KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat mig hur jag och regeringen ser på de otaliga flyttningarna av asylsökande i Sverige och om vi har förslag för att komma till rätta med problematiken som uppstår därigenom. Regeringen är väl medveten om den problematik Jesper Skalberg Karlsson lyfter fram och avser att vidta åtgärder för att skapa ett mer sammanhållet mottagandesystem som främjar etableringsmöjligheterna och minskar antalet flyttar för asylsökande och nyanlända.
Många av de flyttar som asylsökande i dag måste göra beror på att de tillfälliga boenden som Migrationsverket har upphandlat nu läggs ned. Från 2018 räknar Migrationsverket med att enbart använda sina egna boenden, vilket gör att asylsökande i mycket större utsträckning än i dag kommer att bo på samma ställe under hela asyltiden. Vid årsskiftet tar Migrationsverket över ansvaret för anvisning till kommuner avseende nyanlända.
Regeringen bereder för närvarande frågan om att Migrationsverket, när det är möjligt inom ramen för kommuntalen, ska anvisa personer till samma kommun som de bott i under asyltiden. Regeringen avser att återkomma om detta. Regeringen har även tillsatt en utredning som bland annat har i uppdrag att utifrån ett helhetsperspektiv analysera och föreslå en ändamålsenlig ordning för mottagande av asylsökande, nyanlända och ensamkommande barn.
Utredningen ska också analysera hur insatser som stöder en framtida etablering i samhälls- och arbetslivet kan komma in i asylmottagandet. Utredningen ska redovisa sitt arbete senast den 31 oktober 2017. Dessa åtgärder syftar till att minska antalet flyttar och även den problematik som uppstår kring dessa.
Mitt svar på frågan blir därmed: Ja, vi har förslag på hur antalet flyttar ska minska, och vi har tillsatt en utredning som utifrån ett helhetsperspektiv ska föreslå en ändamålsenlig ordning för mottagande av asylsökande, nyanlända och ensamkommande barn, där etableringsmöjligheterna främjas.
Morgan Johansson (S):
Först kan vi konstatera att vi nu är igenom mottagandekrisen som vi hade under förra året. Vi tog, som Jesper Skalberg Karlsson påpekade, emot 163 000 asylsökande förra året, varav 114 000 de sista fyra månaderna september-december. Vi klarade av att ge dem tak över huvudet och mat för dagen från första dagen, med något undantag.
Men de allra flesta klarade vi av. I januari hade vi 150 000 människor som väntade på att få beslut. Migrationsverket har under året behandlat många av ansökningarna och i väldigt hög fart. Hittills i år har man fattat över 100 000 beslut och kommer nog i år att fatta uppemot 115 000 beslut sammanlagt, vilket är det högsta antalet någonsin.
Det gör att köerna nu sjunker. Från det att vi i januari hade 150 000 som väntade på beslut var vi i november nere i 80 000. Det är fortfarande väldigt många, men det är ändå en klar förbättring. Det visar på att det går åt rätt håll. 100 000 beslut har hittills fattats i år, 59 procent om bifall. Dem som får bifall tror jag att det kommer att gå bra för i Sverige.
De kommer att gå ut på den starkaste arbetsmarknad som vi har haft på många år i Sverige. Just arbetsmarknaden är jag inte särskilt oroad över. Däremot har det varit och är ett problem med den trånga bostadssektorn, nämligen att hinna bygga bort den bostadsbrist som vi förvisso ärvde från den borgerliga regeringen 2014.
Men situationen har blivit än mer utmanande när vi har fått väldigt många nyanlända som vi också ska ordna bostäder till. Vi har nu sett till att vända utvecklingen. Bara i år räknar vi med att det totalt sett kommer att byggas över 60 000 nya bostäder i Sverige. Det är en kraftig ökning med nästan 50 procent på bara ett par år och det högsta antalet på över 40 år. Vi håller alltså på att bygga i fatt.
Men detta är annars den trånga sektorn. Jag ser nu att man gör väldigt mycket över hela landet för att klara det här. Men om vi ska klara det här måste alla kommuner ta emot - vi måste dela på ansvaret. Det kan inte bara vara de kommuner som har asylboenden som ska ta ansvar. Det kan heller inte bara vara socialdemokratiska kommuner som ska ta ansvar, utan alla kommuner måste vara beredda att ta ansvar.
Därför var det en stor framgång när Moderaterna i samband med migrationsöverenskommelsen för ett år sedan gav upp sitt motstånd mot principen att alla kommuner ska ta ansvar. Vi har nu en lagstiftning på plats. Nu tycker jag att Moderaterna också ska leverera lite ledarskap i detta, för vi ser hur ett antal kommuner, till exempel Ekerö och ett par andra i Stockholmstrakten, inte vill ta sitt ansvar.
Det vore bra om Moderaterna levde upp till sin del, för ska vi klara detta måste alla kommuner vara beredda att ta ansvar. Omflyttningarna är en följd av att vi har fattat alla dessa beslut och nu går ur en stor mängd boenden. Precis som Jesper Skalberg Karlsson pekar på bör det vara en princip att inom ramen för de kommuntal som finns försöka bereda plats för dessa människor i den kommun där de redan bor.
En sådan närhetsprincip kommer vi att skriva in i regleringsbrevet, och det fattar vi beslut om på torsdag.
Morgan Johansson (S):
Ekonomin går bra. Vi hade en tillväxt på nästan 4 procent förra året, och i år är den uppemot 3 1⁄2 procent. Har man en sådan stark tillväxt i botten lyfter också arbetsmarknaden. Arbetslösheten sjunker, långtidsarbetslösheten sjunker och ungdomsarbetslösheten sjunker. Vi har 100 000 lediga jobb. Det är fler lediga jobb än vi någonsin har haft, om vi ser tillbaka.
Jag brukar ibland använda mig av något jag kallar tidvattenteorin. När vattnet stiger lyfter alla båtar, också de båtar som ligger lite djupare i vattnet. Det vill säga: Också de som står lite längre från arbetsmarknaden kommer att ha lättare att få jobb om hela arbetsmarknaden växer. Det är detta vi ser nu. Men det sker inte av sig självt.
Det måste kompletteras med utbildningar så att den som går ut på arbetsmarknaden har rätt utbildning för att ta de jobb som växer fram. Det var inte jobbskatteavdragen som lyfte Sverige, tvärtom. Ju fler jobbskatteavdrag ni införde, desto högre blev arbetslösheten. Det var högre arbetslöshet när ni lämnade regeringsmakten 2014 än när ni tillträdde 2006.
Det som nu lyfter Sverige är investeringarna i bostadsbyggande och infrastruktur samt satsningarna på skola, sjukvård och annat offentligt. Det har till exempel anställts 13 000 fler i skolan de senaste åren. Det är detta som har lett fram till den förbättrade arbetsmarknaden.
Låt mig säga ett par ord om närhetsprincipen. Det var ett bekymmer att alltför mycket av mottagandet privatiserades under förra perioden. Man hade en alltför liten egen kostym med ungefär 25 000 platser.
Resten fick man handla upp av Bert Karlsson och andra. När man ställdes inför en stor mottagningsutmaning fick man snabbt försöka köpa upp platser. Det ledde till att man till slut hade nästan 100 000 asylboenden. Det är detta som har lett till de stora omflyttningarna. Inför framtiden har vi byggt ut mottagningskapaciteten och har många fler egna platser.
Vi har också kontroll över inströmningen. Det gör att vi inte igen ska behöva uppleva den typ av omflyttningar vi nu ser. Vi kompletterar också med närhetsprincipen.
Morgan Johansson (S):
Jesper Skalberg Karlsson behöver som sagt bara vänta ett par dagar på närhetsprincipen eftersom vi fattar beslut om regleringsbrevet på torsdag. Angående bilden av tidvattnet: Badar man i tidvatten är det stor risk att man drunknar. Det bör man passa sig för. Min poäng var att när vattnet stiger är det lättare för alla att få jobb. Om vattnet börjar sjunka måste det finnas någon som är beredd att hjälpa till.
Det är därför vi har sådant som socialförsäkringar och en stark offentlig sektor. Det är min slutsats av denna bild också - det vill säga vikten av att ha en grundläggande generell välfärdspolitik. Den här naturbilden skiljer sig också från ekonomin i den meningen att vi i viss mån kan påverka ekonomin själva. Politiska åtgärder som vi vidtar påverkar den ekonomiska aktiviteten.
Min poäng var att under den förra perioden, då ni sänkte skatterna, kom det inte några jobb, utan snarare steg arbetslösheten. Jobben kommer nu när vi i stället använder det ekonomiska utrymmet till investeringar. Till exempel bygger vi bostäder, vi bygger ut infrastrukturen och vi satsar på den offentliga sektorn. Det är denna grundläggande ideologiska frågeställning som finns mellan socialdemokrater och moderater.
När det gäller det vi pratar om, det vill säga närhetsprincipen och fördelning av asylsökande, måste alla kommuner vara beredda att ta ansvar för att detta ska fungera långsiktigt. Dessvärre är det nog i första hand moderata kommuner som inte har gjort detta genom åren och som heller inte så gärna vill göra det nu. Jag efterfrågar ett tydligare moderat ledarskap på den punkten.
När det gäller frågeställningen om man ska kunna stanna i en kommun tycker jag att det är rimligt att försöka beakta det i så stor utsträckning som möjligt. Därför skriver vi in detta i regleringsbrevet nu på torsdag.
Morgan Johansson (S):
Återigen: Vi avviker inte från grundprincipen. Om du när det här uppehållstillståndet löper ut inte längre har skyddsskäl är grundprincipen att du ska återvända hem. Det är precis som jag sa i svaret. Jag kan säga att om det är avvikelser från den principen som Johan Forssell är ute efter är faktiskt jobb-PUT:en en större avvikelse, för den innefattar att om du inte har skyddsskäl men har lyckats få jobb kan du ändå få lov att stanna.
Det är en mycket större avvikelse, och den berör också mycket större grupper. Den berör i praktiken alla vuxna som får uppehållstillstånd. Här rör det sig bara om de ensamkommande minderåriga. Vägvalet för dem tror jag i grunden handlar om antingen barnarbete med Johan Forssells lösning eller skola och ett riktigt jobb med regeringens. Det är det vi har att hantera.
Om de skulle omfattas av konstruktionen med jobb-permanent-uppehållstillstånd skulle de inte vilja vara kvar i skolan en enda dag. Skolplikt har man tills man är 16 år. Det innebär att vi omedelbart skulle få rätt stora grupper som ställer sig och diskar på krogarna i Gamla stan när de blir 16, 17 år i stället för att gå i skolan. Då säger Johan Forssell: Ska vi ordna skolgång till de här?
Det blir ju jättejobbigt för kommunerna. De går ju redan i skolan. Det är så det är. Vi har tagit hand om alla som kom förra året - de 35 000 går i skolan i dag. De begränsningar vi gjort - bland annat id-kontrollerna, som Johan Forssell för övrigt lade ned sin röst om förra hösten - har inneburit att vi just nu har en mycket lägre tillströmning.
Nu kommer en 25, 30 ensamkommande per vecka. Det är inte svårt att klara av också dem när det gäller skolgång och följande. Det här förslaget kommer inte att innebära någon större skillnad - mer än den att ungdomarna som det handlar om får möjlighet att gå i skolan och därmed får möjlighet att därefter etablera sig på arbetsmarknaden.
Grundfrågan när det gäller integrationen är om det här kommer att gå bra eller dåligt. Min uppfattning är att de allra flesta av de här ungdomarna precis som Johan Forssell sa har en väldigt stark drivkraft och är väldigt motiverade i skolan. Jag tror att det kommer att gå bra för de allra flesta.
Det är klart att om de dessutom kan möta en omvärld där ungdomsarbetslösheten är den lägsta på 13 år har de ännu större förutsättningar att komma in och bli en del av Sverige på ett bra sätt. Men arbetsmarknaden är bara en del. Den andra stora delen är bostadsmarknaden. Den kanske är den stora utmaningen framöver - arbetsmarknaden börjar man känna sig mer och mer trygg med.
Även om vi har ökat antalet nybyggnationer måste vi upp ytterligare, från 60 000 upp mot en 70 000, under en följd av år för att klara den stora utmaningen. Men det jobbar vi på. Just nu har vi trots allt den högsta produktionen på 40 år.
Morgan Johansson (S):
Det ska bli spännande att se hur en alliansposition i migrationspolitiken kommer att se ut när vi närmar oss valet. Medan Johan Forssell och Moderaterna drar sig längre och längre ut på högerkanten drar sig Centern längre och längre ut på den andra kanten. Ni befinner er på helt olika planeter, och ni har i dag ingen gemensam migrationspolitik. Och har ni inte det har ni heller ingen regeringsduglighet.
Det är bara att konstatera efter förhandlingarna vi hade förra året: Hade det suttit en borgerlig regering då hade ni inte klarat den utmaningen. Ni hade inte klarat av att få till stånd de nödvändiga beslut vi fattade - gränskontrollerna, id-kontrollerna och den nya lagstiftningen. De var visserligen svåra, men jag är övertygad om att de var helt nödvändiga för att vi skulle klara av situationen. I år tar vi emot ungefär 30 000 asylsökande. Vi har inte stängt våra gränser.
Det fortsätter att komma människor till Sverige, och vi fortsätter att ge människor skydd. Men vi gör det nu i en omfattning som vi faktiskt klarar, och vi betar också av köerna. I år kommer Migrationsverket att fatta över 100 000 beslut. En del av dem som berörs kommer att få stanna, ungefär 55-60 procent. De andra kommer att få avslag. Det gäller även denna grupp.
Vi rubbar inte grundprincipen: Får du ett avslag får du också vara beredd att åka hem. Men då måste det när det gäller de ensamkommande också finnas någon på andra sidan som tar emot. Vi får inte skicka hem minderåriga om det inte finns ett mottagande. Den principen tror jag att också Johan Forssell ställer upp på.
Vi gjorde på detta sätt efter den starka remisskritiken, just för att undvika en situation där många minderåriga skulle tryckas ut i barnarbete. Det vill vi inte ha.
Morgan Johansson (S):
Johan Forssell har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att säkerställa att personer får beslut om nya tidsbegränsade uppehållstillstånd i sådan tid att det inte uppstår ett glapp från det att det tidigare uppehållstillståndet har gått ut till dess att det nya tillståndet börjar gälla.
Låt mig först tydliggöra att det glapp mellan beviljade uppehållstillstånd som Johan Forssell hänvisar till har en direkt koppling till Migrationsverkets handläggningstider, som för närvarande och under en längre tid framöver kan förväntas vara ovanligt långa till följd av förra höstens stora antal asylsökande i Sverige. Regeringen har gett Migrationsverket extra medel för att kunna prioritera handläggningen av asyl- och tillståndsärenden och har gett myndigheten i uppdrag att förbättra effektiviteten i alla typer av tillståndsärenden.
Redan vid utformandet av den tillfälliga lagen uppmärksammade regeringen att i de fall beslut om ett fortsatt uppehållstillstånd inte hinner fattas innan ett tidigare tillstånd löpt ut kan frågeställningar uppstå till exempel kring vilka förmåner de berörda har rätt till. I somras kom ett avgörande från Högsta förvaltningsdomstolen som innebär att utbetalningen av förmåner ska upphöra när ett uppehållstillstånd löper ut, även om personen i fråga har ansökt om ett fortsatt tillstånd och väntar på besked från Migrationsverket.
Regeringen förutsåg att dagens regelverk i kombination med nuvarande handläggningstider innebär en risk för att en person som fått ett tidsbegränsat uppehållstillstånd inte kommer att hinna få beslut om ett fortsatt uppehållstillstånd förrän det första tillståndet har löpt ut. En sådan situation skulle innebära en rad ekonomiska och praktiska problem såväl för den enskilde som för kommunerna och vissa myndigheter. Syftet med den tillfälliga lagen var inte att försämra mottagandet och etableringsinsatserna för de personer som beviljas uppehållstillstånd.
Det var av den anledningen som regeringen föreslog att de tidsbegränsade uppehållstillstånden skulle gälla i minst 13 månader så att personer som beviljas ett sådant tillstånd ska få rätt till förmåner som till exempel barnbidrag, underhållsstöd och bostadsbidrag. Regeringen anser fortsatt att den tillfälliga lagen inte bör leda till att en person ska återgå till mottagandesystemet eller tvingas avstå från förmåner eller etableringsinsatser endast av det skälet att hans eller hennes ansökan om fortsatt uppehållstillstånd ännu inte har hunnit prövas.
Med anledning av detta kommer Justitiedepartementet inom kort att remittera ett förslag som innehåller de författningsändringar som behövs. Den övergripande principen bakom ändringsförslagen är att den som har fått ett uppehållstillstånd och påbörjat sin etablering i samhället inte ska riskera att behöva göra avbrott i den processen. Författningsändringarna är tänkta att träda i kraft den 1 augusti 2017, det vill säga tidsmässigt innan de första uppehållstillstånd som tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen upphör att gälla.
Morgan Johansson (S):
Det korta svaret på den frågan är ja. Det är vår bedömning. Som jag säger i svaret är vi i slutskedet av den interna processen i Regeringskansliet. Vi kommer att remittera, som det står, inom kort. Jag skulle säga att vi förmodligen kommer att kunna remittera ett sådant här förslag redan under nästa vecka. Gör vi det håller också tidsplanen för det jag pekar emot, det vill säga ett ikraftträdande den 1 augusti.
Då klarar vi också situationen med glappet. Vi måste också fortsätta jobba med handläggningstiderna. Det är inte längre så att det är 100 000 som sitter och väntar.
Vi har betat av en del av de långa köerna, så nu är det lite drygt 80 000 som sitter och väntar medan det i januari var nästan 150 000 människor som satt och väntade på att få besked.
Migrationsverket har jobbat oerhört intensivt och kommer att fatta uppemot 115 000 beslut under det här året. Bara i november fattade man 15 000 beslut. Både årssiffran och novembersiffran är naturligtvis all time high.
Det har aldrig varit en så hög produktionstakt när det gäller beslut tidigare, och det beror både på att vi har förstärkt Migrationsverket och mer än fördubblat antalet anställda på ett par års tid och på att produktiviteten vid Migrationsverket har ökat.
Man gör alltså mer per anställd än vad man har gjort tidigare år, och det är också väldigt viktigt. När det gäller handläggningstiderna visar novembersiffrorna som kom häromdagen att genomsnittlig handläggningstid just nu för de beslut man har fattat under året ligger på 10,8 månader.
Det finns en risk att det fortsätter att öka något, men håller man sig kvar vid nuvarande produktionstakt och effektivitet tror jag att ökningen inte kommer att bli så förfärligt stor.
Ur integrationssynpunkt är det förstås viktigt att människor kan få beslut fortare, men det gäller också glappet, för annars tillkommer diskussionen om förlängningsärendena som man kommer att börja ägna sig åt under nästa år.
Jag uppskattar att Johan Forssell sa att det är bättre nu, att man har bättre koll på verksamheten och att effektiviteten är bättre.
Jag kan försäkra att vi från regeringens sida kommer att se till att både underlätta för Migrationsverket och ge dem stöd så gott vi kan och också förstås sätta press på Migrationsverket i den meningen att de ska fortsätta att leverera på det sättet som de har gjort tidigare.
Glappet ska vi fixa till, och den nya lagstiftningen ska träda i kraft senast den 1 augusti nästa år.
Morgan Johansson (S):
Här på hemmaplan kommer alltså Migrationsverket i år att fatta fler beslut än vad man någonsin tidigare har gjort, uppemot 115 000 beslut i år - all time high. Effektiviteten och produktiviteten har ökat, det vill säga det fattas fler beslut per handläggare än tidigare.
Produktiviteten är faktiskt högre nu i år än vad den var under alliansregeringens sista år, 2014. Trots att vi har haft så mycket annat att göra med väldigt många som har kommit har vi klarat av att öka produktiviteten.
Hittills i år har över 100 000 beslut fattade, och bifallsandelen fram till november ligger på 59 procent. Det är klart att det skiljer väldigt mycket mellan olika grupper. De som kommer från Balkan får nästan aldrig uppehållstillstånd.
Man granskar varje fall för sig för att se om det kan finnas individuella skäl, men det är väldigt låga beviljandegrader för dem, medan de som kommer från Syrien och som vi sakprövar har beviljandegrader på uppemot 100 procent. Likadant är det för dem som kommer från Eritrea, en av världens hårdaste militärdiktaturer. Beviljandegraden är något lägre för den som kommer från Irak eller Afghanistan.
När man tittar på beviljandegrad för olika månader är det viktigt att förstå att man i olika skeden ibland behandlar olika grupper, och då kan beviljandegraderna skilja sig åt. Graden av beviljande beror i huvudsak på individuella omständigheter och från vilket land man kommer. Johan Forssell talade om vilka lärdomar vi kan dra av förra året. Jag tror att vi kan dra två lärdomar.
Den ena är att ett litet land kan göra otroligt mycket. Sedan 2011 när kriget i Syrien bröt ut har vi gett skydd åt 148 000 syrier. Det är människor som annars mycket väl hade kunnat gå under i någon bombkrevad i Aleppo, Homs eller Damaskus. 148 000 syrier - män, kvinnor och barn!
Det är en fantastisk uppgift och vår största humanitära insats sedan andra världskriget. De vita bussarna räddade 25 000 från koncentrationslägren. Vi har under de här fem åren räddat 148 000 syrier, som har kommit till Sverige. Vi har gett dem skydd. Ett litet land kan göra otroligt mycket. Men den andra lärdomen är: Ett litet land kan inte göra allt.
Ska vi klara en så stor internationell flyktingkris som vi har - det är 65 miljoner människor på flykt - måste vi hjälpas åt. Det är precis det som vi driver i EU-sammanhang, som Johan Forssell var inne på. I Sverige driver vi att alla kommuner måste ta ansvar. Vi driver också att alla EU-länder måste vara beredda att ta ansvar. Det är de inte riktigt alltid, i alla fall inte alla.
Det är en ganska hård förhandling med en del länder för att man ska få detta till stånd. Det har i dagarna varit möte mellan stats- och regeringscheferna i Europeiska rådet. Jag såg i natt att det hade kommit nyheter om att de hade bestämt sig för att äntligen försöka få ett nytt europeiskt asylsystem och nya asylregler på plats senast den 1 juli nästa år, det vill säga under det maltesiska ordförandeskapet.
Det är i så fall väldigt goda nyheter för oss, för vi har drivit på för detta. Jag tror att det är helt nödvändigt för att vi ska kunna klara av detta på ett riktigt sätt i Europa.
Morgan Johansson (S):
Ja, somliga av oss har förmånen att jobba ända in i det sista. Min sista arbetsdag är faktiskt lilljulafton, fredag nästa vecka. Och vi ses för en interpellationsdebatt på tisdag, tror jag. Är det förvånande eller inte med Migrationsverkets produktion och effektivitet? Det är inte förvånande att det fattas fler beslut när det är fler som jobbar.
Men det som kanske är lite förvånande är att effektiviteten har ökat. När man går in med väldigt mycket resurser och anställer väldigt mycket ny personal finns det en risk att produktiviteten faktiskt faller, i varje fall inledningsvis. Det har vi inte sett. Tvärtom har man har lyckats öka sin produktivitet under de här åren, från 2014 och framåt. Det tycker jag är ett i grunden gott betyg för Migrationsverket.
Handläggningstiderna för de beslut som har fattats i år ligger i genomsnitt på 10,8 månader. Genomsnittet stiger lite månad för månad. Men det är ändå där det ligger. Mot bakgrund av hur mycket man har att jobba med tycker jag att det är godtagbart. Det fattades 15 000 beslut bara förra månaden. Det är faktiskt mer än vad jag hade förväntat mig, skulle jag vilja säga.
Jag har inte heller bilden att Migrationsverket ryggar för att fatta negativa beslut. Som jag sa var det 100 000 beslut och 59 procents beviljandegrad. Det innebär att man har fattat knappt 59 000 positiva beslut. Men det finns också 41 000 negativa beslut. Jag kan inte se att det är särskilt uppseendeväckande.
Det beror helt enkelt på hur världen ser ut och på hur de fall man hanterar ser ut. Vi får säkert återkomma i nästa vecka med ytterligare diskussioner kring detta. Det ska, som vanligt, bli trevligt.