Jan Björklund (L):
Ska det vara någon vits med att ha ett meningsutbyte måste man något lyssna på varandra, till exempel att interpellanterna just nu lyssnar på mig. Är ni intresserade av svaret kan ni väl kanske lyssna. Interpellantens utgångspunkt är att barngrupperna ökar.
Jag har med den enda nationella statistik som finns visat att detta inte är sant, att barngrupperna denna mandatperiod i genomsnitt har en mindre storlek än vad de hade förra mandatperioden. Då går interpellanten upp och säger att jag viftar med statistik och statistik, som om den vore ointressant. Det som var utgångspunkten var ju att barngrupperna har ökat, men då visar det sig att de är mindre än under förra mandatperioden när ni själva styrde.
Mellan 2007 och 2008 skedde en liten ökning av barngruppernas storlek. Med 2 promille ökade barngrupperna. Trots det är de 2008 mindre än vad de var i genomsnitt under den förra mandatperioden. Då kan man inte bara säga: Statistik och statistik. Barngrupperna är ju stora, och många är oroliga. Men den oro som finns är ju den oro som interpellanten själv piskar upp. Man måste väl ändå ta hänsyn till fakta när man diskuterar detta.
Om man nu diskuterar barngruppernas storlek, Matilda Ernkrans, kan man väl inte bara vifta bort fakta om hur stora barngrupperna är. Det är väl det som måste vara utgångspunkten. Och jag tar det en gång till: Barngrupperna under denna mandatperiod är i genomsnitt mindre än vad de var under den senaste socialdemokratiska mandatperioden.
Matilda Ernkrans står här och säger att de ökade barngrupperna beror på den borgerliga regeringens förfärliga politik och alla skattesänkningar, vilka Socialdemokraterna för övrigt har accepterat, nästan allihop, i efterhand. Detta skulle vara en förklaring till att det blivit större barngrupper. Men då säger jag en gång till: Det har inte blivit större barngrupper. De är mindre i genomsnitt under denna mandatperiod än under förra mandatperioden. Det är ju det som debatten handlar om.
Matilda Ernkrans måste väl ändå förhålla sig till detta faktum och inte bara säga att statistiken är ointressant. Det är ju den som är kärnan i diskussionen. Jag tror att den svenska förskolan behöver utvecklas vidare utifrån var vi står i dag. Den har utvecklats i rätt riktning under många år.
Jag och vi från Folkpartiets sida stödde de beslut som fattades under socialdemokratisk regering om att flytta förskolan från den sociala sektorn till utbildningssektorn. För 15 år sedan hade det varit socialministern som hade stått här och svarat på frågor om förskolan. Nu är det utbildningsministern. Det innebär en skillnad i synsätt. Vi har gett en läroplan till förskolan.
Förskollärarna utbildas på lärarhögskolan. Och i den nya skollagen kommer förskolan att erkännas som en skolform. Den utvecklingen vill jag fortsätta. Förskolan ska bli alltmer skolförberedande. Vi får se vad det kommer att betyda. Det finns nu ett förslag från Skolverket till en reviderad läroplan som är ännu mycket mer skolförberedande än den hittillsvarande.
Förskolan ska inte bli skola. Förskolan ska vara just förskola på sina egna villkor. Barnen är små och man måste anpassa de pedagogiska metoderna. Men förskolan ska vara lärorik, och jag tror att den kan vara ännu mer lärorik för barnen än vad den är i dag. Jag ser en fortsatt utveckling av den svenska förskolan i samma riktning som hittills, det vill säga med ännu mer lärande inslag.
Det kommer vi att bidra till med de olika propositioner som kommer på riksdagens bord, till exempel om en ny skollag och så småningom om en reviderad läroplan för förskolan. Den färdriktning jag vill se för den svenska förskolan är hur vi kan göra en mycket bra förskola, som vi har i vårt land, ännu bättre i framtiden.