Wiwi-Anne Johansson (V):
Vad ska vi säga? Vad ska man skriva? Vilka argument har vi ännu inte prövat för att få en mänskligare sjukförsäkring? I dag behandlar vi en del av den: mot vilka jobb och mot vilken arbetsmarknad en sjukskriven ska prövas efter ett halvår som sjuk.
Det har krävts två riksdagsbeslut för att få regeringen att komma med den proposition som vi nu hanterar i detta betänkande, SfUl4. När regeringen efter hård press äntligen förstått riksdagens beslut och betydelse tycks det vara en omvändelse under galgen. Herr talman!
Den 1 juli 2008 fattade en majoritet här i riksdagen beslut om en mängd nya regler som gäller i dag för ersättning vid sjukdom och ohälsa. Av alliansregeringen har det kallats en förändring av historiska mått, och det får man hålla med om att det har varit.
När det gäller historiebeskrivningen av hur det här utskottet har hanterats och hur sjukförsäkringen har förändrats och försämrats behöver jag inte upprepa det som bland andra Tomas Eneroth har beskrivit tidigare i debatten, mer än att det alltså har krävts två riksdagsbeslut i frågan för att komma dit där vi är i dag. Det är onödigt att ändra, har regeringen och alliansföreträdare hävdat.
Det blir ingen skillnad mellan om arbetsförmågan ska prövas mot normalt förekommande arbeten på arbetsmarknaden eller som i dag mot den reguljära arbetsmarknaden. Försäkringskassan har också sagt att det bara kommer att ha ytterst marginell betydelse. Andra, som LO-TCO Rättsskydd, har en helt annan uppfattning, liksom handikapporganisationerna. Kanske är det en fråga om vad vi menar med ordet "marginell".
Jag återkommer till det.
Alltså, herr talman, har det betydelse vilket begrepp som gäller för den enskilde som är sjuk och vars förmåga att återgå till arbete ska prövas, också enligt Försäkringskassans bedömning. Försäkringskassan skriver visserligen också att rehabiliteringskedjans tidsgränser har haft större betydelse genom att tidigarelägga bedömningar mot arbetsmarknaden och att detta nu sker i fler ärenden.
Herr talman! Jag och Vänsterpartiet har inget att invända mot den bedömning som Försäkringskassan gör här. Men vad vi rödgröna har lyckats få en utskottsmajoritet för att förändra genom två riksdagsbeslut är inte hela sjukförsäkringen. Tyvärr finns det ingen majoritet för att till exempel stoppa utförsäkringarna. De fyra partier som ingår i den borgerliga Alliansen plus Sverigedemokraterna vill inte det.
Vi vill också förändra tidsgränserna till att bli en hjälp för den enskilde, inte stupstockar på vägen mot den slutliga stupstocken som utförsäkringen innebär. Detta har vi inte fått något gehör för ännu. Det finns alltså väldigt mycket kvar att göra innan vi har en mänsklig sjukförsäkring.
Men för en enskild person som hamnar i en situation som styrs av tidsgränser har det betydelse vilken arbetsmarknad man prövas mot: mot jobb som finns eller mot jobb som eventuellt skulle kunna utföras om de verkligen fanns på riktigt.
Om Försäkringskassan samt regeringen och dess företrädare menar att förändringen endast är ytterst marginell eller har en begränsad betydelse tror jag att det är åtminstone två saker vi ser olika på. Det ena är förstås vad den begränsade betydelsen innebär. Är det att det inte kommer att vara väldigt många personer som berörs? Det kan förstås vara så. Vi tror inte heller att hundratusentals sjuka kommer att beröras.
Men för var och en som ska prövas mot jobb ska det ha och kommer det att ha betydelse om förarbetena till det tidigare begreppet och den dom i högsta instans som avkunnades 2008 följs av förändrade beslut av handläggarna, vilket ska vara fallet. Då får det betydelse. Herr talman! Regeringen har också intagit olika positioner när det gäller förändringens betydelse.
Efter det första utskottsinitiativet kom en något saltad uträkning från Socialdepartementet som talade om att det skulle kosta upp emot 2 1⁄2 miljarder kronor årligen att förändra begreppet, och det är ju pengar som verkligen har mer än marginell eller begränsad betydelse, åtminstone för mig. Men väldigt kort därefter skrotades detta pm och lades i någon byrålåda till förmån för inställningen att det inte skulle betyda någonting.
Den förändrade inställningen betydde förstås något. Man behöver inte vara så väldigt konspiratoriskt lagd för att tänka sig att man ville förminska betydelsen av förändringen för att det skulle göra saken både obegriplig och till mer av ett politiskt spel att oppositionen ville tvinga regeringen att göra någonting som ingen begriper varför man vill göra och som inte har någon praktisk betydelse för dem som är sjuka.
Frågan infinner sig förstås, för mig i varje fall, varför regeringen den 1 juli 2008 ändrade begreppet från förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden till att man skulle prövas mot förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden. Om det nu inte hade någon betydelse, och man fortfarande inte anser att det har någon betydelse i dag, varför hade då förändringen så stor betydelse för fyra år sedan när den infördes? Herr talman!
Vi är långt ifrån en mänsklig sjukförsäkring i dag. Men med dagens beslut kommer några att få det något bättre. Några sjuka personer som ska och säkerligen vill ut och jobba igen ska få sin arbetsförmåga prövad mot jobb som finns, inte mot jobb som bara finns i huvudet på politiker.
Jag vill understryka att utskottet i betänkandet är väldigt tydligt med att tidigare förarbeten och utvecklad praxis bör vara vägledande för tolkningen av begreppet. Detta betyder i klartext att Försäkringskassan har att förhålla sig till just detta och inget annat. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.