KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stina Bergström (MP):
Jag har en fråga till statsrådet Sven-Erik Bucht. I måndags fattade EU:s särskilda jordbrukskommitté ett beslut om en ny förordning för ekologiskt jordbruk. Reglerna i förordningen har diskuterats länge. Den svenska regeringen har arbetat hårt för att få bort nya regler som försvårar för den svenska ekobranschen.
Svenska miljöorganisationer och lantbrukarorganisationer som Ekologiska Lantbrukarna och LRF har också varit mycket aktiva i arbetet. Sverige har haft framgång i förhandlingarna. Men jag vet att detta till trots hade regeringen helst sett att förslaget hade skrotats i måndags och var också beredd att rösta emot det om det funnits en majoritet för det.
Jag vill därför fråga Sven-Erik Bucht om vilka saker i den nya förordningen som kan ställa till problem för den svenska ekoodlingen.
Stina Bergström (MP):
Tack så mycket för svaret, statsrådet! Regeringen har som mål att minst 30 procent av det svenska jordbruket ska vara ekologiskt till år 2030. Vi ser nu en starkt ökad försäljning av ekomat. Det är också ett ökat intresse hos svenska lantbrukare att ställa om. Det är självklart viktigt att vi understöder den utvecklingen. Vi vill inte ha EU-regler som krånglar till det. Vi har fått en del av svaren.
Men finns det andra saker som regeringen nu gör för att komma till rätta med problem från förordningen?
Stina Bergström (MP):
"Hej studenter! 0,- i studielån? Dejta en sugar daddy!" Så stod det på en reklamskylt som i höstas mötte studenterna på olika campusområden i Sverige. På skylten fanns också två bara bröst. I busskurer och på andra offentliga platser möts vi av reklam där könsstereotypa roller hålls vid liv och förstärks.
Överordning och underordning speglas genom män och kvinnor i olika åldrar och olika positioner och de är olika lättklädda. Att göra sexistisk reklam är dock fullt lagligt i Sverige. Det nuvarande systemet med självsanering genom den branschägda stiftelsen Reklamombudsmannen är inte tillräckligt. Den sexistiska reklamen har inte minskat i omfång.
Miljöpartiet har länge drivit att det behövs lagstiftning och kännbara påföljder mot könsdiskriminerande reklam i det offentliga rummet. Jag vill därför fråga kultur- och demokratiministern: Vad gör regeringen för att komma till rätta med sexistisk reklam?
Stina Bergström (MP):
Tack för svaret! Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är väldigt bra att regeringen har tagit tag i denna viktiga fråga. En statlig utredning föreslog en lagstiftning på området redan för tio år sedan. Alliansregeringen brydde sig inte om att gå vidare med förslaget, och jag tycker nog att tiden nu är väl mogen och att det är hög tid att göra detta.
Min följdfråga blir: När kommer regeringen att ta nästa steg med ett förslag om lagstiftning mot sexistisk reklam?
Pyry Niemi (S):
Jag delar Åsa Coenraads uppfattning om att mat och en god mattradition i ett land som Sverige är oerhört värdefullt för vår tillväxt, vår hälsa, vår förmåga att växa och må bra, vår känsla för att trivas i landet och allt det som god mat medför. Jag har ofta lyssnat på frågan om Matlandet Sverige i olika debatter. Det framförs som guds gåva till mänskligheten.
Det handlar om en satsning på knappt 100 miljoner kronor, som i grund och botten är ett exportbidrag för ett antal speciella och viktiga livsmedelsråvaror som exporteras utomlands och som knappt tillför den svenska mattraditionen mer än att det blir jag ska inte säga pittoreska inslag men viktiga inslag för de producenter som får möjligheten.
Jag har knappt sett dessa effekter av Matlandet Sverige i alla andra sammanhang som Åsa Coenraads tar upp, bland annat i offentliga upphandlingar. Det handlar om mycket större grepp.
Att prata om Matlandet Sverige som om det skulle vara svaret på alla de frågor vi ställer om bra konsumentinformation, om god livsmedelsstrategi, om självförsörjningsgrad och allt det som ingår i en god tanke om hur, var och på vilket sätt vi säkerställer att vi har bra, goda och säkra livsmedel i Sverige stämmer inte.
Hur tänker ni att med hjälp av Matlandet Sverige skapa en bra offentlig upphandling, en bra livsmedelsstrategi och så vidare? Antalet djurskyddskontroller har halverats. Blev det bättre av att ni tog bort Djurskyddsmyndigheten?
Pyry Niemi (S):
Det är viktigt att vi har ett fungerande djurskydd. Den lösning som presenteras nu måste också tillföras resurser. Uppenbarligen funkar inte det. Det är en icke fungerande verksamhet i dagsläget. Det är ingen kvalitetssäkring på djurskyddet. Det tror jag också att Åsa Coenraads håller med om. Det finns många larmrapporter. De måste hanteras på ett så värdigt sätt att djurskyddskontrollen blir en viktig faktor för både producenter och dem som kontrollerar.
Låt oss återkoppla till frågan om Matlandet Sverige. Jag har frågat runt om Matlandet Sverige. Åsa Coenraads påstår att det är en viktig faktor för den svenska maten. Jag har verkligen aldrig fått ett svar om Matlandet Sverige - var jag än har varit någonstans. Det är få människor som känner till det - möjligen ett antal som finns inom branschen. Men gemene man, personer ute på gatan, har ingen susning om vad detta innebär, som det ofta påstås att de skulle ha.
Jag har inte sett inslaget i upphandlingarna. Jag har inte sett exportframgången. Visst är det vissa företag som har gått framåt, men totalt sett har inte den svenska matproduktionen fått något jättegenomslag med hjälp av Matlandet Sverige. Det är viktigt att ni tänker på det i regeringen när ni presenterar er syn på livsmedelsstrategin i Sverige. Den är inte godkänd. Matlandet Sverige är inte svaret. Det är fråga om ett mycket större grepp.
Åsa Coenraads tog upp frågan om transfetterna. Den frågan är viktig. Det här är fråga om reell konsumentmakt. Många människor med svaga ekonomiska resurser i dag tvingas ibland välja råvaror som kanske inte är av allra bästa kvalitet. Det tror jag också att Åsa Coenraads känner till. Här är det viktigt att informationen om transfetter blir bra, synlig och tydlig och att det finns en lagstiftning. Det finns kryphål. Dem måste vi hantera.
Det är riktig konsumentmakt.
Pyry Niemi (S):
Många ord och många meningar håller jag med dig om, Per. Jag tycker att du hade ett bra inlägg i många brottstycken. Det är trevligt att lyssna till dig och höra att du håller med oss socialdemokrater också. Men jag är lite bekymrad, och det har jag väl rätt att vara som oppositionspolitiker.
Det gäller just Matlandet Sverige, som ni i Alliansen så ofta talar så väl om i ett läge där det finns så mycket som inte funkar i Sverige. Fru talman! Per Åsling var inne mycket på grisnäringen. Han jämförde bland annat hur den har utvecklats i Finland och Danmark. Han talade om dioxinskandaler och så vidare.
Hur har vi i förhållande till Matlandet Sverige påverkat utvecklingen och att den har blivit så negativ när det gäller grisnäringen? Jag har ställt frågan till landsbygdsministern många gånger. Han påstår att detta är garanten för att vi ska ha en hög och god självförsörjningsgrad i Sverige när det gäller livsmedelsproduktion.
Han säger också att Matlandet Sverige kommer att vara det som leder den svenska exporten utåt. Samtidigt ser vi att vi är väldigt beroende av livsmedelsimport, inte minst av svinkött.
Min fråga till dig, Per Åsling, är som följer: Vari ligger det bra med Matlandet Sverige när det gäller att hålla en hög självförsörjningsgrad, när det gäller att se till att vi ökar exporten, när det gäller att se till att vi har en bra djurvälfärd när djurskyddskontrollerna har halverats, när det gäller att se till att vi får ut bästa priset för det svenska köttet och så vidare? Jag har frågat landsbygdsministern vid flera tillfällen.
Han säger att Matlandet Sverige verkligen är svaret på detta. Men utvecklingen är precis tvärtom. Så välkommen med ett svar på frågan, Per Åsling!
Pyry Niemi (S):
Jag tycker ändå att Per Åsling är mig svaret skyldig. Jag får hela tiden svaret att Matlandet Sverige ska fixa detta. Men vi är fortfarande väldigt importberoende av inte minst griskött. Så är det. Vi har den kanske bästa grisvälfärden i världen - det rimmade till och med! Men vi hamnar i ett läge där grisnäringen står och skriker efter hjälp. Man påstår att det inte finns några förutsättningar.
Jättemånga gårdar läggs ned varje vecka i Sverige i dag. Jag tar det som ett exempel. Detta gör mig bekymrad. Vi landar i ett läge där jag tycker att regeringen står upp och säger att Matlandet Sverige ska lösa allt detta genom export. Men verkligheten talar för en helt annan inblick i sammanhanget. De flesta länder ägnar sig åt att handla lokalt. Så är det.
80 procent av det som säljs ute i Europa är lokalt producerade varor i respektive land. Men denna trend sker inte i Sverige. Var går den undre gränsen för hur självförsörjande vi ska vara? Det handlar inte bara om grisnäringen. Det handlar också om andra näringar. Det bekymrar mig att fokus är så pass mycket på Matlandet Sverige. Matlandet Sverige är i och för sig bra när det gäller förädling och export - den lilla export som det handlar om i det här sammanhanget av förädlade varor.
Men grunden ligger i att primärproduktionen håller på att halka efter riktigt rejält. Det gör oss ganska sårbara i tider när det råder livsmedelsbrist ute i världen. Vad gör vi då, när vi inte har byggt upp en livsmedelsstrategi? Vad gör vi när vi har en låg självförsörjningsgrad och hela tiden går tillbaka till Matlandet Sverige? Jag tycker att det är dags nu. Det gäller speciellt er inom Centerpartiet som ändå värnar dessa frågor traditionellt sätt.
Det är dags att ta ett större ansvar för att bygga upp en tydlig livsmedelsstrategi. Matlandet Sverige är pittoreskt och bra och jättetrevligt för dem som jobbar inom det. Men det duger inte som en samlad nationell livsmedelsstrategi i Sverige.
Pyry Niemi (S):
Jag vill också poängtera för landsbygdsministern att regeringen faktiskt gick in med ett frivilligt särskilt yttrande till EU-kommissionen om att man i den svenska regeringen förvisso ställer sig bakom EU-kommissionens förslag men ändå anser att frivillighet ska vara grunden för detta. Det diskuterade vi i EU-nämnden så sent som förra fredagen. Jag har alltså med mig fakta i det fallet också. I vårt grannland Danmark har man med politiskt mod skapat en nationell grön livsmedelsstrategi - Grøn vækst.
I Storbritannien finns ett liknande beslut. Det är två länder som samarbetar bra med Sverige i EU. Det är anmärkningsvärt att den svenska regeringen fortsätter gömma huvudet i sanden och låtsas att marknadsanpassningen ska lösa alla dessa utmaningar för den svenska jordbruks- och livsmedelssektorn. Jag föreställer mig att regeringen skulle känna sig mer trygg och framför allt mer handlingsbenägen om man hade en majoritet av Sveriges riksdag bakom sig vid de kommande förhandlingarna kring CAP 2013.
Jag är också säker på att våra landsbygdsentreprenörer i samverkan med riksdag och regering välkomnar ett sådant initiativ. På samma sätt är jag också säker på att Sveriges konsumenter önskar en tydlighet när det gäller vad som säljs i våra livsmedelsbutiker. Min fråga till landsbygdsministern är enkel och utan andra krav: Är regeringen beredd att skapa en ny framtidsorienterad grön livsmedels- och jordbruksstrategi inför de stundande CAP 2013-förhandlingarna inom EU?
Jag hoppas och tror att regeringen förstår vikten av ett samlat grepp i alla de frågor som jag har nämnt och berört i denna debatt.
Pyry Niemi (S):
Jag blir lite förvånad när jag hör landsbygdsministern. Till och med en intresseorganisation som Svensk Gris vädjar och ber om obligatorisk ursprungsmärkning. På sida upp och sida ned i insändarartiklar på deras hemsida vädjar de om regeringens stöd för obligatorisk ursprungsmärkning. Jag förstår inte motståndet. Herr talman!
Jag är faktiskt för fri konkurrens, så länge som det är fråga om riktigt fri konkurrens, det vill säga där olika producenter kämpar på samma marknad utifrån samma regler. Det ska vara bra pris, god kvalitet och så vidare. Det är inte en fri konkurrens inom EU avseende köttproduktion om man tar hänsyn till både historiskt belastande exportstöd, olika former av gårdsstödskultur och dagens modell med olika former av djurvälfärd inom EU.
EU-bönderna har olika grundvillkor samtidigt som de kämpar på samma marknad för att få avsättning för sina produkter. Ett sätt att harmoniera detta är att införa obligatorisk ursprungsmärkning av fryst och färskt kött från fjäderfä, gris, get och får. Det skulle skapa tydligare spelregler, ge ett underlag för alla inblandade parter från primärproducent till konsument att EU och inte minst Sverige värnar hela produktionsledet till konsumentledet. Det skulle bli bättre spårbarhet.
En tydligare dialog konsument-producent skulle förändra marknaden från lågpriskött från miljöer där djurvälfärden inte prioriteras till kvalitativt kött från miljöer som tar hänsyn till god djurvälfärd där bland annat antibiotikaanvändningen minskar och konsumenterna slipper ytterligare osäkerhetsfaktorer. Herr talman!
Det finns många intresseorganisationer, inte minst inom producentleden, som skulle applådera regeringen om den gick från frivillighetsbegreppet till att i verklig mening förespråka obligatorisk ursprungsmärkning. Det skulle även jag som socialdemokrat göra. Landsbygdsministern! Tar du emot passningen och försöker spela med eller sparkar du bort bollen över sidlinjen så att matchen återigen tar en paus?
Pyry Niemi (S):
I ett tidigare liv var jag ordförande i en kommunal tillsynsnämnd som jobbade med bland annat djurskydd och djurskyddsinspektioner. Vi hade en stor omsorg och väldigt duktiga inspektörer som gav sig tid och åkte runt omkring i vår hemkommun. De hade god kontakt med jordbrukare och andra djurägare.
De gjorde ibland spontana besök och djurskyddskontroller både på tips men också planerade för att se till att djuren fick den absolut bästa välfärd som de verkligen förtjänade. Vi fick många ärenden tillbaka. Det kunde hända att djur hade nödslaktats på grund av vanvård.
Det kunde hända att djur i kringresande cirkussällskap blev föremål för granskning där vi också tvingades att slakta dem på grund av vanvård. Vi hade en bra kontroll i den kommun jag befann mig i. Jag är medveten om att det fanns brister runt om i Kommunsverige. Men det fanns också många kommuner som skötte det alldeles utmärkt.
Det fanns en regelbundenhet, en ambition och en kontakt mellan inspektörerna och djurägarna som i dag saknas. Det är en stor katastrof för djurvälfärden att antalet kontroller halverats. Det är inget positivt läge för någon. Det är inte bra för djuren. Det är inte bra för djurägarna.
Vi återkommer framför allt hela tiden till detta: Sverige har traditionellt haft en väldigt hög djurvälfärd. Sverige är ett land som har gått i bräschen. Sverige har haft en djurskyddsmyndighet, och i dag håller vi på att backa bandet. Det är inte bra, utan det är väldigt dåligt. Vi är i dag ett land och skryter om och är glada för den djurvälfärd vi har. Men samtidigt talar siffrorna emot detta. Det är djuren som drabbas.
Det är djuren som får betala priset för detta för att ni i regeringen inte vågar satsa tillräckligt på omorganisationen. Det har gått fort, och det har blivit fel. Nu har antalet kontroller halverats. Varför har det blivit så? Varför hade ni så bråttom? Varför tittade ni inte på de goda kontroller som ändå förekom i många kommuner tidigare? Varför ställde ni inte frågorna till dem verkligen var nära djuren och lantbrukarna och visste hur de skulle hantera frågorna på ett bra sätt?
Jag klandrar inte länsstyrelserna, för de har olika villkor, precis som Jens Holm säger. Det är inte lätt att gå in i en sådan här verksamhet när man har bristande resurser. Samtidigt finns det oerhört mycket kompetens ute i kommunerna. Nu har den i stora delar naturligtvis tagits bort, men det fanns goda uppfattningar, och det fanns en god kontakt. Min fråga till landsbygdsministern är: Varför hade ni så bråttom? Varför ställde ni inte rätt frågor? Varför ställde ni er inte på djurens sida?
Pyry Niemi (S):
Återigen pratar vi om djuren. Djuren är det många som tycker om och vill värna. Jag håller med dig, Bengt-Anders, om att det talas ganska tyst om husdjuren, katterna, ormarna, hundarna och alla som far illa. Det tycker jag är lika viktigt. Det är djur. Det är individer.
Det är alltså levande varelser som vi också ska värna, och vi ska se till att de får den allra bästa vården, den bästa välfärden och framför allt den största respekten, så att det blir på ett bra och värdigt sätt.
När jag jobbade inom kommunen som politiker och hade de frågorna på mitt bord fanns det alltifrån ormar som var på väg att slingra sig ur sina burar till katter som hade misskötts och vanvårdats och hundar som, precis som Jens sade, hade brutna ben och allt det övriga som kanske ingår i vanvård och sådant som vi vanligtvis känner en stor avsky inför men som kan ha sina grunder. Bengt-Anders ställde också frågan om det här med kommunalisering.
Ja, om kommunalisering är det alternativ som möjligen skulle fungera igen med rätt tillsyn och rätt grepp och rätt modeller och metoder kan vi ställa oss bakom det.
Det hade varit smartare, landsbygdsministern, att inte ha så bråttom, att faktiskt försöka hjälpa det sjuttiotal kommuner som ni i debatten hävdar misskötte sig, att ge dem tydliga instruktioner, ge dem möjligheter att gå tillbaka och fundera, ge dem det bästa stödet och den bästa utbildningen och ge dem de bästa möjligheterna till inspektioner och djurskyddskontroller i stället för att göra om hela systemet.
Det fanns trots allt saker som fungerade. Det är väldigt anmärkningsvärt att antalet kontroller faktiskt har halverats. Jag håller med Jens. Hur vill ministern att vi ska komma tillbaka, så att vi åtminstone uppnår den miniminivå som fanns förut på 23 000 kontroller, innan den här omorganisationen gjordes? Det är min fråga till ministern.
Pyry Niemi (S):
Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen. I huvudsak delar jag regeringens uppfattning att det är väsentligt att med biståndspengar bidra till social och ekonomisk utveckling. Jag blir dock lite bekymrad på grund av bland annat det som statsrådet anger om handelsgödsel, att det är en väldigt liten del som används för att förbättra jordkvaliteten och få ut så stora skördar som möjligt.
På det viset blir jag lite bekymrad om det är så att biståndspengarna direkt eller indirekt kommer storföretagen till gagn på något vis, att de har möjlighet att använda många av sina produkter för att till viss del förbättra jordkvaliteten men samtidigt minska möjligheterna till egenmakt. Jag har en direkt fråga till statsrådet. Det handlar om de kommande biståndspengarna på 225 miljoner kronor som anges i interpellationssvaret.
Kommer regeringen att vara observant på att pengarna används för hållbart brukande? Kommer pengarna också att syfta till att varje brukare, till exempel i Afrika, har möjlighet att inte bli beroende av storföretagen och deras expansionslust utan i stället få större egenmakt och vardagsmakt?
Pyry Niemi (S):
Statsrådet hann förmodligen inte svara på min fråga, så jag återkommer en gång till de 225 miljoner kronor som ska användas för nästa år. Statsrådet nämner också möjligheterna för kvinnor till egenmakt. Det tycker jag är vällovligt. Jag vill ändock poängtera att 225 miljoner kan vara både väldigt mycket och väldigt lite pengar.
Man kan se det i en liten skala i förhållande till den totala produktionscykeln och hur mycket pengar som måste investeras för att minska undernäringen och skapa goda förutsättningar i till exempel Afrika. Då är det väldigt väsentligt att pengarna används rätt och att det kan följas upp och utvärderas på ett sådant sätt att de kommer småbrukarna och framför allt kvinnorna till godo. Det handlar inte bara om att utveckla och utbilda inom odlingsmetoder.
Det handlar också om att människor ska kunna påverka sin egen vardag, bistå med kunskap, se till att skapa en bra vattenförsörjning med mera. Det är lite oroande det som Jens Holm säger om Agra. Jag har inte alls expertkunskap om organisationen.
Men jag blir ändå bekymrad om det stämmer att det är ett initiativ inte från Afrika utan från nordamerikanska stiftelser som i grunden kanske - jag säger inte att det är så - har andra avsikter än just främja småbrukarnas intressen. De kanske i första hand vill få in sina egna produkter på sikt för att kunna få en ny marknadsandel i exempelvis Afrika.
Det vore väldigt bra om statsrådet nu gav en indikation till oss som har ställt dessa frågor inför nästa års budget. På vilket sätt kommer pengarna att användas? Kommer de till exempel att gå till de kvinnor som främst är småbrukare? Kommer de att kunna användas på ett bra sätt så att det hållbara och det ekologiska jordbruket premieras?
Pyry Niemi (S):
Jag har några frågor till Åsa Coenraads. Min första fråga är: Vad är rätt mängd tillsyn och lagstiftning? Jag funderar väldigt mycket på det du där säger. Frågan är alltså vilken nivå det kan läggas på för att det ska vara "rätt mängd". Åsa Coenraads talade sig varm för Matlandet Sverige. Men trots allt som satsas och allt fokus som regeringen lägger på Matlandet Sverige ökar importen av mat till Sverige.
En av LRF:s käpphästar är att det är ett väldigt tufft konkurrensläge för svensk matproduktion. Inte har det blivit bättre sedan Matlandet Sverige infördes! Därför kvarstår frågan: Vad har Matlandet Sverige egentligen tillfört den svenska matproduktionen - på vilket sätt har det gett de konkurrensfördelar som Åsa Coenraads talar om?
Slutligen: När det gäller offentlig upphandling av mat är min fråga: På vilket sätt har Matlandet Sverige gynnat den svenska matproduktionen och den offentliga upphandlingen av mat i Sverige?
Pyry Niemi (S):
Åsa Coenraads säger att vi inte ska ägna oss åt klåfingrighet och politisk detaljstyrning. Men då är det väl ganska tufft att som politiker själv gå ut och tala om rätt mängd och på något vis låta det innefatta ett uttalande här i riksdagens kammare. Jag skulle kunna förvänta mig ett svar men får uppenbarligen inget svar. När det gäller Matlandet Sverige undrar jag vad du, Åsa Coenraads, anser vara minskad byråkrati och minskade administrativa bördor.
Och anser Åsa Coenraads som moderat politiker - mycket ska ju vara avreglerat, och det ska vara så lite stöd som möjligt - att det är skäligt att regeringen går in och satsar på branschen och ger ekonomiskt stöd? Samtidigt efterfrågar Åsa Coenraads stor import och stor export av olika råvaror. I princip ska branschen kunna klara sig själv. Också detta känns lite märkligt.
Slutligen när det gäller Matlandet Sverige: Anser Åsa Coenraads fortfarande att den offentliga upphandlingen på något vis har påverkats av satsningen på Matlandet Sverige? Jag tycker inte att det räcker att säga att krånglet och byråkratin har minskat. I så fall vill jag gärna få något bevis på det. Jag kan få några bra exempel från Åsa Coenraads på vad det är för typ av administration och byråkrati som minskat under den här perioden.
Pyry Niemi (S):
Jag noterar att Roger Tiefensee naturligtvis talar sig väldigt varm för Matlandet Sverige. Vi har haft den här diskussionen förut, Roger Tiefensee och jag, och den har säkert förts med andra också. Ett av syftena med Matlandet Sverige är att öka mervärdet på den svenska matproduktionen. Därvidlag är vi faktiskt helt överens. Jag tycker att det är viktigt att vi har en hög kvalitet på den svenska matproduktionen.
Samtidigt är det så att under den tid som Matlandet Sverige har introducerats har den svenska matproduktionen och konsumtionen av densamma sjunkit. Det har lett till att konsumtionen av svensk mat i förhållande till importerad mat inte ökar utan minskar.
Offentlig upphandling, som Roger Tiefensee valde att lägga vikten vid i sitt tal, är en mycket väsentlig del av inköpen av all mat i Sverige. Det tror jag att Roger Tiefensee håller med om. Då ställer jag frågan till Roger Tiefensee: Vad har Matlandet Sverige tillfört den offentliga upphandlingen?
Samtidigt kan vi konstatera att den del av svensk matproduktion som konsumeras sjunker.