Jan Lindholm (MP):
Den rödgröna feministiska regeringen fortsätter det långsiktiga, tålmodiga arbetet med att göra Sverige till ett ännu bättre land att leva i. Den svenska modellen, som präglats av ett gemensamt och solidariskt ansvarstagande, utgör själva grunden för den välfärd så många andra länder skulle vilja dela med oss.
Ett trygghetssystem från vaggan till graven ger den enskilde möjligheter, mod och kraft att utveckla hela sin potential till gagn för hela samhällsbygget, utvecklingen och tillväxten. Äldreomsorgen är ett centralt område i detta välfärdsbygge.
Socialutskottets betänkande 9 om äldrefrågor är ett motionsbetänkande där yrkanden från allmänna motionstiden 2015 och 2016 behandlas. Fru talman! Att komma som sista talare innebär att mycket förmodligen blir upprepningar. Kvaliteten på omsorgen av de äldre berör inte bara de äldre själva utan, som redan sagts, även deras anhöriga.
Men vi ska inte heller glömma att vi allesammans sakta är på väg mot en förhoppningsvis välförtjänt och händelserik ålderdom. Äldrefrågorna är alltså något som berör alla och därför verkligen borde engagera. Under 2015 hade över 300 000 personer hemtjänst eller bodde på ett särskilt boende för äldre.
Oftast handlar debatten om de äldres situation och kvaliteten på de olika boendena. Minst lika viktig är dock frågan om kvaliteten på hemtjänsten eftersom de flesta äldre berörs av den stödformen.
Mer personal skapar utrymme för att exempelvis höja kvaliteten på måltiderna, ge mer tid till utevistelser och på olika sätt utforma omsorgerna utifrån de äldres behov och önskningar. Men det finns fortfarande brister inom äldreomsorgen, och det finns stora utmaningar inför framtiden.
Därför tillsatte regeringen 2015 en nationell utredare för att ta fram förslag som kan bidra till, och underlätta för kommunerna, att möta alla dessa utmaningar.
Det handlar inte enbart om att ökad medellivslängd, som vi ju faktiskt i grunden ser som väldigt positivt och önskvärt, leder till ett ökat personalbehov inom äldreomsorgen och att konkurrensen om arbetskraften är tuff när det i så många sektorer i samhället saknas arbetskraft. Det handlar också om organisation och innehåll i verksamheten.
Vi behöver stärka utvecklingen mot en äldreomsorg som är jämställd och trygg och utmärks av ökad delaktighet och ökat inflytande om både brukarna och personalen ska uppleva att verksamheten är den rätta och den de har rätt att förvänta sig.
För att stötta kommunerna, som ju de facto är de som har ansvar för äldreomsorgen, kan staten naturligtvis göra fler insatser än att bara tillföra ekonomiska medel.
Här är några exempel på åtgärder som regeringen har vidtagit för att bidra till en fortsatt positiv utveckling på området äldrefrågor: Regeringen har i samverkan med Sveriges Kommuner och Landsting och Kommunalarbetareförbundet inlett ett arbete för att stärka kompetensförsörjningen inom äldreomsorgen.
Syftet är bland annat att underlätta för personer inom omsorgen som har en lägre utbildningsnivå att kunna bli undersköterskor. Regeringen har låtit utreda förutsättningarna för en nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen. Svenska standardiseringsinstitutet har fått ett utökat uppdrag och utökade medel för att utveckla nationella standarder för kvalitetssäkringar av bland annat äldreomsorgen.
Regeringen har även gett Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram åtgärdsförslag för att utveckla primärvården så att den bättre anpassas efter de äldres behov. Våld mot äldre kvinnor, som jag tror att alla har talat om, har också uppmärksammats, bland annat genom uppdrag till Socialstyrelsen, uppdrag till Nationellt centrum för kvinnofrid och inte minst det påbörjade arbetet med att inrätta en jämställdhetsmyndighet.
Detta, fru talman, var bara några exempel på åtgärder, och i förra veckan kom den nationella utredaren, Susanne Rolfner Suvanto, med sina förslag för att säkra och öka kvaliteten i äldreomsorgen. Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.