Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att Sverige, vid en militär kris i Baltikum, ska underlätta tillförseln av militär hjälp från Nato. Den svenska säkerhetspolitiken ska, inom ramen för målen för vår säkerhet, förebygga krig och framväxten av hot mot svensk, nordisk och europeisk säkerhet. Sverige har såväl möjlighet som ansvar att påverka utvecklingen i Östersjöområdet.
Genom utveckling och fördjupning av bi- och multilaterala försvarssamarbeten bidrar Sverige till att stärka säkerheten i vår region. Det skapar en förutsägbarhet, främjar fredlig utveckling och höjer tröskeln för militära incidenter och konflikter. Sveriges säkerhetspolitiska linje ligger fast. Den militära alliansfriheten bidrar till stabilitet i närområdet och ger oss handlingsfrihet.
Sveriges säkerhets- och försvarssamarbeten utvecklas tillsammans med Finland, de övriga nordiska länderna och de baltiska länderna, samt - inom ramen för EU - med FN, OSSE, Natos partnerskap och den transatlantiska länken. Dessa samarbeten kompletterar och stärker varandra och stärker säkerheten i vår del av världen. Svaret på Allan Widmans fråga är tvådelat.
Dels handlar det om de åtgärder Sverige vidtar i fredstid, dels om de faktiska åtgärderna i händelse av en militär kris i vårt närområde, till exempel i något av de baltiska länderna. Vad gäller faktiska åtgärder vid en eventuell militär kris i Baltikum vill jag vara tydlig. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land.
Sverige kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om Sverige drabbas. Sverige bör därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Exakt utformning av åtgärder måste anpassas till varje enskild situation.
Inom ramen för ansatsen att utveckla försvarssamarbeten i regionen har jag under hösten fört enskilda samtal med samtliga baltiska försvarsministrar. Vi har bland annat diskuterat utökade möjligheter till övnings- och träningsverksamhet samt svenska bidrag till Natos kompetenscenter för cyberförsvar i Estland respektive strategisk kommunikation i Lettland och till fördjupade bilaterala samarbeten med Estland, Lettland och Litauen.
Ett ramavtal har under hösten tecknats mellan Sverige och Polen. Inriktningen är att fördjupa den strategiska dialogen och fördjupa bilateralt samarbete. Det samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd som Sverige undertecknade i september 2014 syftar till att säkerställa att Sverige som värdland ska kunna lämna effektivt stöd för militär verksamhet på vårt territorium i samband med övningar, krishanteringsinsatser eller andra insatser.
Avtalet bygger helt och hållet på frivillighet mellan parterna, vilket innebär att det blir tillämpligt endast i de fall Sverige först skulle fatta ett nationellt beslut om militärt samarbete med Nato i något avseende. Avtalet skulle kunna användas över hela skalan av situationer, från fred och kriser till krig, och skulle komma att förenkla det redan pågående övningssamarbetet med Natos medlemsländer. Avtalet förutsätter vissa lagändringar för att Sverige ska kunna uppfylla samtliga åtaganden.
Dessa bereds nu inom Regeringskansliet. Försvarsbeslutet som riksdagen godkände i juni i år tar sin utgångspunkt i Sveriges militärstrategiska läge. Med tanke på utvecklingen i Östersjöregionen är militär närvaro på Gotland av särskild strategisk betydelse i förhållande till Baltikum. Under nästa inriktningsperiod förstärks det svenska försvaret.
Detta inkluderar förstärkningen av den militära närvaron på Gotland, inklusive luftvärn, som kompletteras med en intensifierad övningsverksamhet på och omkring Gotland.