KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
Tack för interpellationerna! Jag tycker att de är viktiga. Det är bra att detta diskuteras både här och på andra ställen. Låt mig säga någonting om några områden som inte är specifikt mina i regeringen men som ändå berörs i interpellationerna även om de inte berör mig som statsråd. Låt mig börja med frågan om tillgänglighet när det gäller telefoni och bredbandstjänster. Jag tror att dessa är absolut viktigast för folk i glesbygden.
Jag är väl medveten om att det finns problem som vi ska försöka avhjälpa, men man måste ha klart för sig att den ambitionsnivå och den service som vi har i glesbygden i Sverige vida överstiger den som finns i princip i varje annat land i Europa och i vårt närområde. Jag tycker att ambitionen är bra. Det finns säkert vita fläckar som ska täckas, och detta är i första hand en fråga för it-ministern.
Andra områden som jag tycker är viktiga är förstås de som delvis hanterades i innevarande års budget som lades fram hösten 2012, det vill säga en infrastruktursatsning som överstiger alla tidigare satsningar som någon regering någonsin har lagt fram i Sverige. Jag hoppas att det i första hand kommer glesbygden till del. Vi har även en forskningsproposition som förhoppningsvis även kommer glesbygden till del.
Låt mig säga något om en undersökning från Eurostat som kom för ett tag sedan. Där diskuterade man regional bnp. Där mäter man bnp i olika regioner i Sverige och i andra länder. Man har 100 som snitt i Europa.
Det visade sig att Stockholmsområdet ligger på 168, det vill säga mycket högt och högst av de regioner i Sverige som man mäter, men näst högst av de regioner som man mäter i Sverige kom faktiskt övre Norrland och som nummer tre mellersta Norrland. Det är ett tecken på att det har hänt någonting i Norrland. Ett av mina absoluta favoritföretag i den statliga portföljen är LKAB. Jag har varit där sju gånger på två och ett halvt år.
Det händer väldigt mycket både i Malmberget och i Kiruna och förhoppningsvis även i Pajala. Jag gjorde ett kommunbesök i Bjurholms kommun, och nästa dag var jag i Umeå kommun. Jag tror att Bjurholms kommun har 2 200 invånare. Där känner kommunalrådet igen var enda en och hälsar på dem på gatan, till skillnad från hur det i Umeå. Här hade de hittat intressanta samverkansformer på egen hand, till exempel när det gäller upphandling, vilket jag tycker är väldigt roligt.
De hjälps åt eller har avtal som gör att de kan hjälpa varandra. Men det ser naturligtvis olika ut i olika kommuner. Låt mig säga att ett stort antal av de problem som ni tar upp, till exempel minskat befolkningsunderlag, ska man försöka reda ut genom det kommunala utjämningssystemet. Men utöver detta tycker jag att det är viktigt att föra fram en satsning på forskning, framför allt för gruvindustrin.
Regeringen har också numera en gruvplan för hur man avser att utnyttja gruvnäringen i hela Sverige. Dessutom har vi infrastrukturpropositionen. Förutom det kommunala utjämningssystemet finns det andra områden där regeringen har lagt fram och kommer att lägga fram förslag på ytterligare åtgärder, inte minst på andra regeringsmedlemmars område.
Peter Norman (M):
Låt mig börja med att försöka svara på Fredrik Lundh Sammelis fråga om samverkansformerna. Som jag sade i mitt interpellationssvar har vi haft en kommitté som handlar om att förstärka den kommunala demokratins funktionssätt. Betänkandet är utskickat, remisstiden har gått ut och det bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Jag är naturligtvis intresserad av att komma tillbaka och diskutera med Fredrik Lundh Sammeli och alla andra när vi har arbetat klart med kommitténs betänkande. Det är inte klart än i Regeringskansliet. Låt oss ta en sådan diskussion när vi har tröskat igenom det hela och kommer med eventuella förslag. Jag kan inte säga mycket mer än så. Jag kan heller inte i dag säga exakt när det kommer att ske, men naturligtvis ska det ske så skyndsamt som möjligt.
När det gäller frågan om eventuella kommunsammanslagningar tycker jag att sådana alltid bör ske på lokala initiativ. Enligt min uppfattning ska man inte från centralt håll ta initiativ till det. Man kan också diskutera värdet av att två kommuner med ungefär samma typer av problem slås ihop, om det blir bättre eller sämre. Det finns ett antal studier som visar på att det knappast är en framgångsrik väg att gå. Däremot ska man inte utesluta att det är en bra väg att gå.
Men jag tror som sagt att detta måste komma från den lokala nivån och lokala initiativ. Låt mig till detta säga att jag tror att inte minst i glesbygden är det viktigt med fler arbetade timmar för att kunna upprätthålla den välfärd som vi har vant oss vid. Vi måste göra ett stort antal saker.
En är att få människor att jobba lite längre upp i åren, och en annan är att få in ungdomar snabbare på arbetsmarknaden. Men jag tror att det är svårt att undvika att försöka göra skillnaden mellan att arbeta och att inte arbeta större än vad den är i dag. Vi måste genom aktiv politik försöka se till att ungdomar får fäste på arbetsmarknaden tidigare än de får i dag. Regeringens politik för detta är att halvera arbetsgivaravgiften för ungdomar.
Er politik är att fördubbla den. Jag tror inte att ungdomar och företag i glesbygden känner tillförsikt om de får beskedet att ni tänker fördubbla arbetsgivaravgiften för ungdomar. Vår politik förs på centralt håll och ger förutsättningar för företagsamhet i både glesbygd och stad. Vi har sänkt företagsskatten för att underlätta etableringar i glesbygd och storstad.
Vi har sänkt skatten på arbete och halverat arbetsgivaravgiften för ungdomar. Jag tror att det är en verksam väg att gå. Ni vill fördubbla arbetsgivaravgiften för ungdomar, och ni vill inte sänka bolagsskatten lika mycket som vi. Min uppfattning är att förutsättningarna för lokal verksamhet, inte minst i glesbygden, blir sämre genom ert förslag.
Peter Norman (M):
Jag tackar också för diskussionen. Den är viktig. Jag tycker själv att jag alltför sällan debatterar glesbygdsfrågor här, så jag ser fram emot fler debatter med Fredrik och Maria i denna fråga. Låt mig tala lite mer om Eurostatundersökningen. Normerar man Sverige till 100 och kollar regional bnp är Övre Norrlands index 102. Man har 2 procent mer i bnp än vad Sverige har i genomsnitt - för att sätta det i ett perspektiv. Den region som har lägst bnp är Östra Mellansverige utom Stockholm. Den har 85, jämfört med Övre Norrlands 102. Så ser det ut i Sverige.
Detta beror i huvudsak på att vi har fått ett sådant uppsving för gruvindustrin i Norrland, vilket förstås är mycket glädjande. Jag hörde Maria Stenberg säga att hon inte tror att sänkningen av arbetsgivaravgiften för ungdomar med 50 procent har haft så stor effekt i Arjeplog.
Men skulle man rada upp det fåtal, tyvärr, ungdomar som finns i Arjeplog och säga till dem att man tänker höja skatten med 100 procent för att göra dem mer anställbara så tror jag inte att det flyger. Ska man få ungdomar i arbete måste man arbeta på alla möjliga sätt, och ett sätt är att göra dem billigare att anställa.
Att dubblera arbetsgivaravgiften för ungdomar är en väg åt helt fel håll.
Peter Norman (M):
Lars Johansson har frågat mig om jag och regeringen har grundat vårt ställningstagande på uppgifter och påståenden från de moderata kommunalråden i Stockholm län, samt om jag överväger att dra tillbaka miljarden inför skrivandet av propositionen i höst. Jag vill inledningsvis framhålla att regeringen står bakom de principer som ligger till grund för systemet för kommunalekonomisk utjämning och som även Lars Johansson pekar på. Kommunerna och landstingen ska ges likvärdiga förutsättningar att bedriva sin verksamhet.
Det innebär att vi måste ha ett utjämningssystem som så långt det är möjligt anpassas när förutsättningarna förändras. Den parlamentariska kommitté som bland annat har sett över den del av systemet som avser att utjämna för kostnadsskillnader har i detta hänseende gjort ett gediget arbete. Vid remitteringen av kommitténs betänkande framfördes dock synpunkter som måste beaktas i den fortsatta beredningen av förslagen.
Bland annat Statskontoret har framfört kritik mot hur kommittén hanterat den del av uppdraget som avsåg att analysera frågan om inkomstutjämningens eventuella inverkan på den ekonomiska tillväxten. Mot bakgrund av detta remitterades från Finansdepartementet i december 2012 en promemoria med förslag till förändringar i inkomstutjämningen som skiljer sig från kommitténs förslag. För att ingen kommun och inget landsting ska förlora på den föreslagna förändringen av inkomstutjämningen skjuter regeringen dessutom till ca 1 miljard kronor.
Remisstiden för promemorian har nyligen gått ut, och beredningsarbetet med en lagrådsremiss har nu påbörjats inom Regeringskansliet.
Peter Norman (M):
Tack så mycket för interpellationen. Vi har talat om detta förut, och vi kan tala om det igen. Det är en viktig fråga. Den innehåller många dimensioner som ska tas i beaktande. Jag är dock glad att vi har fått ett förslag som beaktar de marginaleffekter som finns och skapar likvärdiga förutsättningar för tillväxt, något som är viktigt för alla kommuner. Det finns många sätt att se på detta.
Jag har därför tagit mig friheten att ta fram en alternativ interpellation som jag tänkte läsa upp. Herr talman! Våren 2011 föreslog en parlamentarisk utredning ett antal viktiga förbättringar i det kommunala utjämningssystemet för att kommunerna ska ha så lika förutsättningar som möjligt att bedriva verksamhet. Skatteutjämningen handlar om att utjämna opåverkbara kostnader och utjämna skattekraften mellan landets kommuner.
Det är därför glädjande att regeringen nu landat i ett förslag där den parlamentariska utredningens förslag i huvudsak genomförs, exempelvis förändringar i kostnadsutjämningen men också att inkomstutjämningsavgifterna sänks. Jag har stor förståelse för att det har varit en utmaning att landa i förslaget, inte minst då flera moderatdominerade kommuner får det sämre i förhållande till nuvarande system.
Nu ser jag fram emot att lägga frågan om den kommunala skatteutjämningen på hyllan för att i stället rikta in mina interpellationer på andra viktiga samhällsproblem där jag hoppas att vi kan nå fram i en minst lika välavvägd politik. Till detta vill jag i detta replikskifte dock anföra att vi kan ha olika synpunkt på marginaleffekternas betydelser för incitament.
Det kan gälla både individer och företag i form av företagsskattesats och även kommuner i form av marginaleffekter i det kommunala utjämningssystemet. Jag har full respekt för att vi har olika uppfattningar. Jag tror att det är viktigt för drivkrafterna för individer, företag och även kommuner att man får någonting tillbaka, eller får en hyfsad stor del tillbaka, när man får en inkomstförstärkning.
Det är möjligt att Lars Johansson har en annan uppfattning och anser att det inte spelar någon större roll om man har incitament eller inte. Här kan det finnas en skiljelinje som jag accepterar och respekterar. Vi kan tycka lite olika. Tittar man internationellt finns det en väldigt stor studie genomförd av två personer som heter Persyn och Algoed vid universitet i Leuven.
De har som i många andra internationella studier kommit fram till att utjämning som är så omfattande har allvarliga negativa effekter på tillväxten. Skadeverkningarna är större i svaga kommuner som får större bidrag. Därför leder en stor utjämning på sikt till ökade regionala klyftor.
Jag saknar tillväxtperspektivet i den kritik som riktas mot förslaget. Om man har uppfattningen att incitament inte spelar någon roll för kommuner förstår jag att man kommer fram till Lars Johanssons ståndpunkt. Men jag hävdar att så inte är fallet.
Peter Norman (M):
Utredningen gjorde ett gott arbete i att kartlägga de förändringar som har skett i Sverige de senaste åren. Det har skett stora förändringar, mycket beroende på den maxtaxa på dagis som vi införde för ett antal år sedan. Den har lett till ett helt annat beteende hos småbarnsföräldrar och därigenom förändrat förutsättningarna för kommuner och landsting att verka på ett annat sätt än tidigare.
Därför var det bra att man gjorde en genomgång av effekterna. Som jag har sagt tidigare accepterar regeringen detta och tycker att det är bra. Däremot beklagar jag att utredningen inte har beaktat tillväxtaspekterna.
Jag kan också notera - inte med överraskning men med lite ögonbrynshöjande - det fullständiga ointresse som Lars Johansson och Peter Persson ägnar incitamentseffekterna. Jag hade en hypotes att så var fallet som jag härmed verkligen fick bekräftad. Socialdemokraterna anser inte att incitament är viktigt. Det spelar ingen roll vilken skattesats man har vare sig för individer, företag eller kommuner.
De kommer i alla fall att agera precis som om det inte spelade någon roll. Vi tror att det spelar roll. Vi tror att det är viktigt. Jag vill hävda att vi har stöd i internationell forskning för detta. Det här beaktades inte av kommittén, vilket jag beklagar. Jag tycker att lackmustestet är om Socialdemokraterna kan medge att incitament över huvud taget spelar roll för individer, för företag eller för kommuner.
Låt mig dessutom säga, vilket Lars Johansson var inne på, att Sveriges Kommuner och Landsting tillstyrker de förändringar i inkomstutjämning och strukturbidrag som föreslås. Detta görs av en enig styrelse i SKL. Så är det, och inte på något annat sätt. Förbundet har inga synpunkter på att regeringen väljer att sänka inkomstutjämningsgraden och därmed inkomstutjämningsavgiften för de kommuner och landsting som överstiger 115 procent av rikets medelskattekraft då regeringen tillskjuter medel för finansieringen och denna förändring.
Det är det som är sanningen - ingenting annat.
Peter Norman (M):
Jag är glad att jag och Lars Johansson nu är överens om SKL:s remissvar och vad de tycker. Det var bra att vi redde ut detta missförstånd. Lars Johansson öppnar för att vi ska ha en utredning om tillväxt. Samtidigt säger han: Jag är helt övertygad om att. och så kommer de vanliga argumenten. Jag ser därför ingen öppning i frågan över huvud taget.
Till Peter Persson vill jag säga att jag tror att incitament fungerar på individer, på företag och på kommuner. Om vi till exempel skulle ha en företagsbeskattning på 100 procent i Sverige tror jag att det skulle påverka svensk företagsamhet. Jag tror att företagen skulle flytta ifrån Sverige.
Om man skulle ha en marginalskatt på inkomster på individnivå på 100 procent tror jag att det skulle få effekter på arbetsutbudet i Sverige. Jag tror också att marginaleffekter i kommuner får effekter för hur beteendet i kommunerna fungerar. Det är den verklighetsbild jag har. Vi kan ha olika verklighetsbilder, och jag har respekt för det. Men att säga att det spelar någon som helst roll tror jag är att göra det väldigt lätt för sig.
När det gäller frågan om någon ska förlora eller inte säger jag att ingen kommun ska förlora jämfört med utredningens förslag. Det står i interpellationssvaret, och det säger jag nu också. Det är det jag kommer att garantera i propositionen i höst. Jag vill vara tydlig och säga att regeringen slår fast att kompensationen ska införas. Förslag om detta kommer att ingå i propositionen 2014.
Förslag till förändringar i utjämningssystemet kommer att lämnas i en särproposition. Dessutom har regeringen gett Statskontoret i uppdrag att löpande följa upp utjämningssystemet. Därmed kommer systemet att kunna anpassas allteftersom förändringar i samhället påverkar förutsättningarna för kommuner och landsting att bedriva sina verksamheter.
Peter Norman (M):
Fredrik Olovsson har frågat finansministern vilket ställningstagande finansministern har gjort i fråga om hur reformutrymmet påverkas av förlusten från Nuonköpet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. I sin interpellation skriver Fredrik Olovsson att Vattenfall är ett statligt aktiebolag som ska ge avkastning till staten och att bolaget har varit en stark kassako som bidragit till statskassan.
Vidare säger Olovsson att i det läge som bolaget nu befinner sig i är det mer osäkert. Vattenfall bedriver, liksom de övriga statliga bolagen och näringslivet i stort, en verksamhet som medför affärsrisker. Bolagets årliga resultat efter skatt har under perioden 2006-2012 varierat mellan 10 och 20 miljarder kronor. För 2011 blev Vattenfalls årsvinst 10,4 miljarder, och 2012 uppgick resultatet efter skatt till 17,2 miljarder kronor.
År 2012 var också ett år då bolaget gjorde en nedskrivning på ca 8 miljarder kronor i den del av Vattenfall som bland annat hänförs till elproduktion från tidigare Nuon. Trots detta blev resultatet efter skatt alltså 70 procent högre än året innan. Vattenfall är ett mycket stort bolag och har tillgångar i form av produktionsanläggningar inom olika produktionsslag i olika länder. Det bokförda värdet uppgår sammanlagt till över 500 miljarder kronor.
Att prognostisera framtida utfall i en så stor verksamhet är oerhört svårt. Under samma period har utdelningsandelen i snitt utgjort 40 procent av årets resultat, vilket medfört att staten har mottagit utdelningar om 4-8 miljarder kronor från Vattenfall varje enskilt år. Som framgår varierar såväl resultat som utdelning relativt kraftigt från år till år.
Av statens totala inkomster på drygt 800 miljarder kronor per år har ungefär 3 procent kommit från utdelningar från de statliga bolagen de senaste åren. År 2012 uppgick de statliga bolagens utdelningar sammanlagt till 27 miljarder kronor.
Storleken på utrymmet för nya ofinansierade reformer, det så kallade budgetutrymmet, bestäms i en sammantagen bedömning där det finansiella sparandet i hela den offentliga sektorn endast är en bestämningsfaktor av många, som exempelvis det aktuella konjunkturläget och osäkerheten i bedömningen av den framtida utvecklingen. Avslutningsvis vill jag säga att det är uppenbart att Vattenfall har gjort några bra och några mindre bra investeringar.
Vattenfall äger och driver olika produktionsanläggningar inom olika områden. Från tid till annan, och mycket beroende på statliga interventioner och förändrade regelverk, påverkas lönsamheten på de olika produktionsslagen. Att prognostisera framtida vinstutfall är högst osäkert, och ett enskilt bolags årsvinst påverkar därmed inte statens framtida reformutrymme.
Peter Norman (M):
Jag har lite svårt att förhålla mig till Fredrik Olovssons interpellation. Om jag skulle följa mallen för retorik här i kammaren skulle jag räkna upp alla socialdemokratiska missgrepp i Vattenfall och liknande. Men för mig känns det lite ovärdigt. Låt mig i stället tala lite allmänt om hur jag ser på bolagsstyrning och budgetutrymme.
Om det skulle vara så, som Fredrik Olovsson säger, att Nuonaffären var den enda tillgång som staten hade skulle förstås en betydande nedskrivning i Nuon kunna påverka budgetutrymmet. Nu äger staten 54 bolag, om jag inte minns fel. Och Vattenfall har betydligt fler tillgångar än Nuon.
Jag har väldigt höga tankar om både min egen och Fredrik Olovssons förmåga att styra och vara ansvarig för statliga bolag. Däremot tror jag inte att vare sig jag eller Fredrik Olovsson har makten över det internationella elpriset. Jag tror inte heller att vare sig jag eller Fredrik Olovsson har makten över järnmalmspriset som styr LKAB:s resultat.
LKAB har under sex till åtta år haft en fullständigt formidabel utveckling. Jag tar inte åt mig äran för detta. Det ska förstås bolaget, som har varit duktigt, göra. Vi har också haft en förmånlig utveckling på järnmalmspriset, vilket har lett till goda vinster för LKAB.
Däremot ser jag inte att LKAB:s plötsliga stora vinster leder till ett ökat budgetutrymme för regeringen, lika lite som jag ser att en enskild affär i Vattenfall leder till ett minskat utrymme för budgeten i dess helhet. Budgetutrymmet fastställs utifrån betydligt mer komplexa faktorer där det finansiella sparandet är en faktor, konjunkturutsikter är en annan och så vidare.
Som jag sade i mitt interpellationssvar påverkar inte ett bolags enskilda resultat för ett år budgetutrymmet i sig. Revisorerna, företagsledningen och styrelsen i Vattenfall har att regelbundet bedöma marknadsvärdet på alla tillgångar.
Man ska åtminstone en gång om året göra förnyade bedömningar av marknadsvärdet på Nuons alla tillgångar, och det ska skrivas ned i enlighet med standarden för revisionsverksamheten. Det görs också. De siffror som Fredrik Olovsson refererar till i Svenska Dagbladet får Svenska Dagbladet stå för. Jag kan bara konstatera att i Vattenfall har man gjort det med 15 miljarder, och det har revisorerna uttryckt sitt samtycke till.
Låt mig dock upprepa att det resultat för Vattenfall som redovisades under föregående år, och där 8 miljarder av dessa 15 skrivits ned, var betydligt högre än tidigare års inleveranser i staten och även tidigare års vinster. I någon mening har det alltså under den tidsperiod som Fredrik Olovsson väljer att fokusera på förevarit en bättre utveckling för Vattenfall än vad man annars kanske kunde ha trott.
Jag har, förutom politiska poängtaganden, svårt att se en sakdiskussion där man skulle kunna genomföra något av det som Fredrik Olovsson lyfter fram i sin interpellation, det vill säga ett minskat budgetutrymme.
Peter Norman (M):
Jag ska försöka gå igenom ett antal saker i den här repliken. Den första är regeringens ansvar för Nuonaffären. Nuonaffären är anmäld till KU. Vad jag förstår kommer den att behandlas i KU. Det är det lämpliga forumet att diskutera sådana saker.
Jag tycker varken att man bör, ska eller kan föregå en sådan granskning, utan låt nu KU göra denna och komma fram till om det finns skäl att utkräva ansvar av regeringen. Sedan har vi detta med att strunta i varningar.
Om Fredrik Olovsson diskuterar den frågan med sin kamrat Magdalena Andersson, som har varit statssekreterare i Finansdepartementet, tror jag att han kommer att få höra av henne att tjänstemännen på budgetavdelningen på Finansdepartementet är notoriska nej-sägare till nya affärer för statens räkning. Det är inget unikt med detta.
Det är en kultur som i huvudsak är mycket sund. Det finns ett antal tjänstemän som värnar staten, som tycker att nya risker inte är att föredra och som gärna säger nej till affärer snarare än ja. Det är ett normalläge, och det är inte något nytt som har kommit med Nuonaffären.
Det är möjligt att jag uttrycker mig mycket otydligt eller läser väldigt sluddrigt, men låt mig försöka upprepa vad jag har sagt tidigare för att svara på Fredrik Olovssons frågor. Ett enskilt bolags årsvinst påverkar inte statens framtida reformutrymme. Så skriver jag i mitt interpellationssvar.
Dessutom måste man, som Fredrik Olovsson själv säger, naturligtvis ta hänsyn till det aktuella konjunkturläget när man bedömer budgetutrymmet. Överskottsmålet ska ju ses över en konjunkturcykel. Då måste man ha en uppfattning om konjunkturcykeln. Därför är det inte bara statens finansiella sparande som spelar en roll. Det är ingen nyordning. Så har det alltid varit.
Jag tror att det var en fråga till som jag skulle svara på, men jag får återkomma till den i min nästa replik.