Marietta de Pourbaix-Lundin (M):
Leni Björklund kommer att gå till historien inte bara som den första kvinnliga svenska försvarsministern utan också som den försvarsminister under vars tid det blev färre kvinnor inom försvaret. Det har skett trots att regering och riksdag - ja, alla - är överens om att det ska finnas fler kvinnor i försvaret, inte färre. Vi har färre kvinnliga yrkesofficerare i dag än 2004.
Jag kommer till siffrorna senare. Färre kvinnor gör i dag värnplikten än 2004, och det är naturligtvis anledningen till mina frågor. Försvarsbeslutet i december 2004 är ett av skälen till att det ser ut som det gör i dag.
Regeringen gav inte överbefälhavaren några verktyg över huvud taget för att kunna göra så att de yngre, och de var i många fall kvinnor, kunde vara kvar inom försvaret när de stora nedskärningarna skulle göras. Försvarsministern skriver i sitt svar att överbefälhavaren i dag har mängder med verktyg för att genomföra förändringar. Det vore intressant att höra vilka verktyg han nu fått som han inte fick 2004.
Det som hände var ju att det blev intagningsstopp till yrkesofficersutbildningen 2004. Det stoppet varade i två år. Vi vet att 60 kvinnor skulle bli antagna 2004, fler än någonsin, men de kom då inte in på yrkesofficersutbildningen. 2005 vet vi inte hur många det skulle ha varit, för då kom ju ingen in.
Man kan säga att de som lagt tid på att göra värnplikten och väntat på att bli yrkesofficerare i princip är blåsta på detta eftersom det stått stilla i två år. Nu är det väldigt få av dem som kommer in. De är borta ur bilden. Dessutom kom anställningsstoppet inom försvaret.
2005 gick 46 kvinnliga yrkesofficerare ut från yrkesofficersutbildningen, men de kunde naturligtvis inte få någon anställning inom försvaret eftersom där rådde anställningsstopp. Vem bär ansvaret för detta? Vem har det totala ansvaret? Däri ligger skillnaden mellan Leni Björklund och mig, för Leni Björklund har ansvaret. Hon kan göra något åt det.
Det är alltså den socialdemokratiska regeringen och försvarsministern som har hela ansvaret. Det är ni som har ansvaret för att situationen nu är som den är. Låt oss sedan se på de svar jag fått på mina frågor. Den första frågan, hur det ska bli en jämnare könsfördelning inom försvaret, hänger naturligtvis ihop med de andra frågorna. Man kan inte på något sätt påstå att det blivit en jämnare könsfördelning inom försvaret.
På frågan vilka åtgärder försvarsministern tänker vidta för att fler kvinnor ska göra värnplikten kan jag av svaret dra slutsatsen att man ska köra någon form av information. Jag återkommer till det i mitt nästa inlägg.
När det gäller frågan vilka åtgärder försvarsministern tänker vidta för att det ska bli fler kvinnliga yrkesofficerare tillstår försvarsministern att hon inte tycker att det är bra som det är i dag, utan myndigheterna kommer att fortsätta sitt arbete för att få fler kvinnor till försvaret. På vilket sätt kommer fler kvinnor att kunna göra karriär som yrkesofficerare?
Man kan fråga sig om 483 är fler eller färre än 509. Det är förstås färre. Hur man än vänder och vrider på det finns det färre kvinnliga yrkesofficerare i dag. Vidare kan man fråga sig om 400 är fler eller färre än 562, det antal kvinnor som gjorde värnplikten 2006 respektive 2004. Svaret är naturligtvis att det är färre.
Min stora fråga till försvarsministern är: Har den totala bilden av försvaret enligt försvarsministern blivit mer eller mindre positiv för de kvinnor som önskar söka sig till försvaret?