KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Finnborg (M):
Jag tackar för svaret. Vid årsskiftet uppgick de fordonsrelaterade skulderna enligt kronofogden till drygt 2,2 miljarder, vilket var mer än någonsin. Ökningen beror främst på en grupp på omkring 100 personer, som i dag bedöms användas som bilmålvakter. Dessa står för lite drygt 400 miljoner kronor i skulder, vilket utgör en femtedel av de totala skulderna. En enskild person har hela 62 miljoner i skuld.
I januari 2017 fanns det 152 personer i vägtrafikregistret som stod registrerade som ägare till fler än 100 personbilar eller lastbilar. Som mest var en person registrerad på 3 595 fordon. Alliansregeringen införde en ny bestämmelse och en ny lag som började gälla den 1 juli 2014. Enligt denna lag kan kronofogden numera ta fordon i anspråk för fordringar gällande vissa skatter och avgifter. Lagen har dock närmast visat sig vara verkningslös.
Alldeles för få bilar har beslagtagits eller flyttats sedan lagen tillkom. Enligt kronofogdens uppgifter hade endast 26 fordon tagits i anspråk i slutet av förra året, vilket talar sitt tydliga språk. Kronofogden anger att det beror på personalbrist. I svaret på en skriftlig fråga skrev statsrådet i januari att regeringen kommer att följa utvecklingen. Det tycker jag inte duger. Det krävs åtgärder här och nu.
Min fråga är: Vilka åtgärder kommer statsrådet att vidta så att myndigheterna utför sina uppdrag?
Thomas Finnborg (M):
Det råder i dag en stor oklarhet mellan myndigheter om vem som egentligen gör vad. Polisen eftersöker oftast fordon relaterade till brottslighet, och kronofogden eftersöker inte aktivt fordon då värdet på bilarna ofta är lågt. I dag måste bilar ha ett värde över 5 000 kronor för att kronofogden ska kunna agera. Det positiva i det hela, som ministern nämnde här, är att parkeringskontoren i Malmö och Göteborg har förbättrat sin verksamhet och forslat bort ett antal fordon.
Att värdet på bilen överstiga 5 000 kronor för att myndigheten ska kunna agera måste omprövas. I dag kan vi se att många hemlösa använder bilar som bostäder. Oftast är dessa bilar som har ett värde under 5 000 kronor registrerade på bilmålvakter. Även många missbrukare, precis som ministern sa, kör runt i bilar som är undermåliga och saknar försäkring och som också tillhör bilmålvakter.
I svaret på min tidigare skriftliga fråga antydde statsrådet att mer långtgående åtgärder mot fordonsmålvakter skulle kunna innebära inskränkningar i äganderätten. Då blev jag lite förvånad. Min fråga är: Anser statsrådet att äganderätten är viktigare än att lagföra bilmålvakter som har en skuld till samhället på ca 2,2 miljarder?
Thomas Finnborg (M):
Jag har en fråga till statsrådet Åsa Regnér. Socialtjänstlagen ska i dag utgöra en tydlig ramlag. Det har genomförts ett drygt sjuttiotal omfattande förändringar av lagen genom åren. Det har medfört att lagen har blivit mer svåröverskådlig och därtill detaljstyrande. Utöver det har det tillkommit ca 180 föreskrifter och genomförandeplaner staplade på varandra. Detta skapar otydlighet och osäkerhet vid tillämpningen av lagen.
Min fråga är: Kommer ministern att verka för en total översyn av socialtjänstlagen?
Thomas Finnborg (M):
Jag vill tacka ministern för svaret. Jag instämmer med ministern i att det svenska retursystemet har varit framgångsrikt. Även de övriga länderna i Norden har en bra insamling. Det är också glädjande att regeringen har gett ett uppdrag till Naturvårdsverket och Havs- och vattenmyndigheten att utreda nya pantsystem. Medan vi väntar på utredningen under två år skulle vi kunna utöka panten av plastflaskor.
Enligt Returpack har de en överkapacitet för att ta emot fler sorters plastflaskor. Här borde Jordbruksverket skynda på processen och ta fram lämpliga plastflaskor som kan ingå i pantsystemet. Jag kan konstatera att det i svaret inte fanns någonting om en bättre samordning av pantsystemet i Norden.
Ett gemensamt pantsystem i de nordiska länderna skulle inte enbart gagna miljön och konsumenterna i Norden utan även främja EU-kommissionens arbete för ett europeiskt system. Nordiska lösningar kan möjligen exporteras till resten av Europa.
Jag kan nämna att sedan 2010 har Nordiska rådets utskott för ett hållbart Norden i full enighet mellan partierna bett sina respektive länders regeringar att arbeta för ett gemensamt pantsystem i Norden, utan framgång, men vi ger inte upp.
Omkring 1 miljard aluminiumburkar och ett antal miljoner petflaskor finns i dag utanför pantsystemen i de nordiska länderna, vilket motsvarar cirka tolv ton aluminium och ett antal ton plast. Emballage är ett gränsöverskridande problem liksom koldioxidutsläppen, och därför måste vi hitta lösningar över landgränserna. En betydande del av dessa finns i gränshandeln mellan Sverige och Danmark respektive Tyskland.
När det gäller Sverige finns det inget intresse för att införa ett avtal med Danmark eller Tyskland, trots att den privata importen av burkar uppgår till 250 miljoner burkar, framför allt mellan Sverige och Danmark och mellan Sverige och Tyskland. Utöver detta tillkommer även petflaskor. Så mycket som 86 procent av privatimporterade burkar och petflaskor hamnar utanför retursystemet, oftast i osorterade sopor eller i naturen.
Ca 14 procent återvinns i det normala systemet. I en undersökning i Danmark uppskattas att ca 1 miljon burkar hamnar osorterade i naturen eller i papperskorgar. Burkar och petflaskor som är utanför pantsystemet återvinns i mycket lägre grad än de förpackningar som omfattas av pant. Ett enkelt sätt vore att svensk burköl som köps i Tyskland beläggs med pant som returneras i svenska automater.
Danmark håller på att förhandla med Tyskland om att lägga dansk pant på burkar som säljs i gränshandeln i Tyskland. Genom att utvidga dagens pantsystem till att täcka gränshandeln kan vi därför öka återvinningsgraden, spara energi och minska utsläpp av växthusgaser och nedskräpning. Min följdfråga blir: Kommer ministern att verka för att vi får en bättre samordning för pantsystemen i Norden och ett eventuellt avtal med Tyskland?
Thomas Finnborg (M):
Jag tackar för svaret. Jag kan dra lite siffror. Handeln i de nordiska länderna är omfattande och omsätter miljardbelopp. Varje år tappar de nordiska länderna ca 10 miljarder på utebliven ölförsäljning. Det är 52,7 procent av Nordens konsumenter som köper sin alkohol i grannlandet. Det försvinner ungefär 2 590 jobb på den nordiska hemmamarknaden. Det är 328,4 miljoner liter öl som köps i ett grannland varje år.
Det används 20 gånger mer energi till att producera nytt aluminium jämfört med att återvinna använt aluminium. Vi har exempel från Helsingborg, där jag kommer ifrån. Många svenskar kör i en bil, oftast fyra gubbar, till Tyskland och fyller bilen med billig öl. Oftast är det öl som har fraktats från Sverige men med en annan streckkod än den som vi har hemma i Sverige som hamnar i gränshandeln i Tyskland.
Sedan kör man ned med bilen, hämtar hem det och fyller hela bilen. Det är inte speciellt miljövänligt, kan jag tycka. Miljöpåverkan blir ca 291 000 ton CO2 per år. Den outtagna panten på nationell nivå är lukrativ, och det finns ingen myndighet som övervakar vart dessa pengar tar vägen i retursystemet. För ett antal år sedan kom Kommerskollegium med en rapport om pantfrågan.
Jag citerar: "Enligt vår vision skulle ett samordnat system kunna vara utformat som de nationella system som finns i Norden i dag, fast på ett europeiskt plan." Jag anser att det finns förutsättningar för ett gemensamt pantsystem för petflaskor och burkar i Norden. Anser ministern att det görs tillräckligt för att minska gränshindren för konsumenterna, när det gäller pantfrågan? Det är också ett gränshinder.
Thomas Finnborg (M):
Danmark går lite i spetsen. Jag läste senast i dag i någon tidning att de hade gjort någon form av avtal med Tyskland för att kunna lägga på dansk pant. Tyskarna väljer själv vad den ska ligga på, och så får man tillbaka den när man kommer tillbaka till Danmark. Under resans gång i Nordiska rådet har jag träffat bryggeribranschen, Returpack och motsvarande verksamheter i de nordiska länderna. De är vad jag förstod av samtalen väldigt negativa. De tycker att det fungerar tillfredställande. Det kan vi väl hålla med om.
De problem de tog upp var olika skattesystem på panten i de olika länderna och att olika organisationer sköter panthanteringen. Vissa nordiska länder är bättre på att ta hand om returer och andra är lite sämre. Jag tror att Sverige och Norge är bäst på detta. Branschen var positiv till bättre information till medborgarna om hur viktigt det är att samla in burkar och plastflaskor och att man sorterar dem på rätt sätt. Det borde vi upplysa om.
Det ser väldigt olika ut i olika kommuner hur man sorterar. Om man sorterar aluminium med plåt och blandar det får vi inte en full återvinning. Man kunde även tänka sig att medverka till att man sätter upp någon form av samlingsdepåer vid gränserna så att folk kan lämna det innan de åker ut och handlar igen, för att samla upp det på rätt sätt. Svar på interpellationer Min sista fråga är: Kommer ministern att arbeta för att vi får en bättre förståelse för hur viktigt det är att vi samlar in burkar och petflaskor och att vi sorterar dem på rätt sätt? Det tror jag brister.
Man ser inte mycket information i dag. Det är något med Pantamera i tv och lite sådant men inte mycket.
Thomas Finnborg (M):
Min fråga går till statsrådet Åsa Regnér. I dag råder stor brist på familjehem i landet. Kommuner tvingas att hitta andra lösningar som både är dyrare och kan ge mer negativa konsekvenser för barnen. Bristen på familjehem gör situationen ohållbar både för barnen och för socialtjänsten. Verkligheten i dag är att många barn placeras i så kallade jourhem, och dessa placeringar kan ibland vara i upp till ett år.
Det händer också att barn placeras i HVB-hem trots att de inte är i behov av behandling, vilket kan leda till att välmående barn utvecklar beteendeproblem. Bristen innebär också att socialtjänsten lägger ned all tid på att hitta lämpliga hem för barnen, vilket leder till att man inte har tid att jobba med rekrytering. Min fråga är: Vad kommer statsrådet att göra för att vi ska få fler familjehem i Sverige?
Johnny Skalin (SD):
Sverige har en extrem invandringspolitik. Vi tar i dag emot fyra till sju gånger fler asylinvandrare än de största mottagarländerna i Europa, till exempel Frankrike. Den stora invandringen har skapat stora problem både socialt och ekonomiskt.
Vi vänder oss också emot den fria arbetskraftsinvandring som ni förespråkar. Ni har skapat ett stort utanförskap och försatt människor i arbetslöshet. Över 700 000 människor är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Vi anser inte att människor är obildbara.
När det behövs ska vi såklart ta emot människor, till exempel om det saknas kompetens inom landet. En stor del av de arbetskraftsinvandrare som kommit har dock inte varit människor som fyllt kompetensluckor. Vi har i stället sett ett omfattande missbruk av den fria arbetskraftsinvandringen, och därför vänder vi oss emot den.
Vi förespråkar i stället att företag får ansöka om att ta hit arbetskraft om de har behov av arbetskraft - under förutsättning att det inte går att finna denna arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden. Det handlar inte om att låsa fast människor utan om att ta ansvar för landet, för vår ekonomi och framför allt för de arbetslösa människor som lever här i dag.
Johnny Skalin (SD):
Det handlar inte om systemet, säger Mikaela Valtersson. Alliansregeringen som företräder samma system för arbetskraftsinvandring som Miljöpartiet säger att man ska göra en översyn av systemet då det har uppdagats brister. Jag tycker att dessa brister är allvarliga och onödiga. Det svenska arbetskraftsinvandringssystemet sticker ut.
Det normala är ett gästarbetarsystem där man tar hänsyn till det rådande arbetsmarknadsläget och till alla de människor man har i arbetslöshet. Man stärker utbildningsväsendet i stället för att i första hand söka kompetensen utomlands. Visst ska vi kunna tro på företagen, och det kan vi också göra i de flesta fall. Det funkar dock inte alltid.
Det ser vi både på den svenska arbetsmarknaden och när man söker arbetskraft utomlands. Det är problemet, och det är därför ett sådant här system inte fungerar. Framför allt fungerar inte detta system när vi redan har en stor invandring och ett stort utanförskap. Vi låser fast människor i arbetslöshet och utanförskap. Ett sådant system ska vi givetvis inte ha.
Det är klart att svenskar ska få flytta utomlands. Vi vill begränsa invandringen till Sverige; vi vill inte låsa fast människor.
Johnny Skalin (SD):
Anders Borg har i sitt inledningsanförande talat om tillväxt, risker och jobb. Arbetslinjen är ju Moderaternas paradlinje nu för tiden. Jag tycker att samtliga områdena är viktiga och intressanta att analysera och diskutera. Men jag tänker fokusera på arbetslinjen och jobben.
Det var ju jobben som regeringen gick till val på år 2006, och det var jobben som regeringen gick till val på även i det senaste valet, år 2010. Jag har roat mig med att titta på lite nyckeltal vad gäller jobben. År 2008 hade vi 500 000 människor inskrivna i Arbetsförmedlingen. Senast jag tittade hade vi över 700 000 inskrivna i Arbetsförmedlingen.
Vi kan titta på sysselsättningsgraden jämfört med OECD, det vill säga att Sverige hade en sysselsättningsgrad som var mycket högre än OECD i genomsnitt. Den låg på 18 procent år 1990 och hade minskat till 7 procent år 2009. Den svenska årsarbetstiden ligger i dag bland Europas lägsta.
Socialbidragen har ökat med mellan 3 och 6 procent samtliga år som regeringen har haft makten. Man har skapat 100 000 nya jobb, men befolkningen har samtidigt växt med 290 000 människor. Jag skulle därför vilja fråga Anders Borg hur han ser på sin egen politik. Tycker han själv att den är lyckad? Hur ska man på ett effektivt sätt göra något åt utanförskapet på en miljon människor?
Johnny Skalin (SD):
Svaret jag får här från Anders Borg är att han har minskat antalet bidragsberoende. Det är givetvis bra att antalet bidragsberoende minskas, men man måste också ge dem jobb. Som jag tidigare påtalat hade vi 500 000 människor inskrivna år 2008. Nu har vi 700 000 människor inskrivna. Vi har skapat 100 000 nya jobb i det här landet under den senaste mandatperioden. Men befolkningen har samtidigt växt med 290 000 personer.
Anders Borgs svar är att vi ska integrera människorna. Men hur integrerar vi dem? Jo, enligt regeringen ska vi skapa instegsjobb, jobbcoacher och lotsar - åtgärder för sammanlagt 1 1⁄2 miljard. Vilka effekter ger då det här? Ja, 50 procent är fortfarande arbetslösa efter åtgärden med instegsjobb.
Jag har bett RUT, riksdagens utredningstjänst, att kolla vilka effekterna blir av sådana här satsningar på olika anställningsformer. Enligt RUT har vi en undanträngningseffekt på 65-94 procent när det gäller de olika integrationsinsatser som regeringen genomför.
Sett till framtiden räknar man i SCB:s långtidsprognos med ett fortsatt utanförskap för en miljon människor ända fram till år 2030. Jag skulle vilja säga att regeringens åtgärder faktiskt inte fungerar, så jag blir väldigt glad den dagen jag får stå här i kammaren och får höra Anders Borg säga: Den invandringspolitik vi har bedrivit har inte fungerat. Vi ska se över den.
Det är möjligt att man närmar sig vår politik som är den enda politiken som kan lösa problemet. Tar vi hela tiden emot fler människor än vi kan skapa sysselsättning åt skapar vi ett utanförskap. Vi upprätthåller alltså utanförskapet och permanentar detsamma.
Johnny Skalin (SD):
Ulla Andersson påstår att vi inte inser att kapital är internationellt. Men det sade jag ingenting alls om i mitt anförande, och jag har aldrig sagt något om det tidigare heller. Det är snarare tvärtom. Jag sade att jag håller med utskottet om i princip alla dess uttalanden vad gäller skepsisen mot EU:s utformande av det här regelsystemet.
Vad jag försökte säga var också, sammanfattat, att jag är oroad över att våra ståndpunkter negligeras inom Europeiska unionen, att de inte hörsammas. Det var det som var motivet till min motivreservation.
I den här kammaren har man däremot en ordning där opponenterna kliver upp med ett förskrivet tal där man redan på förhand har bestämt vilken uppfattning ens politiska motståndare har, och därför behöver vi ha den här diskussionen just nu. Det tycker jag är ganska beklagligt. Jag skulle därför vilja säga att det är Vänsterpartiet som hukar i den här frågan.
Vi lyfte redan tidigt fram vår ståndpunkt här, vilket inte Vänsterpartiet gör trots att de också säger sig vara ett EU-kritiskt parti. Jag skulle vilja flytta bollen till Ulla Andersson och se vad hon säger om saken.
Johnny Skalin (SD):
Att vi inte säger någonting betyder inte att vi inte har någon åsikt. Om vi till exempel bifaller ökade kapitaltäckningsregler och inte yttrar oss där betyder det att vi är överens med majoritetens åsikt. Det gäller även i det här fallet, vilket jag också uttalade i mitt anförande. Vi instämmer med utskottets mening. Det är också det som är vår huvudpoäng.
Vi är däremot oroliga att vår huvudpoäng inte får gehör inom Europeiska unionen. Vad händer sedan när förslaget kommer tillbaka till den här kammaren och det kommer en vitbok i ärendet? Kommer Vänsterpartiet då att ställa sig emot det om inte våra frågor har hörsammats, eller kommer de att ställa sig positiva till det förslag som kommer tillbaka?
Syftet med vår motivreservation, som jag har nämnt tidigare, var just att redan i ett tidigt skede säga att Sverigedemokraterna inte kommer att ställa oss bakom EU:s förslag om de svenska ståndpunkterna inte hörsammas. Det är det som är huvudpoängen.
Johnny Skalin (SD):
Ett av Sverigedemokraternas huvudmål är att återupprätta välfärden. Med vår politik presenterar vi därför en lösning för hur den långsiktiga trenden där Sverige faller i välståndsligan både kan bromsas och vändas.
Denna politik kompletterar vi samtidigt med en politik för hur vi kan återskapa en högre grad av inre sammanhållning och gemenskap, eftersom grunden för all gemensamt finansierad välfärd bygger på solidaritet och medkänsla för varandra. Vår politik gör skillnad. Med vårt budgetförslag ger vi kommunsektorn sammanlagt 2,5 miljarder extra att röra sig med under 2011.
Av dessa satsar vi 1,7 miljarder på en närproducerad och näringsrik kost till kommunala inrättningar och landsting. Vi gör en extra svenskspråkssatsning och en satsning på ett utökat antal vuxna i skolan. Vi satsar ytterligare på att minska mobbningen inom skolan. Vi genomför ett åtgärdsprogram för minskade aborttal.
Vi satsar på en förbättrad studievägledning, och vi satsar på utökade nattdagisverksamheter. Men vi slutar inte här. Vår utgångspunkt är att vi i högsta grad kan bygga ett rättvist land, där skatteinbetalningarna i hög grad motsvarar uttaget i välfärden.
Vi avser därför, i takt med att vår politik får genomslag också inom den offentliga budgeten och verksamheten, att permanenta högre nivåer av kommunala anslag för de lokala verksamheterna - och det inte bara inom utgiftsområde 25.
Med vår politik förbättrar vi således villkoren för våra äldre, med fler trygghetsboenden, en stadig matreform, ett utökat stöd till anhörigvårdare och ett riktat stöd för brottsprevention. Vi satsar även resurser på att ge samhället möjligheter att klara av att ge en värdig vård i livets slutskede samt på en förbättrad livskvalitet för äldre.
För detta satsar vi betydande resurser på hälso- och sjukvården. Vår sammanlagda satsning på välfärd, skola, vård och omsorg ligger på 4,9 miljarder mer än regeringens, utan att höja skatterna.
Utöver detta stärker vi dessutom a-kassan, vi stärker barnfamiljerna ekonomiskt, vi stärker kriminalpolitiken, vi avskaffar pensionärsskatten och vi satsar på försvaret. Politik handlar om att prioritera. Med rätt politiska prioriteringar skapar vi det utrymme varken regeringen eller den övriga oppositionen är intresserad av att ens nudda vid.
Med en ansvarsfull invandringspolitik skapar vi ett utrymme för en ekonomisk politik som skapar ett större mervärde för våra skattebetalare. Då är det naturligt att vi ger tillbaka detta utrymme i form av en förbättrad offentlig service. Fru talman! Med rätt politik behöver vi inte välja mellan skattesänkningar eller förstärkningar av välfärden.
Det behövdes inte i det tidigare ansvarsfulla Sverige, och det behövs inte heller nu. Lägre skatter behöver således inte ställas mot låg nivå på offentlig service. Sjuka behöver inte ställas mot friska. Och arbetslösa behöver inte ställs mot arbetstagare.
Det som krävs är i stället en pragmatisk och ansvarsfull politisk ledning - en ledning som vågar se verkligheten för vad den verkligen är, en ledning som vågar sätta ned foten när det stormar omkring oss.
Johnny Skalin (SD):
Vetskapen om att skattebetalarnas pengar används på det mest resurseffektiva och ansvarsfulla sättet är för oss sverigedemokrater det mest centrala. Därför har vi också en pragmatisk syn på ägande och utövande.
Vi tycker med andra ord att det viktiga inte är vem som utövar eller äger en verksamhet utan att skattebetalarna i stället får ut mesta möjliga samhällsservice per insatt skattekrona. Det innebär per definition att en verksamhet antingen drivs mer effektivt till samma kostnad eller med samma effektivitet men billigare.
Effektiviteten är emellertid oftast enklare att räkna ut inom den privata näringen än inom den offentliga sektorn.
Dels är det enklare att räkna ut produktiviteten inom till exempel en tillverkningsindustri än vad det är att räkna ut produktiviteten eller effektiviseringspotentialen inom serviceyrken som i skola, vård eller omsorg, dels eftersom jämförande och återkommande analyser av privatiseringarna av offentliga verksamheter är så ovanligt förekommande.
Eftersom hela syftet med att konkurrensutsätta offentliga verksamheter torde vara att öka effektiviseringen och användningen av skattebetalarnas pengar borde sådana rapporter vara av ett allmänt och återkommande intresse, och då särskilt för dem som förvaltar väljarnas förtroende. Därför stöder vi Vänsterpartiets motion Fi213.
Till skillnad från Vänsterpartiet underlåter emellertid Sverigedemokraterna, innan en ordentlig översyn gjorts, att dra några slutsatser om hur dagens system fungerar rent generellt eller vilka incitament eventuella enskilda näringsidkare kan ha. Jag yrkar därför bifall till vår motivreservation i ärendet FiU30.