Mats Berglund (MP):
Detta ärende handlar om hur vi ska få en mer likvärdig och jämställd sjukskrivningsprocess och få bort så kallade osakliga skillnader mellan män och kvinnor vid bedömningen av arbetsförmåga och sjukskrivningstider. Kvinnor som grupp har nästan dubbelt så hög sjukfrånvaro som män, och skillnaderna har ökat.
I betänkandet behandlas en proposition om förstärkt nedsättning av arbetsgivaravgifter för personer som arbetar med forskning eller utveckling men också motioner från allmänna motionstiden om socialavgifter. Jag vill börja med att yrka avslag på alla dessa motioner. I övrigt kommer jag bara att ägna detta anförande åt propositionen, som jag föreslår att kammaren ska bifalla senare i eftermiddag.
Riksrevisionen ger, utifrån forskning, flera förklaringar till detta, bland annat att vi har en könssegregerad och ojämställd arbetsmarknad med olika prestationskrav för män respektive kvinnor, olika stora resurser och löneläge, arbetstider och arbetsmiljö som skiljer sig. Men kvinnor dubbelarbetar också mer än män och tar alltså ett större ansvar för hem och barn.
Företag som anställer forskare har sedan 2014 en möjlighet att göra ett avdrag i arbetsgivaravgifterna för anställda som arbetar med forskning och utveckling. Det handlar om 10 procent, och avdragen får tillsammans för samtliga anställda inom företaget uppgå till 230 000 kronor per månad.
Detta är faktorer som kategoriseras som sakliga skillnader, det vill säga sådana som är kända och mätbara och motiverar att kvinnor sjukskrivs oftare och längre perioder än män. Andra faktorer, som finns i vården och i primärvården i mötet mellan läkare och patient eller den sjukskrivne, benämns som osakliga skillnader.
I propositionen föreslås att den summan ska utökas till 450 000 kronor per månad, vilket innebär att reformen i det här steget och i den här delen riktar sig till de lite större företagen som anställer många forskare och har stor betydelse för svensk forskning.
Riksrevisionen har förslag till förklaringar även för de osakliga skillnaderna, och det är framför allt tre förklaringar som alla verkar sannolika: Den första handlar om de sjukskrivna och attityderna hos män och kvinnor. Riksrevisionen skriver att kvinnor är mer öppna än män inför att vara sjukskriven och att män i högre utsträckning föredrar annan behandling.
Utöver den förstärkningen föreslås att den allmänna löneavgiften får sättas ned för samma grupp anställda, också med 10 procent, vilket naturligtvis fortsätter att gynna de många små men viktiga forskningsintensiva företag som har avdraget sedan tidigare.
Män och kvinnor berättar alltså på olika sätt om sin sjukdom och har olika förväntningar på läkaren och på sjukskrivningen. Den andra förklaringen handlar om läkarna och om normer bland dem. Läkare är mer benägna att sjukskriva kvinnor än män. Den tredje handlar om vårdgivarna och att det också där finns olika bemötanden och olika sätt att fånga upp signaler.
Syftet med denna reform för forskningsstarka företag är naturligtvis att stärka Sverige som forskningsnation och stärka den forskning som utförs i det svenska näringslivet. Forskning har ju den naturen att det rör sig om ett stort risktagande. Långt ifrån all forskning leder till slutlig nytta, om man nu får använda det ordet, i form av ny teknik och nya produkter för företagen.
I rapporten står att vårdgivarna underskattar mäns funktionsnedsättning och aktivitetsbegränsning. Alla de tre förklaringarna handlar framför allt om psykisk ohälsa. Vi vet sedan tidigare att psykisk ohälsa är svårbedömd - det är inget nytt.
Men forskning som bedrivs av ett företag kan leda till fortsatt forskning och också vinster i andra företag eller för all del i offentlig sektor. Det finns alltså en samhällsekonomisk vinst i att företag stimuleras att våga satsa på mer forskning. Fru talman! Sverige är en ledande forskningsnation. Svensk forskning står sig mycket stark i internationella jämförelser.
Vi kan börja med att konstatera att det behövs fortsatta åtgärder för att få en mer likvärdig bedömning av psykisk ohälsa, arbetsförmåga och rehabiliteringstider kopplat till det.
Vi satsar stora resurser på forskning, totalt en bra bit över 150 miljarder kronor varje år. Av den summan står staten för runt 40 miljarder, som huvudsakligen går till högskolor och universitet men också till forskningsråden. Men näringslivet, företagssektorn, står för nästan 100 miljarder kronor varje år. Det är bra.
Här har regeringen vidtagit flera åtgärder, och andra åtgärder är på gång, inte minst inom Sjukförsäkringsutredningen, som lämnade sitt andra delbetänkande för bara några veckor sedan och som kommer med sitt slutbetänkande strax före sommaren. Fru talman! Man kan fundera på vad det egentligen är som skiljer de så kallade sakliga från de osakliga skillnaderna.
Det placerar Sverige bland de få nationer som satsar allra mest på forskning och utveckling per capita. Vi hamnar bland topp fem bland OECD-länderna i de utvärderingar som till exempel Vetenskapsrådet publicerar med jämna mellanrum, ungefär vartannat år, i sina forskningsbarometrar. Men det är framför allt den offentliga finansieringen som är riktigt stark. Företagssektorn satsar något mindre jämfört med hur det är i jämförbara länder.
Varför är normer och attityder i mötet mellan den arbetssökande och arbetsmarknaden, där män och kvinnor väljer olika branscher och sektorer, och normer och attityder när det gäller ansvar för hem och barn, alltså till exempel det vi kallar könsroller, sakliga medan samma normer, attityder och könsroller i mötet mellan patient och läkare är osakliga?
Vi kan också titta lite längre tillbaka i historien. Då ser vi en nedåtgående trend för företagens forskningssatsningar under 2000-talet. Det finns alltså anledning att stimulera forskningssatsningar inom företagssektorn. Det utökade FoU-avdraget är ett sätt att göra det. Vi ska komma ihåg en sak när det gäller det avdrag som vi debatterar i dag: I ett större sammanhang rör det sig inte om väldigt stora belopp.
Vi måste åtgärda båda två, oavsett om de är sakliga eller osakliga. Det handlar inte om män och kvinnor utan om attityder till vad som är manligt och kvinnligt. Om vi lägger en maktaspekt på detta - som uppstår vid varje sådant möte - ser vi att det handlar om genus. Det är inte heller något nytt.
Det rör sig om ungefär en halv miljard i kostnader för statskassan för det forskningsavdrag som företagen för göra.
Hälsa och ohälsa, inte minst den psykiska ohälsan, har ett genus - ett kulturellt nedärvt genus. När jag läste Riksrevisionens rapport kom jag att tänka på Den mörka kontinenten , en bok av idéhistorikern Karin Johannisson. Jag läste den första gången som student när den kom ut i mitten av 1990-talet. Jag lånade ett exemplar av Riksdagsbiblioteket.
Det är förvisso mycket pengar, men det ska då jämföras med de närmare 100 miljarder kronor som företagssektorn själv satsar på forskning och utveckling eller de runt 15 miljarder som staten satsar på forskning inom företagssektorn - det sker framför allt inom ramen för de strategiska innovationsprogrammen och samverkan mellan forskare och företag som staten delfinansierar via Vinnova, Tillväxtverket, Energimyndigheten och så vidare.
Den handlar om synen på kvinnokroppen och på kvinnans sjukdomar för ungefär 100 år sedan, i slutet av 1800-talet och en bit in på 1900-talet. Likheterna med i dag är mycket tydliga, särskilt vad gäller de psykiska sjukdomarna, som också då växte och blev de vanligaste diagnoserna framåt 1920-talet - för ungefär 100 år sedan.
Självklart ska vi förvänta oss att de medel vi lägger från den offentliga kassan kommer till användning och nytta och att företagen svarar upp och levererar forskning av hög kvalitet. Det är något som behöver komma in i den utvärdering som behöver göras av detta avdrag. Jag vill vara tydlig med att Miljöpartiet självklart står bakom att vi behöver göra en sådan utvärdering. Jag tror att vi är överens om det mellan partierna.
Det handlar om en brytningstid med urbanisering, industrialisering och ny teknik som de bakomliggande faktorerna. Vi känner igen väldigt mycket från i dag. Karin Johannisson skrev denna bok 1994, innan psykisk ohälsa återigen blev den vanligaste diagnosen för sjukskrivning. Hon gör inte några direkta historiska jämförelser i sin undersökning.
Fru talman! Vad gäller inriktningen för forskningen de närmaste åren kommer regeringen att återkomma i höst med en forsknings- och innovationspolitisk proposition. Företagen är naturligtvis en väldigt viktig del i den svenska forskningspolitiken. Forskningen ska vara fri. Den bästa forskningen är den fria, nyfikenhetsdrivna forskningen.
Men i inledningen skriver hon följande: Sedan 1800-talets andra hälft är historien fylld av berättelser om den klena kvinnan, den sjukliga kvinnan. Hon fortsätter: I dag, just som för 100 år sedan, söker kvinnan oftare vård och använder mer läkemedel än mannen. Hon är överrepresenterad i fråga om psykiatriska och kroniska diagnoser.
Men de strategiska samverkansprogrammen och innovationsprogrammen, de så kallade SIP:arna, kommer förmodligen också att adresseras i propositionen. Och propositionen kommer att ange inriktningen för de statliga satsningarna. Vi har ett antal samhällsutmaningar som forskningen behöver vara med och hantera.
Trots att kvinnans ställning har ändrats dramatiskt, och trots lika dramatiska förändringar inom medicinen, har länken mellan kvinna och nerver förblivit egendomligt stark. Här har vi på något sätt den historiska förklaringen till de könsstereotypa normerna och värderingarna som Riksrevisionen så tydligt beskriver och som sker i mötet mellan den sjukskrivne och läkaren eller vården.
Det gäller inte minst klimatet, där våra kommuner och regioner behöver få stöd i forskningen för hur de ska hantera till exempel starka vindar, stora nederbördsmängder, torka, hetta och bränder. Men det handlar också om de de stora flyktingströmmar som inte minst FN förväntar sig kommer i klimatförändringarnas spår.
Att värderingar har en historia innebär inte att de inte går att ändra på. Ska vi lösa problemet och inte bara effekterna av problemet med en ojämställd arbetsmarknad, ett ojämställt hemarbete, en ojämställd sjukvård och en ojämställd sjukskrivningsprocess måste vi ta politiska beslut som faktiskt betyder någonting. Fru talman!
FN har prognostiserat 200 miljoner klimatflyktingar globalt kring seklets mitt, alltså inom tre decennier. Hur ska vi hantera den situationen globalt, inom EU, i Sverige och i våra kommuner? Här behövs forskning kring klimatanpassning och inte bara forskning kring prognoser och klimatomställning, som har dominerat klimatforskningen under många år. Hälsoutmaningen är en annan utmaning.
Här har vi alltså ett ärende med ett troligt tillkännagivande från oppositionen om en utredning, en ökad administrativ åtgärd och ett uppföljningsuppdrag till Försäkringskassan som förmodligen inte kommer att ändra på någonting. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder som redovisas i Riksrevisionens rapport - kap. 6 - och även i regeringens svar på rapporten.
Här behövs klinisk forskning och mer forskning för en säkrare vård. I dag dör nästan 1 200 patienter i den svenska vården varje år i onödan. Vi behöver alltså mer forskning kring patientsäkerhet. Läkemedel och kemikalier behöver testas.
Till dem ska läggas till exempel sjukförsäkringsutredningen, som jag nämnde tidigare och som ska slutredovisas senare i vår, men också utredningen om föräldraförsäkringen som kom i slutet av 2017. Vi har kommit mycket långt i Sverige vad gäller jämställdhet. Men vi är inte framme - långt därifrån. Det som vi behöver är en fortsatt feministisk regering som fortsätter att lägga fram förslag för ökad jämställdhet.
Kan vi effektivisera den hanteringen genom att minska behovet av djurförsök och i stället forska fram alternativa metoder kan vi få ned både tid och kostnader i life science-forskningen, till exempel, förutom att vi då får en mer etisk forskningsprocess. Det här är några av de delar som jag förväntar mig av den offentligt finansierade forskningen framöver, men också företagen är med och bidrar till både grundforskning och tillämpad forskning. Fru talman!
Jag hoppas till exempel att vi kan få stöd bland partierna i riksdagen för fler reserverade månader i föräldraförsäkringen. Det skulle betyda något på riktigt för jämställdheten. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 från S, V och MP och avslag på samtliga motioner och reservationer i betänkandet.
Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.