KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrick Federley (C):
Jag ska inte gå i polemik med Bodil Ceballos eftersom jag är av samma uppfattning. Men jag kan göra en anknytning som kanske kan förklara lite av problematiken. Bodil var i sin första replik inne på möjligheten att kunna agera mer själv. Den är helt klart lite större om man är en större och starkare kraft i Europa. Så är det helt enkelt. Man får ständigt göra avvägningar. Är det så att vi ska försöka agera själva här?
Risken är då att vi från de andras sida har fulat ut oss på en rad andra områden. Det är ganska många gånger, särskilt om man som jag sitter i EU-nämnden, som man skulle vilja skrika lite högre och kasta papperen bakom sig. Å andra sidan är risken om man börjar bli för aktivistisk att de andra slutar lyssna till en.
I dag befinner vi oss i ett läge där vi har Europas öra tack vare flera år av att ha ägnat oss åt att vara en del av Europas kärna. Den balansen får man alltid gå. Men det måste definitivt finnas ett bortre stopp där vi säger: Sverige kan inte acceptera mer, och här säger vi absolut nej. Vi ska försöka tillhöra Europas kärna av den enkla anledningen att om vi får de stora jättarna att lyssna till oss och känna respekt för oss är det bättre än att de stänger oss ute.
Då har vi skapat ett problem som gör att vi aldrig får igenom vår politik. Men i övrigt är det ett stort grönt ljus till Bodil Ceballos i replikerna.
Fredrick Federley (C):
Tack för frågorna, Carina Hägg! Jag avser inte på något sätt att skriva om historien, och det avser inte heller Centerpartiet att göra. Därför kan vi också påminna om de två dagarna innan fredagen när upproret började i Kairo. Jag kan inte minnas att Carina Hägg eller Socialdemokraterna krävde att man inte skulle ha relationer med Egyptens ledning över huvud taget. Jag minns socialdemokratiska utrikesministrar från Sten Andersson och framåt.
Jag kan inte minnas någon som har krävt att man inte ska träffa länders företrädare när de är diktaturer. Men jag välkomnar den nya socialdemokratiska linjen som säger att man inte ska umgås i varma rum med diktaturer. Jag kan bara välkomna den nya politiska linjen. Centerpartiet delar den uppfattningen. Det kommer i FN-sammanhang och i en rad andra sammanhang att vara så att vi tvingas att sitta vid samma bord med människor vi föraktar. Men det är också så att vi måste kunna föra en dialog där.
Jag tror inte heller att folken som är förtryckta är betjänta av en total isolering. Här får man ständigt gå en balansgång där det säkerligen historiskt har blivit och framöver kommer att bli en del fel. Men man måste vara medveten om att det inte är någonting nytt att man har träffat företrädare för länder som på ren svenska har varit diktaturer. Det måste vi komma ihåg. Det vore en historieförfalskning om man menade någonting annat.
När det kommer till export av produkter är det betydligt mer komplicerat än vad jag tror Carina Hägg vill göra gällande. Jag skulle därför vilja fråga: Menar Socialdemokraterna och Carina Hägg att Ericsson ska beläggas med exportförbud? Menar man i så fall att det ska gälla i hela världen eller bara från produktionsanläggningar i Sverige? Frågan är inte på något sätt löjlig eller irrelevant. Den visar på problematiken och att risken är att företagen flyttar ut.
Jag anser att Ericsson har ett stort moraliskt ansvar i detta sammanhang. Däremot kan jag tycka att det inte är upp till regeringen att reglera det enskilda företaget Ericsson.
Fredrick Federley (C):
Jag tycker att Carina Hägg är inne på någonting när hon i sin andra replik talar om att vi ibland kanske bör tänka på hur vi agerar med viss utrustning. Samtidigt är frågan otroligt delad. Jag tror inte att det är sociala medier som har lett revolutionen i Nordafrika, utan det är folks vrede över det förtryck som man har varit utsatt för.
Däremot har de kunnat vara ett verktyg för att förstärka och sprida kunskap och information om det som faktiskt sker. Samma teknik som kan möjliggöra saker kan också användas till att vara förtryckande, spåra enskilda individer och så vidare. Det vet vi i allra högsta grad efter debatter som vi har haft i denna kammare som har handlat om personlig integritet och möjligheterna för enskilda att kunna skydda sig. Men jag tror att det finns all anledning här att fundera på hur man agerar i vissa situationer.
Samtidigt är vi världsledande på detta, och vi kan inte heller ducka för att många kommer att vilja ha vår teknik. Det handlar om miljarder till den svenska kassan varje år. Det handlar om ett antal tusen jobb i branscher som lever på att vi är världsledande inom just denna teknik. Men här får vi hitta en balans som är rimlig i allra högsta grad.
Carina Hägg menade att den svenska regeringen medvetet har verkat för att tillgängliggöra teknik för regimer som har skadat sina medborgare. Där vill jag nog backa bandet lite grann och säga att den svenska regeringen inte, och definitivt inte handelsminister Ewa Björling, åker runt i världen för att medvetet sälja utrustning som leder till att man förtrycker enskilda människor.
Däremot kan det säkerligen finnas tydliga exempel där teknik som har sålts i svenskt namn har möjliggjort förtryck. Detta finns det en anledning att ta en diskussion om. Att däremot påstå att vår handelsminister medvetet skulle tillgängliggöra denna teknik för förtryckarregimer vill jag definitivt ta avstånd från.
Ulla Andersson (V):
Jag kan konstatera att statsrådet undviker att svara på en del av mina frågor och liksom försöker vilseleda dem som är åhörare i den här debatten till att tro att jag på något sätt skulle vilja använda AP-fonderna till något som jag inte har åsyftat. Det är ju så, om du läser i er egen budgetproposition från i höstas, att man kan se att statens nettoskuld, det är alltså de nettotillgångar staten har, det är lite konstiga ekonomiska uttryck, 2006 var 430 miljarder.
Den beräknas bli ungefär 500 miljarder i år. Vi är det tredje rikaste landet i världen, och man kan konstatera att hade vi behållit skogen i det allmännas ägo hade vi haft samma tillgångar som Norge har med sin olja i det allmännas ägo i dag. Det finns ett synsätt som vi absolut inte delar, statsrådet och jag. Men statsrådet säger att han lyssnar på sina väljare. Då kan vi se att Göteborgs-Posten har gjort en stor undersökning.
I den konstateras att det inte finns någon majoritet för det här förslaget över huvud taget. 44 procent säger absolut nej. 33 procent kan tänka sig att det är en bra affär. 24 procent har inte bestämt sig enligt den här undersökningen. Så ni har ju ingen majoritet bakom er för förslaget. Det tycker jag är intressant i sig. Du säger att naturliga monopol ska ägas av samhället gemensamt. Ändå anser du att det kopparnät som vi har gemensamt i dag ska säljas ut.
Det är till att prata med lite kluven tunga här! Det finns egentligen ganska mycket att säga kring de här utförsäljningarna, men jag förstår ju att statsrådet inte tänker lyssna på några goda råd eller ta till sig av något i den här debatten.
Till detta använder alltså statsrådet våra egna skattemedel; till att sälja ut vår gemensamma egendom.
Ulla Andersson (V):
Regeringen gör bedömningen att man behöver fler anställda i privat sektor. Jag vet inte om statsrådet inte känner till att man fortfarande inte har återställt antalet anställda i offentlig sektor sedan 90-talets början.
Vi har faktiskt färre anställda i dag än vi hade då. Regeringen ska vara en lyssnande regering. Man kan ta del av opinionsundersökningar där människor över alla klassgränser uttalar att välfärden, vård, skola och omsorg, är det väsentliga i samhället och något man gärna betalar skatt för och anser att kvaliteten och tryggheten inom de områdena behöver höjas.
I regeringens ekonomiska politik ingår att försämra socialförsäkringssystemen under en högkonjunktur. Man har också en mycket uttalad politisk ambition att just den offentliga sektorns andel av ekonomin ska minska kraftigt. Den offentliga sektorns intäkter ska minska med 6 procent under de närmaste åren i förhållande till bnp. Regeringens ambition är alltså att välfärdsåtagandet ska minska.
Det är en tydligt uttalad målbild. Statsrådet säger att plusjobben inte är en bra konstruktion. Det kan man alltid diskutera. Det var ett försök att ge människor som stod långt från arbetsmarknaden resurser och verktyg att flytta sig närmare. Detta har inte utvärderats. Därför är det lite konstigt att statsrådet kan uttala sig med sådan säkerhet i frågan. Vi har de facto ett problem.
Över 1 000 äldre med plusjobb trodde sig ha en trygghet. De trodde sig, som man säger, vara behövda ända fram till pensionen. Deras situation har nu förändrats totalt. Det är ett grundläggande problem, som jag tycker att statsrådet borde ta ansvar för. Jag tror inte att regeringen tänker göra så mycket mer för just den gruppen än vad de hittills har aviserat.
Vi får se om statsrådet kommer fram till något tydligare svar i slutet av debatten eller om han hittar någon ny tuva att hoppa till.
Ulla Andersson (V):
Tack, Bosse Ringholm, för en väldigt välformulerad interpellation om konsekvensanalyser med anledning av utförsäljningarna. I dag har Vänsterpartiet begärt att finansutskottet ska ta initiativ till en revisionsliknande utredning. Sedan Riksrevisionen infördes har man sett till att utskotten kan ta sådana initiativ.
Detta gör vi därför att vi anser att finansutskottet har ett särskilt intresse av att följa det som sker i detta ärende eftersom det har en stark påverkan på budgeten, det undandrar framtida intäkter, och det påverkar också självklart framtida utgifter. Därför tycker jag att det har varit intressant att följa denna debatt där Maud Olofsson säger att hon inte tänker redovisa några konsekvensanalyser av sina förslag. Det hade man förväntat sig när propositionen kom.
Men vad kan man titta på i en revisionsliknande utredning från finansutskottet? Bland annat kan man titta på vilka konsekvenser som detta får utifrån ett medborgarperspektiv. I vilken del kan medborgarna ta del av denna process? Vilka konsekvensanalyser skulle de ha behövt ta del av för att man skulle kunna ta ställning till själva utförsäljningen här i riksdagen?
Hur har upphandlingen gått till när det gäller de företag som ska genomföra försäljningarna? Vi har ju alldeles nyligen kunnat ta del av att en chef har hoppat av på grund av att man anser att man har bristande resurser för att genomföra detta. Hur påverkas marknaden? Det är också viktigt att veta. Vi fick i dag höra i finansutskottet att EU-kommissionen tänker ta fram en rapport eftersom bankmarknaden inte fungerar. Det är ett oligopol.
Och regeringen funderar på att sälja ut en helägd bank och en delägd bank. Det får självklart konsekvenser både för förutsättningarna för marknaden och för kunderna. Det finns annat att ta del av i fråga om forskning och utveckling för finansutskottet och självklart i fråga om ett arbetsmiljöperspektiv. Man ska ju enligt arbetsmiljölagen också göra konsekvensutredningar av sådana här beslut.
Det ska därför bli intressant att se om Maud Olofsson kommer att utveckla sitt svar till Bosse Ringholm och klargöra en del som återstår trots att vi har debatterat denna fråga flera gånger i kammaren hittills. Jag tycker inte att vare sig Mats Odell tidigare eller Maud Olofsson i dag har kunnat svara på de frågor som finns från medborgarnas representanter i denna kammare.
Jag tycker också att det är viktigt att titta på hur utförsäljningen går till eftersom det är väldigt sällan som vi har sålt ut så stora delar av medborgarnas gemensamma egendom som vi gör i detta fall. Jag kommer ihåg när vi hade en borgerlig regering förra gången. Då sålde man bland annat ut Assi Domän. De som köpte Assi Domän då fick tillbaka det som de gav för bolaget på tre år.
Nu har man från regeringens sida inte begärt undantag från bästa möjliga pris. Man kan däremot ifrågasätta hur marknaderna kommer att påverkas, till exempel bankmarknaden. Det gäller även när man säljer ut Telias kopparnät.
Ulla Andersson (V):
Jag reagerade på något som statsrådet sade. Hon sade att ägande i sig har ett ideologiskt värde för dem på vänsterkanten. Jag tycker att det är ett märkligt påstående. Det verkar vara ett större ideologiskt värde för dem på högerkanten som hela tiden säger sig stå för en ideologi där demokratin inte ska omfatta ekonomin. Självklart är ägande i sig en ideologisk fråga eftersom ägande medför makt.
Visst handlar ägandefrågor om ideologi, men vi har helt olika ingångslägen. Från vänsterkanten anser vi att även medborgarna ska ha makt över väsentliga delar av ekonomin. Det försöker man i dag utestänga medborgarna från, bland annat genom det förslag som alliansen har lagt fram. Med det här förslaget privatiserar man vinsterna men socialiserar förlusterna.
Vi beräknar att staten förlorar ungefär 10 miljarder per år i intäkter genom det förslag som ni har lagt fram. Intäkterna från bolagen är mycket större än vad ni avser att betala av på statsskuldens räntor. Ni säger att marknaden sköter det här bättre. Om man tittar tillbaka i historien kan man se att staten många gånger har gått in och räddat marknaden. Inte är det staten som har gått i konkurs gång på gång eller ständigt gjort dåliga affärer.
Det är snarare tvärtom så att staten har räddat oerhört många marknader. Det har man till exempel gjort nu med SBAB när man har pressat räntekostnaderna för bolånekunderna. Vi kunde alldeles nyss höra att det är ett oligopol på bankmarknaden. Det är väl inte ett bra sätt att sköta marknaden. En sak som vi inte har diskuterat är att en huvuddel av Vasakronans kunder i dag är statliga myndigheter.
40 procent av kunderna är statliga myndigheter. Erfarenheter av när man säljer ut offentliga lokaler där man själv är hyresgäst är att hyrorna stiger - i min kommun med 11,8 procent första året. Det kan sägas vara en mycket dålig affär. Konsekvensanalyser efterlyses fortfarande.
Ulla Andersson (V):
Cristina Husmark Pehrsson och jag är överens om att vi vill ha en bra myndighet, att vi ska vara rädda om personalen och att det ska vara en bra verksamhet. Det tror jag inte att det finns någon tvist om. Tvisten handlar om hur det ser ut i dag och om den oro som många - precis som hon beskriver - känner. Självklart skapar också en omorganisation i sig stor oro. Vi kan utifrån olika forskningsrapporter se att just omorganisationer är det som framför allt leder till höga sjukskrivningstal.
Jag anser inte heller att statsrådet ska gå in i MBL- eller tvisteförhandlingar, men jag anser att statsrådet - precis som statsrådet gjorde - tydligt ska uttrycka att avtal och lagar ska följas. Jag undrar vad man tänker vidta för åtgärder när så inte sker, så att detta inte upprepas i framtiden. Staten ska vara ett föredöme som arbetsgivare, och det hoppas jag att vi ska vara överens om så att det också tillämpas i de ansvariga myndigheterna.
Statsrådet har fortfarande inte svarat på om hon avser att avsätta extra pengar för att kunna bidra till en omställning för personalen och om hon anser att just omorganisationen skulle kunna vara ett sätt att bidra till en positiv omställning där man möjliggör för människor att följa med och utvecklas inom sitt arbete.
Sedan finns också det som har diskuterats tidigare, att man som medborgare ska klaga hos tjänstemannen och vi ska klaga hos Försäkringskassans styrelse, och den anställde upplever att det finns en munkavle i den organisation som faktiskt ska företräda oss - staten - men också garantera rättssäker prövning gentemot brukarna.
Det undergräver förtroendet för myndigheten bland brukarna och därmed också förtroendet för det politiska styret. Det tycker jag i sig är mycket allvarligt. Jag hoppas att statsrådet kommer att följa upp detta och på olika sätt som ligger inom hennes befogenheter se över Försäkringskassan och det som sker där.
Ulla Andersson (V):
Maud säger att hon vill ha företag som ger bra avkastning. Det vill vi nog alla. Men det ska också vara en avkastning där man tar ett både socialt och miljömässigt ansvar, vilket jag hoppas att vi kan vara överens om. Du tycker att företagen ska skötas på ett ansvarsfullt sätt, och sedan säger du att man behöver se över regelverket. Jag vet inte om jag ska tolka det som att regelverket är för detaljerat eller om det ska ses över av någon annan anledning.
Det har jag fortfarande inte lyckats få svar på. Jag har tolkat det så att i regelverket ska det enligt din uppfattning inte ingå någon reglering av bonussystem. Om man inför bonussystem i statliga företag blir det fråga om förtroende. Medborgarna som äger dessa företag ifrågasätter starkt sådana system medan du tycker att det ändå är okej att vi - ägarnas förlängda arm - inte ska ta vårt ansvar.
Bonussystem är också - förutom att bonussystem blomstrar upp var som helst, de är starkare än maskrosor går det att utläsa i alla tidningar - en demokratifråga. Vi kunde nyligen läsa i en av morgontidningarna de otaliga konstruktioner som finns av dessa bonussystem och hur svårt det är för aktieägarna och ägarna att utläsa vad som faktiskt ingår i dessa bonussystem. Ändå tycker tydligen du att det är ett sätt vi ska jobba vidare med.
Sedan undrar jag: Är ni i alliansen eniga om det här? Kristdemokraterna har ju vid ett antal tillfällen varit ute och sagt att alla bonussystem ska avskaffas och att man vill ha lönetak även i offentlig sektor. Till sist är det detta med att den största moroten är nya jobb. Jag möter människor som har varit arbetslösa till och från i tolv år. På vilket sätt får de lättare ett jobb genom sänkta ersättningsnivåer?
På vilket sätt hör det ihop med morötter till vd:ar? Varför presterar vd:ar så mycket bättre och ska ha höga ersättningsnivåer, medan arbetslösa tydligen inte alls kan prestera någonting om de har ersättningsnivåer på 80 %?
Ulla Andersson (V):
Skillnaden, Sven Otto Littorin, mellan oss två är kanske att jag nyligen kommer från en kommun och har därför många kommunalpolitiska kontakter och även kontakter med tjänstemän. Därmed har jag också ganska väl underbyggda siffror med mig.
Jag har, för att försöka förstå svaret, tagit kontakt med Sveriges Kommuner och Landsting, Socialstyrelsen och Stockholms kommun och frågat dem hur många det är som är medlemmar i en arbetslöshetskassa och även får ekonomiskt bistånd. Enligt dem finns ingen statistik på det. Ändå påstår du, Sven Otto Littorin, att det bara är ett fåtal. Är din politik i övrigt lika väl underbyggd, undrar jag.
Hur kan du lägga fram ett svar som det över huvud taget inte finns en möjlighet att få fram statistik på i Sverige? Jag undrar hur du egentligen agerar politiskt. Sedan säger du att det är mycket få som kommer att behöva försörjningsstöd och att det är fråga om väldigt låga belopp.
Jag sade nyss att en kvinna med två barn kommer att få 8 800 kr, och om hon enligt era nya regelsystem tvingas ta ett jobb kommer hon att ha en inkomst på 6 000 kr. Då ska vi komma ihåg att dessa 8 800 är utom hyra, hemförsäkring och el.
Vi har i dag 150 000 kvinnor, eller till och med 170 000, som är ofrivilligt deltidsarbetslösa, och vi vet att just visstidsanställningarna ökar kraftigt på arbetsmarknaden, vilket främst drabbar kvinnor. 20 % av de anställda i privat sektor har visstidsanställning. Självklart får detta konsekvenser för ekonomin, men framför allt får det konsekvenser för dessa människor.
Sedan säger du att studerandevillkoret är ett sätt att göra arbetslöshetsförsäkringen till det som den ska vara, en omställningsförsäkring. Det du säger är alltså: Gå och studera, och om du sedan inte får ett jobb direkt får du faktiskt gå och söka ekonomiskt bistånd. Vad är det för signalsystem? Tycker du att det är värdigt ett välfärdssamhälle att så tydligt signalera att studier inte är viktigare än så?
Jag måste säga att jag är mycket bekymrad över regeringens politik, och jag tror att den här debatten kommer att fortsätta. Dessutom tror jag att kommunerna själva har det bästa underlaget i den här politiska frågan. Jag hoppas att arbetsmarknadsministern, eller om det är kommunministern eller finansmarknadsministern, kan ta kontakt med kommunerna för att få fram lite bättre siffror och se vad det hela handlar om.
Moderaterna är ju ett parti som hela tiden drivit frågan att kommunerna ska få ersättning för det som de åläggs att göra. Helt plötsligt avviker ni från den linjen. Det tycker jag är intressant. Ni ändrar er en hel del till det sämre. Sedan hade ni redan tidigare en dålig politik.
Ulla Andersson (V):
Den statistik jag efterfrågade och undrade om den var dåligt underbyggd även i andra frågor gällde just ministerns påstående att det bara är ett fåtal av dem som får ekonomiskt bistånd som är medlemmar i en arbetslöshetskassa. Någon sådan statistik finns inte. Jag vill kommentera några andra saker som har varit uppe i debatten. Jag blev ifrågasatt eftersom jag talade om att man tvingas att ta ett jobb. Det är ju det man blir.
När man har utbildat sig och haft en lön på 15 000 kr är det en kränkning om man sedan tvingas att ta ett jobb som ger 8 700 kr och utföra samma arbetsuppgifter. Det är vad er ändring i arbetslöshetsförsäkringen faktiskt innebär. Att ha ett arbete är inte att ha en vara till salu vilken som helst. Det påverkar hela ditt liv, ditt sociala liv, din utveckling, och så vidare. Därför måste man resonera om arbete på ett helt annat sätt än vad du gör som om det vore en vara till salu.
Det är också ett resursslöseri med människors resurser. Man har en hög utbildning men tvingas ta ett jobb på en helt annan nivå just för att era regelverk säger det. Nu är du tvungen att ta ett jobb till mindre än 65 % av den ersättningsnivå du hade i a-kassan. Du talar om sänkt skatt. 42 % av skattesänkningarna går till dem som tjänar över 300 000 kr eller mer. Det är en tydlig politik och visar vad det handlar om.
Arbetsmarknadsministern säger att det finns forskning om a-kassan. Det finns en väldigt väl underbyggd forskningsrapport som säger att länder med höga ersättningsnivåer i trygghetssystemen har en mer villig arbetskraft. Det är flera som står till arbetsmarknadens förfogande, och man ser också omstruktureringar på arbetsmarknaden som mindre oroande. Jag ska till slut läsa ur Moderaternas budgetmotion: Högre ersättning i sjukförsäkringen gör det mer lönsamt att inte arbeta.
Det driver upp lönekraven och ökar frånvaron, vilket leder till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet. Det man säger är mycket tydligt: Vi ska ha en låglönemarknad. Det är vad ni försöker skapa.
Ulla Andersson (V):
Innan jag gick hit råkade jag städa mitt skrivbord, och det var ju rätt intressant i sig. Man hittar alltid en del godbitar, och jag hittade faktiskt en artikel som berörde just banker och deras verksamhet från 1989. Man hade gjort en stor Sifoundersökning om trovärdigheten hos bankerna och det missnöje man kände från svenska folket med bankernas service och avgifter.
Tidningen Affärsvärlden uttalade tydligt att bankerna styrde kunderna mycket tydligt med avgifter och belönade de lönsamma kunderna. Man kan säga att bankmarknaden i dag, år 2007, inte heller är väl fungerande precis, eftersom den är ett oligopol - det är alltså ett fåtal stora aktörer som helt dominerar den här marknaden.
För vem är det då bra att sälja ut en bank som vi gemensamt äger? Det är inte bra för kunderna, såvitt jag kan se, och det är inte bra för oss som i dag äger banken. Om staten är en stark ägare så ger det banken goda förutsättningar i och med att man får bättre rating, alltså en bättre kreditvärdighet, som i sin tur ger kunderna lägre ränta och så vidare.
Då säger statsrådet att vi ska sälja för att vi ska betala av på lånen. Men faktum är, statsrådet, att vi har en nettoförmögenhet i dag i staten på ungefär 500 miljarder. Våra tillgångar är mycket större än våra skulder.
Då kan det mest lönsamma inte vara att sälja ut tillgångar som ger mycket för vår gemensamma välfärd i form av infrastruktur och utveckling, pengar som vi skulle kunna använda för medborgarnas bästa. Jag tycker alltså att ni har väldigt lite på fötterna när det gäller er argumentation.
Ni har skrikit länge på någonting som ni egentligen borde inse inte är bra för medborgarna eller för det ansvar ni tagit på er för att leda det här landet. Jag tycker att ni faktiskt borde tänka efter.
De siffror som nu visas, till exempel att Telia Sonera ger staten 12,7 miljarder i aktieutdelning för 2006, borde kunna tilltala personer också i den borgerliga regeringen. Det borde vara sådant som man vill ha även framöver - för medborgarnas gemensamma bästa.