KBLab/rixvox huggingface dataset:
Josefin Malmqvist (M):
Jag är glad över att Tomas Kronståhl lyfter fram flera av de reformer som vi är överens om, bland annat förändringen i skollagen om att det inte ska vara den som har kortast utbildning utan den som har störst behov av utbildning som i första hand prioriteras. Det var Socialdemokraterna som införde denna skrivning. Jag är glad över att de nu har ändrat sig på den punkten. Jag är glad över att Tomas Kronståhl tycker att Skolinspektionen gör ett bra arbete. Jag delar den bilden. Det var alliansregeringen som var pådrivande i detta.
Och genom vår budget som gick igenom i höstas fick Skolinspektionen ytterligare medel. Jag är därför glad över att ledamoten delar bilden att detta är viktiga områden. Det gör mig dock djupt bekymrad att kunskapsnivån uppenbarligen brister när det gäller kostnadseffektivitet och resultatbaserade ersättningssystem. Så där ser verkligheten inte ut i dag.
Oavsett om man utför vuxenutbildning i kommunal egenregi eller genom upphandling - kommuner väljer att använda sig av flera olika upphandlingsmodeller, såsom auktorisation eller entreprenadupphandling - finns det olika sätt att ersätta för den tid som eleverna spenderar i skolan.
Vårt fokus och fokus i en resultatbaserad ersättning handlar om vilket resultat man vill att eleven ska nå efter avslutad utbildning. Vill man att fler elever ska avsluta och gå till jobb, kanske inte direkt men i långsiktig egenförsörjning, till exempel sex eller tolv månader efter avslutad utbildning?
Vill man att fler ska uppnå ett visst betyg, kanske godkänt betyg, behövs externa examinatorer som kan säkerställa och kvalitetssäkra de betyg som rektorer och lärare landar i. Dessa reformer lyser med sin frånvaro hos den socialdemokratiska regeringen. Sådana reformer skulle verkligen behöva komma på plats.
Josefin Malmqvist (M):
Svensk arbetsmarknad tudelas. Vi ser ett växande utanförskap i många grupper i vårt samhälle. Vi vet nu att omkring hälften av alla utrikes födda i Sverige inte kan försörja sig själva. Samtidigt skriker många branscher efter kompetens. Man har inte möjlighet att anställa. Vi har ett utbildningsproblem på svensk arbetsmarknad.
Vi har en stor grupp personer som saknar arbete och företag som skriker efter personer med rätt kompetens. Här har vi en hemläxa att göra. Vi behöver i allt större utsträckning säkerställa att vi utbildar för svensk arbetsmarknad. Det är en grundförutsättning för Sveriges tillväxt och konkurrenskraft långsiktigt.
Här spelar yrkeshögskolan en väldigt viktig roll. Sedan Myndigheten för yrkeshögskolan startade som en myndighet 2009 har den byggts ut granska kraftigt, från omkring 23 000 platser till en bra bit över 35 000 platser. Det är glädjande att se att vi här inne är överens om en fortsatt kraftig utbyggnad. Det finns goda skäl för det.
Yrkeshögskolan visar väldigt goda resultat, bättre resultat än kanske någon annan utbildningsform. Omkring nio av tio går ut i arbete. I vissa yrkeskategorier är alla i stort sett garanterade jobb efter avslutad utbildning. Det är fantastiskt. Men vi ser fortfarande ett skriande behov av platser inom flera områden. Jag kan ta ett konkret exempel.
Jag tror att många av oss har drabbats av tågförseningar på grund av signalfel, kanske nästan dagligdags. Hur kommer det sig då att det bara utbildas 16 signaltekniker i Sverige? Det är ett konkret problem som många av oss möter i vår vardag. Här behöver vi säkerställa att det finns utbildningsplatser för att möta detta behov.
Det är därför glädjande att Riksrevisionen i sin granskning, som vi har att ta ställning till och debattera här i dag, kommer fram till att yrkeshögskolan i stort lever upp till de högt satta mål och förväntningar som vi har på denna utbildningsform. I stort är de rekommendationer som man lämnar ett arbete som nu har påbörjats.
Det handlar framför allt om att utreda hur en gemensam antagning till yrkeshögskolan skulle kunna se ut. Detta är någonting som vi välkomnar. Fru talman! Med det vill jag tacka för dagens debatt i ett ärende där vi kan konstatera att vi för ovanlighetens skull är förhållandevis överens.
Det finns brister, och det finns utmaningar som vi behöver hugga tag i. Men i stort gläder det mig att se att vi i denna kammare är överens om yrkeshögskolans viktiga roll för svensk tillväxt och konkurrenskraft långsiktigt. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Josefin Malmqvist (M):
Först har jag en fråga, för jag blir lite förbryllad av de tidsangivelser som Tomas Kronståhl anger i talarstolen.
Om jag läser innantill i betänkandet ser jag nämligen att det står så här: Det innebär att den föreslagna garanterade undervisningstiden om 23 timmar rymmer de 15 garanterade undervisningstimmarna i sfi och därutöver 8 timmars undervisning. Så står det, till skillnad från det som ledamoten angav här i talarstolen om att det skulle vara därutöver. Som jag läser betänkandet är det inom de 23 timmarna.
Men du får gärna förtydliga vad du tänker kring detta. Det är min ena fråga. Min andra fråga handlar om risken för undanträngning. Du anger här att det ska ingå i schablonersättningen, och så är det givetvis. Men hur ser du på risken för undanträngning i kommunernas sfi?
Josefin Malmqvist (M):
Det där satte fingret på det som jag var orolig för och det som jag misstänkte, nämligen att detta i praktiken inte kommer att lösa problemet. Det finns mycket riktigt många skickliga kommuner runt om i Sverige. Jag har själv haft förmånen att besöka många av dem, inte minst under min tid som kommunalråd med ansvar för de här frågorna.
Jag vet att det finns många kommunalråd som sliter hårt för att kunna erbjuda en viktig utbildningsmöjlighet och få fler nyanlända i arbete betydligt snabbare än i dag. Men problemet är dels att de inte får ersättning för det, dels att Arbetsförmedlingen, som ju är ytterst ansvarig för tillsynen och uppföljningen av deltagande i etableringsprogrammet, inte heller kräver det. Det innebär att det blir upp till en enskild kommun att se till detta.
Det finns mycket riktigt många kommuner som gör ett fantastiskt arbete, men långt ifrån alla gör det. Framför allt följer inte heller staten upp sitt ansvar vare sig med ersättning eller med kravställande på kommunerna att det är detta de ska erbjuda. Det kan till exempel handla om att kombinera möjlighet till sfi med en relevant praktikplats och att kunna läsa in en yrkesutbildning kombinerat med praktik.
Det finns många fantastiska exempel runt om i Sverige som vi verkligen skulle behöva ta fasta på och sprida till fler. Men problemet kvarstår. Det här löser inte problemet.
Josefin Malmqvist (M):
Sverige har ett stort antal problem. Långtidsarbetslösheten slår nya rekord, dödsskjutningarna slår rekord, elpriset skenar - ja, det finns gott om problem för den nya regeringen att hugga tag i. Men i stället för fokus på lösningar på dessa problem har statsministerns första tid i denna roll präglats av olika skandaler kopplade till hennes statsråd.
Formellt äger statsministern rätt att utse sina statsråd, men detta beslut ska protokollföras och beredas. Min fråga till statsministern är därför vilka uppgifter statsministern har inhämtat och på vilket sätt statsministern har säkerställt sina statsrådskandidaters lämplighet innan förordnandena har skett.
Josefin Malmqvist (M):
Socialdemokraterna har misslyckats med svensk skola. För åtta år sedan lovade Socialdemokraterna och sedan Magdalena Andersson när hon var partiledare att man skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet - vi vet hur det gick med det - man skulle halvera gängbrottsligheten och man skulle halvera andelen elever som fick underkänt.
Hur har det gått med de här olika målen man satte upp? När det gäller arbetslösheten vet vi, och det har analyserats ganska väl. Det har rent ut sagt gått käpprätt åt skogen. Sverige låg först på plats 11, och 17 länder hade högre arbetslöshet än Sverige. Men sedan var det bara en handfull krisländer som hade högre arbetslöshet än Sverige, med Grekland och Italien i spetsen.
När det gäller gängbrottsligheten vet vi alla att det bara har gått åt fel håll. När det gäller andelen underkända elever ser det tyvärr lika nattsvart ut. Det är ungefär lika många elever som slås ut.
Ungefär 16 000 elever lämnar årskurs 9 utan fullständiga kunskaper, och vart fjärde barn lämnar årskurs 6 med underkänt i ett eller flera ämnen. Vad gjorde egentligen Socialdemokraterna under sina åtta år på Utbildningsdepartementet? Reformerna har lyst med sin frånvaro.
Men i våras, sista våren före valet, blev man plötsligt desperat och portionerade ut ett antal slarvigt ihopsatta propositioner om att bussa och lotta elever till skolor. Dessa reformer lyckades vi tack och lov stoppa här i kammaren. Reformer för ökad kunskap i svensk skola lyste dock med sin frånvaro.
Därför frågar jag Åsa Westlund: Varför skulle Socialdemokraternas politik nu plötsligt ge ett annat resultat?
Josefin Malmqvist (M):
Jag får väl börja med att vara väldigt tydlig. Jag är på intet sätt nöjd med Socialdemokraternas reformer när det gäller ordning och reda i svensk skola - bara så att det inte råder någon som helst tveksamhet på det området. Tvärtom ser vi att utvecklingen har gått åt helt fel håll de senaste åren, och även här finns ett omfattande reformbehov som jag noterar att den socialdemokratiskt ledda regeringen helt har bortsett från under de gångna åtta åren.
Även min fråga till Åsa Westlund kvarstår: Vilka reformer har man genomfört för att säkerställa att fler elever ska få godkänt och att vi ska nå målet om att halvera andelen underkända elever? Jag kan inte hitta några sådana reformer. De lyser fortfarande med sin frånvaro.
Det enda jag hör från Socialdemokraterna är ord om marknadsskola och att de 16 procent av eleverna som går i fristående skolor skulle vara hela svaret på Sveriges skolmisslyckanden. Inget kunde vara mer fel här! Nu presenterar vi en omfattande reformagenda tillsammans inom ramen för Tidöavtalet för att återupprätta Sverige som kunskapsnation.
Här finns reformer för ett ytterligare ökat kunskapsfokus i svensk skola, för att få fler välutbildade lärare, för att fler ska vilja jobba inom svensk skola och för ordning och reda i svensk skola. Det är reformer på område efter område som har lyst helt med sin frånvaro under de gångna åtta åren. Resultaten talar sitt tydliga språk. Vi ser inte någon förbättring inom svensk skola med socialdemokratisk ledning på Utbildningsdepartementet.
Här står Åsa Westlund fortfarande och säger att om vi bara förbjuder friskolor och bussar elever så löser vi segregationen. Detta ska lösa svensk skola, menar hon. Det har inte fungerat hittills. Varför skulle det fungera nu?
Leila Ali Elmi (MP):
S-MP-regeringen har den gångna mandatperioden lagt grunden för en välfungerande etablering. Statistiken visar att antalet nyanlända som lämnar etableringsfasen för antingen arbete eller studier har ökat till 42 procent. Tidigare tog det cirka tio år för en nyanländ att komma in på arbetsmarknaden. Nu etablerar sig nästan hälften av de nyanlända på fem år. Vad betyder det här för individen?
Att få ett jobb och ett sammanhang med kollegor och rutiner är viktigt för självkänslan och skapar samhörighet. Fru talman! S-MP-regeringen har gjort en rad framgångsrika satsningar för nyanlända och långtidsarbetslösa. Våra samlade åtgärder har inneburit en betydande förändring och en stor vinst både för individen och för samhället. Mycket har gjorts, men mycket mer behövs innan vi kan säga att integrationen fungerar väl.
Trots S-MP-regeringens satsningar på integrationsområdet finns det en grupp som står särskilt långt från arbetsmarknaden - lågutbildade utrikesfödda kvinnor. Även om det har skett förbättringar de senaste åren och utvecklingen går i rätt riktning står dessa kvinnor fortfarande alltför långt från arbetsmarknaden.
Om utrikesfödda kvinnor skulle jobba i samma utsträckning som kvinnor födda i Sverige skulle det innebära 134 000 nya jobb. Att även mamman i familjen går till ett jobb har många goda effekter utöver att familjens inkomst ökar. Kvinnans ställning stärks, och hon får fler möjligheter att påverka och vara en bra förebild för barnen. Jämställdhet för alla, oavsett bakgrund, främjar tillväxten och ger ekonomisk egenmakt.
Det är därför centralt för Miljöpartiet att alla etableringsåtgärder har ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Det har vi också säkrat i januariavtalet. Att vara kvinna och sakna gymnasie- eller högskoleutbildning ska inte vara ett hinder för att bli en del av den svenska arbetsmarknaden. Fru talman! Med januariavtalet som grund för regeringens fortsatta arbete ska vi intensifiera etableringsprocessen. Ett förslag är integrationsåret.
Målet med integrationsåret är att snabbt fånga upp dem som tycker att etableringsprocessen går alldeles för långsamt. Genom omfattande svenskundervisning och intensiv praktik ska särskilt motiverade personer få verktyg att snabbare komma ut på arbetsmarknaden, speciellt i bristyrken. Det ska vara lätt att integrera sig. Fru talman! Integrationen i Sverige ska vara bäst i världen. Den ska öka jämlikheten och värna om jämställdheten.
Varje medborgare som kan och vill ska kunna arbeta - det borde vara lika självklart som det låter. Vi vill ge människor de rätta verktygen för ett självständigt liv så att de kan förverkliga sina drömmar. Alla vinner på en bättre integration. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på alla reservationer.
Leila Ali Elmi (MP):
I dag diskuterar vi de stora förändringar som Arbetsförmedlingen står inför. Myndigheten ska skalas ned och digitaliseras, och ansvaret för matchning ska läggas på privata aktörer. Vi får utvärdera dessa förändringar allteftersom. Som vi alla vet är reformeringen av Arbetsförmedlingen ett resultat av en politisk kompromiss. Men hur skulle det ha sett ut om Miljöpartiet självt fått bestämma vägen framåt på arbetsmarknaden?
En grön arbetsmarknadspolitik skiljer sig från andra partiers politik eftersom vi inte lika lätt fastnar i ideologiska låsningar. Grön politik handlar ofta om att vända på perspektivet och om att alltid fokusera på hållbarhet. Dagens arbetsmarknad är inte hållbar. Man kan alltid arbeta lite till, och man har aldrig tillräckligt med saker. Samhället delas upp i dem som har en fast tjänst och dem som inte har det.
Det kommer allt fler rapporter om psykisk ohälsa orsakad av stress. Dagens arbetsmarknad sliter ut både människan och planeten. Allt fler efterfrågar ett mer hållbart sätt att leva, där tempot är långsammare, där relationer till andra människor får ta plats och där det finns utrymme för sådant som får oss att må bra. Allt fler söker ett hållbart sätt att arbeta och att leva. Fru talman! Hur kopplas då detta till Arbetsförmedlingens framtida roll?
Jo, vi måste utgå från en hållbarhetstanke i all politik, inte minst när det gäller arbetsmarknaden. I tider av psykisk ohälsa och klimatkris måste vi våga ifrågasätta gamla sanningar. Det finns nämligen inga jobb på en död planet.
Leila Ali Elmi (MP):
Vi i Miljöpartiet ser att vår roll i denna debatt är att vara en blåslampa för det hållbara perspektivet. Arbetsförmedlingens framtid, så som den formuleras i januariavtalet, innebär onekligen en stor omställning för den svenska arbetsmarknaden. Vi måste på ett ansvarsfullt sätt hantera den oro som såväl arbetssökande som personal på myndigheten känner inför denna reform. Svensk arbetsmarknadspolitik måste på allvar ta hänsyn till människors välmående.
En ledstjärna i Miljöpartiets arbetsmarknadspolitik är att skapa bättre balans mellan arbete och fritid. Människor måste få mer makt över sin tid. Arbetstiden behöver vara mer flexibel för människors olika behov och livsfaser. Vi vill ge människor möjlighet till utvecklingstid. Den som vill uppdatera sin kompetens genom att utbilda sig, prova på ett annat jobb eller starta ett eget företag ska kunna göra det. Samtidigt ska en vikarie gå in och göra den lediga personens jobb.
På detta sätt gagnas fler. Detta är ett konkret grönt förslag för en mer hållbar arbetsmarknad som tar hänsyn till individens behov och drömmar och som ger fler tillgång till arbetsmarknaden. Fru talman! Dagens arbetsmarknad är uppbyggd för att ständigt öka tillväxten. Men det finns många saker som gör oss mycket lyckligare än att arbeta och konsumera mer. Mitt parti vill bygga en hållbar framtid att längta efter, en framtid som varken sliter ut människan eller planeten.
Hållbarheten är grunden att utgå från i varje reform. Ekonomin måste följa ekologins ramar, av den enkla anledningen att det motsatta i det långa loppet är omöjligt.
Leila Ali Elmi (MP):
OECD konstaterar att Sverige har den mest ambitiösa och effektiva integrationspolitiken. Vi har halverat etableringstiden. Det är 300 000 fler människor som går till arbete. Jag tycker att vi har lyckats. Det kanske inte faller dig i smaken. Vad gäller frågan om statsministern har jag redan svarat på den. Miljöpartiet har en helt annan ingång vad gäller migrationspolitiken, och Socialdemokraterna har en annan ingång.
Det som gäller är det som står i januariavtalet.
Leila Ali Elmi (MP):
Det vi talar om här i dag är Riksrevisionens rapport om Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Rapportens fokus är matchningsarbetet och styrningen för ett kunskapsbaserat arbetssätt. Riksrevisionen har studerat dokument och gjort intervjuer med arbetsförmedlare, chefer och anställda vid huvudkontoret.
Bakom dessa beskrivningar finns förstås alla de människor som är beroende av bra insatser från Arbetsförmedlingen i olika delar av landet. Det är viktigt att veta att man får rätt stöd i sin situation. Riksrevisionen kom fram till fyra rekommendationer: tre som riktar sig till Arbetsförmedlingen och en som riktar sig till regeringen.
Rekommendationerna till Arbetsförmedlingen handlar om att de bör utveckla uppföljningen av vilka arbetssätt som används, se över hur analysresurserna används för att utvärdera och utveckla myndighetens metoder och säkerställa att de arbetsmarknadspolitiska bedömningarna är likvärdiga och effektiva i hela landet. Till regeringen riktar man rekommendationen att följa upp Arbetsförmedlingens verksamhet med arbetsmarknadspolitiska bedömningar.
Riksrevisionen påtalar att det saknas en direkt reglering eller ett uppdrag till myndigheten när det gäller detta. Regeringen har välkomnat granskningen och instämmer i slutsatserna: att det finns risk för bristande effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens matchningsarbete. Regeringen håller också med om att Arbetsförmedlingens verksamhet med arbetsmarknadspolitiska bedömningar bör följas upp.
Däremot anser regeringen, med tanke på den stora omstrukturering av Arbetsförmedlingen som just nu pågår, att det är nödvändigt att avvakta reformeringen innan formerna för en uppföljning av den arbetsmarknadspolitiska bedömningen kan utformas närmare. Detta tycker vi i Miljöpartiet är en rimlig hållning. De rekommendationer som lyfts kommer Arbetsförmedlingen självklart att ta till sig och ha med sig i sitt arbete.
De rimmar också mycket väl med det breda uppdrag som regeringen gav Arbetsförmedlingen i maj 2019. Ett analysarbete pågår nu som bäst. Riksrevisionens rapport om Arbets-förmedlingens matchningsarbete Att regeringen i detta läge skulle ge ett specifikt uppdrag till Arbetsförmedlingen om de arbetsmarknadspolitiska bedömningarna och hur de ska följas upp vore helt enkelt kontraproduktivt. Det finns en stor risk att uppdragen blir splittrade och dåligt sammanhängande.
Däremot finns Riksrevisionens synpunkter självklart med som ett värdefullt underlag i det fortsatta arbetet, och det kommer att sättas i ett större sammanhang. Att matchningen ska fungera så väl som möjligt och vara kunskapsbaserad är en given och viktig sak för alla de människor som behöver Arbetsförmedlingens stöd. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag.
Leila Ali Elmi (MP):
Jag är den första att erkänna att integrationen i Sverige inte är optimal och att vi behöver göra mer. I dag har vi ett etableringsprogram på två år där en analfabet och en akademiker ska gå ett och samma program. Vi i Miljöpartiet vill individualisera etableringsprogrammet och skapa fler spår, så att människor får den hjälp de behöver.
Däremot har jag inte samma perversa fixering som Sverigedemokraterna vad gäller människors kultur, bakgrund och etnicitet. Vi behöver jobba med att ge människor möjligheter och verktyg för att komma in i samhället. Visst finns det problem med hedersförtryck och barnaga. England förbjuder inte barnaga. Vi kan bara titta på det.
Jag menar att människor som lever i Sverige, oavsett vilka de är, ska följa de regelverk och lagar som finns här. Jag vill ändå ställa en motfråga till Ludvig Aspling. Ni är ju det parti som skriker mest och ger en väldigt missvisande och alarmistisk bild av integrationen i Sverige.
Samtidigt är ni det enda parti i Sverige som helt saknar integrationspolitik för att möta dessa utmaningar. I er kommittémotion skriver ni att regeringens insatser på integrationsområdet är avgränsade på etnisk grund. Jag vill då veta vilken etnicitet regeringen avgränsar sin integrationspolitik efter.
Leila Ali Elmi (MP):
Givetvis ska vi värna barns rättigheter. Ludvig Aspling försöker få det att låta som om vi välkomnar barnaga. Det är förbjudet att slå barn i Sverige, och alla ska följa de regler som finns i Sverige, punkt slut. Sedan vet jag inte vilken rapport du hänvisar till, Ludvig Aspling. När du väljer ut en mening i rapporten och ställer dig här i kammaren och frågar specifikt om den blir det svårt för mig att bemöta det.
Det som är viktigt för integrationen är att människor faktiskt möts av möjligheter i stället för motstånd och misstänksamhet. Jag vill gärna återkomma till min fråga, för den har Ludvig Aspling inte svarat på: Hur vill ni lösa integrationsproblemen? Men jag stannar där, för jag ser att Ludvig Aspling inte har någon ytterligare replik.
Leila Ali Elmi (MP):
Jag tänkte ställa min fråga till statsrådet Märta Stenevi. Vi vet alla att rasismen ökar i hela världen, inte minst i Sverige. Vi ser utvecklingen. Det finns ett uppmärksammat fall i Göteborg där en 32-årig man avled av en hjärnblödning, men ambulanspersonalen kallade det för en kulturell svimning och menade att mannen låtsades vara medvetslös.
Samtidigt har vi en politisk diskurs i Sverige där makthavare och olika typer av debattörer beskriver människor som en börda och en kulturell belastning. Människor klumpas ihop och beskylls för samhällsproblemen. Min fråga är: Vad avser du, Märta Stenevi, att göra för att motverka och motarbeta den här typen av utveckling som vi har i dag?
Leila Ali Elmi (MP):
Först vill jag säga till Mats Green att asylrätten inte är en kommersiell verksamhet. Det blir lite konstigt när han pratar om asylsökande som lönsamma eller icke lönsamma. Det är en mycket märklig retorik, tycker jag. Men det var inte anledningen till att jag begärde replik. Fru talman!
Moderaterna har varit i framkant när det gäller att använda ett väldigt högt tonläge rörande gängkriminalitet och integration, och de har i stora delar anammat Sverigedemokraternas retorik. Jag är den första att erkänna att vi har problem med gängkriminalitet i Sverige, men debatten förs inte på ett nyktert sätt. I min stadsdel, Angered, som räknas som ett utsatt område, bor det ungefär 50 000 människor.
Vi har i dag omkring 5 000 gängkriminella i hela landet. Som jämförelse kan sägas att vi har 15 000 utlandsfödda läkare i Sverige. Fru talman! Jag vill fråga moderaten Mats Green hur han och hans parti kan medverka till ett samhällsklimat som försöker göra kriminaliteten till en fråga om etnicitet.
Med koppling till det vill jag också fråga vad han tror kommer att bli bättre av att expertmyndigheten på området, Delmos, läggs ned.