KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Regeringens förhållningssätt till de här avskyvärda dåden skiljer sig inte på något särskilt sätt från hållningen i de flesta andra länder i Europa. Sverige tillhör den stora majoritet länder som inte har gjort några officiella uttalanden på regeringsnivå om hur händelserna ska benämnas. Frågan om hur en regering bör benämna massövergreppen i det förflutna är komplicerad och innehåller både rättsliga och politiska aspekter.
När det gäller frågan om att förbjuda förnekelse av Förintelsen handlar det om en utredning som regeringen kommer att tillsätta för att få ett tydligare genomförande av delar av EU:s så kallade rasismrambeslut. Sverige har genomfört rambeslutets krav på kriminalisering genom brotten hets mot folkgrupp, uppvigling och olaga hot.
EU-kommissionen anser att den svenska lagstiftningen inte motsvarar rambeslutets krav. Regeringen har svarat kommissionen att vi anser att svensk rätt lever upp till kraven. Men det kan finnas skäl att förtydliga lagstiftningen när det gäller bland annat förnekelse av Förintelsen. Den här frågan berör avvägningar om yttrandefrihet. En parlamentariskt sammansatt kommitté bör göra detta. Vi skriver nu på direktiv till det här.
Fruktansvärda massövergrepp skedde mot kristna minoriteter i det sönderfallande Osmanska riket. Minnet av dessa händelser och dessa offer måste hållas levande. Regeringen fäster stor vikt vid att det ska kunna diskuteras fritt och öppet både i Sverige och utomlands. Samtal och dialog mellan berörda parter är avgörande för att hantera detta mörka kapitel i historien. Det är regeringens uppfattning att detta arbete måste fortsätta att ske på ett ansvarsfullt sätt.
Vi kommer att fortsätta detta arbete.
Ann Linde (S):
Varje gång jag står i denna kammare och får tala om Raoul Wallenberg tar jag tillfället i akt att säga att han är en symbol för Sveriges arbete med mänskliga rättigheter. Interpellanten ger mig en tacksam anledning att påminna om Wallenbergs gärning, som inspirerar människor av alla åldrar och olika härkomst.
Jag har all förståelse för att ovissheten som kvarstår kring det som skedde honom den 17 januari 1945 fortsätter att plåga hans anhöriga och sporrar människor att söka svar på kvarstående frågor. Regeringen har under lång tid bistått med att försöka vända på alla stenar för att skapa största möjliga klarhet i hans ärende.
Och som Mikael Oscarsson vet har jag vid flera tillfällen i detalj redogjort för dessa ansträngningar. Jag skulle i dag vilja upprepa att Wallenbergs ärende förblir öppet och att regeringen agerar därefter.
En ledande princip för regeringen i detta arbete är öppenhet och transparens, vilket illustreras av den statliga, offentliga utredningen Ett diplomatiskt misslyckande från 2003, som identifierade flera svenska tillkortakommanden i hanteringen av Wallenbergs fall, särskilt under de viktiga åren direkt efter andra världskriget.
Sedan augusti 2019 finns hela ärendet i UD:s arkiv, 170 000 sidor, helt tillgängligt för allmänheten. Undantaget är en ytterst liten del av arkivet som bedöms innehålla uppgifter som än i dag omfattas av sekretess men som är utan relevans för att utreda Wallenbergs öde.
Samtidigt har regeringen också varit tydlig med att den inte bedriver någon egen forskning i ärendet utan i stället välkomnar historiker och akademiker att göra detta, något som också sker och i flera fall med konkret stöd från regeringen. Fru talman! En förutsättning för att bringa större klarhet i Wallenbergs öde är tillgång till dokument i ryska arkiv.
Regeringen står i kontakt med officiella ryska företrädare för att få till stånd största möjliga öppenhet från deras sida. Som bekant tog jag personligen upp Wallenbergs fall vid mina besök i Moskva i februari 2020 respektive 2021 under överläggningar med utrikesminister Lavrov. Jag påminde också om vikten av ärendet så sent som förra veckan, då jag samtalade med honom i Reykjavik.
Regeringen överväger dock alltså inte att tillsätta en ny oberoende utredning om den officiella hanteringen av Raoul Wallenbergs öde. Frågorna som Mikael Oscarsson ställer om exempelvis exportkreditens betydelse och sändebudet Söderbloms agerande besvaras lämpligen av forskare och experter, vars ansträngningar jag som sagt välkomnar.
Ann Linde (S):
För det svenska utrikesdepartementet är Raoul Wallenberg vårt största enskilda och mest långvariga ärende. Utöver mina egna samtal med utrikesminister Lavrov står tjänstepersoner på UD och på ambassaden i Moskva i kontinuerlig kontakt med företrädare för den ryska sidan i försök att bistå forskare och anhöriga i deras ansträngningar att få tillgång till dokument som kan vara av betydelse för Wallenbergs ärende.
I den omfattande note som överlämnades till Rysslands utrikesministerium i oktober 2019 å de anhörigas vägnar efterfrågades bland annat ett antal dokument från ryska arkiv, inklusive dokument rörande den så kallade fånge nummer 7. Denna note har delvis besvarats, och svaren har vidarebefordrats till de anhöriga.
Jag upprepar gärna att vi står redo att fortsätta facilitera de anhörigas arbete genom att till exempel hjälpa till om de vill besöka Moskva för att stämma möten med den ryska sidan som uppföljning på noten om efterfrågade dokument. UD kommer att fortsätta att lyfta frågan på olika nivåer i våra kontakter med Ryssland.
Ann Linde (S):
Jag vill återigen tacka Mikael Oscarsson för att ha tagit upp frågan om Raoul Wallenbergs öde. Det är viktigt att hans liv och gärningar uppmärksammas även i dag. Arbetet med detta viktiga ärende fortsätter, och Utrikesdepartementet står i nära kontakt med anhöriga och forskare med den gemensamma förhoppningen att vi en dag ska få veta exakt vad som hände Raoul Wallenberg.
Ann Linde (S):
Lorena Delgado Varas har frågat mig om regeringen kommer att kräva att Paraguays regering agerar angående morden på Lilian och María Villalba, 11 år, och försvinnandet av Carmen "Lichita" Oviedo Villalba, 14 år, samt om regeringen fortfarande ställer sig villkorslöst positiv till handelsavtalet Mercosur utan att ta hänsyn till det statliga våldet i Paraguay och Brasilien.
Sveriges ambassad i Buenos Aires och EU-delegationen i Asunción följer situationen för de mänskliga rättigheterna i Paraguay, inklusive detta mycket tragiska fall. I februari uppmanade FN:s högkommissionär för mänskliga rättigheter paraguayanska myndigheter att genomföra en snabb, självständig och effektiv utredning av omständigheterna kring fallen.
Det är angeläget att uppgifter om övergrepp och kränkningar utreds och att de ansvariga i förekommande fall ställs till svars. De politiska kontakterna mellan Sverige och Paraguay är oregelbundna, men mänskliga rättigheter tas regelbundet upp med Paraguay inom ramen för EU:s mekanism för politiska konsultationer med Paraguay, som äger rum vartannat år.
Med hjälp av finansiering från EU bedriver Idea International ett stort projekt för att stärka kvinnors politiska deltagande och inflytande i Paraguay, och Europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter driver ett projekt för att skydda kvinnor och flickor från våld. Svenskt bistånd finansierar även Diakonias arbete med mänskliga rättigheter samt social och ekonomisk rättvisa i Paraguay.
Vad gäller associeringsavtalet med Mercosur innehåller det skrivningar om att genom politisk dialog samarbeta för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna och urfolkens rättigheter. Avtalet skulle kunna utgöra en viktig plattform för EU och Sveriges dialog med Paraguay och Brasilien, inklusive i frågor om mänskliga rättigheter.
Regeringen har via handelsministern i denna kammare redan tidigare uttryckt att länders agerande, då gällande Brasiliens hantering av Amazonas, kan få effekter för ratificeringen av avtalet, och det gäller fortfarande. Kommissionen arbetar nu på förslag som ytterligare kan stärka hållbarhetsaspekterna kopplat till Mercosuravtalet.
Ann Linde (S):
Ja, det är ett mycket tragiskt fall med flickorna. Jag blir djupt beklämd av att höra om dem och deras familjer. Vad jag förstår är omständigheterna kring händelserna fortfarande inte klarlagda. Jag instämmer därför i uppmaningen från högkommissarien för mänskliga rättigheter att utreda omständigheterna.
Jag vill också understryka att godtyckliga frihetsberövanden, påtvingade försvinnanden och utomrättsliga, summariska och godtyckliga avrättningar aldrig kan accepteras. Inte bara innebär det oerhört lidande för de drabbade och deras anhöriga, utan det är även ett uttryck för förtryck och innebär en kränkning av enskildas mänskliga rättigheter.
Att utsätta andra för våld utgör en allvarlig kränkning och hindrar både människors och samhällens utveckling. Vi förväntar oss att stater lever upp till sina internationella åtaganden avseende mänskliga rättigheter, inklusive rätten till liv, frihet och personlig säkerhet.
Som jag är säker på att Lorena Delgado Varas är medveten om är Sverige mycket aktivt i internationella sammanhang för att stärka respekten för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna.
Sverige lade i höstas fram FN-resolutionen om utomrättsliga, summariska och godtyckliga avrättningar, som antogs med historiskt starka röstsiffror, och kommer att fortsätta stödja mandatet för FN:s särskilda rapportör om utomrättsliga avrättningar. Sverige har en global biståndsstrategi för arbetet med mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer under perioden 2018-2022.
Det övergripande målet för strategin är att bidra till fria, trygga, rättvisa och inkluderande demokratiska samhällen där allas lika rättigheter främjas, skyddas och respekteras. FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter är en viktig partner i genomförandet av strategin. Sverige är största givare av frivilliga bidrag till högkommissariens kontor.
Förra året gick det totala stödet upp till 260 miljoner kronor.
Ann Linde (S):
Ja, regeringen står fortsatt bakom Mercosuravtalet. Vi ser det som en självklarhet att använda EU:s associeringsavtal också som ett verktyg för vårt MR-arbete visavi Mercosurländerna. Associeringsavtalet innehåller som jag sa skrivningar om att genom politisk dialog samarbeta för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna.
Med Mercosuravtalet på plats kommer det således att finnas ett institutionaliserat samarbete mellan parterna att använda för att förstärka dialogen i viktiga MR-frågor. Sedan 1995 är det standard att inkludera en MR-klausul i EU:s associeringsavtal. MR-klausulen brukar vanligtvis inkluderas i det politiska ramavtalet, till vilket frihandelsavtalet kopplas.
Klausulen kallas en väsentlig bestämmelse eftersom den gör det möjligt att häva eller bryta ett avtal, antingen helt eller delvis, under vissa omständigheter vid en överträdelse av mänskliga rättigheter. Sådana klausuler blir därmed kraftfulla verktyg för att värna en utveckling som respekterar mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer.
Detta upplägg används även i EU:s avtal med Mercosur, där den väsentliga klausulen om skydd för mänskliga rättigheter finns i den politiska delen av avtalet. Hållbarhetskapitlet i handelsdelen innehåller skrivningar om mänskliga rättigheter kopplade till arbetsmarknaden - mer specifikt krav på att partnerländerna uppfyller de grundläggande arbetsrättsliga konventionerna, som i sig utgör mänskliga rättigheter.
Från dem som motsätter sig avtalet låter det ibland som om det skulle vara ett hot från EU att inte ratificera avtalet, ett hot som skulle sätta sådan press på Mercosurländerna att de lägger om sin nuvarande politik. Jag är inte övertygad om det. Utan Mercosuravtalet skulle troligtvis deras handel och politik fortsätta som den gör i dag. Skillnaden är att vi då har mindre möjlighet att vara med och påverka.
Samtidigt ska vi ha klart för oss att andra länder, till exempel Kina, verkar i områden för att driva sin dagordning. Vi vet av erfarenhet att vissa länder använder sin ekonomiska tyngd till att utöva politiska påtryckningar. Regeringen är övertygad om att vi har stort intresse av att knyta Mercosurländerna till oss också av det skälet. Avtalet är således också av politiskt strategisk betydelse.
Det knyter två mer eller mindre likasinnade regioner till varandra. Genom ökade kontaktytor får vi ökade möjligheter till dialog för att försöka påverka parterna. Det är viktigt inte minst för att motverka ökad dominans av andra aktörer.
Ann Linde (S):
Sverige agerar för situationen för mänskliga rättigheter överallt i världen, även i Paraguay. Trots att vi har oregelbundna och inte så intensiva kontakter deltar vi via vårt bistånd. Som jag nämnde finansierar svenska biståndsmedel flera insatser som syftar till att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer i Paraguay.
Som medlem av EU bidrar Sverige också till ett projekt för att stärka kvinnor och deras politiska deltagande och till ett annat för att skydda kvinnor och flickor från våld. Jag gläder mig åt Lorena Delgado Varas intresse för Mercosuravtalets många detaljer på handelssidan. Det är i grunden ett bra avtal som kommer att stärka EU:s möjligheter att hålla Mercosurländerna, däribland Brasilien, vid de åtaganden som är gjorda i Parisavtalen.
Jag ber dock Lorena Delgado Varas att framför allt vända sig till handelsministern med dessa frågor eftersom det här är handelsministerns bord. EU använder dessa instrument aktivt för att skydda mänskliga rättigheter, inte minst arbetstagares rättigheter, till exempel i fallet Kambodja.
Ann Linde (S):
Håkan Svenneling har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att främja en fredlig och demokratisk utveckling i Colombia, vilka bilaterala och multilaterala åtgärder Sverige kan genomföra för att stärka fredsavtalet och bidra till stabilitet i Colombia samt om jag och regeringen avser att agera för att förhindra svensk vapenexport till Colombia.
Den interna väpnade konflikten har präglat utvecklingen i Colombia under fem decennier och lämnat djupa spår i samhället. Fyra och ett halvt år efter fredsavtalets undertecknande är det uppenbart att det kommer att ta tid att bygga en hållbar och landstäckande fred i Colombia.
Landet har dock genomgått en i många avseenden positiv utveckling och är i dag fredligare än för ett decennium sedan, mycket tack vare fredsprocessen med Farc, inklusive fredsavtalet från 2016. De senaste veckornas demonstrationer visar emellertid att många utmaningar kvarstår. Pandemin har slagit hårt mot den colombianska befolkningen. Arbetslösheten har ökat, liksom de sociala klyftorna och fattigdomen.
Det är positivt att regeringen har inlett förhandlingar med företrädare för demonstranterna, ackompanjerade av FN och den katolska kyrkan. Ambassaden i Bogotá har kontakt med företrädare för såväl regeringen som fackföreningar och studentorganisationer i syfte att stödja fortsatta förhandlingar och mana till återhållsamhet.
Vi förväntar oss att våldsamheterna upphör, att de mänskliga rättigheterna respekteras och att brott begångna i samband med demonstrationerna utreds och lagförs. Vi arbetar intensivt med att på olika sätt underlätta och påskynda fredsbyggandet, i nära dialog med de colombianska företrädarna, FN och EU.
Regeringen beslutade den 6 maj om en ny femårig strategi för utvecklingssamarbetet med Colombia. Genom denna strategi ska Sverige fortsätta att arbeta med att stödja en inkluderande fred, inklusive övergångsrättvisa och ökad statlig institutionell närvaro och kapacitet i konfliktdrabbade områden.
Vi intensifierar också vårt engagemang för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer, jämställdhet och miljö och klimat. Slutligen: Export av krigsmateriel från Sverige prövas utifrån ett mycket strikt regelverk som riksdagen och regeringen har lagt fast. Enligt det svenska exportkontrollregelverket är det Inspektionen för strategiska produkter som prövar frågor om tillstånd för export av krigsmateriel.
ISP kan samråda med Exportkontrollrådet, där företrädare för alla riksdagspartier ingår.
Ann Linde (S):
Det är oerhört tragiskt att så många människor har mist livet i samband med demonstrationerna i Colombia. Uppgifterna om polisövervåld är djupt oroande, och användningen av oproportionerligt våld mot demonstranterna är oacceptabel. Respekten för de mänskliga rättigheterna utgör en central del av våra demokratier och är en nödvändighet för att ta sig ur den nuvarande krisen i Colombia.
Tack vare vårt långa engagemang för fred i Colombia har vi mycket goda relationer till myndigheter, civilsamhälle och FN-organisationer på plats. Genom detta nätverk kan vi på olika sätt stödja förhandlingar mellan regering, fackföreningar och studentorganisationer. Colombias ekonomi har vuxit snabbt de senaste åren, och utvecklingen har i många avseenden gått åt rätt håll. Landets anslutning till OECD förra året är ett kvitto på den utvecklingen.
Samtidigt växer klyftorna i samhället, och andelen fattiga har ökat drastiskt de senaste åren. Jag kan bara säga att det är en avgrundsdjup skillnad mellan Lorena Delgado Varas och min syn på vilken roll företag och handel har i relationen mellan länder.
Jag tror att svenska företag och handel mellan länder effektivt bidrar till en förbättrad situation när det gäller att minska klyftor och bidra till hållbarhet. Också de mycket strängare regler vi nu har för företagens hållbarhet påverkar i de här länderna. Här håller jag tyvärr inte med Lorena Delgado Varas på nästan någon punkt.
I hela världen har pandemin slagit hårdast mot dem som redan är mest utsatta. Detta gäller även i Colombia, där majoriteten av befolkningen som livnär sig inom den informella ekonomin har drabbats värst av konsekvenserna. Colombia är medlem i Sveriges, ILO:s och OECD:s gemensamma initiativ Global Deal. Den svenska fackföreningsrörelsen har i decennier haft och fortsätter att ha djupa engagemang i Colombia.
Genom denna fungerande sociala dialog kan man skapa ett mer ekonomiskt och socialt hållbart samhälle. Sverige har nyligen antagit ett nytt utvecklingssamarbete med Latinamerika som omfattar 1 miljard kronor för 2021-2025. Förra året uppgick biståndet till Colombia till 298 miljoner kronor. Allt detta utvecklingssamarbete bidrar till en mer positiv utveckling i Colombia.
Ann Linde (S):
Den nya strategin för Sveriges utvecklingssamarbete med Colombia sträcker sig alltså till 2025. Genom vårt politiska engagemang och utvecklingssamarbete och genom den stora närvaron av svenska civilsamhällesorganisationer och företag kommer Sverige att vara en partner för fred, mänskliga rättigheter och hållbar utveckling i Colombia. Den colombianska försvarsmakten spelar en avgörande roll i genomförandet av det fredsavtal som finns.
Därför är det viktigt att Sverige har en nära dialog med Colombias försvarsmakt, också om mänskliga rättigheter. Det stämmer att frågan om stridsflygplan har diskuterats mellan svenska och colombianska företrädare. Som statsråd kan jag inte redogöra för specifika detaljer utan hänvisar till Saab och Colombias regering.
Jag har sagt det förr i denna kammare: Den av riksdagen antagna exportlagstiftningen för krigsmateriel är bland de strängaste i världen, och Inspektionen för strategiska produkter är ansvarig tillstånds- och tillsynsmyndighet. Vad gäller specifika handelsrelaterade frågor hänvisar jag Lorena Delgado Varas till handelsministern.
Ann Linde (S):
Samarbetet med den colombianska polisen sker framför allt genom utbildningsinsatser som är riktade till närpolisen. I fokus står bland annat värderingsfrågor, inklusive jämställdhetsarbete, inom polisen och metoder för att ingripa och utreda våld i nära relationer. En svensk polisrådgivare arbetar på plats på en av de colombianska polishögskolorna i Bogotá.
Projektet har bidragit till att mer än 1 300 colombianska poliser har utbildats i hur man bemöter och hanterar våld mot kvinnor. Nuvarande program har med anledning av pandemin förlängts till 2022. Det befintliga samarbetet med colombiansk polis fungerar väl, och samarbetet utvecklas löpande och anpassas efter det colombianska samhällets behov.
För ytterligare detaljer får interpellanten vända sig till svensk polis, som har mycket information om detta samarbete. Jag kan också säga att utgångspunkten för samarbete är att polisen ska ha en grundläggande roll för upprätthållandet av mänskliga rättigheter och rättsstatens principer.
För att gå över till fredsfrågan och försvarsfrågan vill jag säga att fredsavtalet mellan den colombianska regeringen och gerillagruppen Farc är historiskt och unikt, och situationen är fortfarande bättre även om det har kommit några setbacks jämfört med för ett decennium sedan.
Utöver det breda stödet till genomförandet har Sverige fått tre särskilda ansvarsområden i fredsavtalet, nämligen jämställdhet, offrens rättigheter och försvunna personer. Därutöver arbetar vi med att stödja återintegreringen av före detta gerillamedlemmar, med särskilt fokus på kvinnor.
Ann Linde (S):
Låt mig vara mycket tydlig, så att det inte råder några som helst missuppfattningar om mina svar på Mats Greens frågor i den här interpellationen.
Svaret på Mats Greens första fråga, om jag kan utveckla mitt yttrande som jag lämnade i kammaren den 30 april rörande dödsfallsärendena i Dominikanska republiken, då jag informerade om att Utrikesdepartementet vid ett flertal tillfällen haft kontakt med företrädare för Dominikanska republiken, är följande: Varje enskilt konsulärt ärende hanteras i enlighet med gällande regelverk och föreskrifter.
Ett dödsfallsärende har alltid högsta prioritet. Vid komplicerade ärenden tas de kontakter som vi bedömer är påkallade. Det kan till exempel vara kontakter med lokala myndigheter eller företrädare för en främmande stat. I de aktuella fallen hade vi från allra första början etablerat en kontakt med den lokala polisen via vår honorärkonsul i Dominikanska republiken.
Efter att vi informerat oss om händelserna mer i detalj togs även kontakt med den dåvarande dominikanska ambassadören i Stockholm. Syftet med detta möte var att tydliggöra hur allvarligt vi såg på det inträffade och att vi var angelägna om att dessa fall hanterades grundligt och skyndsamt. Efter det första mötet med ambassadören hölls sedan ett flertal andra möten med företrädare för Dominikanska republiken.
Jag hade som sagt själv ett personligt möte med den nytillträdda dominikanska ambassadören så sent som i maj. Jag återupprepade då dessa krav och kravet på en utredning som UD har fört fram hela tiden. Det är alltså inte ett krav som är ett år efter. Ambassadören försäkrade mig om att hon återigen skulle ta upp frågan med det dominikanska utrikesdepartementet. Vi kommer därför att få anledning att återkomma till företrädare för Dominikanska republiken i detta fall.
Svaret på Mats Greens andra fråga om jag är beredd att inom ramen för min tjänsteutövning ta några initiativ för att bringa klarhet i detta fall är att jag redan har besvarat den frågan. Mitt budskap var väldigt tydligt hela tiden. Vi vill att omständigheterna kring dödsfallen utreds grundligt så långt det är möjligt så att vi kan förmedla den informationen till de anhöriga.
Med det sagt har vi naturligtvis inga möjligheter att ingripa i ett rättsligt förfarande i ett annat land. Jag förstår mer än väl den sorg och den frustration som de anhöriga känner över att inte få full klarhet. Det är därför som vi kommer att fortsätta att följa det här fallet i våra framtida kontakter med Dominikanska republiken.