Gunnar Andrén (L):
Mitt hem är min borg. Jag började mitt anförande i den förra debatten med ett psalmcitat. Jag börjar det här med ett annat klassiskt citat: Mitt hem är min borg.
Jag tror att det är där som den stora skiljelinjen går mellan socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister och övriga partier, allianspartierna. Det beror på hur man ser på huset och bostaden. Är det ett skatteobjekt i första hand? Eller är det någonstans där man bor?
Den bostad man bor i blir så väldigt olika saker beroende på om det i första hand är ett skatteobjekt eller om det är där man bor. Hela grunden för fastighetsbeskattningen, eller bostadsbeskattningen som jag skulle vilja kalla den, utgår just ifrån att man kan spekulera i bostaden.
Men jag vill påstå att det är otroligt få människor i det här landet som köper en bostad och bor där med hänsyn till vilka skattevinster man eventuellt kan göra i en framtid. Vi vet att det är ungefär 2-4 % av alla människor som byter bostad under ett år. Det är inte fler.
De flesta bor otroligt långa tider på ett och samma ställe även om de har villor och bostadsrätter. Man gör visserligen ofta en bostadskarriär. Man flyttar från mamma och pappa till en etta som studentlägenhet eller till något annat.
När man så småningom bildar familj söker man ofta det som är bäst för barnen, om man nu uppfattar det på det sättet, nämligen en marknära bostad, ofta en bostadsrätt eller en villa. Så här önskar väldigt många människor bo.
Men sedan ser våra myndigheter och vi här i riksdagens majoritet, som jag dessbättre inte tillhör, det på ett helt annat sätt. Boendet är ett skatteobjekt. Det syntes så väldigt tydligt när vi tidigare hade stora räntebidrag som kunde gå till de mest rika personer.
Det här avskaffade allianspartierna 1991-1994 under våldsamma protester från Socialdemokraterna och Vänsterpartiet. Miljöpartiet satt som bekant inte i riksdagen under den tiden. Då lovade ni att ni skulle återinföra räntebidragen.
Men ack nej, man räknade in alla de 30 miljarder som man tog från hyresgästerna årligen. Det finns inte alls några sådana räntebidrag längre. Då fick man blodad tand. Visst kan man beskatta boendet ännu mer.
Så har vi fått en acceleration av det som vi en gång var med på - det ska gärna medges att vi var med på detta - nämligen att se på olika tillgångar på det sättet att de skulle beskattas inom ramen för kapitalbeskattningen. Sedan har vi fått en bostadspolitik i det här landet som ingen kunde förutse. Det byggs nästan ingenting.
Priserna på villor och bostadsrätter, särskilt i storstadsområdena, skjuter i höjden. Och inte nog med det, fru talman, bara bostadsmarknaden för hyresrätter i Stockholms stad omsätter enligt fastighetsägarna 1 200 miljoner kronor per år. Det är alltså flera miljoner kronor per dag. Det är den svarta fastighetsmarknaden.
Det är klart att bostäder har blivit guld värda under de här betingelserna. Staten drar stora växlar på detta i form av sin kapitalbeskattning. Taxeringsvärdena går upp våldsamt, och det har framför allt gällt småhusen.
Det är därför vi har fått en diskussion om villabeskattningen. Men för Folkpartiet är det inte en isolerad företeelse. Vi är otroligt angelägna om att inte få samma situation för alla som bor i flerbostadshus, i hyreslägenheter och bostadsrätter. Nu står vi inför 2007 års stora fastighetstaxering för alla flerbostadshus.
Kan ni som nu har bidragit till att vi har denna våldsamma prisutveckling på småhus garantera att vi inte får samma väldiga genomslag på hyrorna 2007? Ni har grundlagt ett system som automatiskt kommer att höja hyrorna inte bara för 100 000 människor utan för 1 1⁄2 miljon människor.
Jag har frågat om detta tidigare här i kammaren. Då har jag alltid fått svaret: Ja, men ni vill någonting annat. Ni är oeniga om villabeskattningen. Ja, det är riktigt. Folkpartiet och kd är inte riktigt ense om alla tagen, men vi är ense om en sak, vi måste få en ändring på detta. Vi kan inte fortsätta att höja bostadsbeskattningen som vi har gjort hitintills.
Det är den stora skillnaden som väljarna ska ta ställning till i valet. Vi måste få ett slut på den automatiska skärpningen av bostadsbeskattningen i vårt land. Ibland sägs det att vi vill avskaffa fastighetsskatten med en gång. Men alla som har förmåga att lyssna hör ju att det inte går efter den här våldsamma höjningen.
Under den här mandatperioden har fastighetsskatten på småhus höjts med ungefär 6 miljarder kronor när det får fullt utslag, utan att riksdagen har fattat något beslut. Hur mycket blir det för alla andra fastigheter, flerfamiljsfastigheterna? Blir det 0 kr eller blir det 6 miljarder kronor där också? Vi har en situation som är helt omöjlig.
Socialdemokraterna och deras stödpartier har gjort boendet till en mjölkko för staten. Det går vi emot. Det vill vi ändra på genom att begära väljarnas förtroende i valet. Fru talman! Sedan finns det en massa andra saker i det här betänkandet som handlar om förmögenhetsskatten. Jag är helt enig med Ulf Sjösten.
Jag ska inte upprepa det han har sagt. Det finns ett alliansprogram för hur man ska kunna ta bort den på två mandatperioder och så vidare. Förmögenhetsskatten har en speciell verkan eller möjligen två. Den är nästan frivillig, som Skatteverkets nuvarande chef Mats Sjöstrand sade vid ett tillfälle när han framträdde i skatteutskottet. Det kan man protestera mot. Den kanske inte är så jättefrivillig.
Men när finansminister Pär Nuder är nöjd med att tre fjärdedelar av förmögenhetsskatten betalas av den rikaste kvartilen då blir jag väldigt orolig, för då betalas en fjärdedel av förmögenhetsskatten av andra än de som är rikast. Det som är problemet är att skatten inte betalas efter bärkraft.
Vi har reserverat oss i det här betänkandet på en lång rad punkter. Det gäller uppskovsreglerna, vinstberäkningar vid avyttring av äldre småhus och så vidare. Och jag vill till de ärade åhörarna här i kammaren och på läktaren säga att jag tror att det bästa är, utan att jag refererar alltihop, att läsa om allt som vi vill i betänkande SkU18. Fru talman! Jag ska inte förlänga debatten.
Det finns ett vägval i de här frågorna den 17 september.
Vi vill göra det möjligt för vanligt folk att köpa hus, att bo på ett vettigt sätt, att förutse att hyrorna inte stiger helt plötsligt till följd av skattebeslut i denna riksdag, att det blir verkliga förhandlingar mellan hyresgäster och de olika fastighetsägarföreningarna utan att riksdagen lägger sig i dessa.
Jag menar att vägvalet är lätt.