KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Rothenberg (M):
Tack för frågan, Börje Vestlund! Jag tänkte att det var lika bra att hålla anförandet kort, för det är ändå den här dialogen vi vill ha med varandra. När det gäller etablering i andra länder inom EU är öppettiderna en ganska påtalig faktor. Öppettiderna varierar väldigt mycket mellan EU:s medlemsländer.
Det räcker med att vi åker till det största landet, Tyskland. Vi kan konstatera att när vi förväntar oss i Sverige att kunna köpa mat, mjölk, tandkräm och andra livsnödvändigheter på tider som för oss är naturliga, då är detta en omöjlighet bland annat i Tyskland. Det finns många andra länder som också har begränsningar, till exempel att man får ha öppet bara ett visst antal söndagar om året.
Den typen av begränsningar görs på nationell nivå - det är inte någon EU-reglering - och innebär att det blir svårare och mindre attraktivt för företag från andra länder att etablera sig i dessa länder. Därmed kan det här etableringshindret, som jag skulle vilja kalla det, också bli ett handelshinder.
Det leder i sin tur till att det blir ett smalare utbud. Den variation som vi vill att Europeiska unionens gemensamma marknad ska innebära blir inte så utförlig som den skulle kunna vara i andra sammanhang. Utökade öppettider är också en viktig åtgärd för att minska ungdomsarbetslösheten.
Men här vill jag vara klar med att vi inte behöver fler regleringar från EU på det här området. Det som den goda debatten inom Europeiska unionen kan bidra till är att skapa förutsättningar för att de enskilda nationerna ändrar sina nationella begränsningar.
Hans Rothenberg (M):
Nej, EU ska inte vara en diskussionsklubb. Men EU ska vara en klubb, en organisation, där man diskuterar. Man ska kunna diskutera även frågor som inte nödvändigtvis leder till beslut som innebär regleringar och begränsningar. Vi ska kunna föra debatter också om sådant som berör människor och konsumenter i Europeiska unionen.
Börje Vestlund säger att om det är lika regler över hela Europa är det inget problem, det vill säga att om vi har lika lite öppet i alla butiker i Europa är det inget problem. Men visst är det väl ett problem när man har en begränsad marknad.
Är det inte ett problem att man i Spanien har öppettider som är så begränsade att det konstateras i en spansk studie att utökade öppettider är en av de viktigaste åtgärderna för att minska ungdomsarbetslösheten? OECD har i flera rapporter konstaterat att begränsningar som är riktade mot detaljhandeln i form av reglerade öppettider är hämmande för ökad tillväxt och konkurrenskraft.
Uppemot 3 000 personer skulle kunna anställas relativt omgående i Tyskland om regelverket för öppettider kunde liberaliseras. Detta är frågor som Börje Vestlund diskuterade med handelsministern för bara några dagar sedan och fick då precis samma uppgifter. Jag tycker att det kan vara värt att upprepa detta. Vi har nämligen ett ansvar även i Sverige gentemot övriga Europa att se till att både ungdomsarbetslösheten och den strukturella arbetslösheten kan motarbetas.
Om öppettider i detaljhandeln är ett hinder är det viktigt att vi diskuterar detta och talar om detta i de forum där vi har möjlighet att göra det. Jag tror att Börje Vestlund, med sin bakgrund i HRF med ansvar för hotell- och restauranganställda, gärna skulle se utökade öppettider för människor i den branschen så att de kan handla när de går hem från jobbet på obekväm arbetstid.
Hans Rothenberg (M):
Mål ska vara mätbara, realistiska och ambitiösa. När omvärlden förändrar sig behöver det inte innebära att man nödvändigtvis avskriver målen eller gör om dem utan att man kanske får ändra på tidslinjen. Det ska alla vi som arbetar med dessa frågor ha stor respekt för. En omvärldsförändring som kan vara svår att hantera är protektionismen.
Protektionism och handelshinder är ett av de största hoten mot världshandeln i allmänhet och mot svensk export i synnerhet. Om handeln är världens universella språk är protektionismen att likna vid dess munkavle. Det blir inte mycket sagt och inga affärer blir gjorda. Sedan 2008 har WTO, världshandelsorganisationen, konstaterat att protektionismen har ökat i världen. Den tar sig flera uttryck.
Den finns i stora delar av världen och även inom EU. Därför är det viktigt att EU:s inre marknad vidareutvecklas, att gå från ord till handling. Här behöver tjänstedirektivet breddas och omfatta en ökad rörlighet inom flera och nya sektorer - speciellt när Sverige är så tjänsteberoende.
Kampen mot protektionism och för ökad frihandel är och måste vara Sveriges viktigaste mission i handelspolitiken globalt. Jag vet att detta är en av många prioriterade ansatser som regeringen arbetar med. Den tar sig konkreta uttryck i exportvisionen. Men jag skulle gärna vilja höra handelsministern kommentera det vidare arbetet mot protektionismen.
Protektionism i kombination med en världsrecession och låg takt på handeln är inte bra för världen, inte bra för Sverige och inte bra för de svenska exportföretagen, som annars har goda möjligheter att nå ut i världen.
Hans Rothenberg (M):
Det var en diger lunta. Den kallades den nådiga luntan en gång i tiden. Vevar vi tillbaka filmen ett år i tiden såg det ungefär likadant ut. Vi hade regeringens budgetproposition, tung som bara den, och dåvarande oppositionens häfte. Så ser det ut, Jennie Nilsson. Det är inget ovanligt.
Det handlar väl snarare om vilka ord som väger tungt i respektive handling, och det kan vi ha lite olika synpunkter på. Jag märker att det är blame game som gäller i sammanhanget.
Att Alliansen skulle vara ansvarig för att ett annat parti röstar på vårt förslag är något jag inte tänker ta en diskussion om här, för det blir ingen konstruktiv diskussion. Då kommer vi givetvis tillbaka till hur det såg ut för ett år sedan då den dåvarande oppositionen bröt mot det budgetpolitiska ramverket, och den diskussionen tycker jag inte att vi tar här.
Jag förmodar att Jennie Nilsson i sitt nästa inlägg kommer att redogöra för de fel och brister som hon anser vara där. En felaktighet kan vi se i den stora högen. Det var det förslag om Fouriertransform som tidigare talare här var inne på.
Det var uppenbarligen ett riktigt dåligt förslag eftersom man i betänkandet från vänstersidan har dragit tillbaka det och närmast ansluter sig till Alliansens sida. Det finns säkert fel och brister. Ska vi korrekturläsa den stora högen kan vi inte ta det i den här debattrundan. Men jag utgår från att Jennie Nilsson kommer med något bra förslag här.
Hans Rothenberg (M):
Jag hade inför debatten förväntat mig lite vassare frågor, och framför allt inte de frågor som Jennie Nilsson nu kom med. Låt oss börja med ansvar. Ansvaret är det mest solklara som vi har att hantera i Sveriges riksdag, och framför allt: Ansvaret ligger hos regeringen. Regeringen kommer med sitt förslag till riksdagen. Regeringens uppgift är att få igenom det i riksdagen.
Oppositionens uppgift är att lägga fram kloka, bra förslag i opposition mot budgeten. Det har vi lyckats med, även om häftet är något tunt. Ansvaret att hantera hur riksdagen sedan fattar sitt beslut ligger hos regeringen.
I dag har vi en situation där regeringen inte har avgått och inget extraval har utlysts, men regeringen har en budget som Alliansen har lagt fram.
Ärligt talat, oaktat hur det gick till under omröstningen den 3 december står vi moderater och vi från Alliansen upp för de budgetordningar som gäller att man röstar på sina förslag och lägger ned rösten när de har fallit. Faktum är att regeringen någonstans är att gratulera. Ni fick en bättre budget att administrera. Sedan sätter man ljuset på de små miljonerna, de få miljonerna.
Där ska LED-lamporna som ger ledsyn lysa. Men ni mörkar med heltäckningsskärmar för fönsterrutorna de miljarder som påverkar förutsättningarna och villkoren för företagsamheten i Sverige.
Detta, Jennie Nilsson, är att debattera om småsmulor när hela kornboden, ladorna, skulle kunna fyllas med reformer och med aktiviteter som underlättar för företagsamheten i Sverige.
Hans Rothenberg (M):
Det dröjde fyra år och två månader innan vi i näringsutskottet fick höra Sverigedemokraterna både i ett betänkande och i en debatt föra in invandrings-, integrations- och utanförskapsfrågan.
De företrädare som Josef Fransson med kollega har haft i näringsutskottet har hanterat dessa frågor väldigt bra när det gäller att se på näringspolitiken. Men nu är vi inne på att även här ska invandringsfrågan smutsas ned i debatten. Det handlar om mångfald.
Vi har synen att utveckling och integration sker i samarbete mellan människor oavsett ursprung, oavsett varifrån man kommer och oavsett hur man ser ut, hur man går, hur man står och hur man uttrycker sig. Vi tycker givetvis att det är bra. Nu sätts fokus på några projekt som Vinnova bedriver.
Vi hade besök av generaldirektören på Vinnova i näringsutskottet häromsistens. Det hade varit väldigt lämpligt att ställa de frågorna i utskottet och kanske till och med kunna få preciserade svar. Det gjordes mig veterligen inte. Låt mig säga en sak. Att blanda in det perspektivet i näringspolitiken blir inte annat än krystat.
Det blir ingenting annat än att säga: Nu ska vi skuldbelägga, och nu ska vi se till att vi får in ett invandringskritiskt perspektiv där det som minst behövs. Vi vet alla att entreprenörskapet och företagsamhet är väldigt väl utbrett i Sverige bland dem som är utländskt födda. Låt det gärna blir ännu mer av det.
Där hoppas och tror jag att Vinnova och de satsningar som vi står bakom kan vara ett gott redskap för detta.
Hans Rothenberg (M):
Andra chansen är här. Ja, Josef Fransson, ordet mångfald slank faktiskt ur dig i den första repliken. Mångfald brukar vara kopplat till frågor som ligger Sverigedemokraterna väldigt nära. Jag har också läst er text i betänkandet.
För första gången nämns nu ordet invandring och att man ska sätta fokus på det som ligger Sverigedemokraterna väldigt nära, nämligen att betrakta sådant som man själv inte tycker är normalt som någonting som inte ska hanteras. När det gäller fotboll och sexualitet är det ärligt talat kanske bra att det finns en myndighet som Verket för innovation som vågar lyfta på förlåten.
Man kan ha många bollar i luften i innovationsprojekt, och det tycker jag att Vinnova har lyckats väldigt väl med. Nu kommer jag från den specifika frågan om postmodernism och kulturradikalism. Nu börjar vi komma till de ord och uttryck som lite försåtligt närmar sig en diskussion som vi alla vet var den landar någonstans.
Jag har även läst Sverigedemokraternas yttranden till det här betänkandet. Man nämner att man står på en värdekonservativ och nationalistiskt grund. Detta för man alltså in i en näringspolitisk debatt. Då vill jag säga att värdekonservatism handlar väldigt lite om det som Josef Fransson frågade mig om.
Värdekonservatism handlar inte om att skilja ut och bestämma vad som är bra och vad som är dåligt. Värdekonservatism handlar framför allt om att lära sig av erfarenheter och utveckla dem för framtida nya framgångar, och det är någonting helt annat. Värdekonservatism handlar om humanism och inte att man ska hålla på och skuldbelägga andra människor.
Hans Rothenberg (M):
Tack, näringsministern, innovationsministern och handelsministern! Det som Mikael Damberg säger är i mångt och mycket väldigt klokt. Det handlar om utmaningar för Sverige och omvärlden. Det är några trender som är väldigt tydliga: globalisering, urbanisering och digitalisering.
Det är något som Sverige måste förhålla sig till. Det är två saker som jag skulle vilja ha en kommentar från ministern om.
Det ena gäller ett av de viktigaste redskapen som Sverige och EU har att hantera framöver, nämligen att få till stånd ett frihandelsavtal med världens andra största ekonomi - EU är faktiskt den största ekonomin - alltså TTIP, det transatlantiska handelsavtalet. Jag vet att Socialdemokraterna av tradition är handelsfrämjande och handelsvänliga.
Men nu är Mikael Damberg i regering med Miljöpartiet, som är mycket mer skeptiskt när det gäller handel och också uttrycker tydliga tveksamheter rörande handelsavtalet.
Kan Mikael Damberg klargöra att regeringen kommer att kämpa fullt ut för att detta avtal ska komma till stånd och att det kommer att innebära att svenska företag kommer att vara konkurrenskraftiga igen på den internationella handelsmarknaden? Min andra fråga rör det faktum att Mikael Damberg också är handelsminister. Alliansregeringen hade en handelsminister som jobbade 100 procent. Man kan inte jobba mer än så.
Men Mikael Damberg har fått detta som en tredjedels arbetsuppgift. Jag undrar: Hur tillförsäkrar närings, handels- och innovationsministern att handelsfrågorna får det fulla engagemang från ministern som den tidigare ministern hade?
Hans Rothenberg (M):
Ja, ministern, skillnaden när det gäller exportfrämjande verksamhet i alliansbudgeten och den budget som regeringen lade fram som proposition handlar om ca 20 miljoner kronor. Vi har utgått från föregående budget.
Vi har inte utgått från regeringens proposition, utan vi har haft ett väl förankrat underlag och goda förutsättningar att forma Alliansens budget. Det är också här en helhet som formar politiken. Skillnaderna ligger också i det engagemang man sätter in. Jag har tyvärr inte haft möjlighet att vara med under interpellationsdebatterna.
Jag tycker att det är viktigt att hantera och diskutera de här frågorna. På ett sätt blev jag glad över att Mikael Damberg blev minister på det här området, men jag blev också bekymrad, för jag vet vad det innebär i form av engagemang att kunna fokusera på handelsfrågor. Tidigare har det även i socialdemokratiska regeringar varit en näringsminister och en handelsminister.
Det var ett undantag under regeringen Perssons sista år, när handels- och näringsministern fick dela uppgift. Just med tanke på de frågor som Mikael Damberg lyfter fram - de internationella utmaningarna och hur vi ska förhålla oss till dem - krävs det minst sagt en minister som är på resande fot i princip halva året.
Vi vet av erfarenhet att internationell handel handlar mycket om impact och om vilka signaler man sänder. Jag önskar att Mikael Damberg i egenskap av handelsminister är ute och rör på sig under halva året, men då kommer det förmodligen att vara något annat som blir försummat. Jag undrar bara: Hur ska detta pussel gå ihop?
Hans Rothenberg (M):
Det finns anledning att kommentera föregående diskussion kring Fouriertransform. Det är uppenbarligen lite olika saker som faller in i diskussionen här som inte stämmer överens med verkligheten. Det förslag som regeringen lade fram var att ge ett helt nytt uppdrag till Fouriertransform, alltså det bolag som tidigare har investerat i fordons- och verkstadsindustrin.
Det nya uppdraget skulle innebära att man helt och hållet går över till att investera i life science och miljöteknik. Det innebär också en avyttring av de investeringar som bolaget har gjort under sin existens i drygt fyra år. Det här var någonting som vi från Alliansen opponerade oss emot. Vi var ganska tydliga med detta.
Vi fick en invit från regeringsföreträdare i utskottet om att detta var någonting vi skulle kunna komma överens om. Jag diskuterade med företrädarna för regeringsunderlaget och framförde våra synpunkter på hur vi skulle kunna komma överens om upplägget. Jag fick veta att de skulle återkomma.
Det blev den 3 december, och då ställde det sig så här i kammaren att Alliansens budget gick igenom. Därefter var det väldigt tyst. Vi satt och väntade på att få en återkoppling från Miljöpartiet och Socialdemokraterna i utskottet. Den kom inte.
Vi är givetvis öppna för att diskutera satsningar på life science och miljöteknik framöver men inte inom ramen för att det ska gå ut över minskade investeringar i fordons- och verkstadsindustrin. Det betyder: samarbete - gärna, utsträckta händer - tack så mycket, vi skakar dem, vi kommer överens där vi kan. Jag hade gärna velat komma överens också i den här frågan. Av någon anledning tystnade den diskussionen. Det tycker jag att man ska ha med sig i den här debatten.
Hans Rothenberg (M):
Tack, Anna Wallén, för att du tog upp handelsfrågorna! Det hör inte till vardagsmat i svensk politik att handeln är något politiskt kontroversiellt. Men det har det blivit på sistone. Det har mycket att göra med diskussionen om det transatlantiska handelsavtalet, som diskuterades i några replikskiften tidigare i dag.
Det har också kommit upp, om än inte fullt så proaktivt, under de senaste veckorna med anledning av regeringens hantering av Mellanöstern och våra handelsförbindelser där. Det är bra att handelspolitiken kommer upp. Men det är inte bra att den kommer upp av den anledningen, på grund av att det råder oreda hos regeringen om hur handelspolitiken ska skötas.
När regeringen nu ska ta fram en exportstrategi måste en av de viktiga punkterna bli att svara på hur regeringen ska kunna påverka mindre demokratiska länders möjligheter att utveckla mänskliga rättigheter om handeln uteblir - det ska bli intressant att höra. Det är faktiskt det som har varit signalen från Arabförbundet.
Ett stort antal länder vänder sig emot Sverige, och regeringen kallar dessutom till ett krismöte med 40 företagsledare för att diskutera hur vi ska kunna klara av situationen. Hur kommer exportstrategin att påverkas av den turbulensen?
Och hur ser Anna Wallén, som i egenskap av socialdemokrat är frihandelsvän, på att det i den samarbetsregering som man säger sig ha finns ett parti som inte alls är glada för att utveckla det transatlantiska handelsavtalet TTIP? Det är inte heller stödpartiet i riksdagen, Vänsterpartiet. Både Carl Schlyter och Jonas Sjöstedt är aktiva motståndare. Hur ska ni få ihop detta?
Hans Rothenberg (M):
Jag vill tacka för svaret. Det finns många olika röster om hur Sveriges handelspolitik ska utvecklas. Det finns protektionistiska strömningar. Det finns strömningar som säger att vi bara ska handla med vissa länder, utifrån vissa värderingar, och det finns strömningar som säger att vi ska handla med så många som möjligt eftersom handeln är världens universella språk. Det är med handel vi kan komma till tals med andra länder, som är mindre demokratiska, och sprida mänskliga rättigheter.
Nu står vi i en beklaglig situation när Sverige genom en klantig hantering har sagt upp avtalet med Saudiarabien. Vi talar inte om innehållet i avtalet. Jag tror att vi är ganska överens om att den militära delen i det kanske inte var den absolut bästa. Men hanteringen av uppsägningen innebär att vi får Arabförbundet emot oss, och vi vet konsekvenserna av det från när Danmark hade motsvarande handelsproblem.
Hanteringen är bedrövlig. Och jag undrar vem det är som sköter handelspolitiken i regeringen egentligen. Den förra regeringen hade en handelsminister och en näringsminister. I dag sköter näringsministern handelspolitiken på en tredjedels tid. Men samtidigt är utrikesministern inne och stökar till det i handelspolitiken och skapar de här situationerna. Och Miljöpartiet drar åt ett helt annat håll.
Det är de indikationerna man får när man talar med personal på handelsenheten på UD. Det sägs att det råder enighet om att bryta avtalet. Men det beror på när. Stefan Löfven har i olika sammanhang sagt att det är viktigt att fortsätta med det militära samarbetsavtalet, men sedan någon vecka tillbaka är det mindre viktigt. Det här var många frågor som kanske inte får plats i ett replikskifte.
Men Socialdemokraterna bör tala om hur ni ska kunna tala med de länder som nu har sagt upp vänskapen med Sverige, om ni inte får möjlighet att tala med dem genom handel. Handeln är ju nyckeln till att kunna tala med varandra.
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar ministern för resonemanget. Jag blev inte riktigt klar över hur ni tänkte just i fallet med fordonsindustrin. Jag håller med om mycket i resonemanget kring tidig fas och var riskkapital ska sättas in, men det är också så att det är olika förutsättningar i olika branscher. När det gäller tidig fas finns det ett stort behov av insatser där, framför allt när det gäller life science och clean tech.
Det här är verksamhet där det inte finns några direkta incitament från marknaden, och det är ju där det statliga riskkapitalet ska gå in - när marknadsmisslyckandena uppträder. Det kan dock även vara så att marknadsmisslyckanden kan uppträda i en senare fas, vilket var precis det som hände med fordonsindustrin 2008. Man tog en av de första smällarna.
Just med tanke på att underleverantörsbranschen till fordonsindustrin är så mångfasetterad och småskalig finns det också väldigt små marginaler. Det finns en annan debatt, som mina kolleger för med ministern, som handlar om betalningstider. Det är ytterligare ett exempel på hur sårbar den här branschen är - det finns inga pengar i ladorna.
Det gör att det finns ett klart behov av att gå in i ett senare skede just när det gäller fordonsindustrin. Det finns andra aktörer som går in i tidiga skeden. Det är Almi, och det är Industrifonden. Det är viktigt att man har en rågång - var ska de olika aktörerna gå in?
De problem man har haft med riskkapital är att det har haft svårt att landa i de senare skeden i fordonsindustrin då de behövs som bäst, och där fyller bolaget Fouriertransform ett tomrum. Tills det privata kapitalet når dit kan staten spela roll.
Jag är ingen vurmare för att statligt kapital ska in i verksamheter, och framför allt inte att det liknar branschstöd, men just när det handlar om att investera riskkapital är det ett sunt sätt att agera.
Nu blev det ju stopp vad gällde budgetpropositionen för 2015, och jag undrar om regeringen kommer att ta upp frågan igen. Kommer man att plocka av Fouriertransform investeringskapaciteten inom fordonsindustrin? Avser man att med andra medel se till att Fouriertransform avyttrar de långsiktiga investeringarna? Det tar fem till åtta år för investeringar i fordonsindustrin att få verkan.
Man är inte ens halvvägs inne i de första investeringarna nu. Avser regeringen att till exempel ändra bolagsordningen för att driva igenom de förändringar som inte gick igenom i budgetpropositionen 2015? Jag tycker att det luktar en del fordonsfientlighet över det här initiativet.
Det är inte från Mikael Damberg och Mikael Dambergs parti det osar ifrån, utan det är snarare regeringskollegan Miljöpartiets allmänna fientlighet till bilar och tyngre motorfordon som har gjort avtryck. Därmed har Socialdemokraterna fått lägga sig för detta. Kommer ni att ändra bolagsordningen?
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar ministern. Några frågor ploppade det in svar på allteftersom, men alla frågor är inte besvarade fullt ut. Det gläder mig att insikten finns hos ministern om den osäkerhet som det här förslaget skapade. Ibland är signalspråket faktiskt viktigare och kan ställa till mer än vad ett konkret beslut kan göra.
Det finns därute ett visst limboläge både hos de företag som väntar på att få investeringar gjorda i Sverige och hos dem som har fått sina investeringar, för det är inte bara riskkapitalet, pengarna, utan det är också kompetensen som man får investera i. Det är en trygghet att få en investering från ett bolag som har en ganska stabil ägare, även om ladorna kan fyllas på ytterligare allteftersom.
Det är viktigt att osäkerheten elimineras, och det finns sannolikt en osäkerhet även inom bolaget Fouriertransform om vad som gäller framöver. Därför skulle jag uppskatta om ministern slutligen här kunde säga om det blir i Fouriertransforms regi eller om det blir på något annat sätt. De investeringar som har gjorts och som avses göras ska kunna vara beständiga över tid.
Det är viktigt att skicka den signalen till marknaden och till de svenska underleverantörerna så att de får mod att gå mer på export. Jag är ännu inte helt lugn i att regeringspartiet Miljöpartiet är riktigt lika mycket med på de här banorna, för det luktar ändå väldigt mycket bilfientlighet och fordonsfientlighet.
Efter att ha genomlevt en höst där både Bromma flygplats och Förbifart Stockholm diskuterades mycket känns det här lite grann som kronan på verket. Jag tackar för debatten och kommer att följa frågan framöver.