Adam Marttinen (SD):
Inledningsvis vill jag bara säga att vi självklart står bakom våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 3. När det gäller unga personer som begår brott har flertalet partier i de rättspolitiska debatterna genom åren varit oerhört engagerade i att diskutera orsakerna till att unga begår brott, hur unga personer påverkas av olika rättsliga påföljder och andra vinklar kring unga grova brottslingars situation.
Det som flertalet partier i den här kammaren har varit något sämre på att diskutera är brottsoffrens perspektiv, hur de ska få upprättelse och hur samhällets uppfattning är om lindriga straff i förhållande till allvarliga brott. Det gäller även generellt politikers ansvar att upprätthålla ett förtroende för rättsväsendet och att förmedla en känsla av rättvisa genom vårt rättsväsen.
Att myndiga personer vars ålder inte överstiger 21 år kan få en avsevärt kortare rättslig påföljd på grund av sin ålder är någonting som Sverigedemokraterna har kritiserat länge. Mina partikamrater som har motionerat och debatterat detta genom åren har angett en rad exempel på de stora skillnader som kan uppstå mellan myndiga brottslingar där den ena förövarens ålder ligger mellan 18 och 21 och de andra är äldre.
Vi menar att myndiga personer - hör och häpna - ska betraktas just som myndiga personer. Den straffrabatt som i dag kan ge upp till en halverad rättslig påföljd är inte ett rimligt förhållningssätt vare sig till myndiga förövare eller deras brottsoffer.
När det gäller personer mellan 15 och 18 år som begår grova vålds- och sexualbrott, speciellt när brottet är av en hänsynslös karaktär, vill vi att det ska kunna prövas om gärningsmannen ska dömas som en vuxen. Om personen ska dömas som en vuxen ska straffskalan givetvis tillämpas för det brott som är begånget utan några straffrabatter.
Sedan kan det givetvis i det enskilda fallet vara så att något år måste avtjänas inom sluten ungdomsvård för att sedan övergå till ett reguljärt fängelsestraff. Herr talman! När det gäller just brottslingar som inte har fyllt 18 år läste jag en artikel tidigare i år om en 18-åring som åtalades för ett mord på en 63-årig man i Tomelilla.
Eftersom förövaren var 17 år när mordet begicks blev påföljden endast tre års sluten ungdomsvård, vilket kan jämföras med en straffskala på 10-18 år för en myndig person som har begått samma brott. Det 18-åringen hade gjort var att bryta sig in hos den 63-årige mannen mitt i natten och attackera honom med knytnävar och ett basebollträ.
63-åringen fick så allvarliga hjärnskador att han avled i sviterna. Enligt rättsläkaren fanns inga skador som tydde på att 63-åringen skulle ha försökt värja sig mot våldet. Med andra ord har 18-åringen överrumplat och besinningslöst slagit ihjäl en hjälplös man. Tre års ungdomsvård för ett besinningslöst mord på en oskyldig man blev resultatet.
I ett annat fall 2012 överfölls en 22-årig man i centrala Vallentuna med sparkar och slag och hela åtta knivhugg. Den 18-åring som vid brottstillfället var 17 år gammal åtalades och dömdes för mord. Den rättsliga påföljden blev tre års sluten ungdomsvård.
För mig är det helt obegripligt hur man kan motivera så låga påföljder för så pass grova brott där gärningsmannen onekligen måste ha förstått konsekvenserna av sitt handlande. I fall som dessa kan inte gärningsmannens ålder vara ett skäl för att döma ut så låga påföljder som tre års sluten ungdomsvård. Är det ett sådant här samhälle vi vill ha?
Jag frågar mig i alla fall hur det kommer sig att extremt farliga personer i vårt land ska omhuldas med straffrabatter och ungdomsrabatter och allt vad det kan vara när de kallblodigt och medvetet mördar, våldtar och torterar oskyldiga människor. Nej, herr talman, det här måste det bli ändring på.
När det gäller just straffrabatten kan man ju tycka att det är lite komiskt, eller snarare tragikomiskt, att läsa alla de debattartiklar och utspel från allianspartier som har kommit genom åren där de menar och dyrt och heligt lovar att avskaffa straffrabatten för myndiga brottslingar.
Om Alliansen nu fortfarande agerar samlat kan jag bara meddela att det då finns en majoritet i riksdagen för att avskaffa straffrabatten. Men jag ser bara ett särskilt yttrande i frågan, vilket betyder att Alliansen avstår från att avskaffa straffrabatten för myndiga förövare.
Ni viker er alltså återigen för den rödgröna regeringen i ännu en fråga, och detta i en så pass viktig fråga där ni själva har angett att det handlar om ett orimligt förhållande till myndiga förövare. Något som är lite roligare är att Sverigedemokraterna, trots en lite svajig allians när det gäller deras välvilja till att skapa politiska majoriteter, kan påverka kriminalpolitiken när det hänger på vår välvilja.
Genom vårt stöd till förslaget om helgavskiljning med fotboja finns det nu en majoritet för förslaget i riksdagen. Att ungdomar som begår brott separeras från en destruktiv umgängeskrets eller en destruktiv miljö är ett viktigt steg för den enskilde i att kunna bygga upp en ny vardag.
Att bryta en destruktiv miljö och skapa positiva rutiner kan vara det som avgör om en ungdom återfaller i brott eller inte. Att Sverigedemokraterna vill sänka straffmyndighetsåldern från 15 till 13 år ska inte tolkas som att 13-åringar ska sitta i fängelse, vilket man ibland kan höra från vissa debattörer när de vantolkar förslaget.
Det handlar om att kunna markera mot allvarliga brott med en påföljd som dels markerar brottets allvarlighet, dels ger en konsekvens som kan bryta ett destruktivt beteende.
Genom våra reservationer skulle en sänkt straffmyndighetsålder från 15 till 13 år kunna innebära att unga tonåringar vid allvarliga brott exempelvis skulle kunna försättas i husarrest, eller på ett annat ställe om hemmet inte är ett lämpligt ställe, med fotboja.
Samtal med socialtjänsten i all ära - men det är inte en tillräcklig åtgärd för att bryta destruktiva livsmönster hos vissa unga brottslingar, vilket verkligheten med all tydlighet också påvisar. I Brottsförebyggande rådets rapport Brott begångna av barn som utvärderar de ändringar som har skett för unga lagöverträdare under 15 år visar det sig att en fjärdedel av de brottsmisstänkta barnen som har analyserats återkommer med en ny misstanke inom ett år.
Inom tre år har så många som hälften återfallit i ny misstanke. Här är det självklart att vi med ansvar för rättspolitiska frågor inte ska sitta tillbakalutade och peka på åtgärder som andra utskott skulle ha vidtagit för tio år sedan, när vi talar om sociala orättvisor och så vidare. Vi ska självklart se till att ändra lagen efter de behov som finns. I dag finns det uppenbarligen ett behov av skärpta straff för allvarliga brott.
Det finns ett behov av tidigare insatser för unga som är på väg att utveckla en kriminell livsstil.