Jan Ericson (M):
Jag säger ungefär samma sak som jag sa i mitt förra anförande: Eftersom riksdagsmajoriteten i det första steget av budgetprocessen har gett budgetpolitiken en annan inriktning än den vi moderater önskar avstår vi från ställningstagande även i detta ärende. Våra samlade budgetreservationer finns i FiU1.
Jag tänkte passa på att utveckla den moderata synen på EU-avgiften i ett något längre perspektiv. Diskussionen om den svenska EU-avgiften är komplex, och oron för en kraftigt stigande avgift i framtiden beror på flera saker. Starka röster i EU driver på för en kraftigt höjd EU-budget, trots att ett stort och viktigt EU-land sannolikt snart lämnar unionen. Vi hade kunnat förvänta oss motsatsen, att man skulle minska budgeten i motsvarande mån.
Samtidigt finns också ett tryck att försämra eller helt avskaffa de rabatter som Sverige och några andra länder tidigare har förhandlat sig fram till. Den svenska EU-avgiften i EU:s kommande långtidsbudget har diskuterats många gånger i både finansutskottet och EU-nämnden. Jag har varit med på de flesta av dessa överläggningar. Vid flera tillfällen har jag efterfrågat större tydlighet från svenska ministrar och från statsministern. Men vi har tvärtom sett en alltmer oroväckande bild.
Företrädare för regeringen, inklusive statsministern själv, har ibland låtit lite väl uppgivna och därmed signalerat svaghet inför de EU-länder som driver på för en större budget. Man har mer eller mindre tydligt signalerat att Sverige knappast lär kunna förhandla fram en lösning som är gynnsam för Sverige, utan att vi i praktiken måste förbereda oss på kraftigt höjd avgift. Ur moderat synvinkel är det ett olyckligt sätt att förhandla.
Man kan inte backa in i en förhandling utan måste vara tydlig med sin linje. Ytterligare en invändning mot regeringens linje är att man ofta talar om att det viktigaste sättet att hålla nere den svenska EU-avgiften är att se till att EU:s budget inte växer alltför mycket. Det är delvis sant. Men även om EU:s budget skulle krympa kan den svenska EU-avgiften självklart komma att höjas dramatiskt om inte regeringen lyckas försvara de svenska rabatterna.
Sveriges förhandlare måste driva på både för en restriktiv EUbudget totalt sett och för att Sveriges andel av EU-avgifterna inte ska höjas. Herr talman! Den 28 november presenterade Moderaterna, Kristdemokraterna och Vänsterpartiet i finansutskottet ett gemensamt så kallat utskottsinitiativ rörande den svenska EU-avgiften. Det var ett initiativ som även fick stöd av Sverigedemokraterna. Efter diskussioner i utskottet kunde vi slutligen enas om en skarpare skrivning än tidigare.
Den är också regeringens uttalade linje i dag. Den tydliga linjen är att den svenska avgiften ska hållas nere och att regeringen ska försöka säkerställa att Sveriges totala avgift, som andel av bni, inte överstiger dagens. Den 11 december i EU-nämnden uttalade statsminister Löfven att han var tacksam över de framförhandlade skärpta framskrivningar som blev resultatet av initiativet. Han sa att det stärkte den svenska förhandlingspositionen att ha en enig riksdag bakom sig.
Jag kan bara konstatera att det är ett mycket positivt resultat av vårt utskottsinitiativ. Det var exakt det som var syftet. Nu står alla åtta riksdagspartier bakom en väl avvägd svensk linje i de fortsatta förhandlingarna. Från moderat sida kommer vi såklart att noga följa upp att regeringen lever upp till det vi nu har kommit överens om. Men jag känner tillförsikt när det gäller att regeringens förhandlare ska göra sitt absolut bästa för att nå vårt gemensamma mål. EU-avgiften för nästa år är vad den är.
Det finns inte mycket vi kan påverka där. Men vi kan vara glada att vi i dag har en enig riksdag som ser framåt och som försöker begränsa den svenska EU-avgiften för kommande år.