Andreas Norlén (M):
Luften var kall och klar. Det blåste lite lätt, och löven skiftade i gult och rött. Jag begav mig till min gamla högstadieskola, Lysingskolan i Ödeshög. Där utanför möttes jag av vänliga personer som gav mig valsedlar. Jag log och tog emot dem, men jag hade redan bestämt mig.
Jag skulle bidra på det sätt jag kunde till att Carl Bildt kunde bli Sveriges statsminister. Dessutom fanns mitt namn på en av de vita valsedlarna. Jag stod ganska långt ned - 17:e plats tror jag att det var - men redan det var stort. Det var den 15 september 1991, och jag var på väg för att rösta för allra första gången.
Jag tror att många känner igen den känsla av högtid och spänning som jag upplevde när jag skulle rösta för första gången. Det är ett steg in i vuxenlivet. Man har fått en liten del av ansvaret för att påverka landets utveckling.
Jag vet att många, även om man har röstat många gånger genom livet, upplever lite av samma känsla av högtid och spänning när man går till vallokalen på valdagen för att avlägga sin röst i ett demokratiskt val. Demokratin ska självfallet leva varje dag, men den manifesteras aldrig så tydligt som just på valdagen.
Till detta kommer att vi också ofta blir smärtsamt påminda om att medborgare i en hel del av världens länder aldrig någonsin har fått uppleva den här känslan av att vara en del av landets utveckling och kunna påverka hur landet utvecklas i demokratisk ordning.
Allt detta sammantaget illustrerar tydligt att vi måste värna och vårda vår valprocess av respekt för vår demokrati, för väljarna i vårt land och för dem som lever i ofria länder.
Med tanke på den respekt som vi är skyldiga så många har konstitutionsutskottet ansett att det finns anledning att stanna upp och närmare studera vilka erfarenheter vi kan dra av de val som ägde rum 2010. Sättet på vilket 2010 års val genomfördes gav upphov till mycket kritik och fler överklaganden än någonsin.
De här överklagandena ledde som bekant så småningom till att Valprövningsnämnden den 11 februari 2011 beslutade om omval i Västra Götalandsregionen och i en av valkretsarna i Örebro kommun. De här omvalen genomfördes den 15 maj 2011, det vill säga åtta månader efter de ordinarie valen och tre månader efter Valprövningsnämndens beslut.
En del av de problem som ledde fram till omvalen och de många överklagandena hanteras inom ramen för den vallagskommitté som regeringen har tillsatt. Det handlar till exempel om utbildning av valförrättare men också om andra frågor. En del andra aspekter har behandlats och analyserats i en arbetsgrupp som konstitutionsutskottet har tillsatt. Där har jag varit en av åtta ledamöter.
Vi har varit en ledamot från vart och ett av riksdagens partier. Vår arbetsgrupp lade fram ett antal förslag, framför allt om processen när det gäller hur val överklagas och hur överklagandena hanteras. De förslagen har sedermera hela konstitutionsutskottet ställt sig bakom och funnit för gott att framlägga för kammarens behandling i dag.
En del av de här förslagen handlar om hur Valprövningsnämnden arbetar. Valprövningsnämnden är en myndighet under riksdagen. Själva nämnden är i första hand sammansatt av personer som tidigare har arbetat politiskt. Den har en domare eller före detta domare som ordförande. Beredningen, det praktiska arbetet, sköts i hög grad av tjänstemän som har sin ordinarie anställning inom Riksdagsförvaltningen.
En del av förslagen från utskottet och arbetsgruppen handlar därför om att det är centralt att Riksdagsförvaltningen säkerställer att Valprövningsnämnden har en tillräckligt stark beredningsorganisation för att kunna hantera även en stor mängd överklaganden, som blev fallet efter 2010 års val.
Riksdagsförvaltningen måste också ha beredskap för att kunna tillsätta ytterligare resurser efter ett val om man ser att det krävs på grund av att antalet överklaganden blir större än man har väntat sig. Det är centralt för förtroendet för demokratin att överklaganden av val kan beredas snabbt och rättssäkert.
Jag tvivlar inte på att rättssäkerheten upprätthölls i den process som följde efter 2010 års val, men däremot kan man ha synpunkter på snabbheten. Det är den ena delen av vårt arbete. Den andra delen handlar om förslag som kräver lagändringar.
Det är förslag som går ut på att förutsättningarna vid ett omval ska bli så lika de förutsättningar som rådde vid det ordinarie valet som möjligt. Det ska vara samma röstlängd, samma partier och samma kandidater med undantag för personer som har avlidit under perioden mellan det ordinarie valet och omvalet. Det här kan motiveras utifrån både praktiska och principiella utgångspunkter.
Praktiskt sett bör det rimligen gå att få omvalet genomfört snabbare om det är samma röstlängd, samma partier och samma kandidater som blir aktuella, men det principiella är minst lika viktigt. Ett omval handlar ju om att göra om någonting som inte fungerade bra första gången.
Då är det rimligt att det är samma väljare, samma partier och samma kandidater som i det ordinarie valet. Med dagens ordning tillför man de väljare som fyller 18 år under perioden mellan det ordinarie valet och omvalet. Man kan anmäla nya kandidater från partiernas sida. Man kan registrera nya partier som ställer upp i valet.
Då blir det i praktiken snarare fråga om ett extraval än om ett omval. Det är den ena delen, att förutsättningarna ska vara så likartade som möjligt. Det andra förslaget som kräver lagändring handlar om att det borde fastställas en tidsfrist mellan Valprövningsnämndens beslut om omval och omvalets genomförande. En sådan tidsfrist finns inte i dag.
Min erfarenhet är att det finns få saker som är så effektiva för att få saker och ting att hända som en deadline. Det vet jag inte minst utifrån egna erfarenheter. Det var någon som sade att det finns få saker som är så upplyftande som att höra det svischande ljudet av en deadline som far förbi.
Jag tror att det är centralt att man har en tidsfrist, en deadline, för när omvalet ska genomföras, för det ställer krav på alla inblandade aktörer att faktiskt se till att saker och ting händer. Båda de här förslagen kräver alltså lagändringar och därmed en närmare beredning. KU föreslår då att riksdagen ska be regeringen att arbeta med det. Herr ålderspresident! Sverige är en stabil demokrati. Förtroendet för våra demokratiska institutioner är stort.
Det har till och med, enligt vissa mätningar, vuxit på senare år. Det är mycket viktigt att se till att det förblir på det sättet. KU:s förslag innebär några steg för att förstärka förtroendet för demokratin och göra att den fungerar lite bättre. Det innebär ingen revolution men väl en evolution. Och det är väl så, genom stegvisa förbättringar, som vi har byggt och utvecklat vår demokrati. Det är bra, och så ska vi fortsätta.
Med det yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande.