KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Kinberg Batra (M):
I budgetdebatten när budgetpropositionen presenterades gratulerade vi från Alliansens sida Ulla Andersson till det inflytande hon hade fått. Det får man konstatera efter ett par månader av hösten att vänsterinflytandet på budgeten är mycket starkt.
Ni har till exempel fått gehör för att skapa osäkerhet för alla familjer som har sina barn i friskolor, försöka att stoppa valfriheten i primärvården och tydliga vänsterlinjer för att göra livet lite svårare för de medborgare som har vant sig vid att ha fått lite mer utrymme i vardagen under de senaste åren. Låt oss hålla oss till de ekonomiska effekterna.
Vi har bett riksdagens utredningstjänst att titta på vad det skulle innebära om sjuk- och aktivitetsersättningar skulle ligga kvar på 2006 års nivåer. Bakom det retoriska som Ulla Andersson håller på med ligger viktiga reformer som vi har genomfört för att vi ska ha en starkare svensk ekonomi. Det lägger grunden för att vi ska ta hand om varandra. Skulle vi gå tillbaka till 2006 års nivåer skulle kostnaderna motsvara uppemot 20 miljarder mer.
Det skulle sätta människor utanför arbetskraften i stället för att hjälpa människor tillbaka på alla sätt som finns. Det skulle motsvara kostnaden för omkring en tredjedel av alla grund- och gymnasielärare i Sverige. Det skulle få sådana effekter att gå Ulla Andersson till mötes. Därför vill jag fråga: Vad ska bort ur välfärden, Ulla Andersson, om ni får ytterligare genomslag för era hårda skattehöjningar på jobb och tillväxt? Hur går det i eftermiddag, och vem har ansvar då?
Sverige har en statsminister som heter Stefan Löfven. För att citera till exempel oppositionsföreträdare är det inte oppositionens uppgift att ordna så att Stefan Löfven kan driva vänsterpolitik. Jag har tvärtom lovat väljarna att Alliansen inte ska göra det. Alliansen står för arbetslinjen och kommer inte att överge den. Det skulle försvaga Sverige att gå till vänster.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag tycker att Ulla Andersson ska vara försiktig med att använda ord som maktspel och hur det påverkar människors vardag och sända en tanke till exempel till alla de föräldrar och barn som förr fick välja skola, som just hade fått göra det, och nu undrar hur det ska bli med den möjligheten, eller alla de familjer och människor som nu kan välja några av de nya vårdcentraler som har etablerats sedan det blev möjligt att öppna fler.
Det är till exempel lättare att få tag i vård om man blir sjuk på konstiga tider när det är lättare att få tag i en läkare på helgen, vilket var extremt svårt förr i tiden. Eller varför inte skicka en tanke till någon av alla dem som kan ta något av de över 300 000 fler jobb som finns nu jämfört med 2006.
Maktspel, Ulla Andersson, är vad Vänsterpartiet har ägnat sig åt för att tvinga Stefan Löfven till vänster och tvinga till sig starkt inflytande för en politik som skulle ha extrem påverkan på just jobb och tillväxt. Vad handlar debatten om? Den handlar om alternativen för den ekonomiska politiken. Jag kan ta ansvar för Alliansens motion och reservationerna 1 och 3. Det är en ekonomisk politik som aldrig tänker överge arbetslinjen.
Den skulle bygga Sverige starkare och slå vakt om den starka ekonomi som vi lämnade över efter valet. Den skulle förstärka i stället för att försvaga jobbtillväxten som ni nu ser på bred front. Den skulle ta ansvar för att genomföra viktiga reformer för att stärka Sverige även framöver. Sådant är det stopp med nu för att Ulla Andersson har haft framgångar i budgetförhandlingarna. Men det bygger inte Sverige starkare. Det skulle Alliansens ekonomiska politik göra.
Vad statsministern gör i eftermiddag får han svara på själv.
Anna Kinberg Batra (M):
Janine Alm Ericson vet nog att alliansregeringen lyckades kombinera två mycket viktiga ting, nämligen stark ekonomisk tillväxt - i alla fall förhållandevis, jämfört med andra länder - och minskade utsläpp. De hör nämligen ihop. Utan en stark ekonomi kan man inte bli till exempel det land i EU som har högst andel förnybar energi, det land som investerar mer än någonsin i förnybara energikällor och det land som tar sitt ansvar även globalt och internationellt.
Jag har bara två minuters talartid, så jag hinner inte med att berätta allt. Men det vidtas omfattande åtgärder på miljö- och klimatsidan även i vår budgetmotion. Jag citerar gärna Lars Hjälmered, särskilt i frågor om till exempel trafiken. Jag förstår inte riktigt miljöpartilogiken med att till exempel skjuta upp Förbifart Stockholm. Varför skulle ökade bilköer vara så mycket bättre för klimatet?
Framför allt är Miljöpartiets stora problem hur sämre tillväxt skulle vara så mycket bättre om vi behöver investera i till exempel förnybar energi. Varför är lägre arbetstid, hot mot tillväxten och ett ekonomiskt system utan tillväxt så mycket bättre om man vill ta sig an de viktiga klimatutmaningar som vi har? Det är tillväxten som har gjort att vi har kunnat satsa som vi kunde på Alliansens tid.
Det är en ekonomisk politik för bättre tillväxt som möjliggör till exempel satsningen på tusentals laddstolpar som vi, till skillnad från regeringen, har i vårt budgetalternativ. Sverige behöver mer sådant. Men då behöver Sverige mer, och inte mindre, tillväxt.
Anna Kinberg Batra (M):
Lite pliktskyldigt, säger Janine Alm Ericson. Det är lite att ta i. Om man tittar på trafiken ser man att vi till exempel nära nog har fördubblat underhållet till järnvägen under de senaste åren.
Vi gick dessutom till val på att vi skulle vilja, och behöva, förverkliga det Sverigebygge som möjliggör nya kollektivtrafikstråk, hopknytning av våra större städer även med spår och satsningar på utbyggda kollektivtrafikområden som också möjliggör ordentligt byggande av nya bostäder. Det handlar också om regelförenklingar för nya bostäder - sådant som Miljöpartiet för övrigt säger nej till.
Jag undrar däremot varför Janine Alm Ericson säger nej till fundamentet för att kunna satsa på klimatet och ta sitt ansvar globalt och nationellt för både miljö och klimat. Varför säger ni nej till att till exempel möjliggöra utbyggnad av laddstolparna? Varför säger ni nej till att förbättra den svenska tillväxten? Ni riskerar tvärtom att hota den.
Om svensk ekonomi krymper eller försvagas krymper och försvagas också våra möjligheter att till exempel fortsätta att investera i förnybar energi. Ny teknik är dyr i början. Vi satsade på den under Alliansens tid i regeringsställning. Vi skulle satsa mer på den med Alliansens motion också.
Men Miljöpartiet har en hög retorisk svansföring i klimatfrågor samtidigt som man med sina ekonomiskpolitiska förslag riskerar att strypa tillväxten. Då har man inte råd att ta hand om klimatet.
Anna Kinberg Batra (M):
Tack, finansministern! Hittills i dag har debatten varit närmast en uppvisning av Magdalena Andersson och hennes kolleger av vad samverkan och talet om samverkan faktiskt betyder. Det betyder övergivna överenskommelser och konfliktsökande - särskilt mot jobbskaparna, särskilt mot de företag och människor som försöker skapa jobb och tillväxt.
Det har varit bra, tror jag, att sakskillnaderna mellan budgetalternativen får visst utrymme i dag så att allting inte handlar om formerna. Jag kommer ändå att rikta in min replik på formerna, mot bakgrund av Magdalena Anderssons nyvunna respekt för riksdagen. Det får man väl säga, för så här lät det ju inte förra hösten. Förra hösten var det inte så noga med praxis på samma sätt som det just har blivit. Förra hösten var det inte upprörande att bryta praxis.
Nu däremot har Magdalena Andersson börjat uttala respekt för riksdagen och för den situation som den här regeringen har hamnat i. Då vill jag säga tre saker. Den tredje är också en fråga till finansministern. För det första, vilket flera talare i dag och även de senaste dagarna har påpekat och som Magdalena Andersson själv har påpekat: Det är inte oppositionens uppgift att genomföra regeringens budgetproposition.
Tala om att diktera villkor! Det tackar vi nej till, särskilt för jobbens och tillväxtens skull. För det andra tror jag att det vore skadligt för Sverige, svensk politik och ytterst demokratin med en stor koalition, där till exempel Sverigedemokraterna skulle vara den enda oppositionen. Det är viktigt med alternativ. För det tredje tror jag att det är viktigt att seriösa, ansvarstagande partier talar allvar om hur liknande situationer kan undvikas i framtiden.
Är finansministern och hennes parti beredda att diskutera till exempel hur det största blocket i riksdagen seriöst ska kunna regera utan den typ av frågetecken som vi har sett under den senaste tiden? Det kräver att Socialdemokraterna är beredda att ta ansvar för det.
Anna Kinberg Batra (M):
Hur och varför jobben för unga med flera blir fler med Alliansens politik framgår av reservationerna 1 och 3 i betänkandet. Dem kommer jag att rösta ja till i eftermiddag. Det är det jag har att ta ansvar för i eftermiddag. Hur finansministern och statsministern hanterar en situation om deras egen budgetproposition skulle falla är inte oppositionens ansvar utan regeringens. Så den bollen får Magdalena Andersson behålla själv.
Däremot skulle jag återigen vilja försöka söka svar på frågan om hur vi kan ha ett stabilare ramverk kring både budgetproposition och regeringsbildning framöver. Menar Magdalena Andersson allvar med respekt för riksdagen, med ansvarsfulla partier och med att man måste kunna regera det här landet? Det är faktiskt så att det så sent som under den förra mandatperioden satt en utredning om en starkare budgetprocess, där det blev konflikt efter att Socialdemokraterna prioriterat möjligheterna att bryta ut delar av budgeten.
Det är faktiskt så att Socialdemokraterna hittills har vägrat ge besked om huruvida de skulle vara beredda att släppa fram en minoritetsregering som de inte själva ingår i, även om ett block skulle vara större än dem själva. Det är den typen av frågor som vi skulle behöva tala allvar om, om vi menar allvar med att Sverige ska kunna regeras seriöst av det största blocket, även om det är ett block man inte gillar själv.
Men då kräver det att Socialdemokraterna lämnar valrörelseretoriken, slutar med pajkastningen och är beredda att ta ansvar för hur landet ska kunna regeras på lång sikt även om de inte själva ingår. Det är där skon klämmer, Magdalena Andersson. Hela dagen har Socialdemokraterna ägnat sig åt att böna och be om att vi ska ordna så att de får sitta kvar.
Regeringsmakten får ni bära själva, men Sverige måste kunna regeras på lång sikt av många olika regeringar, även utan majoritet.
Anna Kinberg Batra (M):
I sitt årliga granskningsbetänkande riktar riksdagens konstitutionsutskott kritik mot den sittande regeringen. Det finns hela tio så kallade granskningsärenden med kritik där utskottet är enigt. Till exempel beskrivs beslutet att utse en statlig samordnare för Bromma flygplats som "olämpligt", beredningen av regeringens proposition om avskaffande av vårdvalet beskrivs så att "regeringen förtjänar .
kritik för de brister som framkommit vid Lagrådets och utskottets granskning", och hanteringen av erkännandet av Staten Palestina kritiseras genom orden: "För det inträffade bär utrikesministern ett särskilt ansvar och statsministern ett övergripande ansvar". Hur kunde det bli så här?
Anna Kinberg Batra (M):
Ta del av, lovade statsministern. Men min fråga handlade om hur det kunde bli så här och hur statsministern utövar sitt ämbete, nämligen att leda regeringen och att svara inför riksdagen. Det är historiskt hur mycket kritik det är. Det är också ett enigt utskott. Jag vill följa upp statsministerns svar, eftersom han tidigare har uttalat sig ganska nonchalant inför riksdagens agerande mot regeringen. Han uttalade sig till exempel i Dagens Nyheter den 21 maj: "Endera sätter man sig i ett hörn och bara gnäller eller så är man med och formar besluten."
Nu vill jag rikta just den frågan till just statsministern: Är han beredd att forma beslut så att han möter riksdagens kritik och krav, efter de över hundra tillkännagivanden som riksdagen har gjort, eller tänker han fortsätta att visa en nonchalant inställning till Sveriges riksdag?
Anna Kinberg Batra (M):
Samtal inom EU är viktiga, men vi har en situation där ungefär var tusende som man beslutar ska omfördelas faktiskt omfördelas. Vi behöver samtal i Sverige om åtgärder som ger verklig effekt. Jag är orolig för att det som regeringen presenterade i tisdags inte ger verklig och tillräcklig effekt.
Det är mot den bakgrunden vi har presenterat dels att de som kommer nu måste åka till andra säkra EU-länder och få sin sak prövad där, dels att Sverige behöver till exempel återvändandeavtal med Afghanistan. Det är den typen av förslag som vi moderater har presenterat och som jag förväntar mig att statsministern tar på allvar. Därför vill jag fråga igen: Om statsministern menar allvar med andrum, vilka ytterligare åtgärder är han beredd att vidta för att faktiskt nå resultat?
Och är han beredd att föra seriösa samtal över blockgränserna för att nå tillräckliga resultat?
Anna Kinberg Batra (M):
Statsministern! Sverige har varit känt för sin starka ekonomi, men nu går utvecklingen åt fel håll. Vi ser hur underskotten ökar och snart är över 90 miljarder större. Vi ser hur 90 000 personer riskerar varaktig arbetslöshet om ingenting görs åt integrationen. Och vi ser hur regeringen saknar en plan.
Sverige behöver ledarskap och reformer för att ta tag i viktiga utmaningar: för att få fler i arbete, för att stärka skolan och inte minst för att möta den stora integrationsutmaningen. Vi moderater presenterar konkreta förslag. Senast förra veckan presenterade vi förslag på hur kontrollen över de offentliga finanserna bäst kan stärkas. Det kom olika besked från regeringen då.
Statsministern själv sa samma dag både att vi nog får tänka till om vad som är bäst för Sverige och att det här kan vara förödande. Finansminister Magdalena Andersson sa att regeringen är öppen för att lyssna. Arbetsmarknadsminister Ylva Johansson sa att detta inte är genomtänkt.
Det är uppenbart att regeringen saknar en sammanhållen plan för Sverige, men jag vill passa på att fråga statsministern här och nu: Är statsministern, som talar så mycket om ansvarstagande och samverkan, beredd att möta de moderata förslagen för hur vi stärker greppet om de offentliga finanserna innan det är för sent?
Anna Kinberg Batra (M):
Jag kanske ska börja med att upplysa statsministern om att det i år är tio år sedan 2006. Det är också snart två år sedan det senast var valrörelse, den tid då den retorik som statsministern använder kanske hade passat lite bättre. Nu står jag här och talar om de närmaste åren. Underskotten ökar redan nu och ser ut att öka med över 90 miljarder. Jag har konkreta förslag på hur vi ska möta integrationsutmaningen. Jag tar ordningen för statsfinanserna på allvar.
Det är därför jag har lagt fram konkreta förslag, och det är därför jag undrar om statsministern är beredd att ta dem på större allvar. Jag har en plan för Sverige - för att vi ska kunna koppla ett fastare grepp om statsfinanserna innan det är för sent och för att vi ska kunna få fler i arbete och vända den negativa utvecklingen. Men vilken är statsministerns plan?
Anna Kinberg Batra (M):
I går talade statsministern i Europaparlamentet, bland annat om vikten av att vi i Europa konkurrerar med kunskap. I samma stund behandlades i denna kammare vårt förslag till att Sveriges elever ska få mer matte i skolan. Det motsatte sig Stefan Löfvens parti och regeringsunderlaget. Min fråga är: Varför var det viktigt att neka eleverna mer matte i skolan?
Anna Kinberg Batra (M):
Att det är melodifestival på lördag gör ju inte att det passar bättre med en tonartshöjning. En sådan ger inte eleverna mer matte i skolan. Det är det detta faktiskt handlar om, Stefan Löfven. Vi röstade i går i den här kammaren om grundskolefrågor. Då behandlades vårt förslag om att stärka matten i högstadiet och ge Sveriges elever mer. Det motsatte sig ditt parti och dina regeringskollegor.
Min fråga är återigen: Varför är det viktigt för statsministern att neka Sveriges elever mer matte i skolan, när vi behöver konkurrera med kunskap?
Anna Kinberg Batra (M):
Denna debatt har tydligt visat på alternativen i svensk politik. Det finns de som hellre pekar finger åt andra och lägger sin kraft på att ljuga om sina politiska motståndare än på de reformer som krävs för att bryta utanförskapet. Det värsta är inte att det är oartigt och osakligt utan att det riskerar att de 800 000 som redan är i utanförskap snart blir ännu fler.
Utanförskapet måste brytas. Men efter denna debatt kan vi konstatera att vi har en statsminister som blundar för detta. Det Alliansens fyra partier har visat under debatten är olika förslag för att öppna upp arbetsmarknaden för fler och för att utveckla politiken för att få fram konkreta reformer så att fler kan få sitt första jobb i Sverige. Alla som kan jobba ska jobba.
Så bygger vi Sverige tillsammans. När människor växer, växer också Sverige. För oss är det inte stora, tomma ord vi säger på en lördag. För oss är det verklighet som vi vill genomföra med reformer varje dag i regeringsställning. Denna debatt visar att vi behöver en annan regering. Det är naivt att tro att flyktingkrisen är över. Samtidigt måste vi förbättra integrationen i det svenska samhället.
Det behövs i skolan, på arbetsmarknaden och i hela samhället. Därför måste arbete löna sig bättre. Fler måste få lära sig jobbet på jobbet. Fler måste anstränga sig för att ta det första jobbet. Fler måste lära sig mer i den svenska skolan. Och Sverige måste ställa frågan från första dagen: Hur kan människor bidra till att vi ska fortsätta vara ett av världens allra starkaste samhällen?
Gör vi detta med konkreta reformer kan Sverige mer.
Anna Kinberg Batra (M):
"I Sverige ska du ha rätt att vara precis den du är. Det ska vara tryggt för alla, oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder." Det är viktigt. Det är svenska värderingar, och så här står de uttryckta i den senaste regeringsförklaringen.
Men under den senaste veckan har vi ju fått se först att statsministern vägrat ta avstånd från regeringens samröre med extremism och sedan, så sent som i dag, att regeringen inte förstått hur kvinnor kan känna sig kränkta av att inte bli tagna i hand av det enkla skälet att de är just kvinnor.
Min fråga är: Varför har statsministern inte tagit avstånd från regeringens samröre med extremism, varför tar han inte tydligare avstånd från kränkningar och varför försvarar han inte svenska värderingar bättre?
Anna Kinberg Batra (M):
Hur komplicerat kan det vara att svara rakt på en fråga? Hur svårt kan det vara för landets statsminister att ta tydligt avstånd från extremism och kränkningar mot kvinnor och att försvara svenska värder ingar? Jag tycker att den här kammaren förtjänar ett tydligt svar på den här frågan. Det är faktiskt statsministerns frågestund.
Då är det vi som ställer frågorna, men det borde vara statsministern som svarar - rakt och tydligt.
Anna Kinberg Batra (M):
Ska man leda ett land måste man ha en plan och vara beredd till omprövning när så krävs. Därför inledde jag en omprövning av den moderata migrationspolitiken, vilket innebär bland annat tillfälliga uppehållstillstånd som huvudregel och skarpare försörjningskrav. Man är naiv om man tror att den globala flyktingkrisen och effekterna av den för Sverige är över.
Jag tycker att Sverige som en del i en långsiktigt hållbar migrationspolitik behöver ha just tillfälliga uppehållstillstånd och skarpare försörjningskrav och behålla dem. Men vad tycker statsministern?
Anna Kinberg Batra (M):
Jag tackar statsministern för svaret. Men nu är det varken Barack Obama, EU-kommissionens ordförande Jean-Claude Juncker eller Angela Merkel som står mitt emot mig, utan det är den svenske statsministern. Och min fråga handlar om vad den svenske statsministern tycker. Ska detta vara så svårt att vara tydlig om i denna kammare? Vi har en tillfällig lagstiftning nu som tillkom efter krav som bland andra vi moderater förde fram.
Men vad tycker Stefan Löfven att Sverige ska göra för att få en långsiktigt hållbar migrationspolitik? Är det bra eller dåligt att tillfälliga uppehållstillstånd och skarpa försörjningskrav faktiskt är något som ska gälla i Sverige?
Anna Kinberg Batra (M):
Kära åhörare, publik och statsministern! Jag har med mig uppteckningarna från den förra frågestunden med statsministern. Då lät det så här: "Man är naiv om man tror att den globala flyktingkrisen och effekterna av den för Sverige är över. Jag tycker att Sverige som en del i en långsiktigt hållbar migrationspolitik behöver ha just tillfälliga uppehållstillstånd och skarpare försörjningskrav och behålla dem." Jag själv ställde en fråga vid förra frågestunden.
Då fick jag inget svar av statsministern, så jag ska ge honom möjligheten i dag igen. Vad tycker statsministern?
Anna Kinberg Batra (M):
En sak statsministern hade kunnat göra är att tala om hur han ser på frågan. Många undrar hur det ska bli när den tillfälliga lagen löper ut. En sak Sveriges statsminister hade kunnat göra är att tala om för denna kammare hur han prioriterar, vad han vill ska hända på Europanivå och i Sverige. Det är ett val Stefan Löfven gör eller inte.
Jag provar ändå att fråga igen: Ska Sverige behålla ett system med en långsiktigt hållbar migrationspolitik med tillfälliga uppehållstillstånd, eller tycker Stefan Löfven att vi inte ska göra det? Ett enkelt ja eller nej på frågan är väl det minsta vi kan begära om man ska leda ett land i en viktig fråga i en orolig värld.
Anna Kinberg Batra (M):
Förra veckan hade vi en debatt, statsministern och jag, om tryggheten. Jag tog upp hur allvarligt det är att den brister och att många känner oro. Det är viktigt att vi får minst 2 000 fler poliser, att de kan få minst 2 000 kronor mer i månaden och att de får en ledning som gör att de kan utföra sitt viktiga arbete. Det är också därför vi moderater föreslår tio gånger så mycket som regeringen till att stärka polisen.
Efter debatten sa statsministern i en intervju att han håller med mig om polisen. Det vore ju bra. Därför undrar jag om statsministern är beredd att göra den miljardsatsning som krävs för att stärka polisen redan nu i vårbudgeten.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag noterar att statsministern inte dementerar att det är på gång minst 1 miljard i vårbudgeten. Det var ett mycket intressant besked. Om det inte är statsministerns besked är dessa ord tomma. Vi är överens om att vi måste ta tillbaka makten från kriminella gäng, att det är dåligt och farligt att hamna i utanförskap och att det är där som det gror så mycket hat och i värsta fall våld. Vägen ut ur utanförskap är att fler måste kunna komma i arbete.
Det stämmer att politiken skiljer sig, eftersom min politik ger så mycket bättre möjligheter att komma i arbete. Men nu gäller min fråga om statsministerns tal om trygghet har konkret innehåll. Då måste han prioritera och anslå resurser som gör att poliserna kan bli fler och göra sitt jobb bättre. Annars är dina ord tomma, Stefan Löfven.
Anna Kinberg Batra (M):
Om man ska klara välfärden och tryggheten måste det löna sig att gå till jobbet på morgnarna, för därifrån kommer pengarna. När det under en moderatledd regering lönade sig bättre kunde vi öka resurserna till välfärden. Men i en familj där båda vuxna har bidrag och en börjar jobba ser vi nu hur familjens inkomst kan gå ned. Vi ser också att över 1 miljon vanliga människor som jobbar, däribland poliser, barnmorskor och lärare, får högre skatt av Stefan Löfven.
I valrörelsen lovade statsministern som partiledare att vanligt folk som jobbar inte skulle få högre skatt. Jag undrar därför varför han sviker det löftet.