KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Tack, utbildningsministern! Är det så konstigt att vi talar väl om våra högskolor ute i landet? Är det så konstigt att vi gör det när vi är stolta över dem och dessutom måste försvara dem mot sådana inlägg som vi hörde här tidigare? Det sägs att vi ska ha kvalitet, och då måste vi ha tjusiga, fina forskningsställen bara på vissa ställen i landet.
Då måste ju någon försvara en bra utbildningspolitik, det vill säga det som sker i hela landet. Titta vad ungdomar det sitter på läktaren! De har strömmat igenom här hela eftermiddagen. En del vill gå vidare med en gång till en högre utbildning - det är jättebra. En del vill inte det. En del vill komma tillbaka lite senare. En del vill få chansen igen och kanske ännu senare. En del börjar men känner att det inte riktigt passar dem just då.
De borde få en chans till och en chans till i hela landet. De ska inte behöva flytta 100 mil för att få en bra utbildning eller, för den delen, kunna forska. Det handlar om att faktiskt kunna ta steget till en högre utbildning, oavsett var i landet man bor. Även om man inte har en bra studiemiljö hemma är det bra att kunna göra detta. Då kan man kanske göra det i en mindre högskola, till exempel i Skövde.
Jag har noterat, med tanke på forskningsstrategin, att regeringen hellre satsar på de stora universiteten, även om Björklund försöker påstå att det är någon annans fel. Jag tycker att Björklund ska ta ansvar själv och inte skylla på någon annan. Utbildningsministern spelar ju svälta räv med högskolorna runt om i landet.
Om man lägger ihop forskningsanslagen för samtliga regionala högskolor, det vill säga Blekinge, Dalarna, Kristianstad, Väst, Skövde, Gävle, Halmstad, Jönköping, Gotland, Malmö, Mälardalen, Södertörn och Borås, får de tillsammans endast 5 procent av det totala forskningsanslaget. Är det rimligt? Jag tycker inte att det är rimligt.
I ett tidigare inlägg sades att det borde satsas bara på vissa ställen; jag förstår att det är politiken för den borgerliga regeringen. Är regeringen helt överens? Vissa partier påstår att de inte håller med om den centralisering av utbildning som pågår i landet just nu. Jag skulle vilja veta om regeringen är helt överens eller om Folkpartiet och Moderaterna kör över de andra partierna.
Politik är att vilja. Det är att vilja satsa i hela landet och se till att ungdomar får chansen och att vilja höja kvaliteten i det här lilla landet som ska vara på tå för att klara en stenhård konkurrens i världen.
Om man vill höja kvaliteten kan man ta chansen att ge en större andel av ungdomarna utbildning om fem år när det blir färre ungdomar; det är inte nu det är färre ungdomar utan om fem år. Om man vill höja kvaliteten skulle man kunna höja utbildningsnivån för fler.
Man skulle också kunna ge fler äldre möjligheten om och om igen så att alla får bra kompetens. Vi ska nämligen konkurrera med hög kvalitet och hög kompetens, inte med låga löner. Jag tycker att vi går åt fel håll.
Monica Green (S):
Återigen: Politik är att vilja. Vill man möta massarbetslösheten och se till att Sverige är på topp i den internationella knivskarpa konkurrensen kan man satsa på utbildning. Då kan man satsa mer, inte mindre. Då kan man se till att fler, en större andel, ungdomar och äldre får en högre utbildning i hela landet. Det är en viljesak, herr minister.
Jag skulle vilja ha svar på följande fråga: Är det rimligt att om man slår ihop forskningsanslagen från samtliga regionala högskolor får de bara 5 procent av det totala forskningsanslaget? Är det rimligt? Min andra fråga var: Är regeringen överens?
Monica Green (S):
Jag fick ett antal frågor, och jag noterar att de två som har varit med i denna debatt inte har upplevt det som många av oss har upplevt. De har inte sett den verklighet som många åkare upplever. Den har till och med ifrågasatts.
Jag vet att det finns åkare som gärna tar med båda debattörerna ut och visar exempel på hur det ser ut vid hamnarna och olika stopp i Sverige, var vissa åkare står och så vidare. Gå gärna ut och titta! Kontakta åkerinäringen! De kommer att visa er detta. Jag har kontaktat dem, och det är fruktansvärda förhållanden man får se.
När det kommer till frågan om polisanmälan - Fredrik Schulte frågade mig om det - har jag själv inte polisanmält. Däremot har flera åkare polisanmält, och dessutom åkarnas egen förening, Svensk Åkeriförening. De jobbar nu väldigt hårt med att sätta dit dem som är olagliga, och jag måste säga att de gör ett jättebra arbete.
Anders Borg efterlyste statistik, och han påstod att det är lika mycket svenska som utländska åkare. Tyvärr är det så att de svenska åkarna beskriver för mig att anledningen till att det blir så är att polisen många gånger sväljer mygg men silar kameler - eller om det heter tvärtom; jag kommer inte ihåg vilket det är.
I alla fall blundar de för de riktigt stora problemen därför att de vet att åklagarna ändå kommer att lägga ned fallen eftersom respektive åkare då nämligen redan har lämnat landet. Alltså får jag höra exempel på att svenska åkare blir stoppade när en lampa inte fungerar - och det är jätteviktigt; naturligtvis gör polisen sitt arbete - men att åkare som inte ens följer cabotagereglerna släpps förbi.
Polisen har nämligen stoppat dem så många gånger att de tycker att det inte är någon idé, eftersom fallen ändå läggs ned. Därför blir det en skevhet i statistiken, och det beklagar jag. Det ser nämligen ut som att de svenska åkarna åker fast oftare. Det handlar många gånger om småsaker - men inte alltid, ska jag säga.
Dessutom ska jag också påpeka - det är väldigt viktigt att säga - att det finns både svenska och utländska åkare som är seriösa, och det finns svenska och utländska åkare som är oseriösa. Det är viktigt att säga det så att man inte bara drar alla över en kam. Jag uppmanar er verkligen att ta del av mer. Jag har fått många exempel.
När vi i Vara för några veckor sedan träffade 200 arga åkare berättade de för mig hur dieselstölderna går till, hur spritsmugglingen går till och hur de själva ringer polisen men att polisen inte reagerar. Det har jag diskuterat med justitieministern, och det tänker jag fortsätta göra. Nu skulle vi diskutera F-skattsedel, även om Anders Borg inte vill göra det.
F-skattsedeln är också ett problem. Det är ett av många problem inom denna bransch. Jag ska inte säga att alla har F-skattsedel, men ett antal av dessa oseriösa åkare använder sig av det - utnyttjandet av så kallad F-skattsedel.
Ett enigt skatteutskott och en enig riksdag har bett Anders Borg att komma tillbaka med förslag på hur vi ska komma till rätta med detta, eller åtminstone en genomlysning av hur det ser ut. Jag skulle vilja veta när det kommer. Kommer det i höstens budget?
Monica Green (S):
Den handlar om F-skattsedeln, men jag vill kort bara säga något om den kilometerskatt som Anders Borg inte vill prata om. Först stod han och ondgjorde sig här i det förra inlägget och sade att det var så förfärligt att den förra sosseregeringen hade sänkt priset på diesel och att nu hade man minsann höjt det. När ni gjorde det var det inget snack om att det skulle slå mot näringen. Ni har dessutom höjt banavgifterna på tåget.
Då var det inget snack om att varorna skulle bli dyra, utan det är bara när det gäller kilometerskatten, som faktiskt skulle neutralisera mellan de utländska åkarna och de svenska åkarna. När de svenska åkarna kommer utomlands får de betala, men när utländska åkare kommer hit behöver de inte betala något liknande. Det skulle vara att förbättra möjligheterna!
Jag är faktiskt här för att diskutera F-skattsedeln. Vi kan jättegärna tala om kilometerskatten, om nu Anders Borg älskar att tala om och styra in alla debatter på den. Men F-skattsedeln vill han tydligen inte tala om. Fredrik Schulte var här nyss men han har nu gått. Han var tydligen inte intresserad mer. Men han tyckte att vi ska ta gott om tid på oss, att vi ska utreda det här länge, diskutera det och titta på vad det är för problem.
Anders Borg säger: Nej, men det är nog inte ett så stort problem i alla fall. Men det är ett enigt skatteutskott och en enig riksdag som har sagt att det här måste Anders Borg se över. Och jag undrar fortfarande: När kommer Anders Borg med en redovisning av en översyn? Jag tycker att den här debatten är klargörande.
Båda de moderata inläggen som har gjorts här visar att ni är totalt ovetande om vad som sker för närvarande, om hur de seriösa svenska och utländska åkerierna slås ut av de oseriösa åkerierna. Det är ett jätteproblem, och det beklagar jag att ni inte känner till.
Monica Green (S):
Nu byter vi fokus lite grann, även om också den här frågan handlar om möjligheter för människor i hela landet att få tillgång till bra internetuppkopplingar och möjlighet att komma ut på internet. Vi ska ha ett fritt och öppet internet som inte stängs ned vissa tider, och vi ska inte hamna i ett läge där någon annan bestämmer vilka sidor vi får gå ut på.
Vi vurmar båda för ett demokratiskt och öppet samhälle och vill inte hamna i ett sådant läge som vissa länder befinner sig i, där man till och med stänger ned möjligheten att surfa på nätet eller att finnas på Facebook, Twitter och så vidare. Jag tänkte likna den här situationen något vid situationen för tv. Vi har i dag inte någon öppen och fri tv.
Vi har tre kanaler som alla kan se. Sedan måste man välja, och man blir inlåst i ett visst fack. Om du väljer ett visst abonnemang får du vissa kanaler. Väljer du ett annat abonnemang får du andra kanaler. Utöver det måste du, för att få tillgång till kanalerna, betala en mycket hög kortavgift en gång i halvåret.
Dessutom är du inlåst ett antal år innan du kan byta operatör. Det var en miss att det blev så med tv. Nu har vi möjlighet att stämma i bäcken och se till att det inte blir på samma sätt med internet. Vi måste se till att vi har ett fritt och öppet internet och att vissa sidor inte segas ned eller att vi inte ens har tillgång till vissa sidor.
Jag kan tänka mig att Anna-Karin Hatt tycker att det vore trevligt om människor med ett visst internetabonnemang hade bättre tillgång till Centerpartiets hemsida än till andra hemsidor, men så kan vi inte ha det. Jag tror faktiskt inte att Anna-Karin Hatt i förlängningen skulle vilja ha det så; det var bara ett exempel eftersom Centerpartiet kanske har en häftig hemsida som alla ska få tillgång till.
Vi vill att alla ska ha tillgång till alla partiers hemsidor. Så vill vi ha det med det som finns på nätet. Vi tycker inte att någon ska bli inlåst i ett visst fack, att om du betalar för ett visst abonnemang får du se vissa sidor och betalar du för något annat får du se andra sidor. Vi vill ha ett öppet och fritt internet. Alla människor ska ha tillgång till det. Anna-Karin Hatt säger att vi ska stärka konsumentmakten. Det är bra.
Men hur ska det gå till? Hur ska människor klara av att välja? På vilket sätt ska man kunna visa friheten på internet? Hur ska vi få tydlig, heltäckande och tillräckligt bra konsumentinformation om vad det innebär att välja vissa abonnemang?
Hur kan vi se till att vi konsumenter blir starka - om vi ska använda oss av just konsumentmakten? Jag skulle vilja ha ett förtydligande när det gäller den delen.
Dessutom skulle jag vilja fråga statsrådet om hon tycker att det är rimligt att vissa abonnemang förbjuder exempelvis IP-telefoni eller om hon tycker att det är oproblematiskt att Skype bara fungerar i vissa abonnemang och inte i andra? Är det så vi ska ha det i framtiden, eller? Nu har vi möjlighet att stämma i bäcken.
Anna-Karin Hatt har tidigare svarat på en skriftlig fråga från mig och sagt att det gäller att stämma i bäcken och se till att vi inte får inlåsningseffekter.
Monica Green (S):
Vad bra att Anna-Karin Hatt ställer frågan i det här inlägget, så att jag har möjlighet att svara, och inte i det sista, som en del ministrar gör och även Anna-Karin Hatt gjort vid något tillfälle. Jag gjorde jämförelsen med tv, där jag tycker att det har blivit en olycklig utveckling. Naturligtvis vill jag ha fler tv-kanaler och inte bara statlig tv. Naturligtvis vill jag att vi ska ha alla möjligheter.
Vad jag beskrev var den inlåsning som många känner en besvikelse över. Man blir inlåst i ett visst fack och kommer inte ur det. Man kan bara se de och de kanalerna; vill man se andra kanaler måste man ha en annan operatör. Jag tycker att det är en olycklig utveckling, men jag vill absolut inte att vi bara ska ha statlig tv. Jag tror att Anna-Karin Hatt försökte lägga de orden i min mun, men detta har jag inte påstått.
Jag vill hävda att det är svårt för konsumenter i dag. Jag tycker som Anna-Karin Hatt att vi ska ha en väldigt stark konsumentmakt och konsumentrörelse där vi hela tiden styrker konsumenterna. Jag kan ta mig själv som exempel.
Trots att jag är med i Nixregistret blir jag i stort sett varje vecka uppringd av telefonförsäljare - det är för resten stackars utnyttjade ungdomar som har de här jobben - som ska tala om för mig att de är de allra bästa bredbandsoperatörerna i landet.
De är billigast, bäst och snabbast och har det bästa för kunden jämfört med de andra, säger de. I själva verket har operatörerna blivit väldigt fiffiga på att jämföra äpplen och päron. Det finns inte någon tillräckligt bra jämförande statistik för konsumenterna.
Det blir krångligt för var och en som blir uppringd. Jag kan förstås ifrågasätta det de säger, men det finns kanske människor som sväljer det rakt av. Jag önskar att fler kunde säga: Jaha, är ni bäst och billigast i landet? Varför sade då de som ringde förra veckan samma sak?
Men det är svårt som konsument, och jag tror inte att det blir lättare nu; Anna-Karin Hatt säger att det helt och hållet är konsumenterna som ska styra utvecklingen. Jag ser vikten av att vi har en bra nätneutralitet, ett öppet och fritt internet och tillgång till ett bra mobilt internet.
Som konsument och medborgare i landet, som student, näringsidkare eller besökare ska man ha tillgång till detta. Jag önskar att Anna-Karin Hatt jobbar i den riktningen.
Monica Green (S):
Det är problem med ironi - jag inser det. Jag var ironisk när jag tog exemplet, just bara för att visa på det horribla om det skulle vara så att man får tillgång till ett partis hemsida men inte de andras. Jag visste givetvis att Anna-Karin Hatt absolut inte vill ha det så.
Det var därför jag gjorde den liknelsen, för att Anna-Karin Hatt skulle förstå att vi inte ska inskränka hemsidorna utan ska ha ett fritt och öppet internet. Då såg ju Anna-Karin Hatt hur horribelt det faktiskt är. Vi som bor i ett så fritt och öppet land vill ju att människor ska ha den möjligheten. Anna-Karin Hatt har inte svarat på min fråga om det är rimligt att vissa abonnemang förbjuder IP-telefoni.
Jag vet inte hur jag ska tolka det svaret. Anna-Karin Hatt sade att om man betalar mycket mindre ska man inte ha tillgång till det. Var det vad Anna-Karin Hatt försökte säga i svaret? Det var i alla fall inte begripligt.
Jag skulle vilja veta vad Anna-Karin Hatt tycker om trafikstörning på mobilt internet, förbjuden IP-telefoni och så vidare, om nu Anna-Karin Hatt är så liberal som hon sade. Hon antydde till och med att det är socialister som förbjuder saker och ting, vilket jag förstår att hon säger för att det låter så bra.
Men om hon nu menar att ett liberalt samhälle är ett öppet samhälle, vill hon ändå göra det möjligt att vissa abonnemang förbjuder IP-telefoni och Skype?
Monica Green (S):
Jag tackar ministern för svaret. Det är roligt att diskutera it-frågorna med Anna-Karin Hatt eftersom jag vet att hon, precis som jag, brinner för dessa frågor. Vi brukar kunna diskutera hur vi ska flytta fram positionerna i it-samhället, både i Sverige och i EU.
I dag ska vi diskutera den digitala klyftan och dem som fortfarande står utanför och vad vi skulle kunna göra för att människor ska få en lättare tillvaro om de väljer att ta steget in i it-samhället och blir digitalt delaktiga.
Det blir enklare och till och med billigare, och man blir mer nåbar både med sina släktingar och med sina vänner men också med myndigheter om man vågar ta steget in i it-samhället. Men det kan vara så att man behöver en extra push och extra hjälp. Man kan behöva en riktad satsning för att våga ta detta steg.
Jag kan konstatera att Anna-Karin Hatt, som är engagerad och på olika sätt försöker så gott hon kan, ändå i detta svar har valt att inte fokusera på folkbildningen. Det förvånade mig lite att hon i detta svar helt och hållet lämnade folkbildningen utanför eftersom folkbildningen kan vara ett sätt att nå dem som står utanför.
Biblioteken kan vara ett annat sätt. Anna-Karin Hatt brukar nämna Digidel. Hon brukar till och med berömma dem som är engagerade där och klappa dem på huvudet och säga att de är duktiga. Men vi vet inte vad som kommer att hända med denna satsning efter 2013 eftersom den är tillfällig.
Den ska övergå till något annat när Digidel 2013 har jobbat färdigt. En dagsfärsk rapport från Digidel visar att 70 procent av de frågor som biblioteken i Östergötland får via en helpdesk handlar om vardagshjälp.
Det handlar om att lägga upp cv:n, att söka tågtider, att skanna in uppehållstillstånd, hur man gör för att betala räkningar och till exempel hitta till en valborgseld eller hitta prisuppgifter. Det kan också handla om att kunna deklarera eller hitta Försäkringskassan. Biblioteken gör en otrolig insats i de fall där man har satsat på att göra en helpdesk.
30 procent i detta fall handlar om att söka litteratur och få hjälp med medier, alltså det som biblioteken i första hand är till för. Detta visar att om man satsar på biblioteken och riktar satsningar skulle man kanske kunna komma ännu längre än vad vi har gjort i Sverige. Vi har kommit en bra bit på väg - det är vi överens om.
Sverige har legat i it-toppen tack vare att vi hade ITIS i skolan på 90-talet, att vi hade de kommunala bredbandspengarna och att vi hade hem-pc-reformen. Det gjorde att Sverige tog det stora språnget. Sedan har vi legat i topp, och jag är glad över att Anna-Karin Hatt och den borgerliga regeringen har fortsatt i Socialdemokraternas fotspår.
Men, som sagt, det kan behövas extra satsningar för dessa människor som nu står utanför - icke-användarna. Då tänker jag främst på bibliotek, studieförbund, folkhögskolor och föreningsliv. Har Anna-Karin Hatt tänkt på det?
Monica Green (S):
Det kan man säkert göra. Det är fantastiskt bra om man får bra förutsättningar och inte får pekpinnar från staten, som Anna-Karin Hatt ofta brukar påpeka. Men det är inte heller fel att man som it-minister lyfter fram de goda exemplen och samlar in dem och visar på andra.
Om det finns öar av bra exempel runt om i landet vore det synd att inte också erbjuda andra i andra delar av landet som ännu inte kommit på dessa goda idéer att ta del av dem. Det är fantastiskt bra om man kan sprida dem. Nu har vi båda nämnt Östergötland. Det finns andra exempel.
Vi har till exempel ett projekt i Mälardalen där man har ett internetkafé för unga och för äldre som har jobbat mycket bra med återkommande inslag för att se till att de blir mer delaktiga och vågar ta steget in. Man lägger det på den nivå som deltagarna vill ha det på. Det är också ett gott exempel.
I stället för att som minister säga att allt är bra, att människor hittar på saker själva och att man inte lägger sig i det kan man tänka tvärtom och säga att man samlar de goda exemplen, försöker sprida dem i hela landet, går i bräschen och visar hur man skulle kunna göra.
Det kanske till och med behövs riktade anslag för att just biblioteken ska ta tag i en sådan fråga och nå icke-användarna. Anna-Karin Hatt nämnde de nyanlända.
Man kanske kan lägga in tio extra samhällstimmar för människor i etableringsfasen då de får möjlighet att ta sig an it-samhället och alla de fördelar som det innebär att bli digital. Det går det att göra om man som minister visar vad man vill och tydligt samlar det.
Hälften av alla 55-65-åringar söker jobb pappersvägen trots att arbetsgivarna vill ha ansökan digitalt. Hälften av alla 55-65-åringar är alltså fortfarande kvar i det gamla systemet. Här borde vi kunna göra mer.
Väldigt många av de arbetssökande skulle behöva extra skjuts i form av att man visar hur de betydligt enklare kan söka jobb och till och med kan hitta fler jobb genom att bli digitala.
Dessutom kan man visa vad man är duktig på bara man, förstås, får hjälp med att skriva cv men också med att hitta andra möjligheter och om de arbetssökande får möjlighet att lära sig hur de gör en ansökan om jobb och hur de kan använda den nya kunskapen på det jobb de eventuellt får och som de sökt via nätet. Mer finns att göra. Jag märker att Anna-Karin Hatt vill mycket, och det är jag glad över.
Men jag är, som sagt, lite orolig för vad som händer sedan, efter - som jag sade i mitt första inlägg - Digidel 2013. Vet Anna-Karin Hatt det?
Monica Green (S):
Det är möjligt att Anna-Karin Hatt tycker att det vi gjorde var futtigt, att vi borde ha gjort mer och så vidare. Men även om hon tycker det är jag helt övertygad om att om vi inte hade gjort nämnda satsningar hade Sverige inte blivit världens bästa it-land - vi har ju fått pris för det. Vi hade då inte hamnat där.
Och hade vi inte gjort nämnda satsningar hade Anna-Karin Hatt med alla sina ambitioner med att överföra EU:s digitala agenda till Sverige och så vidare haft en enorm uppförsbacke för att få upp Sverige på toppen. Allt det vi gjorde lade grunden till att Sverige även nu ligger på topp. Marknaden gör enormt mycket. Det tycker jag är jättebra.
Hela tiden har vi sagt att vi ska arbeta i samklang med marknaden och kommunerna. Stadsnäten gör enormt mycket. Hälften av det som byggts ut är stadsnäten. Jag tror att Anna-Karin Hatt ibland glömmer det. Stadsnäten har alltså gjort mycket, och vi ska jobba i samklang; vi ska jobba tillsammans. Allt ska inte göras från statens sida, men vi ska underlätta och se till att det här blir möjligt där marknaden inte bygger.
Den här debatten handlar dock inte i första hand om en utbyggnad av näten, även om också det är viktigt. Med den här debatten ville jag - Anna-Karin Hatt får tala om andra saker om hon vill det - fokusera på dem som står utanför och på vad vi ännu mer skulle kunna göra för att se till att vi sprider de goda exemplen och för att se till att människorna tar steget in i det digitala samhället. Riksdagen har gjort det. Vi har nu en särskild app där vi följer kammarens arbete.
Som riksdagsledamöter har vi inom vårt uppdrag blivit mer och mer digitala. Det underlättar vårt uppdrag. I och med detta vet vi att det skulle underlätta för alla människor om de fick samma möjlighet och om de fick chansen att komma med i it-samhället.