Christer Nylander (L):
Låt mig instämma i det mesta som Camilla Waltersson Grönvall och Ulrika Carlsson sa, inklusive alla goda ord om lärare och önskemål om en god sommar till talmannen med flera. Jag drabbades dock av exegetiska grubblerier när jag lyssnade till ordförande Lena Hallengrens anförande.
Det var hennes funderingar kring Alliansens motion, där vi skriver att alla förändringar av undervisningen i grundskolan görs med brett stöd som är väl förankrat hos riksdagens partier och att vi av den anledningen, i alla fall då, tyckte att timplanen skulle finnas kvar i skollagen och beslutas om i riksdagen. Att vi hade den formuleringen innebar att den riksdagsmajoritet som fanns hade ganska stora möjligheter att pressa regeringen till förändringar.
Jag tycker att det är bra att vi har offentliga debatter om skolpolitiken och om vilka undervisningsämnen som ska prioriteras upp, vilka timmar vi behöver fler av och vilka stadier som behöver fler timmar. Jag tycker generellt sett att det är bra att vi har en offentlig debatt om skolpolitiken, för det är den som flyttar fram positionerna.
Den dialektik som vi har sett ligger bakom det beslut som vi kommer att klubba igenom i morgon är en del av den offentliga debattens och demokratins riktiga styrka. Jag tycker att man i hela detta ärende ser hur behovet av offentlig debatt har flyttat fram positionerna.
Under en period för ett par decennier sedan fanns en utbredd uppfattning att skrotad timplan var något väldigt bra, offensivt och pedagogiskt klokt. Det fanns en decentraliseringsvåg i samband med kommunaliseringen i syfte att få mindre styrning och att individualisera.
Det var säkert också många som såg en möjlighet till besparingar. Effekten av detta, enligt en undersökning som Lärarnas Riksförbund gjorde 2012 och som jag tittat på som hastigast, blev att för årskurs 8eleverna kunde det skilja mellan 71 och 125 timmar för matematikundervisningen. 68 procent av rektorerna sa att antalet timmar inte utvärderats gentemot kunskapsresultaten.
Den decentralisering som vi var många som tyckte var intressant och spännande på den tiden kunde naturligtvis också användas till att öka skillnaden mellan elevernas möjligheter att nå kunskapsmålen i matematik och andra ämnen. Herr talman! Det är intressant att Miljöpartiet förmodligen var ett av de sista partierna som bytte ståndpunkt.
Så sent som när 2010 års skollag antogs skrev Miljöpartiet att man ansåg att den nationella timplanen skulle avskaffas helt. Man skrev i sin motion att timplanens avskaffande kanske är den "enskilt viktigaste åtgärden för verkligt ökad lokal frihet och minskad centralstyrning av skolan". Jag citerar detta därför att det inte finns någon miljöpartist i debatten och jag tycker att Miljöpartiets ståndpunkt från 2010 bör lyftas fram.
Intressant är dels att de var sist på bollen när det gäller att se att decentralisering och den avskaffade timplanen också innebar stora skillnader i kunskapsresultat, dels att de i sin motion inte nämnde kunskapsresultaten eller elevens möjligheter att lära sig mer. Det var decentralisering i sig som var det viktigaste. Herr talman! I detta ärende ser man på område efter område vikten av att det finns debatt om svensk skola och vikten av att alla inte springer åt samma håll.
En gång i tiden sprang alla åt samma håll när det gällde att avskaffa timplanen. Men till sist sa någon emot, och de andra följde efter. Slutligen blev Miljöpartiet det parti som lade fram en proposition om att stadieindela timplanen - inte bara ha den kvar utan också stadieindela den. Också behovet av fler mattelektioner i skolan följde samma dialektik.
Det var Alliansen som, först i regeringsställning och sedan i opposition, pekade ut att det behövdes mer matte. Efter en stund följde regeringspartierna efter. Skälet till att vi gjorde det var att vi såg att fler behövde lära sig mer, att matematikundervisningen behövde utvecklas så att fler kunde lära sig mer matte och att vi såg att det var tydligt att Sverige halkade efter i internationella undersökningar. Det var likadant med idrott och hälsa. Alliansen såg att det behövdes fler lektioner i idrott och hälsa, och vi drev detta år efter år.
Det var flera tillkännagivanden i utskottet, och till sist kom regeringen också på att det nog var en bra idé. När det gäller vikten av att ha en offentlig debatt är det nog inte så dumt att olika åsikter ibland står emot varandra. När alla springer åt samma håll kan det vara bra att någon ställer sig upp och säger motsatsen. Det var samma sak med stadieindelningen. Den var viktig därför att den skulle underlätta för individen att flytta mellan olika skolor men också för att kvalitetssäkra undervisningen generellt så att fler kunde lära sig mer tidigt. Återigen var Alliansen ute tidigare där, och sedan hängde regeringen på.
Jag tycker att detta är bra. Det är bra att vi nu har stor enighet om förslagen. Det är också avgörande, herr talman, att vi har haft en bred, offentlig diskussion om dessa frågor. Om vi inte hade haft det hade vi kanske inte haft denna proposition som vi nu har att fatta beslut om. Herr talman! Jag tror att det är på detta sätt som vi fortsätter att utveckla skolan. Alliansen har i de frågor som i dag berörs, och som vi i morgon kommer att fatta beslut om, varit en pådrivande part.
Det är vi som har lagt fram förslagen, och regeringen har senare återkommit med ungefär samma förslag som vi har lagt fram. Vi kommer från Alliansens sida att fortsätta att driva på i offentlig debatt för att svensk skola ska bli bättre och för att fler elever ska lära sig mer.