Beatrice Ask (M):
Låt mig inledningsvis säga att vi vet att våld i nära relationer och sexuellt våld mot kvinnor är ett stort folkhälsoproblem. Undersökningen är naturligtvis viktig, men det finns två saker jag gärna vill säga. Det ena är att det finns ett sakfel i interpellationen. Det är inte 46 procent som anser sig ha blivit utsatta för våld eller sexuellt våld av sin partner, utan det är den generella siffran.
En tredjedel anger generellt att de har känt sig förföljda av någon, det vill säga inte relaterat bara till partnerskap. Man måste läsa undersökningen på ett riktigt sätt. Det finns en viktig begränsning i undersökningen. För Sveriges del är svarsfrekvensen bara 20 procent - den är låg. Det innebär att du inte får samma träffsäkerhet i siffrorna, men vi har en massa andra undersökningar.
Vi vet att det är illa, att många kvinnor känner sig utsatta och får utstå sådant som inte är acceptabelt. Det är skälet till regeringens engagemang i frågorna. Hillevi Larsson frågade mig vad vi ska göra för att följa upp undersökningen. Först och främst finns det skäl att noga analysera undersökningen, trots dess begränsning vad gäller Sverige.
Det kommer konstiga förklaringar mellan varven om varför kvinnor i just nordiska länder och andra med Sverige jämförbara länder skulle ligga så högt. Det finns de som säger att kvinnorna ute i arbetslivet skulle bli mer trakasserade. Det känns lite konstigt för mig, om jag ska vara ärlig.
Sedan finns det andra som pekar på vad Hillevi Larsson var inne på, nämligen att det kan vara en underrapportering i länder där man inte så gärna talar om våld i nära relationer och situationen i familjen; där jämställdheten inte har kommit så långt. Det finns en hel del att grunna över om man vill kämpa för jämställdhet och minska problemen. Det är otroligt viktigt att jobba med dessa problem.
Undersökningen ska följas upp, och jag är glad över att vi har gett Brottsförebyggande rådet i uppdrag att genomföra en ordentlig kartläggning på området. Jag letar i detta ögonblick efter fakta om detta i mina papper. Just det: År 2012 fick man i uppdrag av regeringen att genomföra en nationell kartläggning av brott i nära relationer.
Det handlar om att utforma ett avsnitt i den nationella trygghetsundersökningen så att vi dels får en avstämning, dels kan följa kartläggningen under flera år för att bättre se om åtgärder ger resultat. Kartläggningen redovisas i maj. Vi kommer att få ett underlag under våren som kommer att vara mer träffsäkert. Det är en mycket större grupp svenska kvinnor som vi får svar från.
Då rör det våld i nära relationer. Till det finns en del andra viktiga undersökningar. Fokus måste naturligtvis ligga på att arbeta i riktning mot problemen. Jag redovisade i mitt svar några av de åtgärder som regeringen har vidtagit. Vi satsar mycket.
Den nationella samordnaren kommer under våren att lägga fram sin redovisning av det arbete hon har bedrivit i flera år för att bättre kroka ihop olika insatser så att olika instanser arbetar tillsammans och i rätt riktning för att bättre ta sig an problemen. Det blir oerhört viktigt att se vad som kommer ut av det arbetet. Det finns mycket mer att göra.
Statistik spelar ingen roll när man möter en kvinna som har blivit utsatt för våld eller sexuella övergrepp. Det är lika illa ändå. Varje offer är ett offer för mycket. Vi behöver arbeta med dessa frågor. Vi får en rapport från Brå i maj. Vi får den nationella samordnarens redovisning under våren.
Det kommer att ge oss ett kanske något bättre underlag än denna EU-undersökning, åtminstone vad gäller Sverige.