Betty Malmberg (M):
Det är inte alltid det är så, men jag får väl säga att jag har tagit min utgångspunkt för detta anförande i en hel del av det som Håkan Bergman redan refererat till. Vi får väl se - repetition är kunskaps moder! Det här betänkandet, Genomförande av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet , är ett mycket tekniskt betänkande som innehåller ett förslag till en ny lag om gemensamt erkännande av yrkeskvalifikationer inom EU.
I det här betänkandet beskrivs juridiska avvägningar på området, men för oss som till vardags inte sysslar med den här typen av juridiska spetsfundigheter är rörligheten det viktiga och väsentliga att ta fasta på.
Det handlar om möjligheten för utbildade och yrkeskunniga personer att utöva sitt reglerade yrke i ett annat land än det där de fått sin yrkeskvalifikation - antingen som egenföretagare eller som anställd. EU förknippas med de fyra friheterna - fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital.
De här friheterna är, som vi redan har hört, själva kärnan i den inre marknaden. Framför allt är det kanske i ärlighetens namn den fria rörligheten för varor som har kommit längst. Men det pågår ett oförtrutet arbete för att undanröja hinder och förbättra förutsättningarna för rörlighet på andra områden.
När det gäller ömsesidigt erkännande av examens, utbildnings- och andra behörighetsbevis står det inskrivet i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt att det ska gälla.
Under 40 års tid har man successivt vidareutvecklat detta för att hela tiden åstadkomma en bättre anpassning till den värld vi lever i nu och till den vision som finns för EU och som vi vill förverkliga. Vi har liknande system som drivs i samma anda men där det inte är EU som driver på. På utbildningsområdet har vi Bolognaprocessen.
Det arbetet inleddes för 15 år sedan och omfattar i dag i storleksordningen 47 länder som har gått samman för att harmonisera sina högskoleutbildningar. Detta syftar till att underlätta studenters rörlighet och möjlighet till jobb men också till att öka Europas attraktionskraft som utbildningsregion.
Det här är bra, och enligt mitt förmenande har denna samverkan inom Bolognaprocessen också varit ett viktigt verktyg som bidragit till att höja kvaliteten inom svenska utbildningar. Jag delar inte Robert Stenkvists uppfattning och den oro han känner för att vi kommer att sänka kraven på yrkeskvalifikationerna.
Tvärtom har detta varit en injektion som gett positiva förtecken på högskoleområdet. På liknande sätt berör det här direktivet, som ursprungligen skrevs 2005, ömsesidigt erkännande av yrken. Det är detta direktiv som ligger till grund för dagens betänkande, och det är fråga om en modernisering av direktivet.
Detta måste ses som något positivt, framför allt för att det är viktigt för rörligheten inom EU, men också för att vi samtidigt ser till att vi inte kringgår berättigade yrkeskvalifikationskrav. Det som stipuleras är faktiskt att det ska finnas yrkeskvalifikationskrav. Min kollega från Sverigedemokraterna tog bland annat upp otydligheterna kring att kunna kontrollera språkkrav vid erkännande av yrkeskvalifikationer.
Men faktum är att de möjligheterna kommer att finnas. Regeringen har till och med skrivit i propositionen att man har för avsikt att införa och inrätta detta. Något som också är positivt och som inte har lyfts fram tidigare är att man med det här ändringsförslaget kommer att inrätta en varningsmekanism i systemet, vilken innebär begränsningar eller förbud för yrkesutövare som inte är lämpliga att utöva sitt yrke i ett annat land.
Detta är någonting som inte har funnits på plats men som innebär en trygghet för oss som medborgare. Sverigedemokraterna tar också upp Lagrådets kritik som ett argument för att avslå propositionen. Vi moderater tycker självklart att det är viktigt att ta hänsyn till Lagrådets synpunkter, absolut.
Men vi förstår det mer som att det här framför allt rör själva författningsstrukturen i den nya lagstiftningen - huruvida det är generellt, horisontellt eller vertikalt, som min kollega tog upp, och huruvida lagen är svåröverskådlig eller inte. I det här läget är vi beredda att ställa oss bakom regeringens förslag.
Vi gör den bedömningen mot bakgrund av att regeringen i propositionen lovar att utvärdera och följa upp de här frågorna. Detta gäller också den fråga som Vänsterpartiet lyfter upp och där regeringen på samma sätt säger att den kommer att följa detta så att det inte blir en negativ konsekvens.
Avslutningsvis, herr talman, vill jag påpeka att den nya lagen träder i kraft den 15 april 2016, inte den 18 januari som det felaktigt står på bland annat Socialstyrelsens hemsida. I samband med skolguidningar brukar jag fråga skoleleverna vem som har högst beslutandemakt i Sverige - regeringen eller riksdagen? Då svarar de i kör: riksdagen.
Detta är alltså väl känt bland våra elever i skolan men tydligen inte bland alla myndigheter, som har gått händelserna lite i förväg och i det här fallet förlitat sig på det ursprungliga förslag som regeringen lade fram. Under förutsättning att riksdagen beslutar i enlighet med utskottets förslag är det alltså den 15 april 2016 som gäller för ikraftträdande och inget annat. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.