Sven Otto Littorin (M):
Jag har makten och ansvaret och ska inte opponera på gammal socialdemokratisk politik, säger Maryam Yazdanfar. Problemet är att om man får tro Sven-Erik Österberg som tillsammans med Luciano Astudillo har lett det så kallade jobbrådslagettoppmötet, eller vad det nu heter, är det egentligen inte så mycket nytt i sig. Då kan jag gärna opponera på den, för politik är att bryta åsikter mot varandra. Jag trodde att det var därför vi stod här i kammaren.
Jag tar ansvar för att 11 000 ungdomar som har varit långtidsarbetslösa nu har ett jobb att gå till. 11 000 har gått från långtidsarbetslöshet in på arbetsmarknaden. Jag är stolt över det och över att långtidsungdomsarbetslösheten har minskat med mer än en tredjedel sedan vi tog över. Det visar skiljelinjen som finns i politiken. Vad är det vi gemensamt vill?
Ingen av oss vill att ungdomar ska gå arbetslösa eller befinna sig i långtidsarbetslöshet. Det tror jag inte ens om Socialdemokraterna. Men då måste man ställa sig frågan: Vilken politik är det som fungerar och levererar? Är det den politik som lämnade 100 000 ungdomar utanför, på perrongen och i det tomma badkaret? Eller är det den politik som har lett till att långtidsungdomsarbetslösheten har minskat med mer än en tredjedel? Den frågan bör man ställa sig.
Har man inget annat svar än att det egentligen inte är så mycket nytt i sig bör man kanske ta sig en funderare till. Aktivitet är bättre än passivitet, säger Luciano Astudillo. Det håller jag med om. Men jobb är alltid bättre än en Amskurs - med all respekt. Det måste vi ändå också säga.
Detta illustrerar återigen skillnaden mellan den gamla hederliga socialdemokratiska Amspolitiken, som ju inte är så mycket nytt i sig om man får tro Luciano Astudillos medarbetare i jobbtopprådslagsmötet, och alliansregeringens jobbpolitik som har levererat det faktum att mer än en tredjedel av de tidigare långtidsarbetslösa ungdomarna nu har ett arbete att gå till, en lön att leva på och en framtid att se fram emot.
Vi har testat den gamla Amspolitiken i decennier. När vi tog över högkonjunkturåret 2006 hade vi över 3 procent av arbetskraften i olika Amsåtgärder. Vi hade en av de högsta siffrorna i hela världen när det gällde Amsinsatser. Men vi hade fortfarande en miljon som stod och stampade utanför arbetsmarknaden. Den politiken har testats och fallerat.
Det har till och med väljarna erkänt och strukit under i valresultatet. När jag läste Marita Ulvskogs utvärdering av valet visade det sig att just jobbpolitiken kanske var den viktigaste faktorn till den socialdemokratiska valförlusten. Det visade den egna valanalys som Socialdemokraterna gjorde. Då är det intressant att man säger att jobbpolitiken egentligen inte är så mycket nytt i sig. Det blir spännande när vi kommer till valdagen.
I dag har vi 1,8 procent av arbetskraften i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Även efter neddragningarna har vi en av de högsta siffrorna i världen. Vi har lite att städa upp i det utanförskap ni lämnade efter er. Men även mot den bakgrunden är jag naturligtvis oerhört glad över att över 11 000 ungdomar har lämnat den totala långtidsarbetslösheten och kommit i arbete.
För att vara exakt var 29 003 ungdomar öppet och totalt långtidsarbetslösa i oktober 2006. Nu är det 17 800. Det är 11 203 ungdomar som med vår jobbpolitik har lämnat långtidsarbetslösheten och i stället fått ett jobb att gå till. Är jag stolt över det? Ja. Är jag nöjd? Nej.
Vi har mer att göra för att städa upp efter tolv års socialdemokratiskt vanstyre.