Gustav Fridolin (MP):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag älskar Polen, fru talman. Jag var i landet för ett halvår sedan ungefär. Jag hade möjligheten att åka ned med Equal-programmet som hade en stor konferens med uppföljning av sitt arbete i Warszawa. När jag kommer ned till flygplatsen i Warszawa får jag ett sms från några svenskar som sitter i HBT-arbetsgruppen inom Equal där de säger: Vi är på en insamlingsfest för 8 mars-manifestationerna. Kom hit!
Jag åker till adressen som står i sms:et, lämnar in väskan i garderoben och befinner mig på en klubb som heter Le Madame. På klubben fanns det feminister, aktivister, politiker, HBT-personer. Det var som en smältdegel för hela den civila rörelsen i Polen, förstod jag. Det var en ganska trevlig fest dessutom. Sedan kom konferensen i gång. Den tog sina dagar.
Sista dagen hade jag äntligen lite tid för att träffa mitt systerparti, det gröna partiet i Polen som för övrigt delar lista med socialdemokraterna i Polen. Jag fick en adress och tyckte mig på något sätt känna igen den. Jag tog mig till stället och tyckte mig på något sätt känna igen huset. Det var just Le Madame. Klubben visade sig vara det gröna partihögkvarteret mellan åtta och åtta på dagen och en av Warszawas mest populära nattklubbar mellan åtta och åtta på natten.
Aldrig har jag väl känt mig så hemma i något grönt parti någonstans! Varför berättar jag det här? Jo, i lördags stormade den polska polisen Le Madame, utrymde det och sade att centret var stängt för gott.
Verksamheten - politisk med ett parti representerat på vissa nivåer i Polen, organisatorisk, konstnärlig och inte minst med föreningar som arbetar med globaliseringsfrågor eller HBT-personers rättigheter - skulle inte få fortsätta att förekomma. Min första fråga blir givetvis: Kommer den svenska regeringen på något sätt att protestera mot detta övergrepp mot de mänskliga rättigheterna? Fru talman!
När jag började läsa statsrådets svar upptäckte jag att det i början står att Gustav Fridolin frågat hur regeringen avser att agera rörande den offentliga homofobi som han anser vara under utveckling i Polen. Sedan läste jag vidare och insåg att även den svenska regeringen ser detta faktum att homofobin tyvärr är under uppseglande i Polen och också politiskt understödd av den nya högerregeringen.
Sedan kommer ett antal åtgärder, får vi väl kalla det, som den svenska regeringen ska vidta. Det första är att man pekar på att Helsingforskommittén har anmält förbudet mot Prideparaden i Warszawa i somras till Europadomstolen. Min andra fråga blir därför: Kommer regeringen på något sätt att agera för att understödja den anmälan?
Därefter står det att ytterligare polsk lagstiftning skulle kunna stärka skyddet för HBT-personer enligt de två EU-direktiv som finns för att skydda minoriteter och att den svenska regeringen arbetar konsekvent och konstant för att uppmärksamma frågan. Kommer den svenska regeringen på något sätt att försöka trycka på Polen för att implementera dessa EU-direktiv också när det gäller HBT-personer? Min tredje fråga rör ambassadens arbete som givetvis är gott.
Det är bra att Sören Anderson och Jonas Gardell har varit i Warszawa, men man skulle också kunna hoppas att Utrikesdepartementet på ministernivå är representerat för att stävja homofobin i vårt södra grannland. Kommer ambassaden att ordna fler seminarier? Kommer Carin Jämtin, statsministern eller utrikesministern att delta i den typen av seminarier? Kommer de här frågorna att tas upp också på ministernivå nästa gång den svenska regeringen har överläggningar till exempel med Lech Kaczynski?
Min sista fråga rör den polska HBT-rörelsen som ju nu tyvärr går på knäna både ekonomiskt och på grund av de repressalier som pågår. Kommer det svenska biståndet på något sätt att stödja den polska HBT-rörelsen?