Ewa Thalén Finné (M):
Målet för kriminalvården är att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt och att antalet återfall i brott ska minska. Moderaterna anser att det är självklart att om man begår allvarliga brott ska man dömas till fängelse och detta av två skäl. Det krävs en skarp reaktion från samhället.
Men lika viktigt är det att påföljden faktiskt är en kompensation för brottsoffret, en kompensation som utifrån brottsofferperspektiv, om ett allvarligt brott har begåtts, kanske inte alltid kanske ses som tillräcklig men likväl är viktig. Jag ska ge några fakta om kriminalvården. Den består av 31 häkten, 52 anstalter och 34 frivårdskontor.
Därutöver bedriver man transporttjänst. Medelbeläggningen på anstalt var under 2011 drygt 4 500 personer, och frivården hade i genomsnitt drygt 14 000 klienter. Över lag arbetar kriminalvården proaktivt med många viktiga frågor.
Till exempel kan jag konstatera det som andra har lyft fram tidigare, nämligen att i princip inte någon har rymt under de senaste åren. Under åren 2010-2012 har en person rymt från anstalt som har säkerhetsklass 1 och 2. Den personen rymde förra året. Från anstalter med säkerhetsklass 3, det vill säga öppna anstalter, avvek 25 personer under 2012.
Utifrån dessa fakta kan jag konstatera att frågan om att kriminalisera rymning inte känns angelägen och att detta inte är en fråga att prioritera. Vidare kan jag konstatera att arbetet för en helt drogfri anstaltsvistelse fortsatt visar goda resultat.
Kriminalvårdens ansträngningar under de senaste åren för att finna narkotika och andra droger fungerar väl, men detta måste fortsatt vara en prioriterad fråga att arbeta med. Det är självklart att våra anstalter ska vara helt drogfria. Utifrån det kan jag konstatera att reservation 13 från Socialdemokraterna och Miljöpartiet slår in öppna dörrar.
För Alliansen är det självklart att verkställigheten inom kriminalvården är effektiv, så att den intagne ges möjlighet att komma tillbaka i samhället och inte återfalla i brott. Att fokusera på arbetslinjen är centralt. Därför är innehållet i kriminalvården viktigt. Jag vill börja med att konstatera att den som är intagen i fängelse ska ha en individuell verkställighetsplan.
Denna plan ska vara anpassad till den intagne där man ska bedöma både risker och behov. Den är grunden för en bra verksamhet för varje intagen så att man får den hjälp som man behöver. Särskilt fokus ska ligga på unga dömda.
Enligt Kriminalvårdens årsredovisning 2012 hade 90 procent av de intagna en verkställighetsplan. Den som är dömd genomgår varje år olika behandlingar. I syfte att förhindra återfall i brott ges de dömda nya kunskaper och färdigheter samt insikter om sitt brott och dess verkningar.
Behandlingen ska ge den dömde bättre förutsättningar att klara ett laglydigt liv när han eller hon har avtjänat sitt straff. Behandlingsprogrammen, som ska vara evidensbaserade, har olika innehåll beroende på behov, allt från antidrogprogram till program om alternativa livsstilar. Den som sitter i fängelse är skyldig att delta i programverksamheten.
Eftersom vi kan konstatera att utbildningsnivån hos många i fängelse är låg satsas mycket på utbildningar av olika slag, allt från att läsa in grund- och gymnasieskola till att läsa in yrkesexamen genom arbetsmarknadsutbildningar och kurser från universitet och högskolor. Därutöver ska man ha möjlighet att delta i arbete genom arbetsdrift eller service.
Vi kan konstatera att arbetsdrift finns vid de flesta anstalterna och att detta självklart måste vidareutvecklas. Därtill krävs en bra utslussning, och i de bästa av världar ska alla komma ut till ordnade förhållanden.
Enligt fängelselagen är det tydligt att detta är viktigt, och samverkan ska ske med berörda myndigheter, framför allt socialtjänsten, hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan. Men det är även viktigt med samverkan med organisationer inom den ideella sektorn.
Vi kan konstatera att arbetet för att verkställighetsplaner och utslussningsåtgärder ska bli än bättre är ett löpande arbete som regeringen fokuserar på och som kriminalvården måste jobba vidare med. Med anledning av reservationer om häktade med restriktioner skulle jag vilja lyfta fram några delar. Enligt 24 kap.
5 a § första stycket rättegångsbalken ska domstol på begäran av åklagare pröva frågan om den häktades kontakter med omvärlden ska få inskränkas. Tillstånd till sådana restriktioner får meddelas endast om det finns risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning.
Att restriktioner behövs i vissa fall är självklart, men det är viktigt att man gör den prövning som rättegångsbalken kräver. Regeringen har i regleringsbrevet till Åklagarmyndigheten för år 2013, för att understryka hur viktigt det är att restriktioner används enbart då det är befogat, begärt att myndigheten tydligt redovisar hur man använder sig av detta.
Vidare ska Åklagarmyndigheten under 2013 genomföra ett tillsynsprojekt som avser just användningen av restriktioner. Syftet är att granska hur åklagarna fullgör skyldigheten att dokumentera de konkreta omständigheterna som ligger till grund för att meddela restriktioner. Projektet ska redovisas i slutet av detta år.
Det är viktigt att säkerställa att man inte använder sig av restriktioner slentrianmässigt utan att det ska föreligga skäl för restriktioner. Detta är speciellt viktigt när det gäller unga som sitter häktade. Därutöver är det viktigt att de som sitter med restriktioner likväl får en så human vistelse som är möjlig trots restriktionerna.
Kriminalvården har under senare år arbetat med olika åtgärder. De gäller bland annat hälso- och sjukvård. Men framför allt handlar de om att bryta isoleringen för unga häktade. Frågan om häktades villkor, framför allt för unga, är viktig, och det är angeläget att Åklagarmyndigheten och Kriminalvården arbetar vidare med frågan. Fru talman!
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag vill slutligen även konstatera att Alliansen under den förra mandatperioden och under denna mandatperiod har gjort historiskt stora satsningar på rättsväsendet, detta inkluderar självklart kriminalvården. Det är ett väsentligt och viktigt utvecklingsarbete som pågår, både hos regeringen och inom kriminalvården.