Pyry Niemi (S):
Landsbygdsministern applåderar att branschen tagit initiativ till mer frivillig ursprungsmärkning. Det är förvisso bra, men inte tillräckligt. Så länge som frivilligheten råder blir också konsumentsäkerheten drabbad. Ministern säger också att det finns ett utvecklat larmsystem om livsmedel inte är säkra. Det är förvisso sant, men samtidigt slinker faktiskt livsmedel igenom kontrollerna, från producent till konsument, och skapar i vissa lägen stor turbulens och återkallande av produkter.
Den oro som konsumenter kan känna inför vissa livsmedel, till exempel färskt kött av olika slag när det har förekommit utbrott av multiresistenta bakterier eller misstag som dioxininblandning i foder, måste verkligen tas på allvar. På samma sätt måste också primärproducenternas oro tas på allvar. Svenska bönder tappar marknadsandelar. Så är det. Inte minst inom grisnäringen är tappet dramatiskt. Bara under perioden 2007-2009 minskade antalet slaktade grisar i Sverige med nästan 150 000 djur.
På 30 år har antalet slaktade grisar i Sverige sjunkit med närmare 1,2 miljoner djur. Givetvis har inträdet i EU haft en inverkan på detta i kombination med tuffare konkurrens mellan producenter och ofta återkommande lågprissatsningar hos livsmedelshandlare avseende billigt griskött. Sverige har en mycket högt utvecklad djurvälfärd. Det kostar givetvis; 2:70 per kilo i snitt får man betala mer för svenskt griskött som en följd av den goda djurvälfärden.
Den inre marknaden ser inte detta, inte heller konsumenten i alla lägen. Jag är för en marknad som är avreglerad, men så länge inte alla parametrar är rättvisa blir också avregleringen en chimär. Så länge de olika producenterna väljer att följa olika spelregler vinner de producenter som vill tänja på gränserna till förmån för vinsterna i stället för hänsyn till djurens välfärd och konsumenternas säkerhet.
Obligatorisk ursprungsmärkning blir därför en garant för att åtminstone en av alla de parametrar som påverkar kvaliteten på våra livsmedel upprätthålls och kan följas upp. Det finns många delar som givetvis ska ingå i detta komplicerade pussel: förhållandet inom den inre marknaden, djurvälfärden inom EU, foderkontrollen och så vidare. Jag är för en bra inre marknad. Samtidigt finns det tydliga tecken på att vi i Sverige sakta men säkert tappar kontrollen över vår egen livsmedelsproduktion.
När internationella livsmedelsföretag griper tag i den svenska livsmedelsförsäljningen blir det mycket tydligare att lågprisalternativen på kött får en allt större roll. Det är bra med konkurrens, det är bra med alternativ, men om konkurrensen leder till att konsumentsäkerheten riskeras är vi ute på en felaktig väg. Den svenska djurvälfärden ligger i framkant, inte minst avseende alla former av bra och positiv köttproduktion.
Konsumenter vill ha bra kött, givetvis till bra priser, men när informationen inte är generell utan frivillig blir också det som syns på priset mycket viktigare. Samtidigt får vi vara ärliga och säga att många svenska konsumenter tvingas hålla hårt i plånboken på grund av ökade klassklyftor. Det är definitivt ett incitament till att välja det som är billigast före det som kanske är säkrast eller har producerats med bästa möjliga djurvälfärd.
Med en hög ambitionsnivå och en förändring av produktsortimentet från lågpriskött till välproducerat kött kommer prisskillnaderna på sikt att minska. Det blir en utjämning som leder till att såväl låg- som höginkomsttagare kan handla kött som producerats med en hög djurvälfärd och en omsorg om konsumenterna. Vi behöver alltså en obligatorisk ursprungsmärkning av kött från fjäderfä, gris, får och get.