Beatrice Ask (M):
Låt mig påminna om att interpellationen handlar om unga kriminella och vad som kan göras för att minska risken för rekrytering till kriminella nätverk. Man kan inte ta alla världsproblem i samma diskussion; då räcker inte tiden till.
De ungdomar som är i riskzonen för att rekryteras till kriminella nätverk eller allvarligt är på väg in i en livsstilskriminalitet är många, ska vi veta. Vi gjorde en utredning för några år sedan. Då sade man att vi hade ungefär 5 000-6 000 sådana ungdomar på väg upp i aktiv ålder. De är arga och destruktiva och drar med sig yngre kamrater.
Jag menar att det är relevant och korrekt att i särskild ordning arbeta mot denna grupp. Det är väldigt många politiker som tycker att det är roligare att prata om de små barnen och göra mycket i den delen. Jag säger inte att det är fel, men jag menar att det också är helt nödvändigt att försöka ingripa mot den tyngre gruppen, som redan är där den är. De sociala insatsgrupperna är ett försök som vi har gjort, och jag delar den här polisens uppfattning.
Det är närmast självklart att man borde jobba så här, men man har inte gjort det. Det är inte heller en statlig sak. Det är ingenting för regeringen egentligen, utan vi drog i gång ett projekt för att få samarbetet mellan polis, socialtjänst, skola och andra att fungera. Det som har varit riktigt svårt har varit att få med skolan i det konkreta arbetet kring de här individerna. Projektarbetet är avslutat.
Resultaten visar att det fungerar väldigt bra och att det är väldigt många som begår färre brott eller till och med försvinner ur belastningsstatistiken, vilket är fantastiskt med tanke på urvalet av ungdomar. Därför har vi gett Rikspolisstyrelsen ett nytt uppdrag, att bidra till att öka intresset för arbetsformen och att bidra där man vill starta.
Just nu är det ungefär 20 nya stadsdelar och kommuner som är på väg in för att arbeta på det här sättet. Jag tycker att det är bra. Står detta då i konflikt med tidiga och tydliga insatser? Nej, naturligtvis inte. Vi är inte nöjda med resultaten när det gäller rättsväsendets redovisningar. Vi tycker att vi har satsat väldigt mycket pengar, och det borde kunna gå att få ut mer av dem.
Av det skälet har vi bland annat gett Brå i uppdrag att titta på det hela. En sak som de säger i den utredning som kom häromveckan är att man har gjort mycket åt det brottsförebyggande arbetet, men att det är andra saker som brister. Jag tycker att det är viktigt att ta till sig den här typen av gedigen analys.
Vi ska fortsätta med de förebyggande insatserna, men det är utifrån det rättsliga perspektivet kanske inte där bristerna finns, utan vi måste satsa mycket mer på att korta handläggningstider och se till att det går fort. Oavsett ålder på ett barn eller en ung människa är tidsperspektivet annorlunda än för vuxna.
Precis innan jag gick hit tog jag emot ett förslag om tidsfristerna i handläggningen av ärenden som gäller ungdomsmål; man ska inte bara titta på den som är misstänkt för att ha begått ett brott utan också se om brottsoffret kan vara under 18. I barn- och ungdomsvärlden spelar det ibland lite mindre roll vem som är vem, men det är viktigt att rättsväsendet är snabbt i alla fall.
Detta är en sak som jag tror är viktig. Vi har också ändrat i andra regler och gjort det lite tydligare att polisen kan ingripa och ta undan en ungdom som befinner sig i miljöer som kan vara direkt skadliga därför att man kan hamna i kriminalitet. Vi gör alltså en hel del på det här området, och det händer en hel del just nu.