KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Det känns skönt att jag och Maria Larsson är överens om att ungdomar inte ska dricka den mängd alkohol de dricker i dag och om att det behöver göras mycket. Jag tror att attitydfrågorna är bland det viktigaste vi kan jobba med. Jag tror att det behöver lyftas fram förebilder i olika sammanhang och på olika sätt för att få ungdomar att förstå att det där med att gå på fest inte nödvändigtvis innebär att man måste dricka alkohol.
Jag tror också att det behöver vidtas kraftfulla åtgärder för att minska langningen. När det gäller prevention och höjda straff för dem som langar alkohol i stor skala till ungdomar tror jag att det skulle påverka vuxnas attityd till langning av alkohol om man kunde få en högre straffskala.
I dag kanske man tycker att det är en alldeles för stor förtjänst för att låta bli. Det är bra att polisen arbetar med det aktivt. Jag hoppas att fler tar efter Kronobergsmodellen. Jag ser fram emot det. Som sagt: Minska införselkvoterna till Sverige och se till att höja alkoholskatten i hela Europa. Det borde vara en prioriterad fråga, inte bara för Sverige utan även för övriga europeiska länder.
Ungdomar förtjänar bättre än att börja sin ungdomstid med att bli alkoholister.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack, statsrådet Åsa Torstensson, för svaret, även om jag kanske inte är fullt tillfredsställd med svaret. PTS har gjort en bedömning av hur sannolikt det kommer att vara svårt för operatörerna att på enbart kommersiella villkor bygga ut och uppgradera infrastruktur med hög överföringskapacitet i områden med få användare. Det har Åsa Torstensson kommenterat i svaret på min interpellation, herr talman.
Ändå verkar det som att regeringen och dess företrädare har en stor tilltro till marknaden i dessa frågor. För några veckor sedan var jag på en telekomnätverksträff där frågan om bredband var hetast. Flera av oss här var närvarande. Det som togs upp vid träffen var att man inte såg att marknaden tog ansvaret för att bygga ut.
I en bredbandskartläggning från 2008 som PTS har gjort kan man läsa vilka länder som har gjort politiska prioriteringar av bredband och offentliga investeringar. Frankrike, Finland, Storbritannien, USA, Tyskland och Sydkorea har en officiell strategi. Sverige har det inte. Frankrike, Finland, Storbritannien, USA, Tyskland och Sydkorea har mätbara mål.
Sverige har det inte. När man jämför de olika länderna i fråga om investeringar är Sverige sämst i klassen. Det här är lite illavarslande. Vi har pratat om vikten av att skapa fler arbetstillfällen. Jag lyfte upp i min interpellation, herr talman, att en bredbandsutbyggnad i hela landet är en förutsättning för att myndigheter, landsting och kommuner kan ge medborgarna bättre service.
Vi vet att på EU-medicinområdet, äldreomsorg och sjukvård, skulle arbetet underlättas betydligt i glest befolkade delar av landet. Då ser man inte från regeringens sida att man faktiskt borde satsa mer. När jag hörde svaret fick jag uppfattningen att ni tycker att det är viktigt, men jag undrar vad ni gör. Av svaret framgick följande: "Tillgång till IT-infrastruktur och bredband är en viktig fråga för regeringen och något som vi arbetar kontinuerligt med." Hur då?
Vad har i så fall regeringen gjort, herr talman? Det vore viktigt att kunna berätta. I PTS egen utredning finns ingen officiell strategi och inga mätbara mål. Det går inte heller att se förväntade ekonomiska effekter. I Sydkorea har man räknat på att det ska bli 120 000 nya arbeten. Vad gör regeringen? Väntar man på utredningarna? Pågår ett utredningsarbete? Varför har det i så fall tagit så lång tid?
Det har gått snart tre år sedan regeringen tillträdde. Något hade regeringen kunnat göra. Det här är ett sätt att bidra med nya jobb. Det höjer kapaciteten där marknaden inte vill ta ansvar, men det är också en konkurrenssituation jämfört med andra länder om vi kan utöka antalet medborgare som får tillgång till bredband - framför allt företag runt om i landet. Herr talman! Vad har regeringen gjort?
Varför händer så lite när det gäller officiell strategi och mål?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har en ganska stark tro på att staten kan göra saker. Infrastrukturen har vi kommit överens om är ganska bra att staten sköter. Vi vet ju att marknaden inte kommer att ta det ansvaret. Den här regeringen har valt att överföra kostnader för infrastrukturen - det gäller då till exempel väg och, framför allt, järnväg - på kommuner och landsting. Också i den här aktuella frågan säger man att marknaden ska ta ansvar.
Men vi vet att marknaden tar ansvar bara när det är lönsamt - ibland inte ens då. I svaret från statsrådet, herr talman, står det: "Staten har ett ansvar för den miniminivå av så kallade samhällsomfattande tjänster som medborgarna har rätt till." För mig är det beträffande samhällsomfattande tjänster inte fråga om en miniminivå utan om någonting som är ganska viktigt.
Om vi ska ha en äldreomsorg och en sjukvård som fungerar i hela landet - vi vet att kostnaderna kommer att öka och att behoven med en åldrande befolkning inte kommer att bli mindre - är det bra om IT-infrastrukturen kan användas på ett sådant sätt att det hela underlättas och kostnaden sänks. Därför ställer jag frågan: Avser statsrådet att vidta några åtgärder för att stimulera en snabb bredbandsutbyggnad även utanför storstäderna?
Det svar jag får är att de medel som nu frigörs inom EU kan vara en möjlighet i sammanhanget samt att regeringen just nu tittar på möjligheterna att använda medlen inom ramen för en ansvarsfull statsfinansiell politik. För mig är en ansvarsfull statsfinansiell politik att människor inte går arbetslösa utan att man gör så som sker i många av de länder som jag hänvisat till, nämligen investerar i infrastruktur som skapar arbeten.
Det är ett jättebra användningssätt när det gäller statsfinanserna. Tycker inte regeringen att det är lite pinsamt när PTS säger att man inte har en officiell strategi eller mål på området? Det borde i alla fall kännas lite tråkigt.
Som jag har skrivit - detta är viktigt - tycker jag att det, om man stimulerar bredbandsutbyggnaden, borde finnas förutsättningar för att tillhandahålla också öppna nät så att man liksom inte binder in via olika operatörer. Just nu pågår en diskussion. Operatörerna är beredda att bygga bredband, men det förutsätter att man kopplar upp sig mot dem och tecknar avtal.
PTS har kritiserat bland annat hur Telia i Örebro län vill satsa på infrastrukturutbyggnaden. Också det är en frågeställning i sammanhanget. Jag skulle vilja veta varför regeringen inte har tyckt att det är viktigt att ha en officiell strategi och mål på området.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick inte något riktigt bra svar om statsrådet verkligen inte tycker att det är pinsamt att man inte har någon officiell strategi eller något mål på det här området. Jag tycker det. Jag tycker att det är viktigt att företagare och medborgare oavsett var man bor i landet har tillgång till bredband. Jag hävdar fortfarande att det här är en infrastrukturfråga som borde vara ett statligt ansvarsområde. Jag har aldrig påstått att det den socialdemokratiska regeringen gjorde förra mandatperioden var perfekt.
Men jag har den uppfattningen att statlig infrastruktur också ska betalas via staten, för det är en förutsättning för att medborgarna och företagarna ska kunna ha likvärdiga villkor. Det finns väldigt många småföretagare i mitt hemlän, som är ganska glesbefolkat i vissa områden. En förutsättning för att de ska kunna vara med och konkurrera på lika villkor och kunna bo kvar utanför de stora städerna är att vi har en bra bredbandsuppkoppling.
Jag har tagit upp frågan tidigare, och jag har fortfarande inte förstått hur statsrådet vill stimulera till en snabb bredbandsutbyggnad även utanför storstäderna med mer än att hon ska överföra kostnaderna på kommunerna. Jag tycker inte att det är ett tillräckligt bra svar. Jag tycker att man kan stimulera på olika sätt. Var det förra systemet inte tillräckligt bra borde man ha funderat färdigt under de senaste åren, man har haft nästan tre år på sig, och kunnat komma på någonting annat.
Jag hoppas och tror att Åsa Torstensson och regeringen vill ha en bättre bredbandsutbyggnad. Men, herr talman, jag har fortfarande inte hört hur man vill göra mer än att man säger att marknaden ska lösa allting. Där har vi konstaterat tidigare att det gör den inte.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill tacka försvarsminister Tolgfors för svaret, även om jag måste erkänna att jag är ganska besviken över det ganska tunna svar jag fått. Bakgrunden till min interpellation, har jag skrivit, är en återkommande kritik mot regeringens förslag om signalspaning av all data och telekommunikation till och från Sverige, att man vidhåller sin FRA-lag. Det har kommit några tillägg.
Sveriges advokatsamfund skriver den 26 februari 2009 i sitt yttrande över promemorian Förstärkt integritetsskydd vid signalspaning , som ligger till grund för den proposition som nu har överlämnats till riksdagen, att beredningsunderlaget har varit och är alltjämt bristfälligt.
Advokatsamfundet vill särskilt peka på den brist på sammanhållen analys och avsaknad av alternativa lösningar som den remitterade promemorian uppvisar, oaktat dess vällovliga försök att åstadkomma ett förstärkt integritetsskydd. Dessutom skriver man i sammanfattningen att Advokatsamfundet avstyrker att flertalet av förslagen i promemorian läggs till grund för lagstiftning. Promemorian saknar - som jag säger - erforderliga analyser och överväganden.
Förslagen tillgodoser inte heller vad som bör anses vara rimliga och grundläggande krav på rättssäkerhet och skydd för den personliga integriteten. På detta har jag fått svar, fru talman, från försvarsministern.
Men jag förstår inte riktigt vad han menar med sitt svar, för hur man kan framföra att alliansöverenskommelsen från september 2008 nu skulle vara det som skulle göra FRA-lagen bra har jag svårt att förstå. Om man hade tagit till sig av den kritik som Advokatsamfundet lyfte fram borde man faktiskt ha gjort någonting mer.
Advokatsamfundet skriver bland annat att förslaget inte lever upp till vad som utlovats i den politiska överenskommelsen, som försvarsministern hänvisar till. Man ifrågasätter dessutom om det är tekniskt möjligt att avgränsa trafik på det sätt som förslaget anger. Det finns heller inte någon utredning eller analys som visar att det är tekniskt möjligt att begränsa den inhemska trafiken. Fru talman!
Därmed blir försvarsministern svaret skyldig. Vad har han och regeringen gjort för att förstärka integritetsskyddet och rättssäkerheten? Svaret är, som jag uppfattar det, ingenting. Det kritiserade förslaget kommer alltså att ligga kvar.
Det är något nyanserat, men i huvudsak kan det, precis som många säger, om man till exempel svarar på frågorna på riksdagen.se, bli föremål för åsiktsregistrering. Och det finns ingen som helst grund för att säga att svensk inhemsk trafik inte skulle avlyssnas.
Därför, fru talman, skulle jag vilja veta om försvarsministern inte tagit del av och inte ens lyssnat till Advokatsamfundets kritik eller om han anser att den i grunden är felaktig.
Eva-Lena Jansson (S):
Tyvärr underlät statsrådet Tolgfors att svara på min fråga om han anser att Advokatsamfundet har belägg för sin kritik. Det var kärnan i den fråga jag ställde, och det svarade försvarsministern inte på.
Advokatsamfundet pekar på att det finns ett behov men konstaterar samtidigt att det finns problem med promemorian och därmed också med propositionen eftersom de i nästan alla avseenden är likalydande när det gäller förslagen. Det står att promemorian överensstämmer med regeringens förslag på nästan alla punkter.
Advokatsamfundet "vidhåller den tidigare framförda ståndpunkten om att lagstiftning som berör försvarsunderrättelseverksamhet och signalspaning i sådan och annan verksamhet måste bli föremål för en gemensam och sammanhållen utredningsinsats, gärna med parlamentariska inslag. Detta är nödvändigt för att kunna göra en relevant bedömning och analys. Det vore därför också önskvärt att göra en översyn av alla underrättelsekällor."
Vidare säger man: "Det kan därför starkt ifrågasättas om förslagen når upp till Europakonventionens minimikrav för denna typ av lagstiftning." Det är allvarlig kritik som Advokatsamfundet kommer med och som jag ställer frågor om till försvarsministern. Men det är det enda han inte talar om i sitt inlägg.
När det gäller offentliga ombud säger Advokatsamfundet: "Den nu föreslagna möjligheten att signalspana på alla människor, oavsett om dessa är misstänkta för brott eller inte, kräver därför alldeles särskilda överväganden ur ett rättssäkerhets- och integritetsperspektiv.
Att med hänvisning till organisationen av 'domstolen' underlåta att införa en rätt till offentliga ombud är inte förenligt med rättstatliga principer." Man framför allvarlig kritik, lägger fram förslag och pekar på saker som är viktiga. Om Försvarsdepartementet tycker att det är relevant att ta in remissvar, borde man inte lyssna på dem i så fall?
Det är rätt att jag hänvisar till en av remissinstanserna, men jag vill också peka på att Justitiekanslern, flera domstolar, Svenska Journalistförbundet, Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden och Säpo har framfört kritik. Jag har inte uppfattat att försvarsministern har tagit till sig den kritiken heller, fru talman. Jag vidhåller frågan. Har man inte tagit kritiken på allvar?
Är det helt befängt och felaktigt när Advokatsamfundet säger att förslagen kanske inte når upp till Europakonventionens minimikrav för denna typ av lagstiftning? Det vore intressant för oss här i kammaren att få veta om förvarsministern har en annan uppfattning än Advokatsamfundet.
Eva-Lena Jansson (S):
Interpellationen är en möjlighet för en riksdagsledamot att granska och ställa frågor till regeringens företrädare. Jag förbehåller mig rätten att göra det. Det mina frågor handlar om är om regeringen har tagit till sig av den kritik som har funnits. Vi har haft en av de mest omfattande debatterna och diskussionerna om den personliga integriteten när det gäller nätet.
Jag tror inte att motsvarigheten finns i något annat land. Den debatten kan man inte bara vifta bort. Sveriges advokatsamfund framför så sent som den 26 februari mycket stark kritik mot den promemoria som nu ligger till underlag för och nästan är plankad i propositionen från regeringen. Det är klart att jag då undrar om man inte har tagit till sig kritiken.
Man pekar på mänskliga grundläggande rättigheter, rätten till privatlivets helgd, dataskydd med mera. Advokatsamfundet säger att det är mycket problematiskt att förslaget till lagstiftning även denna gång uppvisar sådana brister att förslagen enligt Advokatsamfundets mening inte kan läggas till grund för lagstiftning. Vidare skriver man: Detta visar det nödvändiga i att genomföra en samlad utredningsinsats avseende försvarsunderrättelseverksamheten och signalspaning.
Utredningen borde få i uppgift att granska den verksamhet som FRA och FUN har bedrivit och vilken tillsyn som har funnits över denna. Utredningen bör därför, som nämnts inledningsvis, ha parlamentariska inslag. Nu får jag höra att jag inte tar landets säkerhet på allvar. Jo, fru talman, det gör jag. Diskussionen om FRA är jätteviktig. Vår grundläggande kritik har varit att man har slarvat i lagstiftningsarbetet. Riv upp, gör om, gör rätt!
Fru talman! Jag har fortfarande inte fått något svar från försvarsministern.
Eva-Lena Jansson (S):
Det var ett intressant inlägg från justitieministern. Jag förstår att du var lite hedrad av att vara med i rapporten, även om jag inser att den inte var fullständig när det gäller ditt kontaktnät. Alla rapporter är inte alltid fullständiga. Det jag har försökt redovisa är att man slår hål på myten om samarbetet mellan fackföreningsrörelsen och Socialdemokraterna, att det är den organisationen som inbringar mest pengar till partiet vid sidan av det partistöd man får från staten.
Så är inte fallet, och det syns i den här rapporten. Moderaterna har stora ekonomiska resurser, och man har en stor insamlingsverksamhet. Sedan ska man inte glömma bort att det är opinionsbildande som Svenskt Näringsliv ägnar sig åt. När man till exempel drog Lavalfrågan till EG-domstolen i Bryssel påverkade det och ledde till att svensk lagstiftning nu ska förändras och även EU-lagstiftning när det gäller utstationeringsdirektivet. Det är inte att räkna bort.
Det är klart att det påverkar det politiska samtalet om man vet att det finns en organisation som har lagt in ett antal hundra miljoner i opinionsbildande verksamhet på att motverka löntagarnas insyn och stärka arbetsgivarnas ställning på arbetsmarknaden. Det är likalydande i den politik som Moderaterna för. Man vet dessutom att vd:n är tidigare moderat statssekreterare.
Det är möjligt att Svenskt Näringsliv inte har gett några pengar, men det vet jag inte. Jag vet inte var de här hemliga insamlingsklubbarna har fått sina pengar från. Det är det jag har försökt föra en debatt om, men jag inser, herr talman, att justitieministern och jag inte kommer mycket längre i den här frågan, så jag tackar för mig i den här debatten.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack för svaret, justitieministern! Bakgrunden till den fråga jag ställde är att regeringen i 2008 års regleringsbrev tog bort hatbrott som ett särskilt prioriterat område. Man redovisar att antalet hatbrott har ökat.
3 500 hatbrott anmäldes 2007, och det är en ökning med ca 500 brott sedan 2004. Det kan ligga en förklaring i det justitieministern säger om att kunskapen hos polisen gör att fler går till åtal som hatbrott. Det vet jag inte så mycket om.
Det vi däremot vet är det som jag fick en tydlig beskrivning av när jag var på konstutställningen In Hate We Trust , gjord av Elisabeth Ohlson Wallin, med foton föreställande olika typer av hatbrott som ägt rum i Sverige, bland annat mord och mycket grova misshandelsfall. De åhörare som jag träffade beskrev att hatbrott var återkommande.
En del tordes inte ens anmäla att de blivit utsatta. Det vi ser är att det här inte ökar bara i Sverige utan i hela Europa. Ett sådant tydligt exempel är när RFSL:s ordförande blev misshandlad i samband med en Prideaktivitet. Vi kommer att ha Pride till sommaren igen i Sverige, i Stockholm, och förmodligen kommer det dessvärre att inträffa den här typen av brott.
Det är brott som vi ser extra allvarligt på från lagstiftarnas sida. Jag tycker att det är bra att man kan redovisa att utbildningarna fortfarande finns kvar, även om jag inte sett att dessa utbildningar ligger kvar som block i polisutbildningen. De ska tydligen vara inbakade i den ordinarie utbildningen. Det jag har ställt en fråga om tidigare är att vi har poliser som är utbildade före 2001 som inte har fått den automatiska hatbrottsutbildningen.
Som jag tidigare lyft fram är det viktigt att poliser som har varit i tjänst länge får en kompetensutveckling. Det finns en redovisning av att det är flera som har genomgått en interaktiv hatbrottsutbildning under 2008, men redovisningen gäller Stockholms län. Och även om Stockholms län är stort och bra på många sätt och vis är ju Sverige lite större. Det finns flera poliser som skulle vara i behov av att få den utbildningen.
Jag skulle vilja veta vad justitieministern gör för att det ska bli en prioriterad fråga när det gäller poliser och åklagare även utanför Stockholms län, för i svaret pekar justitieministern specifikt på Stockholms län. Vi vet att det kan vara svårare för både personer med annan etnisk bakgrund och HBT-personer att befinna sig på en mindre ort.
Om man då dessutom har ett polisväsen som inte har den här kompetensen blir det extra svårt. Herr talman! Jag skulle gärna vilja veta lite mer från justitieministern vad hon gör för de poliser som utbildats före 2001 och inte har den utbildningen.
Eva-Lena Jansson (S):
När saker försvinner ur ett regleringsbrev tror jag att myndigheten kan uppfatta det som att frågan inte längre är av särskild vikt och särskilt prioriterad. Nu fick jag åter en beskrivning lite generellt av vad som händer runt om i landet. Men det jag frågade om tidigare är alla de som blev poliser innan det blev ett obligatorium att genomgå hatbrottsutbildningen.
Jag tycker att det borde vara obligatoriskt som polis att ha den kunskapen, för annars ser man inte sammanhanget i vissa brott. Vi hade ett ganska otäckt fall av mord, och man var orolig för att det hade skett tidigare mord eller misshandel. En man dödade en homosexuell man. Det var uppenbart en hatbrottsbakgrund till brottet.
Han mördade en man just därför att mannen var homosexuell. Det här är en sådan fråga där vi tydligt måste trycka på att alla poliser och åklagare måste ha en kunskap. Har man bestämt sig för att hatbrott är ett särskilt allvarligt brott, att brott begås mot en person beroende på att personen kommer från ett annat land, har en annan religiös tro eller en annan sexuell läggning, är det jätteviktigt att visa det tydligt.
Om poliser och åklagare runt om i Sverige inte har den kompetensen kan det få allvarliga konsekvenser. Vi har sett att hatbrott inte bara drabbar HBT-personer. Till exempel har den judiska gruppen redovisat att man flera gånger blivit utsatt för olika typer av allvarliga hot men också misshandel utifrån att det funnits organisationer som har haft en annan politisk uppfattning.
Det är jätteallvarligt, tycker jag. Jag uppfattar att Beatrice Ask tar lika allvarligt på det här som jag, men signalen när man tar bort det här som ett särskilt prioriterat område kan ha blivit precis den omvända.
Det som jag också pekade på i min interpellation är att vi har fått signaler och nästan dagliga rapporter om hur svenskt rättsväsen saknar nödvändiga resurser, som man uttryckt det, dels för att klara upp olika typer av brott, dels för en effektiv brottsbekämpning. Man säger att man får ställa in åtal och att polisen inte kan komma ut. Jag hörde om någon som förra veckan försökte göra en polisanmälan och satt 30 minuter i telefonkö för att kunna göra det.
Det är jätteallvarligt om en person som har försökt att göra en anmälan om hatbrott känner att nej, det här kommer att bli så obehagligt, så jag struntar i det eftersom jag nu inte ens kom fram. Än en gång: Kommer justitieministern att se till att samtliga poliser och åklagare i Sverige som inte har genomgått en hatbrottsutbildning kan få det?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde egentligen en specifik fråga. Den gällde om det ska bli obligatoriskt att genomgå en hatbrottsutbildning för de poliser som fick sin utbildning före 2001 och inte fick en sådan. Även om man har genomfört ganska stora utbildningsinsatser vet vi att det fortfarande finns poliser som inte har denna kompetens.
Det kan vara nog så viktigt för det brottsoffer som behöver möta en polis som inte har denna kompetens och ändå har att kämpa med fördomar. Beatrice Ask nämnde Stockholmspolisens hatbrottsjour. Den kommer att bli föremål för en egen interpellationsdebatt, så jag ska inte dra in den. Den har dock varit bra och uppskattad. Vi får se hur det går med dess framtid.
Jag hoppas att regeringen kommer att lyfta fram denna fråga i EU när det gäller mänskliga rättigheter. Precis som justitieministern sade ser vi att dessa frågor knappast är på frammarsch i Europa, snarare tvärtom. Stora främlingsfientliga partier har gått framåt och homofobin ökar i hela Europa. Dessa frågor är därför viktiga.
Jag tog också upp att det svenska rättsväsendet, som jag uppfattar det, saknar nödvändiga resurser. Det nämnde inte Beatrice Ask, men min bild är att det svenska rättsväsendet har haft problem. Man har fått lite tillskott hos åklagaren, men man saknar fortfarande pengar. Vi är överens om att frågorna om hatbrott måste prioriteras. Frågan är bara hur.