Beatrice Ask (M):
Jag tror att det är väldigt viktigt att se allvaret i de problem som beskrivs här. Men som Gunnar Andrén påpekar har vi en ganska ny lagstiftning. Det finns lagar. Marknadsdomstolen har också fällt en del kreditgivare. Vi har två beslut som är viktiga som till exempel innebär att man faktiskt inte får ta ut avgifter, om de inte är skäliga, ovanpå räntan. Det är bra.
Man har också reagerat mot den aggressiva marknadsföringen, och det finns beslut där man har förbjudit marknadsföring där det sägs att de här lånen är snabba och bekväma lösningar. Det sker alltså aktiviteter på det här området, och det är bra. Dock vill jag säga - där håller jag med - att det är alldeles uppenbart att detta inte har varit tillräckligt effektivt.
Det är alldeles uppenbart att det beslut som riksdagen tog och den lag som trädde i kraft 2004 är ett misslyckande på det här området. Man förutsåg i varje fall inte utvecklingen när det gäller de här snabba lånen. Det gjorde man definitivt inte. Då kan man fråga: Varför har det tagit så lång tid? Arbetet med en ny konsumentkreditlag har pågått oavbrutet sedan vi fick ett EG-direktiv våren 2008. Det är svårt med de här lagstiftningsprojekten.
Jag ska inte ägna den korta tid jag har åt att beskriva alla de frågeställningar som ligger i det. Då frågar vän av ordning - och jag tror att Monica Green har frågat det tidigare: Varför tar man då inte sms-lånen separat? Det gör man inte bland annat därför att den bedömning som har gjorts av dem som arbetar med de här frågorna är att resultatet skulle ha blivit sämre och att man i så fall direkt när den nya kreditlagstiftningen kommer skulle vara tvingad att ändra och justera i det här. Och det är ingen bra idé därför att den här typen av regler ska hålla över tid.
Det är en olycka att de beslut som togs 2004 måste ändras så snabbt. För det innebär att aktörerna inte begriper sig på att forma sin verksamhet utifrån lagstiftningen och att följa den fullt ut. Det är skälet. Vi kommer att gå ut med en remiss under december. Det finns en tidsplan som är ganska utarbetad.
Den var säkert inte klar när interpellationssvaret skrevs, om jag ska vara riktigt ärlig, vilket man ska. Därav är det lite otydligt. Men vi har haft en beredning när det gäller det senaste förslaget. Vi bör kunna remittera i december. Propositionen är planerad till våren, och det förslag som finns är att den här lagen ska gälla från den 1 januari 2011. Eftersom propositionen kommer under våren finns det också goda möjligheter för riksdagen att se om det går att göra någonting snabbare.
Jag vågar inte svara på det, men vi har nu en fast tidsplan. Det är ett innehållsrikt förslag som innehåller mer än 54 olika paragrafer. Framför allt, om vi håller oss till sms-lånen, finns det en rad rätt aktiva åtgärder. Det är krav vad gäller marknadsföring. Vi måste faktiskt som konsumenter veta vad det kommer att kosta, till exempel. Det är också rimligt att man har en kreditprövning.
Det innebär att det tar lite längre tid. Det är bra, eftersom kreditvärdigheten kollas. Men det är också bra därför att man får en chans att fundera lite extra. När det gäller sms-lånen kan man ju skicka iväg ett sms ganska snabbt. Sedan är lånet där. Det är nog väldigt bra att både kreditgivare och konsumenter får lite tid för eftertanke. Sedan är jag oerhört nöjd med det arbete som bland annat Kronofogdemyndigheten har bedrivit visavi skolorna.
Jag tror faktiskt att de informationsinsatser som har gjorts är ett av skälen till att ungdomar inte längre är den stora grupp som går på detta, utan det är mer vuxna människor. Det kan bero på den ekonomiska situationen, men det kan också bero på den otillräckliga information som ges när man tar lån och skuldsätter sig.