Pia Nilsson (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för ett snabbt svar. Jag skulle gärna vilja tro att infrastrukturminister Åsa Torstensson och jag är överens om vikten av att människor och företag i hela landet ska erbjudas effektiva och klimatsäkra transporter, alltså även där det inte är företagsekonomiskt lönsamt. Av svaret att döma skulle man kunna tro det, men jag befarar att enigheten endast är en chimär och av retorisk karaktär.
Det visar exemplet med Rikstrafikens kraftigt reducerade stöd till Tåg i Bergslagen med all tydlighet. Fru talman! Tåg i Bergslagen har efter en trevande start utvecklats positivt under de senaste åren. I dag görs ungefär tre miljoner resor årligen. Flera nya stationer har öppnats, och punktligheten har ökat markant.
Trafiksystemet börjar nu äntligen spela den roll som regionförstorare och utvecklare för Bergslagen som var, och är, den grundläggande tanken med Tåg i Bergslagen. På olika sätt försöker man nu underlätta och förbättra möjligheterna för invånarna i Bergslagen att nyttja tåget som bas för kollektivresandet. Rikstrafiken har årligen lämnat bidrag till Tåg i Bergslagen.
Det bidraget kommer att reduceras kraftigt från och med december 2011 när det nya avtalet ska börja gälla. Det innebär förstås stora försämringar för väldigt många människor och företag i Bergslagen, i synnerhet för dem som bor och verkar längs med linje 54. Det är en linje som Rikstrafiken nu tar sin hand ifrån helt och hållet. Den linjen förbinder Gävle med Hallsberg.
Tillgängligheten till sjukhus, högskolor, arbetsplatser och andra viktiga samhällsfunktioner kommer att bli betydligt sämre. Fru talman! Mot den bakgrunden tvivlar jag på ministerns goda vilja att låta hela Sverige få tillgång till effektiva och klimatsäkra transporter även där det inte är företagsekonomiskt lönsamt.
Rikstrafiken är den myndighet som ministern har till sitt förfogande för att öka möjligheterna för tågtrafik som inte kan bedrivas på kommersiella villkor. Tåg i Bergslagen går i dag med ett stort underskott. För snart ett år sedan gjorde mycket riktigt Rikstrafiken en utredning om stödet till Tåg i Bergslagen.
Slutsatsen blev att fortsatta insatser bedöms vara transportpolitiskt motiverade och att trafiken i dagsläget inte bedöms kunna bedrivas på kommersiella grunder dock med ett stort undantag, nämligen linje 54, den så kallade Bergslagspendeln som förbinder Gävleregionen med Örebroregionen.
Det förväntas i stället att privata aktörer ska ta över linje 54 och bedriva en lönsam trafik trots att linjen faktiskt går med ett stort underskott och trots att kostnadstäckningen är relativt låg. Den medskickade brasklappen från Rikstrafiken löd att de alternativa uppläggen inte får försämra tillgängligheten för berörda kommuner utan tvärtom.
I höstas gjordes en intresseförfrågan till hugade marknadsaktörer, men inget svar kom in. Det finns inget intresse från kommersiella aktörer att driva trafik på Bergslagspendeln. Men behovet kvarstår, fru talman. Man har 160 000 resenärer varje år. Fru talman! Infrastrukturministern är förstås fullt medveten om Rikstrafikens beslut som innebär att transportsystemet inte kommer att underlätta vardagen för väldigt många människor och företag i Bergslagen.
Då frågar jag: Kan Åsa Torstensson förklara Rikstrafikens agerande att besluta om att ta bort stödet för 160 000 resenärer varje år på linje 54 innan man vet om det finns någon kommersiell aktör som är intresserad av att ta vid? För mig är detta fel ordning. Ministern skriver i sitt svar att om inget intresse för kommersiell trafik finns kommer Rikstrafiken att betala ut ersättning till ett kollektivtrafikföretag.
Vad betyder det i klartext?