Alice Bah Kuhnke (MP):
Helena Bouveng har frågat finansministern om någon fara föreligger för att höjningen av momsen på biografer kan skada systemets legitimitet genom att beskattningen slår hårdare mot folk på landsbygden än mot stadsbor. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som svarar på interpellationen.
Den allra viktigaste faktorn som gör att människor väljer att gå på bio är vilka filmer som visas. Genom att följa biografstatistiken över åren är det tydligt att de år som det visats filmer - svenska eller utländska - som har hög publik attraktionskraft och som får mycket uppmärksamhet ökar antalet besökare på biograferna.
Korrelationen mellan antalet biobesök och biljettpris är betydligt svagare. Historiskt sett har biljettpriset på bio ökat väsentligt mer än konsumentprisindex, KPI, utan att det fått något genomslag på antalet besökare. Mellan 1994 och 2014 ökade biljettpriset med 57 procent i löpande priser, medan KPI ökade med 26 procent.
Under samma period har antalet biobesök varierat både uppåt och nedåt, och snittet har under hela perioden legat stabilt på drygt 15 miljoner biobesök om året. De senaste åren har det till och med skett en viss ökning av antalet besök, trots relativt kraftiga ökningar av biljettpriserna. Omställningen av filmpolitiken syftar till att skapa bästa tänkbara förutsättningar för utveckling och produktion av svensk film.
Bra svensk film är det som får oss att gå på bio, och den nya filmpolitiken kommer därmed på sikt att bidra till att främja biografnäringen. Därmed inte sagt att priset saknar betydelse. Naturligtvis kan en kraftig ökning av biljettpriserna påverka antalet biobesökare. Det är dock inte min uppfattning att priset på biobiljetterna behöver öka kraftigt till följd av momshöjningen.
Helena Bouveng påstår att regeringen genomför en fyrdubbling av momsen. Det är en felaktig beskrivning av den verkliga förändringen. Höjningen av momsen på tillträde till biografföreställningar är en del av en större omställning av filmpolitiken. Omställningen innebär att det filmavtal som tidigare styrt filmpolitiken avskaffas.
Det innebär att den avgift om 10 procent av bruttobiljettintäkterna som biografägarna betalat till avtalet och som använts för att finansiera filmpolitiken avskaffas. För den absoluta huvuddelen av biografer kompenseras alltså momshöjningen till stor del av den borttagna biografavgiften. Den reella ökningen beräknas i normalfallet motsvara en höjning av biljettpriserna om 5-6 kronor per biljett.
Följden blir att biografägarna kommer att betala samma momssats som andra aktörer som sprider och visar film till exempel via uthyrning av dvd eller digitala streamingtjänster. Helena Bouveng hävdar att den höjda momsen slår hårdare mot landsbygden än städerna och därför riskerar att skada skattesystemets legitimitet. Jag ser inte en sådan risk.
Dels kan, som påpekats, effekten av momshöjningen väntas bli begränsad, dels bör det påpekas att en stor andel av de mindre biograferna i Sverige, framför allt på landsbygden och i mindre orter, är föreningsdrivna. Föreningsdrivna biografer är i normalfallet befriade från moms och påverkas därför inte av höjningen.
Det finns dock en liten grupp av små biografer som är privat drivna och som har färre än fem föreställningar i veckan. Dessa biografer är befriade från biografavgift. För denna grupp av biografer krävs särskilda insatser.
Regeringen har därför avsatt 25 miljoner kronor årligen i fyra år för att stärka biografer på landsbygden och i mindre orter. Biografer är en viktig del av den kulturella infrastrukturen i Sverige. Särskilt i mindre orter är biografer ofta en viktig mötesplats.
Omställningen av filmpolitiken syftar till att skapa bättre förutsättningar att producera svensk film. Därmed stärks förutsättningarna för att det skapas fler filmer av hög kvalitet som efterfrågas av en stor publik. Regeringen kommer i nära dialog med filmbranschen att följa omställningen av filmpolitiken. Det gäller naturligtvis även effekterna för biografer i hela landet.