Gustav Fridolin (MP):
Förändringen av förskoleklassen är en förändring för alla elever. Det är störst förändring för de elever som i dag inte går i en organiserad skola vid sex års ålder. För de 3 procenten av eleverna kommer det såklart att bli en stor förändring att man nu blir en del av förskoleklassen med den jämlika start in i skolan som det innebär. Att förskoleklass blir obligatorisk innebär också en annan status. Vi har gjort stora förändringar där förskoleklassen i dag har egna avsnitt i läroplanen.
Om vi får på plats en läsa-skriva-räkna-garanti stärker det rätten till stöd i förskoleklassen avsevärt. Arbetet med läsning, skrivning och räkning blir ännu tydligare i förskoleklassen. Det är en förändring för alla. Det jag framför allt vill peka på är att för antalet timmar kommer detta att spela en stor roll i de internationella jämförelserna men inte en jättestor roll för eleverna. Det skulle gälla lika om det var en del av grundskolan.
Här bör man akta sig för att bara använda sig av internationella jämförelser som argument i diskussionen och i stället utvärdera det svenska skolsystemet utifrån våra egna styrkor och svagheter. Jag avslutade interpellationssvaret med att fråga vad det är som gör lärare skickliga.
Det är mycket fråga om förberedelsetiden - den du har själv, den du har med kollegor, den där du delar teknik, den där du kan reflektera över undervisningen för att utvecklas, den du har tillsammans med en elev, till exempel i korridoren under ett samtal med en elev, och den du har för att bygga de relationer som gör att det är enklare att utöva ett ledarskap i klassrummet. Jag ser en risk med att bara fokusera på att utöka antalet timmar.
Den lärarbrist som man har byggt upp i Sverige under lång tid innebär att samma lärare ska undervisa mer utan att egentligen få något annat än mindre tid till att förbereda de lektionerna. Det riskerar att leda till mer stress, att fler lärare känner sig otillräckliga och att undervisningens kvalitet drabbas. Mer undervisning har effekt, men det måste vara mer undervisning på ett sådant sätt att lärare har möjlighet att skapa kvalitet i undervisningen. Det är mycket av min poäng.
Michael Svensson frågade specifikt om treterminssystemet, och jag ska erkänna att jag tycker att det är en intressant och viktig fråga. Jag tror inte att någon skulle säga att om vi hade byggt upp det svenska skolsystemet i dag skulle tiden ha förlagts så som den ligger. Det hade i varje fall inte blivit ett potatislov. Som loven ligger nu bygger på hur arbetet organiserades när Sverige huvudsakligen var ett agrart samhälle när man till stor del levde av jordbruket och behövde de tider som fanns i loven.
Så ser det inte ut för de allra flesta familjer längre. Att då titta på vilka förändringar som kan göras är helt naturligt. Vi ska kanske akta oss för att alla förändringar av det slaget, som ändå innebär stora förändringar i skolvardagen, ska komma uppifrån genom ett snabbt initiativ från oss.
Vi ska i stället se på om det finns huvudmän som har organiserat, eller vill försöka organisera, skoltiden på ett annat sätt och i så fall använda de utrymmen som lagen ger att göra lokala försök. Om vi tittar tillbaka på de mest lyckade reformerna i svensk skolhistoria kan vi se att de har gjorts precis på det sättet.
Några har gått före, och man har sett vilka brister som finns, rättat till dem utifrån nyköpta erfarenheter, snarare än att man snabbt har pressat igenom en stor förändring för alla. Det är rimligt om vi ska ändra terminsstrukturen så som den ändå har rått i Sverige sedan folkskolans tid.