KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag skulle nog kunna ställa mig bakom att vi ska ha en myndighet som hanterar detta, men jag kommer inte att göra det i dag. Jag anser att det är sak som man skulle kunna diskutera. Jag ser det väl egentligen som att det borde vara Skattemyndigheten - eller Skatteverket, när de ska införa detta i sitt register - som är den myndighet som prövar det. Då har vi i och för sig bara en myndighet.
Det borde bli väldigt få fall som över huvud taget kan komma i fråga att erkänna eftersom det krävs synnerliga skäl, vilket är den hårdaste skrivningen. Man kan göra undantag, men det ska väldigt mycket till. Det ska handla om ungefär att människor kommer hit i 40-50-årsåldern och har barn, att det absolut inte finns någon anledning och att båda säger att de vill fortsätta vara gifta.
Totalt sett kan jag tycka att vi inte borde lägga ned så mycket kraft och möda på att försöka bygga upp ett system för att anpassa för barnäktenskap. Att skapa nya myndigheter och nya system för att anpassa oss är inte den väg jag vill gå.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag skulle i princip kunna instämma i allt som Robert Hannah sa, men dubbelmoral är ordet jag fastnar på i hans anförande.
För mig är dubbelmoral när ni står i talarstolen och genom att artikulera tydligt och betona orden får det att låta som att ni är ordentligt emot barnäktenskap och vill gå längre än någon annan - fast ni har lämnat en reservation där ni vill göra undantag från lagen och luckra upp lagen. För mig blir det jättemärkligt.
Jag skulle hellre ha sett att ni lämnat en reservation där ni vill gå längre, men det är inte det Liberalerna gör, utan tvärtom.
Enligt reservationen vill ni inte gå så långt som att upphäva alla barnäktenskap, för om man är 21 ska man själv veta hur det fungerar att upphäva ett barnäktenskap i Sverige. Som ny i Sverige ska man alltså själv förstå att det man har blivit utsatt för är fel.
Man ska också förstå hur de svenska myndigheterna fungerar, och man ska klara av att vända sig till de svenska myndigheterna och begära skilsmässa. Det är inte lite Liberalerna kräver av de stackare som råkat fylla 21 år. Men om man är 20 är det något annat som gäller. Jag förstår inte detta riktigt och skulle gärna ha ett förtydligande. Jag tror dock att ordet för dagen är dubbelmoral.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag vet inte om Robert Hannah nyss kom in i kammaren och därför missade det replikskifte jag hade med Kristdemokraternas representant. Jag var då ganska tydlig med att jag mycket väl kan tänka mig att man utser en ansvarig myndighet av dem vi redan har, eftersom det rör sig om få fall. Det är inte avgörande på något sätt.
Dock är jag emot att man över huvud taget bygger upp och anpassar vårt svenska system till att passa för barnäktenskap. Vad gäller påståendet att vi skulle behandla 16-åringar som vuxna är det precis tvärtom. Det är ju Liberalerna som inte vill söka upp 16- och 17-åringar som är gifta i Sverige, vilket vi vill enligt vår reservation. Vi har varit tydliga med att denna lag missar detta med att söka upp dessa unga som redan är gifta.
Enligt de rapporter vi har fått se finns det dessutom de som är betydligt yngre. Liberalerna har en förmåga att alltid säga en sak och sedan göra en annan. Det är ett återkommande mönster. Det spelar ingen roll om det handlar om val av statsminister eller barnäktenskap; det är precis samma tanke.
Robert Hannah brukar ofta referera till Nyamko Sabuni. Jag tycker att Robert Hannah ska lyssna på vad Nyamko Sabuni säger, hela vägen. Hon skrev nyligen en debattartikel om att man skulle tala med SD. Det tycker jag att Robert Hannah ska ta till sig.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag får inte ta replik på repliker, men jag börjar nästan skratta när jag hör någon stå och beklaga sig över att regeringen inte gjorde någonting på tre år. Då har man själv suttit i regeringsställning innan dess och inte gjort någonting på åtta år. Jag är inte lika intresserad av att diskutera vad som har varit, utan jag är egentligen mer intresserad av vad som ska komma.
Min fråga är egentligen densamma fast framåtsyftande: Är ni nöjda med den proposition som ni har lagt fram? Är ni nöjda med denna lagstiftning?
Mikael Eskilandersson (SD):
Anledningen till att jag ställer frågan är givetvis att det kan ifrågasättas om man är nöjd med att barn som faktiskt finns i Sverige ska fortsätta leva som gifta, eftersom man inte har försökt söka upp dessa barn på något sätt eller upphäva det som redan är gjort. Det kan jag tycka är lite tråkigt. Men framför allt är detta framåtsyftande. Är man nöjd med att det går att strunta i denna lag?
Det finns inget straffvärde över huvud taget kopplat till lagen. När man lägger fram ett lagförslag där det sägs att det är förbjudet att vara gift med ett barn bör det finnas ett straffvärde om någon försöker gå runt detta. Det ska inte vara möjligt att bara strunta i en lag och att det sedan inte händer någonting.
Den som gifter sig med ett barn och väljer att leva med ett barn i Sverige men inte registrerar det hos Skatteverket - ett så kallat inofficiellt äktenskap - blir inte alls träffad av denna lag. Det som jag ville lyfta fram var om ni verkligen är nöjda med denna del eller om det kommer att komma kompletterande lagstiftning i form av förbud mot barnäktenskap och i form av ett förbud mot att faktiskt leva ihop med barn som gifta i Sverige.
Mikael Eskilandersson (SD):
I slutet av anförandet nämndes lite om framåtskridande åtgärder, vilket jag ser positivt på. Utreseförbud och att spärra pass är saker som utredningen i princip har varit överens om. Det har ju funnits en politisk referensgrupp där.
Förhoppningsvis kommer dessa åtgärder att vidtas ganska snart, beroende på hur lång tid vi ska vänta på en ny regering. Jag vill fråga om Miljöpartiet ser behov av fler åtgärder och kanske framför allt den åtgärd som jag lyfte fram tidigare om att göra det straffbart att gå runt lagen i Sverige.
Socialdemokraterna ser inget behov av att på något vis kunna straffa den som struntar i svenska lagar och regler och helt enkelt lever som gift med ett barn i Sverige. Jag anser att någon form av sådan lag borde finnas. Den ska även vara kopplad till ett straff. Det som nu har framförts är inte kopplat till något straff över huvud taget.
Den som väljer att helt strunta i lagen och informellt gifter sig med ett barn här och sedan lever tillsammans med det barnet kommer ändå aldrig att kunna straffas. Tyvärr är frågan inte bara om giftermålet är registrerat hos Skatteverket eller inte. Det är egentligen helt ointressant för individen. Frågan är hur omgivningen runt barnet upplever äktenskapet.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag vill inte påstå att jag har missuppfattat det här. Det är ju precis detta jag försöker sätta fingret på: Det här är inte en lag riktad mot individer, men barnäktenskap är ett problem för individer och ett förtryck mot individer. Därför borde lagen kompletteras med en uppföljande lag som riktar in sig på just individer.
Lagen har ju inte någon riktning mot individen i sig, och det är tyvärr individer som utsätts för barnäktenskap. Det är där problemet ligger. Om jag till exempel på något sätt skulle välja att gifta mig med en 15åring och flytta ihop med vederbörande och det inte skulle registreras hos Skatteverket är det inte registreringen som är problemet.
Problemet är någonstans det moraliska bakom det hela. Därför behövs en kompletterande lag som innebär ett riktigt totalförbud mot barnäktenskap. Det var trots allt så att regeringen lade ut detta och kommunicerade det som att det var ett totalförbud mot barnäktenskap. Men det är det inte. Det är inte ett totalförbud på individnivå, utan det är i praktiken bara ett hinder för att registrera fler barnäktenskap i svenska register.
Det hindrar inte själva företeelsen barnäktenskap. Därför menar jag att det behövs fler åtgärder som framför allt riktar in sig på individen så att vi kan upplösa de barnäktenskap som finns.
Mikael Eskilandersson (SD):
Vad jag menar med "söka upp" är väl ganska uppenbart. Migrationsverket har identifierat 132 barn som lever i Sverige som gifta. Att man söker upp de barnen tycker jag inte är särskilt konstigt. Det finns också barn som vi ännu inte har registrerat. De 132 som finns vet vi om. Men det kommer att finnas ytterligare barn i Sverige som vi vet om som säkert också lever som gifta.
Att man söker upp de barnen och upphäver deras äktenskap tycker jag inte alls är någonting konstigt. Det är mer konstigt att vi ska blunda för detta. Vilken typ av samhälle får vi om vi söker upp barn som är gifta i Sverige? Vilken typ av samhälle får vi om vi struntar i det?
Vilken typ av samhälle får vi om vi väljer att blunda för det för att det är jobbigt och obehagligt att ta i? Hur menar Ola Johansson att vi ska göra? Det vet jag i och för sig. Eftersom Centerpartiet inte har lagt fram några följdförslag vill Centerpartiet blunda för detta. De vill att vi sticker huvudet i sanden och låtsas: Det finns nog inga barn i Sverige som är gifta, så vi behöver nog inte göra så mycket.
Det är inte sanningen. Sanningen är att det finns barn i dag i Sverige som är gifta. De äktenskapen vill jag söka upp och upplösa, punkt.
Mikael Eskilandersson (SD):
Vi har i dag 14-åringar som lever som gifta i Sverige. Mig veterligen finns det verktyg och lagar som säger att 14-åringar inte får lov att ha sexuellt umgänge. Dessa 14-åringar utsätts i praktiken för våldtäkt. Men vi ska inte söka upp dem, för det vore retroaktivt. Vi ska inte leta upp de barn som finns i Sverige.
Jag står för något annat. Det kan jag hålla med om. Ola Johansson och jag brukar vara överens om att vi står för olika saker. I detta fall är jag definitivt överens om att vi står för olika saker. Jag vill söka upp de 14åringar som finns som är gifta i Sverige eller lever som gifta i Sverige. Att man inte vill det är mer chockerande för mig. Sedan kan man tala om att det är retroaktiv lagstiftning eller vad man vill.
Problemet är att vi inte har upprätthållit den lagstiftning som redan finns. I praktiken borde det ha varit totalförbud redan i dag. Det är det inte i praktiken. Det är vad undersökningarna har visat på med de 132 barn som var gifta i Sverige. Det är ett bevis för att de lagar vi har inte har räckt till, eller så är det de samhällsfunktioner vi har som inte har räckt till. Men det är fortfarande så att barn inte ska vara gifta.
För mig är äktenskapet heligt såtillvida att äktenskap ska ingås mellan två vuxna människor, och det ska göras av fri vilja.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag kan inte låta bli att begära replik på regeringsunderlaget. Som jag tog upp tidigare finns det ett antal barnäktenskap kvar i Sverige. Exakt hur många är det inte riktigt någon som vet. Men Centerpartiet har egentligen tagit ställning för den ordning som nu gäller.
Centerpartiet stöttar varken den lag mot barnäktenskap som vi vill ha och som skulle innebära ett straffansvar eller att man upplöser de barnäktenskap som finns i Sverige i dag och som man känner till. I tidigare debatter har ledamöter från Centerpartiet lyft fram att lagen absolut inte får vara retroaktiv.
Den får alltså inte gälla barn som redan har ingått äktenskap. Jag vill därför påminna om det jag också tog upp i talarstolen nyss: Lagen mot barnaga infördes 1979, och den gällde retroaktivt. Är det Centerns uppfattning att det var fel att lagen mot barnaga skulle gälla retroaktivt?
Eller är det skillnad mellan barnäktenskap där man utsätter barn för att vara del i ett barnäktenskap och att utsätta barn för barnaga? Det är klart att det finns en eventuell fysisk skillnad, men jag ser inte riktigt varför man skiljer på dessa frågor på det sätt som Centerpartiet uppenbarligen gör.
Mikael Eskilandersson (SD):
När det gäller barnäktenskap tycker jag att man mycket väl kan sätta ett datum och säga: Från och med detta datum är barn inte längre gifta i Sverige. Punkt. Detta ställde sig Centerpartiet negativt till, eftersom detta skulle vara retroaktivt. I min värld är detta inte retroaktivt. Det är inte så att man dömer någon för att denne tidigare har gift sig med ett barn. Utan i samband med att man sätter ett datum säger man att från och med detta datum är inga barn i Sverige längre gifta.
Om man skulle hitta barn i Sverige som är gifta upplöser man dessa äktenskap och kopplar in socialtjänsten för att se till att dessa barn får någonstans där de kan bo och som inte är hos den man de har varit gifta med, eftersom barnäktenskap inte längre ska finnas. Men detta var inget som man i Centerpartiet ville ställa sig bakom, utan man ville i princip bara glömma dessa 132 barn i Sverige som vi känner till är gifta.
Man verkar hoppas att tiden ska göra att dessa inte längre är barn och att problemet därmed upphör, i stället för att hjälpa barn, det vill säga unga kvinnor och flickor, som är bortgifta. Barnäktenskap är sällan ingångna frivilligt. Att det skulle förhålla sig så är en mytbild.
Jag undrar varför Centerpartiet inte vill göra något för dessa barn.
Mikael Eskilandersson (SD):
Vänsterpartiet för fram ett antal förslag här, inte bara om att man ska ha ombud i domstolar. Jag är själv lite tveksam till det här med ombud i domstolarna, för det sitter också fem domare där som ska se till barnets bästa. Jag ser inte riktigt vad en ytterligare person skulle göra för nytta.
Men det jag egentligen vill fråga Jon Thorbjörnson om är det här med fler än två vårdnadshavare, som ni reserverat er för. Det känns lite som att tanken bakom är: Ju fler desto bättre. Men är det så genomtänkt? Jon Thorbjörnson var själv inne på det här med att barn far illa av vårdnadstvister.
Hur besvärlig blir inte en vårdnadstvist mellan tre, fyra, fem eller fler vårdnadshavare? Jag tror själv att två vårdnadshavare är optimalt utifrån många förutsättningar. Och det säger ju egentligen ingenting om umgängesrätten. Man har fortfarande rätt till umgänge med ett barn även om man inte är vårdnadshavare.
Det finns möjlighet för ett barn att anknyta till fler personer. Men om barnet har flera vårdnadshavare delas umgängestiden upp på dem, och då minskar kanske umgängestiden med de biologiska föräldrarna. Om man har fyra vårdnadshavare i stället för två att dela upp tiden på blir det halva tiden för personer som inte är biologiska föräldrar. Är det alltid det bästa för barnet? Jag har svårt att se det.
Men jag skulle gärna vilja höra mer om det här med fler än två vårdnadshavare och hur det är tänkt att fungera vid till exempel vårdnadstvister.
Mikael Eskilandersson (SD):
För mig är barnets bästa och barnets rätt till sitt ursprung bland det viktigaste att ständigt värna. För vår del utgår vi alltid från att ingen har rätt att få barn. Däremot har barnet rätt till sina föräldrar. Men jag tycker inte att jag fick något särskilt konkret svar på det här med umgängestiden med de biologiska föräldrarna. Den riskerar ju att bli mindre ifall man har fler än två vårdnadshavare.
Om man får in vårdnadshavare som inte är föräldrar får man bekymret att vårdnadstiden ska delas upp på fler personer. Många föräldrar som har skilt sig har barnen varannan vecka. Om det finns fler inblandade vårdnadshavare skulle man kanske ha barnen var fjärde vecka i stället. Det känns inte som att Jon Thorbjörnson och Vänsterpartiet riktigt har tänkt igenom det här förslaget.
Det är lätt att säga att det är bra för barnet att ha flera vuxna att anknyta till. Men umgängesrätten finns ju ändå. I så fall skulle man väl stärka umgängesrätten med andra än föräldrar. Det är dessutom så att alla vårdnadshavare ska vara överens om barnet till exempel ska byta skola.
Är det tre eller fyra vårdnadshavare finns risken att en vårdnadshavare sätter sig på tvären, kanske för att förhållandet har tagit slut eller för att man av andra anledningar inte längre har samma syn på barnets utbildning. Det skulle kunna ställa till stora bekymmer för ett barn att inte kunna byta skola därför att en av vårdnadshavarna motsätter sig det - en vårdnadshavare som kanske knappt ens träffar barnet längre eftersom man har splittrat upp vårdnaden på så många personer.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tänkte fråga om en annan sak än det som Henrik Edin talade om. Det gäller en reservation om surrogatmoderskap och att göra det enklare att anlita surrogatmammor i andra länder som Liberalerna har med i betänkandet. Låt mig först säga att jag förstår att längtan efter barn är stark. Jag förstår att man vill ha egna barn med biologisk koppling till sig själv.
Jag förstår också att andra länders regeringar förbjuder handel med kvinnors kroppar så som man har gjort i både Indien och Thailand. Vad jag inte förstår är varför svenska politiker med kännedom om hur illa dessa kvinnor ofta mår och behandlas kan lämna in reservationer och propagera för att göra det enklare att köpa kvinnor utomlands.
Som exempel kan sägas att det kostar ungefär 500 000 svenska kronor att köpa en kvinna i USA. Tidigare när man kunde köpa i Indien var priset som en surrogatmamma där fick någonstans mellan 30 000 och 60 000 kronor. Dock har Indien numera förbjudit handel med kvinnokroppar.
Numera vänder sig många svenska par till Ukraina eftersom det i Ukraina är ungefär halva priset jämfört med i USA. Man talar om 250 000-300 000 kronor för att anlita en ukrainsk surrogatmamma. Med tanke på Liberalernas reservation undrar jag egentligen: Vad tycker Liberalerna är ett lagom pris på en kvinnokropp?
Mikael Eskilandersson (SD):
Det ska fungera, och Liberalerna gör inte några värderingar av det. Anledningen till att Ukraina har blivit det land som nu är det land som svenska par och andra par i Norden vänder sig till för att få tag i surrogatmödrar är att Ukrainas ekonomi har rasat. Man utnyttjar helt enkelt det faktum att ukrainska kvinnor är mer utsatta än andra kvinnor.
Ukrainska kvinnor är desperata och har svårt att hitta andra sätt att försörja sig på. Ett sätt att försörja sig och snabbt få mycket pengar är att hyra ut sin kropp under nio månaders tid. Hundratals kvinnorättsorganisationer från bland annat Asien, Europa, Nordamerika och Sydamerika krävde ett globalt förbud mot surrogatmoderskap.
Det gjorde de så sent som i september. Då krävde de att FN skulle ta upp ett globalt förbud i generalförsamlingen. Jag undrar: Hur ser Liberalerna på detta? Kan ni tänka er att ställa er bakom ett globalt förbud mot surrogatmoderskap?
Mikael Eskilandersson (SD):
Socialdemokraterna har ställt sig bakom vårt gemensamma ställningstagande om att det ska bli lättare för pappor att registrera sitt faderskap. Elin Lundgren sa i talarstolen att det ibland inte upplevs som att saker går så snabbt.
Det kan jag hålla med om, med tanke på att bland det första jag satt och beslutade om när jag kom in i riksdagen 2014, för så där strax över fyra år sedan, var just ett tillkännagivande till regeringen om att pappor skulle kunna registrera sitt faderskap innan barnet föddes.
Nu stöder inte den utredning som har gjorts att det ska gå att registrera faderskap före födseln. Men andra länder, till exempel Finland och Norge, har redan infört en sådan lagstiftning. I Norge har man dessutom gemensam vårdnad när barnet sedan föds, vilket jag tycker borde vara en rimlig väg att gå. Om man nu kan registrera faderskap tidigare borde man även införa gemensam vårdnad.
Jag skulle gärna vilja höra Socialdemokraternas syn på detta. Är det rimligt att man kan registrera sitt faderskap innan barnet föds? Det är lite halvt otydligt i det ställningstagande som utskottet gör i dag. Och om det är rimligt - är det då också rimligt att båda föräldrarna får gemensam vårdnad om det gemensamma barnet?
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tycker att vi ska hålla oss till det debatten gäller och avhålla oss från att diskutera EU och så vidare. Låt mig bara kort nämna att vi aldrig har svängt om marknadshyror. Vi har hela tiden haft samma inställning till marknadshyror. Det var en ren lögn från Socialdemokraterna att påstå att vi sa ja till marknadshyror.
Dessutom slog ni på stora trumman och trummade ut det från alla möjliga håll. Bland annat fick ni Hyresgästföreningen att ringa runt och förklara att vi sverigedemokrater var för marknadshyror och att hyran skulle gå upp om man röstade på oss. Men detta kom aldrig från oss. Vi gick ut och förnekade det, men vi hade inte samma möjligheter att förneka det som ni hade att pumpa ut det felaktiga budskapet.
Låt oss återvända till dagens diskussion. När jag sa att det var oansvarigt och hyckleri att byta ståndpunkt citerade jag bara vad Socialdemokraterna sa till mig när vi tog beslutet att stödja tillkännagivandet - ett tillkännagivande som i princip bara sa att man skulle se över om det fanns anledning att sänka aktiekapitalet.
Det var inget tillkännagivande som krävde att man måste gå hela vägen ned till SUP-bolagens nivå. Jag blev då anklagad för en fullständig omsvängning eftersom jag tidigare hade stöttat 50 000. Jag anser att 25 000 är en rimlig gräns på aktiekapital, förutsatt att man har myndigheter runt omkring som ser till att alla företag fungerar bra.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tror att också Ola Möller ska sänka sitt tonläge något. Vi kan börja diskutera vad man kan förhandla med andra partier om, och då är det inte bara Sverigedemokraterna som kan tänka sig att förhandla om marknadshyror med andra partier. Eller har jag missat något här? Det är självklart att man kan förhandla om alla frågor med andra partier - grunden för politiken är ju att vi förhandlar.
Jag ville bara påpeka att när vi ändrar oss anser man det vara ett enormt svek, men när Socialdemokraterna ändrar sig är det inte alls samma svek utan ett moget övervägande. Jag vill påstå att vi gjorde ett moget övervägande när vi gick in för att göra ett tillkännagivande om att sänka aktiekapitalet.