Peter Helander (C):
Det känns ju lite märkligt att stå här och debattera i dag medan människor dör i ett krig i vår närhet. Jag var själv pilot i flygvapnet under slutet av kalla kriget, När Berlinmuren föll trodde jag att vi skulle se en ljus framtid under många år. Tyvärr har det ljuset släckts i dag, när Ryssland med sitt vidriga agerande invaderar Ukraina.
Som många andra har sagt måste de demokratiska processerna fortsätta i det här huset. Därför övergår jag nu till debatten om själva betänkandet. Jag skulle för ovanlighetens skull vilja yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Den som lyssnar på denna debatt, som handlar om jakt och viltvård, kanske tycker att det saknas en mängd frågor. Men ett flertal av de frågorna återkommer i betänkandet Naturvård och biologisk mångfald , och jaktvapenfrågorna behandlas i justitieutskottet.
Centerpartiet kan med glädje konstatera att det i det betänkande från miljö- och jordbruksutskottet som vi nu debatterar finns tre tillkännagivanden om frågor som vi har drivit. Det handlar om att se över jaktlagen, om att föra tillbaka jakt- och viltvårdsuppdraget till Svenska Jägareförbundet och, slutligen, om förbättrade möjligheter för personer med funktionsnedsättning att bedriva jakt. Fru talman!
När det gäller tillkännagivandet om en ny jaktlagsutredning kan man konstatera att jaktlagen var föremål för översyn under alliansregeringen, men den tillsatta utredningen lades ned utan motivering av den rödgröna regeringen efter maktskiftet 2014. Sedan jaktlagen kom till 1987 har viltförhållandena väsentligt förändrats i Sverige. Då var det många arter som var hotade, och utmaningen var primärt att återskapa goda viltstammar.
De senaste decennierna har ökad tillgång till jaktbart vilt medfört att det finns nya utmaningar. Viltet orsakar i dag stora ekonomiska skador för olika näringar och samhället i stort, vilket också ställer krav på en ny lagstiftning. Denna utveckling måste brytas, och en ny jaktlagsutredning med bred acceptans från både markägare och jägare behöver därför tillsättas. Fru talman! Nästa tillkännagivande handlar om att föra tillbaka jakt och viltvårdsuppdraget till Svenska Jägareförbundet.
Först kanske man måste fråga sig varför man ville förstöra en väl fungerande verksamhet. Regeringen har fattat ett beslut om att jakt- och viltvårdsuppdraget, som har legat på Svenska Jägareförbundet sedan 1938, ska upphandlas. Anslaget, alltså pengarna för att sköta detta, kommer från viltvårdsfonden. Viltvårdsfonden finansieras i sin tur av de statliga jaktkort som svenska jägare betalar, och den summan uppgår till 117 miljoner kronor per år.
För några år sedan anmälde en person till EU att jakt- och viltvårdsuppdraget borde upphandlas, och det resulterade i att EU-kommissionen ifrågasatte den svenska modellen. Det var här någonting gick fel. Regeringen borde ha tagit striden med EU, då jakt- och viltvårdsuppdraget inte omfattas av reglerna för offentlig upphandling eftersom bidrag inte är upphandlingspliktiga.
Flera jurister som är experter inom offentlig upphandling menar att jakt- och viltvårdsuppdraget är unikt på grund av att det är jägarnas egna pengar som finansierar själva bidraget. Den tidigare landsbygdsministern Sven-Erik Bucht säger till Svensk Jakt att det inte är EU som har varit bekymret. Sven-Erik Bucht säger till Svenskt Jakt: "Det är Miljöpartiet som hela tiden drivit på i frågan, i alla fall under den tid jag var minister.
Allmänna uppdraget har i stora delar fungerat bra. Det är jägarnas pengar som nu andra organisationer vill ha del av." Att riksdagen nu riktar ett tillkännagivande till regeringen om att återföra jakt- och viltvårdsuppdraget till Svenska Jägareförbundet är helt rätt. Fru talman! Jag tänker nu ta upp det tredje tillkännagivandet, som endast Miljöpartiet har reserverat sig mot. Centerpartiet anser att jakten ska vara tillgänglig för alla.
Tyvärr har det visat sig att de jägare som använder motordrivet fordon på grund av en funktionsnedsättning stöter på problem med nuvarande regelverk. Att använda motordrivet fordon kräver i de flesta fall dispens från terrängkörningslagen, jaktförordningen och jaktlagen, och länsstyrelserna runt om i landet hanterar dispensgivning på olika sätt när det gäller områdes- och tidsbegränsningar.
Dispens som gäller för ett begränsat område innebär för en person med funktionsnedsättning att han eller hon enbart kan jaga på det område som han eller hon har sökt dispens för. Det innebär att personer med funktionsnedsättning kan behöva söka ny dispens för jakt utanför det begränsade området. Många aktiva jägare med funktionsnedsättning har därför ett stort antal dispenser som måste medföras till varje jakt. Systemet innebär att dispenshanteringen är onödigt tidskrävande och kostsam.
Tiden för handläggning av dispensärenden - två till sex veckor - skulle kunna användas till mer prioriterade ärenden. Därför vore det önskvärt att sökt och beviljad dispens gäller för jakt med motordrivet fordon i hela Sverige i minst fem år. Fru talman!
Att det finns ett brett förtroende för jakt- och viltpolitiken är en viktig förutsättning för att politiken ska ge effekt i praktiken, och det förutsätter att de som lever och verkar i områden med mycket vilt och stora rovdjur har inflytande över förvaltningen. Den sårbarhetsanalys som Naturvårdsverket tog fram inför riksdagsbeslutet 2013 anger att den minsta livskraftiga populationen för varg i Sverige och Norge är 100 individer.
Enligt riksdagsbeslutet från 2013 nås vargens gynnsamma bevarandestatus vid 170-270 individer. Den nuvarande regeringen, och den tidigare regeringen, har låtit Naturvårdsverket sätta ett nytt referensvärde på 300 individer. Vargen rör sig över stora områden och inte sällan över landsgränserna. Därför vill Centerpartiet att vargen ska samförvaltas med Norge.
Det totala antalet vargar i Sverige och Norge beräknas till 480 individer. Men det finns ett osäkerhetsintervall i detta, och det gör att det kan vara ända upp till 624 vargar just nu. Och då har vi inte räknat in de vargar som är födda i år. Centerpartiet anser att regeringen har misslyckats med att uppnå syftet med riksdagsbeslutet från 2013, som handlade om att öka acceptansen för vargförvaltningen och rovdjurspolitiken.
Konfliktnivån har tvärtom ökat. Den alltför stora numerären av vargar i det mellansvenska förvaltningsområdet, kombinerat med att acceptansen för att tillåta en växande vargstam i det södra och norra förvaltningsområdet är mycket liten hos renägare, fårägare, hästägare och andra djurhållare, visar tydligt att vargförvaltningen har hamnat fel.
För att återfå acceptansen för vargförvaltningen anser Centerpartiet att vargstammen som ett första etappmål ska begränsas till 170 vargar, som riksdagen har beslutat om som lägsta möjliga antal, men det långsiktiga målet ska vara 150 vargar. Fru talman! Rovdjursskador kan förebyggas. När angrepp sker trots förebyggande åtgärder ska skyddsjakt kunna genomföras.
Centerpartiet har drivit flera förslag för att åstadkomma en effektivare och snabbare skyddsjakt på varg. Flera av förslagen har även resulterat i ett tillkännagivande till regeringen år 2020. Tillkännagivandet från 2020 handlar om att göra det tryggare, enklare och snabbare för personer att ansöka om skyddsjakt men även om att det ska vara möjligt att fatta beslut om skyddsjakt på ett helt revir.
Vid skyddsjakt ska man dessutom, till skillnad från när det gäller licensjakt, inte behöva ta hänsyn till den genetiska statusen hos den varg som orsakar stor skada. Regeringen uppmanas också att se över sekretessbestämmelserna i samband med skyddsjakt och licensjakt. Den som ansöker om skyddsjakt eller utför skyddsjakt ska kunna få sina personliga uppgifter belagda med sekretess om han eller hon så begär. Staten bör också ta ett större ansvar för skyddsjakt.
De stora rovdjuren är statens vilt, och då är det rimligt att staten tar ett större ansvar för de skador rovdjuren orsakar. Regeringen har ännu inte gjort någonting av dessa tillkännagivanden. Fru talman! För övrigt står jag bakom folket i Ukraina.