Jan-Olof Larsson (S):
Betänkandet om fiskeripolitik är det tredje betänkande vi har från miljö- och jordbruksutskottet i dag. Om talmannen hade varit här under debatten om alla tre betänkandena och inte hade kunnat vad han kan om politik här i Riksdagshuset skulle han ha trott att vi inte hade haft en alliansregering på minst åtta år; det är jag helt övertygad om. Men nu är det inte så.
Vi har haft en alliansregering, och vi har varit utan en alliansregering i bara några få månader. Men om man har hört debatten skulle man kunna få den uppfattningen. I detta motionsbetänkande om fiskeripolitik finns det sex reservationer. Jag yrkar avslag på samtliga. Jag tänkte bemöta några av dessa reservationer.
Något som det motioneras flitigt om är behovet av regelförenklingar. Jag vet att utskottet under alla år har lyft fram behovet av detta. Svenska fiskare har nog det mest övervakade yrket i nästan hela världen i dag. Jag vet inte hur det är i Nordkorea och så där, men i övrigt ligger det nära till hands.
Fiskaren kontrolleras av teknik och regler i all oändlighet. För att fiskaren ska få lov att lämna kaj och gå ut och jobba måste han först ha fått grönt ljus av myndigheten, och det visas på datorn. Han måste nämligen först meddela att han ska lämna kaj.
Under hela fiskeresan följs han sedan av elektronik så att myndigheten kan se var han är, var han fiskar och hur fort fartyget går. När han är ute på sjön ska han redovisa fångsterna via den elektroniska loggboken. Förutom elektroniken som övervakare finns det hur många skriftliga regler som helst. Allt ska göras rätt.
Annars blir det dryga böter. Jag är ganska säker på att det inte finns en enda fisketur där det inte går att leta upp minst ett fel enligt regelboken och för vilket fiskaren skulle kunna bötfällas. Jag var i med en debatt i radio för en vecka sedan angående regelverket och övervakningen. Då berättade en fiskare att han hade tagit av 1,8 kilo torsk för att ha till middagen.
Dessa 1,8 kilo var inte loggboksförda, om jag förstod det rätt. För tilltaget med de 1,8 kilona fick han böter på 2 000 kronor. Jag skulle vilja höra reaktionen från en bonde om han fick böta tusentals kronor för att han tog ett par kilo potatis till middagen. Det är precis samma sak.
Ett annat exempel som jag har lyft fram tidigare i debatten är att svenska fiskare som händelsevis skulle fånga en hälleflundra som bifångst i dag är tvungna att kasta tillbaka den i havet. Annars får de böta. Norska fiskare som fiskar i samma område får ta hälleflundran som bifångst, om den inte är mindre än 30 centimeter. Ibland fiskar svenska fiskare på norskt vatten. Vi har tillstånd att ta upp en viss kvot där.
Vid ett tillfälle blev en svensk fiskare bordad av den norska kontrollen som såg att den svenska fiskaren hade fått en hälleflundra som bifångst. Den svenske fiskaren sa till den norske kontrollanten att han måste kasta tillbaka den i havet. Den norske kontrollanten sa då att han i så fall skulle rapportera fiskaren till direktoratet i Bergen. Och då skulle det bli böter.
Han skulle också ringa till den svenska polisen och tala om för dem att de skulle möta upp fiskaren på kajen för att se att han levererade hälleflundran till kaj. Fiskaren blev tvungen att ta med fisken till svensk hamn. Han blev åtalad, och det blev rättegång. Detta beror inte på EU-regler. Det beror på våra egna svenska regler. Det finns ingen ursäkt. Vi kan inte skylla på någon annan här. Det är svenska regler, och så har en svensk fiskare det.
Herr talman! Vi har som sagt haft en borgerlig regering i åtta år och en centerpartistisk fiskeriminister. Han hade ett anförande här i kammaren för en liten stund sedan, men han har gått nu eftersom han inte var mer intresserad av fiskepolitiken än så här. Han har i varje stund hävdat att hans mission är att regelförenkla. Inom fisket har han misslyckats kapitalt.
Det är svårt att säga hur stort misslyckandet är, men troligen handlar det om en ökning av reglerna för fisket med ungefär 50 procent under den borgerliga perioden. Nu, några månader efter att borgarna har lämnat regeringsställningen och hamnat i opposition, motionerar de om regelförenklingar som de har haft åtta år på sig att genomföra.
Men för att inte skämma ögonen ur sig konstaterar de i sin motion att "i dessa tider av regelförenklingar synes fiskeföretagen ha satts åt sidan". Ni hörde helt rätt. "I dessa tider av regelförenklingar synes fiskeföretagen ha satts åt sidan." Så sant, så sant!
Efter åtta år och några månader kom de borgerliga partierna på att de har lämnat fiskeföretagen åt sitt öde. Då skrev de några motioner. Hipp, hipp, hurra! Jag är övertygad om att vi inom överskådlig tid ska kunna vända skutan och rädda det som den borgerliga alliansregeringen inte lyckades fördärva inom fisket på åtta år.
Jag menar inte att det ska ske inom åtta år. Jag menar att inom ett till två år ska vi se till att regelförenklingar genomförs. Herr talman! Det har varit en debatt om bottentrålning. Vänsterpartiet har i en reservation yrkat på att bottentrålning ska förbjudas i svenska vatten. Jag tyckte att det var en bra debatt. Men i dag är bottentrålning förbjuden i svenska vatten.
Det förbjöds genom att vi flyttade trålgränsen så långt ut man kan enligt EU-lagstiftningen. De undantag som gjordes var för trålfiske med selektiva redskap på några få områden. De områden som man har kommit överens om är mindre områden där det har trålfiskats i decennier. Det är viktigt att trålfisket kan fortsätta, inte minst för att utprova mer skonsamma trålar.
Jämfört med de trålar som användes för bara några tiotals år sedan är trålarna i dag betydligt mer skonsamma mot bottnar och inte minst mot det som finns på bottnarna. Sverige är i dag ledande på att utveckla skonsamma och selektiva redskap. För att kunna fortsätta denna forskning måste vi också ha ett fiske med redskapen.
Om man gick ned och tittade på en kaj utefter kusten kunde man förr se att där låg massor av grejer som trålarna drog upp från bottnarna. I dag är trålarna dyra, och man är duktiga på att utforma trålarna så att man kan undvika att plöja bottnarna på det sätt som man gjorde förr. Herr talman! Några motioner berör också vattenbruket, vilket även har varit uppe till diskussion.
Vattenbruket är ett område som har utretts nästan hur många gånger som helst under de senare decennierna. Sverige, med Europas längsta kust och dessutom tusentals sjöar, borde ha potential att utveckla vattenbruket. Det har riksdagen framfört gång efter annan. Men vi vet alla att det även finns negativa konsekvenser av vattenbruket. Fiskodlingar ger övergödning, och fisk rymmer från kassodlingar och kan sprida sjukdomar.
Men problem är till för att lösas. Efter decennier av diskussioner har nu Jordbruksverket lagt fram en strategi som gäller fram till 2020 för att utveckla ett långsiktigt lönsamt och hållbart vattenbruk. Denna strategi är framarbetad i samarbete med branschen.
Till detta kan läggas att till den fiskerifond som antogs i EU för den kommande perioden läggs det ännu mer pengar för att främja utvecklingen av ett konkurrenskraftigt vattenbruk. Sverige har potential att utveckla vattenbruket, kanske mest genom landbaserad verksamhet som inte minst kan nyttja restvärme från många industrier.
Nu när vi äntligen tar ett samlat grepp om vattenbruksnäringen är jag övertygad om att det kommer att leda till många jobb ute i våra bygder. Herr talman! Jag vill också säga några ord om ål och ålfisket. Det väcker många känslor och motioner om alltifrån att rätten att fiska ål ska kunna ärvas till att förbjuda allt ålfiske.
Att ålbestånden har minskat dramatiskt under flera decennier står helt klart. Det pratas om att det i dag bara finns någon eller några få procent kvar av bestånden. EU bestämde 2007 att alla medlemsstater skulle upprätta förvaltningsplaner för ålen. Sveriges plan godkändes 2009. I och med genomförandet av den svenska förvaltningsplanen för ål har ålfisket minskat dramatiskt.
Mest har detta skett på västkusten där det är i stort sett totalförbjudet i dag. De flesta ansåg att det var nödvändigt att minska ålfisket i Europa, men sättet det skedde på kan diskuteras. Många yrkesfiskare blev plötsligt sittandes med redskap och annan utrustning för hundratusentals kronor som blev helt värdelös. Ingen som helst ersättning utgick från staten eller EU. Vilken annan yrkesgrupp kan vi behandla på det sättet?
Ingen kan väl tycka att det är orimligt att det utgår en viss kompensation. Att fisketrycket påverkar beståndssituationen i olika fisken är rimligt att anta. Men min övertygelse är att det som påverkar ålbeståndet mest är ålens möjlighet att ta sig till sina uppväxtområden och sedan därifrån. I dag slaktas det tusentals kilo ål - stora som små ålar - varje år vid våra kraftstationer.
Om vi däremot kan få en miljöprövad vattenverksamhet i Sverige enligt det EU-direktiv som vi skrivit under kommer vi att se en ålstam som växer sig allt starkare. Det känns ju som att Moderaterna är med på tåget med en miljöprövning av vattenverksamheten.
Jag tycker att det är synd att vissa partier lämnar fiskeripolitiken åt dess öde. Sverigedemokraterna har lämnat fiskedebatten, och Kristdemokraterna har inte ens begärt ordet i den här debatten. Jag tycker att det är svagt att man ser så njuggt på fiskepolitiken. Detta borde fiskarkåren i Sverige ta till sig.