Lena Hallengren (S):
Ja, vi betalar skatt solidariskt. Men de som har funktionsnedsättning ska betala lite mer. Det har ju Lars Beckman och oppositionen sett till genom att förändra i budgeten. Sedan är det också så att man svarar på de interpellationer man får. Nu är inte detta en allmän diskussion om allt som Lars Beckman kan komma på som har koppling till funkispolitik. Den debatten kan vi väl ta vid ett annat tillfälle. Då kan vi ha en mer seriös diskussion.
Däremot gör Bengt Eliasson en tjänst genom att faktiskt fokusera på det som är ledsagarservice. Om man blir lite allmänt svepande, som Lars Beckman nästan alltid är i talarstolen - ingen vill göra någonting, och det finns en uppfattning att man ska straffa människor med funktionsnedsättning - blir det ju en oseriös diskussion. Det här är ju en fråga som förtjänar att vi talar om den lika seriöst som Bengt Eliasson och jag har talat om den under de år som vi har samarbetat med januariavtalet som grund.
Jag vet inte vad Bengt Eliasson säger, men min bild är att vi gör enorma satsningar. Det fanns satsningar i vår budget, och även om inte Bengt Eliasson röstade på just den budgeten har vi tillsammans arbetat under ett antal år för att se till att successivt åtgärda det som har kommit att bli konsekvenser av domstolsprövningar. Nu är vi ju där en gång till. Det är inte en politisk bedömning att någon som har behov av ledsagarservice inte ska ha det.
Vi har ju en lagstiftning som säger att den som har omfattande behov av stöd för att det vardagliga livet ska fungera ska få det. Det är därför vi har LSS-lagstiftningen. Ingen ändring har gjorts där. I mitt svar gjorde jag en åtskillnad mellan socialtjänstlagen och LSS. Det är uppenbart att minskningen inte har skett i den del som gäller socialtjänstlagen, utan den ligger på LSS-sidan.
Däremot är det lite problematiskt, och det är därför jag talar om att vi kanske behöver liksom ytterligare fördjupa vår kunskap. Vi kan väl gemensamt anta att den absoluta merparten av dem som får ledsagarservice är just personer som är synskadade, synsvaga eller blinda, men vi vet faktiskt inte att det är så. Den kunskapen behöver vi kanske ha för att vara helt säkra på vilken bedömning som görs.
Med stor respekt för att detta är viktiga frågor är det också så att begreppet personkrets 3 inte definieras utifrån diagnos utan utifrån omfattningen av behoven. Jag tror att vi är överens om att det är omfattande behov som ska vara grundläggande för att man ska få LSS-insatser.
Hade det i dag varit en definition av diagnoser hade det varit enkelt att addera, och framför allt hade vi aldrig tagit bort dem därifrån. Men det är inte så det ser ut. Jag vet att både Bengt Eliasson och Lars Beckman vet det, men alla som lyssnar kanske inte vet hur hela LSS-lagstiftningen är uppbyggd. Den är till för dem som har omfattande behov.
Det är inte heller regeringen som tolkar lagen, men om jag ska säga vad jag själv tycker kan jag säga: Det är svårt att förstå hur en människa som inte ser navigerar i samhället. Man kan prova det själv någon gång under en liten stund. Om man lever med det länge är det klart att man på ett annat sätt lär sig att navigera, men det är klart att det skapar omfattande problem i vardagen. Jag har svårt att se hur bedömningarna att man inte skulle behöva ledsagarservice görs.
Jag vill också hinna säga något annat - jag kanske återkommer till det i min nästa replik. Vi hade en LSS-utredning som fick mycket kritik. Jag tycker att det delvis var mycket oförtjänt. Den försökte nämligen ta ett grepp om alla LSS-insatser. Vi har haft en viktig och väldigt bra debatt om personlig assistans, men ibland har det kanske varit till priset av att många andra insatser knappt har varit uppe till diskussion. Det är välkommet att vi diskuterar det.
Jag återkommer till LSS-utredningens förslag i just denna fråga i min nästa replik, för jag hinner inte nu.