Oskar Öholm (M):
Det fanns en tid då man ganska ofta hörde att studiestödsfrågorna fick för lite uppmärksamhet i den politiska debatten, att man diskuterade dem alldeles för sällan och att det var för sällan som fokus hamnade på just stödet för studier. Så var det kanske en gång i tiden. Jag upplever åtminstone att detta har förändrats under de senaste åren. Då syftar jag inte enbart på att det var bara fyra fem veckor sedan vi senast diskuterade studiestöd här i kammaren.
Jag tror att ett av skälen till att detta har förändrats är att det har skett många förbättringar under de senaste åren. Frågorna har tagits på allvar. Vi har genomfört reformer, förändringar och förbättringar. Faktum är att många av de önskelistor som studentorganisationerna har fört fram i valrörelser har Alliansen förvandlat till checklistor och listor över genomförda reformer. Så ser verkligheten ut.
När man diskuterar politiska frågor och samhällsproblem är det klart att man utgår från det som fungerar mindre bra eller det som inte fungerar alls. Så ska det naturligtvis se ut. Det är naturligt. Men det gör ibland i denna fråga som gäller studiestöd att vi glömmer bort det uppenbara. Vi glömmer bort att stanna upp och konstatera att vi har ett väldigt gott stöd för studier i Sverige. Sedan ska vi diskutera de problem som uppstår och de områden där det finns behov av förbättringar.
Men det är viktigt att ändå säga det uppenbara, och det har för all del andra också gjort: Vi har ett bra studiestödssystem. Lite grann beroende på hur man mäter och vilka man jämför med kan man med fog kalla det för ett av världens absolut mest generösa stöd för studier. Det är bra. Så ska det vara. Ett samhälle som har höga ambitionsnivåer och som vill ha ett brett stöd för studier vill och ska ligga i framkant.
Sedan förstår jag att oppositionen anstränger sig för att bevisa motsatsen för att få till en bra debatt. Och det ska vi ha. Men man ska inte heller glömma bort att detta är ett område där vi faktiskt är överens om ganska mycket när det gäller utgångspunkterna, inte i detaljerna och inte i varje del men just i synen på att vi ska ha ett system där vi har både generösa lån och omfattande bidrag för att säkerställa att alla kan påbörja de studier som de vill och genomföra dem på ett bra sätt.
Vi har dessutom lyssnat, både på studenterna och på de studentorganisationer som har drivit dessa frågor. Det blir uppenbart när man följer de debatter som vi har haft både i denna kammare de senaste åren och på andra ställen. En sådan fråga är naturligtvis beloppsnivåerna. Det är en sak att konstatera att vårt system är det mest generösa i världen. Det är naturligtvis en annan diskussion om stödet är på en sådan nivå att studenterna kan leva på det.
Där har många med rätta konstaterat att om man ser tillbaka på de senaste åren, och framför allt om man går längre tillbaka, har studiemedlen urholkats. Det är inget snack om den saken. Vi vet att det för många har blivit svårare att få studentekonomin att gå ihop. Om vi inte kunde räkna ut det själva har vi också blivit påminda nästan varje år av studentorganisationerna som har kommit med sina studentbudgetar och visat på sista raden hur många hundralappar eller femhundralappar, beroende på vem man frågar, som har saknats.
Här har vi lyssnat. Det har skett förbättringar i form av höjningar av studiemedlen både under den förra mandatperioden och också inom ramen för den budget som föreligger för i år. Det är viktigt att poängtera att detta har skett trots den lågkonjunktur som vi har befunnit oss i tidigare.
Trots att man runt om i andra delar av Europa snarare har diskuterat vilka bidrag som ska sänkas och vilka skatter som ska höjas har vi tydligt sagt att studier och utbildning är så viktiga att vi har valt att prioritera det. Herr talman! En annan fråga som naturligtvis också kommer upp när vi diskuterar studiestöd och som åtminstone har varit populär att diskutera gäller fribeloppsreglerna. Det är ytterligare ett område där det har skett tydliga förbättringar.
Det handlar om den summa som man får tjäna på extraarbete utan att bli tillbakakrävd på bidrag och lån. Det är många studenter som har beskrivit detta. Man vill, kan eller ibland måste, tyvärr, jobba extra för att få studentekonomin att gå ihop. Men sedan har man blivit bestraffad av systemet, och pengarna från studiestöd och studielån har krävts tillbaka. Även här har vi lyssnat och genomfört tydliga förbättringar.
Fribeloppet har höjts kraftigt från och med den 1 januari. Då uppnår vi två positiva effekter. Det blir en gedigen förbättring för de studenter som jobbar extra, vilket är rätt många. Det är ungefär hälften av alla studenter som gör det. De får tydliga förbättringar i kronor och ören i sin plånbok. Men vi uppnår också en annan poäng, och det är själva signalen från samhället att man inte ser ned på dem som jobbar extra utan att man tvärtom tycker att det är bra om man har denna möjlighet.
Det är väldigt viktigt. Det är naturligtvis inte så att vi i och med detta för all tid är färdiga med alla reformer på studiestödsområdet. Det är klart att om vi vill att systemet ska fortsätta att vara generöst och att vi ska fortsätta ligga i framkant i världen måste vi vara öppna för reformer och för de problem som finns. Det kan, som i detta betänkande, handla om förbättrade återbetalningsregler för studiemedlen där det har funnits problem, det kan handla om situationen för studerande med barn och flera andra aspekter.
Herr talman! Jag målar nu upp en bild av att vi är ganska överens över blockgränserna kring studiestödet och hur det ska se ut. Det är för all del sant när det gäller syftet och målet. Men det är definitivt inte sant när det gäller detaljerna ur alla aspekter. Vi har både här i riksdagen och på andra ställen fått kritik - vi fick det i dag också från vänsterkanten - när det gäller till exempel beloppsnivåerna. Räcker dessa pengar till? Det är så politiken fungerar.
Oppositionen tycker att det görs för lite och för sent, för att ta detta mantra från förra mandatperioden. Men jag kan ändå konstatera att det har hänt en hel del i fråga om detta. Men det intressanta att konstatera när man lyssnar på denna kritik är hur verkligheten ser ut. När vi i budgeten för i år lägger fram ett förslag om en höjning av studiemedlen för studenterna, vilket förslag lägger då den rödgröna oppositionen fram i sin skuggbudget? Den lägger fram ett förslag som i kronor och ören innebär mindre pengar till studenterna. Så ser faktiskt verkligheten ut.
Jag kan förstå att det måste svida i hjärtat hos en socialdemokrat, som har en självbild av att man alltid är mest generös i fråga om studenterna, när man i de studiesociala frågorna nu blir omkörd av Alliansen. Det är intressant, men så är det. Sedan kan vi diskutera och bråka om den exakta fördelningen mellan lån och bidrag. Men faktum kvarstår: Med det rödgröna budgetalternativet hade Sveriges studenter fått mindre kvar i plånboken, och studentorganisationerna hade återigen behövt komma hit och vifta med sin studentbudget för att visa att studenterna går back.
Det signalerar någonting nytt i svensk utbildningspolitik. Det visar nämligen att det nu inte bara är i frågor om utbildningens kvalitet som ni blir omkörda. Nu blir ni omkörda även i frågor som gäller de studiesociala villkoren. Mycket har förändrats i svensk politik under de senaste åren. Höjningen av fribeloppet har Socialdemokraterna inte protesterat riktigt lika hårt emot. Faktum är att de inte har protesterat alls. Jag har till och med hört socialdemokrater som i debatter har sagt att det är bra att studenter nu kan tjäna extrapengar. Det är utmärkt.
Jag tror att det är viktigt att poängtera att det krävdes att de hamnade i opposition för att inta denna ståndpunkt. Det var väldigt lite av den saken när de hade möjlighet att påverka politiken. Men jag välkomnar den förändringen även om den är sen. Med dessa delar och med det som vi nu har gått igenom tycker jag att vi tydligt visar att vi stärker stödet för studier i Sverige. Vi är tydliga med att vi vill ha en god situation för dem som studerar och att vi tänker fortsätta att driva frågorna framöver. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.