur myndigheten ska tolka lagen?
Maj Karlsson (V):
Det är bra att du begär replik, för det känns som att vi är helt överens i dessa frågor i debatten. För det första vill jag säga att vi inte sitter i regeringen - vi förhandlar om budgeten. Jag tror att du är väl medveten om att vi drev en stenhård kamp i dessa frågor när vi satt och förhandlade. Det har ju faktiskt inte gjorts några nedskärningar.
Däremot gick vi med på en del saker där vi hade velat att det såg annorlunda ut, till exempel schablonbeloppet. Men jag tror att du är väl medveten om att situationen tyvärr hade varit än värre om vi inte hade suttit med. Jag tror att vi har en oerhört viktig roll att fylla i dessa budgetförhandlingar, och jag tror att regeringen också vet vad vår ingång är när vi sätter oss vid det bordet.
Dessa frågor har vi drivit i många år med tydlighet, och det har inte bara varit ord; det tror jag att du också har sett i våra handlingar. Men visst har vi absolut en roll att fylla, inte bara med ord.