Helena Lindahl (C):
Tiderna är goda för den svenska gruvnäringen. Det har vi hört från ett flertal talare i dag, och det stämmer. Baserat på 2011 års siffror är Sverige världens elfte största järnmalmsproducent och världens åttonde största järnmalmsexporterande land. Runt om i Sverige öppnar nu nya verksamheter.
Prognoser från SGU, det vill säga myndigheten Sveriges geologiska undersökning, pekar på att vi fram till 2020 kan ha fördubblat antalet gruvor. I Svemin, gruvnäringens egen branschorganisation, talar de om en tredubbling av tillväxten i gruvnäringen. Det är jätteroligt att höra. Det skapar jobb i de delar av Sverige där jobben behövs som mest.
Det innebär miljardinvesteringar på orter där investeringarna har lyst med sin frånvaro i många år. Men gruvnäringens expansion skapar såklart också utmaningar och problem. Hur ska vi hinna med att bygga bostäder, förskolor eller vägar i samma takt som samhället växer? Hur undviker vi fly-in/fly-out-situationer?
Det är som sagt problem, men det är ändå bättre med de här utmaningarna än det motsatta. Det var inte länge sedan som man lite raljant sade: Siste man i Pajala släcker lyset. Så säger man inte längre. Vi ser också att gruvnäringen, i takt med expansionen, alltmer finns med i samhällsdebatten.
Vi har sett manifestationer, en lång rad artiklar och inslag i tv där människor uttrycker oro för vad som ska hända med deras mark, med miljön och med Sveriges mineraltillgångar. Vi måste ha respekt för den oron. I grunden är det jättebra att vi debatterar och diskuterar hållbarhetsfrågor.
Men jag delar inte bilden av att utländska företag kommer till Sverige, plundrar landet på dess naturtillgångar och för vinsten utomlands. Jag tror inte, som Vänsterpartiets Jonas Sjöstedt, att lösningen stavas gruvskatt. För inte så länge sedan föreslog Sjöstedt en gruvskatt på 10 procent.
Som centerpartist ser jag gärna att man ser över möjligheterna till olika former av återföring av de vinster som kommer från naturresurser. Det kan likaväl handla om gruvor som om vatten- och vindkraft, men den debatt om gruvskatt som nu förs ligger på en helt annan nivå. Debatten handlar om en kraftigt höjd statlig avgift.
Och för att vara rakt på sak tror vi inte på Vänsterpartiets lösning som innebär kraftigt höjda skatter för gruvbrytning. Det skulle leda till mindre investeringar och färre jobb på landsbygden. Vi anser att den typen av beskattning utan konsekvensanalyser varken kommer att gynna jobben på landsbygden eller lokalsamhällena. I mångt och mycket bygger den debatt som vi nu ser på en bristande samsyn kring hur det faktiskt ser ut.
Utländskt ägda företag betalar skatt i Sverige. Företagens etablering skapar skatteintäkter till staten, och i etableringsfasen skapas en mängd arbetstillfällen för underleverantörer och entreprenörer. Svenska privatpersoner kan inneha aktier i de utländskt registrerade företagen, och på så sätt stannar delar av vinsten i Sverige. Låt mig vara tydlig.
Även om en stor del av oron bygger på bristande fakta är det viktigt att ta den på allvar. Det gäller oss här i riksdagen, och det gäller regeringen men också näringen, som har en stor roll i att tydliggöra och visa på de faktiska förhållandena. Fru talman! För en dryg månad sedan presenterade näringsminister Annie Lööf Sveriges mineralstrategi.
Den har tagits fram tillsammans med olika organisationer, myndigheter och branschföreträdare. Den är viktig och efterlängtad och ger oss fler verktyg att möta en växande gruvnäring. I dag har vi 16 gruvor i drift i Sverige, och i verksamheten jobbar det ungefär 6 000 personer. Efterfrågan på metaller och mineraler är stor i världen. Det handlar om material som finns till exempel i våra mobiler, i vindkraftverk, i broar och i hus.
Vi ser att den svenska malmproduktionen ökar, och den kommer att öka de kommande åren. Förutom att det här kommer att kunna ge fler arbetstillfällen finns det en del utmaningar. Det finns saker som måste förbättras och ses över. Användandet av våra naturresurser måste vara hållbart och stå i samklang med miljön, naturen och kulturen. I mineralstrategin finns det 19 åtgärdspunkter.
Sveriges mineralstrategi kommer att stärka Sverige. Utöver de åtgärder som presenteras i strategin ska man inte glömma bort allt som görs i forskningspropositionen, där gruv- och mineralnäringen särskilt lyfts fram. Vi ska också komma ihåg att regeringen har investerat i infrastruktur för att möta gruvnäringens expansion. Genom infrastrukturpropositionen avsattes medel för att bygga fler mötesplatser på till exempel Malmbanan.
Vi förstärker vägen i Pajala för att möta det kommande transportbehovet. Det sker också investeringar i infrastruktur för gruvnäringen i Bergslagen. Sverige har genom Nordiska ministerrådet lanserat projektet Nordmin, som ska bli ett nordiskt expertnätverk inom gruv- och mineralnäringen. Centret kommer att placeras vid Luleå tekniska universitet.
I budgeten för 2013 tillförde vi resurser till mark- och miljödomstolar och miljöprövningsdelegationer för att korta ledtiderna vid miljötillståndsprocesser. Det är en mycket efterlängtad åtgärd från näringens sida. Jag skulle också vilja nämna att vi har utrett vissa frågor i minerallagen. Tanken är att få fram bättre information vid undersökningstillstånd.
Vi vill inte att det skapas extra administrativa pålagor för företagen, men vi tycker att det är oerhört viktigt att ta människors oro för vad som ska hända med deras mark när gruvnäringen expanderar på allvar. Här kan näringen göra mer för att vara ännu tydligare i sin information och kommunikationen. Utredningen är ute på remiss. Fru talman!
För mig som centerpartist är det viktigt att beslut fattas så nära människorna som möjligt. Jag kan säga att jag tycker att det är synd att vi inte har ett nationellt förbud mot uranbrytning. Men jag ska också säga att jag känner mig trygg med det kommunala vetot. Tack och lov har vi det kommunala vetot.
Uran har inte brutits i Sverige sedan 60-talet, och det känns bra att det är människorna i de berörda bygderna som får avgöra om de vill ha brytning eller inte. I dag verkar det inte finnas något större intresse för uranbrytning, varken bland medborgare eller bland kommunpolitiker i de kommuner som har uranfyndigheter.
Centerpartiet är en del av Alliansen och har i dagsläget inte fått igenom något uranbrytningsförbud på nationell nivå, även om vi skulle vilja det. Det finns inte med i energiöverenskommelsen. Det ligger i samarbetets natur att man inte får igenom alla frågor som man vill. Vi kommer att jobba för att få igenom det på sikt, och det i Alliansen.
Därför vill jag vara tydlig med att vi inte kommer att rösta för några motioner som oppositionen har väckt i den här frågan. Fru talman! Nu är skiffergasen på tapeten, och många tror att den kommer att innebära stora politiska konsekvenser och påverka maktbalansen i världen. Vad är skiffergas? Ja, egentligen är det naturgas som är lagrad långt ned i marken och inbäddad i skiffer.
Man har länge känt till förekomsten, men det har tidigare varit alldeles för dyrt att utvinna den. I USA har man börjat göra stora investeringar i just utvinning av skiffergas. Den är kontroversiell från miljösynpunkt eftersom man för att få upp gasen borrar djupt ned i backen, spräcker berget och pumpar ned stora mängder vatten, sand och en del kemikalier.
Enligt vissa är investeringarna i den typen av gasutvinning en energirevolution som kan göra länder som USA mindre beroende av import av gas och olja. Förutom att det kanske blir prispress på olja och gas kommer Mellanösterns stora betydelse för världens energiförsörjning att minska.
Även Ryssland kan få minskad betydelse som gasexportör, vilket nog i så fall påverkar deras möjligheter att använda energivapnet mot andra europeiska länder. Det finns stora mängder skiffergas i världen. Utom USA är det Kina som sitter på den största reserven. I Europa har Sverige, Polen och Österrike de största skiffergasreserverna.
Tyvärr är utvinningen en stor nackdel för miljön. Det går åt alldeles för stora mängder vatten och kemikalier som sprutas ned under hårt tryck. Vill det sig riktigt illa kan föroreningar läcka ut i grundvattnet och borrhål som läcker metangas bidra till växthuseffekten. Jag gissar att USA ser möjligheten att bli i stort sett energioberoende, att inte vara beroende av länder som de inte har de bästa relationerna med.
Det väger nog tyngre än miljökonsekvenserna, är jag rädd. Jag och Centerpartiet är inte för en utvinning i Sverige då vi tycker att skiffergas är att ta ett steg bakåt i energiutvecklingen. Om vi är rädda om klimatet bör vi fortsätta på den inslagna vägen med förnybar energi. Det känns inte rätt att satsa på storskalig utvinning av något som vi inte vet mycket om och med tanke på de konsekvenser som kan följa av den typen av utvinning.
Centerpartiet vill inte att vi ska bygga oss fast i mer fossilgas, utan vi vill bli fossilfria inom en generation. EU, USA:s motsvarighet till Naturvårdsverket och Kanada utreder för närvarande miljökonsekvenser, möjligheter och problem när det gäller utvinning av fossilgas.
Trots vår skepsis är vi inte främmande för att invänta utredningen, då kunskapsnivån behöver bli högre.