Ulla Andersson (V):
En statsbudget borde vara något större än det politiska spelet. Det handlar om något så väsentligt som människors livsvillkor och Sveriges framtid. Den här budgeten handlar inte om huruvida Centerpartiet ska få ta ledartröjan bland de före detta allianspartierna eller om Sverigedemokraterna ska få stå i rampljuset under några veckor.
Statsbudgeten handlar om människor och deras livsvillkor - alla de människor som skulle behöva en annan ekonomisk politik efter åtta år av borgerligt styre. Statsbudgeten handlar om Viola, som har slitit hårt i hela sitt liv och nu har utsliten kropp och låg pension. Hon är, som så många andra kvinnor, fattigpensionär.
Med den budget som nu debatteras och som Vänsterpartiet har förhandlat fram med regeringen skulle hon få det bättre ekonomiskt - hon och så många andra. Hennes skatt föreslås sänkas och bostadstillägget höjas.
Dessutom skulle hon och alla andra i samma situation slippa den straffbeskattning och kränkning som hon har utsatts för i åtta år av Kristdemokraterna och övriga borgerliga partier och som Socialdemokraterna gång på gång har stött och som de återigen nu verkar stödja. Med vårt förslag skulle hon i stället ha fått betala lika mycket i skatt som de som förvärvsarbetar.
Hennes skatt skulle sänkas med 250 kronor i månaden, och hennes arbetsamma och strävsamma liv skulle uppvärderas. Den här budgeten handlar om Margaretha och hennes två barn. Hon vet hur det är att vrida och vända på varenda prislapp och varenda slant och hur det är att gå med en klump av oro i magen månad efter månad och år efter år.
Hon vet hur det är när tandvård och hårklippning blir till lyx i stället för vardag. Hon vet hur det är när en utflykt eller en matsäck kan välta hela den ekonomiska budgeten över ända. Den här budgeten handlar om ifall hon och hennes barn ska få 600 kronor mer i månaden att leva på eller om hon ska fortsätta tvingas välja mellan mat och vinterkläder till sina barn.
Ska hon kunna försörja sig själv eller fortsätta tvingas gå till socialen som under det borgerliga styret? Om vårt förslag till budget vinner blir det bättre för Margaretha och hennes barn. Men om de borgerligas budget vinner, med Sverigedemokraternas aktiva stöd, tvingas de fortsätta leva under samma ekonomiska press som i dag. Det blir till att välja mellan mat och vinterkläder.
Den här budgeten handlar om alla de barn som ska ha rätt till medicin när de blir sjuka. I vårt Sverige ska inte föräldrar tvingas välja mellan astmamedicin till barnen eller att betala elräkningen. Med en ny politik skulle alla föräldrar ha råd med medicin till sina barn eftersom medicinen faktiskt blir gratis. Vi ser det som en rättighet.
För Moderaterna och övriga borgerliga partier är det som vanligt; man gynnar dem med högst inkomster, och förslaget föreslås stoppas i papperskorgen, återigen med Sverigedemokraternas aktiva stöd. Det är sverigedemokrater som väljer att stampa till lite extra där i papperskorgen, för vad är barns rätt till mediciner när Sverigedemokraterna kan spela ett sådant maktspel som de gör nu?
Den här budgeten handlar om alla dem som är beroende av äldreomsorgen eller som arbetar inom den. Det är framför allt kvinnor. Det är vi som går ned i arbetstid för att klara omsorgen om våra nära och kära när det offentliga inte räcker till. Det är också vi som arbetar i välfärden under tuffa arbetsvillkor, med alltför få arbetskamrater, med pressade scheman, med delade turer och ibland med långa arbetspass på 12-14 timmar på helgerna.
Med vårt förslag skulle de ges möjlighet att få fler arbetskamrater. Personaltätheten skulle öka så att kvaliteten kunde förbättras liksom arbetsvillkoren. Fackförbundet Kommunal menar att med den nu föreslagna budgethöjningen skulle delade turer kunna tas bort.
5 000 fler undersköterskor skulle kunna anställas, eller personer med annan kompetens såsom kostrådgivare, sjukgymnaster, arbetsterapeuter eller sjuksköterskor. Det väljer Kristdemokraterna bort för att kunna fortsätta prioritera låga skatter för höginkomsttagare. Omsorgen om de äldre sträcker sig inte längre än så för kristdemokrater eller sverigedemokrater. Herr talman!
Den här budgeten handlar om att vi ska minska inkomstskillnaderna mellan könen. Åtta år av borgerligt styre har inneburit att inkomstskillnaderna mellan könen har ökat med över 50 procent eller över 1 800 kronor per månad. Jag vet inte varför ett parti som Folkpartiet tycker att det har varit en bra utveckling. Men de vill tydligen fortsätta på den inslagna vägen.
Att män systematiskt ska gynnas på kvinnors bekostnad tycks vara den folkpartistiska devisen, och självklart har Sverigedemokraterna inte svårt med sådant. Det är en politik helt i linje med deras. Vi föreslår att kvinnojourerna ska få 100 miljoner till, till en långsiktig ekonomisk finansiering. Det har länge efterfrågats av kvinnojourerna själva.
Det avvisar borgarna och Sverigedemokraterna. Vi föreslår höjd lägsta ersättning i föräldraförsäkringen, skattesänkning för alla fattigpensionärer och höjning av underhållsstödet liksom socialbidragsnormen för barn.
Men borgarna och Sverigedemokraterna ser ut att vilja stoppa såväl höjt bostadstillägg som utökat stöd till barnomsorg på obekväm arbetstid som också förvinner - vi tycker att man kanske skulle kunna slopa vårdnadsbidraget också, ni vet det där stå-hemma-vid-spisen-bidraget. Att män med höga inkomster ska bidra mer till det gemensamma än i dag väljs också bort.
Egentligen tror jag faktiskt att våra förslag är politik som de allra flesta stöder, åtminstone alla de som ser kvinnors underordning och ojämställdhet som ett problem. Men tydligen gäller det inte Folkpartiet eller andra borgerliga partier. Det där med en feministisk ekonomisk politik verkar de fortfarande inte ens ha lärt sig att stava till.
Den här budgetomröstningen handlar alltså om pensionärers ekonomiska villkor, om deras plånbok, om deras omsorg och om de anställdas arbetsvillkor. Den handlar om ensamstående föräldrars ekonomiska villkor, om deras barn, om barns rätt till medicin och om att de ekonomiskt mest utsatta barnen ska få det bättre. Väldigt många människor berörs.
Framför allt handlar det om väldigt många barns ekonomiska villkor - det som brukar kallas barnfattigdom. Vi väljer, tillsammans med regeringen, att göra något åt det i stället för att prata om det. Den här statsbudgeten handlar också om arbetslöshet och sysselsättning. Sveriges ungas villkor på arbetsmarknaden är direkt dåliga.
Högerns ekonomiska politik har fått konsekvenser för arbetslöshet och arbetsvillkor. Arbetslösheten har under åtta år av borgerligt styre bitit sig fast på mycket höga nivåer. Massarbetslöshet är det rätta namnet för att beskriva den situationen. Långtidsarbetslösheten har exploderat, och otryggheten breder ut sig som en dimma över det gemensamma samhället.
För många består arbetslivet i dag av ett systematiskt utnyttjande med otrygga anställningar och ständiga och omfattande subventioner av arbetskraften som reas ut via Arbetsförmedlingen. Och människor förväntas ständigt finnas tillgängliga med mobiltelefonen i handen, redo att direkt springa iväg till ett arbetspass. Ring in och spring ut - så ser många människors vardag ut långt upp i åren.
Ekonomisk trygghet är något man enbart törs drömma om. Med den här budgeten, som vi har varit med om att lägga fram, ökar investeringarna så att fler jobb skapas. Offentliga investeringar är ett mycket mer effektivt verktyg för att skapa jobb än skattesänkningar. Ni vet själva att borgarnas viktigaste sysselsättningsåtgärd enbart är självfinansierad till 30 procent.
Det betyder att 70 procent försvinner ut till vad? Ja, inte till jobb i alla fall. Vi investerar i ökat underhåll av miljonprogrammet och i ökat underhåll av järnvägen. Vi investerar i utbildning, i fler anställda i skolan, i äldreomsorgen, i sjukvården och i ökad trygghet för kvinnor som ska föda.
Vi ser till att fas 3 fasas ut och ersätts med möjligheter till studier och jobb till avtalsenliga och värdiga villkor. Samtidigt ökar den ekonomiska tryggheten för den som har oturen att bli eller vara arbetslös eller riskerar att bli det. Det skapar ett tryggare Sverige för alla, samtidigt som arbetslösheten pressas tillbaka.
Den ekonomiska politiken måste handla om betydelsen av nödvändiga investeringar för att lösa de samhällsproblem vi har och står inför. Just så kan vi skapa nya jobb, förbättra ekonomins förutsättningar och stärka landet. Människors erfarenheter, vilja och kompetens måste tas till vara. Efter åtta år av borgerligt styre vet vi att skattesänkningar är ett ineffektivt sätt att bekämpa arbetslösheten.
De leder i stället till växande inkomstskillnader och otrygghet samtidigt som arbetslösheten ökar. Statsbudgeten handlar alltså inte om det spel som Sverigedemokraterna nu väljer att spela, ett hänsynslöst maktspel. Jag har även ställt frågor under den här debatten men har fortfarande inte fått något svar. Vad vill borgarna nu, efter kl. 16 i dag? Vill ni ha ett extra val?
Vilken är er statsministerkandidat? Ni har fortfarande inte svarat på de frågorna. Det tycker jag att ni har skyldighet att göra. Vänsterpartiet har, som enda oppositionsparti, valt att ta ansvar i det svåra parlamentariska läge som råder. Vi vill göra skillnad för människor. Därför har vi varit med och förhandlat fram den här budgeten som handlar just om människors livsvillkor.
Det är väl känt att vi tycker att det hade varit bättre om vi själva hade ingått i regeringen och att vi tycker att det skulle behövas mer investeringar än den här budgeten föreslår. Men den här budgeten är en politik i en annan riktning än det har varit under de här åtta åren.
Det här är en ekonomisk politik som tar steg för att öka jämlikhet, ta oss bort från ojämställdhet, öka investeringar, pressa tillbaka arbetslösheten och göra skillnad i människors liv - framför allt för ekonomiskt utsatta människor. Det är det som det här handlar om. Och det är det vi bör ha i åtanke i dag när vi här i kammaren ska välja och trycka på olika knappar.
Det är människors liv och människors livsvillkor det handlar om, inte något maktspel, som verkar attrahera vissa politiska partier. Jag tycker att det är mycket beklagligt att ett rasistiskt högerparti kan kidnappa så många människors livsvillkor och demokrati.