Leif Pettersson (S):
Vi ska nu diskutera ett betänkande som handlar om yrkestrafik och taxi. Det är ett betänkande som i stort sett alla partier i utskottet skulle kunna vara överens om, men det vill inte Alliansen. I stället har de valt att hitta skiljelinjer där sådana egentligen inte finns.
Jag tror inte att detta agerande gynnar svensk konkurrenskraft och svensk tillväxt. Jag trodde att allianspartierna var seriösare än så. Jag trodde att de insåg att man får ge och ta för att bli överens och att man inte vinner något på att driva frågor in absurdum.
Men vi får väl skriva det på mitt naivitetskonto, och jag beklagar att jag inte insåg detta tidigare. Jag beklagar också allianspartiernas kompromisslösa inställning. Jag tror att demokratin tjänar på diskussion och kompromisser.
Jag tror att demokratin tjänar på att man lyssnar på varandra och inte går in i alla diskussioner med förutfattade meningar och inställningen att man ska få igenom sin ståndpunkt till punkt och pricka. Jag tror att demokratin tjänar på gemensamma lösningar där man ser till vad som är möjligt och inte bara önskvärt.
Men det var inte Alliansens melodi i detta fall. Jag kräver faktiskt en annan inställning av mina kollegor på andra sidan - en inställning där vi ser vad som förenar och där vi kompromissar om vi behöver det. Då blir skillnaderna också tydligare, och vi kan bråka om sådant som är värt att bråka om.
Herr talman! Så till frågan om längre och tyngre fordon. Jag har roat mig med, eller kanske tvingat mig till, att läsa vad allianspartierna säger i sin budgetmotion om det ämne vi i dag diskuterar. Jag kan konstatera att det i den budgetmotion som ska styra Sverige bara finns en enkel att-sats som säger att längre och tyngre fordon behövs.
Det sägs inget om kostnaderna eller ekonomin för detta. Det är anmärkningsvärt eftersom det är med ledning av detta bristfälliga dokument som landet ska styras. Det enda som sägs hittar jag i Moderaternas kommittémotion.
Där säger man att 300 miljoner ska satsas för att möjliggöra längre och tyngre fordon.
Den försiktiga beräkning som Trafikverket med sin expertkunskap har gjort visar att det behövs drygt 2 000 miljoner kronor, alltså över 2 miljarder, för att åtgärda problemet med broar, bärighet, vägtrummor med mera. Det blir en differens på 1 700 miljoner kronor.
Hur har Alliansen tänkt lösa det? Var ska man ta pengarna? I sin eufori över att kunna få igenom ett tillkännagivande struntar Alliansen i det faktum att man saknar pengar.
Öppna alla vägar och helst nu - utan utredningar om vad som kan öppnas och vad det kostar och utan några som helst restriktioner - är det besked som Alliansen ger svensk åkerinäring, tyvärr ivrigt påhejade av Sverigedemokraterna. Återigen: Det är inte en seriös inställning. Ni ägnar er åt plakatpolitik och pajkastning.
Vi var beredda att gå med på ett tillkännagivande i denna fråga även om vi ansåg att det egentligen inte behövdes. Men vi ville ha ett enigt utskott. Regeringen säger i sitt beslut från den 13 maj att utredningen om tyngre fordon - men tyvärr inte om längre fordon, och där har tillkännagivandet en poäng - ska identifiera behov och konsekvenser av tyngre transporter på det allmänna vägnätet.
Möjligheterna att tillgodose behovet på annat sätt än genom transporter på väg ska beaktas. Det är rimligt. Utredningen ska också analysera förutsättningarna för att upplåta det identifierade vägnätet för fordon med en bruttovikt på upp till 74 ton.
Förutsättningar som ska analyseras är tekniska faktorer såsom bärighet på broar och vägar, bedömningar av vilka ytterligare kostnader för vägnätet gällande bärighet och underhåll som sådana transporter skulle fordra, en bedömning av omfördelningseffekter mellan väg- och järnvägstransporter vid upplåtande av ett utpekat vägnät för tyngre transporter samt effekten på utsläppen av växthusgaser.
Utredningen ska vidare presentera ett förslag till plan för hur det identifierade vägnätet successivt kan öppnas för tyngre fordon. Förändringarna ska kunna genomföras utan betydande ökning av vägslitaget och med bibehållande av dagens höga säkerhetsnivå.
Förslaget till plan ska inkludera en redovisning av kostnader, samhällsekonomiska konsekvenser, miljökonsekvenser, möjligheter att nå de transportpolitiska målen och en tidsplan för föreslagna åtgärder. För ökade kostnader ska utredningen föreslå en finansiering inom nuvarande ramar avsatta för bärighet på väg i den nationella planen för transportsystemet 2014-2025.
Förslaget ska inkludera en redovisning av kostnader, samhällsekonomiska konsekvenser och påverkan på de transportpolitiska målen. Slutligen ska utredningen särskilt utreda om höjda bruttovikter leder till en oönskad överflyttning av gods från järnvägen till vägarna. Enligt regeringens beslut ska uppdraget redovisas till Regeringskansliet senast den 30 november 2015.
Tydligare än så här kan det inte sägas. 74 ton på vägarna kommer att bli verklighet framöver. Det Alliansen ägnar sig åt är effektsökeri och plakatpolitik. Det viktiga nu är att utredningen slutförs och att även längre fordon ingår i utredningsuppdraget. Som jag sa tidigare har tillkännagivandet här en poäng.
Det är viktigt att längre fordon också kommer med. Det kommer att komma ett underlag för beslut, antingen i regeringen eller i riksdagen. På den punkten är jag helt lugn. Herr talman! I debatten hänvisas ofta till Finlands beslut att tillåta en vikt på 76 ton. Jag håller med om att det är ett viktigt argument för att även i Sverige tillåta tyngre fordon.
Det handlar helt enkelt om konkurrenskraft. Men vi måste nog också se vad som sker i vårt grannland i verkligheten. Finland har många sjöar och vattendrag och därför många broar och vägtrummor. Man har givetvis också problem med bärigheten på vägarna när man har så mycket vatten runt omkring. Det innebär också många restriktioner för var man får köra med tyngre fordon.
Jag har sett en karta över det, och det var många broar man inte fick köra över. Det har i sin tur lett till att de flesta åkeriföretagen i Finland har valt att investera i ekipage för 68 ton. Ekipagen har en lägre investeringskostnad och kommer lättare fram i vägnätet. Det blir färre restriktioner på broarna.
Jag vet inte hur det kommer att slå i Sverige om tyngre fordon tillåts. Men marknad är alltid marknad, och det är inte säkert att det mest ekonomiska är att utnyttja den tillåtna vikten fullt ut. Jag tror att vi kommer att se olika lösningar inom olika branscher.
Därför är det viktigt att se vilka vägar som har bärighet för tyngre fordon men också vilka restriktioner som kommer att finnas. Herr talman! När det gäller det andra området där vi har en reservation, nämligen kontroller i åkeribranschen, är Transportstyrelsen den myndighet som har i uppdrag att kontrollera bland annat att kör- och vilotider följs.
Transportstyrelsen har dragit på sig kritik för att man varit alltför bokstavstrogen i tillämpningen av sitt regelverk. Vi socialdemokrater håller med om kritiken.
När Transportstyrelsen besökte trafikutskottet var myndigheten själv medveten om kritiken, och i varje fall jag fick en mycket positiv bild av den självinsikt som finns och det förändringsarbete som pågår. Även här måste man ha lite tålamod. En myndighet som inte funnits så länge och som dessutom haft betydande svårigheter vid igångsättandet måste ges lite tid och är inte betjänt av klåfingrighet.
Det är myndighetens eget arbete som är den bästa grunden för att få det att fungera på ett bra sätt i framtiden. Det innebär inte att vi socialdemokrater ser på detta på något annat sätt än majoriteten i utskottet. Vi vill att reglerna ska tillämpas på ett sådant sätt att både branschen och myndigheten kan känna trygghet i att kör- och vilotider följs men tillämpas med förnuft. Inte minst ur de anställdas perspektiv är detta viktigt.
Skrupelfria arbetsgivare ska inte kunna utnyttja personalen. Då sätts konkurrensen på lika villkor ur spel, och det kan vi aldrig tillåta. Herr talman! När det gäller klampning låg det i höstas på riksdagens bord en proposition från den gamla alliansregeringen i ärendet. Det var en ofullständig och i vissa stycken direkt dålig proposition.
Den verkade ha skrivits ihop under galgen när man insåg att man inte skulle kunna vinna valet men desperat ville visa handlingskraft. Trots de uppenbara bristerna och att propositionen inte uppfyllde de krav vi ställt i förhand valde vi att låta den gå fram. Vi ansåg att det var bättre att gå en bit på vägen än att inte gå alls.
Då blir det minst sagt patetiskt när Alliansen med Moderaterna i spetsen nu gör en stor sak av att man kräver klampning på riktigt. Det tillkännagivande vi gjorde i höstas ska redan nu vara genomfört. Om det är Alliansens politik, varför syntes det då inte i propositionen? Varför blev det inte klampning längre än 24 timmar?
Om det är Alliansens politik, varför gavs då inte polisman eller tulltjänsteman befogenhet att klampa i propositionen? Sanningen är att detta inte är den gamla regeringens politik. Man vill inte veta av detta. Moderaternas ändrade inställning är naturligtvis något vi hälsar med tillfredsställelse, men man kan inte anklaga den nuvarande regeringen för saktfärdighet när man själv så sent som i valrörelsen inte ville ha dessa förändringar.
Man måste ge den nya regeringen en rimlig chans. Det är återigen klåfingrighet och plakatpolitik. Jag undrar om inte det börjar bli Alliansens bästa gren. Herr talman! Jag ska gå över till något som vi socialdemokrater verkligen tror är nästa steg för att få en åkeribransch där konkurrens på lika villkor råder och chaufförer inte utnyttjas.
Det handlar om beställaransvar och det som kallas strikt beställaransvar. Det ska inte vara möjligt att upphandla transporter till underpris av helt oseriösa företag. Vi ska inte ha chaufförer som tvingas laga soppa på ett spritkök i skuggan av sin lastbil för att över huvud taget få ett mål mat.
Den som beställer en transport ska ha ansvaret för att den i alla led är en fair transport, för att låna Sveriges Åkeriföretags kampanjslogan. Det kommer att ta lite tid att få fram detta, men vi har nu en regering som vill se denna förändring och inte som tidigare en regering som avför frågan. Det gjordes när propositionen om klampning kom. Vi kan nu se fram emot att få en bättre tingens ordning även på detta område. Herr talman!
Jag vill säga ett par ord om taxi också. När det gäller de två ärenden om taxi som finns uppe har vi tidigare gjort tillkännagivanden från utskottet. Jag känner mig trygg i att dessa tillkännagivanden kommer att tas till vara av regeringen och att man kommer att komma med åtgärder på området. Vi anser därför att det inte behövs några ytterligare åtgärder på taxiområdet. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet, utom i de två avsnitt där vi har reservationer.
Dessa handlar om kontroller i åkeribranschen samt längre och tyngre fordon.