KBLab/rixvox huggingface dataset:
Martin Kinnunen (SD):
Det låter ju bra att vi ska öka utbudet så att priset minskar. Men nu har Socialdemokraterna suttit vid makten i snart åtta år, och vi ser att andelen importerade biobränslen är densamma. Produktionen i Sverige har visserligen ökat något, men efterfrågan ökar betydligt mer. Efterfrågan kommer också att öka ännu mer framöver.
Det finns ingen realistisk plan för hur vi ska kunna bli i närheten av självförsörjande, utan vad vi ser är ju årliga prisökningar. Det kommer inte att kunna åtgärdas med fler satsningar i Sverige, utan efterfrågebalansen i Europa ser ut på detta sätt: Vi ser varje år prisökningar för dieseln med omkring 75 öre. Är det en rättvis politik där vi får med oss alla?
Är detta det gröna folkhemmet - att vi ska ha världens dyraste diesel i Sverige?
Martin Kinnunen (SD):
Jag tackar för Marlene Burwicks replik. Nu blir det lite dubbla övningar här. Vi har ett budgetförslag som vi står bakom och ett som vi, tillfälligtvis i alla fall, har övergivit. Men det är korrekt att vi vill se andra prioriteringar i statens miljöbudget. Det handlar mycket om att vi från Sverigedemokraternas sida står upp för det gröna folkhem som Göran Persson redogjorde för på sin tid.
Det handlar om att alla ska med, på ett ansvarsfullt sätt. Vi ska inte ha världens dyraste diesel. Skogen ska växa; den ska inte skyddas i stora reservat. Där finns tillväxt, och där finns jobb. Vi ska inte ha någon elprischock.
Det är förorenaren som ska betala, men i dag ser vi att de privata hushållens elräkningar ökar med 100 procent. Det finns ingen rimlighet i detta. Då kan man inte avveckla kärnkraft. Man kan inte subventionera olika energislag på det sätt som Socialdemokraterna har gjort med vindkraft, för vem ska betala för anslutningen av alla dessa enorma vindkraftsparker till havs?
Det är en sanslös miljardrullning som kan vara på gång, och det är konsumenterna som kommer att få betala för detta på sina elräkningar. Det är inte ansvarsfullt.
Martin Kinnunen (SD):
Sverigedemokraterna ser definitivt seriöst på klimatfrågan. Vi måste tillsammans bidra till att minska utsläppen i världen, men Sverige är inte avgörande här. Det är de utsläpp som skenar i den övriga världen som vi måste hitta sätt att minska. Då handlar det om satsningar på forskning och utveckling. Det handlar inte om att subventionera människors Teslaköp.
Elbilsrevolutionen är här, och det är inte vi politiker som vare sig leder den, styr den eller kan stoppa den, ens om vi vill. Människor kommer att efterfråga eldrift. När priserna är på rätt nivå kommer förmodligen de flesta människor att köra runt i en elbil. Vi behöver inte subventionera biltillverkarna i detta avseende. Satsningar måste däremot göras på effektiva åtgärder, som infrastruktur.
Laddinfrastruktur är grundläggande för att skapa förutsättningar, men vi behöver inte rabattera Teslabilar.
Martin Kinnunen (SD):
Hanna Westerén lade ut texten en del om reduktionsplikten. Det uppskattar vi sverigedemokrater, för vi tycker att det är en viktig fråga att belysa här i riksdagen. Men jag blir inte riktigt klok på allting som fördes fram. Uppfattade jag det korrekt att Hanna Westerén menar att de höga priserna på diesel i Sverige inte har en tydlig koppling till reduktionsplikten?
I så fall undrar jag: Varför har vi en prisskillnad på ungefär 4 kronor på dieseln mellan Sverige och Danmark när Danmark har högre skatt på sin diesel? Det är ganska uppenbart att Socialdemokraterna kraftigt har missbedömt effekterna av reduktionsplikten från början. Priseffekten har blivit mycket större än vad regeringen trodde.
Vi har förmodligen en priseffekt i dag på minst 4 kronor, och troligen är det lite till. Det här kommer att öka varje gång man justerar upp reduktionsplikten.
Vad det handlar om är i grunden konkurrenskraft. Vi som nation kan inte fungera om det ska vara så extremt mycket dyrare med transporter i det här landet jämfört med andra länder. Jag förstår inte hur vi ska kunna fungera som nation om vi får dyrare och dyrare sossepriser på diesel vartenda år framöver.
Martin Kinnunen (SD):
Hanna Westerén tar upp kriget, och det är tacksamt för Socialdemokraterna att kunna skylla ifrån sig. Man kallar det Putinpriser när det de facto handlar om sossepriser. Att priserna på olja stiger är korrekt. Det är en trend som vi har sett det senaste året, och vi kommer att se stora variationer. Men det behöver inte vara ett så extremt allvarligt problem. Det allvarliga problemet uppstår när det blir väldigt mycket dyrare i Sverige än i andra länder.
Oljan stiger, och det påverkar alla länder, men när vi lägger på de här extra kostnaderna i form av sossepriser skadas vår konkurrenskraft allvarligt. Den som gynnas av reduktionsplikten är Mohammed al-Amoudi på Preem. Det är inte de svenska bönderna eller alla de svenskar som är beroende av att hitta produkter att handla i affären.
Varenda produkt som vi ser i Icabutiken eller någon annan matbutik har i något led transporterats dit med hjälp av diesel, men när vi får väldigt mycket dyrare transporter i det här landet höjer det priset på i princip allt som vi behöver för att överleva.
Det skadar vår konkurrenskraft extremt mycket, men framför allt drabbar det konkurrenskraften för åkerinäringen och bönderna, för Sverige är ett stort och glesbefolkat land där transporterna är otroligt viktiga. Hanna Westerén tog upp förnybarhetsdirektivet, och det är ju korrekt att det finns ett krav där att 2030 ha uppnått en viss mängd biodrivmedel i bränslet.
Men det hade vi ju uppnått redan innan reduktionsplikten infördes, och om vi sänker reduktionsfaktorn kraftigt kommer vi att nå det i alla fall. I dag vill EU-kommissionen att vi ska minska vår inblandning. Det är det som de vädjar till länderna om att göra i det här läget.
Martin Kinnunen (SD):
Jag tackar Marlene Burwick för frågan. Talerättsfrågorna är ju komplexa på det sättet att de regleras på olika håll. Som vi sverigedemokrater ser det hade Sverige en ganska väl avvägd lagstiftning redan innan vi gick med i den här konventionen. Sedan har saker och ting förändrats när det gäller hur man ser på konventionen, men vi vill absolut se en översyn av talerättsfrågorna i allmänhet.
Vi har i dag ett problem där föreningar radikaliseras, och ofta handlar det inte om föreningar som står för allmänintresse utan om radikala ytterkantsföreningar som är emot utveckling. De är motståndare till att man bedriver skogsbruk på det sätt vi bedrivit skogsbruk i Sverige under väldigt lång tid, motståndare till att man ska plocka upp mineraler ur vår mark och motståndare till att man jagar djur.
Det är ett problem i dag, och det måste politiken adressera på något sätt. Det betyder dock inte att en principiell talerätt för föreningar ska omöjliggöras - definitivt inte - men vi måste strama åt regelverket och göra det rimligt.
Vi kan inte ha ett system som ger just ytterkantsaktivister en fri ingång till att förstöra tillståndsprocesser, skapa höga kostnader och göra det osäkert för människor att investera i de verksamheter som vi verkligen behöver i Sverige.
Vi behöver mer matproduktion, och vi behöver mer mineralproduktion, men i Socialdemokraternas Sverige går det väldigt dåligt på dessa områden - bönder lägger ned, gruvor kan inte öppnas, skogsägare är oroliga att de inte ska kunna bedriva sin verksamhet och så vidare.
Martin Kinnunen (SD):
Angående talerättsfrågorna ska vi inte dra alla miljöorganisationer över en kam. Ur mitt perspektiv finns det väldigt många fungerande och bra miljöorganisationer i Sverige. Det finns många som behandlar talerättsfrågorna med ansvar. Men vi har också ett problem med små Facebookgrupper som får rätt att väcka talan i svensk domstol. Det var nog ingen som kunde tänka sig en sådan utveckling.
Visserligen fanns inte Facebook på den tiden, men det var nog ingen som kunde tänka sig att det skulle gå att ha så löst sammansatta grupper som skulle få företräda allmänintresset på detta sätt. Sverigedemokraterna vidhåller att det inte är rimligt. Fru talman! Burwick ställde också frågor om skogsbruket och ersättningar.
Från Sverigedemokraternas sida ser vi ett huvudsakligt problem i att det som markägarna oftast vill göra är att bruka sin skog medan det som regeringen med samarbetspartier har fokuserat på är hur man ska se till att färre markägare ska kunna bruka sin skog genom att etablera stora reservat i Norrlands inland och så vidare.
Sverigedemokraternas perspektiv är att vi i dag skyddar väldigt mycket skog i Sverige. Vi behöver inte skydda mer. Därmed kommer vi inte att ha problem med att människor exempelvis inte kan bli utköpta från sin skog. Problemet är att människor är rädda att de inte ska få bruka sin mark. När den rädslan försvinner kommer man inte att behöva väldigt mycket statliga utgifter.
Vad vi har är ju en verksamhet som inbringar skattepengar och som skapar jobb och tillväxt. Det är detta vi måste fokusera på. Vi ska skydda skog i en ansvarsfull mängd, och det gör vi redan i dag i Sverige.
Martin Kinnunen (SD):
Jag tackar Hanna Westerén för anförandet. Den 17 augusti 2014 deklarerade Socialdemokraterna i en tv-sänd debatt genom Magdalena Andersson att det är jättedyrt att tanka bensin. Sedan följde ett resonemang om att det såklart inte ska bli dyrare att tanka.
Under 2014 kostade dieseln ungefär 15 kronor. Oljepriset var i princip identiskt med vad oljepriset är i dag. I dag kostar dieseln 26 kronor och 76 öre enligt den senaste noteringen. Det motsvarar en prisökning på diesel med 80 procent sedan Magdalena Andersson deklarerade att det var jättedyrt att tanka.
Vad har regeringen gjort sedan de lyckades vinna valet 2014? Jo, man har höjt skatter. Man har höjt ännu fler skatter, och man har dessutom infört världens mest extrema reduktionsplikt, som har lett fram till en stor prisskillnad gentemot övriga västvärlden. Det har lett fram till att Sverige har världens högsta dieselpriser.
Hur går detta ihop, Hanna Westerén? Innan Socialdemokraterna tog makten sa man att det var för dyrt att tanka, och sedan införde man de mest radikala styrmedlen för dieseln i hela världen. Det har lett fram till att Sverige har världens högsta dieselpriser under stora delar av året. Hur går detta ihop?
Varför ska det vara så mycket dyrare att tanka diesel i Sverige jämfört med andra länder i Europa och världen?
Martin Kinnunen (SD):
Jag noterar att jag inte riktigt fick svar på frågan om varför det ska vara så mycket dyrare att tanka just i Sverige. Vilken koppling har det till temperaturen på asfalten i Indien? Det är för mig svårt att förstå. Vi står nu inför ytterligare ett val. Vidare går Sverigedemokraterna till val på att det ska bli billigare att tanka vid pump.
Socialdemokraterna går till val på att det ska fortsätta att vara dyrt, men man utlovar inte att det ska bli ännu dyrare. Om vi tittar på Socialdemokraternas tilltänkta regeringsunderlag ser vi att Miljöpartiet vill ha en ännu mer extrem reduktionsplikt. Centerpartiet vill definitivt inte sänka någon reduktionsplikt.
Var finns Socialdemokraternas röda linje? Är man beredd att regera vidare om det kräver att man gör det dyrare att tanka? Eller kommer man att säga att man inte kan acceptera detta, att om man röstar på er kommer det inte att bli MP:s radikala politik på området? Är man beredd att lova väljarna detta?
Martin Kinnunen (SD):
Jakob Olofsgård attackerade av någon anledning mitt parti i sitt anförande. Jag har lite svårt att förstå det, för Sverigedemokraterna har varken haft påverkan på lagstiftning eller prövning.
Sverigedemokraterna sa dock tidigt efter att cementkrisen aktualiserats att regeringen måste agera för att möjliggöra ett fortsatt driftstillstånd.
Efter många om och men agerade regeringen, och flera riksdagspartier, bland annat Liberalerna, har också lyssnat på Sverigedemokraternas begäran om att möjliggöra ett fortsatt driftstillstånd. Vi ville alltså inte införa diktatur, utan vi ville möjliggöra ett fortsatt driftstillstånd.
Sverigedemokraterna har inte haft något organiserat samarbete med regeringen under denna mandatperiod och inte heller haft tjänstemän på Regeringskansliet. Vi har haft svårt att påverka den uppkomna situationen. Men hur har Liberalerna agerat i sitt samarbete med regeringen för att undanröja denna kris?
Hur har Liberalernas tjänstemän på Regeringskansliet arbetat för att Sverige inte skulle hamna i denna cementkris? Hur har Liberalerna sett på detta problem de senaste åren, och hur har de agerat?
Martin Kinnunen (SD):
Sverigedemokraterna har som sagt inte velat ändra något domstolsbeslut men krävt att regeringen ska agera för att möjliggöra ett fortsatt driftstillstånd. Regeringen har som tur är lyssnat på detta, och Liberalerna stöder det, vilket vi tackar för. Jag konstaterar dock att Liberalerna tycker att lagstiftningen är bra som den är. Konkreta förslag saknas, och de kan inte heller tänka sig att se över lagstiftningen.
Så brukar det också låta i miljö- och jordbruksutskottet när vi diskuterar naturtillgångar. Liberalerna är lite som en spegling av Miljöpartiet.
Martin Kinnunen (SD):
Jag tänkte fortsätta på cementspåret. Sverige befinner sig i dag i en cementkris. Även om riksdagen nu löser detta genom ett tillfälligt tillstånd för Cementa kommer vi att drabbas. Bygginvesteringar riskerar att minska med 60 miljarder, och det handlar om 135 000 jobb som hotas. Det bör påpekas att det som drabbat Cementa inte är det första slaget mot svensk kalkbrytning och cementproduktion.
Regeringen har sedan tidigare haft direkt påverkan genom sitt beslutsfattande när det kommer till avslag på ansökan om kalkbrytning. Det har drabbat såväl kalkbrotten i Jokkmokk som Nordkalk på Gotland. Min fråga är helt enkelt: Vad har regeringen haft för plan rörande svensk cementförsörjning, och har den planen förändrats på något sätt?
Martin Kinnunen (SD):
Min fråga går till klimat- och miljöminister Annika Strandhäll, som är ansvarigt statsråd för reduktionsplikten. I dag har vi en situation där hårt drabbade hushåll och blödande småföretagare inom åkeri- och lantbruksnäringen straffas ut för att de råkar vara baserade i Sverige. I Finland är dieseln 2,50 kronor billigare. I Danmark är den mer än 3 kronor billigare. Om vi jämför med Tyskland är prisskillnaden 4,50 kronor.
Sverige är i dag, trots sin storlek, världens största konsument av den biobaserade dieseln HVO. Vi står för 30-40 procent av marknaden i EU, och vi importerar över 90 procent av det här. Det är uppenbart att det här är en orimlig politik som andra länder inte kan ta efter utan en miljökatastrof som följd.
Min fråga till ministern är därför: Är man beredd att sänka reduktionsplikten och återställa svensk konkurrenskraft?
Martin Kinnunen (SD):
Jag konstaterar att ministern alltså inte är beredd att verka för lägre reduktionsplikt. Ministern talade om många vinnare. Jag undrar vad privathushållen, åkerinäringen och lantbruket har tjänat på detta. Varför tycker ministern att de här näringarna och dessa människor ska få en extra prischock 2023?
Martin Kinnunen (SD):
Även min fråga går till landsbygdsministern. Energikrisen slog ju till i höstas. Rysslands krig har förvärrat detta ytterligare. Vi står nu inför en svensk, en europeisk, ja, en global livsmedelskris. Min fråga till ministern är: När kommer de nya åtgärderna? I februari presenterade regeringen ett åtgärdspaket som redan innan det levererades var otillräckligt och inaktuellt. Lantbrukarna efterlyste då 2 miljarder. De fick 1 miljard.
Gödselpriserna stiger med flera hundra procent, men priserna på slutprodukterna kommer inte att stiga lika mycket. Mycket talar för att vi kommer att få se sänkt produktion när den behöver öka som mest. När kommer åtgärderna?
Martin Kinnunen (SD):
Jag tackar för svaret. Det är positivt att regeringen äntligen börjat titta på drivmedelspriserna, men vi har fortfarande alltför socialdemokratiska priser på bensin och diesel. När är regeringen beredd att se över nivån i reduktionsplikten? När kan vi få se en sänkning? När kan vi få se betydligt större sänkningar av skatterna?
Det är inte rimligt att svenska lantbrukare, svenska åkare och svenska hushåll ska betala flera kronor mer för bränsle.
Martin Kinnunen (SD):
De skyhöga sossepriserna på drivmedel slår hårt mot hushåll, lantbruk och andra företagare. Bakgrunden till detta är som bekant den svenska reduktionsplikten. EU-kommissionen uppmanar nu länderna att minska inblandningen av biodrivmedel för att minska trycket på mat- och foderpriserna.
Min fråga till statsrådet Hans Dahlgren är: Hur ser statsrådet på att kommissionen nu kommer med denna uppmaning, och är regeringen också beredd att lyssna och justera den svenska reduktionsplikten?
Martin Kinnunen (SD):
För mindre än en vecka sedan sänktes skatten på diesel. Det var nödvändigt och välbehövligt, men det är inte tillräckligt. Vi i Sverige har fortfarande Europas högsta dieselpriser; priserna är 10 procent högre än i exempelvis Danmark och Finland. Bakgrunden till detta är naturligtvis den världsunika svenska reduktionsplikten.
Min fråga till klimatministern är huruvida ministern är nöjd med att Sverige har Europas högsta dieselpriser och hur detta påverkar lantbruket.
Martin Kinnunen (SD):
Som jag sa i mitt anförande har vi nyligen haft val, och de svenska väljarna har röstat för lägre bränslepriser. Så ska det också bli. Bränslepriserna ska bli lägre, och reduktionsplikten ska sättas ned. Anna-Caren Sätherberg tar upp ESR-kriterierna. Jag måste konstatera att den nivå som har satts för Sverige är fullkomligt orimlig.
Jag undrar därför hur Socialdemokraterna tänkte när man gick med på att Sverige skulle få bära den största bördan av länderna i Europa. Vi i Sverige har fasat ut fossila bränslen från vår elproduktion och från vår värmeproduktion - på vilket sätt är det rimligt att vi ska bära den största bördan?
Den katastrofala förhandling som S-regeringen bär ansvar för kommer såklart att få konsekvenser, men även en chockhöjd reduktionsplikt - upp till 75 procent på diesel - kommer att få konsekvenser. Det kommer att få konsekvenser för vårt jordbruk och vårt lantbruk. Det kommer att få konsekvenser för vårt skogsbruk. Det kommer att göra dessa verksamheter väldigt mycket dyrare.
Detta kommer att få konsekvenser för barnfamiljer som ska köpa mjölk i butiken - mjölk som levereras med hjälp av lastbilar som drivs med diesel som blir överlägset dyrast i hela världen.
Allt detta skapar extra kostnader i samhället om tiotals miljarder per år, så det är klart att vi måste finna sätt att komma runt den fullständigt misslyckade förhandling som Socialdemokraterna gjorde på EU-nivå och försöka nå så låga samhällsekonomiska kostnader som möjligt. Det kan mycket väl vara så att det samhällsekonomiskt bästa är att köpa utsläppskrediter från andra länder, men det återstår att se.
Martin Kinnunen (SD):
Något som för med sig stora samhällsekonomiska kostnader är reduktionsplikten. Om vi räknar upp priset till vad det skulle bli med en reduktion på 75 procent, vilket jag antar att Socialdemokraterna siktar på, skulle vi landa på ökade kostnader - för Sverige, svenskar, företag, stat och kommuner - på totalt kanske en bra bit över 40 miljarder. Det är betydligt mer än 20 miljarder, men om 20 miljarder är relevant eller inte återstår att se.
Klimaträttsakterna på EU-nivå håller på att bli färdiga. De befinner sig delvis i trilogerna, och i vissa fall har de inte nått dit ännu. I några fall är de färdiga. Gemensamt för allihop är att våra svenska myndigheter inte har analyserat konsekvenserna av dem. Det är alltså ett jobb som återstår att göra. Från Sverigedemokraternas sida kan jag lova några saker. Vi kommer att leverera på vallöftet om lägre bränslepriser.
Vi kommer inte att göra som Socialdemokraterna gjorde innan de tillträdde för åtta år sedan, då de före valet sa att det var för dyrt att tanka - och efter valet höjde priset på bensin varje år samt skaffade fram världens högsta pris på diesel. Det kommer inte Sverigedemokraterna att göra. Vi kommer att försäkra oss om att få ned reduktionsplikten till miniminivå. Det ska bli billigare att tanka.
Det är inte rimligt att vi ska ha världens högsta pris på diesel i Sverige. Konsekvensen av Sverigedemokraternas politik kommer att vara att det blir billigare att tanka, och det kommer att minska de samhällsekonomiska kostnaderna i vårt land.
Martin Kinnunen (SD):
Sverigedemokraterna har ingen annan uppfattning än vad som är rådande konsensus inom klimatforskningen: Vi har en global uppvärmning som till största delen beror på mänsklig aktivitet. För att mildra effekterna av den globala uppvärmningen behövs klimatanpassning och att vi minskar utsläppen. På det sättet kan vi helt enkelt dämpa temperaturhöjningarna i världen och i Sverige.
Den politik vi kommer att bedriva kommer att innebära att Sverige på ett effektivt och positivt sätt bidrar till minskade utsläpp i Sverige och vår omvärld.
Martin Kinnunen (SD):
Tidöavtalet innehåller ett antal förslag på det klimatpolitiska området, och vår budget innehåller väldigt mycket klimatpolitik. Det är ju det utgiftsområdet vi diskuterar nu. Men som jag sa i mitt anförande handlar miljö- och klimatpolitik inte om det miljörörelsen och även Centerpartiet tror: fler regleringar, fler skatter och mer symbolpolitik.
Det är inte nödvändigtvis så att fler åtgärder leder till en bättre värld. Vi har sett vad som händer när Centerpartiet får inflytande på energiområdet: Då läggs väldigt viktig kärnkraft ned. Det var det som skedde med Barsebäck en gång i tiden. Om vi fortfarande hade haft den stadiga elleveransen i elområde 4 hade vi haft betydligt lägre elpriser i vårt land i dag, och vi hade också bidragit till minskade utsläpp i Europa.
Tidöavtalet slår fast att vi ska ta fram beräkningsmodeller för exportens klimatnytta. Det är något man inte tar hänsyn till i dag, och i det sammanhanget betyder leveranssäker energi väldigt mycket. Vi kan få tydliga beräkningar på klimatnyttan med exempelvis kärnkraft. Det är viktigt att ledamoten nämnde kärnkraft. Vi behöver tala mer i den här kammaren om kärnkraft och dess betydelse.
Om man ska kunna uppnå eller komma i närheten av de globala klimatmål som finns kommer världen att behöva mer kärnkraft. Här kan Sverige ta på sig en ledartröja, ta ansvar och visa andra hur man kan göra.
Martin Kinnunen (SD):
Miljömålen, ja. Sverigedemokraterna var inte representerade i miljömålsberedningen när de klimatpolitiska målen antogs och förslaget till ramverk togs fram. Vi var heller inte representerade i riksdagen när de tidigare miljömålen beslutades. Vi var inte med när målen diskuterades och ser gärna att man gör en översyn av många av klimatmålen.
Generationsmålet som Emma Nohrén tog upp låter jättebra och överensstämmer nog i princip med Tidöavtalets skrivningar om förvaltarskapstanken. Det är samma sak som åsyftas. Det är naturligtvis någonting vi ska eftersträva.
Problemet med de olika miljömålen och klimatmålen är ju att man ofta sätter dem på en nivå så att de blir svåra eller omöjliga att uppnå utan att bryta mot andra mål. Det vore relevant att försöka få till stånd en miljömålsstyrning med färre mål och med en realistisk väg framåt som gör att man vet hur man ska kunna uppnå dem.
Det vore intressant att se över i framtiden.