KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Larsson (KD):
Tack för alla värdefulla synpunkter som jag självfallet tar med mig. Det är bra med konstruktiva debatter där många deltar och lämnar sina bidrag för vidare bearbetning. Självfallet är det så. Jag vill verkligen vara lyssnande och ta till vara det ni tycker.
Jag måste dock säga att om Ylva Johanssons förslag hade fått fortsätta ligga fast som de låg när hon lämnade departementet hade vi med snigelhastighet möjligtvis kommit en centimeter framåt när det gäller kvalitetsjämförelser. Tyvärr behöver det snabbas upp betydligt om vi ska få något resultat inom överskådlig tid. Där tycker jag att det är väldigt angeläget att jobba.
Jag tror att det kommer att ge oss väldigt mycket kunskap om fallolyckor, om äldres villkor över huvud taget och om hur vi kan medverka till att bygga hälsa långt upp i ålderdomen och att vi, när sjukdom kommer, också ser vikten och värdet av att rehabilitera tillbaka till hälsa och så mycket livsinnehåll som möjligt under de omständigheter som råder. Här finns det väldigt stora utmaningar.
Kunskap behövs i större grad, men det behövs också ekonomiska satsningar. Det är därför som vi gör den här stora satsningen nu. Vi börjar också bygga upp äldrebostäder. 18 000 platser har lagts ned sedan 2001, många av dem också under Ylva Johanssons tid. Vår ambition är väldigt tydlig när det gäller äldreområdet. Vi kommer att försöka restaurera äldreomsorgen och motverka den nedrustning som har skett under ett flertal år.
Jag är glad att Ylva Johansson har gett sitt bifall och stöd till de insatser som vi har pratat om i dag. Jag får säkert anledning att återkomma till kammaren flera gånger. Uppgiften för regeringen är att öka tryggheten hos de äldre inför åldrandet. Vi ska öka valmöjligheten när det gäller om man ska bo kvar hemma eller flytta till ett boende om man känner sig otrygg. Vi ska öka tilliten till systemen och ge ökade valmöjligheter till äldre.
Det ser vi som vår primära uppgift, och det är på den vägen vi arbetar.
Maria Larsson (KD):
Det är roligt att få vara i denna vackra kammare även om den är lite tom så här dags. Eva Olofsson har frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder för att undvika att miniminivåer blir maximinivåer vid genomförandet av den värdighetsgaranti för äldreomsorgen som aviserades i regeringsförklaringen.
Låt mig börja med att säga att det är glädjande att det finns ett så stort intresse för frågor som rör kvaliteten i äldreomsorgen att det redan kommer interpellationer från riksdagen. Jag vill också lugna Eva Olofsson genom att försäkra henne om att regeringen inte har för avsikt att sänka ambitionsnivån i äldreomsorgen. Det är snarare tvärtom - med stöd av de medel som avsatts höjer vi ambitionsnivån.
Regeringen har i den budget som just lagts på riksdagens bord föreslagit en kraftig ökning av satsningarna på äldreomsorgen de kommande åren. Redan nästa år ökas de statliga anslagen för kvalitetsförbättrande åtgärder i äldreomsorgen med nära 2 miljarder kronor.
Satsningar på fler äldreboenden, fler läkare i äldreomsorgen, en utveckling av demensvården och förbättringar i det sociala omhändertagandet är exempel på åtgärder som leder till en värdigare vård och omsorg inom områden som i dag uppvisar brister.
Många äldre är oroliga för att de eller deras närstående, när den dagen kommer, inte ska få den vård och omsorg som de har rätt till. Denna otrygghet har många negativa effekter både för den enskilda individen, personalen inom omsorgen och för samhället i stort. Äldreomsorgen måste bedrivas på ett sätt som visar respekt för människovärdet.
Att få komma ut i friska luften eller att få hjälp med en grundläggande personlig hygien måste vara en självklarhet. Inom all äldreomsorg behövs enkla riktlinjer som redovisar för den vårdbehövande, anhöriga och för personalen vad som ska gälla. Värdighetsgarantin ska vara en försäkran om att god vård och omsorg ges - även när man inte längre kan föra sin egen talan.
Många kommuner har redan infört olika typer av riktlinjer och garantier och det är viktigt att i det fortsatta arbetet titta närmare på dessa och lära av alla de goda exempel som finns. Det är naturligtvis viktigt att en värdighetsgaranti fungerar som en hävstång för kvalitetsarbete och leder till konkreta förbättringar ute i verksamheterna.
Regeringen kommer att se över utformningen av en värdighetsgaranti som gör det klart och tydligt för medborgarna vad de kan förvänta sig samtidigt som den kan följas upp och driver på kvalitetsarbetet. Regeringen har helt nyligen tillträtt och som en första åtgärd lagt en budget som bland annat innehåller en mycket tydlig satsning på äldreomsorgen.
Vi går nu vidare med prioriteringar och kommer inom kort att ytterligare precisera och konkretisera hur arbetet med att stödja verksamheterna att förbättra kvaliteten i äldreomsorgen ska genomföras. Hur en värdighetsgaranti ska se ut i detalj ber jag därför att få återkomma till i ett senare skede.
Maria Larsson (KD):
Personalen är den viktigaste resursen inom äldreomsorgen - därom är vi fullständigt överens. Jag skulle vilja återkomma till värdighetsgarantin. Gör den skillnad i den praktiska vardagen? Ja, den skulle göra en enorm skillnad. Funnes värdighetsgarantin på plats så skulle inte det ha hänt som jag möttes av i Huddinge kommun när jag var där på studiebesök.
Där hade man gjort en lex Sara-anmälan därför att en person ur personalen stod ensam på äldreboendet en morgon med sju personer som alla behövde hjälp med både påklädning, tvättning och matning. Det var naturligtvis en omöjlighet. Hennes två kolleger som skulle ha varit där var bägge sjuka. Man hade i kommunen fattat beslut om att inte sätta in vikarier när någon var sjuk.
Hade man haft en värdighetsgaranti där det hade stått att det ska finnas tillräckligt med personal för att få hjälp med mat och dryck så hade man inte kunnat fatta den typen av politiska beslut. Då hade inte heller det kunnat förekomma som det rapporterades om i Stockholms läns landstings kvalitetsrapport år 2005; man hade opererat in en peg på magen på en patient för näringsöverföring på uppmaning från det äldreboende som patienten skulle komma till.
Det var ett villkor från äldreboendet, för man hade inte längre tid att mata fler. Det här är bilder ur det Vård-Sverige som du har varit med och tagit ansvar för. Vi måste våga identifiera bristerna och vi måste våga säga att här finns en förbättringspotential. Jag är beredd att försöka medverka till att göra det bättre för att skapa den ökade tryggheten. Värdighetsgarantin är ett redskap.
Även om Eva Olofsson inte tycker att det är någon bra idé så kan jag tala om att SKTF har gjort en förfrågan till sina medlemmar. Ett urval av enhetschefer inom äldreomsorgen, biståndsbedömare och biståndshandläggare säger sammantaget att en värdighetsgaranti skulle behövas. Det är många som bekräftar att det här är en riktig satsning.
Det är de som finns ute i verksamheten som säger detta. De är positiva till idén. Därför ska vi samarbeta om det här för att få det så bra som möjligt när vi sjösätter det.
Maria Larsson (KD):
Eva Olofsson har frågat mig 1.	om jag kommer att ta initiativ till att riksnormen för försörjningsstöd avskaffas, 2.	om jag kommer att verka för att riksnormen för försörjningsstöd sänks och 3.	vilken avsikt jag har med formuleringen i budgetpropositionen att försörjningsstödet ska utformas på ett sådant sätt att det lönar sig att gå från bidrag till arbete.
Innan jag svarar på Eva Olofssons frågor vill jag lyfta fram att regeringen på bred front satsar på att bryta utanförskapet. Den enskilt viktigaste uppgiften för regeringen är därför att skapa förutsättningar för flera jobb. Regeringens nya jobbpolitik kommer att leda till att flera människor kan försörja sig på eget arbete i stället för genom olika former av bidrag.
Den 1 januari 2007 införs till exempel stöd till arbetsgivare som anställer personer som stått utanför arbetsmarknaden i mer än ett år, så kallade nystartsjobb. Regeringen har vidare för avsikt att införa en jobb- och utvecklingsgaranti som innebär individuellt utformade åtgärder som kommer att hjälpa deltagarna att så snabbt som möjligt komma in på den reguljära arbetsmarknaden.
Jag kommer så till Eva Olofssons frågor. Jag har inte för avsikt att avskaffa eller sänka riksnormen. Däremot anser jag att det är viktigt att stärka drivkrafterna för att gå från bidrag till arbete.
Det finns därför anledning att se över hur försörjningsstödet kan utformas på ett bättre sätt så att det lönar sig att söka sig till arbetslivet även om inkomsterna inledningsvis skulle bli relativt anspråkslösa, till exempel vid deltidsarbete eller ett arbete som varar kort tid. Utredningen Från socialbidrag till arbete har bland annat i uppdrag att komma med förslag som stärker dessa drivkrafter.
Utredningen ska redovisa sina förslag senast den 25 januari 2007. Jag vill avvakta utredningens förslag och erforderlig remissomgång innan jag tar ställning till om jag kommer att vidta några åtgärder beträffande utformningen av försörjningsstödet.
Maria Larsson (KD):
Vi finns i en situation i Sverige i dag där vi historiskt sett har många flera människor som har hamnat i ett utanförskap än vi har haft någon gång tidigare. Det är resultatet av den politik som har förts under den regering som tidigare suttit. Detta har vi ambitionen att bryta.
Vi gör en jobbsatsning som saknar motstycke för att stimulera till att människor ska kunna komma in på en reguljär arbetsmarknad och få möjlighet till egenförsörjning, som vi vet skapar möjlighet till egenmakt. Här skiljer sig Eva Olofssons synsätt från den politik som vi för och från den tidigare förda politiken.
Sedan ska det finnas ett skyddsnät som fångar upp när inte den egna förmågan eller omständigheterna räcker till. Jag tycker att jag var väldigt tydlig i mitt svar. Där finns korta, tydliga svar på de frågor som Eva Olofsson ställer. Vi kan ju upprepa frågor och svar hur många gånger som helst, men det står ganska tydligt svart på vitt i mitt svar.
Det som skiljer oss åt är ju synsättet på hur jobb skapas och att möjlighet måste ges till flera att komma in på den reguljära arbetsmarknaden. Självklart ligger det beräkningar i botten på hur försörjningsstödet skulle drabbas av de förändrade reglerna i a-kassan. Eva Olofsson använde nu en stor del av sin tid till att beskriva förhållandena i a-kassan. Den debatten ska naturligtvis tas med arbetsmarknadsministern.
Men jag skulle ändå vilja säga att de beräkningar som har gjorts av hur detta skulle drabba försörjningsstödet har visat - vi har gjort beräkningar på två olika sätt - att det här inte nämnvärt kommer att påverka försörjningsstödet. Grunden är att flera människor kommer in i arbete. Också människor som i dag finns inom försörjningsstödets ram ska självklart ha en chans på den reguljära arbetsmarknaden.
Jag träffade i förrgår en arbetsgivare som hade anställt en person som hade varit långtidsarbetslös i 17 år. Många arbetsgivare som jag träffar säger så här i dag: Vi ser tydliga signaler på en jobbskaparpolitik och på att vi får en klapp på axeln som gör att vi vågar gå vidare och vågar ha tilltro till framtiden och vågar vilja någonting annat. Vi kommer att våga expandera och utöka.
Vi kommer att våga anställa människor. Det är grunden för att flera människor ska kunna ha möjlighet till egen försörjning, och det måste väl ändå vara något som Eva Olofsson också tycker är bra, om så kan ske. Det utanförskap som har skapats är inte vi skyldiga till, men vi är beredda att göra någonting åt det.
Maria Larsson (KD):
Regeringens inriktning är ny och en annan. Vi vill skapa jobb. Vi vill ge människor möjlighet att få jobb som leder till en egen försörjning. Det är grunden för vår politik.
Det tilläggsdirektiv som jag har dragit tillbaka - som svar på Eva Olofssons fråga - handlar ju om att det är fullt möjligt att göra precis det som ni har gjort i Göteborg, Eva, nämligen att kommunerna kan gå in och själva besluta om det här. Lägger man det som ett statligt förslag krävs det också en statlig finansiering, vilket gör att det skapar ganska mycket större komplikationer.
Men det är inget som hindrar att det här görs på lokal nivå, att det drivs på lokal nivå.
Jag har funnit att det är väldigt viktigt att gå in och titta på en sak när det gäller försörjningsstödet, nämligen att ungdomar som finns i familjer som är socialbidragstagare ska ha möjlighet att tjäna extra pengar i form av ett sommarjobb, feriearbete eller ett tillfälligt veckoslutsarbete, vilket många ungdomar har.
Detta ska inte räknas in utan ska kunna ske utan att en inskränkning sker i försörjningsstödet. Ungdomar som kommer från ett hem där man kanske saknar möjligheten till egen försörjning och som lyckas med detta ska naturligtvis uppmuntras på alla sätt. Där har jag funnit det viktig att gå in. Och jag hoppas kunna återkomma till hur ett sådant förslag ska utformas.
När det däremot gäller den här delen har vi lyft bort tilläggsdirektivet, precis som Eva Olofsson anger. Men som sagt var, möjligheten finns naturligtvis att på kommunal nivå förstärka det här om man så önskar. Arbetslöshetsförsäkringen är det framför allt arbetsmarknadsministern som diskuterar.
Men jag angav väldigt tydligt att målsättningen med de förändrade reglerna är att öka möjligheterna till en jobbskapande politik, till att människor får möjlighet att söka jobb och få ett jobb. För den som inte lyckas med det finns naturligtvis försörjningsstödet när a-kassan inte finns till fullo.
Regeringen har gjort noggranna beräkningar på hur de här sakerna korrelerar med varandra och funnit att sambandet är ganska litet. Vi tror inte på den stora överskjutningen från a-kassan till försörjningsstödet helt enkelt därför att merparten kommer att ligga på en a-kassenivå som är högre än försörjningsstödet innebär.
Därför finns inte det sambandet på ett tydligt sätt, vilket jag tycker ligger som ett understatement i det som Eva-Lena Jansson anför.
Återigen: Grunden är att vi inriktar politiken på flera i arbete, vilket ökar skatteintäkterna för kommunerna, vilket möjliggör för kommunerna att naturligtvis bygga ut välfärdssektorn och andra viktiga saker, vilket innebär möjligheter för att också kunna anställa flera i vård och omsorg och så vidare.
Möjligheterna till det här ligger i att vi får i gång jobbskapandet. Det är därför som signalerna ut till dem som är arbetsgivare har varit så tydliga. Det är därför vi sätter in nystartsjobben. Det är därför vi sätter in en jobbgaranti som instrument för människor som har stått länge utanför reguljär arbetsmarknad att också kunna komma tillbaka, att få den där skjutsen, att få ett första jobb som man inte har haft på länge.
Det är grunden för hela politiken.
Maria Larsson (KD):
Alla ska vara med, säger Eva-Lena Jansson. Men alla har ju inte kommit med i ert Sverige. 1,1 miljon står ju utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Ni har ju inte gett dem chansen. Det är precis det vi vill göra, därför att vi värnar att människor ska ha möjlighet till egenmakt. Välkomna till verkligheten! Jag vet inte var ni har varit. Arbetsmarknadsutsikterna för 2007 från Ams visar på en stor ökning av sysselsättningen och arbetskraften. Arbetsmarknaden är mycket stark med många nya jobb.
Så här börjar det se ut. Vi håller på att vända på det här. Vi håller på att ge möjligheter åt människor. Barnfattigdomen, Eva Olofsson, har inte minskat utan tvärtom ökat om man ser den på några års sikt, vilket åtminstone jag får indikationer och skrivningar om, och det oroar mig mycket.
Men det är naturligtvis så att för den familj med barn som i dag befinner sig under sämst ekonomiska omständigheter ökar möjligheterna allra mest om föräldrarna får tillgång till ett jobb. Så är det. Och det är det som är vår främsta strävan. Vi nöjer oss inte med att försöka satsa på det näst bästa, som ni har gjort, nämligen fortsatt bidragsförsörjning.
Det människor önskar sig är naturligtvis möjlighet till egen försörjning via jobb. Därtill står vår strävan. Sedan ska vi ha skyddsnät för att fånga upp när det inte fungerar på det sättet eller när jobben inte kommer alla till del. Därför har vi kvar försäkringssystemen. Därför ska det sociala skyddsnätet finnas.
Men vi kan inte tappa bort det som är det viktigaste målet, nämligen möjlighet för människor att få jobb och egenförsörjning. Där finns den stora utmaningen, och den har varit försummad under alltför många år. Det är därför som vi nu storsatsar på det området.
Maria Larsson (KD):
Nikos Papadopoulos har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att dels garantera att äldre med utländsk bakgrund får rätt till äldreomsorg på eget hemspråk, dels kartlägga behovet av äldreomsorg och äldrevård. Jag har stort förtroende för kommunernas förmåga att ta fortsatt ansvar för att alla som behöver äldreomsorg också ska kunna erbjudas en vård och omsorg av god kvalitet.
Det finns brister, men samtidigt genomför många kommuner förbättringar på vissa områden. Statens roll är att bevaka att alla får del av välfärden och att stödja utvecklingen genom strategiskt viktiga initiativ. Socialstyrelsen och Sveriges Kommuner och Landsting genomförde en enkätundersökning 2006.
Drygt hälften av kommunerna svarade att det finns brukare som behöver hjälp av personal som kan tala deras språk eller har kulturkompetens. Av dessa kan var tredje kommun erbjuda alla eller en majoritet hjälp av personal som talar brukarens språk och har kulturkompetens.
I en enkät om matfrågor uppgav 80 respektive 86 procent av kommunerna att de kan erbjuda religions- eller kulturanpassad kost i ordinärt boende respektive i särskilt boende. Av dem som nyanställdes 2006 hade 20 procent invandrarbakgrund. För tio år sedan var den andelen ca 5 procent.
Det är särskilt vanligt att kommunerna erbjuder anhöriganställningar för brukare med utomeuropeisk bakgrund, vilket enligt Socialstyrelsen sannolikt betyder att det är en dotter som utför insatserna. Sedan år 2000 har enskilda en lagstadgad rätt till äldreomsorg helt eller delvis på samiska, finska respektive meänkieli inom sju kommuner i Norrbottens län.
Frågan om en utvidgning av denna rättighet till att omfatta fler individer har belysts i en statlig utredning, och förslagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Regeringen har den 22 november 2007 beslutat om direktiv till en utredning om en kompetensreform för äldreomsorgen.
Ett viktigt skäl för att tillsätta denna utredning är bland annat behoven av att långsiktigt säkra tillgången till personal som utöver goda vårdkunskaper också kan tala brukarnas språk och har kulturell kompetens.
I direktiven till Värdighetsutredningen lyfter regeringen bland annat fram behovet av trygghet för de sköraste individerna som oavsett kulturell eller etnisk bakgrund måste kunna bli förvissade om att vården och omsorgen är av god kvalitet. Värdighetsutredningen ska redovisa sitt arbete senast den 31 mars 2008.
Fritt-val-utredningen ska bland annat redovisa förslag till utformning av ett valfrihetssystem för äldre och personer med funktionshinder med insatser enligt socialtjänstlagen. Fritt val leder till ett ökat utbud av utförare och en ökad anpassning till brukares önskemål till exempel när det gäller språkkunskaper och kulturell kompetens.
Fritt-val-utredningen ska redovisa sitt arbete senast den 29 februari 2008.
Maria Larsson (KD):
Jag tycker att det är välgörande att höra Eva Olofsson säga att det finns brister. Det var precis vad jag sade i mitt svar. Det är brister som har åstadkommits genom ett ganska långvarigt socialdemokratiskt regeringsinnehav då man inte har åstadkommit de förbättringar som har varit nödvändiga. Jag tycker att det är bra att företrädare för Socialdemokraterna och Vänsterpartiet faktiskt tar på sig det ansvaret.
Sedan hoppas jag att vi är överens om att det trots allt är kommunerna som har huvudansvaret men att en del kan göras från statligt håll. Det är precis det som vi försöker göra nu - bidra till att stärka det som ska hända ute i kommunerna. Nikos Papadopoulos anser att jag har abdikerat. Jag skulle vilja säga att det är precis tvärtom.
Regeringen gör den största äldresatsning, och de flesta åtgärderna inom kort tid, som har gjorts någon gång i Sverige. Vi tar äldreomsorgens brister på allvar. Men vi ser också tydligt att det är strukturella reformer som behövs. Socialdemokraterna gör som vanligt. De pytsar in pengar, 50 miljoner, och säger: Nu har vi gjort något.
Men 50 miljoner fördelat på 300 kommuner räcker inte särskilt långt. Det kan var och en räkna ut. Det kanske är under 200 000 - jag gjorde snabbt ett överslag här - per kommun. Det åstadkommer naturligtvis inga förbättringar, inga förändringar på sikt.
Det vi är ute efter är att förändra strukturerna för att möjliggöra för kommunerna att se, att rusta sig och att svara upp mot de enskilda individernas behov. Det är därför som vi bland annat tillför stimulansmedel till kommunerna för att utveckla kvaliteten i verksamheten. Det är därför som vi har tillsatt de här två utredningarna som jag pekar på i svaret.
Nikos Papadopoulos säger att de inte betyder någonting. Då får jag nog be Papadopoulos att läsa direktiven till utredningen. Jag vet inte om han har gjort det.
Vidare står det: I sitt arbete ska utredaren särskilt ta hänsyn till hur en värdig omsorg ska tillförsäkras de sköraste individerna, de som inte själva kan göra sin röst hörd. Några sådana direktiv har det aldrig skrivits tidigare. Det uppdrag som utredaren har fått är att tillförsäkra människor bland annat med annan etnisk bakgrund en möjlighet till en värdig äldreomsorg.
I utredarens uppdrag ligger också att titta på om det behövs någon form av nationella riktlinjer för att tillförsäkra den enskilde att få sina behov tillgodosedda. Papadopoulos har uppenbarligen inte heller läst direktiven till utredningen Fritt val. Här är ett stycke som jag skulle vilja läsa högt och hoppas att tiden medger det.
På s. 3 i direktiven till fritt val tycker jag att Papadopoulos borde ha läst följande och sett vilka ambitioner vi verkligen har. Där står det nämligen: Regeringen vill stärka individens möjlighet till inflytande över den egna vardagen. Att öka valfriheten är ett sätt att öka tillgänglighet, kvalitet och effektivitet inom äldreomsorgen såsom i stödet för personer med funktionshinder.
För personer med annat modersmål än svenska kan det till exempel innebära större möjligheter att få kommunicera på sitt eget modersmål och få de egna dagliga rutinerna anpassade efter den egna traditionen.
Maria Larsson (KD):
Ja, vi är helt överens om att situationen behöver förbättras. Så långt har vi kommit i den här debatten. Jag har försökt berätta om de strukturella reformer som vi avser att genomföra för att vi ska få en större lyhördhet för behovet hos varje människa som åldras, som blir gammal, som blir hjälpbehövande.
Att ha möjlighet att kommunicera på sitt eget språk är en stor tillgång när man har blivit lite dement, tappat den svenska som man har lärt sig och behöver få kommunicera på sitt eget modersmål. Det är precis dit vi vill.
Det är därför som vi tar oss tid att tillsätta utredningar som ska kunna presentera förslag som åstadkommer strukturella förändringar som kan bestå på sikt, inte bara pytsa in små pengar som egentligen inte skapar någon verklig förändring. Det är roligt att höra Nikos Papadopoulos säga att han inte har något emot fritt val. Det gläder mig.
Det är tråkigt bara att inte hans parti Socialdemokraterna tycker detsamma eftersom man har sagt nej till de 300 miljoner kronor som vi vill ha på plats för att kunna införa det i kommunerna. Jag tror att det är en väldigt central reform för äldre som har en hemtjänst eller ett äldreboende som man inte är nöjd med att faktiskt ha rätten och möjligheten att välja något annat.
Jag är också övertygad om att där det finns invandrargrupper som har ett behov kommer de här verksamheterna att växa fram. Där behoven finns blir det också tydligt att entreprenörskap växer ur behoven. Äldres trygghet är väldigt central.
Parat med att vi vill ha fler som utför äldreomsorgen, som fortsatt ska vara gemensamt finansierad, ska vi också säkra kvaliteten. Därför har vi gett ett uppdrag till Socialstyrelsen att ta fram kriterier för nationella kvalitetsjämförelser. Det är ytterligare ett instrument som vi sätter på plats som kan garantera en värdig och trygg äldreomsorg för alla. Tack så mycket för debatten! Jag får också tillönska en god jul.