Annika Lillemets (MP):
Ostlänksbygget har jag tagit upp eftersom det är ett mycket stort projekt som kommer att ge många arbetstillfällen, även inom områden där det går alldeles utmärkt att ställa den här typen av sysselsättningskrav.
För att bara nämna några handlar det under byggperioden om till exempel ca 800 betongarbetare, ca 2 500 anläggningsmaskinförare och 2 500 anläggningsarbetare, enligt en rapport som teknikkonsultföretaget Vectura. Därtill kommer förstås en mängd investeringar som kommer att ske runt byggandet av själva banan, med resecentrum och stadsdelar som kommer att byggas och som kommer att handlas upp av kommunerna.
Trafikverket står dock för en stor del när man ska bygga. Och det här är bråttom. Upphandlingar är redan på gång. Då är det viktigt att Trafikverket redan nu får tydliga direktiv av regeringen att ställa sysselsättningskrav i upphandlingen så att vi inte missar tåget och står kvar på perrongen tills den svenska lagstiftningen är på plats 2016.
Visst ställer man sociala krav i Trafikverkets upphandling om antidiskriminering och annat, men man har inte direktiv att ställa just sysselsättningskrav. De måste alltså komma snarast från regeringen. Det här fungerar även med nuvarande lagstiftning om man gör det på rätt sätt så att vi inte diskriminerar. Det fungerar som sagt i Skottland och många andra europeiska länder. Det fungerar också i Örebro. Och det är inga bekymmer.
Jag vill ta upp det för att få bästa möjliga utväxling av det här stora, spännande projektet. Jag undrar därför hur statsrådet tänker agera, kanske tillsammans med infrastrukturministern, för att det här gyllene tillfället att se till att sysselsättningskrav ställs i upphandling av Ostlänksbygget inte går förlorat.
Som sagt skulle betongarbetare, anläggningsmaskinförare och anläggningsarbetare kunna utbildas via arbetsmarknadsutbildning, kommunal vuxenutbildning och så vidare. Kommunerna och Arbetsförmedlingen kan också gå in. Det skulle kunna bli riktigt fint. Det är viktigt att regeringen aktivt stöder och främjar att sysselsättningskraven ställs i offentlig upphandling. Det kan handla om en sådan enkel sak som att definiera begreppet. Det rymmer nämligen så mycket.
Hur vet vi att alla myndigheter, kommuner och landsting har klart för sig att det går att ställa sysselsättningskrav? Det är mycket att hålla reda på. Kanske skulle Konkurrensverket ha i uppdrag att sprida kunskap om detta och de möjligheter som det nya EU-direktivet ger? Men det går att agera redan innan det är på plats i svensk lagstiftning. Statsrådet har själv berättat om Örebro. Det hade jag annars tänkt göra.
Det var lyckat och spännande, och de har sedan antagit en upphandlingspolicy med fokus på särskilda kontraktsvillkor där leverantörer ska anställa personer som står långt från arbetsmarknaden för att få kontrakt. Även i Göteborg har man sysselsättningskrav. Till exempel ska leverantörer ta emot lärlingar. I Malmö bygger man också nya bostäder.
Fastighetsbolaget och dess underleverantörer förbinder sig i kontraktet att anställa tio arbetslösa om året från ett område med hög arbetslöshet där man bygger bostäder. De ska arbeta med byggnation och underhåll i sitt bostadsområde. I motprestation får bolagen rabatt på markhyran av kommunen och hjälp från Arbetsförmedlingen med utbildning och jobbmatchning. Det är helt enkelt en massa kreativa lösningar här som kan återanvändas.
Jag hoppas att staten, kanske via Konkurrensverket, kan se till att detta blir lite mer systematiskt och det normala och gängse i Sverige. Jag vet inte hur mycket ni talar med Skottland, men det verkar som att de har gjort en hel del som man skulle kunna återanvända.