Helena Lindahl (C):
Jag ser att folk börjar bli lite trötta. Det alltid spännande att komma in så här på sluttampen. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Att öka andelen förnybar energi är en nyckel till att nå framgång i klimatfrågan.
På det nationella planet innebär alliansregeringens energiuppgörelse under den förra mandatperioden att vi bröt årtionden av politiska låsningar i energifrågan. När vi beslutade det här var jag personligen inte helt övertygad.
Jag har inombords haft ett gediget kärnkraftsmotstånd under lång tid, men när jag sedan fick veta vad vi vann på det hela kände jag att det här har lett till stora, gröna energisatsningar som jag tror att vi inte hade nått annars. Sverige har Europas mest ambitiösa klimatmål. Det är jag stolt över att kunna stå här och säga i dag.
En central del i överenskommelsen är att vi bygger ut den förnybara energin som ett tredje ben, som flera har varit inne på i dag. Det gör att vi successivt minskar beroendet av vattenkraft och kärnkraft samtidigt som vi ökar försörjningstryggheten och får in fler aktörer på elmarknaden. Elcertifikatssystemet har visat sig vara ett väldigt bra system. Det har varit väldigt effektivt när det gäller att öka den gröna elproduktionen.
Jag har läst en del av era förslag, bland annat Vänsterpartiets och Miljöpartiets förslag. Ni föreslår ett fastprissystem som skulle ersätta elcertifikaten. Jag skulle vilja att ni förklarar för mig vad det egentligen är för skillnad. Vi har ju nått ganska långt med elcertifikaten. Vad jag förstår var Miljöpartiet med på detta från början, men ni ändrade er sedan.
Det enda som oroar mig är att vi har ett väl fungerande system med elcertifikat som ni vill byta ut mot ett annat, och som fler har nämnt behöver vi långsiktiga spelregler för att vi ska få folk att vilja investera i det förnybara. Det är tydligt att den svenska modellen med elcertifikatssystem är en gångbar, stabil och kostnadseffektiv väg till utbyggnad av den förnybara energin.
För inte så länge sedan undertecknades ett gemensamt avtal mellan Sverige och Norge när det gäller just elcertifikat. Det är också ett viktigt steg i utvecklingen av den nordiska el- och energimarknaden. Propositionen är planerad att komma till våren. Vi hoppas att detta ska träda i kraft i januari 2012.
Genom en gemensam elcertifikatsmarknad kan vi faktiskt få in fler aktörer på marknaden. Då får man en ökad trygghet i energiförsörjningen, och den förnybara energin byggs ut. Då minskar också beroendet av icke-förnybara energikällor. Jag tror att en internationell elcertifikatsmarknad skapar en bättre förutsättning att hålla nere konsumenternas kostnader för en ökad förnybar elproduktion.
Även på en internationell marknad kan en lokalisering av förnybar elproduktion ske till de länder eller regioner som har bäst förutsättningar för detta. De komparativa fördelarna kommer att bli avgörande för var den framtida förnybara elproduktionen byggs. På sikt kommer en internationell marknad med elcertifikat att ge mer förnybar elproduktion till lägre utvecklingskostnader. Fru talman!
Oppositionen har också en reservation som innebär ett krav på 30 terawattimmar el från förnybara energikällor år 2020 och ett långsiktigt mål på 55 terawattimmar år 2030. Regeringen har föreslagit ett mål på 25 terawattimmar år 2020. Det tror jag är ett rimligt mål.
Om man frågar olika branschorganisationer säger de att det är ett bra mål. Däremot är de oroliga för hur de till exempel ska nå 55 terawattimmar till 2030. Det innebär alltså en fördubbling av den takt som vi har i dag, och den är egentligen mycket kraftfull. Någon var inne på långsiktiga spelregler.
Jag tror att om vi ska få investerare att vilja göra satsningar inom den förnybara energin spelar det roll att vi har mål som är realistiska. Jag skulle vilja påpeka att regeringen haft en mycket bra finansstrategi.
Det tillsammans med låga räntor och elcertifikatssystemen har gjort att många har investerat i det förnybara. Det vill vi ska fortsätta. Fru talman! Energiomställningen är en utmaning som kräver en miljö- och energipolitik som skapar spelregler som långsiktigt kan minska utsläppen. Alliansen är enig om vilken väg vi ska gå, och det blir allt tydligare att det går att genomföra en omställning av energisektorn.
Satsningen på förnybar energi och effektivare energianvändning stärker svensk försörjningstrygghet och konkurrenskraft. Oppositionen har en reservation som innebär att andelen ska uppgå till 53 procent av den totala energianvändningen. Då talar vi om energieffektiviseringen. Det är jättebra. Där har vi nästan samma mål. Regeringen har ju satt upp ett mål på 50 procents energieffektivisering till 2020.
53 procent är 3 procent mer, och då undrar jag varifrån ni fått den siffran. 3 procent är ju inte så mycket. Varför har ni valt just det? Är det för att ni bara vill höja ambitionen ytterligare och har satt upp fingret, eller finns det någonting konkret bakom de 3 procenten?
Det är roligt att se att oppositionen inser vikten av energieffektivisering. Det kanske är, precis som Kent Persson föreslog, den viktigaste strategin för att uppnå låga utsläpp. Genom att använda mindre energi minskar vi behovet av kol, olja och naturgas, och därmed minskas också utsläppen.
För att få ihop klimatpusslet måste vi spara energi. Som Kent Persson sade tidigare är den sparade kilowattimmen också den billigaste och mest miljövänliga kilowattimmen. Jag är stolt över att kunna säga att alliansregeringen har varit först med att sätta ett nationellt mål på det här området.
År 2009 var vi först bland medlemsländerna i EU med att ta ett samlat grepp om detta område, som hittills präglats av diversifiering. En första nationell handlingsplan för energieffektivisering togs fram 2009, och arbetet med en andra, reviderad handlingsplan pågår.
För perioden 2010-2012 satsas sammanlagt 1,6 miljarder på olika insatser för att främja en effektivare energianvändning i industrin, jord- och skogsbruket, byggsektorn, hushållen och den offentliga sektorn. Våra mål för energieffektivisering och förnybar energi blir inte bara nödvändiga för att rädda oss från en klimatkatastrof. De är också en förutsättning för att ge vår industri framtida konkurrenskraft.
Därför kommer Centerpartiet i alliansregeringen att fortsätta att driva en politik som hänger ihop och prioriterar båda målen samtidigt. Som jag sade tror jag att de stora utmaningarna ligger i att påskynda omställningen och skapa förutsättningar - vilket nog de flesta av oss tycker - för att svensk industri sedan ska kunna utnyttja förutsättningarna och växa globalt. Vi har, som sagt, Europas mest ambitiösa klimatpolitik, och det, mina vänner, är inte så dåligt.
Sverige har ett bra utgångsläge, men i både politiken och den privata sektorn har jag lärt mig att man snabbt blir akterseglad om man stannar upp. Det tänker vi inte göra.