Magdalena Streijffert (S):
Ett stort tack till utrikesministern för hans svar. När jag skrev min interpellation anade jag föga, precis som utrikesministern sade, att en cyklon vid namn Nargis skulle dra genom Burma och lämna en fruktansvärd förödelse. 100 000, eller kanske 250 000, människor har fått sätta livet till i denna katastrof. Siffrorna är osäkra, och vi vet fortfarande inte riktigt hur det ser ut.
Över en miljon människor är hemlösa, detta i ett land som redan tidigare är svårt sargat, och har levt i ett politiskt förtryck sedan 1962. Landet är isolerat och oerhört fattigt. De överlevande riskerar nu att drabbas av epidemier, inte minst på grund av bristen på rent vatten. Det är en mänsklig tragedi, och den förvärras av det styre som finns i Burma i dag.
Trots att militärjuntan för ovanlighetens skull har sagt sig vara positiv till hjälp utifrån försvåras hjälparbetet av att militärregimen inte släpper in hjälpen utan hjälparbetarna tvingas vänta på visum. Flera internationella hjälporganisationer vittnar om att hjälpen är förberedd. Tonvis med mat, mediciner, tabletter för vattenrening, tält, filtar och myggnät finns men kommer inte in i landet, trots att siffrorna över antalet döda fortsätter att stiga och hjälpbehovet är enormt.
En miljon människor är i behov av akut hjälp. Regimen syns inte och gör ingenting. Och antagligen är skälen politiska. Trots att man i denna katastrof skulle behöva all hjälp och allt stöd från regimen ska man ändå, precis som utrikesministern sade, hålla folkomröstningen i morgon, även om man skjuter fram den i vissa av de värst drabbade områdena.
Vi kan konstatera att det är en folkomröstning som tyvärr bara är ett spel för gallerierna och ett sätt för militärjuntan att legitimera sin makt. Konstitutionsförslaget, som i korthet bland annat garanterar militären minst 25 procent av platserna i parlamentet och ger militären en generell rätt att ta över makten vid behov, är inte ett demokratiskt förslag. Oppositionen har inte fått möjlighet att uttrycka sina åsikter.
Alla människor får inte möjlighet att gå och rösta, och militärjuntan har sagt nej till att låta internationella observatörer bevaka valet. Utrikesministerns svar i denna fråga är glädjande. Jag hoppas att Sverige och EU också utifrån ovanstående grunder fördömer valet och fortsätter att trycka på regimen, framför allt i detta läge så att hjälporganisationer får komma på plats.
Men när det gäller vilka åtgärder som Sverige och EU ska vidta för att fortsätta att sätta press på militärjuntan i det långa loppet är diskussionen om riktade sanktioner inte något nytt. Jag delar utrikesministerns åsikter att sanktioner ska vara riktade så att de drabbar regimen och dess intressen och inte den redan mycket utsatta befolkningen. Men jag anser att arbetet för att hitta dessa sanktioner tar alldeles för lång tid.
Finansiella sanktioner i form av att man spärrar generalernas bankkonton utomlands och fryser tillgångar för de företag eller personer som har en nära koppling till militärjuntan är några exempel på smarta sanktioner som bland annat USA har infört. Jag tycker också att Sverige och EU ska vara drivande för att FN ska införa ett vapenembargo mot regimen. Vi vet att dessa vapen används för att förtrycka folket. Människor som vågar uttrycka sina åsikter försvinner eller fängslas.
Byar tvångsflyttas, barn arbetar som slavar, och kvinnor våldtas systematiskt. I dag säljs vapen från framför allt Kina och Indien, men också från Ryssland, Serbien, Ukraina och länderna i Asean. När det gäller Asean skulle EU i samband med frihandelsavtal också kunna driva på i fråga om villkor för deras handel med Burma. En annan intressant idé som har framförts bland annat av freds- och konfliktforskaren Peter Wallensten är ett samlat företag som är redo att investera i Burma om det blir demokratiskt.
Det skulle ge juntan en morot för att genomföra reformer. Fru talman! Jag tror inte att utrikesministern och jag har olika åsikter i frågan. Vi har samma mål. Vi vill att Burma ska bli ett demokratiskt land där mänskliga rättigheter respekteras och följs, där makten utgår från folket, och där människor slipper leva under förtryck och rädsla. Men min fråga blir: När kommer de riktade sanktionerna att framföras inom EU? Jag tycker att det tar för lång tid.
Finns det andra åtgärder som vi kan vidta för att fortsätta att sätta press på regimen eftersom det bara blir värre? Jag skulle alltså gärna vilja ha svar på när de riktade sanktionerna kommer.