KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Det är bra att vi har diskussionen. Det är utmärkt att vi försöker bringa lite ordning i vad som har varit en fragmentiserad och uppdelad diskussion om anställningsavtal kontra anställningserbjudande. Jag delar inte Johan Anderssons uppfattning om hans syn på den juridiska tyngden när det gäller anställningserbjudande kontra anställningsavtal.
Skillnaden mellan oss består i att jag har tittat på vad Arbetsdomstolen har kommit fram till när man har dömt i sådana ärenden. Det anställningserbjudande som ligger till grund för Migrationsverkets tillståndsprövning får anses utgöra ett bindande anbud i förhållandet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren.
Arbetsdomstolen har i ett avgörande från maj 2012 som rör frågan om ett av två anställningsavtal som har upprättats beaktat vad som har angetts i ett undertecknat anställningserbjudande som har sänts in till Migrationsverket. Arbetsdomstolen påpekar i domen att uppgifter av det slag som är aktuella och som lämnats till myndigheten måste typiskt sett anses tillförlitliga.
Både arbetstagaren och andra ska kunna lita på sådana uppgifter. Det juridiska, rättsliga, ställningstagandet som domstolen gör i det här fallet klargör hur vi ska se på frågan om anställningserbjudande och anställningsavtal.
Man kan mot bakgrund av domstolens konstaterande därför ifrågasätta varför ett uttryckligt krav på ett giltigt anställningsavtal, till skillnad från ett anställningserbjudande, ska ställas i fråga om arbetstillstånd när det står fritt för parterna att omförhandla anställningsvillkoren under förutsättning att parterna är överens om detta, om det är förenligt med lagar och gällande kollektivavtal, som jag sade i mitt tidigare inlägg.
Det är därför jag menar att vi inte får måla upp en bild av någonting som framhålls som en lösning på ett problem, när man enkelt genom att titta hur Arbetsdomstolen har resonerat kan konstatera att det uppenbarligen inte är den enkla lösning som man utgår ifrån. Däremot vill jag komma tillbaka till det som jag sade tidigare, nämligen att jag utgår från att Migrationsverket arbetar aktivt för att motverka missbruk i enlighet med de uppdrag som regeringen har gett. Detta är också regeringens politik.
Vad beträffar följdfrågan när vi kommer att presentera förslag kommer vi att göra det när vi är färdiga med de diskussioner som vi har med vår samarbetspartner Miljöpartiet, som vi samverkar med inom ramen för den migrationspolitiska överenskommelsen. Vi kommer när allting är färdigt att presentera förslag och orientera alla som är intresserade av detta.
Tobias Billström (M):
Tack så mycket för interpellationen och möjligheten att byta tankar kring detta ämne! Ett öppet och flexibelt system för arbetskraftsinvandring behövs för att möta Sveriges behov av arbetskraft. Det regelverk som vi har kring arbetstillstånd ställer tydliga krav på löner och övriga anställningsvillkor.
Migrationsverket har intensifierat sitt arbete för att motverka missbruk, bland annat genom skärpta kontroller inom branscher där det har visat sig förekomma missbruk, till exempel i bärbranschen, och kontroller som enligt verket har haft avsedd effekt. Det finns oseriösa arbetsgivare som är beredda att utnyttja både regler och människor. Det fanns det även före arbetskraftsinvandringsreformen. Det är alltid oacceptabelt. Arbetstagare ska ha lika arbetsvillkor oavsett ursprung.
Därför har regeringen och Migrationsverket redan vidtagit en rad åtgärder för att upptäcka och motverka missbruk. Regeringen och Miljöpartiet har också tydligt sagt att vi snart kommer med förslag som ska förhindra att människor utnyttjas. Men inget av våra gemensamma förslag kommer att stänga dörren till Sverige för dem som vill komma hit och arbeta med sjysta villkor. Bärskördens omfattning är inte någonting som ligger direkt inom regeringens domvärjo - det är svårt att påverka.
Jag väljer ändå att instämma i interpellantens förhoppning på denna punkt.
Tobias Billström (M):
Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. Inledningsvis vill jag poängtera att i Sverige gäller den svenska arbetsmarknadsmodellen. Modellen bygger på ansvarstagande parter som i kollektivavtal kommer överens om rimliga villkor och vakar över villkorens efterlevnad. När det gäller efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen är det Arbetsmiljöverket som ansvarar för tillsynen. Det är en huvudregel att tredjelandsmedborgare som arbetar i Sverige ska ha arbetstillstånd.
Det är arbetsgivarens ansvar att kontrollera att samtliga anställda har rätt att arbeta här. Den som har en utlänning som saknar föreskrivet arbetstillstånd i sin tjänst kan dömas till böter eller fängelse. Både arbetsgivare och arbetstagare är naturligtvis skyldiga att följa svensk lagstiftning. Det svenska systemet för arbetskraftsinvandring ställer upp tydliga krav och villkor för när arbetstillstånd får beviljas.
Anställningsvillkoren för den tredjelandsmedborgare som kommer hit för att arbeta får inte vara sämre än vad som följer av kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Innan tillstånd beviljas ska Migrationsverket pröva om anställningsvillkoren ligger på rätt nivå, och berörd arbetstagarorganisation ska i regel ges tillfälle att yttra sig. Reglerna för arbetskraftsinvandring är utformade på ett sätt som syftar till att underlätta för arbetskraftsinvandring till Sverige.
Det är samtidigt oerhört viktigt att vi förhindrar missbruk av regelverket. Migrationsverket har skärpt sina kontroller inom branscher där det visat sig förekomma missbruk i syfte att förhindra att människor utnyttjas på den svenska arbetsmarknaden. Kontrollerna innebär att företag inom bland annat byggbranschen och restaurangbranschen ska visa att de kan garantera arbetstagaren lön och att företaget i förekommande fall tidigare betalat ut löner och tecknat försäkringar för arbetskraftsinvandrare.
Enligt Migrationsverket har deras arbete med att förhindra att utländska arbetstagare far illa på den svenska arbetsmarknaden gett goda resultat. De skärpta kraven inom vissa branscher har, enligt verket, haft avsedd effekt. Det finns arbetsgivare som anställer personer som inte har rätt att arbeta i Sverige. Dessa arbetsgivare tar inte sitt arbetsgivaransvar, och det ser jag givetvis mycket allvarligt på. Det är inte acceptabelt att det finns arbetsgivare som utnyttjar migranter utan arbetstillstånd.
Det finns redan i dag sanktioner mot arbetsgivare som anställer personer som saknar arbetstillstånd. Sverige är för närvarande i färd med att genomföra sanktionsdirektivet i svensk rätt. Direktivet medför bland annat ytterligare sanktioner mot arbetsgivare som anställer tredjelandsmedborgare som inte har rätt att vistas här. Sanktionsdirektivet innehåller också regler som syftar till att utlänningar får kollektivavtalsenlig ersättning för det arbete som de har utfört.
Mot den här bakgrunden ser jag för närvarande inte någon anledning att vidta ytterligare åtgärder.
Tobias Billström (M):
Vi fick aldrig riktigt räta ut frågan om varför bindande avtal skulle vara så bra och hur det fungerar. Men det får vi ta upp i en annan debatt. För mig är det i alla fall helt uppenbart att Migrationsverket under regeringens ledning har arbetat mycket aktivt med att motverka missbruk och har tydligen också, om man tittar på de sammanställningar som har gjorts, lyckats ganska väl så här långt.
Bland annat har man sett till att företag som tidigare anställde arbetskraftsinvandrare dessutom ska visa att de har betalat ut korrekta löner och tecknat försäkringar. De ska visa att det finns ekonomiska förutsättningar för att rekrytera en arbetskraftsinvandrare. Dessa skärpta kontroller som infördes från och med januari i år har haft avsedd effekt, bland annat genom att minska antalet oseriösa ansökningar.
I internationella bedömningar, som jag sade tidigare, som har gjorts av det svenska systemet konstaterar man från till exempel en organisation som OECD att det svenska systemet fungerar väl och att reformen enligt OECD inte har lett till sänkta löner för den inhemska arbetskraften. Man konstaterar också att företag som anställer arbetskraftsinvandrare till och med betalar generellt högre löner till inhemsk arbetskraft än jämförbara företag som inte anställer arbetskraftsinvandrare.
På det hela taget är det ett ganska gott utfall av denna reform. Men jag märker att Josefin Brink inte vill se skillnaden mellan den som befinner sig i Sverige med tillstånd och den som befinner sig i Sverige utan tillstånd. Hon säger till och med att den som kommer som arbetskraftsinvandrare enligt 2008 års system är den mest rättslösa gruppen, om jag återger det som hon sade rätt.
Det är ganska anmärkningsvärt att hävda att den som kommer med legala papper och alla tillstånd i ordning skulle vara sämre ute på den svenska arbetsmarknaden än den som helt saknar tillstånd och vistas här. Det är ganska märkligt.
När man tittar på helheten i denna diskussion måste man komma ihåg att vi om vi vill ha ett bra system för de arbetskraftsinvandrare som kommer till vårt land också måste bygga systemet på det vis vi har gjort - med en öppenhet och en förståelse för att människor som vill komma hit ska göra det på bra villkor.
Tobias Billström (M):
Jag tror att det är viktigt att i den här debatten slå fast två saker. För det första följer de beslut som nu fattas en väletablerad praxis som går tillbaka decennier i tiden. Till skillnad från vad som utmålas i talarstolen av Sverigedemokraternas representant är det inget märkligt att bevilja permanenta uppehållstillstånd till människor om man tror att en konflikt kommer att bli långvarig. Det har i modern tid alltid varit så. Det går tillbaka till 80-talet.
Det är inget nytt. Skälet är att det finns en integrationsaspekt. Människor som får permanenta uppehållstillstånd har lättare att finna sig till rätta i samhället. Framför allt har de barn som ofta tillkommer under tiden man vistas på flykt lättare att finna sig till rätta och bli integrerade. Detta gynnar både den enskilde och samhället. Naturligtvis tänker jag inte ge mig in på att diskutera konspirationsteorier.
Jag vill bara säga att vittomfattande anklagelser av den typ som framförs här från talarstolen nog behöver backas upp av lite mer handfasta bevis. Jag tycker att vi har rätt att få höra dem, om Sverigedemokraterna har sådana. Men det är ett tydligt exempel på den retorik och den inställning som Sverigedemokraterna har, och därför har jag en sak att fråga Kent Ekeroth om.
Sverigedemokraterna föreslår i sin motion att asyl endast ska beviljas personer av två kategorier: sådana som uppfyller kriterierna i FN:s flyktingkonvention och ett mindre antal kvotflyktingar som erbjuds asyl i enlighet med UNHCR. Om giltiga asylskäl kan beläggas kan den asylsökande beviljas ett uppehållstillstånd för en tidsbegränsad period om ett år. Beviljande av permanenta uppehållstillstånd ska enligt Sverigedemokraterna upphöra helt.
Nu är det dock så att Sverigedemokraternas förslag om att införa ett tidsbegränsat uppehållstillstånd inte är förenligt med artikel 24 i skyddsgrundsdirektivet, som stipulerar att en person som beviljas flyktingstatus ska erhålla ett uppehållstillstånd om minst tre år. De personer som beviljas status som alternativt skyddsbehövande ska enligt samma direktiv beviljas ett uppehållstillstånd som ska gälla i minst ett år.
Min väldigt konkreta fråga till Kent Ekeroth som jag tycker att jag, kammaren och alla åhörare har rätt att få höra svaret på är: Anser Kent Ekeroth att vi ska bryta mot skyddsgrundsdirektivet? Ja eller nej?
Tobias Billström (M):
"En massa undanflykter" var det. Jag ställde en fråga, men fick inget svar. Det är väldigt talande. Men mest talande tyckte jag att uttrycket "dammiga konventioner" var. Se där! I koncentrat har vi fått Sverigedemokraternas uppfattning om lagar och regler. Även om man har gått med på att skriva under avtal och stifta lag gäller inte det, om Sverigedemokraterna helt plötsligt har en annan uppfattning i stundens hetta.
På en minut kullkastar Sverigedemokraterna Genèvekonventionen efter 50 års existens. Man struntar också fullständigt i Sveriges åtaganden enligt skyddsgrundsdirektivet, ett direktiv som gäller lika i alla 28 medlemsstater och som vi är bundna av. Jag fick inget svar, och jag tyckte att det var mycket talande. En sak vill jag slå fast här från talarstolen, så att det står alldeles klart. Det sker ingen massinvandring till Sverige. Invandringen till Sverige är reglerad.
Under 2012 invandrade ungefär 103 000 personer till Sverige. Som vanligt är det återinvandrande svenska medborgare som utgör den enskilt största gruppen. Under 2012 utgjorde dessa 20 procent av alla invandrare. Samtidigt sker en förhållandevis stor utvandring från Sverige. Utvandringen har dessutom ökat under de senaste åren. År 2012 utvandrade närmare 52 000 personer. Det kan vara värt att komma ihåg detta nästa gång man hör uttrycket "massinvandring".
I sakfrågan, som har fört oss hit i dag till denna interpellationsdebatt om Syrien och vad vi gör för de syrier som söker asyl, upprepar jag vad jag sade tidigare. Jag är oerhört stolt över det faktum att vi kan erbjuda asyl till de personer som kommer och uppfyller de krav som vi har i vår lagstiftning. Det är inga anonyma tjänstemän som har fattat de här besluten. Folket utser en riksdag i fria val. Denna riksdag accepterar en regering, och denna regering styr sedan sina myndigheter i enlighet med lagarna.
Lagarna och den praxis som har utvecklats under flera år säger att vi ska bevilja permanenta uppehållstillstånd om vi tror att en konflikt kommer att ta lång tid, och konflikten i Syrien ser tyvärr ut att kunna ta lång tid. Det är mina slutord i den här debatten.
Tobias Billström (M):
Krister Örnfjäder har frågat mig vad jag har för avsikt att göra för att förhindra att EU-medborgare tvingas arbeta utan lön, tigga och prostituera sig. Jag vill börja med att klargöra att frågan om fri rörlighet för personer är en viktig fråga som berör flera ministrars ansvarsområden. Vilken minister som kan anses ansvarig beror på den aktuella frågeställningen, men självfallet tar regeringen ett samlat ansvar i den här frågan.
Ansvaret som migrationsminister omfattar utlänningslagstiftningen och det så kallade rörlighetsdirektivet som reglerar villkoren för rätten till fri rörlighet. Regeringen värnar den fria rörligheten för EES-medborgare. Rätten till fri rörlighet är en av de största framgångarna för den europeiska integrationen och en av grundstenarna för samarbetet inom EU. EES-medborgare har en långtgående rättighet att fritt röra sig och uppehålla sig i hela EES-området.
Om det förekommer människohandel för tvångsarbete eller prostitution är det en fråga för rättsväsendet. Den människohandel det kan vara fråga om när det gäller utsatta EES-medborgare kräver insatser av flera aktörer, såväl myndigheter som andra. Regeringen har gett ett uppdrag till Länsstyrelsen i Stockholms län att på nationell nivå samordna och stärka samverkan mellan samtliga aktörer när det gäller alla former av människohandel.
Jag vill också lyfta fram att regeringen är bekymrad över att människor lämnar sina hemländer på grund av svår fattigdom och det faktum att de sedan lever under ovärdiga förhållanden i vårt land. Situationen måste på sikt förbättras i dessa människors hemländer vad gäller hälsa, bostäder, utbildning och arbete.
Tobias Billström (M):
Jag tackar Krister Örnfjäder så mycket för frågan. Länsstyrelsen har fått i uppdrag att följa de här frågorna kontinuerligt. Det finns inget exakt slutdatum för detta. Däremot kommer naturligtvis de åtgärder som jag räknat upp, framför allt vad gäller samverkan mellan olika myndigheter, att leda till ett arbete som vi förmodligen har anledning att följa under de kommande åren.
Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att den kontinuerliga avrapporteringen tillbaka till regeringen också bygger på att vi får veta hur de insatser som myndigheterna bedriver ser ut. Det kommer att fordra en hel del djuparbete, tror jag, för det är många olika saker som kommer att behöva hanteras när man pratar om människohandel. Tyvärr vet vi, inte minst när det gäller trafficking av kvinnor, att man måste följa sådant här över tid.
Det är ingenting som det går att göra kvartalsrapportering eller ens halvårsrapportering om, utan det måste ske på djupet i de här frågorna. Vi får helt enkelt återkomma till detta.
Tobias Billström (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag och regeringen är beredda att vidta åtgärder för att Migrationsverket i samarbete med kommuner och ideella organisationer ska kunna ta ett större ansvar för de asylsökandes sociala situation. För närvarande söker många människor asyl i Sverige. Kriget i Syrien har drivit miljontals människor på flykt. Migrationsverket bedömer att det i år kommer ca 61 000 asylsökande.
Inte sedan 1992 har så många personer ansökt om asyl i Sverige. Migrationsverket har huvudansvaret för mottagandet av asylsökande från det att ansökan ges in till dess att ett lagakraftvunnet beslut meddelas. Mottagandet av asylsökande bygger på en tilltro till den enskildes egen förmåga att vilja och kunna ta ansvar för sitt liv. Migrationsverket har till uppgift att ge den sökande information och vid behov bistånd samt i lämplig omfattning erbjuda sysselsättning.
Migrationsverket informerar om hur den svenska arbetsmarknaden fungerar och utfärdar i förekommande fall bevis om undantag från skyldigheten att ha arbetstillstånd. Myndigheten ska kartlägga den asylsökandes yrkes- och utbildningsbakgrund i ett tidigt skede av asylprocessen. Kartläggningen ska ligga till grund för Arbetsförmedlingens fortsatta arbete med etableringsinsatser i det fall den asylsökande beviljas uppehållstillstånd. Regeringen har prioriterat att förkorta Migrationsverkets handläggningstider i asylärenden.
Sedan 2009 har handläggningstiderna minskat från ca 200 till omkring 125 dagar. Den första tiden efter ankomsten till Sverige fylls i stor utsträckning av information och utredningar. Det kan därför vara svårt att under den tiden ge en asylsökande möjlighet att delta i någon mer organiserad sysselsättning.
Migrationsverket har vidare tagit fram en handlingsplan för 2014 där målsättningen är att det vid mottagningsenheterna ska finnas lokaler, teknisk utrustning och handledare för självstudier i svenska språket samt lokaler för mötesplatser. Vid samtliga av Migrationsverkets mottagningsenheter sker samarbete med lokala idéburna organisationer, vilket ger de asylsökande möjligheter att få kontakter i närsamhället och möjlighet till praktik och arbete.
Regeringen har dessutom i vårändringsbudgeten för 2014 föreslagit satsningar på sammanlagt 100 miljoner kronor på olika integrationsåtgärder för att stimulera ett ökat mottagande av nyanlända från Migrationsverkets anläggningsboende. Bland annat föreslås 50 miljoner kronor för att ersätta kommuner för den utbildning i svenska för invandrare de erbjuder personer i Migrationsverkets anläggningsboende som beviljats uppehållstillstånd. Mot denna bakgrund avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder.
Tobias Billström (M):
Det är en angelägen och viktig fråga som vi diskuterar här i kväll i kammaren. Antalet personer som söker asyl i Sverige har ökat kraftigt de senaste två åren främst på grund av kriget i Syrien. Migrationsverkets uppgift är att i lämplig omfattning erbjuda den asylsökande sysselsättning. Jag tror att vi är överens om det, jag och Eva-Lena Jansson. Mottagandet av asylsökande bygger på en tilltro till den enskildes egen förmåga och vilja att kunna ta ansvar för sitt liv.
I detta är det civila samhället, som interpellationen berör, ett viktigt komplement till Migrationsverkets övriga stöd till asylsökande i praktik och i arbets- och samhällslivet. Sverige har en tradition av att vara ett öppet land. Den traditionen ska vi vara stolta över. Just nu kommer många flyktingar från Syrien. Vi vet att det finns en stor solidaritetstanke kring att människor som flyr undan kriget ska få en fristad. Vi ser därför att det också finns en rörelse i många kommuner.
På grund av världsläget söker många asyl i Sverige just nu, och många beviljas också uppehållstillstånd. Det gör att Migrationsverkets boenden är fulla och att tillfälliga boenden måste upphandlas. Det är här någonstans som knuten ligger. Den centrala frågan är varför vi får en obalans i systemet. Om kommunerna beredde dem som har fått uppehållstillstånd, det vill säga de nyanlända, plats ute i kommunerna för etablering skulle det inte finnas något behov av tillfälliga boenden.
Den situation som Eva-Lena Jansson tar upp hade troligtvis kunnat undvikas. Lösningen för att förbättra kvaliteten i mottaganden av asylsökande och att sänka kostnaderna, vilket måste vara en prioriterad fråga, är att förmå kommunerna att öppna för kommunplacering av de nyanlända som har fått uppehållstillstånd. För mig är det väldigt viktigt att inte hamna i ett läge där mottagandet är en dragkamp mellan stat och kommun. Det finns ingen kommun som heter Staten.
I någon av landets kommuner ska den asylsökande bo när vederbörande har kommit hit till Sverige. Det är dåligt för alla inblandade om vi får en sådan dragkamp. Detta är en gemensam uppgift för stat och kommun. Det är inte bra att det finns kommuner som tar ett väldigt litet ansvar trots att de finns i en bra arbetsmarknadsregion. Där har vi den stora utmaningen. Därför vill regeringen sätta tryck på de kommuner som måste göra mer.
Samtidigt ska vi komma ihåg att i princip alla kommuner i dag tar emot flyktingar. Det är ett mycket stort framsteg. Jag kommer för övrigt att besöka Ljusnarsbergs kommun i augusti, den 18 augusti för att vara exakt. Det finns redan inlagt i min kalander. Det är i enlighet med den plan som jag har för att besöka kommuner som tar ett stort ansvar och på plats se och höra hur det fungerar. Det har varit min ambition under alla de snart åtta år som jag har varit statsråd att förhålla mig till frågan på det viset.
Det handlar om att vara ute och se hur det fungerar och sedan dra lärdom av det.
Tobias Billström (M):
Jag tackar så mycket för interpellationen. I budgetpropositionen för 2014 föreslogs ett flertal satsningar från regeringens sida för att underlätta kommunernas mottagande av nyanlända invandrare. Till exempel får kommuner som i förhållande till sin folkmängd tar emot fler nyanlända en högre ersättning, och kommuner med ett lågt mottagande får en något sänkt ersättning. Sammantaget ökar ersättningen till landets kommuner med drygt 1,1 miljard kronor 2014-2017. Solidaritet ska löna sig, Eva-Lena Jansson.
Därutöver har regeringen i vårändringsbudgeten för 2014 föreslagit satsningar på sammanlagt 100 miljoner kronor för olika integrationsåtgärder, bland annat för att stimulera ett ökat mottagande av nyanlända på Migrationsverkets anläggningsboenden, som jag talade om tidigare.
Förstärkningarna består av 20 miljoner kronor för att underlätta och påskynda bosättning för nyanlända med särskilda behov, 20 miljoner kronor till länsstyrelserna för att kunna rusta upp bostäder och underlätta transporter samt göra åtgärder inom skola och barnomsorg och därutöver 50 miljoner kronor för att ersätta kommuner för den utbildning i svenska för invandrare som de erbjuder personer på Migrationsverkets anläggningsboenden som beviljats uppehållstillstånd samt ytterligare 10 miljoner till flyktingguider.
Men, Eva-Lena Jansson, dessa 100 miljoner kronor finns inte med i ert budgetalternativ. Jag tror att det i någon mening där står att ni uttryckligen avstyrker de 100 miljoner kronorna.
Om man nu talar om att ta ansvar i den här kammaren och om vikten av att vi står upp för de kommuner som i dag drar ett tungt lass - på den punkten är vi helt eniga om att det görs ute i landets kommuner - måste man också kunna stå upp för budgetalternativen. Det gör inte Eva-Lena Jansson i den här diskussionen, tycker jag, utan i stället ger hon sken av att det finns pengar i den socialdemokratiska budgeten. Det gör det alltså inte.
De 100 miljoner kronor som vi har i budgeten återfinns inte i alternativet som Eva-Lena Janssons parti har lagt fram. Det gör att orden om att ta ansvar klingar ganska ihåligt.