Viviann Gerdin (C):
Tack för svaret, arbetslivsministern! Anledningen till min interpellation är Ams tydliga klarspråk efter kammarrättens dom som fastslagit att arbetslösa inte ska kunna säga nej till anvisade jobb i utlandet. Det här härrör från Värmland. Jag kommer ju från det länet. Det ska bli hårdare tag mot de arbetslösa, har Ams meddelat.
Det är inget fel i sig att ställa krav på de arbetslösa att ta anvisade arbeten, men då måste det ske under förutsättning att de omfattas av trygghetssystem även när de jobbar utomlands. Det jag protesterar emot är att tvinga arbetslösa svenskar att ta hänvisade arbeten i Norge, därför att det finns oklarheter i dag om vilka villkor som gäller om det oförutsedda inträffar.
Att det handlar om två länder som har olika villkor för arbetstagarna är inte märkligt i sig, och det ska vi respektera, men det försvårar för individen att kunna få överblick över vad som gäller.
Problemet är att ländernas regelverk ibland kolliderar och ibland aldrig möts, och då uppstår det tomrum som resulterar i att de gränsarbetare som haft oturen att drabbas av en olycka eller sjukdom antingen fått sänkt ersättning eller ingen ersättning alls efter en arbetsskada.
Man kan lugnt påstå att de gränsarbetare som råkat ut för en olycka råkar ut för någon form av ersättningsdumpning. För mig är huvudfrågan att dessa gränspendlare som i dag är ute på tunn is måste få fast mark under fötterna. De måste kunna omfattas av det svenska socialförsäkringssystemet när - observera: när - inte andra ersättningar faller ut.
Därför tycker jag att det inte är sjyst att i dagens läge tvinga ut de arbetslösa utomlands. Jag tycker inte att det är sjyst av Hans Karlsson att göra så. Jag tycker därför att det skulle vara bra om Hans Karlsson kunde besöka Värmland. Jag står för inbjudan, till exempel till Morokulien, där det finns en kompetens inom Grensetjänsten.
Där finns både norska och svenska företrädare för arbetsförmedlingarna. De jobbar dagligen med dessa frågor och är väl medvetna om den problematik som finns på många områden inom socialförsäkringssystemen. Det finns också ett önskemål om att arbetslivsministern skulle träffa representanter för dem som drabbats.
I svaret sägs att arbetslivsministern inte kan gå in och svara i ett enskilt fall. Nej, det har jag stor respekt för. Jag vill bara understryka att det finns människor som faktiskt ramlat mellan stolarna och inte omfattas av något av vare sig de norska eller svenska trygghetssystemen.
Jag tycker att Hans Karlsson som arbetslivsminister har ett särskilt ansvar för detta, och jag tror att det skulle lösa en del av problematiken om man inte enbart förde samtalen på nationell, central, nivå utan också mötte dem som dagligen träffar människor som är drabbade. Och drabbade är de.
Det finns 1 000 drabbade runtom i landet, och ca 600 har drabbats mycket hårt. Förutom att de fått sämre hälsa har deras ekonomier raserats. Jag har också fått signaler om att de inte fått något stöd från facket, LO, och inte heller känner de att de får något stöd från regeringen.
Jag tror därför att det vore klokt av statsrådet Karlsson att inte övervältra detta på gränspendlarna utan i stället föra en dialog, en diskussion, och se hur man på bästa sätt kan lösa problematiken. Jag återkommer med mera i mitt nästa anförande.