Peter Norman (M):
Ulla Andersson har frågat mig dels om jag avser att skapa ett regelsystem som tar hänsyn till lokala sparbankers särskilda förutsättningar och struktur och som samtidigt underlättar en bankkonkurrens på lika villkor, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att skapa en bättre bankservice för landsbygden och dess invånare. Låt mig först av allt säga att jag delar Ulla Anderssons bild av de lokala sparbankerna som en viktig del av det finansiella systemet.
Sparbankerna står för kontinuitet och lokal förankring. Sparbankerna har, jämfört med andra banker, en annorlunda struktur som till stor del kan förklaras med utgångspunkt i de idéer som låg till grund för de första sparbanker som grundades i Sverige i början av 1800-talet. När de första sparbankerna grundades var tanken att de skulle drivas utan vinstintresse och att de som satte in pengar i banken skulle ha stort inflytande över hur banken sköts.
Detta lever kvar i vår nuvarande sparbankslag, som tydligt säger att sparbanker ska drivas utan vinstintresse. Sparbanker är alltså annorlunda, och det finns historiska orsaker till det. Modellen med fristående sparbanker har också visat sig vara mycket livskraftig. I dag verkar de fristående sparbankerna på en marknad där de konkurrerar med många olika aktörer. De har visat sig klara detta väl.
Ulla Andersson tar upp frågan om det behövs regler som tar särskild hänsyn till lokala sparbankers särskilda förutsättningar och samtidigt underlättar konkurrens på lika villkor. Det är en intressant men långt ifrån enkel frågeställning. De regler som Ulla Andersson hänvisar till - Basel 3-reglerna - handlar om bland annat kapitaltäckning, det vill säga att banker ska ha tillräckligt med kapital för att täcka de risker som de har i sin verksamhet.
Finanskrisen har visat att nuvarande regler ställer för låga krav på kvaliteten och nivån på det kapital som bör finnas i en bank. De kapitaltäckningsregler som finns i dag gäller såväl för de fristående sparbankerna som för andra, större, marknadsaktörer.
Det finns ett värde i att samma regler gäller för alla och att den skärpning av reglerna som Basel 3 innebär även omfattar de banker som av en eller annan anledning inte fick allvarliga problem under den senaste krisen. Med detta sagt är det onekligen så att Basel 3 delvis är mycket komplext och utformat för stora internationella banker.
Det kan i vissa delar finnas anledning att överväga en utformning av reglerna på ett proportionerligt sätt, anpassat till institutens storlek och verksamhet. När det gäller frågan om egenkapitalbevis, som Ulla Andersson tar upp, är jag väl medveten om att det finns särskilda regler för detta i Norge. Det är inte helt okomplicerat att låta sparbanker ge ut egenkapitalbevis. Sådan utgivning kan till exempel vara svår att förena med förbudet mot vinstutdelning i sparbankslagen.
Det är dock viktigt att denna fråga blir ordentligt analyserad och detta arbete pågår för närvarande på Finansdepartementet. När det gäller frågan om bankservice på landsbygden måste det, menar jag, vara upp till de olika bankerna att välja var de vill etablera sig. Jag tycker samtidigt att det här är värt att nämna det pågående arbete som regeringen bedriver på flera områden.
Regeringen har nyligen bildat Inlandsinnovation AB, som bland annat har till syfte att förbättra förutsättningarna för lokala finansieringslösningar i norra Sveriges inland. Beträffande tillgången till grundläggande betaltjänster gör regeringen bedömningen att det finns behov av att stimulera framväxten av marknadsdrivna lösningar.
Vidare arbetar för närvarande Post- och telestyrelsen på regeringens uppdrag med att utreda och analysera hur grundläggande betaltjänster kan tillhandahållas efter juni 2012, då det nuvarande avtalet om tillhandahållande av sådana tjänster löper ut.