Alexander Christiansson (SD):
I början av pandemin stod regeringen på tå och stöden fungerade bra. De kom snabbt på plats och betalades ut till de drabbade företagen, och det var bra hanterat av regeringen. Något som har visat sig stämma för alla dessa stödåtgärder är att djävulen bor i detaljerna, och små förändringar har visat sig ha stor betydelse för företagen, inte minst småföretagen.
Sverigedemokraterna har lagt fram ett par initiativ under periodens gång i finansutskottet, speciellt ett som riktade sig till enskilda företagare som inte hade rätt till omställningsstödet om de hade gått på a-kassa under våren. Vidare var det frågan om jämförelsemånaden för korttidspermittering där aktiebolag som hade permitterat under våren inte kunde använda sig av permittering under hösten om de hade bytt personal.
Samarbetet mellan partierna har varit bra, även om oppositionen alltför ofta fått styra från baksätet, inte minst kopplat till de initiativ som jag just nämnde, stöden till evenemang, kultur, idrott och äldreomsorg - några färska exempel. Förändringarna av omställningsstödet är också ett exempel där en detalj har fått oproportionerliga konsekvenser.
Jag lät riksdagens utredningstjänst utreda hur många företag som drabbades av förändringarna, och man kom fram till att det var drygt 4 000 företag som drabbades. Det är dem jag kommer att fokusera på nu, inte de som har gynnats av förändringarna. I realiteten innebär det att företag som gjort allt rätt för att överleva, det vill sänkt kostnader, löner med mera, nu inte får några pengar alls, trots att de var berättigade till stöd enligt den gamla modellen.
Det hade i sak varit okej om ministern hade varit tydlig med att det kan komma att bli förändringar, vilket ministern inte var. Under presskonferensen som hölls den 25 januari lovade statsråden Magdalena Andersson och Per Bolund att omställningsstödet skulle förlängas. Statsråden gick så långt att de uppmanade företagen att ta banklån för att klara likviditeten till dess att stöden från EU var på plats.
4 000 företag som hörsammade statsrådens uppmaning stod sedan med skulder och utan stöd. I ministerns svar på denna interpellation framgår det att EU:s regelverk kopplat till omställningsstödet inte går att ändra. Samtidigt kom Socialdemokraterna i går med ett förslag på ändringstext i det utskottsinitiativ som just nu behandlas i finansutskottet.
Där föreslår Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Centerpartiet och Liberalerna att riksdagen ska tillkännage för regeringen att stöden till företag som drabbats av pandemins konsekvenser ska förbättras. Det skulle till exempel kunna handla om att utvidga definitionen av fasta kostnader eller definitionen av täckningsbidraget så att fler kostnader beaktas vid beräkningen. Det blir minst sagt ologiskt och ambivalent. Går det att ändra regelverket eller inte?
Oavsett paradoxen i detta är min kritik mot statsrådens agerande i denna interpellation inte kopplad till stödens utformning i sig utan snarare till det faktum att regeringen har svikit 4 000 företag som i god tro förlitat sig på regeringens löften, speciellt som regeringen innan presskonferensen kände till förändringarna i stödet som skulle drabba 4 000 företag negativt - om jag har förstått rätt.
Att trots det uppmana dem att ta banklån klingar faktiskt falskt. Min fråga till statsrådet blir således om ministern kände till förändringarna i omställningsstödet kopplat till täckningsbidrag vid pressträffen som ministern och Per Bolund hade den 25 januari.