Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det är ungefär två månader sedan landsbygdsministern och jag senast debatterade frågan om växtskyddsmedlen och situationen för det svenska jordbruket kopplad till den frågan. Man kan väl konstatera att det inte har hänt mycket sedan dess.
Det svar som Maria Malmer Stenergard har fått på sin förtjänstfulla interpellation skiljer sig inte mycket från det svar som landsbygdsministern lämnade vid motsvarande debatt för ett par månader sedan. Jag måste säga att jag tycker att detta är lite beklagligt. Som landsbygdsminister borde man ta frågan på lite större allvar. Man borde känna vikten av att faktiskt agera.
Jag tycker inte att det duger att försöka hänvisa frågan till arbetet med livsmedelsstrategin. Det är i och för sig ett viktigt arbete att skapa ökad livsmedelsproduktion i landet, som ministern menar pågår. Det är nog bra, men jag tror att vi också är överens om att det är ett långsiktigt arbete. Det handlar om de långsiktiga konkurrensförutsättningarna. Det är jätteviktigt. Det arbetet måste göras. Jag tror att det är bra. Men detta handlar inte om lång sikt. Det här är ett problem på väldigt kort sikt. Det är ett problem här och nu.
Därför måste ministern också vara beredd att agera här och nu. När det gäller frågan om växtskyddsmedel är det viktigt att konstatera att det inte handlar om att det är någon som tycker att det är väldigt kul att använda växtskyddsmedel i onödan. Det handlar inte om att det är någon som far runt på åkrarna med traktorerna och sprider ut en massa gifter för att det är roligt. Vi är tvärtom väldigt duktiga i Sverige på att inte använda växtskyddsmedel i onödan.
När det gäller det nu aktuella medlet Stomp använder vi bara ungefär en femtedel så mycket som man gör i flera andra länder inom EU. Även på det här området är vi i Sverige alltså på många sätt ett föredöme, på samma sätt som vi är det när det gäller antibiotika i djurhållningen. Vi använder inte antibiotika i förebyggande syfte. Vi använder inte växtskyddsmedel i onödan. Det används när man måste. Då finns det ett skäl.
Om man måste är det för att skörden annars riskerar att förstöras. Vad händer om skörden förstörs, landsbygdsministern? Vad händer om löken inte kan odlas i Sverige för att man inte får använda växtskyddsmedel när det krävs? Jo, då tvingas konsumenterna, om de vill ha lök, att köpa lök som har importerats någon annanstans ifrån. Det finns då länder som använder kanske fem gånger så mycket av det här växtskyddsmedlet.
Experter varnar nu också för att det blir brist på växtskyddsmetoder. Institutet för jordbruks- och miljöteknik larmade häromdagen. Man konstaterar att många grödor inte kan odlas utan växtskyddsmedel, och det går inte att ta bort kemiskt växtskydd innan andra växtskyddsstrategier finns framtagna och tillgängliga. Bristen på växtskyddsmetoder gör att vi tvingas importera sådant som hade kunnat produceras i Sverige. Det betyder sämre konkurrensvillkor för svenska odlare.
Men det betyder också att den globala miljöbelastningen riskerar att öka om produktionen av grönsaker, frukt och bär, som vi konsumerar i Sverige, sker i länder där det används fler och mer växtskyddsmedel än här. Vi gör då exakt det som vi har sagt att vi inte ska göra. Vi exporterar miljöbelastningen till andra länder. Vi är duktiga i Sverige på att inte använda mycket växtskyddsmedel. Låt oss fortsätta med att vara duktiga!
Men vi ska inte slå undan benen för den odling som behöver finnas, med den begränsade mängd växtskyddsmedel som krävs. Vi har en myndighet i Sverige som gör en tolkning som är helt annorlunda än den tolkning som motsvarande myndigheter gör i samtliga andra EU-länder. Jag vill fråga landsbygdsministern: På vilket sätt anser landsbygdsministern att det är rimligt att myndigheten agerar på det här viset? Och på vilket sätt är ministern nu beredd att agera för att lösa problemet?