KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Det är lätt att bli otålig när man ser problem. Jag förstår det. Vi fick en ny konsumentkreditlag ganska sent. Där var de här frågorna uppe till debatt. Man brukar sedan faktiskt invänta lite resultat. Vi hade ett EG-direktiv som vi ville hantera samtidigt med de här frågorna.
Skälet till det var att om vi hade gått i särskild ordning med sms-lånen hade vi dels varit tvungna att ändra i efterhand, dels kanske inte fått någon effekt. Vi har valt att göra en ganska omfattande förändring i det förslag som vi är på väg fram med. Det är ju inte så att det inte har hänt något i takt med att man har sett problemen.
Konsumentverket i egenskap av tillsynsmyndighet har drivit ett antal ärenden i marknadsdomstolen när det gäller sms-lån. Det har lett till att marknadsdomstolen har förbjudit mobillåneföretagen att ta ut avgifter som inte är direkta hanteringskostnader för företagen. Man har också drivit en del andra ärenden.
Kronofogdemyndigheten och Konsumentverket har bedrivit en ganska aktiv informations- och upplysningskampanj, bland annat visavi skolorna vilket är väldigt bra. Lagstiftningen har prövats och informationen har förbättrats. Man kan ju fundera över varför det inte har blivit någon prövning av en del ockerärenden.
Vi har en lagstiftning som borde kunna vara användbar i en del sammanhang när det gäller den typ av aggressiv marknadsföring som har slagit direkt mot ungdomar. Svaret på de frågor som Fredrik Lundh Sammeli ställer är att skälet till att vi har avvaktat är att vi har satt in detta i ett sammanhang.
Förslaget kommer att innebära omfattande förbättringar ur ett konsumentperspektiv. I remissarbetet har vi, tycker jag, fått stort stöd för de åtgärder vi kommer att föreslå. Anledningen till att jag inte säger vilket datum detta ska komma till riksdagen är att man som minister är van vid att man inte kan vara helt säker. Avsikten är att det ska ske före sommaren - den har ju inte riktigt infunnit sig ännu.
Det ligger nära i tid. Jag tycker att det är viktigt att vi får bättre regler som tvingar de här företagen att göra en ordentlig kreditprövning. Jag tycker att det är otroligt viktigt att konsumenten får användbar och saklig information om avtalens konsekvenser. Jag tror dessutom att det är bra att vi får en ångerrätt. De nya reglerna kommer att gälla alla typer av lån.
Låneproblem skaffar sig ju folk på mer än ett sätt, även om sms-lånen har blivit väldigt uppmärksammade. Sammantaget tror jag att vi rättar till det här.
Jag tror att vi har gjort det på ett seriöst sätt och med viss respekt för det beslut som riksdagen fattade när man valde att inte reglera i detalj tidigare utan släppte fram den här typen av lån på ett ganska öppet sätt eftersom det finns en utveckling på den här marknaden. Det slog lite snett, det som man lade grunden för under den förra mandatperioden.
Det ska vi nu rätta till med de förslag som vi kommer att lägga fram inom kort.
Beatrice Ask (M):
Jag ska börja med att göra interpellanten glad. Finansdepartementet har nyligen gett ett uppdrag om att överväga om bland andra sms-långivare och i princip alla kreditgivare bör stå under Finansinspektionens tillsyn. Det uppdraget är redan skickat för att tillsynen ska skärpas. Den är viktig. Vi har under de senaste åren sett att aktörerna kan vara väldigt kreativa, om jag får uttrycka mig så.
Då gäller det att tillsynen också är det, därför att om vi har regelverk ska de följas. De undantag som finns när det gäller de förslag som vi lägger fram är studielånen som går i en särskild fåra och pantbankslånen. Men i övrigt innefattar det förslag som vi lägger fram helheten, vilket är viktigt.
När vi talar om denna skuldsättning och de problem som vi har sett kan jag säga att de flesta sms-lån som det görs anmälningar om hos kronofogden faktiskt betalas. Skuldfällan är alltså inte så omfattande där, men det är illa nog. Vi behöver inte ha många människor som hamnar i kronofogdens register eftersom det får konsekvenser, är besvärligt och visar på ett problem.
Men jag tror att det som är svårt för många är att förstå konsekvenserna av denna typ av avtal som är tämligen luriga. Därför är det viktigt att vi följer upp hur väl man förklarar avtalens innebörd så att konsumenterna vet vilken typ av lån de tar och att de också får ordentlig information om sin ångerrätt. Ibland kan människor i efterhand komma på att detta kanske inte var så klokt. Jag tycker att vi har gjort ett bra förslag.
Det är på väg fram. Jag hoppas att det ska komma så snart som möjligt. Men jag vill inte här i kammaren säga vilken dag eftersom jag då riskerar att det blir fel. Men före sommaren borde ett sådant förslag vara på plats.
Beatrice Ask (M):
Eva-Lena Jansson har frågat om jag avser att vidta åtgärder för att ge polis och åklagare nödvändiga resurser för att utreda misstänkta arbetsmiljöbrott inom rimlig tid. Hon undrar också om jag är beredd att ta initiativ till att förlänga preskriptionstiden för arbetsmiljöbrott. Eva-Lena Jansson ställer frågan mot bakgrund av ett enskilt fall där hon menar att "ett grovt brott mot arbetsmiljölagen inte har fått någon rättslig prövning".
Jag instämmer inte i beskrivningen av det aktuella rättsfallet, då frågan har prövats rättsligt. Oavsett det enskilda ärendet, som det inte är min sak att diskutera, är det dock av största vikt att vi får en bättre brottsutredande verksamhet så att fler brott klaras upp. Ärendetillströmningen i rättskedjan har de senaste åren varit stor och förväntas fortsätta att öka.
För att myndigheterna ska kunna leva upp till kraven på en snabb och effektiv handläggning har regeringen dels tillfört rättsväsendets myndigheter betydande resurstillskott, dels sett över effektiviteten inom hela rättsväsendet. Riksdag och regering har under mandatperioden tillfört Polisen och Åklagarmyndigheten sammanlagt 2,6 miljarder kronor i varaktig anslagsökning.
Därutöver har myndigheterna tillförts över 1 miljard kronor i engångsvisa medel. Ett av syftena med satsningen har varit att öka antalet poliser. Målet om 20 000 poliser under mandatperioden är nu uppnått. Det är regeringens ambition att de ökade anslagen ska leda till en förbättrad verksamhet när det gäller utredning och lagföring av brott, däribland arbetsmiljöbrott.
Regeringen har ställt krav på polisen och Åklagarmyndigheten att handläggningstiderna ska kortas och utredningsresultatet förbättras. För att förbättra hanteringen av arbetsmiljöbrott inrättade Åklagarmyndigheten förra året en särskild riksenhet för miljö- och arbetsmiljömål. Myndigheterna har också höjt kompetensen genom en ny utbildning för de poliser, åklagare och arbetsmiljöinspektörer som arbetar med att utreda misstänkta arbetsmiljöbrott.
Reglerna om preskription motiveras framför allt av rättspolitiska, humanitära och praktiska skäl. Utgångspunkten är att preskriptionstidens längd ska stå i relation till brottets svårhet. Det system för preskriptionstider som i dag gäller för bland annat arbetsmiljöbrott bedömer jag är väl avvägt. Jag har således inte för avsikt att ta några initiativ i syfte att förändra preskriptionstiden för arbetsmiljöbrott.
Beatrice Ask (M):
Låt mig först säga att jag är väldigt glad att Eva-Lena Jansson har ställt den här interpellationen, och vi har debatterat de här frågorna tidigare. Jag tycker att interpellanten sätter ljuset på någonting som är viktigt. Riksenheten i Malmö har ganska tydliga uppgifter. Dels handlar det om att försöka åstadkomma en enhetlig rättstillämpning, så att vi får riktlinjer för till exempel företagsbot och annat, dels handlar det om att följa upp och utveckla.
Det är en utvecklingsenhet som ska arbeta visavi hela landet. Jag tror att det är bra. Man kan naturligtvis säga att vi har sparat på Arbetsmiljöverket som arbetar med många viktiga frågor. Det finns en lång debatt att ta om det. Det är helt korrekt, men mitt ansvar är att se till att vi i den rättsliga verksamheten prövar anmälda ärenden mot de lagar som gäller.
Det har varit för dåligt med den saken, om man tittar på det i ett perspektiv. Därför tycker jag ändå att insatserna med en särskild utvecklingsenhet inom åklagarväsendet och den utbildning Rikspolisstyrelsen, Åklagarmyndigheten och Arbetsmiljöverket har tagit fram tillsammans ger bättre förutsättningar att utreda och lagföra arbetsmiljöbrott, och det är väsentligt.
Jag kan se att den här enheten som satte i gång sitt arbete för lite drygt ett år sedan faktiskt har sett till att vi har fått en fördubbling av lagföringarna. Det är bra. Det är absolut inte på en nivå som vi kan vara helt nöjda med, men det är viktigt. Det finns mycket mer att göra åt arbetsmiljöfrågorna. Att de är komplexa och, som jag nämnde tidigare, svårutredda är vi nog helt överens om.
Desto bättre är det att de rättsliga myndigheterna skaffar sig rätt kompetens och använder en del av de stora resurser de fått till att beivra den här typen av allvarliga brott.
Beatrice Ask (M):
Göran Persson i Simrishamn har frågat mig hur jag säkerställer att polisen får en optimal möjlighet att lösa sina uppgifter i Skåne. Han har också frågat hur jag ställer mig till att utreda hur man tillsammans med Danmark kan finansiera och använda en helikopter i såväl Skåne som östra Danmark. Polisen har i dag sex moderna helikoptrar och en äldre skolhelikopter.
Samtliga helikoptrar tillhör Rikskriminalpolisen och är därmed en nationell resurs som kan nyttjas av alla polismyndigheter i landet. Helikoptrarna är för närvarande baserade på fyra platser i landet - Stockholm, Göteborg, Östersund och Boden. Tidigare fanns också en helikopter i Skåne. Efter att en av de två helikoptrarna i Göteborg havererade våren 2007 beslöt Rikskriminalpolisen att flytta helikoptern i Skåne till Göteborg.
De två helikoptrarna i Göteborg täcker sedan dess södra Sveriges behov av helikopterstöd. Det är Rikspolisstyrelsen som avgör hur många polishelikoptrar som behövs och var de ska vara baserade för att göra mest nytta. Jag vet att Rikspolisstyrelsen nu utreder den framtida helikopterverksamheten och därmed också ser över nationella insatsstyrkans behov av helikoptertransport. Den utredningen ska vara klar nu i sommar.
Först därefter vet vi hur behovet ser ut, var i landet helikoptrarna bör placeras och om det finns ett behov av samverkan över gränserna.
Beatrice Ask (M):
Låt mig komplettera något av det jag nämnde tidigare. Det engagemang för polisens helikopterverksamhet som finns i kammaren känns lovande. Den är viktig. Just nu är helikopterverksamheten under lupp eftersom det görs en analys. Vi måste se på detta som en nationell resurs och fundera på hur en optimal placering ska se ut.
Det är ingen tvekan om att vi i dag är något korta på helikopterstöd vad gäller volymen. Det finns dock många besvärliga kringfrågor, och det är säkert anledningen till att vi har den organisation vi har i dag. Det finns behov av besättningar, och då handlar det inte bara om den som sitter i helikoptern utan det måste även finnas folk runt omkring.
Jag kan lugna Göran Persson med att frågan om besättning ingår i den utredning som Rikspolisstyrelsen gör. Där tittar man på vad som är det bästa, hur man ska tänka när det gäller just dessa frågor. Sedan har vi frågan om placering och säkerhet. Många tänker nog att en helikopter kan placeras lite överallt. Så enkelt är det naturligtvis inte.
Vi har fått en lösning i Stockholmsområdet som innebär att polishelikoptrarna placerats på Arlanda. Fördelen med det är att säkerheten på etablerade flygplatser är hög. Dessutom finns det tillgång till teknisk personal och de förutsättningar som behövs. Man måste tänka ganska mycket på service- och skyddsverksamheten när det gäller placeringen.
Vi kommer så småningom i budgetbegäran att få veta vad Rikspolisstyrelsen tycker, vad det kan tänkas kosta och vilka prioriteringar de gör. Vi kommer att behöva se om vårt eget hus först. Nästa år får vi den utredning som handlar om samarbete med andra länders polis.
Jag tycker att man behöver fundera över personellt samarbete, men det kan även finnas en del att göra beträffande tekniskt stöd. Vid vissa tillfällen har vi lånat utrustning från andra. Det kan vara bra, för det är oerhört kostsamt med tekniska hjälpmedel av den typ som helikoptrar är.
Vi verkar vara helt överens om att det är bra att Rikspolisstyrelsen gör en ordentlig genomlysning av frågan. Jag räknar med att de kommer att tänka till vad gäller behoven framöver, hur det hela borde se ut och hur vi bäst täcker den helikopterstödsverksamhet som måste finnas för polisens ändamål i hela landet. Vi ska också ha frågan uppe när det gäller samverkan med bland annat Danmark.
Min grundinställning är väldigt positiv till den typen av samverkan.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig om jag avser att återkomma med förslag om att lagstifta om skyldighet att spara trafikdata och när ett sådant förslag i så fall kommer. Frågan om att ålägga privata företag att lagra trafikuppgifter för brottsbekämpande syfte väcker, som jag sagt flera gånger tidigare, flera principiellt viktiga frågor, inte minst rörande integritetsskyddet.
Sedan arbetet med att genomföra direktivet påbörjades har det dessutom tillkommit ytterligare initiativ på brottsbekämpningsområdet som på olika sätt påverkar skyddet för den personliga integriteten. För att värna den enskildes integritet är det viktigt att de olika initiativen ses i ett sammanhang.
Jag avser därför inte att lägga fram något förslag förrän frågan om lagring av trafikuppgifter har övervägts i ett bredare sammanhang, bland annat rörande vilka regler som ska gälla för de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifterna. Att vi nu diskuterar ett helhetsgrepp innebär inte någon försämring av polisens möjligheter att i dag få tillgång till trafikuppgifter. Teleoperatörerna lagrar redan trafikuppgifter enligt gällande regler, till exempel för fakturering.
Hittills har det inte framkommit några signaler från de brottsbekämpande myndigheterna om att uppgifterna inte kommer att vara tillgängliga för polisen. Vad direktivet syftar till är att i ett längre perspektiv se till att uppgifterna finns tillgängliga.
Beatrice Ask (M):
Först måste jag faktiskt rekommendera Thomas Bodström att byta vänner i Regeringskansliet, för om de har sagt till dig att det är kostnadsfrågan som är regeringens bekymmer med lagringen av trafikdata är de verkligen oinsatta. Den frågan har det inte varit någon diskussion om alls. Vi är mycket bestämda i den frågan, och hade det varit det som var problemet hade vi haft en proposition.
Vi kompenserar nämligen inte företag för att vi gör lagändringar för brottsbekämpningsändamål. Det skulle inte falla en borgerlig regering in. Kostnadsaspekterna är absolut inte bekymret i det här sammanhanget. När det gäller Ipredlagen var väl Socialdemokraterna med och röstade för införandet av den, om jag minns rätt, så det är också märkligt.
Vi har ju haft en väldigt intensiv debatt de senaste åren om integritetsfrågorna, och jag vill nog påstå att diskussionerna om de olika integritetsfrågor som ligger på europeisk nivå har ökat i intensitet.
Det är i vart fall just lagring av datauppgifter, dataskydd och sådana frågor som ständigt är uppe på ministerrådets möten och som ständigt dyker upp när jag träffar EU-nämnden och andra.
Jag tycker att vi måste se både frågor som är på EU-nivå och svenska lagstiftningsfrågor och debatt i ett sammanhang, så det finns nog skäl att ha ett helhetsperspektiv när man hanterar de här frågorna. Så har i vart fall regeringen tyckt att de måste se på frågan, och det är skälet till att det inte blir en proposition i höst utan att den dröjer.
Thomas Bodström är heller inte den enda människan i världen som besöker verkligheten, även om jag är väldigt imponerad över Thomas Bodströms möjlighet att vara precis överallt. Jag har gjort ungefär 200 besök ute i verksamheten, utöver partiarrangemang, på senare tid.
Det är klart att det inte är särskilt mycket, men det innebär ändå att jag har väldigt mycket vanlig kontakt med olika delar av verksamheten. Jag har dessutom ett departement som förhoppningsvis har ännu mer kontakter med verksamheterna, och de besked vi får är att det i dagsläget inte är några stora bekymmer med att använda trafikdatauppgifter för olika brottsbekämpande ändamål.
Skälet till de förslag som Thomas Bodström drev och som är bakgrunden till utredningen, direktivet och alltihop är ju att man ser att i en förlängning, i framtiden, kommer inte operatörerna att ha samma behov av att lagra uppgifter, men eftersom de är användbara och viktiga i brottsbekämpande sammanhang så vill man ha någon typ av regelverk för att försäkra sig om att det är möjligt att göra det.
Det är dock ingen akut fråga här i dag, utan det ges faktiskt utrymme för att hantera det hela. Jag tycker inte att det är svårt att ibland som minister få ändra beslut, men jag har ingen avsikt att dra frågor under en längre tid än nödvändigt. Det var min bestämda uppfattning att försöka få fram en proposition under hösten. Nu är det inte möjligt, och jag skäms inte för det, även om oppositionen gör sig lustig över det.
Jag tycker ändå att det är ganska klokt att se frågan i ett helhetsperspektiv.
Beatrice Ask (M):
Jag vill bara göra ett påpekande därför att jag tycker att det är väsentligt att rätta till det som Thomas Bodström sade. Det är faktiskt inte sant att det inte lagras trafikuppgifter i dag. Det lagras uppgifter hela tiden. Det är också uppgifter som polisen använder enligt de regler som gäller i dag. Det är väldigt viktigt att veta var vi är på tidsskalan.
Det fungerar. Det som det handlar om är ju att försäkra sig om att man kan få tillgång till sådana uppgifter i framtiden. Där har regeringen valt att ta mer tid på sig därför att vi vill diskutera integritetsaspekterna ur ett helhetsperspektiv. Det är ju så med lagring av trafikuppgifter att det slår mot alla, hederliga och ohederliga.
Medan Thomas Bodström ägnar sig åt formaliteter kring om det tar för lång tid eller inte att lagra uppgifter om kreti och pleti har vi fokuserat väldigt mycket kraft på att stärka insatserna mot den grova och organiserade brottsligheten, där också trafikuppgifter ibland kan vara väldigt användbara.
Det är inte så att lagring av trafikdata och användning av sådana uppgifter är det enda sättet man kan utreda eller följa och spana på den här typen av kriminalitet, tvärtom är det väldigt viktigt med andra insatser. Jag menar att det arbete vi har gjort för att mobilisera många myndigheter mot den grova och organiserade brottsligheten har varit nog så viktiga.
I dag har vi fem nya underrättelsecentrum där olika myndigheter samlas för att ha all den informationen man tillhopa kan använda för att arbeta i brottsbekämpande syfte. Vi har också gett polisen en särskild och flexibel förstärkningsgrupp som kan jobba med detta och mycket annat.
Jag menar att det ger mycket kraft åt den här brottsbekämpningen, och då fokuserar man på dem som ska sättas dit och ägnar sig inte åt integritetsinsamling vad gäller alla andra.
Beatrice Ask (M):
Göran Persson i Simrishamn har ställt ett antal frågor till mig som alla rör polisutbildningen. När det gäller frågan om jag avser att verka för att polisutbildningen blir en högskoleutbildning har regeringen tagit ett viktigt steg mot att reformera utbildningen genom att ge Rikspolisstyrelsen i uppdrag att redovisa kostnaderna för dagens utbildning. Rikspolisstyrelsen ska också göra en bedömning av vilka kostnader som utgår samt uppstår för polisen om förslagen i betänkandet Framtidens polisutbildning genomförs.
Bakgrunden till uppdraget är att regeringen behöver underlag för att kunna göra en ekonomisk bedömning av vad en reformering av utbildningen kommer att innebära. Uppdraget ska redovisas till Justitiedepartementet den 7 juni. I betänkandet Framtidens polisutbildning föreslås att polisutbildningen införlivas i det ordinära högskolesystemet.
Enligt detta system är det Högskoleverket som beslutar vid vilka universitet och högskolor som den föreslagna polisexamen ska kunna få avläggas. Redan i dag finns det möjligheter att studera till polis genom distansstudier. Fördelarna är bland andra att studenterna kan stanna kvar på sina hemorter under studierna och att rekryteringen till yrket breddas. Göran Perssons tredje fråga handlar om den etniska mångfalden inom polisorganisationen.
Andelen anställda inom polisen med utländsk bakgrund har under de senaste åren ökat något. Utvecklingen går åt rätt håll, även om jag önskar att den hade gått snabbare. För att bredda rekryteringen till polisen behövs fler insatser. Ett exempel är det uppdrag regeringen har gett till Rikspolisstyrelsen att genomföra ett mångfalds- och jämställdhetsprojekt.
När det gäller utbyte mellan svenska och danska polisutbildningar finns det i dag ett gemensamt utbytesprogram mellan utbildningarna i Norden, kallat Nordcop. Genom detta program ges polisstudenter och lärare för grundutbildningen möjlighet att besöka ett grannland för att utbyta kunskap och erfarenheter under några veckors tid.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig på vilka sätt jag inom ramen för ordförandeskapet i ministerrådet och som medlemsland i EU avser att ta initiativ för att nå upp till vad artikel 6 i Europakonventionen föreskriver. Det svenska ordförandeskapet har prioriterat frågan om stärkandet av den misstänktes processuella rättigheter i brottmål. På ordförandeskapets första dag presenterade Sverige ett förslag till färdplan för arbetet med processuella rättigheter i brottmål.
I färdplanen slås det fast att det bör vidtas åtgärder på EU-nivå för att stärka den misstänktes rättigheter och att den lämpliga strategin för det arbetet är ett steg-för-steg-förfarande. I färdplanen utpekas ett antal rättigheter som bör prioriteras, bland annat rätten till tolkning och översättning, rätten till information och rätten till försvar.
Färdplanen har följts av kommissionens förslag till rambeslut om rätten till tolkning och översättning, och Sverige har vidare lagt fram ett förslag till resolution med praktiska åtgärder om tolkning och översättning som kompletterar rambeslutet. Dessa instrument utgör det första, viktiga steget i arbetet med processuella rättigheter. Den nya strategi som Sverige lanserat genom färdplanen är både realistisk och ambitiös.
En självklar utgångspunkt är att åstadkomma ett mervärde i förhållande till Europakonventionen, och naturligtvis får konventionens skyddsnivå aldrig underskridas. Jag anser att det är viktigt att samarbeta med Europarådet i den här frågan och vi har därför konsulterat Europarådet om alla tre instrumenten.
Till min stora glädje enades EU:s justitieministrar om dessa tre instrument - färdplanen, rambeslutet och resolutionen med praktiska åtgärder - vid RIF-rådet den 23 oktober. Det innebär ett genombrott i arbetet med att stärka misstänktas rättigheter i brottmål. Det är första gången EU lyckats nå framgång på detta viktiga område. Färdplanen säkerställer att arbetet kommer att fortsätta ett antal år framöver.
Kommissionen har redan aviserat att den kommer att lägga fram förslag angående det andra steget i färdplanen, rätten till information, under det spanska ordförandeskapet. Den viktiga diskussionen på det området kommer alltså inte att avstanna. I avvaktan på kommissionens nästa förslag kommer diskussionen att fortsätta i olika forum.