KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Oscarsson (KD):
I dag debatterar vi alltså UTP-direktivet, vilket många har sagt före mig. Det handlar om förbud mot otillbörliga affärsmetoder vid köp av jordbruks- och livsmedelsprodukter. Vi kristdemokrater ställer oss bakom förslaget, och vi ser det också som väldigt viktigt att den nya lagen utvärderas enligt Moderaternas förslag för att se konsekvenserna och villkoren för köpare, leverantörer och primärproducenter i jordbruks- och livsmedelskedjan.
Detta är för övrigt något som alla partier står bakom, något som är positivt och bra. Det avgörande för oss kristdemokrater när vi ställer oss bakom förslaget är att hedra uppgörelsen om livsmedelsstrategin. Den antogs här i riksdagens kammare för nästan exakt fyra år sedan och var ett väldigt viktigt beslut som föregicks av många samtal och diskussioner innan vi till sist blev överens.
Jag vill passa på att tacka dåvarande landsbygdsministern Sven-Erik Bucht, som gjorde ett otroligt bra arbete för dess genomförande. Fru talman! Grunden för livsmedelsstrategin var att vi ville se ett slut på avvecklingen av svenskt jordbruk och i stället se en utveckling av det.
Det var ett väldigt viktigt beslut och en viktig signal till alla Sveriges bönder att vi politiskt var överens, och frånsett Vänsterpartiet är vi överens också om UTP. Vi talade om att lönsamheten skulle öka, att konkurrenskraften skulle stärkas och att livsmedelsberedskapen skulle höjas från de rekordlåga nivåer som då var - under 50 procent.
Gott så, men det var för fyra år sedan. Fru talman! Vad har då hänt? Hur har det gått med livsmedelsstrategin? Frågar jag regeringsföreträdarna säger de att mjölkpriserna nu är bra. Köttpriserna är jättebra. Alla priserna har gått upp. Solen lyser, och det regnar när det ska regna. Titta på hur duktiga de har varit.
Man tycks totalt ha glömt sambandet mellan det extrema torkåret 2018 och effekterna vi ser i dag. Men frågan är fortfarande vad regeringen har gjort för att lönsamheten ska öka och konkurrenskraften stärkas. Hur har det gått med att öka vår självförsörjningsgrad? Har Sveriges livsmedelsberedskap ökat på fyra år? Svaret är nej.
Den ligger stadigt under 50 procent, och Sveriges handelsunderskott på livsmedel är över 50 miljarder svenska kronor. Fru talman! Fyra år är lång tid. Här menar jag att regeringsföreträdarna behöver ägna sig åt självrannsakan. Konkreta åtgärder efterlyses. Exempelvis var ett av livsmedelsstrategins mål att regelbördan ska minska. Det har jordbrukarna ännu inte sett skymten av.
I stället ökar regelverket i omfattning. När jag möter jordbrukare i dag undrar många vad som menas. De säger att vi talar om att minska regelbördan, men tvärtom blir den bara tyngre och tyngre. Vad tänker regeringen? Finns förslag? Åtgärdsplaner efterlyses! Om UTP är en nyckel, som ledamoten Ulrika Heie var inne på, är det positivt. Men fler åtgärder efterlyses.
Magnus Oscarsson (KD):
I dag debatterar vi viltutfodring här i kammaren. Det vi har sett under senare år är närmast en explosion av vildsvinsstammen i Sverige. I dag vet vi inte exakt hur många vildsvin det finns, men vi vet hur många som skjuts. Säsongen 2019-2020 sköts 146 000, vilket är en ökning med 30 procent.
Dock vet vi att många inte kommer med i statistiken därför att det finns ett mörkertal. Detta vet jag efter att ha träffat några bönder i både Växjötrakten och Vetlanda. En bonde i Vetlanda hade skjutit nio, och då sa jag: Men vad mycket kött du fick! Han svarade att han hade grävt ned sju och behöll två.
Det är alltså många som inte kommer med - det är ett jättemörkertal. Att vildsvinsstammen är så stor är ett jättebekymmer. Vi ser att antalet viltolyckor, som många har tagit upp här, ökar varje år, och för jordbruket är vildsvinen ett stort och besvärligt gissel.
Kostnaderna uppgår enligt en gammal beräkning från 2015 till 1,1 miljard årligen, men siffran är naturligtvis högre. Här borde regeringen tillsätta en ny utredning så att vi får en aktuell siffra. Jordbrukarna har i dag stora bekymmer med lönsamheten i sina jordbruksföretag, och med vildsvin som håller på och förstör för jordbrukarna kan det vara detta som gör att de lägger av.
Det förslag som nu har lagts fram är en bit på vägen. Men mer måste till. Det får inte bli så att man säger: Nu har vi gjort någonting, och nu kan vi lägga detta åt sidan. Nej, nu är det dags att komma med fler förslag och framför allt åtgärder. Jag tror att vi är många här som undrar vad som har hänt med det kraftiga vildsvinspaketet som regeringen pratade om. Var är förslagen från Livsmedelsverket? Vart har de tagit vägen?
Är det på gång några förslag om åtgärder som verkligen gör skillnad? Kommer jägarna att kunna sälja köttet till privatpersoner, företag, butiker och andra efter att trikintesten är klara? Det är bra att trikintest och även cesiumtest ska vara gratis. Det är bra att detta kommer i sommar. Det har vi kristdemokrater också föreslagit.
Vi vet att det är svårt att jaga vildsvin. Ofta sker det nattetid. Därför är det så viktigt att alla hinder undanröjs så att vildsvinsstammen minskar. Jag vill rikta ett stort tack till alla våra jägare som gör ett stort arbete och tar det stora ansvaret. Herr ålderspresident!
När jag är ute och besöker jordbrukare på deras gårdar runt om i Sverige är detta utan tvekan det största bekymret för många - inte i norr men i andra delar av Sverige. De frågar ideligen hur vi tänker oss att vildsvinsstammen ska kunna minska. Men, mina vänner, det finns också andra bekymmer. Ett bekymmer är att vargstammen är så stor. Det börjar bli ett jättebekymmer för många jordbrukare.
Men ett annat bekymmer är att vi också har så mycket kron och dovhjort. Det har blivit ett hot mot vår livsmedelsstrategi som vi antog här 2017. Vid en träff med bönder i Nyköpingstrakten framkom det att det där krävs åtgärder för att minska dovhjortsstammen. Nu krävs det krafttag och åtgärder för att dessa stammar ska hållas nere.
För övrigt vill jag bara önska herr ålderspresidenten en trevlig sommar. Utfodring av vilt
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Maria Gardfjell, för ditt svar! Jag tänker att min vän fiskaren inte kommer att bli speciellt glad när han får höra ledamoten måla upp detta skräckscenario. I dag finns det inte heller någon frivillighet, som ledamoten var inne på. Man får inte lämna över till nästa generation, utan det ska vara slut där. Det tycker vi är fel.
Han berättade att de exempelvis har ett minimimått på 70 centimeter för att få ta upp en ål. Det är alltså inte så att de dammsuger, utan de har ett mått. Och nåde den som tar upp en ål som är någon centimeter för kort. De är väldigt noga med att det ska skötas på ett perfekt sätt. Många vill fortfarande ha en ål på julbordet.
Det finns ål, och på det sätt som vi fiskar i Sverige är det hållbart. Det är viktigt att lyfta fram det. En annan fråga som ledamoten var inne på är strandskyddet. Det är också spännande. Ledamoten sa att strandskyddet egentligen behöver stärkas i stället.
Om jag minns rätt föreslog Strandskyddsutredningen att vissa delar av strandskyddet ska upphöra helt eller delvis. Därför skulle det vara intressant att få höra vad ledamoten tänker. Vill Miljöpartiet tvärtom stärka strandskyddet?
Jag vet att många kommuner, bland annat min hemkommun Ödeshög, vill ha enkelhet och lätta på strandskyddet eftersom det behöver byggas. Det skulle vara intressant att få höra ledamoten tala lite om strandskyddet också.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack för ditt svar, ministern! Sverige har sedan 2019, som en konsekvens av redan existerande lagstiftning och som enda land i Europa, infört ett spårbarhetssystem som innebär att information ska samlas in, registreras och flöda i realtid mellan alla aktörer i hela livsmedelskedjan.
Övriga länder inom EU har i huvudsak valt att implementera detta genom att varje aktör ska ha kontroll ett steg framåt och ett steg bakåt i värdekedjan, det vill säga enligt gällande livsmedelslagstiftning. Den svenska implementeringen innebär en oproportionerlig regelbörda och byråkratisering av svensk fiskebransch i förhållande till vad som åstadkoms i form av kontrollnytta och ett hållbarare fiske.
Konsekvenserna, fru talman, är en utslagning av små och medelstora företag samt en generellt minskad konkurrenskraft för svensk fiskebransch. Dessa konsekvenser kommer dessutom att eskalera ytterligare, oavsett utfallet i det nu pågående arbetet med uppdatering av lagstiftningen kring fiskerikontroll inom EU.
Det är uppenbart att detta står i strid med inte bara det övergripande målet i svensk livsmedelsstrategi utan även det mer specifika att utformningen av regler och villkor ska stödja målet om en mer konkurrenskraftigt hållbar livsmedelskedja samt att marknaden för livsmedel ska kännetecknas av en väl fungerande konkurrens. Fru talman!
Det står också i strid med i regleringsbrev uttryckta instruktioner för kostnadseffektiva regelverk, det vill säga att de regelverk och rutiner som myndigheterna förfogar över ska vara kostnadseffektiva och förenkla för medborgare och företag samt minimera den administrativa bördan för företagen i linje med målen i livsmedelsstrategin, som vi antog i kammaren för över tre år sedan.
Därför är det väldigt glädjande att ministern nu tillsatt en utredning om spårbarhetssystemet, som faktiskt bara finns i Sverige.
Min fråga till ministern är dock: Hur kunde regeringen låta införa ett obligatoriskt spårbarhetskrav, dessutom som enda land i EU, trots svidande kritik från både fiskenäringen och svensk dagligvaruhandel? Var det till och med så att det var ett misstag att införa kravet?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för svaret! Ministern får gärna fortsätta att tala om att regeringen själv har låtit införa ett obligatoriskt spårbarhetskrav. Ministern får gärna utveckla det. Det är ju väldigt bra att ministern nu har låtit se till att en utredning ska ske; det är väldigt positivt.
Sillfisket är ju otroligt viktigt för många kustkommuner, exempelvis Sölvesborg, vars kommunledning är här i dag, Simrishamn och Karlskrona. Varje år fiskas det tonvis med sill från Östersjön. Detta är ett viktigt livsmedel för konsumenter; bara i Sverige äter vi sill för 800 miljoner kronor. Sill äts heller inte bara i Sverige utan också utomlands. Dessutom handlar det om många arbetstillfällen.
Det är positivt att regeringen faktiskt har fått till det här med undantag för kustnära sillfiske under torskstoppet. Det är nog ingen överdrift att säga att detta faktiskt har räddat östra Skånes och Blekinges blå näring från fullskalig katastrof.
Men i stället för att nu luta sig tillbaka och säga att allting är bra tycker jag att det är dags att regeringen funderar på vad det är som hindrar att den blå, kustnära näringen blir ännu viktigare, också med tanke på livsmedelsstrategin. En viktig sak är detta med långsiktighet.
Jag tror att det är viktigt att vi nu faktiskt kan få långsiktighet i besluten som fattas för de fiskare och för de företag som jobbar med näringen, så att de vet vad som gäller framåt. Det är oerhört viktigt. De säger själva: Vi måste ha en långsiktighet. Vi har dyra båtar, dyra fabriker och många anställda. Vi måste veta vad som händer framåt.
En annan sak som jag också tycker är viktig är att Sverige har den lägsta andelen fiske för humankonsumtion av alla Östersjöländer, trots att sill och skarpsill är både klimatsmart och nyttigt. Det är faktiskt väldigt glädjande, herr talman, att vi nu har de lägsta dioxinnivåerna i östra Östersjön. Vi har legat långt under gränsvärdena för dioxin i flera år.
Det som dock kan bekymra är att man inte talar så mycket om det, utan man hör alltid att sillen är full av dioxin. Men det är ju inte så längre, så jag tycker att det är viktigt att man tar upp att sillen är mycket positiv på det sättet. En annan sak är kvoterna. Ett bekymmer är att kvoterna som går till humankonsumtion är under 10 procent.
Resten går till fiskmjöl. Humankonsumtionen är viktig för förädlingsindustrin, för kustsamhällena och för konsumenten.
Kvoterna för humankonsumtionen är nu nere under 10 procent, vilket kan ses i ljuset av livsmedelsstrategin, som vi förresten beslutade om för tre år sedan vilket kan vara bra att veta. Grundstenen för livsmedelsstrategin är ju att det ska bli bättre lönsamhet och mer konkurrenskraftigt.
En bärande sten är också att självförsörjningen av livsmedel ska öka.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern! Jag måste säga att jag gläder mig storligen över det tydliga svar som ministern gav. Jag skönjer också en viss självkritik i detta att man nu ser över det här, och det tycker jag är väldigt positivt. Sillstoppet som infördes under förra året var faktiskt helt katastrofalt för hela fiskenäringen. Med sillstopp ett år till hade med största sannolikhet hela näringen gått i graven.
Därför är det arbete som riksdagen har gjort positivt, att det inte blir ett sillstopp 2021. Däremot är det ytterst beklagligt att regeringen fastslagit att det inte finns någon ersättning alls till fiskare som inte fick fiska sill under året. Många fiskare fick hopp under den interpellationsdebatt som ministern och jag hade i slutet av maj i år.
Där sa ministern så här: "Man har nu öppnat möjligheter för ett snabbspår att göra programändringar, vilket innebär att Sverige skulle kunna införa ett stillaliggandestöd. Det är en fråga som vi nu bereder så fort vi kan. Här handlar det om att hitta svensk medfinansiering till förslaget och att kunna implementera det på ett bra sätt så snabbt som möjligt." Vidare sa ministern: "Min ambition är att komma tillbaka så fort som möjligt.
Vi snabbereder frågan att leverera på den sista delen, det vill säga ett stillaliggandestöd." Min fråga till ministern är: Vad hände från interpellationsdebatten den 29 maj med de positiva ordalagen om att se möjligheter, som gav fiskarna en hel del hopp, till i dag då man upplever att dörren till att ge stillaliggandestöd är helt stängd?
Tack för debatten!
Magnus Oscarsson (KD):
Under den pågående pandemin har fler, kanske till följd av hemmavistelse och en längtan efter sällskap, övervägt att skaffa en hund. Det i sig är väldigt bra, men den ökade efterfrågan har gjort att väntetiderna är långa för att få tag på en hundvalp från någon av de uppfödare som är registrerade hos Svenska Kennelklubben. Väntetiden kan vara upp till ett år. Till följd av detta har den illegala införseln av hundar ökat enormt.
Den organiserade hundsmugglingen sker under samvetslösa förhållanden. De kriminella ser att det finns stora pengar att tjäna. En insmugglad valp kan säljas för mellan 20 000 och 60 000 kronor. Men de valpar som säljs är ofta traumatiserade på grund av svåra uppväxtförhållanden samt resor under hemska förhållanden till slutdestinationen.
Hundarna föds upp i valpfabriker där tikar tvångsparas för maximal och frekvent valpning. Valparna skiljs mycket tidigt från sina mammor med påföljande beteendestörningar. Sjukdomar och parasiter förekommer, och rabies är inte ovanligt.
De illegalt insmugglade valparna säljs i regel med hjälp av sociala medier vars plattformar används för att annonsera och upprätta kontakt med personer som söker en hund. De sociala medierna är enkla att använda anonymt utan spårbarhet. Smugglingen sker med små risker då eventuella straff är låga. För de smugglande är kopplingar till annan kriminell verksamhet inte långt borta.
En straffrättsligt hårdare bedömning av brottet skulle med största sannolikhet minska antalet smugglingar av hundar. Om det dessutom blev straffbart att köpa insmugglade hundar skulle tröskeln för att köpa en insmugglad hund höjas avsevärt.
Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet Jennie Nilsson: Vilka initiativ på rättsområdet är statsrådet beredd att ta för att försvåra för de kriminella att smuggla in hundar till Sverige?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för ditt svar! Denna brottslighet är väldigt stor, och kriminella ligor drar in enorma belopp. Det tullen får tag på i dag i Sverige är bara toppen av ett isberg. Vi har sett fruktansvärda tv-inslag och dokumentärer om hur hundar smugglas hit till Sverige. Det sker ofta med bilar. Vid ett tillfälle hittades 39 medtagna hundvalpar under ett bilsäte.
Ni kan bara tänka er den förfärliga stanken i den bilen. Smugglaren lurar köparen. Hundarna är ofta sjuka och i dåligt skick, och det är ett stort djurplågeri. Åklagarmyndigheten lägger tyvärr ned ärenden då detta inte prioriteras. Vad som händer i dag om hundar upptäcks av tullen är att Jordbruksverket kontaktas.
Påföljden är oftast att smugglarna ska vända hem med hundarna till det land de kommer ifrån. Det är därför jag tar upp frågan. Tror ministern att smugglarna gör det? Jag tror inte det. Det visar sig också att vad smugglarna gör är att de tar med sig hundarna inte till Rumänien och till Serbien utan kanske till Danmark.
De försöker på ett annat ställe och hoppas på att där ha mer tur med att få in bilen, som är fullastad med hundvalpar. Denna typ av brottslighet måste få ett slut. Jag tycker att det är jättebra att ministern tar upp olika saker.
Men jag tror att det är viktigt - frågan har nu varit uppe både medialt och på andra sätt - att det faktiskt blir en rättsprocess så att smugglarna lagförs.
Jag noterade att ministern i sitt svar sa följande: "För att förstärka det myndighetsgemensamma samarbetet på det här området startade Jordbruksverket 2020 ett samverkansforum, där SVA, Tullverket, Folkhälsomyndigheten, länsstyrelserna, de regionala smittskyddsläkarna och Arbetsmiljöverket är representerade." Vad innebär det i praktiken?
Det skulle vara jätteintressant att veta och att få ett svar från ministern. Kan vi nu räkna med kraftfulla insatser mot smugglarna? Det hoppas vi på att vi får se.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för svar och en intressant debatt! Jag lyfter denna fråga eftersom den har blivit stor. Talar man med de som arbetar med detta - tullen och andra - märker man att detta är toppen av ett isberg. De upplever att det är en tandlöshet. Det är därför vi tycker att det är viktigt att försöka lyfta detta. Jag hör också att ministern vill ta steg vidare.
Det skulle vara jätteintressant om ministern ville berätta vad det innebär. Risken för smittor är överhängande. Det kan i sin tur få mycket allvarliga konsekvenser, precis som ministern var inne på. Hundar som är insmugglade kan bära på rabies, som Sverige blev helt fritt från 1886. Det vore ett stort folkhälsoproblem om det kom in. Det smugglarna gör är fruktansvärt, men även köparna har ett stort ansvar.
Att köpa en insmugglad hund måste få rättsliga konsekvenser. I dag finns det ett stort bekymmer: Om en veterinär misstänker att en hund är insmugglad, om papperet eller chippet för hunden inte stämmer, får veterinären inte anmäla hundägaren - på grund av personuppgiftslagen. Det menar jag är fel. Man måste kunna se över det när det handlar om insmugglade hundar. England har nyligen infört en lag som kallas Lucy's Law.
Den innebär i korthet att hundar och katter yngre än sex månader inte får säljas av andra än uppfödaren. Detta kanske kan stävja försäljningen av unga hundar från andra än uppfödaren. Det är ett förslag som jag tycker att regeringen borde ta efter. Det kanske är ett av stegen vidare, som ministern talade om.
Magnus Oscarsson (KD):
Med min interpellation vill jag lyfta ett problem som skogsägare möter runt om i Sverige, nämligen myndighetsutövningen. Annette och Peter är två av landets många duktiga och noggranna skogsägare. Efter en omarrondering köpte de skog och behövde finansiera det med avverkning. Den köpta skogen var bedömd som produktiv skogsmark av Skogsstyrelsen. Så långt var det inga problem.
Men helt plötsligt tog det en ny vändning. Marken, som nyligen bedömts som produktiv skogsmark, ansågs nu av en ny handläggare vara föremål för inventering och granskning. Således mottogs krav från Skogsstyrelsen om naturvårdsavtal på skogsområdet, och på delar av skogsmarken väntade en administrativ mardröm.
Avverkningsanmälan gjordes i januari 2020, och ganska omgående gavs då beskedet att området också innehöll fornlämningar och omfattades av fornminneslagen. Myndigheten gjorde också ett fältbesök. Två månader senare meddelade myndigheten att man hade funnit 44 träd som markägaren, med hot om vite, inte fick avverka på grund av naturvärden.
Detta var något som paret redan visste och hade framhållit i sin ansökan. Paret vände sig då till länsstyrelsen för att efterhöra konsekvenserna av att området omfattades av fornminneslagen. Länsstyrelsens besked var då att riskträd behövde tas ned, då de annars riskerade att skada fornlämningarna.
Att inte fälla träden skulle innebära stora viten. Efter att paret hade kastats fram och tillbaka mellan myndigheter med motstridiga besked fick de till slut, efter ett halvår, klartecken att avverka. Under denna period har paret stått med lån vars ränta har verkat - lån som skulle ha betalats med de inkomster som en avverkning skulle ha inbringat. Detta är en mycket märklig historia.
Den ena myndigheten säger: Ni får inte fälla ett enda träd, för då blir det dyrt vite. Den andra myndigheten säger: Ni måste fälla träd, annars blir det dyrt vite. Fru talman! Här kan vi tala om ett moment 22 - en total förvirring! Den Kafkaliknande process som paret har fått utstå illustrerar den verklighet som våra skogsägare har att hantera. Annette och Peter är inte ensamma om utdragna processer efter en avverkningsanmälan.
Detta fall är bara ett i en mängd berättelser som jag har fått till mig. Det handlar om myndigheter som ändrar sina beslut, vilket gör att skogsägare känner sig otrygga i sin äganderätt. Som Annette och Peter säger: Hade de vetat om detta från början kanske de skulle ha gjort på ett annat sätt. Jag menar att detta är ett exempel på myndighetsutövning som har gått över styr.
Min fråga till statsrådet är: Vilka exakta åtgärder är statsrådet beredd att vidta för att främja en effektivare myndighetshantering av ärenden i skogsfrågor?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för svaret! Det är väl precis som ministern säger, att det fungerar i majoriteten av fall. Men tyvärr blir det fel då och då, inte bara för Annette och Peter. Det är bra, som ministern säger, att Skogsstyrelsen talar om detta, men jag tror ändå att det finns en hemläxa att göra.
När de skulle köpa marken fick de ju klartecken att det var produktiv skogsmark. Helt plötsligt var det inte längre det. Fru talman! Ministern pratade om Skogsutredningen. Den tycker jag är intressant. Den har nyligen lämnats över till regeringen. Det finns förslag på att nyckelbiotopsinventeringen ska upphöra. Det tycker jag är bra - riktigt bra.
Det är många skogsägare som har drabbats hårt av att produktiv skogsmark har blivit biotopklassad. Markägaren äger skog, men ingen vill avverka biotopklassad skog, och inget skogsbolag vill köpa sådan skog. Jag har haft tillfälle att lyssna på markägare som drabbats oerhört svårt av att få sin skog klassad på det sättet. Det kan exempelvis försvåra avsevärt för ett generationsskifte. Fru talman!
I dag märker jag att det finns en stor oro bland många markägare för att äganderätten är i fara. Jag tänker gå in lite på det, för jag är beredd att hålla med om detta. Om jag ägde mark med fjällnära skog skulle jag vara riktigt oroad över ett förslag från Skogsutredningen.
Förslaget från utredaren är att staten ska ta över och köpa mark som i dag ägs av 5 700 skogsägare. Förslaget innebär att några kommer att få ersättningsmark av staten, ibland miltals från sin fastighet, men det gäller inte alla. De som inte blir erbjudna ersättningsmark kommer naturligtvis att få ersättning för sin skog, men that's it.
Det kan vara fastigheter som har funnits i generationer, men enligt förslaget kommer staten att ta över marken och bli ny ägare. Jag tycker att det låter fruktansvärt. Äganderätten sätts helt ur spel. Vad har den markägare som inte vill detta för val? Mina frågor till ministern är: Kommer regeringen att gå vidare med detta förslag från Skogsutredningen om att köpa in fjällnära skogsmark?
Vad kommer att hända med alla uppgifter som finns efter inventeringen av skogsägarens marker? Kommer de att slängas, eller kommer de att finnas kvar för myndigheten att tillgå i framtiden?