Jonas Gunnarsson (S):
Jag vill börja med att säga att jag självklart står bakom samtliga socialdemokratiska reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag enbart bifall till reservationerna 6, 8 och 11. Jag vill också peka på de särskilda yttrandena och de angelägna frågor som lyfts däri. Betänkandet hanterar motioner från den allmänna motionstiden som rör familjerättsliga frågor.
Många och angelägna frågor lyfts fram. Det kanske är ett tecken på att vi har en familjerätt som vi skulle behöva ta ett större och mer samlat grepp om. Under de senaste årtiondena har stora vinningar gjorts för att likställa samkönade relationer med heterosexuella relationer. Sverige har gjort sig självt till ett internationellt föredöme vad gäller hbt-personers rättigheter.
Som hbt-person är det självklart något jag är fantastiskt tacksam för men också stolt över. Som kronan på verket har vi den svenska könsneutrala äktenskapslagstiftningen, som om drygt två veckor firar sitt tvåårsjubileum. Tyvärr verkar det som att det här tar stopp i det som hittills i mångt och mycket på det här området har varit en näst intill enig riksdag.
Det är inte så att vi i och med den förändrade äktenskapslagstiftningen uppnådde full likställighet mellan samkönade pars och heterosexuella pars ställning. Ett exempel är lagstiftningen om lesbiska pars möjligheter till assisterad befruktning. Andra regler gäller helt enkelt för vilka som ska ses som föräldrar till ett barn beroende på om föräldrarna lever i ett homo- eller heterosexuellt förhållande.
Detta skapar problem för en del barn som blir till i lesbiska relationer. Kritiken mot den här lagstiftningen har funnits i princip från att den infördes, även om det självklart skett en förbättring mot hur läget såg ut tidigare.
Sedan 2007 har det i någon skrivbordslåda på Justitiedepartementet legat en utredning som kallas Föräldraskap vid assisterad befruktning . Utredningen lägger fram flera förslag på hur vi skulle kunna komma till rätta med många av de orättvisor som drabbar en hel del barn till lesbiska. Fru talman!
Vi har full förståelse för att det här är juridiskt svåra frågor, men utredningen har nu legat i fyra år utan att riksdagen har sett några initiativ från regeringen. Vårt tålamod börjar tryta, och jag hoppas verkligen att regeringen snart kommer med förslag som kan lösa de här problemen. I betänkandet finns ytterligare ett särskilt yttrande.
Det rör frågor om retroaktiva namnbyten för personer som har fått ändrad könstillhörighet. Även här har ett utredningsarbete pågått och ett betänkande under namnet Ändrad könstillhörighet - förslag till ny lag har lämnats till regeringen. Sverige var bland de första länderna i världen att erkänna och ge transsexuella rätt till sin kropp.
Tyvärr svarar inte lagstiftningen upp mot de rättmätiga krav personer med ändrad könstillhörighet har på att till exempel få sitt namn retroaktivt ändrat i officiella dokument.
Transpersoner är en i samhället stigmatiserad grupp, och förändringar i lagstiftningen som verkar i riktning mot att i alla delar av en persons liv erkänna ändrad könstillhörighet skulle självklart minska detta stigma. Därför är det angeläget att regeringen snarast kommer med förslag som uppdaterar och moderniserar lagstiftningen på detta område. Fru talman!
Precis som synen på samkönade pars rättigheter har förändrats över tid har också synen på äktenskapet i stort förändrats. Det är i dag inte längre så att personer som väljer att bilda familj också per automatik väljer att gifta sig. Sambor som väljer att utvidga sin familj med barn behandlas annorlunda av samhället än gifta som väljer att skaffa barn.
I ett samboförhållande utsätts man för en process där man måste bevisa sitt föräldraskap - en process som av många upplevs som förnedrande. Likaså är det skillnad i vem och vilka som vid ett barns födelse betraktas som vårdnadshavare. Är föräldrarna gifta betraktas båda som vårdnadshavare medan så inte är fallet om föräldrarna är sambor.
Med tanke på den allmänna synen på vad som är en familj borde de här reglerna uppdateras och moderniseras så att automatisk gemensam vårdnad om gemensamt barn ges oavsett om ett par är gifta eller sambor. För inte är det så att vi fortfarande betraktar pappor som mindre värda föräldrar än mammor? Fru talman! I betänkandet avhandlas också frågor som rör barns rätt.
Det första jag tänker ta upp rör barns rätt till juridiskt biträde i frågor som rör vårdnad, boende och umgänge. Riksdagen har vid två tidigare tillfällen tillkännagett för regeringen att regeringen ska överväga respektive återkomma med nödvändiga förslag på området. Det har nu gått fem år sedan det senaste tillkännagivandet.
Trots den långa väntan verkar inte dagens riksdagsmajoritet tycka att detta är särskilt allvarligt utan hänvisar i stället till den kommande propositionen om stärkt skydd för barn i internationella situationer - en proposition vi ännu inte har sett.
Det tycker jag är tråkigt, särskilt som man när man själv inte satt i regering tyckte att denna fråga var angelägen och inte kunde tänka sig att blidkas av liknande förklaringar till avslag som vi får i detta betänkande. Fru talman! Den sista av våra reservationer jag vill ta upp här i kammaren i dag rör barns skuldsättning. Det har genomförts förändringar för att minska möjligheterna för föräldrar att skuldsätta sina barn.
Det är bra, men vi frågar oss om det är tillräckligt. Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter är det föräldrarna som ska ha det fulla ansvaret för barnen. Vuxna ska se till att barnens bästa alltid ska vara vägledande. Barn har som regel inte beslutanderätt över sina egna tillgångar, och därför bör barn heller inte kunna drabbas av skulder som de inte kan betala.
Konsekvenserna av en skuldsättning för barnen kan bli att de inte kan teckna hyresavtal, telefonabonnemang eller låna pengar när de väl blir vuxna. Vi anser att lagstiftningen måste ändras så att barns skuldsättning förhindras.
Regeringen bör därför återkomma med en utvärdering av hur de genomförda lagändringarna har inverkat på barns skuldsättning och om det är nödvändigt att vidta ytterligare åtgärder för att förhindra barns skuldsättning. Fru talman! För att sammanfatta det hela: Det är tråkigt och skapar svårigheter för enskilda att regeringen låter viktiga frågor ligga i långbänk.
Det är tydligt att det saknas viktiga komponenter för att vi ska ha en familjerätt som svarar upp mot de behov och krav dagens familjer har. Likaså är det ledsamt att vi har en regering som inte prioriterar barns rätt till skydd mot vuxna som inte placerar deras väl och ve i främsta rummet. Tidigare har riksdagen genom egna initiativ löst frågor som alliansregeringen inte har orkat lösa själv, till exempel frågan om könsneutrala äktenskap.
Inte är det väl det vi ska förvänta oss på alla frågor som rör familjerätten?