Per Bolund (MP):
Det är absolut så - det är jag den första att säga - att även Sverige behöver göra mer. Det är väldigt entydigt att alla länder i världen behöver göra mer. Gambia kanske man inte ska lyfta fram som ett land som har nått sina klimatåtaganden genom stora investeringar eller viktiga satsningar. Tyvärr handlar det snarare om för hög fattigdom. Det tror jag inte ska användas som en ledstjärna för världen.
Här vill jag snarare att Sverige ska visa att vi kan gå en annan väg, vara världens första fossilfria välfärdsland och visa att det går att kombinera låg klimatpåverkan - noll klimatpåverkan om 24 år är ju Sveriges mål - med att också ha en stark ekonomisk utveckling.
Det jag berättar om när jag möter mina kollegor runt om i världen, och som jag också är glad att internationella delegationer nu söker sig till Sverige för att se, är just den utveckling som Sverige är inne i där vi gör investeringar på hundratals miljarder kronor i ren förnybar energi, i industrier som bryter en tusenårig tekniktradition att producera stål med kol och i fabriker som producerar batterier för nya elbilar.
Elbilsförsäljningen i Sverige är högst i hela EU. Men än varannan bil är nu laddbar. Detta - det är jag övertygad om - är den berättelse som också får andra länder att vilja göra mer och följa i Sveriges fotspår.
Det är inte så att Sverige inte har en stark röst i internationella klimatförhandlingar eller, som Jens Holm verkar anse, att det helt och hållet hänger på om vi lägger fram ett eget NDC, ett eget nationellt åtagande. Vår starka övertygelse är att vi har en starkare röst om vi arbetar tillsammans och kan få EU:s 500 miljoner människor att tillsammans ha en stark röst på toppmötena. Det är också det vi ser.
Vi ser hur EU under alla år och vid alla internationella klimattoppmöten har varit en enormt viktig aktör för att få mer att hända. När andra delar av världen har vacklat - till exempel var ju USA under Donald Trump inte någon stor klimatförespråkare - har EU:s röst hela tiden funnits där för att driva på världens länder. Det har varit helt avgörande. Därför är jag helt övertygad om att det är rätt strategi att i stället verka för att EU ska gå så långt som det över huvud taget är möjligt och fortsätta vara pådrivande.
Det är inte heller sant, som Jens Holm verkar anse, att vi inte gör någonting. Tvärtom är Sverige en stark aktör. Vi har lagt fram en long-term strategy, vilket många andra länder också har gjort, där vi berättar om vår resa som vi ska göra från nu till noll utsläpp. Vi har vår klimatlag och vår klimathandlingsplan, som visar hur vi ska ta oss hela vägen till noll.
Vi har också lagt fram ett eget åtagande kring finansiering, där ju Sverige agerar just som egen röst. Där har vi sagt att vi ska gå från 7,5 miljarder kronor i klimatfinansiering, som är dagens siffra, till 8,5 miljarder kronor redan nästa år och fram till 2025 fördubbla det svenska klimatbiståndet till 15 miljarder kronor. Det är en röst som är oerhört viktig.
Det är det som har lett till att vi, tillsammans med många andra länder, faktiskt nu levererar på att världens givarländer kommer att komma upp i 100 miljarder dollar och kan visa att vi kommer att göra det inför COP 26. Det kommer att ändra dynamiken fullständigt. Det är också det som nu driver på så att andra länder ser sig tvungna att höja sina ambitioner. Till exempel kom ju Kina nu med ett eget NDC. Jag delar bedömningen att den inte heller är tillräckligt ambitiös, men det visar ändå hur dynamiken fungerar i de internationella sammanhangen.
Länder som Sverige och regioner som EU driver på, och då får vi också mer att hända tillsammans.