KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roland Utbult (KD):
Det var inte så att jag sade att alla handläggare har brist på kompetens. Det skulle jag nog aldrig säga. Det kan dock vara en del av orsaken till detta. Man kan inte tro att alla handläggare har all kompetens i världen, utan det kan finnas brister här och där.
Det kan alltså vara en del av det. Det kan också vara så att Försäkringskassan och ISF, som nu har detta uppdrag, ser över vad tvåårsomprövningarna får för konsekvenser. Detta behöver man alltså titta på för att människor inte ska drabbas.
Jag tycker inte att det är rätt att människor som har uppenbara grundläggande behov inte skulle få behålla sin assistans. Det är min egen, personliga uppfattning. När det gäller kritik mot ministern har jag faktiskt ingen sådan. Jag tycker att hon gör ett alldeles utmärkt arbete, och jag tycker att både socialministern och barn- och äldreministern gör ett fantastiskt jobb.
Jag vet också att man känner väldigt starkt för dessa frågor, så där finns ingen kritik från min sida - som om det vore överraskande, men så är det i alla fall.
Roland Utbult (KD):
Vi kristdemokrater står helt bakom utskottets beslut att hela processen framöver ska ske skyndsamt. Det är vi helt med på. Sedan tycker jag att Lennart och andra visar prov på en storslagenhet här.
I demokratins namn har vi i utskottet lyckats ro detta i hamn på ett alldeles utmärkt sätt. Nu är inte ordföranden här, så jag får tacka samtliga medverkande i detta. Det har nämligen varit ett stort arbete med detta betänkande, men det har förts i hamn på ett alldeles utmärkt sätt.
Roland Utbult (KD):
Jag tackar Agneta Luttropp. När det gäller barnkonventionen har vi klart deklarerat att vi vill få den inkorporerad i svensk lag.
Jag vet inte varifrån du fått att vi skulle vara emot barnkonventionen, för såväl vår barn- och äldreminister Maria Larsson som Anders Andersson och jag med flera har deklarerat att det är en verkligt viktig sak för oss. Vi kommer att arbeta mycket framöver för att det ska ske.
Jag vet inte vad du menar med att vi skickar tillbaka barn. Vart skickar vi dem? Jag förstod inte riktigt, Agneta Luttropp. Vid en adoption finns inga föräldrar, och då har vi ansett att det är bättre för barnet med en ensamstående förälder än ingen förälder alls.
Man kan säga att det finns en inbyggd konflikt här, men så ser vi på det. Det hindrar inte att vi anser att pappans roll och plats i en familjesituation är viktig. Vi måste dock se till den verklighet som finns.
När det gäller surrogatmoderskap har jag i dag hört representanter från dem som vill ha utredningen tala om ett tillkännagivande till regeringen om att detta ska bli tillåtet också i Sverige, men jag har också hört socialdemokrater tvivla starkt på det.
Ni är tydligen ganska oeniga inom oppositionen.
Roland Utbult (KD):
Jag måste säga att detta ger mig ett visst hopp. Jag har hört att socialdemokrater och miljöpartister nu börjar tvivla på att det här med surrogatmoderskap ska gå igenom. Det känns bra, därför att vi tycker att det är ett väldigt dåligt förslag. Du säger också att vi ingår i en regering som inte har inkorporerat barnkonventionen.
Det är ju riktigt, men vi har naturligtvis rätt som parti att slåss för att den ska inkorporeras, och det kommer vi att fortsätta göra. Sedan är vi som du säger del av en regering, och var och en får svara för sig när det gäller den frågan. När det gäller de ensamkommande flyktingbarnen är det samma sak. Jag kan bara svara för oss kristdemokrater, och vi är ett humant parti.
Vi har medkänsla och empati för människor. Det betyder att vi också i regeringssammanhang naturligtvis anför våra särskilda skäl som vi har utifrån vår värdegrund och som bygger väldigt mycket på människors rätt att leva ett värdigt liv.
Jag gläder mig som sagt över att det finns en ljusning när det gäller surrogatmoderskapet - att tvivlen börjar komma, även om några andra har sagt att det här skulle innebära att det så småningom blir tillåtet. Låt mig säga till sist att staten genom lagstiftning ska värna barns rätt till en pappa. Det är den grunden vi har i Sverige. Pappor är viktiga för barn.
Jag vill säga det en gång till. Tycker man något annat finns det partier som jag kan rekommendera, men vi tror att pappan är viktig. Vi menar att det som har fört vårt samhälle framåt i generationer också bör fortsätta att göra det.
Roland Utbult (KD):
Jag kan inte förstå detta. Om jag säger att det är en bra konstellation med mamma-pappa-barn, vad hindrar det att jag respekterar andra former av konstellationer? Jag lyfter fram pappans roll och säger att han är viktig. Vi vill inte minska pappans roll, men det vill tydligen Eva Olofsson göra.
I allt annat när det gäller jämlikhet och så vidare lyfter du fram fädernas roll, men här är det bara en förälder som det handlar om. Det finns inget motsatsförhållande i att jag anser att en familj är en viktig grundkonstitution i vårt samhälle och att det finns andra konstellationer. Jag vet att familjer ser olika ut.
Jag har många vänner som lever i andra situationer än jag själv som faktiskt har en familj som består av mamma, pappa, barn och även barnbarn. Jag vill säga också att när det gäller pappa-pappa-barn är det inte min livsstil, men det ger mig inte rätt att döma andra människor.
Jag vet vad det handlar om när man väljer att leva i pappa-pappa-barn-konstellationen, eller som du gav exempel på, till och med fyra föräldrar, om jag förstod det rätt. Man har valt det. Jag dömer absolut ingen. Jag har inte rätt att göra det. Jag tror säkert att man lever i varma, goda förhållanden, absolut!
Men det hindrar inte att jag lyfter fram pappans roll, och det vill jag fortsätta att göra. Ensamstående gör storverk, och det sade jag. Men jag menar att barns behov av föräldrar är starkare än vuxnas längtan efter och rättighet till barn.
Roland Utbult (KD):
Jag utgår lite grann från min egen livsstil och från mina värderingar när jag lägger fram mina tankar här. Det är klart. Du kan tänka dig fyra föräldrar, om jag förstod dig rätt, och du kan tänka dig många olika konstellationer.
Det får stå för dig, och de finns säkert fler som delar de tankarna. Jag menar fortfarande att det inte finns någon motsättning. Om jag lyfter fram familjen, såsom vi levt i generationer, som en bra modell betyder det inte att jag inte förstår att det finns andra sätt att leva på, och jag respekterar det.
Jag är fullt medveten om att det i vårt samhälle finns mängder med familjer som är splittrade på grund av skilsmässa och annat. Många ensamstående kvinnor kämpar hårt. Det vet jag. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att de får en ekonomi som fungerar. Vi arbetar för det. En signal som jag vill skicka ut i dag gäller pappans roll.
Vi har talat om att pappans roll är viktig. Nu har vi hört att Eva Olofsson kanske inte tycker samma som jag. Vi har lite olika värderingar. För mig är det viktigt att ett barn har rätt att veta vem som är dess far.
Därmed kan barnet också relatera till fadern under hela sitt liv, inte bara när det blir 18 år utan när det är 1, 10, 15, 20 år och så vidare.
Roland Utbult (KD):
Regeringens skrivelse om Riksrevisionens rapport om rätt information vid rätt tillfälle inom vård och omsorg är mycket intressant läsning. Den visar oss vilket stort utvecklingsarbete inom det vi kallar e-hälsan som pågår inom vård och omsorg till nytta för individen, alltså patienten, för personalen och för beslutsfattare.
Den nationella it-strategin, som är grunden för den gällande strategin Nationell e-hälsa, var ett initiativ från den socialdemokratiska regeringen. Det ska de ha en eloge för. Sedan har strategin utvecklats och förbättrats.
Vi ser i dag att den nya inriktning som strategin fick 2010, med det nya namnet Nationell e-hälsa, på ett tydligt sätt handlar om att rätt aktör inom hälso- och sjukvården och socialtjänsten ska ha tillgång till rätt information vid rätt tillfälle. Strategiarbetet leds av regeringen, Socialstyrelsen, Sveriges Kommuner och Landsting, Famna och Vårdföretagarna tillsammans.
Målet är säkrare insatser av högre kvalitet och konkret nytta. Exempel på nytta för individen, patienten, är den nationella sjukvårdsrådgivningen via internet och telefon med kortnumret 1177 och Ungdomsmottagningen på nätet, Umo.se, som vi också har hört nämnas tidigare.
Patienten ska äga sin journal, och en nationell patientöversikt, NPÖ, ska göra det möjligt att behörig vårdpersonal med patientens samtycke ska kunna ta del av journalinformation som har registrerats hos andra vårdgivare.
Målet är att den nationella patientöversikten ska vara införd i alla landsting vid kommande årsskifte, 2012/13. Ur ett individuellt perspektiv är det naturligtvis viktigt att kommunikationen mellan vården och socialtjänstens omsorg fungerar. Lika viktigt är det att integritetsaspekterna beaktas.
Det här utreds för närvarande, och förslag kommer om en mer sammanhållen och ändamålsenlig hantering av information inom och mellan hälso- och sjukvård och socialtjänsten. Fru talman! Jag ser en framtid där patientens makt har stärkts ytterligare. Patientsäkerheten förbättras och allt det som ingår i det vi kallar e-hälsa har bidragit till en ännu bättre vård och omsorg i vårt land.
Därmed yrkar jag att skrivelsen läggs till handlingarna.
Roland Utbult (KD):
Det är en viktig problematik som Christer Engelhardt tar upp. Vi kristdemokrater har sett vad som hände med socialförsäkringen. Vi har varit väldigt aktiva med att förändra den och se över den. Vi har haft arbetsgrupper som arbetat med det. Vi har lagt fram förslag. Jag tror att vi i hög grad har påverkat socialförsäkringen så att den har blivit bra mycket bättre.
Det var människor som for illa. Det förnekar jag inte ett ögonblick. Jag vet att Socialdemokraterna har en historia med att skattebefria våra allra rikaste miljardärer. Det tycker jag är oerhört stötande. Ni kanske ska vara lite försiktiga här med orden.
När det gäller a-kassan menar vi att den bör vara allmän och obligatorisk. Vi vill ha ett tak som följer prisutvecklingen. Vi har sett över det och är med på banan även när det gäller den frågan.
Roland Utbult (KD):
Jag ser bekymren när det gäller barnen. Jag har sett att barn har hamnat illa till av olika skäl. Förutom det som Christer Engelhardt nämner kan det finnas andra orsaker. Det kan till exempel vara föräldrar som av olika skäl inte har lyckats ta sig an familjen på ett bra sätt. De har hamnat i en ekonomiskt utsatt situation också på grund av det. Det finns flera skäl.
Jag håller verkligen med Christer Engelhardt om att bekymren finns i vårt samhälle. Vi måste för att komma till rätta med problematiken erkänna att det finns problem. Jag är med dig på den linjen. Vi är inte nöjda såsom utvecklingen har varit när det gäller a-kassan.
Därför ser vi över den. Vi i Kristdemokraterna vill ha en obligatorisk allmän a-kassa som följer prisutvecklingen. I mitt parti har vi väldigt starkt engagemang. Vi har ett fokusområde som gäller barns och ungas uppväxtvillkor. Jag tror att vi är med och påverkar politiken både i Alliansen och i stort i Sveriges riksdag.
Tack för replikskiftet. Det är viktiga frågor som vi debatterar.
Roland Utbult (KD):
Lite eldade jag väl upp oppositionen. Jag tittade lite grann på tavlan innan jag kritiserade oppositionen. Sedan tittade jag efteråt och såg att det blivit rött på flera platser. Detta är allvarliga saker.
Precis som jag sade nyligen till Christer Engelhardt måste man för att göra en förändring erkänna att det finns ett problem. Annars finns det ingen möjlighet att se hur man ska gå vidare. Det är precis som Eva Olofsson säger och som jag sade. Jag har väldigt stor respekt för dig och ditt engagemang.
Det är viktigt att barn drabbas i dag, och vi vill göra förändringar. Jag upprepar lite grann vad regeringen gör så att detta blir väldigt konkret. Riksnormen höjs. Det betyder att du får mer pengar i försörjningsstöd och att levnadsstandarden höjs något. Vi höjer ett bidrag inom bostadsbidraget från den 1 januari 2012.
Det kommer alla barnfamiljer med bostadsbidrag till del. Vi har höjt flerbarnstillägget från den 1 juli 2010. Arbetslinjen arbetar vi med för att människor ska få jobb bland annat med hjälp av nystartsjobb. Det handlar om människor som har varit borta från arbetet i ett år. Vi har etableringsreformen för nyanlända invandrare, som trädde i kraft den 1 december 2010.
Dessutom kan du från 2013 ta ett jobb och samtidigt behålla en del av försörjningsstödet, eller socialbidraget som det hette tidigare. Också det är en viktig reform som kommer. Nog gör regeringen mycket. Jag skulle vilja återkomma till det som gäller familjen i min nästa replik.
Roland Utbult (KD):
Jag vill börja med frågan om ensamstående föräldrar. På Eva Olofsson kan det låta som om Kristdemokraterna har något emot ensamstående föräldrar. Vi lever ju i verkligheten och familjer ser väldigt olika ut. Jag har redovisat vad som görs för familjerna. Det gäller även ensamstående föräldrar. Vi är absolut inga motståndare till barnomsorgen heller.
Det handlar om valfrihet. Nu lanserar vi en barnomsorgspeng, det som tidigare kallades vårdnadsbidrag och som förbättrats och utvecklats. Det är remisstid och vi håller på att diskutera ärendet. För att få riktig valfrihet är det naturligtvis viktigt att det finns barnomsorg. Vi vill inte att alla ska vara hemma med sina barn, utan verklig valfrihet handlar om att också barnomsorgen fungerar.
Jag delar absolut Eva Olofssons uppfattning att man ska kunna få barnomsorg även på obekväm tid. När det gäller personal kontra storleken på barngrupperna kan jag nämna att i Uddevalla, där jag hör hemma, har vi ett kristdemokratiskt kommunalråd som har hand om dessa frågor.
Vi har 18-19 barn i varje grupp, och vi jobbar för att få ned antalet. Sedan får vi se hur vi lyckas, men ambitionen finns i alla fall. Jag vet inte om Eva Olofsson fick svar på alla frågor. Jag vill säga att för oss är det viktigt med valfrihet, och det handlar inte bara om familjen utan också om barnomsorgen.
Dessutom vill jag gärna att vi försöker öppna för obekväm arbetstid så att det finns möjligheter till riktigt stor valfrihet för familjerna.
Roland Utbult (KD):
När det gäller FN:s barnkonvention vill vi helt och fullt att den ska bli svensk lag. Så är det. Vi har förordat det. Vi gör det i Alliansen. Vi gör det överallt där vi går fram. Vi tycker att det är viktigt. Vi vet att det finns en viss problematik kring barnkonventionen.
På vissa punkter är svensk lag till och med starkare formulerad än konventionen. De måste därför på något sätt harmonieras. På grund av de fantastiskt fina inslag som finns i barnkonventionen anser vi att den ska bli svensk lag. Där finns inget problem för vår del.
Problemet är väl i så fall att försöka få alla att vara med på det. Jag hörde Maria Lundqvist-Brömster tidigare i debatten uttrycka Folkpartiets syn på detta. Beträffande obekväm arbetstid vet jag inte om det var någon direkt fråga från Magnus Ehrencrona, men det har jag svarat på.
Magnus Ehrencrona vill ha en nationell plan mot barnfattigdomen, men det finns ingen majoritet för det i riksdagen och vi tycker inte att det är nödvändigt heller.
Roland Utbult (KD):
Landsbygdsministern! Jag vet att landsbygdsministern känner starkt för de här frågorna, och jag har stort förtroende för ministerns engagemang. Här handlar det om en yrkeskår som i flera hundra år har kämpat runt våra kuster, Europas längsta kust. Det är en härdad yrkeskår.
De är inte bara härdade av havet utan under senare decennier också av en ganska omild behandling från myndigheternas sida. Jag känner det här folket. I min släkt har vi varit yrkesfiskare i flera hundra år. De har varit stolta, glada och initiativrika, men det har hänt någonting under de senaste decennierna.
Senast jag stod här i samband med en interpellation gällde det 90 ålfiskare på västkusten vars fiske stoppades under förra året, men de fick ingen ersättning från myndigheten, tidigare Fiskeriverket numera Havs- och vattenmyndigheten HaV, trots löften från den tidigare generaldirektören. Peter Jeppssons interpellation handlar om ett ensidigt svenskt förbud mot laxfiske. Det gäller krokfiske med drivlinor i öppet hav i Östersjön.
Först begränsas det under det här året, och sedan förbjuds det helt under 2013. I så fall kommer det från 2013 att enbart bedrivas laxfiske i nära anslutning till de laxförande vattendragen, och då med fasta redskap, med andra ord ett fiske som bedrivs längs Norrlandskusten. Det är en liknande situation som 2002 då Socialdemokraterna med stöd av Miljöpartiet drev igenom ett ensidigt torskfiskestopp i Östersjön.
Det notifierades i EU, och vad hände? Den europeiska gemenskapen beslutade till skillnad från den svenska regeringen att fisket kunde fortsätta. Jag är mycket bekymrad - inte över landsbygdsministerns engagemang, utan över Havs- och vattenmyndigheten som försöker framställa det här som att deras förslag till åtgärder överensstämmer med gällande EU-rätt på området.
Men de befintliga EU-förordningarna är tillräckliga, och ensidiga svenska förbud skadar fiskarna i vårt land och försätter dem i en ogynnsam konkurrenssituation jämfört med yrkesfiskare i andra medlemsstater. Vi har hört det förut.
Det kan inte vara rätt att våra yrkesfiskare ska fortsätta jagas längs kusterna och se på när andra länder fiskar vidare. Vi kan se dem från våra båtar där de fiskar. Jag menar att detta är djupt stötande.
Jag vill fråga landsbygdsministern: Är det rättfärdigt att våra fiskare i södra Östersjön, ett femtontal båtar som fiskar lax med linor och krok, ska behandlas sämre än övriga fiskare inom EU? Är det rättfärdigt att våra egna medborgare ska diskrimineras jämfört med kolleger i andra länder?
Roland Utbult (KD):
Landsbygdsministern! Jag vet att landsbygdsministern har ett starkt engagemang och också har träffat och känner starkt för yrkesfiskarna i Sverige. Det har visat sig i olika sammanhang där ministern träffat yrkesfiskarna. Det menar jag är mycket positivt, och jag vill därför fråga vad landsbygdsministern kan göra för att rädda fisket i södra Östersjön.
Vi har inte ministerstyre här i landet, men regeringen ger direktiv till myndigheten. Man får förutsätta att det finns en fortgående dialog mellan den statliga myndigheten och respektive departement. Det som upprör är det ensidiga fiskestoppet vad gäller lax - det som interpellationen gäller.
Det handlar om ett femtontal båtar. Det är riktigt att Finland förbereder ett liknande beslut. Där handlar det om ett mindre antal båtar. Sedan har vi alla andra länder inom Europagemenskapen, länder som inte har vattendrag.
Vi ser deras båtar från våra båtar när de fortsätter att fiska medan vi tvingas stoppa vårt fiske i södra Östersjön. Hur kan myndigheten få göra samma misstag en gång till, att stoppa ett fiske när övriga EU är överens om att fortsätta?
Ska svenska medborgare och deras rättigheter försvaras i Bryssel eller ska vi folkvalda ta till vara deras intressen i Sveriges riksdag? Jag vill liksom Peter Jeppsson fråga landsbygdsministern vilken uppfattning han har i frågan. Jag vill gärna höra landsbygdsministerns egen uppfattning.
Roland Utbult (KD):
Tack, landsbygdsministern! Jag har stor respekt för ministerns kunskaper och engagemang på området och även för uttrycket att det är viktigt att bruka utan att förbruka. Jag tror på att resonemanget som ni nu för ska kunna leda till en bra slutsats. En viktig fråga är vems synpunkter man ska ta till vara.
Jag har varit i kontakt med många fiskare. Jag har mina rötter i Bohuslän. Vi har varit fiskare i vår släkt i flera hundra år, så jag känner det folket väl. Jag vet också de har stor kunskap om vad det egentligen handlar om. Vad jag hör är ofta att det är forskarnas synpunkter som hela tiden ska styra arbetet.
Jag menar att det nu är dags att ta till vara yrkesfiskarnas kunskaper och erfarenheter på ett helt nytt sätt. Jag hoppas att landsbygdsministern vill medverka till det. Nu gäller det frågan om ålfiskestoppet på västkusten. Det handlar om 80 ålfiskare som inte får fiska sin ål sedan den 14 september.
Det är tvärstopp för allt fiske för deras del framöver. Regeringen och Fiskeriverket beslutade 2008 om fortsatt fiske med vissa begränsningar. Det var ålfiskarna helt med på. Men mitt upp i detta beslutar Fiskeriverket att införa ett förbud mot fiske av gulål eller västkustål, om man så vill kalla det.
Dessutom utlovas ersättning från den europeiska fiskefonden för de ålfiskare som inte skulle kunna få sin inkomst från ålfisket. Det som nu händer är att det inte finns några pengar för att ersätta dessa personer. De har inget fiske. De har redskap som kostar pengar.
De får inte fiska, men de får ingen ersättning för förlorad inkomst. Man kan tycka att 80 ålfiskare är som en droppe i Sargassohavet, men jag tror inte att fiskarna är så intresserade av att man ska tycka synd om dem. Det är inte den känsla jag har av yrkesfiskare. Men detta handlar om personer, även om det bara är 80-90 personer.
Det handlar om familjer, men det handlar också om det som jag vet att landbygdsministern värnar mycket: kulturen och den levande skärgården. Vi är helt överens om att detta måste bestå, och då måste dessa yrkesfiskare och ålfiskare också få fortsätta sitt arbete.
Förfarandet med den glasål, alltså ålyngel, som i dag forslas från Frankrike till England med flyg i containrar till Helsingborg har dömts ut av Naturvårdsverket. Ålynglens inre radar hamnar ur funktion när de forslas på detta sätt. De hittar helt enkelt inte tillbaka till Sargassohavet.
Det är mycket pengar som läggs på forslandet av dessa ålyngel, denna glasål, för att inplantera dem i Sverige. Jag menar att dessa pengar borde läggas på ålfiskarna i Sverige, inte minst på fiskarna på västkusten så att de får möjlighet att hantera denna västkustål.
En del av den kan då sättas ut och forslas med trap-and-transport som det heter, det vill säga med lastbilar, över de hinder som finns på grund av kraftverken. I Sverige finns det egentligen inte några vandringsleder upp till insjöarna. Man borde lägga pengarna på att öka den verksamheten.