Johan Pehrson (L):
Det känns självklart rätt och viktigt för Folkpartiet att ställa sig bakom detta betänkande och de förslag som vår alliansregering har lagt fram - förslag som innebär en skärpt syn och ökade möjligheter att visa på en bredd i straffmätningen för mord från och med den 1 juli i år.
Under de år jag hade förmånen att arbeta i domstol - det var innan jag fick förmånen att vara riksdagsman - träffade jag många mördare.
Jag har också träffat många anhöriga till personer som har mördats, så jag vet hur denna proposition, detta betänkande och den lagförändring som nu föreslås och som jag hoppas att vi i morgon vid voteringen beslutar om påverkar människors liv.
Självklart kommer den som i dag befinns skyldig till mord och som skulle ha dömts till 10 års fängelse men som nu kanske döms till 18 års fängelse att, som den personen upplever det, påverkas negativt. Men andra kan onekligen uppfatta det här som någonting positivt.
Vi pratar trots allt om något av det svåraste i den lagstiftning som vilar på vårt samhällskontrakt, det vill säga på att staten tar ansvar för rättskipningen. Tack och lov är det länge sedan vi i vårt land lämnade ordningen med uppgörelser på andra sätt. Ordning och rättvisa återskapas, så långt det går att återskapa dessa, i våra domstolar.
Då är det centralt att ha en mer diversifierad möjlighet till mätning av strafflängden när det gäller mord. Mord uppstår, tack och lov, inte ur tomma intet. Vi vet att tragedier ligger bakom.
Ofta är det fråga om sådant som följer ibland i spåren av en mycket grov brottslighet, ibland i spåren av misär, och som inte sällan drabbar redan väldigt utsatta miljöer.
Från statistiken vet vi att mycket av det våld och de mord som drabbar människor sker inomhus och mellan personer som sedan tidigare känner varandra. Vi vet också att antalet mord som begås relativt sett har varit konstant under de senaste åren. Vi kan glädjas åt att antalet mord på barn exempelvis har minskat.
Man kan hoppas och tro att det har att göra med de socialt förebyggande insatser som bland annat denna riksdag fattat beslut om. Vidare vet vi att detta spänner över hela fältet. Jag har tidigare varit inne på det.
Det spänner från att livet i grov organiserad brottslighets uppgörelser inte är något värt utan snarare är en handelsvara - man kräver betalning, och får man inte betalt dödar man i stället - till att tragiska personer med psykiska sjukdomar vid självmord kanske tar med sig familjemedlemmar i döden. Sprit och droger kan för den delen också vara inblandade. Ofta är det så. Rena bagatellbråk kan urarta och leda till att människor förlorar livet.
Med detta som bakgrund vill jag bara lyfta fram att det för Folkpartiet liberalerna är ganska uppenbart att den straffskärpning som vi i morgon beslutar om och som kommer att gälla från den 1 juli inte är någon lösning på den här problematiken.
Men som inte minst Henrik von Sydow tidigare var inne på kan det socialt förebyggande arbetet, det proaktiva arbetet, göra att människor till följd av brott inte längre förlorar livet i den omfattning som vi i dag kan se. Någon i oppositionen tog upp detta med livstid. Jag vill understryka att det visst spelar roll hur man sköter sig vid avtjänandet också av ett livstidsstraff.
Det är inte så att det inte spelar roll att man sköter sig. Hur man skött sig är tvärtom ganska avgörande när man får möjlighet till omprövning av sitt livstidsstraff och detta ska omvandlas till ett tidsbestämt straff. Om man medverkar till sin rehabilitering och uppträder på ett sådant sätt att man med trovärdighet kan anses vara i sådant skick att man sannolikt inte återigen mördar någon är helt avgörande.
Detta spelar alltså ganska stor roll. Tyvärr finns det personer som i samband med en del mord inte alls döms till fängelse utan till rättspsykiatrisk vård. Det förekommer att människor i Sverige är inlåsta för evigt. Att människor är inlåsta för evigt därför att de är farliga både för sig själva och för andra tillhör också den mörka del av vårt samhälle som vi har att hantera. Det är väl lämpligt att det får förbli så.
Men därmed säger jag inte annat än att det fortsatt är tragiskt. Vi ska självklart göra allt för att det ska bli så få fall som möjligt - detta genom att satsa på vård inom rättspsykiatrin. En viktig förändring som har inträffat under senare år är den tekniska utvecklingen och möjligheten att använda dna-analyser. Det sätter verkligen så att säga skarpt ljus på frågan om preskription, något som bärs upp av en av reservationerna. Jag tycker att vi i majoriteten kan vara tydliga där.
Åtminstone vi i Folkpartiet hoppas på att få se en sådan förändring som slopad preskriptionstid för mord. Jag tror att det kommer att finnas en ganska bred enighet också om det när det gäller mord och andra mycket grova brott. Det är provocerande att en person som har mördat kanske en, två eller tre personer vid en viss tidpunkt kan säga: Ja, nu kan jag berätta om det här. Det var jag. Sedan ska man kunna gå vidare i livet med det.
Tekniken har, menar jag, gjort att det i dag är dags att se till att preskriptionstiden avskaffas. Jag hoppas - ja, jag vet - att min regering ganska snart återkommer till detta. Sedan har vi detta med allmänna påföljder. Den allmänna översyn av påföljder som också från regeringshåll redovisats är på gång är något som vi verkligen är i stort behov av.
Men detta är också väldigt komplicerat, så jag vill understryka att man inte får ha en övertro här. Insatserna för rehabilitering och lämplig påföljd med målet att påföljden ska vara avskräckande, normerande, och också leda till att människor rehabiliteras någonstans så att de inte återkommer i någon brottslighet, framför allt inte i den brottslighet som man strax innan varit inlåst för, är ett väldigt angeläget arbete.
Men man kan inte ha en övertro på detta. Man kan titta på hur det är runt om i världen och se var det fungerar bäst. Då ligger vi i Sverige ganska långt framme och är ganska duktiga på en hel del områden där vi verkligen har satsat. Men det här är verkligen komplexa saker. Som vi aviserat kommer det att bli en utredning, och den kommer att vara mycket viktig framöver.
Men det är inte lösningen på den sociala misär och de tragedier som ofta ligger bakom att människor faktiskt mördas.