Malin Björk (C):
Vi avhandlar här i dag betänkandet om processrättsliga frågor, och i det behandlas ett mycket stort antal motioner som spänner över ett brett område. Jag tänker främst uppehålla mig vid ett par tillkännagivanden som berör brottsofferperspektivet. Förra året drabbades var tredje företagare i Sverige av brott. Det handlade om allt från systematiska stölder till hot och bedrägerier.
Av dessa brottsdrabbade företagare valde två av tre att inte ens höra av sig till polisen efteråt - eller till och med fler än så. Närmare bestämt var det 70 procent som lät bli att polisanmäla. Det här är minst sagt oroväckande siffror, och tyvärr har siffrorna under flera års tid pekat åt ett och samma håll - fel håll. Det framgår av en färsk rapport från Företagarna.
När man tittar närmare på varför det ser ut så här, varför så många företagare låter bli att anmäla brott, får man svaret att det inte är någon idé. Det är inte någon poäng med att anmäla brott. Det tar bara en massa tid, och ärendet kommer ändå att läggas ned. Ofta skrivs det av direkt, så kallad direktavskrivning. Fru talman!
Varje brott som begås måste självklart tas på allvar av våra rättsvårdande myndigheter, och varje brottsoffer som utsätts måste självklart bli lyssnad på. Det är inte bara rimligt utan helt grundläggande i en rättsstat att oavsett vem brottsoffret är och oavsett vilken typ av brott som begåtts ska det utredas och förhoppningsvis även kunna lagföras.
För den som lyssnar på företagare från städer och landsbygd, något jag gjorde häromveckan på Svenskt Näringslivs företagardagar, framträder tyvärr en uppgivenhet. Det är ingen vits med att anmäla. Polisens avskrivningsbeslut kommer snabbare än ett brev på posten. Det förekommer förstås polisanmälningar där någon upplever sig ha blivit utsatt för en orättvisa men där det vid en snabb blick på anmälan står klart att personen inte alls blivit utsatt för något som är brottsligt.
Då är det självklart motiverat att direkt skriva av ärendet. Men när ett ärende direktavskrivs trots att ett brott inträffat och trots att det finns uppslag att nysta vidare i, då undergrävs förtroendet för rättsväsendet. Det var tyvärr uttryck för ett sådant bristande förtroende som jag hörde från företagarna jag mötte häromveckan. I förlängningen är detta allvarligt för hela vårt samhälle.
Vi i Centerpartiet tycker att det är oerhört angeläget att motverka sådana här tendenser hos våra rättsvårdande myndigheter, och vi vill påskynda den utredning som nu genomför en översyn av regelverket för bland annat direktavskrivningar. Detta för att fler brott ska kunna utredas och klaras upp, särskilt i de fall där det finns ett tydligt brottsofferintresse. Det är avgörande för att vi i Sverige ska kunna känna tillit och trygghet. Fru talman!
Jag pratar gärna mer om brottsoffers ställning och vad vi kan göra för att stärka den i en påfrestande situation, som det ju så gott som alltid är för den som utsatts för brott. Jag vill särskilt säga något om vad vi kan göra för de brottsoffer som, om polis och åklagares utredning är gedigen och framgångsrik, så småningom hamnar i rättssalen. Här finns det flera åtgärder som samhället kan vidta för att brottsoffret, som ju i rättssalen blir målsägande, ska känna sig trygg hela vägen.
I de flesta fall innebär en fällande dom i tingsrätten inte slutet på processen för den som drabbats av brott. Många som döms i tingsrätt väljer att överklaga, och då väntar en ny process i hovrätten - så även för målsäganden.
Även om målsäganden sällan behöver genomgå ytterligare förhör i hovrätten kan hen ändå behöva vara på plats där, och oavsett om fysisk närvaro krävs berörs målsäganden i högsta grad av utfallet i hovrätten. Kostnaderna för offentliga biträden har rusat i höjden det senaste decenniet, i princip helt utan fungerande kontrollmekanismer. Det här konstaterar Riksrevisionen i en färsk granskning.
Men i stället för att se till att skapa en effektiv kostnadskontroll har regeringen valt en till synes enkel väg för att få ned vissa av kostnaderna, nämligen att kraftigt minska möjligheterna för brottsoffret att få stöd av ett målsägandebiträde i överrätt. För snart fyra år sedan trädde regler i kraft som innebär att ett målsägandebiträdes förordnande inte per automatik ska kvarstå i överrätt.
Ett målsägandebiträde fyller en viktig funktion för brottsoffret, som förutom att hantera en psykiskt påfrestande situation ska förstå och kunna tillvarata sina rättigheter. Det här är särskilt viktigt i mål som rör sexualbrott, våld i nära relation och hedersrelaterad brottslighet. Men även i mål som rör exempelvis bedrägeribrott kan målsäganden ha det tufft, och det kan vara svårt att förstå hur skadestånd kan utkrävas. Regeringen har gett Domstolsverket i uppdrag att utvärdera den lagändring som genomfördes 2018.
Men vi i Centerpartiet vill trycka på så att detta sker skyndsamt, och vi vill att regeringen så snart som möjligt vidtar åtgärder för att stärka rätten till målsägandebiträde i överrätt. Vi uppskattar att samtliga partier håller med oss och har anslutit sig till detta tillkännagivande. Fru talman! Slutligen vill jag säga något om våra specialdomstolar, nämligen mark- och miljödomstolarna. Dessa domstolar får inte sällan oerhört komplexa och omfattande mål på sitt bord.
Vi har tyvärr sett hur de rättsliga processerna i sådana mål drar ut på tiden på ett helt oacceptabelt sätt. I dessa domstolar hamnar ofta prövningar av tillstånd som rör möjligheten att bedriva eller utvidga verksamhet som utgör delar av vår basindustri, såsom gruvnäring eller kalkbrytning. Nu senast i fallet Cementa har vi blivit varse vilken enorm påverkan sådana domstolsprocesser kan få för hur frågor som rör vår basindustri ska hanteras.
Därför är det oerhört viktigt att dessa specialdomstolar tilldelas de resurser de behöver så att de på ett effektivt och rättssäkert sätt klarar av att handlägga även omfattande och komplexa mål inom rimlig tid. Jag vill därför yrka bifall till reservation 39 under punkt 41.