Ola Johansson (C):
Regelkrångel som fördröjer och hindrar bostadsbyggande ska inte behöva förekomma. Det var tydligt under den förra regeringen, men det har dessvärre blivit något mindre tydligt nu. Den nu gällande plan- och bygglagen togs fram av den första alliansregeringen på Miljödepartementet, som leddes av en centerpartistisk minister. Sedan fick vi en bostadsminister, Stefan Attefall, och därefter har arbetet kunnat fortsätta.
Vi kan konstatera att bostadsbyggandet med socialdemokratiskt ledda regeringar har ökat från en stabilt låg nivå på drygt 20 000 bostäder om året till en åtminstone tillfälligt och jämförelsevis hög siffra med 40 000 färdigställda bostäder 2016, enligt TMF:s statistik. Ökningen påbörjades redan 2012, när Centerpartiet och Alliansen styrde, och fortsatte 2013 och 2014.
Än så länge har inte de olika rödgröna bostadsministrarna lyckats sätta stopp för den positiva utvecklingen. Detta är inte tillfället att föra en bred och allmänpolitisk debatt - det sparar vi - men det måste ändå sägas att det behövs större reformer än vissa ändringar på marginalen i den plan- och bygglag som nu ligger framför oss för beslut.
Det som är glädjande är att regeringen äntligen kommer att genomföra en förändring som innebär att kommunfullmäktige kan delegera antagandet av en detaljplan till kommunstyrelse eller byggnadsnämnd, om den inte är av principiell vikt eller större betydelse. Det är ett förslag som kunde ha genomförts för länge sedan, men då ville inte Socialdemokraterna och Miljöpartiet göra det, och Sverigedemokraterna valde att stötta de rödgröna, så genomförandet har dröjt ända till nu.
Som vi hörde tidigare är Sverigedemokraterna och Roger Hedlund fortfarande emot förslaget, eftersom det kan misstänkas att ett ja skulle kunna leda till fler bostäder åt fler människor, och det är ju inte riktigt i linje med deras politik. De andra partierna motiverar sin omsvängning med att det nu finns ett större behov än då av fler bostäder. Det är ett sent uppvaknande, kan man säga.
Enligt mitt sätt att se på saken var det kanske ännu mer angeläget då, när planprocesserna behövde fler förenklingar, men då var er samarbetsvilja inte sådan. Och det kanske var gött att slå sig samman med Sverigedemokraterna när det gällde att stoppa bra förslag från allianspartierna och sätta käppar i hjulen för den dåvarande regeringen. Man talar fortfarande och ofta om långa och oförutsägbara planprocesser.
Det är ganska kännetecknade för regeringspolitiken just nu, också på bostadsområdet, att den är lång och oförutsägbar. Man kan och borde göra ännu mer för att ta bort steg i planprocesserna, minska kraven på bygglov och detaljplaner och öka tillgången till byggbar mark genom att till exempel se över saker som strandskydd och även riksintressen.
Det ges också lättnader i kravet på bygglov när det handlar om smärre förändringar, som att byta färg eller väggbeklädnad om byggnaden vetter mot en kringbyggd gård. Det är ju inga stora förändringar. Detta, herr talman, är så marginella förändringar att det är nästan dumt att ens prata om dem. Jag avstår därför från att hylla regeringens regelförenklingsarbete och övergår till att tala om hur det borde vara.
Jag kan kort konstatera att sådant som tidigare har kritiserats, och som underlättat utbyggnader som ökar den tillgängliga bostadsytan och dess funktion, får stå kvar, trots attacker från regelkramarpartiet nummer ett - Vänsterpartiet. Vi i Centerpartiet vill i stället gå den andra vägen och göra detaljplanerna mer övergripande och mindre styrande. Det har vi motionerat om, och vi har också en reservation om detta.
När regeringen hänvisar till pågående utredningar kan man inte låta bli att dra på munnen över hur de själva tidigare raljerade över de 55 utredningar och uppdrag som igångsattes av tidigare bostadsministrar och som regeringen nu, så gott de kan, försöker förverkliga men tyvärr i en alltför låg takt.
Det kan, herr talman, vara ett stort problem för fastighetsägare när en gammal och sedan länge utgången detaljplan hindrar ett ändamålsenligt användande av byggnader och sätter stopp för modernisering av bostäder, olika tillgänglighetsanpassningar och förtätning.
Det är för oss obegripligt att regeringspartierna genomför det ena av Plangenomförandeutredningens förslag, om delegeringen av beslut från fullmäktige till kommunstyrelse och byggnadsnämnd, och inte det andra, som innebär att man kan gå in och göra små förändringar i de gamla planerna efter genomförandetidens slut. Det skulle få en direkt effekt på möjligheten att förtäta och få fram fler och mer ändamålsenliga bostäder.
Varför ska man behöva inleda en lång, kostsam och oförutsägbar planprocess om det handlar om att göra om ett garage till ett gårdshus eller anpassa ett soprum till modern källsortering? Det kan också handla om att genom förtätning och bättre utnyttjande bereda fler människor möjlighet att få en bostad.
Detta förslag förtjänar både ris och ros, men i huvudsak förtjänar regeringspartierna ingen blomma alls för vad de gör för att få fram fler bostäder i redan befintliga bestånd. När regeringen får bestämma handlar det uteslutande om att betala privata byggföretag och belöna redan expansiva kommuner med skattemiljarder i form av en byggbonus. Herr talman!
Regelförenklingsarbete måste vara en ständigt pågående process som inte kan ersättas med tillfälliga stimulansåtgärder. Det går inte att betala sig fri från ansvaret att korta planprocesser och ledtid från idé till inflyttning. Det behövs riktiga bostadspolitiska reformer som rör beskattningen, rörligheten, hyressättningen och villkoren för att bygga också på små orter utanför storstäderna.
Det behövs kraftiga regelförenklingar, som att tillåta byggherrar att själva ta initiativ till och genomföra en planprocess som sedan underställs kommunfullmäktige för beslut. Vad hände med förslaget att ge regionerna en roll i bostadsplaneringen, vilket företrädarna för alla riksdagspartier var överens om i Bostadsplaneringskommittén?
De ville att det skulle införas en regional planering som samordnar infrastruktur och bostadsbyggande - det som många talar om som den stora möjligheten för att få fram fler bostäder. Det behövs ett förenklat strandskydd, och det behövs större möjligheter att bygga, trots hinder i form av riksintressen och skydd av olika slag. Det går inte att sitta passiv när behovet av nya bostäder vida överstiger det antal som för närvarande byggs.
Som tidigare sagts i debatten: Det går inte att flytta in i en prognos - inte ens om den pekar på en ökning på runt 60 000 bostäder, och speciellt inte då Boverket påstår att det finns behov av att bygga 90 000 bostäder de närmaste åren. Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 3, som handlar om ytterligare undantag från kravet på bygglov när det gäller väderskydd.
Med hänvisning till tidigare debatt är det väl inte önskvärt att någon ska behöva bo i ett väderskydd. Centerpartiet åter kommer med fler förslag i frågan i senare debatter.