Emma Nohrén (MP):
Det är en glädjens dag för oss som brinner för landsbygden. Som landsbygdsbo, skogsägare, jägare och friluftsmänniska tycker jag att det känns otroligt roligt att vi är här i dag och tillsammans kan anta målen för en inriktningspolitik för Sveriges landsbygder. Det är NU19, som behandlar propositionen En sammanhållen politik för Sveriges landsbygder , som vi ska debattera här i dag.
Vi har två reservationer, och jag står givetvis bakom dem båda, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till vår reservation 27 som handlar om strandskyddet. Vi ska tala om landsbygdspolitiken, men jag skulle ändå vilja börja med att säga några ord om strandskyddet. Jag ser med oro på hur fler och fler partier vill urholka strandskyddet.
När det senast debatterades och man antog den nya politiken 2009 om LIS-områden rådde det en enighet om att strandskyddet är otroligt viktigt att värna men att det fanns behov av att möjliggöra viss utveckling. Därför tog man fram LIS-områdena. Strandskyddet har funnits sedan 1950-talet, bland annat för att underlätta för det rörliga friluftslivet och för den biologiska mångfald som finns vid vattendrag, sjöar och hav.
Många av våra mest akut hotade arter finns just i gränslandet mellan vatten och land. Vi kan också se nu i klimatförändringarnas tid att ett gott strandskydd ger en högre motståndskraft, en resiliens, i samhället. Vi kommer att ha högre vattenstånd och en större nederbörd framöver.
Det är märkligt att de här tongångarna kommer nu när vi ser att de ändringar som gjordes gör att det byggs mer i strandskyddsområden. Vi hade 6 000 nybyggnationer vid havet 2014 och 9 000 under 2016. Det ökade alltså väldigt mycket.
Vid sjöar och vattendrag ökade antalet mellan 2014 och 2016 från 16 000 till 17 000. Den översyn som nu har gjorts och som bereds i Regeringskansliet tror jag kommer att ge svar på många av de här frågorna och visa att vi ska forma vår politik efter vad som faktiskt finns och inte efter vad vi tror. Låt mig gå tillbaka till det betänkande som vi ska debattera. I dag är det landsbygdernas olika utmaningar som står i fokus.
För snart fyra år sedan deltog jag i min första landsbygdsdebatt här i kammaren som Miljöpartiets landsbygdspolitiska talesperson. Jag talade då om den snabba urbanisering som sker och att stad och landsbygd ofta ställs mot varandra och i relation till varandra. Vi ser att staden blir norm och stadsbor ses som vinnare medan landsbygdsbor ses som förlorare. Att människor är rörliga och flyttar på sig är inte fel.
Att få bo och leva var man vill är något fantastiskt. Det kan vara olika under livet när man vill bo i stad och när man vill bo på landsbygd. Men det blir fel om flytten görs för att man känner hopplöshet och för att det inte finns någonting kvar där hemma eller att man gör det för att man inte vill bli sedd som någon som blev kvar och någon som inte har lyckats. Då är det något som är fel.
Jag sa då, för fyra år sedan, att vi måste höja landsbygdens värde, inse vilken status landsbygden har och göra det lika bra att bo i stad som på landsbygd. Jag tror att vi är på väg nu. Någonting har hänt under de här fyra åren. Förut var det inte så många som talade om landsbygdsfrågor. De har gått från att vara i skymundan till att faktiskt bli en central del av det politiska samtalet.
Det har varit flera program i både radio och tv som skildrar landsbygden ur olika dimensioner och perspektiv. Vi ser också att intresset för mat har höjt intresset för att komma ut på landsbygden. Det senaste exemplet var att landsbygdsriksdagen uppe i Örnsköldsvik faktiskt hade alla partiledare på plats utom en, och det var en debatt om just landsbygdsfrågor. Det om något säger väl att landsbygden är på agendan.
Miljöpartiet vill utveckla landsbygdens roll som motor för Sveriges omställning till ett mer hållbart samhälle med särskilt fokus på mat, energi och resurshushållning. Vi vill investera för att minska de regionala skillnaderna och förbättra förutsättningarna för människor att arbeta, bo och leva i landsbygderna. Vi måste säkerställa goda kommunikationer och satsa på tåg, kollektivtrafik och samåkning i hela landet.
Vi behöver ha ett främjande av företagande och sysselsättning för att få ett långsiktigt hållbart och jämställt arbetsliv. Vi behöver få en landsbygdssäkrad politik. Det är något som den här regeringen har jobbat med. Det får inte bli så att man säger: Vi tänkte inte på det. Vi gjorde en reform, och den slog jättebra ut i städerna, men det blev inte alls så bra där folk inte bor lika tätt. Man måste ta på sig landsbygdsglasögon och landsbygdssäkra politiken. Vi har också under den här regeringens tid ändrat på hur detta görs under den här regeringens tid.
Vi har ändrat på utbetalningen av vissa statsstöd och så vidare. Men vi kan inte bara ha en landsbygdssäkrad politik. Vi måste också ha en landsbygdspolitik. Det är där som maten vi äter framställs, materialet till våra hus växer, där förnybar energi produceras. Det som nu sker måste också ske i framtiden. Det finns särarter när det gäller landsbygden som inte riktigt slår på samma sätt där folk bor tätare.
Det är ju det som den här propositionen visar. När man tittar på rubrikerna i betänkandet ser man att det inte längre handlar bara om de gröna näringarna när man pratar om landsbygdspolitik, utan det handlar om hela samhället.
Tittar man på de inriktningsmål som vi alla partier utom ett står bakom handlar det just om att vi ska se till att ta vara på landsbygdens förmåga till företagsamhet och sysselsättning på långsiktigt hållbart sätt samtidigt som miljömålen nås. Landsbygden ska bidra till en positiv utveckling av Sveriges ekonomi.
Landsbygderna ska stärka Sveriges konkurrenskraft och utveckling till en sekulär, biobaserad och fossilfri ekonomi, ett hållbart nyttjande av naturresurserna och leva upp till relevanta miljökvalitetsmål. Vi ska ha likvärdiga förutsättningar för människor att arbeta, bo och leva i landsbygderna. Går vi tillbaka och tittar på rubrikerna ser vi att den här regeringen redan har tagit tag i detta.
Tittar vi på näringsliv och företagande har vi gjort stora satsningar på turism och på till exempel driftsstöd för lanthandel som är otroligt viktig på många små ställen för att man ska ha kvar en motor i samhället. Vi har skydd av natur. Vi har ett växa-stöd för företag. Tittar man på den digitala kommunikationen och telefoni, som är så otroligt viktig för att vi i dag ska kunna mötas, har vi gjort en historisk bredbandssatsning.
Vi har höjt ambitionerna från den gamla regeringens tid till att ha 100 procents bredbandstäckning, och vi har infört en bredbandsgaranti som började gälla den 1 mars. När vi tittar på transportinfrastrukturen har vi stora satsningar. Häromdagen presenterade vi en historisk satsning på väg och järnväg i hela landet. När vi tittar kompetensförsörjning har vi underlättat för fjärrundervisning.
Det gör att skolklasser med för få elever för att kunna ha en lärare ändå kan ta in den kompetensen från annat håll - detta för att man ska kunna ha kvar skolan i byn. Vi har också stora satsningar på de regionala högskolorna som bygger utbildningsplatser. Man kan lära hela livet. När det gäller samhällsplanering och bostadsbyggande ökar takten på bostadsbyggandet, inte bara i städerna utan även i hela landet.
Vi ser också andra fördelar för dem som har bostäder med solcellsstöd och så vidare. Vi satsar på kulturskola. Man kan nu se på bio i nästan hela Sverige på ett helt annat sätt än tidigare. Vi har utlokaliserat många statliga verk och statliga jobb. I stället för att de koncentreras till staden börjar vi nu utlokalisera dem i landet igen. Att det finns jobb där blir också en motor för att folk kan flytta dit.
Detta och mycket annat har vi redan gjort, och det är mycket som vi vill göra framöver. Vi kan också se att de satsningar på miljö som görs är viktiga för naturen och för landsbygden.
I min hemort - jag kommer från Lysekil som också en tidigare talare här gör - gör de statliga pengarna för strandstädning nytta, inte bara för att stränderna blir fina utan även för turism och lokala arbetstillfällen. Livet på landet är så mycket mer än bara produktion och avkastning. Vi ska inte bara framställa produkter som får samhället att rulla. Landsbygden är inte bara en produktionsenhet som ska förse människor med varor.
Det är också en vidunderligt vacker natur, en myllrande mångfald och en bedövande tystnad. Det är skogspromenader, kajakturer och att få gå ut i naturen och bara vara. Man får också känslan av att slippa stadens stress och få gå i egen takt. Man får se djur växa upp, att träd bli ved. Man kan få undervisa en liten klass eller köra sopor, vara distriktsjuksköterska, mäklare eller jobba med det som man vill. Man ska kunna ha alla möjligheter var man är.
Det finns en anledning till att man väljer att bo på landsbygden. Vi måste se till att politikens roll är att skapa förutsättningar för att dessa samhällen ska få vara kvar. De ska vara en del av samhället och ingenting som man håller under armarna. Vi måste ha en politik som gör att landsbygden blir självgående, och det har vi börjat med. I den här propositionen finns inriktningen om en ny landsbygdspolitik och den enighet som råder om dessa mål över partigränserna.
Arbetet i Landsbygdskommittén som ligger till grund för detta borgar nog för att det nu våras för landsbygden. Jag hoppas att vi kan vara samstämmiga, åtminstone i det.