Nyamko Sabuni (L):
Det är lite svårt att greppa vad den här debatten egentligen handlar om. Man beklagar sig över att vi har lagt ned Integrationsverket. Är det någonting som har gett resultat redan i dag är det det faktum att ansvaret för flyktingmottagandet lagts på den regionala nivån hos landshövdingarna.
När jag tillträdde var det ungefär 50-60 kommuner som vägrade att ta emot flyktingar. Ja, jag kan också erkänna att många av dem var borgerliga kommuner, moderatstyrda kommuner. Nu har Migrationsverket hängt ut 14 kommuner som vägrar ta emot flyktingar. Det har alltså minskat från 60 ned till 14. Det regionala samarbetet fungerar bättre.
Landshövdingarna lyckas bättre än en nationell generaldirektör att skapa samarbete i sin region och också övertyga sina kommunalråd att ta ett solidariskt ansvar. Jag har träffat representanter för många av de kommuner som inte har tagit mot flyktingar under många år.
Många av dem inser nu att om man inte har bostäder i sin kommun kan man i alla fall erbjuda någonting annat, kanske möjligheter till utbildning eller kanske möjligheter att hjälpa människor in på arbetsmarknaden inom sin kommun. Jag tror att det är framtiden när det gäller integrationspolitiken. Kommunerna måste kunna samarbeta över gränserna.
Det är inte alldeles lätt att ha den typen av samarbete i dag även om det har stimulerats av den nya organisationen för att komma i gång. Jag tror att ersättningssystemet måste ses över, vilket Monica Werenfels Röttorp nu gör. Vi måste se hur vi ska forma det framtida ersättningssystemet för att stimulera just det samarbete som nu har påbörjats och som kommer att vara viktigt i framtiden.
Ska vi skicka ännu mer pengar till de kommuner som vi pratar om här, Södertälje och Malmö till exempel, som tar ett tungt ansvar? Ärligt talat tror jag inte att det är pengar som är det stora problemet. Det finns inte de pengar i världen som kan klara av den situation som uppstår om människor inte kommer ut på arbetsmarknaden. Jag har kallat de här kommunerna till samtal. Jag kommer att fortsätta att samtala med dem. Jag tror att det finns andra saker som vi kan göra.
Jag tror att det finns erfarenhet som man kan lära av kommuner emellan. Hur ska man jobba för att lyckas bättre? Om inte människor kommer ut i arbete kommer till syvende och sist kommunerna alltid att ta det yttersta ansvaret för sina kommunmedborgare. Lars Johansson säger att vi får en budgetproposition där det inte står någonting om integration.
Men vi fortsätter med reformer på arbetsmarknadens område, till exempel ytterligare nystartsjobb inom offentlig sektor och nyfriskjobb för dem som kan rehabiliteras tillbaka till arbetsmarknaden i stället för att förtidspensioneras. Det är reformer som är viktiga också för invandrare. Det är reformer som är viktiga för de nya som kommer till vårt land och vill bygga sin framtid här. Jag vet egentligen inte vad ni beklagar er över.
Ja, vi lade ned en integrationspolitisk kommitté som Socialdemokraterna tillsatte, men vi har tillsatt en med direktiv om det som vi anser vara viktigast att göra. Hur ska vi hitta ett incitamentssystem som underlättar för människor att kunna bosätta sig på rätt plats? Lars Johansson pekar också på detta med information. Om människor får konkret information är väl alla intresserade av att kunna försörja sig själva.
Om man visar människor på valmöjligheter och var de har bäst chans att lyckas i vårt land tror jag att de är kapabla att göra det valet. Där har vi misslyckats i dag. Jag tror inte att vi har varit tydliga nog med information till många av de personer som i dag bor trångt i Malmö och Södertälje.