KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göran Pettersson (M):
Det låter nästan som om detta kommer att sluta med att vi är eniga. Jag tror att det råder bred enighet om att vi ska ha en gemensamt finansierad välfärd. Jag håller fullständigt med om att det för skattebetalarna eller för dem som brukar dessa tjänster - patienterna och barnen i skolan - är helt oviktigt vem som äger skolan eller sjukhuset. Det tror jag är en underordnad fråga.
Det viktiga är vilken kvalitet man får, vilket bemötande man får och hur skolan eller sjukhuset fungerar. Kommer jag in till sjukhuset med en inflammerad blindtarm har jag mycket svårt att tro att min första fråga skulle vara: Vem är huvudman för detta sjukhus, och vem äger det? Det är i stället det bemötande som man får och den kvalitet som levereras som är det viktiga.
Sedan är det mycket viktigt för dem som är satta att utveckla välfärdssektorn i kommuner och landsting att ställa rätt krav. Det gäller oavsett om verksamheten sker i egen regi eller i privat regi. Det är viktigt att man ser till att det finns en konkurrens mellan verksamheterna så att de sporras att utvecklas och därigenom leverera mer för samma skattepengar.
Skattepengar som slösas bort är nämligen de sämsta skattekronorna. Verksamheten ska drivas så att den utvecklas. Men då kommer jag till det ord som en del tycker är hemskt. Nu tror jag inte att alla socialdemokrater tycker det men kanske de flesta vänsterpartister, och det ordet är konkurrens. Det är konkurrens som har fört detta samhälle framåt, och den kommer förhoppningsvis att fortsatt göra det även inom välfärdssektorn.
Göran Pettersson (M):
Det är glädjande att det nästan känns som att Ulla Andersson ansluter sig till att man ska ha en direktion som tänker fritt och högt och där kanske inte alla tänker och tycker lika, där man har den dynamiken. Vissa oroar sig över att inte alla direktioner har kommit fram till samma slutsats. Jag tycker snarare att det skulle vara mer oroande om de alltid kom fram till samma slutsats. Det är fördelen med att ha en oberoende riksbank.
Då är det inte direktiv från finansministern eller liknande som beroende på om det är valår eller någonting annat påverkar vilken ränta det ska vara, utan då är det landets bästa experter som närmast i seminarieform kommer fram till vad man kan sätta för penningpolitik. Det är viktigt med uppdelningen och penningpolitikens begränsningar.
Strukturella frågor är inte frågor för penningpolitiken, utan för finanspolitiken. Det är det som vi har att besluta om i den här kammaren. Vi ska föra den ekonomiska politik som leder till den sysselsättning som vi eftersträvar.
Penningpolitikens uppgift och verktyg är till för att reglera på marginalen utgående från utvecklingen i ekonomin och konjunkturen. Att penningpolitiken kan lösa alla problem är en uppfattning jag icke delar.
Göran Pettersson (M):
Om jag har liknat en struts var det inte avsiktligt. Om jag därigenom inte skulle ha fört en saklig debatt med Ulla Andersson var det heller inte avsiktligt. Om strutsliknelsen var en saklig debatt får väl Ulla Andersson fundera på själv. Jag tycker att den här debatten har varit intressant. Den har visat att det kanske inte är någon så skarp gräns mellan oss.
Om Vänsterpartiet funderar över det här kanske de nästan kan ansluta sig till den övriga kammaren när det gäller att ha en oberoende riksbank där man tänker fritt. Det är inget som hindrar att politiker tänker fritt om penningpolitiken. Jag tycker att Ulla Andersson just i dag är ett exempel på att man under debatten får tänka och uttala sig hur fritt som helst.
Däremot ska Riksbankens direktion inte ta instruktioner när man fattar beslut. Den är självständig och ska så vara. Det är bra. När det handlar om vilka man ska ha som förebilder vill jag säga att Federal Reserve i USA har en annan roll än Sveriges riksbank och riksbankerna i Europa. Man kan fråga sig om det har varit framgångsrikt eller inte.
Där finns det också olika skolor. Om vi tittar på den statsfinansiella situation som USA befinner sig i och vilken roll Federal Reserve har spelat är jag inte säker på att så många svenskar skulle vilja ta över det konceptet. Jag kan se valaffischerna framför mig: I Vänsterns Sverige kopierar vi Federal Reserve. Det skulle bli en spännande valrörelse.
Göran Pettersson (M):
Låt mig klarlägga. Jag sade: det här betänkandet. Det här betänkandet hanterar de allmänna bidragen till kommunerna. Det innebär framför allt de omfördelningar som görs i form av skatteutjämningar. Riksdagen fattar också ett antal andra beslut om pengar till kommuner och landsting. De fattas i respektive utskotts betänkande.
Frågorna ska ses i det sammanhanget. När Pia Nilsson läser det här årets debatt inför nästa års debatt hoppas jag att hon använder en överstrykningspenna och stryker för de stycken i mitt anförande där jag talar om att kommuner och landsting är den viktiga delen i välfärdssektorn. Den utgör den stora delen av pengarna och verksamheten inom området.
Sedan är det frågan om samspelet mellan riksnivå och kommunal nivå. Riksnivån sätter ibland upp spelreglerna och gör ibland omfördelning av pengarna. Men i det här betänkandet som vi debatterar här och nu, utgiftsområde 25, är det fråga om de allmänna bidragen.
Vi hamnar på liknande siffror eftersom mycket är fördelat enligt nyckeltal. Sedan skiljer det sig på några saker. Socialdemokraterna skickar med några uppgifter till och lite pengar till dem. Det står er fullt fritt att göra så i ert förslag.
Göran Pettersson (M):
En sådan här debatt blir lätt lite förvirrad och svår att följa. Det finns olika beslutsnivåer. Nu är vi i riksdagen och vi talar om de allmänna bidragen till kommunerna. Många av de frågor som nu berörs har kommuner full beslutanderätt för. Jag är själv ordförande för barn- och skolnämnden hemma i Norrtälje.
Där har vi så sent som för någon månad sedan fattat beslut om att ge möjlighet till barnomsorg på obekväm tid. Det är ett beslut som man får fatta på kommunal nivå och då göra en avvägning av de resurser som finns och vad man vill satsa på.
Om det gällde frågan vad Göran Pettersson tycker i frågan - om det nu skulle vara intressant - har han visat i handling hemma i sin kommun att han delar Pia Nilssons uppfattning i just frågan om barnomsorg på obekväm arbetstid. Jag tror att det är viktigt att vi försöker hålla isär nivåerna. Vi behandlar ofta frågor från EU.
Då har vi en så kallad subsidiaritetsprövning. När vi sätter på oss den Sverigehatten är vi noga med att den högre nivån inte ska ned och detaljstyra den lägre nivån. Men det blir lite lustigt när vi helt plötsligt blir riksdagspolitiker. Då verkar det finnas en dragningskraft av att härifrån tala om exakt hur kommuner ska göra.
Jag tycker att vi ska vara lite försiktiga där. Det är ett bra ledarskap att vara tydlig om vilken nivå som ansvarar för vad och sedan se till att ha ett bra regelverk och lita på de företrädarna. Då får vi leva med att de gör olika i Pajala, i Norrtälje eller i Höör.
Göran Pettersson (M):
Att förutse konjunktursvängningar är inte helt enkelt. I utredningen som gjordes om att spara i goda tider för att ha i dåliga tider gjorde man en stor studie där man tittade på de gånger som man har försökt att göra en bedömning.
Sedan lades beslutandeprocessen på, det vill säga trögheten som finns från att man vill en sak till att pengarna har gått igenom hela transaktionsmekanismen. Då konstaterade man att i många fall kom pengarna när konjunkturen hade svängt upp igen. Det gäller att ha korta beslutsvägar.
Då är antagligen lösningen, precis som i andra sammanhang, att lägga beslutet så långt ned i organisationen som möjligt, inte att riksdagen först ska fatta beslut om tilläggsbudget för att sedan gå alla stegen nedåt och sedan kommunfullmäktigebehandling.
Därför är lösningen som föreslås i utredningen bättre, det vill säga ett flexiblare regelverk som gör det möjligt för kommunerna att bygga upp bufferten och att själva besluta om användandet. Jag vill dock ge en varning. Per Bolund säger att det här inte fungerar vid underskott om det inte finns något överskott att spendera.
Det är en helt riktigt analys; då fungerar det inte. Men då gäller det att återigen titta utanför den egna dammen och se på den eurokris som pågår. Det finns de länder som nu har hamnat i svårigheter. Det har de gjort för att de inte har haft ordning på de strukturella frågorna, inte har byggt upp något överskott att spendera. Så vill vi väl inte att våra kommuner ska göra?
Göran Pettersson (M):
Det här blir en ganska intressant debatt. Det blir närmast teoretisk ekonomi - förmågan att bedöma konjunkturer.
Om man har den förmågan är man mycket användbar som rådgivare i Rosenbad. Och jag tror att man skulle kunna tjäna väldigt mycket pengar på finansmarknaden om man har den förmågan att förutse. Det är tyvärr så att teorierna möter en praktikens bistra verklighet.
Saker blir inte alltid så lättbedömda och möjliga att prognostisera. Därför är det mycket viktigt att inte lägga besluten för högt upp. Det är mycket bättre att göra så som utredningen säger, ge befogenheter längre ned, så att den som också har att stå i skiten, när det inträffar, är den som har beslutanderätten över pengarna. Flytta inte beslut uppåt i organisationen!
För samma politik i Sveriges riksdag som ni för när ni talar om EU!
Göran Pettersson (M):
Jag vill börja med att ge Monica Green rätt på en punkt. Det var en väldigt het debatt i höstas. Däremot hade Monica Green fel när hon sade att det var en skattepolitisk debatt och att den var het på grund av innehållet i de olika skatteförslagen.
Anledningen till att debatten var het var att den handlade om procedurfrågor och det finanspolitiska ramverket.
Det var skälet till att finansutskottet - för att få en genomgång av det finanspolitiska ramverk som Monica Green framhåller har tjänat Sverige väl - anordnade offentliga utfrågningar med experter. Detta ramverk utmanades av oppositionens agerande.
Kortsiktigt har det inte fått några mätbara effekter. Men när vi talar om förtroende för ett lands finanspolitik handlar det inte om en kvartalsekonomi, utan det är långsiktighet som gäller.
Därför är juryn fortfarande ute för att se vilka långsiktiga konsekvenser höstens socialdemokratiska övergrepp på det finanspolitiska ramverket kommer att få. Men om man tittar på alla bedömningar som görs av svensk ekonomi ser man att alla enstämmigt kommer in på att Sverige har väldigt väl skötta statsfinanser.
Göran Pettersson (M):
Jag ställer mig frågande till att Sverigedemokraterna, genom Björn Söder, framför den isolationistiska inställningen även på materielsidan.
Om man samtidigt förfäktar att Sverige ska ha tillgång till modern materiel inom hela den operativa bredden undrar jag vilken storlek på försvarsanslaget Sverigedemokraterna anser skulle behövas för att vi ska klara av detta, om man inte gör det gemensamt.
Göran Pettersson (M):
Naiviteten får lyssnarna avgöra och bedöma, det är ju det systemet vi har här i Sverige. Men jag vill gå tillbaka till de historiska siffrorna. Under det kalla krigets första decennier satsade Sverige 4 procent av bnp i försvarsanslag. Det räckte då till att hålla en självständig materielförsörjning på toppnivå.
Det skulle i dag, om man räknar in teknikfaktorn och att modern materiel relativt sett har blivit dyrare, motsvara ett försvarsanslag på 160 miljarder om året, och det är antagligen lågt räknat. Eftersom Björn Söder missade den frågan första gången väljer jag att upprepa den nu.
Jag tänker väl kanske inte använda Björn Söders ord och tala om "naivt" men när det gäller att stå själv och satsa på materielförsörjningen, är då 160 miljarder en siffra som han skulle kunna tänka sig?
Göran Pettersson (M):
Jag vänder mig till Pyry Niemi, som hade en direkt fråga. Regeringen styr riket. Vi har haft två mandatperioder av en moderatledd regering som då har haft att hantera den här svåra frågan där det, som vi har hört, bland riksdagspatierna finns en spännvidd av åsikter.
Regeringen kom till ett beslut då avtalet förlängdes. Det är regeringen som styr riket. Det är den regering som sitter som måste hantera frågorna. Vi synes ha ganska liknande åsikter.
Det svar vi har hört här i dag är balanserat och framfört på ett sådant sätt att det lyfter fram komplexiteten i frågan. Sedan har regeringen hamnat i ett beslut.
Min kritik vänder sig inte mot den här typen av hantering av en svår fråga. Det är bara att konstatera att vi i dag är i den situationen att vi har skadat inte bara relationen till Saudiarabien utan till hela arabvärlden.
Som utrikesministern framförde i sitt svar är det väldigt beklagligt, som det sägs i svaret, att det finns märkliga påståenden och rykten. I sådana fall där någon känner sig påhoppad brukar vi vara väldigt tydliga med att det är den som känner sig kränkt som har tolkningsföreträde.
Göran Pettersson (M):
Mörka moln drar in över världen. I går fick vi uppleva ännu ett terrorattentat i Europa. Även inom dagens ämne, handel, finns det oroande tecken. Protektionismens fula tryne visar sig i flera länder när populistiska politiker spelar på nationalistiska strängar.
Med detta som bakgrund tycker jag att det är olyckligt att regeringens handelspolitik så starkt fokuserar på export. Dagens debatt har dock gett positiva signaler. Jag känner att det i kammaren, inkluderande näringsministern, finns ett starkt stöd för att Sverige ska vara ett av de mest frihandelsvänliga länderna i världen, som bejakar en dubbelriktad handel.
Handelspolitiken har även en utrikespolitisk dimension. Som flera talare har lyft fram: Genom att öppna upp för handel med utvecklingsländer kan vi bidra till en framgångsrik fattigdomsbekämpning. Slutligen noterar jag med glädje att man i exportstrategin lyfter fram Israel som en prioriterad marknad.
Göran Pettersson (M):
Denna debatt om UU19 behandlar skrivelsen Strategisk exportkontroll 2015 . Efter debatten kommer vi med största sannolikhet att fatta beslut om att lägga denna skrivelse till handlingarna. Debatten kommer också, likt betänkandet, att avhandla ett antal motioner inom området, och det är skälet till att jag står här som förste talare och reservant.
Moderaterna har en kommittémotion där vi lyfter upp och pläderar för internationell samverkan vad gäller exportkontroll. Vi skulle vilja se ett aktivare arbete av regeringen för att hitta juridiskt bindande system.
Vi lyfter också upp ett område som ofta glöms bort. I exportkontrollärenden står ofta de stora avancerade systemen i blickfånget. Därför lyfter vi fram små lätta vapen.
Många av de konflikter som nu sker med förödande förluster av människoliv och hemskheter sker inte med de mest avancerade och sofistikerade vapnen utan på grund av den okontrollerade spridningen av lätta vapen.
Betänkandet tar upp ett antal motioner till som vi inte ställer oss bakom, men jag återkommer till det i mina replikskiften.
Göran Pettersson (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4. Vi har nu lyssnat till Mikael Jansson, som sjöng krigsmaterielexportens lov. Jag har en fråga till Mikael Jansson.
Säkerhetspolitiskt hamnar Sverigedemokraterna nu i samma grupp som Vänsterpartiet, som lite senare i debatten kommer att framföra ett helt annat stycke. Hur ser du på det sällskapet, Mikael Jansson?
Göran Pettersson (M):
I dag, då världens blickar riktas mot Washington, debatterar vi här i kammaren två Washingtonbaserade institutioner: Världsbanken och Internationella valutafonden, IMF. Dessa två institutioner har till och med gett upphov till ett statsvetenskapligt begrepp: Washingtonkonsensus.
Det begreppet anspelar på ett bästa regelverk för stater som de två organisationerna har kommit fram till i en sorts konsensus. Jag tror att Hans Linde var inne lite på det ämnet i sitt anförande.
Den lärobok som experterna i Världsbanken och IMF har tagit fram för att ge länder råd har fått utstå viss kritik genom åren. En viktig kritik som Washingtonkonsensus har fått är att man har varit väldigt liberal när det gäller handel.
I dag tror jag att till och med Hans Linde som normalt är kritisk mot frihandel kanske tycker att det är bra om det kommer fram mer Washingtonkonsensus vid Världsbanken och IMF än det som kommer fram i några byggnader lite längre därifrån.
Man ska veta att de krav som Världsbanken och IMF ställer framför allt gäller när någon har hamnat fel. IMF bedriver också ett förebyggande arbete. De besöker alla länder, även Sverige, granskar den långsiktiga hållbarheten i vår ekonomi och ger rekommendationer.
De hårda kraven kommer först då man har försatt sig i en sådan situation att man behöver världssamfundets hjälp. När det gäller Världsbanken tar man ofta upp dammbyggena. Vid dammbyggen är det alltid svårt, och olika intressen ställs mot varandra. Det vet vi från när vi en gång i tiden byggde ut vattenkraften i Sverige.
Men den som har sett ett flygfoto över Afrika som är taget nattetid ser verkligen ett mörkt Afrika. Vi vet att elektricitet är vägen till både fattigdomsbekämpning och jämlikhet.
Det ger fattiga möjlighet att kunna läsa läxan i skenet av en ellykta. I de stora projekten är det alltså viktigt att väga in alla, att ha en helhetssyn. Det är klart att stora dammbyggen för med sig nackdelar. Men man måste även se fördelarna. Jag vill avsluta med en kommentar om jämställdhet, som tagits upp här.
IMF leds i dag av Christine Lagarde. Hon är en stålmadam. Man kan tycka att hon är en riktig Excelarksdam. Hon har hållit ett anförande, som är ett av de mest spännande jämställdhetsanföranden jag har hört.
Hon förde ett resonemang om jämställdhet och menade att det inte bara är en mänsklig rättighet utan också en ekonomiskt viktig faktor. Hon sa: Av den anledningen har jag gett mina ekonomer i uppdrag att ta fram hårda siffror på hur stort ekonomiskt bortfall det innebär för länder som inte bedriver en jämställd politik.
Jag tror att denna stålmadam, med hjälp av sina ekonomiska teknokrater, kan bidra till jämställdheten på ett viktigt sätt.
Göran Pettersson (M):
Inramningen till den här debatten påminner i många stycken om Nobelpristagare Becketts pjäs I väntan på Godot .
Även om jag nu ser i salen att vi väntar på den siste anmälde talaren var det inte honom jag avsåg utan den efterlängtade propositionen som nu Krister Örnfjäder har spräckt nyheten om att den är på väg och är närmare än vad den har varit tidigare.
Med det sagt skulle jag vilja hålla mig kvar vid det litterära spåret och gå till en annan Nobelpristagare. Jag vill ta upp ett citat av Kipling som fanns skrivet på en av matsalsväggarna på ett våra gamla bygderegementen. Nu kommer det inte ett citat från Djungelboken .
På matsalsväggen stod det: Gud och soldaten vördar vi,när i tider av fara de står oss bi.Men när faran är borta och fyllda är faten,då glömma vi Gud och förakta soldaten. Jag vill sätta det i ett sammanhang. Många av oss minns en ganska hätsk debatt här i kammaren 2007 om signalunderrättelsetjänst.
Det var en debatt som hölls i ett delvis annat hotläge än i dag. Det är kanske inte många som kommer ihåg den splittrande debatten. Nu ser vi fram emot propositionen om krigsmaterielexport.
Den bygger på en grundlig och bred parlamentarisk utredning med det instrumentets fördelar att parlamentariker under lång tid fått nöta olika svåra frågeställningar mot varandra. Sedan har man, enligt god svensk tradition, haft denna ute på en bred remiss.
Nu ser vi med spänning fram emot regeringens sammantagna analys och resultat av de ingångsvärdena. När utrikesutskottet diskuterar är det lite av en tävling om vem som är godast. Men krigsmaterielexport har inget egenvärde.
Det är de svenska säkerhetsintressena som är grunden. Det problematiseras väl i utredningen. I dag är det här som sagt lite som i väntan på Godot, även om Carl Schlyter nu har kommit. Vi kommer att återkomma till den tunga debatten om de svåra frågorna när propositionen om krigsmaterielexporten kommit.
Göran Pettersson (M):
Det här är ett ypperligt tillfälle att dominera kammaren, då jag finner att mina motdebattörer inte har hunnit hit. Låt mig säga något kort om ärendet. Det handlar om en skrivelse från regeringen, och förslaget till beslut är att den ska läggas till handlingarna. I fyra år har debatterna om dessa skrivelser hållits i skuggan av den då kommande lagstiftningen och den utredning som gjordes under förra mandatperioden.
Förra året kom så propositionen och röstades igenom här i kammaren. Vi har nu en ny lagstiftning. Årets rapport avser egentligen därför den förra lagstiftningen. Vi får vänta till nästa år för att lämna vårt första utlåtande om hur den nya lagstiftningen fungerar. Jag vill göra ett påpekande.
Tidigare i debatten nämndes att de beslut som har tagits enligt nuvarande lagstiftning om export till några länder skulle bero på att man ekonomiskt vill gynna industrin. Det invänder jag mot. Så som besluten är utformade handlar det om att man tar hänsyn till svenska säkerhetsintressen.
Det är styrande för när man gör den svåra avvägningen mellan svenska säkerhetsintressen och den skada vapnen skulle kunna göra i fel händer.
Göran Pettersson (M):
Jag tänker i mitt anförande fokusera på det som skiljer oss åt i detta betänkande. Marknadsekonomi kombinerat med demokrati och understöd av handel är det som har skapat vårt välstånd.
Därför tycker jag att det är väldigt positivt att EU nu, med detta avtal, låter ett antal fattiga länder i södra Afrika beträda samma utvecklingsväg som Sverige under ett par århundraden har vandrat på. Vi lever i en tid då motståndet mot global handel dyker upp på de mest oväntade platser.
Från Vita huset i USA kan det från en källa som normalt brukar tala för frihandel i dag låta så här: "Jag är inte protektionist, men." Och nu i den kammare som antagligen är en av världens mest frihandelsvänliga kammare fanns detta i något förtäckta ordalag i Vänsterpartiets reservation.
Det lät lite som: "Jag är inte, men." Jag har full respekt för de farhågor som Yasmine Posio Nilsson framförde i sitt anförande. Samtidigt är det väldigt viktigt i dessa tider, när protektionismens fula ansikte visar sig, att vi är försiktiga själva så att vi inte går i den fällan.
Därmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Otto von Arnold (KD):
Det är en glädjens dag i dag när vi ser framför oss en stabilitet i den kommande tingsrättsorganisationen. Våra domare och de anställda måste glädja sig åt att vi äntligen kan sjösätta en stabil organisation efter många år. Det har varit oroligheter i leden. Det har varit olika principer som har gällt från det ena stället till det andra.
Vi känner väl till medborgarnas behov i en rättsstat. Vi behöver effektiva domstolar, en likvärdig bedömning, hög kompetens och en hög servicenivå hos våra domstolar. Vi behöver också en närhet. Man ska givetvis kunna komma dit snabbt.
Dessutom behövs det korta handläggningstider. Det finns två bärande principer för det här förslaget. Det är glädjande att vi nu kan genomföra detta på de flesta ställen i landet. Det handlar om en judiciell och en administrativ bärkraft. De här två principerna kan vi nu genomföra.
Det kräver att den yttre organisationen för tingsrätterna samordnar med de övriga rättsinstanserna, det vill säga åklagare, polis och kriminalvård. Det är en viktig målsättning. Det krävs också tillgänglighet. Det får inte vara alltför stora avstånd.
Vårt kära land ser inte likadant ut på alla ställen. Därför tillämpar man två modeller, en för den södra delen och en för den norra delen. Min ärade kollega Krister Hammarbergh kommer att prata mer om Norrlandsmodellen. När det gäller den inre organisationen är givetvis storleken på tingsrätten viktig.
Den kompetens som man kan bygga upp i form av specialisering och i form av ett brett underlag och därmed också en snabbhet i behandlingen är ett krav från våra medborgare på en effektiv organisation. I framtiden kommer vi också att behöva anpassa oss till tiden.
Säkerhetskraven och kraven på ny teknik kommer att var helt annorlunda än vad de har varit tidigare. Det har också tagits in i det här betänkandet. Därför tycker vi att det vi uppnår när det gäller möjligheter att investera långsiktigt ger en trygghet för framtiden. Tingsrätterna kommer också att bli en attraktiv arbetsplats. Fru talman!
Förslaget ger en långsiktig hållbarhet för våra tingsrätter, för de anställda och framför allt för de svenska medborgarna. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.