KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
I mitt anförande nämnde jag, utöver att vi ska fokusera på hållbarhetsbegreppets alla tre delar och balansen mellan dem, att vår syn på miljö- och klimatpolitiken bygger på fyra fundament. Jag tror att alla de fyra är viktiga, och de ger också många av svaren när det gäller hur vi ser på de här frågorna. Internationella insatser tror jag är väldigt viktigt. Vi lägger till exempel mer pengar på CDM än vad regeringen gör eftersom det också ger goda resultat. Teknikutvecklingen nämnde jag.
Vi har varit inne på detta med reduktionsplikten. Det är ett sätt för staten att, utan att behöva spendera en massa pengar själv, ställa krav som kan medföra teknikutveckling. Vi har ju en massa företag som står redo att producera biobränsle om bara förutsättningarna kommer på plats. Då behöver vi inte minska transporterna i sig utan kan fokusera på utsläppen. Den tredje delen var marknadsbaserade lösningar.
Reduktionsplikten är ett exempel på en sådan, där man ställer ett krav som innebär att detta kommer att gynna de biodrivmedel som ger störst utsläppsminskning per krona. Det är alltså kostnadseffektivitet också, vilket då är det fjärde fundamentet i vår syn på dessa frågor. Just när det gäller klimatfrågan är det extremt viktigt att tänka på kostnadseffektiviteten.
Det är bråttom att få ned klimatutsläppen, och vi har inte råd att ägna oss åt dyra, ineffektiva projekt i Sverige som ger väldigt begränsad klimatnytta, utan vi måste fokusera på det som verkligen ger resultat. När det slutligen gäller skyddet av natur gör vi en annan prioritering. Vi uppfattar delvis att det pågår en kantring, särskilt när man tittar på skogen.
Balansen mellan produktions- och miljömål tenderar att kantra över mot miljömålssidan. Vi tycker inte att man behöver öka detta för tillfället. Vi har också mycket skyddad mark redan från början. Särskilt gäller det skogen, där vi redan ligger gott och väl över de mål som Stina Bergström nämner.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det är intressant att höra Martin Kinnunen från SD lyfta frågor som har med klimatet att göra. I vanliga fall, när man hör Sverigedemokraterna prata om klimatpolitik, brukar de mer antyda att det här egentligen inte är något problem och att vi inte behöver göra någonting alls i Sverige. Det är inte de tongångar vi hör här. Det är i och för sig trevligt, men jag ställer mig fortfarande lite frågande till hur Sverigedemokraterna ser på klimatfrågan.
Martin Kinnunen får väldigt gärna tydliggöra det - det kanske kommer i anförandet senare. Hur ser ni på klimatfrågan? Är den viktig? Är det viktigt att få ned klimatutsläppen eller inte? Sedan gäller det frågan om vad som sas och inte sas i EU-nämnden. Jag var inte där. Jag sitter inte i EU-nämnden. Men jag minns diskussionerna som vi hade i miljö- och jordbruksutskottet. Vi hade också en hel del diskussioner inför EU-nämndens möte. Det handlade bland annat om detta med förändrad markanvändning, LULUCF.
Där fick vi ju regeringen att anta en annan ståndpunkt än den man ursprungligen hade. Vårt agerande från Alliansens sida - jag vill minnas att Sverigedemokraterna anslöt sig till detta - innebar faktiskt att den svenska ståndpunkten blev betydligt bättre. Vi värnar det svenska skogsbruket, till exempel, och självständigheten för detta på ett helt annat och bättre och tydligare sätt än vad vi annars skulle ha gjort. Jag måste säga att jag nog inte riktigt förstår vad Martin Kinnunen frågar efter här. Men det är möjligt att det går att tydliggöra.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Tack, Martin Kinnunen, för det anförandet! När det gäller kemikalieskatten stämmer det att vi är väldigt kritiska mot hur regeringen har valt att genomföra den. Det innebär inte att vi är emot en kemikalieskatt som sådan. Men vi tycker att det är en dålig utformning och att den bör göras om. Det stämmer, men i princip kan vi ändå köpa att man har en kemikalieskatt. Sedan är vi tillbaka i klimatfrågorna. Den fråga man bör ställa sig är väl vad vi ska göra här i Sverige.
Nu känner vi mer igen Sverigedemokraterna, för det som vi hör här är att vi egentligen inte ska göra någonting i Sverige, enligt Martin Kinnunen. Jag delar inte den uppfattningen. Martin Kinnunen hänvisar till Konjunkturinstitutet. De och andra har riktat en del kritik mot Miljömålsberedningen och mot regeringen när det gäller kostnadseffektiviteten, bland annat. Det är lätt att hålla med om stora delar av kritiken från både Konjunkturinstitutet och Finanspolitiska rådet, till exempel.
Men jag ska säga så här: Vi delar åsikten att man inte bör ha sektorsvisa mål. Transportsektorn är ett undantag, av det väldigt enkla skälet att transportsektorn är den största utmaning vi har i Sverige. Det är ett skäl. Det är där vi verkligen kan och bör göra någonting.
Utgångspunkten för Finanspolitiska rådet, bland annat, är att man säger: Det viktigaste vi kan åstadkomma är att få ned användandet av kol i världen. Det håller vi med om. Men då är frågan: Hur utbytbara är olja och kol på marginalen? Bara för att vi använder mindre olja i transportsektorn i Sverige är det inte självklart att den poppar upp som kolanvändning i ett annat land, tror vi, vilket i praktiken är den slutsats som man i så fall skulle kunna dra.
Vi delar alltså inte bedömningen att ett sektorsvist mål just för transportsektorn i Sverige skulle vara någonting dåligt. Vi tror tvärtom att det är någonting som är bra.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag får tacka Matilda Ernkrans för hennes anförande. Där säger hon att fina ord kan leda till handling, och det var väl exakt det som hände under alliansåren när vi kunde visa att det faktiskt går att kombinera tillväxt med minskade utsläpp inte bara i ord utan också i verkligheten.
Sedan tycker jag att Matilda Ernkrans och Socialdemokraterna, ja, regeringssidan över huvud taget, talar väldigt mycket om att det här skulle vara en historisk förstärkning. Därmed hemfaller man åt precis det som Matilda Ernkrans själv säger att hon inte gör, det vill säga att fokusera på hur mycket pengar man spenderar snarare än på vilka resultat man vill uppnå.
Problemet kvarstår, nämligen att om man vräker på med skattehöjningar på över 40 miljarder för vanligt folk, som slår direkt mot jobb och tillväxt, är det självklart att man får mycket mer pengar att spendera. I nästa steg kommer det att slå hårt mot jobb och tillväxt och även mot miljön. Nu vill regeringen slå till med ännu ett par skattehöjningar som riktas direkt mot landsbygden. I båda fallen tänker jag på kilometerskatten och flygskatten.
Flygskatten nämndes tidigare, och den har mycket begränsad klimatnytta. Internationella insatser är 150 gånger mer kostnadseffektiva, det vill säga de ger 150 gånger större klimatnytta än en flygskatt.
Om det är så viktigt och bråttom att sänka klimatutsläppen, varför ägnar sig regeringspartierna åt den typen av dyr och ineffektiv symbolpolitik, till exempel flygskatten och Klimatklivet, som Matilda Ernkrans lyfter fram som ett föredöme, i stället för att lägga fram förslag som löser våra verkliga utmaningar i Sverige?
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Problemet med retoriken, Matilda Ernkrans, är att utsläppen nu ökar. Verkligheten talar emot det Matilda Ernkrans säger. För 2016 ökar klimatutsläppen efter en lång period av minskning.
Det fortsätter att vara ett problem, och det är ett svek mot miljön - för att uttrycka det i klartext - när man väljer att ägna sig åt kostsamma åtgärder som ger lite klimatnytta. Det är ett svek mot miljön.
Det svar som regeringen måste ge är varför man ska välja att spendera mycket pengar på att göra lite när man kan välja att göra tvärtom, spendera lite mindre pengar men leverera desto mer resultat. Matilda Ernkrans nämnde i sitt anförande att Klimatklivet leder till utsläppsminskningar som motsvarar 50 000 bensinbilar. De förslag som vi har lagt fram är 50 gånger mer kostnadseffektivt.
De skulle med motsvarande medel ge en utsläppsminskning som motsvarar 2 1⁄2 miljon bensinbilar. Det måste väl ändå vara bättre, Matilda Ernkrans? Ingen har sagt att vi inte ska göra någonting på hemmaplan. Om Matilda Ernkrans lyssnade när jag höll mitt inledningsanförande nämnde jag att det är transportsektorn som är den stora utmaningen i Sverige. Där har vi moderater förslag för hur fordonsskatten bör förändras och hur man bör få in mer biobränsle i drivmedlet.
De är de enskilt viktigaste åtgärderna för att minska utsläppen på hemmaplan.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag tackar Jan-Olof Larsson för frågorna. Först vill jag säga att jag tycker att det är väldigt intressant att Jan-Olof Larsson talar om minskad köttkonsumtion men inte berättar någonting om hur man avser att detta ska gå till. Inte heller regeringen har berättat någonting om detta. Det vore väldigt intressant att höra Jan-Olof Larsson tala om på vilket sätt detta ska ske.
Jag håller med om att det inte nödvändigtvis är så att det finns en koppling mellan den svenska produktionen och konsumtionen, men det finns en risk att det gör det, och därför vore det intressant att höra vilka verktyg Jan-Olof Larsson ser framför sig att man ska använda. Sedan går Jan-Olof Larsson in på budgeten och konstaterar att vi spenderar mindre pengar än vad regeringen gör på det här området. Det stämmer.
Vi har ett förslag som totalt sett ligger 0,3 miljarder lägre än regeringens 17,2 miljarder. Det är en skillnad på strax under 1,8 procent, vilket inte är så väldigt dramatiskt. Vi kan börja med att konstatera detta. I grunden handlar det om att regeringen blåser på i budgeten totalt sett med stora underskott trots att vi befinner oss i högkonjunktur. Vi tar ansvar för vår budget och har en budget i balans. Det tycker vi att man bör ha när det är högkonjunktur.
Det konstaterar alla möjliga instanser som kritiserar just detta. Finanspolitiska rådet, Konjunkturinstitutet och nyligen Riksrevisionen var ute och kritiserade det. Om man inte tar ansvar för att man ska ha en budget i balans kan man blåsa på med hur mycket pengar som helst överallt. Då räcker pengarna till precis allting. Vi har en lite annan grundläggande syn på konkurrenskraft.
Jan-Olof Larsson och Socialdemokraterna vill gärna stödja och ge bidrag och tror att det är på det viset man skapar konkurrenskraft. Vi är övertygade om att konkurrenskraften finns där i grunden. Det som behöver göras är att lyfta det ok av höga skatter, krångliga regler och särkrav från axlarna på de näringsidkare som vi har i landet.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Låt mig börja med spåret om köttet. Till en början låter det som att vi skulle kunna vara ganska överens. Det är vi nog delvis i detta. Det är huvudsakligen ett individuellt ansvar hur man konsumerar. Jag kan hålla med om att varje individ bör ta det ansvaret själv och fundera på vad man äter och ha en bra balans. Många skulle säkert behöva dra ned på konsumtionen av vissa produkter. Det som blir problem är när man diskuterar, och som ofta sker i debatten, styrmedel såsom köttskatt.
Då riskerar effekten att bli just den som jag tror att Jan-Olof Larsson inte vill. Man riskerar att det får som konsekvens att det slår extra hårt mot svensk produktion. Svenskt kött är en premiumprodukt. Det kostar mer än importerat eftersom det är högre kvalitet. Svenska konsumenter är i stor utsträckning beredda att betala för det mervärdet. Men höjer man priset ytterligare kommer en större andel att välja bort det för billigare importerat.
Då har vi heller inte nått någon miljöeffekt eftersom det importerade oftast har större miljöpåverkan. Så var det med den saken. Vi återgår till budgeten. Trots skattehöjningar på 40 miljarder på jobb och tillväxt lyckas regeringen inte att presentera en budget i balans. Det är skattehöjningar som vi huvudsakligen säger nej till. Vi har ändå en budget i balans.
Jag upprepar att skillnaden i våra budgetförslag på det här området är 0,3 miljarder. Det är mindre än 1,8 procent. Det klingar ganska falskt när regeringen nu talar om att Alliansen hade stora underskott. Det var under lågkonjunktur då det brukar vara legitimt att man gasar på för att öka konsumtionen.
Det var dessutom så att Socialdemokraterna under samtliga år levererade budgetmotioner där man använde mer pengar än vad alliansregeringen gjorde. Underskotten hade varit ännu större om ni hade fått bestämma.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag tackar Jens Holm för frågorna. Vi börjar även här med köttfrågan. Jag håller med om att politiken visst kan ha ett ansvar även för konsumtionen, åtminstone till viss del, när vi ser att konsumtionen också har externa effekter som påverkar andra. Det kan vara riktigt att politiken tar ett ansvar. Det gör vi också i de delar vi kan. Vi tar till exempel ansvar för hur köttproduktionen ser ut i Sverige.
Vi ställer krav i Sverige som är betydligt hårdare än på andra håll, vilket innebär att den svenska köttproduktionen är betydligt mer miljövänlig. Det är också det som är motivet till att vi bör undvika att hamna i en situation där svensk köttproduktion slås ut och konkurreras ut av importerat kött. Det är vad man riskerar om man börjar tala om ett verktyg som köttskatt. Det tror jag att man måste se. Jag tror nog att Jens Holm menar väl.
Men effekten av ett sådant styrmedel kan bli en helt annan än den jag tror att Jens Holm har tänkt sig, det vill säga att den köttproduktion som försvinner är den svenska och inte den importerade. Då har vi inte uppnått någonting. När det gäller skogen stämmer det att vi har en budget där vi lägger en lägre summa än vad regeringen gör. Det är 105 miljoner lägre än de 322. Vi gör helt enkelt en annan prioritering där. Det är viktigt att det ska vara balans mellan produktionsmål och miljömål.
Vi tycker att det finns en slagsida mer åt miljösidan i det sätt som regeringen arbetar här, vilket skapar problem för produktionen i skogsbruket. Vi hör detta från skogsägarna. Jag nämnde ett par exempel på detta i mitt anförande med olika begränsningar som man upplever successivt läggs på skogsbruket. Vi tycker inte att man behöver ytterligare dra på detta. Vi drar inte ned budgeten till noll, naturligtvis, utan den är fortfarande över 200 miljoner.
Men man kan göra en annan prioritering i nuläget.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Låt oss ta frågan om köttet först. Det stämmer att det inte finns något förslag om köttskatt i budget som det är nu. Det var jag också tydlig med i mitt anförande: Det finns inte något sådant. Men när frågan ändå lyfts här i replikerna undrar man vilka styrmedel det egentligen är som regeringssidan och regeringens stödpartier i så fall tänker på. Det räcker ju inte med att bara prata om detta, utan man måste mena någonting med det man säger. Menar man bara att det är information så att konsumenterna kan välja? I så fall är vi helt överens.
Men jag har uppfattat att det finns en helt annan ambition från vänstersidan, det vill säga att man vill styra på ett annat sätt. Då är jag rädd att man landar fel. Det handlar inte om en köttskatt just nu. Det är vi överens om, och jag tycker att det är bra att det inte finns något sådant förslag. Det är lite avslöjande när man lyssnar på Jens Holm när han talar om skogen. Han talar om att man ska hjälpa skogsägarna, och han talar om att de ska få bidrag.
Detta är klargörande när det gäller den skillnad som finns i synen på politiken generellt från allianssidan och från vänstersidan. Vi tror inte att det i första hand är bidrag som näringarna behöver generellt - inte de gröna näringarna och inte heller skogsägarna. Det är inte bidrag som kommer att göra att skogen fungerar bättre. Det som behövs är stärkt konkurrenskraft. Det är sänkta kostnader, och inte höjda kostnader. Regeringen höjer skatterna med 40 miljarder på jobb och tillväxt.
Det är klart att det tynger ned alla näringar - även skogsnäringen. Det handlar om regelbördan och vilka möjligheter man har när man av olika skäl inte får avverka. Detta är en tendens vi har sett under längre tid. Vi hör från skogsägarna att de uppfattar att äganderätten urholkas och att det blir allt svårare att driva ett effektivt jordbruk. Jag tycker att det är ett stort problem, och det är tråkigt att Vänsterpartiet inte ser det.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Tack, Anders Forsberg, för frågorna! Angående summorna i utgiftsområdet nuddar du vid det själv, men jag vill ändå poängtera att siffrorna för dieselskatten inte finns med här. De ligger på ett annat område. Men detta är riktat till jord- och skogsbruket. Det är alltså pengar som kommer detta utgiftsområde till godo på sätt och vis, även om det inte syns i de här siffrorna.
Egentligen är skillnaden ännu mindre än de 0,3 miljarder som framgår av siffrorna. Dessutom kan man addera att vi säger nej till den överindexering av fordons- och bränsleskatterna som regeringen vill driva igenom. Detta gäller inte bara för de gröna näringarna, utan det gäller generellt. Men det påverkar och slår kanske extra hårt just mot de gröna näringarna. Dessa pengar kan man i alla fall ha i bakhuvudet när man ser på hur mycket vi spenderar.
Anders Forsberg blir lite filosofisk och talar om framtiden. Han undrar hur jag och Moderaterna ser på framtiden och hur vi vill driva politik framöver. Jag tror att det väljarna förväntar sig är att varje parti nu presenterar sina förslag tydligt. Alliansen gjorde en samlad tillbakagång vid det förra valet. Vi har behövt ompröva delar av vår politik.
Det gäller på detta område, och det gäller på andra, även om jag tror att flera av de grundläggande frågorna om konkurrenskraft, till exempel, finns kvar från det vi bedrev under regeringsåren. Det är självklart att Alliansen fortfarande har otroligt mycket gemensamt. Vi har under åtta år i regeringsställning och under ett par år innan dess visat att vi kunde komma överens och kompromissa. Det kommer vi att göra också framöver.
Vår ambition är naturligtvis att Alliansen ska vara större än nuvarande regeringssida och att vi därmed ska kunna styra det här landet i en bättre riktning.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Tack, Anders Forsberg! Jag delar inte uppfattningen att de förslag som presenteras inte betyder någonting. Det är klart att det är viktigt att vi går igenom vår politik och presenterar ett genomarbetat förslag. Det förutsätter jag att alla partier gör, även Sverigedemokraterna. Det är bara så väljarna kan ta ställning till det alternativ de tycker är det bästa när det är dags att gå till val. Jag tycker att det är ganska fruktlöst, om jag ska vara ärlig, att stå här och spekulera i vad som eventuellt händer i ett val om två år.
Jag är tydlig med vad som är vår ambition: Alliansen och Moderaterna ska växa, och vi ska vara större än regeringssidan. Vår väg framåt för att lyckas med det är att presentera våra förslag. Vi säger nej till 40 miljarder i skattehöjning för kommande år. Vi tycker att pengarna används bättre på ett annat sätt för att stärka konkurrenskraften bland annat i de gröna näringarna. Vi har också en lång rad andra förslag som inte ligger i budgeten.
Där har vi också ibland ett läge att vi får en majoritet i den här riksdagen och kan tvinga regeringen att gå i en mer korrekt riktning än man annars skulle göra i det här landet.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det fanns en hel del intressant i det anförande Jan-Olof Larsson höll. Det går att hålla med om en del men förstås inte om allt. Jag reagerade på några saker även under replikskiftena. Jag ska försöka att hinna med att ta upp det så att du får en avslutning med lite debatt också, Jan-Olof. Du ställde frågan i ett replikskifte: Vad gjorde ni under era år? Du pratade om strukturrationaliseringar i jordbruket.
Det var en hel del som gjordes under alliansregeringen och som gjordes rätt. I den statistik som finns i betänkandet ser vi att antalet livsmedelsföretag ökade med 26 procent, och värdet av livsmedelsexporten ökade med 57 procent mellan 2008 och 2015. Det var ett exempel, men det finns många fler sådana siffror. Så en del gjordes nog rätt. Problemet är att den nuvarande regeringen väljer en annan inriktning.
I stället för att lätta på kostnaderna, i stället för att minska regelbördan går man i andra riktningen. Man ökar skatterna med 40 miljarder bara för 2017, och detta kommer att skapa problem. Jag vill ställa en fråga om kilometerskatten. Nu säger Jan-Olof Larsson att det inte finns något sådant förslag, men regeringsföreträdare har vid upprepade tillfällen sagt att man avser att gå fram med ett sådant förslag. Jag är lite nyfiken på om Jan-Olof Larsson kan förklara för mig hur detta ska kunna skapa jobb och tillväxt på landsbygden.
Sedan måste jag också bemöta detta med dieselskattenedsättningen. Det görs så klart en bedömning i varje läge. Det är möjligt att den bedömning som alliansregeringen gjorde när man minskade nedsättningen var felaktig. Alliansen minskade nedsättningen, men det gjorde ju Socialdemokraterna också. I era budgetmotioner var ni ju med på den sänkningen.
Det är lite märkligt att här försöka att hävda att ni skulle ha stått för en annan linje, för det gjorde ni inte.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Vi har inget budgetunderskott det här året. Nu är vi i högkonjunktur, och vi har en budget i balans. Det är högkonjunktur, och regeringen lägger fram en budget med 11 miljarder i underskott. När det var lågkonjunktur och vi satsade, då gjorde ni det också. Ni hade alltså större underskott under åren med alliansregeringen i era budgetmotioner än vad vi hade.
När det gäller kilometerskatten är min bild att utländska åkare nog fortsatt kommer att ha det betydligt enklare än svenska näringslivet att klara sig undan denna skatt. Man kan ofta ha tankat någon annanstans. Det blir alltså lättare att smita undan från kilometerskatten. Min bild är att detta slår hårt framför allt mot jobb och tillväxt på den svenska landsbygden. Poängen med dieselskattenedsättningen är ju att bedömningen görs i varje läge.
Det är möjligt att det var ett helt annat läge vid de tillfällen då man minskade nedsättningen. Det tyckte tydligen Socialdemokraterna också eftersom ni var med på det. Ni hade exakt samma förslag i er budgetmotion. Ni har gjort en viss ökning av nedsättningen, men ni har samtidigt i andra änden höjt dieselskatten. Det gör ni nu också. Ni har en överindexering på 2 procent extra utöver den vanliga uppräkningen. Ni höjer ju skatterna med ena handen och genomför en liten nedsättning med andra handen.
Så gjorde ni förra året. Den här gången höjer ni skatterna eftersom ni inte föreslår någon nedsättning alls. Det är beklagligt, och det kommer att slå mot lantbruket. I vårt budgetförslag har vi en nedsättning. Dessutom har vi sagt nej till er överindexering. Sedan anklagade du oss i ett tidigare replikskifte för planhushållning och tyckte att marknaden ska styra. Du drog slutsatsen att ni vill ha stöd till ekologiskt.
Det är en märklig syn på hur marknaden fungerar om man tror att den ska baseras på stöd. Avslutningsvis vill jag också tacka Jan-Olof Larsson för den här tiden, och jag önskar honom lycka till framöver.