KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Mejern Larsson (S):
Jag vill tacka ministern för hennes ja-det-anser-jag-svar och för hennes ja-svar. Jag hade dock trott att näringsministern skulle vara lite mer uttömmande i sitt interpellationssvar än i svaret på den skriftliga frågan.
I den frågade jag om ansvarig minister är beredd att satsa medel när IUC Sverige har lämnat in en offert, för att bland annat identifiera företagarnas möjligheter och förutsättningar till utveckling och därmed tillväxt. Svaret från landets näringsminister var minst sagt ljummet och ger skäl att befara att intresset för industripolitiken inte är prioriterat inom departementet.
I den situation vi befinner oss i där varslen duggar tätt borde utveckling och kompetenshöjande åtgärder för och till företag vara prioriterat. I Värmland storsatsar IUC och där kommer 230 verkstadsföretag att delta i ett omfattande program för kompetensutveckling.
Men för detta krävs vissa förberedelser innan verksamheten kan komma i gång, så för att ge projektet rätt förutsättning är det angeläget att de inblandade får veta om projektet kan starta som planerat. Fru talman! Det svar jag fått från näringsministern är bara ytterligare ett bevis på att den moderatledda regeringens tal om jobben, företagandet och arbetslinjen inte håller måttet när det verkligen gäller.
Varslen ökar lavinartat, arbetslösheten stiger, landets kommuner betalar alltmer av sina skattepengar i försörjningsstöd. Regeringen har struntat i alla signaler om en sämre utvecklig i ekonomin och ställt alltför stor tilltro till marknaden när det gäller utvecklingen av sysselsättningen och tillväxten. Regeringen har heller inte utnyttjat högkonjunkturen för att rusta vare sig de människor som behöver utbildning eller Sverige som nation.
Nu blir notan kännbar och den drabbar hela landet. Varslen är många. Hemma i Värmland besökte jag de drabbade på Volvo Wheel Loaders i Arvika för någon vecka sedan. Jag känner starkt med alla de familjer som drabbas av dessa hårda besked och som är oroliga. Om två löner blir en, säger de, hur ska vi då klara att betala villan? Fru talman!
I partiledardebatten i söndags påpekade näringsministern, tillsammans med de övriga partiledarna på högerkanten, att det är viktigt att företagen tar ett ansvar i den rådande situationen med varsel och osäkerheter. I IUC-bolagen finns redan detta ansvar genom att företag tillsammans är delägare i sitt gemensamma regionala utvecklingsbolag med utvecklingsinsatser som gagnar jobb och tillväxt.
Här har näringsministern ett praktiskt exempel på hur god samverkan och företagsansvar kan bli verklighet. Genom IUC-bolagen finns redan tillgång till regionala företagsnätverk, och mellan bolagen en nationell samordning genom IUC Sverige. Precis som näringsministern påpekade i söndagens partiledardebatt är det viktigt att fylla verktygslådan inför framtida utmaningar.
Jag anser att IUC är ett alldeles utmärkt verktyg att fylla näringsministerns verktygslåda med. Har näringsministern för avsikt att nyttja detta verktyg eller känner hon inte till att det finns?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag önskar att näringsministern kunde vara ännu mer konkret. Globaliseringsrådets prognos som kom förra veckan antyder att antalet anställda inom industrin kommer att minska kraftigt, med 30-40 procent, under en 10-15-årsperiod. Om den prognosen bara till en viss del blir infriad så finns det inte tid att vänta in marknadens återhämtning utan det måste tas krafttag nu. Det går inte att göra som regeringen och sitta still och se på i dessa tider av oro.
Regeringen måste visa handlingskraft och börja agera nu och inte i morgon. Det är dags att näringsministern tar initiativ som kan skapa de nya jobben och den nya industrin. IUC:s arbetssätt och målbild inom Offert 2009 känns som ett mycket bra stöd för näringsministern i sitt arbete att så snabbt som möjligt inleda en strategisk process för fler jobb inom den nya svenska industrin.
Därför är det med stor oro som jag konstaterar att regeringen via näringsministern visar att den rådande politiken inte har skapat de förutsättningar som ger trygghet för företag och deras anställda i tider av oro.
Trots den senaste tidens ras i världsekonomin som gör mig och säkert också näringsministern orolig konstaterar jag att regeringens politik inte skapar sådana förutsättningar och inte heller tar till vara möjligheter för att skapa nya jobb så att anställda i Göteborg och Arvika kan känna den trygghet som man ska känna i Sverige i dag 2008.
Vad de värmländska småföretagarna och deras anställda behöver är stabila och långsiktiga spelregler och inte populistiska skattesänkningar. Fru talman! Det vore förmätet av mig att ge regeringen råd som den inte vill ha, men jag tänker göra det i alla fall.
Regeringen borde öppna för samtal med oppositionen för att hitta kraftfulla åtgärder för att möta jobbkrisen - en aktiv åtgärdsplan för stöd och utbildning för alla som drabbas av varsel och uppsägningar så att de står rustade när konjunkturen vänder och efterfrågan på arbetskraft tar fart. Detta måste ske trots att regeringen har valt att lågprioritera sådana satsningar i sin senaste budget.
Ambitionsnivån inom de strategiska framtidsinvesteringarna på områden som forskning, infrastruktur, energi och exportstöd måste höjas. Fru talman! Det är viktigt att ministern inser att IUC-bolagen faktiskt är ägda av företagen och i synnerhet då de små och medelstora. Men fler intressenter deltar i arbetet - storföretag, kommuner, fackföreningsrörelsen och andra intresseorganisationer.
Alla dessa har regional förankring och kunskap. Även om näringsministern säkert känner till detta faktum är det viktigt att påtala det eftersom dessa ägare både satsar kapital och eget engagemang för att skapa bättre fart och struktur i den regionala och industriella utvecklingen.
Det vore ett direkt slöseri med samhällets resurser om inte staten och regeringen tog till vara denna kraft och snarare förstärkte den som det operativa komplement som det kan vara till andra regionala insatser.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag tycker att dagens debatt på ett påtagligt sätt visar att landet är illa ute med en regering som backar och tvekar när världen befinner sig mitt i en finansiell kris. Sedan jag fick ministerns interpellationssvar i min hand i går eftermiddag har ytterligare anställda på olika svenska företag varslats. I går kväll rapporterade Nyheterna Mälardalen i TV 4 att ett företag i Köping varslar 220 industriarbetare samt 30 tjänstemän.
I morse meddelade SVT att 65 personer har varslats i Skellefteå och 19 personer på Gotland. Även 115 personer i Sundsvall varslas. Samtidigt finns offerten från IUC. IUC skulle genom utvecklingsinsatser kunna gagna jobb och tillväxt genom samverkan med staten och regionen.
Jag är övertygad om att IUC har en viktig roll att spela när det gäller såväl den regionala som den nationella tillväxten av företag och därmed sysselsättning i landet. IUC är ett viktigt verktyg i verktygslådan för jobben. Som gammal snickare säger jag bara att jag aldrig skulle åka ut på ett jobb med en tom och intetsägande verktygslåda. Inte tänker väl ministern göra det heller?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag vill liksom övriga interpellanter tacka statsrådet Odell för svaret, men som den byggnadsarbetare jag är gör jag det av ren artighet. För jag måste tyvärr konstatera att svaret inte är tillfredsställande nog för oss byggnadsarbetare eller anställda inom i skogs- och trädindustrin. Statsrådets svar är ett icke-svar. Byggbranschen är i kris.
Nybyggnationerna väntas minska med 40 procent under nästa år jämfört med 2006, och byggnationen av hyreslägenheter har i det närmaste halverats. Den 25 november varslade Skanska 3 400 anställda, varav 2 000 i Sverige. Bara i mitt hemlän Värmland har 300 Byggnadsmedlemmar varslats om uppsägning under oktober och november.
I fredags var jag på ett av mina återkommande arbetsplatsbesök. Denna gång besökte jag byggarbetsplatsen Lillängsberget utanför Karlstad. Självfallet diskuterade vi regeringens så kallade krispaket med ett inbakat ROT-avdrag som presenterades samma dag. Reaktionerna var överlag negativa.
Den nyligen varslade byggnadsarbetaren Bo Elofsson sade spontant: "Jag tror det blir massuppsägningar. Avdraget är för smalt. Det är ju bara riktat till privatpersoner." Detta, fru talman, är budskapet från en av dem som står i finanskrisens absoluta centrum, eller mitt i stormens öga som man brukar säga.
Det är ett allvarligt läge vi befinner oss i. Lågkonjunkturen bedöms bli långvarig. Det är inte bara inom fordonsindustrin som varsel och uppsägningar får kedjekonsekvenser. Ibland talar man om att en byggjobbare sätter tre andra i arbete. En uppsagd snickare får kedjekonsekvenser för underleverantörer, vilket gör att arbetslösheten ökar inom byggbranschen.
Varslen av tiotusentals anställda inom den industri som var motorn i vår inhemska ekonomi ska alltså mötas med ett missriktat ROT-avdrag. Det är efterfrågat av alla, inklusive oppositionen, men den utformning som regeringen har valt är helt felaktig.
Avdraget är permanent, inte tillfälligt som bland annat LO har sagt är det enda rätta. Vet man att avdraget finns kvar inom överskådlig framtid, fru talman, varför ska man då ringa efter en hantverkare i dag? Avdraget är riktat till fel grupp.
Det borde riktas till den rätta gruppen, nämligen de fastighetsägare som har ett större fastighetsbestånd. Endast då blir det någon skjuts på renoveringarna av hyresrätterna. Som det är nu blir de som bor i miljonprogramslägenheterna utan renoveringar, medan de som äger villa och bostadsrätt får pengar av regeringen för att till exempel renovera sina badrum.
De är alltid så - de som redan har pengar gynnas när den moderatstyrda regeringen fördelar resurserna. I Rakt på med K-G Bergström kommenterade Fredrik Reinfeldt den stora mängden varsel i Sverige med orden: Vi har fått varsel, men det är inte samma sak som att bli uppsagd. Men så kan man inte säga, fru talman.
Av de varseldrabbade medlemmarna i Skogs- och Träfacket kommer 94,9 procent att sägas upp. Det innebär att ca 4 700 personer kommer att förlora sina jobb. Vilka förslag har alltså ansvarigt statsråd Odell som kan lugna byggarbetaren Bo Elofsson och övriga varslade inför framtiden?
Lars Mejern Larsson (S):
Ungdomarna är den grupp som drabbas hårdast av bostadsbristen. På en bostadsmarknad med låg omsättning får de unga svårt att hitta något som de har råd med. De bostäder som eventuellt är lediga är antingen för stora eller för dyra. När de stora barnkullarna som föddes under 80-talet och början av 90-talet kommer ut på bostadsmarknaden kommer bostadsbristen att öka ännu mer.
Under de här åren föddes 210 000 barn. Av Sveriges 290 kommuner uppger 142 att de har brist på bostäder för unga. Det är således fler kommuner som har brist på lämpliga bostäder för unga än som har generell bostadsbrist. Regeringens bostads- och arbetsmarknadspolitik symboliseras som grå, kall och innehållslös.
Politiken skulle kunna beskrivas i färgen av en gjuten betongvägg. Detta syns tydligt då högkonjunkturen förbytts till lågkonjunktur, regeringens bundsförvant marknaden inte längre levererar ökad sysselsättning och regeringens tidigare åtgärder inte har gett någon effekt. Vad är regeringens svar? Jo, ännu mer jobbskatteavdrag!
Jobbskatteavdraget gav förhållandevis svaga effekter i en situation då det fanns jobb, och det kommer att ge än mindre när jobben blir färre. Regeringens politik har snarare förstärkt lågkonjunkturens negativa effekter. Bostadsproduktionen har delvis stannat upp på grund av marknadens förväntningar på ett stimulanspaket från regeringen för att möta finanskrisen. Och det som presenterades i fredags var inte mycket att hänga i granen.
För var dag som går utan att regeringen agerar fördjupas krisen och fler få gå ut i arbetslöshet. Ofta får vi höra här i kammaren att regeringen inte kan rå för det rådande läget i världskonjunkturen. Men det är en stor skillnad mellan denna kris och krisen under 1990-talet, nämligen att statens finanser nu är goda.
Det finns alltså ekonomi att snabbt sätta in åtgärder, bara den politiska viljan finns. Fru talman! Själv föreslår jag att regeringen använder de 5 miljarder som finns i den statliga Bostadskreditnämnden. Dessa kan användas för att stimulera byggandet.
Mina förslag blir svåra att genomföra, och det beror inte på att de är orealistiska utan enbart på att den moderatledda regeringen inte vill ta några råd - speciellt inte från mig som är socialdemokratisk riksdagsledamot. Men statsrådet kanske kan ta emot råd utifrån min erfarenhet som byggnadsarbetare.
Så till sist vill jag bara säga till statsrådet att regeringens tro på att marknaden ska lösa problemet är som att tro att densamma ska lösa de växande miljöproblemen. Det är inte realistiskt. Fru talman! Jag vill fråga ministern om han tänker göra något och lägga något extra på att få i gång ROT-avdraget när det gäller hyresrätter.
Lars Mejern Larsson (S):
Tolkar jag statsrådet rätt att han behöver hjälp att lösa bostadsfrågan? Jag ställer gärna upp. Jag brukar inte ha för vana att strö råd och förslag omkring mig. Men eftersom vi befinner oss i en utomordentligt allvarlig situation vill jag helt kort peka på några enkla men effektiva åtgärder som jag skulle vilja vidta.
För det första: Inför ett klimat-ROT-avdrag och utforma det så att klimat- och energiförbättrande investeringar gynnas. För det andra: Inför en miljöhuspremie. Energisnåla hus är dyrare att bygga än genomsnittliga hus.
För att fler ska investera i nya energisnåla hus eller genomföra renovering till bättre energiprestanda bör regeringen bevilja ett utökat ränteavdrag. För det tredje: Inför ett investeringsstöd för nyproduktion av hyreslägenheter och billiga ungdomsbostäder!
Behovet av bostäder är stort, inte minst av nya energisnåla hyreslägenheter och billiga ungdomsbostäder. Av de 142 kommuner som uppger att de har brist på ungdomsbostäder är det bara 11 som har planerat att bygga bostäder för ungdomar.
Till sist, fru talman, vill jag hälsa från Byggnads ordförande i Värmland som kommenterar statsrådets ROT-avdrag så här: "För byggbranschen är det en droppe i havet."
Lars Mejern Larsson (S):
Det är spännande att höra av Sten Bergheden att ni i Alliansen är överens. Det är bra.
Det är ändå beklagligt att ledamöter från den moderatledda alliansen inte kan vara överens med oss i en så viktig fråga som hur branschen ser ut dit vi nu ska slussa våra gymnasister. Vi från den rödgröna sidan vill peka på att konkurrensen inom en bransch måste vara grundad på lika villkor, vilket bland annat förutsätter att aktörerna följer lagar och regler.
Enligt utskottets mening är det är angeläget, men man behöver invänta resultat från olika utredningar såsom den utredning som genomförde en översyn av lagstiftningen om vägtrafikregister. Utredningen är framlagd. Vad väntar ni på? Dessutom var ni så ivriga förra mandatperioden att ge regeringen ett tillkännagivande.
Varför inte nu? Den nuvarande regeringen har dock gång på gång, som jag sade tidigare, avvisat kraven på tömningscentraler med hänvisning till att regelkrånglet skulle öka. Vad är värst, krångel eller brottslighet? Dessutom är det inte så krångligt, enligt branschens företrädare, som du vill hävda.
Det är konstigt, tycker jag, att ni som annars är för konkurrens inte vill att den ska ske på sjysta villkor.
Lars Mejern Larsson (S):
De som sitter och följer vår olika debatter på tv märker att det finns en röd tråd. Det är nämligen så att man inte får något svar, och det verkar fortsätta. Du svarar inte på frågan. Du säger att man inte ska krångla till det för några bara för att någon fuskar.
Tycker Sten Bergheden att 2-4 miljarder är något som bara kan fuskas bort? Det skulle jag vilja ha svar på. När det gäller beställaransvaret pratar du om vad ni gör för att minska de tunga transporternas miljöpåverkan. Det skulle vara intressant att höra vad ni har att komma med där. Frågan är: Har vi råd att inte göra någonting?
Lars Mejern Larsson (S):
Återigen: Det är mycket som är bra i utlåtandet. Men om Lisbeth Grönfeldt Bergman har läst reservationen vet hon precis vad jag ska ta upp. De europeiska transportarbetarna lever under helt ovärdiga betingelser.
Att majoriteten sitter med armarna i kors när det gäller löntagarnas villkor på arbetsmarknaden är inget som direkt förvånar mig i alla fall. Majoriteten med regeringen i spetsen har under hela mandatperioden på olika sätt försvårat fackföreningarnas möjligheter och verk.
Arbetslinjen betyder enligt regeringens egna dokument att lönerna ska ned och att löntagarna ska konkurrera med varandra om jobben med sämre löner och villkor. När kommer ni att bry er om de anställdas villkor?
Lars Mejern Larsson (S):
Moderaterna övertygar mig inte. Om det är någon bransch där det är tydligt att majoritetens politik har slagit igenom med full kraft är det just transportsektorn. Det är chaufförer med usla löner och obefintliga krav på arbetstider och arbetsmiljö som trafikerar våra vägar.
Den enda anledningen till att dessa lastbilar trafikerar våra vägar är att de anställda har orimliga villkor. Chaufförernas hälsa och välbefinnande struntar majoriteten i. Majoriteten visar ett sådant fullständigt ointresse för de fackliga frågorna och löntagarnas villkor i alla sammanhang att det mer ser ut som en regel än ett undantag.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag fick inget gehör för min synpunkt tidigare i debatten med moderaten. Nu hoppas jag på Centerpartiet och Sven Bergström.
I den reservation som Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet gemensamt lägger fram säger vi tydligt att det är helt oacceptabelt att företag i de olika medlemsstaterna ska kunna konkurrera med låga löner och dåliga arbetsvillkor i övrigt. Det här är viktigt. Frågan är nu, fru talman, om vi talar för döva öron.
Lars Mejern Larsson (S):
En liten reservation - jag är ju beredd att gå hur långt som helst.
När jag pratar om löntagarnas situation menar jag det jag säger och då gör jag allt jag kan. Säg inte att ni står på löntagarnas sida när ni aldrig lägger fram ett enda förslag i kammaren som gynnar de svagas ställning på den svenska arbetsmarknaden, när ni hela tiden bara vill införa marknadens villkor, oavsett vad priset för den enskilda är.
Jag förstår egentligen inte varför majoriteten inte vill införa detta.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag får tacka ministern för svaret. Dagen då Sverige stod stilla, som Expressen skrev om, var inte dagen när kronprinsessan deklarerade att hon skulle gifta sig med sin Daniel eller dagen när Fuglesang gjort sin debut som astronaut i rymden eller ens den bistra dagen hösten 2006 när Sverige fick en borgerlig regering.
Nej, det var dagen då tågförseningarna hade nått sin absoluta kulmen, måndagen den 22 februari. Låt mig ta några exempel. Hundratusentals resenärer i Stockholm tvingades köa i kylan när lokaltrafiken lamslogs. Ett urspårat godståg i Hallsberg stoppade all trafik mellan Stockholm och Göteborg.
Ja, listan över inställda tåg på SJ:s hemsida sagda måndag var ofantligt lång. Hur kan det bli på detta vis? Går det att peka ut någon bov i detta drama? Visst går det att skylla på Kung Bore. Han har ju lagt Sverige under ett täcke av snö, is och kyla sedan mitten av december.
Och precis som ministern säger har vi inte sett slutet än. Men Sverige har väl drabbats av snöfall och kyla förut? Eller är det ett nytt fenomen? Självklart har det hänt förut. Sverige är ett vinterland, åtminstone i snitt tre månader om året. Det vet svenska folket, det vet jag och det vet herr talman.
Problemet är att Banverket, tågoperatörerna och regeringen verkar ha blivit helt tagna på sängen. De skyller på varandra. Nej, regeringen med statsrådet i spetsen skyller på den förra regeringen. Jag förstår att det är svårt för ministern att råda över snö, is och kyla.
Men, herr talman, det är regeringen och i synnerhet infrastrukturminister Åsa Torstensson som bär ansvaret för att så lite gjorts när det gäller att åtgärda de upprepade förseningarna och störningarna i tågtrafiken. Ska man komma åt de ständiga förseningarna i tågtrafiken är det i första hand infrastrukturen som måste åtgärdas.
Vi vill därför öka infrastrukturinvesteringarna med 40 miljarder kronor fram till 2021 och tydligt prioritera järnvägen vid fördelning av resurser. Redan i år föreslår vi att Banverkets budget förstärks med nästan 600 miljoner för att avhjälpa de mest akuta bristerna.
Det skulle glädja mig mycket om statsrådet Torstensson sällade sig till oss socialdemokrater så att vi fick igenom dessa satsningar. Om hon inte gör det vill jag veta hur statsrådets förslag till lösning ser ut. Vidare vill jag återigen ställa min fråga: På vilket sättet har statsrådet och den borgerliga regeringen bidragit till att lösa problemet med väderstörningarna? Statsrådet svarade inte på det i inledningen av debatten.
Lars Mejern Larsson (S):
I interpellationssvaret säger statsrådet Torstensson att hon tror att det är genom samarbete som vi ska klara av de utmaningar som det ökade trafikarbetet på järnvägen ställer oss inför. Det håller jag med om. Däremot tillåter jag mig att undra om hon lever som hon lär.
I en artikel förra veckan i kvällspressen står det nämligen att infrastrukturministern och SJ inte haft någon kontakt, och under en presskonferens meddelade SJ:s vd Jan Forsberg att han och ministern inte haft någon kontakt med varandra sedan någon gång före jul. Det tycker jag är ytterst anmärkningsvärt. Vore det inte på sin plats för SJ och statsrådet att dagligen eller åtminstone någon gång i veckan tala med varandra?
Vi upplever ju nu den värsta vintern sedan 1986. Eller har möjligen kontakten mellan Sveriges största järnvägsbolag och regeringen förbättrats under den här veckan? Herr talman! Jag har sagt det tidigare och vill ytterligare förtydliga det ifall Rådhström missuppfattat mig: Att det snöar kan vi inte lasta ministern för.
Men att ansvaret för information till berörda resenärer fungerar är helt och fullt regeringens ansvar. Att den ansvariga regeringen skyller på någon annan tyder på ett starkt undermåligt ledarskap i en krissituation. Det är alltid, oavsett vilka som regerar, sittande regering som har ansvaret för den dagsaktuella situationen.
Att ministern, sin vana trogen, fortsätter att skylla på den tidigare regeringen ger inte svar på mina frågor. Om det är regeringens sätt att svara på alla frågor kommer väl finansministern att skylla dagens budgetunderskott på tidigare borgerlig finansminister. Sittande regering har alltid och kommer alltid att ha ansvaret för den dagsaktuella situationen.
Men eftersom inget ansvar tycks falla på nuvarande regering får jag väl anta att ministerns tid så att säga är räknad. Landets tågresenärer vill att någon i ledande ställning tar sitt ansvar. Men med stor tydlighet har ministern gjort klart för oss som nu lyssnar att hon varken kan eller vill det. Frågan är vilka besked som ska ges till alla drabbade resenärer.
Obefintlig information är en sak, men felaktig information är snäppet värre. Handikappade och äldre tvingas släpa väskor och dra rullatorer fram och tillbaka över och under perronger och tvingas stå där och frysa i bister kyla. Vilket besked vill ministern ge till äldre och handikappade resenärer?