KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag vill påminna om vad jag sade inledningsvis, nämligen att Försäkringskassan arbetar med rättssäker tillämpning och likformighet. Man samlar alla handläggare som arbetar med de här frågorna och följer rättsläget på nytt. Jag vill också påminna om att vi har tillsatt en ny myndighet, Inspektionen för socialförsäkringen.
Denna nya myndighets arbetsuppgift är att säkerställa likabehandling och att detta sker på ett rätt och riktigt sätt. När försäkringskassorna ute i länen blev en myndighet, vilket beslutades av riksdagen 2005, glömde man bort att en tillsyn över socialförsäkringarna skulle följa med. Man lade ju ned Riksförsäkringsverket och sade till Försäkringskassan att ha en intern kontroll.
Den har säkert skötts på ett bra och riktigt sätt, men jag tycker inte att det är tillräckligt att en myndighet har tillsyn över sig själv. Därför har vi nu inrättat en ny myndighet, Inspektionen för socialförsäkringen, som ska garantera rättssäkerheten och likabehandlingen över landet. Jag vill poängtera att arbetsgivarna har fått ett ökat ansvar. Eva-Lena Jansson nämnde de gravida som överklagade och fick rätt till sjukpenning.
Det visar ju att den lag som gäller i dag faktiskt fungerar. Den var glasklar, och därför fick också de gravida sin sjukpenning.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Det är inte jag som har myntat ordet skiss, Matilda Ernkrans. Det är precis det som ni själva skrev och kallade det på DN Debatt. Där stod det: Det som vi ovan presenterar är en skiss. Det är inte jag som har levererat ordet skiss, även om det är precis det som jag tycker att det är. Att det skulle duga att regera utifrån tror jag att det är fler än jag som skulle sätta ett stort frågetecken för. Ni är inte överens i oppositionen när det gäller de tidsbegränsade förtidspensioneringarna.
Det är väldigt många saker som ni inte är överens om. Att ni ska avskaffa tidsbegränsningen och återinföra förtidspensioneringarna, men först när människor är 58 år, tycker jag inte är en politik som är lämplig att regera med. Marie Nordén, sanningen är att 2006 när ni hade förlorat valet var det 770 000 personer som var utestängda. De fick ingen hjälp, de fick inget stöd, det var ingen som ringde till dem, och de fick ingen rehabilitering.
Ni hade motsatt er satsningarna på företagshälsovård under alla år som jag satt i riksdagen. Vi har infört rehabiliteringsgarantin på 1,6 miljarder kronor. Vi har startat företagshälsovård, och vi har förbättrat ekonomin för personer med förtidspension. Ni särskilde bostadstillägget för pensionärer och gav ålderspensionärerna mer än förtidspensionerade i bostadstillägg. Ni särskilde dessa två grupper.
Vi har nu ändrat detta så att pensionärer med förtidspension får lika mycket i bostadstillägg som ålderspensionärer. Dessutom har vi förstärkt Försäkringskassans budget. Jag menar allvar när jag säger att vi hjälper personer som är allvarligt sjuka och ger dem stöd och hjälp. Det är en trygg försäkring, och vi ger vägar tillbaka. År 2006 var 770 000 personer utestängda och kom inte tillbaka.
Dörren var igenbommad. Vi erbjuder nu många vägar tillbaka. Jag tänker fortsätta detta arbete och ge hjälp, stöd och trygghet för de personer som behöver det och som tidigare har varit utanför.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Egon Frid har frågat mig hur jag avser att gå vidare med trafikskadeförsäkringen, om jag är beredd att låta brukare av trafikförsäkringen och deras anhöriga bli representerade i Trafikskadenämnden och om vilka åtgärder jag avser att vidta för att komma till rätta med situationen för trafikskadade. De frågor som Egon Frid tar upp berör flera statsråd och departement.
Kommun- och finansmarknadsminister Mats Odell är ansvarig för frågor som rör Trafikskadenämnden. Justitieminister Beatrice Ask ansvarar för frågor om rättshjälp och trafikskadelagen, och jag själv har ansvar för den fortsatta beredningen av Trafikförsäkringsutredningens slutbetänkande. Egon Frid bör därför i särskild ordning till ansvarigt statsråd ställa de frågor han vill ha ytterligare svar på.
I januari i år överlämnade Trafikförsäkringsutredningen sitt slutbetänkande till mig, av vilket framgår att utredningen har gjort ett gediget arbete i en mycket komplicerad fråga. Utredningen har haft i uppdrag att lämna förslag till utformning av regler som möjliggör en överföring av vissa socialförsäkringsutgifter till trafikförsäkringen, närmare bestämt kostnaderna för trafikskadades sjukpenning och sjukersättning.
I utredningens uppdrag har också ingått att bland annat göra en uppskattning av de externa kostnader som är förknippade med trafikskador. Om utredningens förslag skulle genomföras skulle, bedömer utredningen, trafikförsäkringspremien stiga med 70 procent.
Med anledning av Egon Frids första fråga kan jag, såsom tidigare uttalats, meddela att regeringen har bedömt att det inte är aktuellt och inte heller rimligt att genomföra de kostnadsökningar som utredningen föreslår.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Egon Frid och jag har klarat upp att det är olika ansvarsområden, och därför ska jag inte och kommer inte heller att gå in på bland annat nämndernas sammansättning. Det har dessutom Anti Avsan gjort på ett klart och tydligt sätt. Det finns dock möjlighet att fortsätta dessa debatter med berörda statsråd i interpellationer eller skriftliga frågor.
Bakgrunden till att vi över huvud taget tillsatte en utredning av detta slag var att vi ville se hur man skulle kunna förebygga skador i trafiken, reducera antalet skador och förstärka bland annat rehabilitering. Det handlar om att trafikvett ska löna sig och att ett riskbeteende ska kosta.
Det var bland annat av dessa anledningar som vi tillsatte utredningen. Fortsatt är detta viktiga frågor att arbeta med, och jag vet att man också gör det mycket intensivt när det gäller trafiksäkerhet och forskningsfrågor. Det är alltså ingenting som inte görs på grund av att vi nu inte går vidare med utredningen. Konsekvensen och kostnadshöjningen som detta skulle medföra är regeringen dock inte beredd att lägga på trafikanterna i dag.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
När det handlar om trafikskadades situation handlar det väldigt mycket om att det i första hand är personen som ska få hjälp att komma på benen, känna sig frisk och kunna komma tillbaka till sitt arbete. Man har ont och behöver kanske en operation, man behöver rehabilitering, och detta behöver ske snabbt och rätt.
Det är inte säkert att Trafikskadeutredningen och dess förslag vore den största hjälpen; det viktigaste är att se till att det finns resurser ute i sjukvården. Därför har denna regering också satsat mycket pengar på sjukvården - kömiljarden, rehabiliteringsgarantin och så vidare.
I takt med att personal ute i Sveriges kommuner och landsting blir friskare och inte är sjukskrivna lika mycket ser vi också att landstingen och kommunerna fått betydligt lägre premier. De får resurser över att också kunna satsa på de nära frågorna runt att på olika sätt hjälpa människor till våra trygghetssystem, inte minst.
För att hjälpa trafikskadade är det som sagt inte alltid Trafikskadeutredningens förslag som är det mest avgörande, utan det är många gånger så att man får vård och behandling och inte är fast i långa köer. Man ska få arbetslivsinriktad rehabilitering samt hjälp och stöd att förhoppningsvis komma tillbaka till sitt vanliga arbete.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
När det gäller våra siffror är det ingen skönmålning, utan de är hämtade ur budgetpropositionen för 2010, så det går bra att läsa där. Jag vänder mig kraftfullt mot Egon Frids misstänkliggörande av läkarna. De har en moralisk och etisk riktlinje som de arbetar efter. De är inte alls på något sätt köpta eller har lojaliteter mot myndigheter eller försäkringsbolag. De har sin lojalitet mot patienter, mot dem som är sjukskrivna.
Allting annat vänder jag mig bestämt emot. Det som Egon Frid framför nu borde ni diskutera med era partner i oppositionen, nämligen Miljöpartiet. Jag läser i Mitt i Trafiken nr 1 2002. Där säger Karin Svensson Smith: Att lyfta ut trafikförsäkringen ur socialförsäkringen är rätt och kommer att leda till större trafiksäkerhet.
Det säger Miljöpartiet i denna fråga och menar att man ska skicka sjukvårdsräkningen till fordonsägare i stället för till allmänheten. Det är rimligt att bilismen bär sina egna kostnader, vilket de inte gör i dag. Ska ni inom oppositionen bli eniga i denna fråga är det lämpligt att ta en diskussion med Miljöpartiet.
Det vore väldigt bra att fortsätta den diskussionen så att oppositionen blir enig i denna fråga, för ni verkar vara oeniga om vem som ska bära kostnaderna.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm har ställt frågor till mig om JO-anmälningar mot Försäkringskassan och har frågat mig vilka åtgärder jag vidtar för att stoppa utvecklingen här och nu och hur jag kan garantera att dessa felaktigheter inte upprepas. Ett väl fungerande trygghetssystem bygger på att de som är berättigade till en ersättning får sin utbetalning inom rimlig tid.
Regeringen har därför gett Försäkringskassan i uppdrag att ta fram ett serviceåtagande för vissa socialförsäkringsförmåner. I dessa serviceåtaganden ska Försäkringskassan tydligt ange vilka handläggningstider den försäkrade kan förvänta sig. Det ökade antalet JO-anmälningar är bekymmersamt.
Även om antalet är få i jämförelse med de miljontals beslut som Försäkringskassan fattar årligen är anmälningarna givetvis ett problem som vi inte ska bortse från. Många av det senaste årets anmälningar gäller fortsatta problem med långa handläggningstider och svårigheter för kunder att komma i kontakt med Försäkringskassans personal.
Även myndighetens omprövningsverksamhet har varit behäftad med problem med långa handläggningstider, vilket JO också har uppmärksammat. Nämnda problem är väl kända för Försäkringskassan som under det gångna året har vidtagit flera åtgärder för att komma till rätta med problemen. Ambitiösa mål för service och bemötande har lett till förbättringar vad gäller tillgängligheten för kunderna.
Jag kan konstatera att väntetiderna i kundcenter har blivit betydligt kortare under 2009. Den som har rätt till ersättning från Försäkringskassan ska givetvis kunna känna sig trygg med att få sina pengar i tid. Jag har försäkrat mig om att Försäkringskassan arbetar för att upprätthålla rimliga handläggningstider.
För sjukpenning är till exempel myndighetens mål att det ska ta högst 30 dagar att handlägga ett ärende från det att alla uppgifter har kommit in till Försäkringskassan. Detta lyckades myndigheten med i 88 procent av alla fall under 2009. Även om det är en bit kvar har en klar förbättring skett vad gäller handläggningstiderna.
År 2005 fick 71 procent sin sjukpenning utbetald inom 30 dagar. Det krävs dock ytterligare insatser för att myndigheten ska nå sina mål avseende handläggningstider.
Regeringen har från och med 2010 permanent tillfört Försäkringskassan 600 miljoner kronor så att myndigheten får goda förutsättningar att leva upp till kraven på god service till medborgarna samt till en rättssäker och effektiv verksamhet som håller hög kvalitet.
Jag kommer självklart också i fortsättningen att följa hur Försäkringskassan säkerställer att den försäkrade får rätt ersättning i tid. Mot bakgrund av det som nu har redovisats anser jag att det för tillfället inte finns skäl för mig att vidta ytterligare åtgärder.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag tänker också uppehålla mig vid överklaganden, ändrade beslut och JO-anmälningar. Det finns mycket annat att diskutera på området som vi säkert kan återkomma till. Jag ska läsa upp några siffror, även om de kanske är svåra att ta till sig.
Jag ska göra det så sakta jag kan, så att vi ändå ser vad som faktiskt händer när det gäller överklaganden och JO-anmälningar. Försäkringskassan fattar i dag 7,2 miljoner beslut. Det är färre nu än det har varit tidigare. Det har varit många miljoner fler beslut tidigare år.
2 promille av de totala besluten ändras av Försäkringskassan själv vid överklagande.
Av anmälningarna till länsrätten 2009 ändrades 0,3 promille av det totala antalet beslut.
Till JO anmäldes 2009 ett av 9 000 beslut från Försäkringskassan, och kritik mot Försäkringskassan kom i ett fall på 100 000. Detta är naturligtvis ändå inte bra. Jag säger det inte som en ursäkt eller för att vi ska bortse från dessa fall, även om det handlar om 0,3 promille.
Självklart finns det bakom varje anmälan till JO eller länsrätten en människa som känner att han inte har blivit tillräckligt väl omhändertagen, inte tillräckligt väl bemött, inte fått sin ersättning i tid eller som på annat sätt vill framföra sitt klagomål. Inte på något sätt bortser jag från de anmälningar som är gjorda.
Min kraft kommer självklart att åtgå till att försöka minska överklagandena och anmälningarna än mer, men jag vill ändå ställa dem i proportion till det totala antalet ärenden. När Veronica Palm talar om den "lavinartade" ökningen av överklaganden kan jag säga att i antalet överklaganden till länsrätten mellan 2007 och 2009 är skillnaden 143.
Jag vill också påminna om Försäkringskassans totala antal beslut: 7,2 miljoner. Det finns överklagandemöjligheter. Vi ska vara glada och stolta över att vi har den möjligheten i vårt land och att den också används av människor som känner sig förfördelade eller orättvist behandlade. Vi har den inom Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Vi ser också en tendens att människor i dag använder denna möjlighet på ett helt annat sätt än tidigare.
Man är inte rädd för överheten. Man kämpar för sin sak och sin rättvisa på ett helt annat sätt än man har gjort tidigare. Denna tendens ser vi i hela Sverige. Vi ska självklart fortsätta arbeta för att antalet överklaganden ska bli så litet som möjligt. När det gäller handläggningstider vet jag inte om Veronica Palm och Kurt Kvarnström har läst Försäkringskassans årsredovisning.
Där står på s. 12: "Ett mycket glädjande resultat ur ett kundperspektiv är att handläggningstiderna har utvecklats positivt". Orsaker till de tidigare svaga resultaten "kan vara att det har tagit tid för de nyrekryterade medarbetarna att nå tillräcklig kapacitet".
Min ambition är att fortsatt se till att antalet överklaganden och JO-anmälningar ska bli så litet som möjligt, men vi ska också vara ärliga och sätta detta i proportion till de 7,2 miljoner beslut som Försäkringskassans personal fattar.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm är upprörd över att Försäkringskassan och dess handläggare ibland kommer med felaktiga beslut till människor. Det är beslut som överklagas till JO som riktar kritik mot Försäkringskassan. Människor som känner sig förfördelade av de beslut som medarbetare på Försäkringskassan har fattat överklagar till länsrätten och får rätt.
Ett sådant exempel var de gravida kvinnor som överklagade till länsrätten för att de inte fick rätt till sjukpenning av Försäkringskassans handläggare. Det visade sig att de gravida kvinnorna fick rätt till sjukpenning eftersom lagen var så utformad att de hade rätt till ersättning. Det är många gånger svårt för Försäkringskassans handläggare att alltid göra en rätt och riktig bedömning.
Därför ska de ha det stöd och den utbildning och information som krävs för att på så sätt kunna minska behovet av att överklaga. Veronica Palm talar om rättssäkerheten. Vi håller med. Men varför tog ni då bort Riksförsäkringsverket och en oberoende tillsyn av sjukförsäkringen? Jag vet att Veronica Palm inte kan svara nu, så jag återkommer till den debatten så småningom.
Nu har vi Inspektionen för socialförsäkringen, men ni vill i stället införa regionala medborgarråd. Återigen är det något politikerstyrt. Vi såg vad som hände med socialförsäkringsnämnderna och de övriga politiska organisationerna. Många politiker gjorde ett bra arbete, men många politiker i nämnder som skulle bestämma över andra människors liv och framtid gjorde inte vad de skulle.
Med en ny myndighet som är rättssäker får man lika beslut över hela landet. Samtidigt har vi Inspektionen för socialförsäkringen som måste garantera att människor behandlas lika. Titta på den enskilda individen och fortsätt inte fokusera på de politiska organisationerna!
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Men bröllopet är den 19 juni, så då går det väl bra den 22 juni. Det är viktigt att fortsätta arbetet. Jag tror att hälso- och sjukvården har väldigt mycket att vinna på att ta till vara de bästa resurserna som finns inom områdena. Vi debatterar i dag Öresundsregionen, men vi måste också blicka lite längre. Vi kan titta på Polen och Baltikum också inom det nordiska arbetet.
Vi har en Östersjöstrategi som tack vare Sverige, Nordiska ministerrådet och EU har kommit att bli den strategi vi hoppats på. Det har också betydelse för Öresundsregionen hur Östersjöstrategin kommer att utvecklas och bli en region. Det är inte säkert att den region vi talar om i dag stannar vid den regionen, utan den kan utvecklas. Utbildning är också väldigt viktigt.
Sverige har satsat mycket pengar på Entreprenörsakademin, och jag såg att det i dag är 373 danska studenter och 1 863 svenska. Det är ett väldigt bra sätt att ha en gemensam utbildning, jobba med entreprenörskap, jobba i den här expansiva regionen och starta vidare arbete.
När det gäller EU har det antagits en konvention om att mina trygghetssystem ska följa mig var jag än befinner mig och arbetar in rättigheterna till dem i Europa. Detta kommer också att spela en väldigt viktig roll för min information om vilka rättigheter jag har inom de olika trygghetssystemen, pensioner och så vidare.
Detta ska också överföras digitalt och kommer att följa med mig och ge mig en säkerhet när det gäller information om vad jag har haft rätt att arbeta in. Det är mycket som har hänt, mycket är på gång och mycket återstår. Jag tänker fortsätta att arbeta med full kraft på detta, och jag välkomnar Hillevi Larsson att vara med i den debatten.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Kalle Larsson har frågat mig om jag är beredd att ompröva pensionssystemet. Vi har ett väl fungerande pensionssystem som är finansiellt stabilt och som till skillnad mot ATP-systemet kan hantera såväl kända som okända framtida påfrestningar. Vi är stolta över att ha ett pensionssystem som är inte bara finansiellt stabilt utan också politiskt stabilt.
Det har vi genom pensionsöverenskommelsen där de fyra regeringspartierna och Socialdemokraterna gemensamt tagit ansvar för ett långsiktigt hållbart pensionssystem. Ett pensionssystems förmåga att betala ut pension styrs alltid av vad vi producerar i samhället, det vill säga hur ekonomin går.
Därför är det konstruerat så att när det går bra för Sverige stiger pensionerna och när det går dåligt begränsas eller minskas uppräkningen. Underskott hanteras direkt för att förhindra att en pensionsskuld vältras över på framtida generationer. Det är att ta ansvar i dag och att ta ansvar för att våra barn också har ett fungerande pensionssystem.
Kalle Larsson vill ha tillbaka ATP-systemet. Det tror jag inte att våra barn skulle vara lika glada för. Den finansiella krisen gjorde 2008 till ett exceptionellt dåligt år, och AP-fonderna tappade nästan 200 miljarder kronor i värde.
Detta tillsammans med negativ inflation och kraftigt minskad tillväxt ledde till underskott i pensionssystemet, och balanseringen tillämpas därför för första gången i år, 2010.
Allianspartierna och Socialdemokraterna ansåg att det var orimligt att ett börsfall för ett enskilt år skulle få en så stor påverkan på pensionerna och tog därför initiativ till en förändring av balanstalsberäkningen. De nya reglerna syftar till ett mer utjämnat förlopp där effekten av detta enskilda år sprids över tre år.
Men detta ändrar inte på något vis pensionssystemets grundläggande konstruktion eller dess finansiella stabilitet. Finns det ett underskott ska det hanteras.
Det som nu hänt visar, tvärtemot vad Kalle Larsson antyder, att pensionssystemet håller både finansiellt och politiskt - trots påfrestningen från den kraftigaste internationella ekonomiska krisen sedan 1930-talet.
Pensionsgruppens uppgift utifrån pensionsöverenskommelsen är att vårda systemet, och det innebär att anpassa det efter förändringar som sker i omvärlden. Den genomförda ändringen har inte gjort att systemet fungerar annorlunda, utan det är endast en justering för att få en rimligare utveckling av pensionerna.
Kalle Larssons påståenden är därför felaktiga. Det är också intressant att Kalle Larsson ifrågasätter ett pensionssystem som är både politiskt och finansiellt stabilt. Själva förordar Vänsterpartiet ju en återgång till ATP-systemet. Hur hållbart var det? Jag vill avsluta med att ge Kalle Larsson ett tydligt svar.
Nej, alliansregeringen kommer inte att bryta den pensionsöverenskommelse vi har med Socialdemokraterna.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Under hela sitt yrkesverksamma liv betalar man till sin pension. Arbetet ligger till grund för pensionen i det nya pensionssystemet. Vänsterpartiet vill riva upp detta pensionssystem eller reformera ett ATP-system, som man skriver på sin hemsida i dag. Det är dåligt.
Vänsterpartiet vill också göra det mindre lönsamt att arbeta genom att chockhöja skatterna för vanliga löntagare - en sköterska har i dag minst tusen kronor mer i månaden. Det är inte heller bra. Men kombinationen av en jobbfientlig politik och att man upphäver pensionsöverenskommelsen är förödande.
Den är förödande för kommande pensionärer och för dagens pensionärer. Ni vill höja skatterna med 50 miljarder kronor redan nästa år. De som vi egentligen gärna vill tala om och dem som vi värnar i första hand är pensionärer med bara garantipension. De har de lägsta pensionerna. Det är de som har det mest knapert.
Det är många gånger kvinnor. Det är kvinnor som är äldre, i 80-årsåldern. De har nu fått en skattesänkning på 2 500 kronor per år. Alliansregeringen har sänkt skatten både en och två gånger och kommer att göra det tydligt även i vårpropositionen. Det handlar om över 10 miljarder kronor.
Det är sänkt skatt som kommer pensionärerna till del och i första hand dem som har de allra lägsta pensionerna. Vänsterpartiet har aldrig någonsin gått till val på att sänka skatten, inte ens för de pensionärer som har de absolut lägsta inkomsterna.
Med tillväxt, låg inflation och skattesänkningar handlar det för en garantipensionär om över 8 000 kronor mer per år under åren 2006-2010. De siffrorna var man inte i närheten av under den tid som Kalle Larsson och Vänsterpartiet stödde en socialdemokratisk regering. Pensionerna utvecklas betydande.
Det tänker alliansregeringen fortsätta med. Vi tänker se till att inflationen hålls i balans och att tillväxten i landet ökar så att vi kan fortsätta att sänka skatten för landets pensionärer. Om man drastiskt höjer skatten för dem som arbetar så att det inte blir lönsamt att arbeta, så att vi inte får i gång tillväxten, så att inte arbetslinjen i det här landet fungerar får inte landets pensionärer någon mer pension.
Då kommer vi heller inte att få in skatteintäkter till välfärden till sådana andra delar som pensionärerna är intresserade av. Det handlar om äldreomsorg, bra skolor till barnen, bra dagis till barnbarnen, hemtjänst och mycket annat. Arbete, inkomster och skatter är viktigt. Man kommer att chockhöja skatterna, lägga locket på och se till att folk inte har några ekonomiska incitament att arbeta.
Det blir effekten av Vänstern i en eventuell ny regering. Det kommer pensionärerna att få ta del av och uppleva mycket drastiskt.