KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
Kristina Axén Olin representerar som bekant ett parti som satt vid regeringsmakten i åtta år innan de fem år som nämndes här tidigare från talarstolen. Att kritisera likvärdighetsarbete eller PISA-resultat vet jag därför inte om Moderaterna egentligen ska göra här.
Jag har en fråga till Kristina Axén Olin som handlar om det system som vi har i svensk skola och som är unikt i världen eftersom vi är det enda land som tillåter sådana vinstuttag som vi gör.
Som bekant är Moderaterna ett parti som sedan starten har stått på riskkapitalisternas sida och har ett antal företrädare som är verksamma såväl inom politiken som inom dessa företag och riskkapitalbolag. Vi vet också att de fyra största friskolekoncernerna gjorde en vinst på ungefär 3,5 miljarder kronor under de senaste åren.
Det är pengar som skulle ha kunnat satsas på att anställa fler lärare, som Kristina Axén Olin talar om behövs, och det skulle ha kunnat gå till att öka likvärdigheten. I kommun efter kommun där Moderaterna är med och styr har man i dag satt i system att i de bygglov som ges och i den kommun- och stadsplanering som görs se till att ställa i ordning lokaler för kommande bildningar av friskolor.
Anser Kristina Axén Olin att det är rättvist och att det är på lika villkor för alla aktörer inom skolan att man i de kommuner som ni styr helt enkelt ger de fristående skolorna ett försprång? Man ger subventioner i form av miljontals kronor och bygger lokaler innan de fristående skolorna ens har ansökt om att få starta sin verksamhet. Anser Kristina Axén Olin och Moderaterna att det här är rimligt?
Daniel Riazat (V):
Jag noterar att Kristina Axén Olin inte svarade på min fråga. Det är trots allt jag som är frågeställare här. Kristina Axén Olin talar också om att hon tror att den i internationella jämförelser extrema privatiseringen av det svenska skolväsendet har haft en positiv påverkan.
Men efter ungefär tre decennier är det inte längre tid för att tro, utan det är tid för att faktiskt göra något åt de allra största problem som har uppstått på grund av detta. Löneutvecklingen har inte blivit mer positiv tack vare fristående skolor eftersom man i snitt har ungefär 2 500 kronor lägre lön för sin personal. Internationella Engelska Skolan är dessutom den skola som har sämst elevsammansättning när det gäller elever med olika bakgrund.
Vad gäller de fem senaste åren har jag inte suttit i regering, och jag tänker inte ta något ansvar för detta. Jag vill återigen upprepa min fråga: Anser Kristina Axén Olin att det är rimligt att ge fristående aktörer som gör stora vinster dessa förmåner framför kommunerna?
Daniel Riazat (V):
Ibland när man debatterar här i talarstolen undrar man vad som hade hänt med Sverigedemokraternas ledamöter om deras egna förslag hade gått igenom.
Jag skulle vilja ställa en fråga till riksdagsledamot Patrick Reslow angående det förslag ni har lagt fram om att avskaffa karriärmodellen och karriärstegsreformen, som Vänsterpartiet länge har varit emot och som vi har lagt fram motförslag till.
Det som är intressant i Sverigedemokraternas förslag är att det visar på att SD inte enbart är ett rasistiskt och borgerligt parti utan också ett parti som inte vet hur man gör en budget.
SD föreslår en karriärmodell som "ska baseras på utveckling, samordning, mentorskap och krav på höjning av elevresultat". Ska vi alltså ha en modell där de enda som får göra karriär är de som sätter de högsta betygen på barnen och eleverna?
Vad får vi för modell när vi redan befinner oss i ett läge med betygsinflation på grund av ett marknadsexperiment som Sverigedemokraterna är högst delaktiga i, speciellt efter de middagar man hade med näringslivets representanter inför förra valet?
Ska vi avskaffa en modell som jag menar är helt felaktig och i stället skaffa en ny modell som går ut på att sätta högre betyg, som ger incitament för större betygsinflation än i dag? Menar Sverigedemokraterna på riktigt att det kan kallas för ett budgetförslag?
Daniel Riazat (V):
Jag väntade i en och en halv minut på att få ett svar, men jag kan konstatera att det inte finns ett svar eftersom Sverigedemokraterna egentligen inte har ett färdigt förslag i frågan. Det är bara någonting som har skrivits in för att rättfärdiga att det inte finns ett förslag. Jag går till nästa fråga, eftersom jag inte fick svar på den förra. Nästa fråga handlar om modersmålsundervisningen.
Samtliga forskare på området är helt eniga om att modersmålsundervisning är oerhört viktig för att också kunna ta till sig det nya språket svenska och för att eleven ska stärkas i andra ämnen. Ändå väljer Sverigedemokraterna att i kommun efter kommun där de styr, ofta tillsammans med Moderaterna, dra ned på modersmålsundervisningen. I vissa kommuner vill man ta bort den undervisningen, vilket går mot den lagstiftning som finns i dag.
De kommunerna har till och med blivit anmälda, och nu ska frågan bli en rättssak. Tycker Patrick Reslow att det här går ihop med resultaten av forskningen om modersmålsundervisning?
Daniel Riazat (V):
Jag är lite förvirrad; jag vet inte riktigt vad jag ska svara på, så jag förlänger mitt anförande. Men jag kan kommentera det som nämndes om Skolkommissionen och om segregation och jämlikhet. Det var jättefint att Skolkommissionen tillsattes. Vissa förslag som kom från Skolkommissionen var väldigt bra. Samtidigt vet vi att det finns vissa nyckelfrågor.
Annika Hirvonen Falk talar i sin replik om att hon och Miljöpartiet hoppas att vi alla är överens och så vidare. Men i det här fallet är det ju faktiskt så att ledamoten representerar regeringen.
Frågan om likvärdighet och jämlikhet handlar i grunden om den extrema privatisering av svensk skola som vi sett sedan 90-talet och framåt och som saknar motstycke i världen. Det handlar om det fria skolvalet till grundskolan, som enligt all seriös forskning har lett till att boendesegregationen förvärrats mycket, och att det inte längre är den största orsaken till segregationen i skolan.
Det handlar också om skolpengssystemet. Det handlar om hela detta system med marknadsskola som stiftades någon gång i början av 90-talet. Jag bara undrar vad Miljöpartiet tar för ansvar. Ibland när Miljöpartiet debatterar är det som att man inte är med i regeringen, och ibland är man det. När det är satsningar är man med i regeringen.
När likvärdigheten ser ut som den gör, när vi har den friskolereform vi har och när det fria skolvalet leder till segregation, då låter man som att man är emot det. Men ni sitter ju i regeringen, så vad gör Miljöpartiet i dessa frågor?
Daniel Riazat (V):
Jag tror också på det. Samtidigt tror jag att man ska ha en vilja och att man som politiskt parti ska ha ryggrad och inte enbart hålla upp fingret i luften för att se hur vindarna blåser. Politiska partier har ett ansvar för att också opinionsbilda och inte bara följa opinionen.
I den här frågan samarbetade vi ju under förra mandatperioden med Miljöpartiet och Socialdemokraterna, den förra regeringen. Många av de satsningar som nämndes här har kommit till genom förhandlingar mellan Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna. Vinstjakten var ett krav för att vi ens skulle samarbeta med det regeringsunderlag som Miljöpartiet ingick i. Det var alltså inget som var direkt lätt att få igenom.
Jag håller med; vi ska självklart samarbeta för att få igenom förslag. Jag menar bara att man ska se sin del i det hela när man representerar ett parti som sitter i regeringen, vars system fortfarande är detsamma som den borgerliga regeringens.
Daniel Riazat (V):
Det är alltid spännande med oväntat stöd från oväntat håll. Jag vill dock poängtera att när jag kritiserar Socialdemokraterna gör jag det för att jag förväntar mig någonting av dem. Det gör jag inte av Moderaterna.
Jag skulle vilja ställa en fråga till Gunilla Svantorp om finansieringen och varför man har valt att ta bort pengar från barn i lägre åldrar och satsa dem på barn i högre åldrar.
Vi är ju allihop i denna kammare, i alla fall i teorin, överens om att tidiga satsningar är väldigt viktiga och har stor betydelse för huruvida eleverna senare i sin kunskapsinlärning och skolgång kommer att kunna uppnå sin fulla potential eller inte. Det blir väldigt beklagligt när man ser denna budget.
Som jag nämnde i mitt anförande ser man i den budget som regeringen har lagt fram med C och L att de som är höginkomsttagare i vårt samhälle får fortsatta skattesänkningar. Samtidigt omfördelar man resurserna i skolan från barn i lägre åldrar till barn i högre åldrar.
Jag undrar bara hur den logiken går ihop med den socialdemokratiska politiken. Det kan vara så att statsrådet eller utbildningsministern har väldigt bra skäl för att inte vara här, men jag vill ändå kritisera att vi inte har en minister på plats när vi har den största debatten under året. Men jag skulle gärna vilja ha svar på budgetfrågan.
Daniel Riazat (V):
Vi i Vänsterpartiet är också vana vid att kompromissa. Under hela förra mandatperioden fick vi kompromissa. När Vänsterpartiet föreslog 10 miljarder till den ena välfärdsreformen sa sossarna nej, och det blev kanske 5 till slut. Vi vet hur man kompromissar. Om man i det här fallet jämför förra mandatperioden med den här mandatperioden är det intressant att ni förra mandatperioden kompromissade med Vänsterpartiet. Där ville vi få större satsningar.
Ni stod emot ganska mycket, men vi fick ändå igenom en hel del. Just nu menar Gunilla Svantorp att ni står för vad båda våra partier står för. Var står egentligen Socialdemokraterna i de här frågorna? Jag menade inte bara lågstadiesatsningen. Nu anser jag att det är helt fel, likt facket och många andra som har kritiserat er mycket. Jag menar också maxtaxan i förskolan och det som tas bort.
Hur kommer det sig att man har tagit bort de miljarderna?
Daniel Riazat (V):
Ni sitter hela S-bänken och undrar vad jag ska ta upp här. Jag kunde inte låta bli att applådera när ledamoten Linus Sköld höll sitt anförande.
Han gav väldigt bra svar på den repressiva och sorteringssträvande politik som Sverigedemokraterna står för. Jag blir däremot lite förundrad.
Det känns som att i de tider där Socialdemokraterna vet att vi inte kommer att kunna få bort det fria skolvalet eller vinstjakten, det vill säga när vi inte har majoritet för det i riksdagen, är Socialdemokraterna stenhårda och pratar som vilken vänsterpartist som helst.
Om vi ska vara ärliga var Linus Skölds anförande som ett tal från Vänsterpartiets förstamajtåg angående den svenska skolan och vinstjakten där.
Man undrar hur det kommer sig att Socialdemokraterna, när de har haft majoritet med hjälp av Vänsterpartiet, Miljöpartiet och så vidare eller när det har varit andra majoriteter som gjort att vi kunnat få bort vinstjakten, aldrig någonsin har lagt fram ett enda förslag för att få bort den.
Under den förra mandatperioden gjorde vi upp med Socialdemokraterna om att frågan skulle finnas med, eller rättare sagt ställde vi det som ultimatum för att samarbeta med dem. Till och med då hade Socialdemokraterna som krav att en del av vinsterna skulle få vara kvar.
Jag undrar: Hur kommer det sig att Socialdemokraterna alltid i tider när de inte har majoritet står för en väldigt bra och radikal linje i fråga om vinstjakten men att de i alla de tider då vi har haft majoritet har försvarat vinstjakten?
Daniel Riazat (V):
Till att börja med vill jag säga att detta inte är någon hyllning till Moderaterna, som startade detta kaos. Åter till ledamoten Linus Sköld. Egentligen pratade jag om ett mycket större perspektiv. Från och med friskolereformen och alla de segregerande reformerna, som infördes med hjälp av bland andra Socialdemokraterna, har Socialdemokraterna ganska konstant varit försvarare av att vi ska ha detta.
Det finns många socialdemokrater som än i dag gör vinst på dessa skolor, så det är inte så märkligt. När det kommer till frågan om den förra mandatperioden ska jag förtydliga. Vänsterpartiet ställde som krav för ett budgetsamarbete med Socialdemokraterna att frågan om vinster i välfärden skulle finnas med. Det var ett ultimatum och inte direkt något som Socialdemokraterna gick med på självmant.
Vi är glada över att vi gjorde överenskommelsen, och vi är glada över att Reepaluutredningen kom till, även om vi hade önskat att inga vinster alls skulle få tas ut. Socialdemokraterna ville att man skulle kunna ta ut en del vinster, men vi är ändå glada över det vi gjorde och över Reepaluutredningen.
Men frågan är varför tonläget ändå alltid höjs när ni vet att ni inte kommer att kunna få en majoritet för denna fråga och när ni i dag sitter i en regering som samarbetar med partier som vill göra allt för att förstärka det extrema skolsystem som finns. Ni har också kommit överens med dessa partier om att inte röra friskolorna, inte röra deras vinster och inte röra det fria skolvalet.
Då spelar det ingen roll om du, Linus Sköld, kommer med ett förslag om allsidig social sammansättning eftersom det inte kommer att påverka någonting. Det är inte det som har varit grundproblemet. Hela sammansättningsproblematiken har handlat om att vi har skapat en marknadsskola, som Linus Sköld själv nämnde. Så varför står ni inte upp för detta när ni har majoritet för denna fråga?
Daniel Riazat (V):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 10 i betänkandet. Det är också den reservation som jag har valt att fokusera på för att korta ned debatten så mycket som möjligt. Herr ålderspresident! Av 2 kap.
36 § i skollagen följer att eleverna i grundskolan, grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha tillgång till skolbibliotek. Bestämmelsen gäller såväl offentliga som fristående skolor.
Trots detta finns det skolor, främst fristående, som fortfarande inte har skolbibliotek som en integrerad del av skolan utan hänvisar till närmaste folkbibliotek, vilket i vissa fall ligger många mil bort. Vänsterpartiet anser att skolbiblioteken ska vara en integrerad del av skolan och att alla skolor ska ha skolbibliotek med utbildad personal.
Även om omfattningen av dessa bibliotek självfallet kan variera ska det inte räcka med biblioteksbussar eller stadsbibliotek. Dessa ska ses som kompletterande verksamheter till det integrerade skolbiblioteket snarare än ersättning.
Vi menar därför att regeringen så snart som möjligt bör återkomma med ett förslag som innebär att elevernas rätt till skolbibliotek stärks. Skolbiblioteken ska ge eleverna tillgång till ett rikt utbud av medier och såväl skön- som facklitteratur.
Ett bibliotek där välutbildad bibliotekspersonal samarbetar med den pedagogiska personalen kan locka fram och tillfredsställa barnens och ungdomarnas läslust, nyfikenhet och forskarintresse samt även hjälpa dem att orientera sig bland nya medier och i flödet av information på nätet. Forskningen visar att detta arbetssätt också höjer elevernas studieresultat.
De bemannade skolbiblioteken har tyvärr blivit färre, visar statistik från Kungliga biblioteket. Endast 37 procent av de svenska eleverna har i dag tillgång till ett bemannat skolbibliotek. Tillgången till skolbibliotek är lagstadgad men inte att de ska vara bemannade. Samtidigt läser barn mindre i dag än för ett antal år sedan.
Läsningen och upptäckandet av litteraturen är avgörande för varje barns läsförståelse, skrivande och kritiska tänkande. Skolbibliotekarier har en nyckelroll att spela när det kommer till att öppna dörrar till litteratur och medier. Vänsterpartiet menar därför att det är viktigt att alla barn och unga får möta kunnig personal på just ett skolbibliotek.
Vi menar att det ska finnas ett krav på skolbibliotekarier i skollagen. Detta vill vi också att riksdagen ställer sig bakom. Utöver detta, herr ålderspresident, vill jag bara i dessa mycket märkliga tider tacka all skolpersonal som gör sitt allra bästa i det läge som har uppstått.
Jag är också glad att vi har varit överens om de lösningar som än så länge har presenterats av partierna i utskottet. Jag hoppas att det kan fortsätta vara så även de kommande veckorna.
Daniel Riazat (V):
Vissa tror kanske att jag är här för att skydda regeringspartierna som fick några frågor, men det är jag inte. Däremot blir jag alltid fascinerad av Liberalerna.
Trots att de själva har suttit vid makten och trots att de i dag har ett samarbete med den regering som de skäller ut från talarstolen låtsas de att så inte är fallet. Liberalerna låtsas att de är ett parti som är i opposition och som har varit med och bidragit till allt som är bra med den svenska skolan.
Allt som är dåligt har de inget ansvar för. Jag vill ställa en fråga som jag har ställt ett antal gånger tidigare. Den handlar om synen på förstatligande. Liberalerna och Vänsterpartiet är överens om att skolan bör förstatligas. Jag undrar hur en skola ska förstatligas ifall vinstjakten inom den svenska skolan ska vara kvar. Det är något som jag inte får ihop.
För mig innebär ett förstatligande av skolan att skolans huvudman är staten. Liberalerna säger att de vill förstatliga skolan, men de tycker samtidigt att Academedias miljardärer, vd och ägare, ska vara en del av huvudmannaskapet i den svenska skolan. Jag ser inte riktigt hur det går ihop.
Jag skulle vilja att Roger Haddad förklarar för mig hur ett förstatligande och ett försvar av vinstjakten i den svenska skolan, som innebär att man stjäl pengar från våra skolor och barn, kan gå ihop.
Daniel Riazat (V):
Ledamoten Roger Haddad behöver inte vara snäll mot mig. Den här frågan är allvarlig. Även om det inte finns något förslag om förstatligande eller liknande i motionerna från allmänna motionstiden menar jag att det är relevant.
Ett parti säger att man vill förstatliga den svenska skolan men tycker samtidigt att det är bra att miljardärer skor sig på våra elever och personalen. Då måste man ställas till svars, speciellt när man tillhör ett parti som hade utbildningsministerposten under åtta års tid och som menar att skatterna för de rika måste sänkas och att det måste skäras ned på den svenska skolan.
Då har man ett ansvar att svara på de frågorna. Som åhörarna, ledamöterna och de som tittar på debatten hemma hörde gavs det inget svar på frågan. Det finns nämligen inget svar, eftersom det inte går att förstatliga en skola med vinstjakten kvar i systemet. Påståendet att Vänsterpartiet skulle vilja lägga ned friskolorna stämmer inte. Det tror jag att Roger Haddad och alla vet.
Den här frågan handlar om att resurserna ska gå dit de är avsedda, till våra barn, eleverna, personalen och skolan och inte till Roger Haddads vänner, som kanske driver fristående skolor med vinstsyfte. Jag vill ställa frågan till Roger Haddad igen, och jag tycker att det är respektfullt att svara på frågor man får.
Hur går ett förstatligande ihop med ditt försvar av de miljardärer som i dag snor våra skattepengar genom att driva dåliga och undermåliga skolor?
Daniel Riazat (V):
Jag skulle vilja fortsätta på det spår som såväl Socialdemokraterna som Miljöpartiet redan har berört. Det handlar egentligen om en ännu bredare syn.
Om man tittar på Moderaternas budget som tidigare röstades igenom med hjälp av Sverigedemokraterna, den budget som har gällt fram till nu, ser man att Moderaterna tillsammans med Sverigedemokraterna minskade resurserna till studiestödet med mer än 300 miljoner kronor.
När vi tittar på Moderaternas förslag är det över 300 miljoner kronor som tas bort från utgiftsområdet för studiestöd. Hur man än vrider och vänder på frågan - som Marie-Louise Hänel Sandström försökte att göra i de tidigare replikskiftena - kommer vi inte ifrån att Moderaterna helt enkelt vill se mindre resurser till att stötta alla individer i vårt samhälle för att kunna studera på lika villkor.
Det gäller speciellt dem som står längst från arbetsmarknaden och saknar gymnasiebehörighet. Jag undrar bara: Hur går det ihop när ni samtidigt sänker skatterna, vilket ni också gjorde i förra budgeten? I förra budgeten som ni röstade igenom sänkte ni skatterna med över 13 miljarder kronor. Ni lägger återigen fram förslag som skulle ha sänkt skatterna med många miljarder för de inkomsttagare som har landets allra högsta inkomster.
Moderaterna är i en tid där de hellre vill ställa olika människor, folkgrupper, och så vidare, mot varandra. Om vi ställer de studerande som behöver studiestartsstödet mot de miljardärer och miljonärer som ni vill stötta, hur går det ihop?
Daniel Riazat (V):
Debatten och min kritik mot Socialdemokraterna tar jag jättegärna med Socialdemokraterna och inte med Moderaterna. När det kommer till den fråga jag ställde kan vi allihop notera att det inte kom något svar. Vi ser hur Moderaterna vill sänka skatterna med många miljarder, och det har de även gjort tidigare.
Det går inte riktigt ihop med att de å andra sidan sänker det stöd som vi skulle kunna ge till studiestödet och det utgiftsområdet. Man kan inte säga att man tycker att man ska hjälpa, ska satsa mer och att man tycker att det är viktigt och sedan inte visar det i de reella siffrorna. Det ni till exempel visade när ni satt vid regeringsmakten under åtta år var att ni höjde påminnelseavgifterna för CSN från 200 kronor till 450 kronor.
Det har gjort att tusentals studerande har hamnat i en väldigt problematisk situation med skulder. Jag menar helt enkelt att ni väljer att göra det här. Ni väljer att satsa mindre på studiestöd och mer på landets höginkomsttagare.
Daniel Riazat (V):
Jag vet inte riktigt om jag förstod frågan rätt. När det gäller det sätt vi finansierar vår budget på är det genom att göra större satsningar inom dessa budgetposter. Detta har vi möjlighet att göra eftersom vi inte, till skillnad från Moderaterna, är ett parti som hellre sänker skatten för miljonärer och miljardärer än gör dessa satsningar på studenter.
För oss är det ganska enkelt. Vi väljer att satsa resurser på dem som studerar och vill göra villkoren bättre för dem, i detta fall under sommaren, som vi vet är ett stort problem för många studenter. Det gör vi helt enkelt genom att inte bedriva en högerpolitik som går ut på att ställa svaga grupper mot andra svaga grupper och samtidigt satsa på de allra rikaste.
Detta är mitt svar.
Daniel Riazat (V):
Jag har inte någonstans i mitt anförande sagt att Vänsterpartiet inte anser att studerande ska kunna arbeta. Jag menar däremot att vi har ett system som i grunden är fel och på sikt måste ändras eftersom vi ser hur många studerande någonstans måste välja.
Antingen studerar man lite mindre och klarar sig kanske inte lika bra på sin utbildning på grund av att man måste arbeta och försörja sig, eller så hoppar man helt enkelt av det ena eller det andra. Jag menar att studiestödet på sikt ska ses som betalning för vilket arbete som helst. Då går det inte att man till exempel under sommarmånaderna inte kan betala sin hyra, som hyresbolagen inte tänker vänta på.
Jag menar därför att detta är den mest solidariska politiken. När det gäller hur vi har fått in detta i vår budget är det inte genom omprioriteringar i själva studiestödet. Vi satsar flera miljarder mer på just studiestödet. Det är så vi finansierar detta.