Marianne Berg (V):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 och 7. Naturligtvis står jag bakom alla Vänsterpartiets reservationer i betänkandet. Vi lever i dag i en tid då de grundläggande demokratiska rättigheterna mer eller mindre börjar betraktas som en lyxprodukt. Som demokrat och vänsterpartist sitter det i ryggmärgen på mig att försvara den enskilda människans rätt till ett privatliv.
Likaledes är det helt naturligt att försvara varje anställds rätt att kunna meddela sig med omvärlden om sin arbetssituation. Detta måste gälla såväl inom den offentliga som inom den privata sektorn av våra arbetsliv.
För mig är det enkelt att se det goda i friheten att få säga sin mening i en öppen debatt eller, för att förbättra sin situation, till exempel tala med en journalist om vad som sker runt omkring en och att kunna göra detta utan repressalier, trakasserier eller avsked. Men så är det inte för alla i dag.
Trots den grundlagsskyddade möjligheten att meddela sig tillhör det tyvärr i dag inte ovanligheterna att arbetsledningen med hänvisning till brott mot tystnadsplikten eller någon allmän lojalitetskänsla försöker hindra en person att meddela sig genom att säga att det ska avslöjas. Jag är medveten om att detta också sker inom vissa delar av vår offentliga verksamhet.
Men, fru talman, det är än värre inom den privata marknaden som just nu också växer alltmer när den offentligt finansierade verksamheten bedrivs i privat regi. Där kan man med hänvisning till att det är olagligt att avslöja företagshemligheter göra oblyga satsningar för att helt kväsa varje försök att utöva rättigheter som finns inskrivna i grundlagen.
Från fackligt håll kommer också rapporter och berättelser om hur det blir ett hårdare och hårdare klimat, såväl för anställda som för fackliga representanter. Det är absolut inte utan risk för repressalier när anställda meddelar om missförhållanden på arbetsplatserna.
Meddelarfriheten måste stärkas och då också gälla inom den privata sektorn, vilket den inte gör i dag. Ska det vara så svårt att börja med att införa meddelarfriheten i offentligt finansierad verksamhet som bedrivs i privat regi enligt den princip som nu gäller för offentliganställda? Det borde det naturligtvis inte vara. Men där är vi definitivt inte överens med högeralliansen.
Genom att högeralliansen nu avstyrker motionerna visar ni att ni inte är beredda att stärka meddelarfriheten. Ni tycker att det är helt okej att anställda inte ska kunna ta upp eventuella missförhållanden som kan förekomma på en arbetsplats.
Att man på grund av rädsla inte vågar meddela sig är illa, men att dessutom tvingas till tystnad rimmar verkligen illa i en demokrati som vår. Detta tycks ni inom alliansen uppenbarligen inte bry er ett enda dugg om.
Hade ni brytt er hade ni sagt ja till Vänsterpartiets motion om att meddelarfriheten ska stärkas och att meddelarfriheten även ska gälla inom offentligfinansierad verksamhet som bedrivs i privat regi. Men alliansen väljer att avstyrka motionen. Fru talman!
Det blir mycket tal om demokrati en dag som denna då vi avhandlar frågor som rör grunderna för vårt samhälle, grunderna för den svenska modellen av demokrati. De flesta av oss i kammaren är, får jag hoppas, överens om att vårt system är väldigt bra. Men vi borde också vara överens om att våra grundlagar ska vara levande dokument och att det demokratiska samtalet måste uppmuntras.
Så är inte fallet alla gånger i dag. Fru talman! På kammarens bord ligger nu ett förslag från Vänsterpartiet som möjliggör att mångfalden av kultur- och debattidningar, inklusive invandrartidningar och radio, ska bevaras och utvecklas. Den uppenbara risken att vi snart befinner oss i en verklighet där endast en eller ett par aktörer på mediemarknaden presenterar sin verklighetsuppfattning är stor.
Vi har ett ansvar för att värna mångfald även inom detta område. Slutligen, fru talman, talar man i Bibeln om synd. Ordet finns också i en ursprungligare betydelse inom idrotten, nämligen inom bågskytte. Där betyder det att man missar målet. Jag tycker att många i denna kammare i dag begår en synd.
Det är sorgligt att de flesta partierna inte ställer sig bakom de motioner som anspelar på könsidentitet och som vi vill ska omfattas av tryckfrihetsförordningens bestämmelse om hets mot folkgrupp. Det är trist att konstatera att det i utskottets ställningstagande hänvisas till en pågående beredning av en ny diskrimineringslagstiftning. Visst, jag förstår att frågan ligger där, och så ska den göra.
Men det vore kanske på sin plats att utskottet i denna typ av frågor var tydligare i sitt ställningstagande, nämligen att det ska vara en självklarhet att grupper i vårt samhälle inte stängs ute från skydd. I detta fall handlar det om transpersoner. Jag tror att många här i kammaren i dag kommer att rösta emot sin övertygelse, och det, fru talman, är enligt min uppfattning att synda.