KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Rågsjö (V):
Man kan fundera, Ulrika Heindorff. Om det går två och en halv månad och regionerna vet att de ska vaccinera inom hemtjänsten men inte lyckas göra det blir jag väldigt förundrad. Det handlar också om regionernas bristande förmåga. Vad ska vi göra? Ska vi skicka hem kallelser till folk, kanske? Det vimlar inte av kallelser hem till de ovaccinerade just nu. Jag tycker att regionerna har varit saktfärdiga i denna fråga.
Folkhälsomyndigheten - jag vet inte om det var generaldirektören, Anders Tegnell eller vem det var - gick ut och sa just det jag pekar på, nämligen att vi måste se till att hela världen vaccineras. Jag tycker att det är ett stort problem att inte vi i riksdagen tillsammans kan lyfta detta. Om vi inte får bukt med pandemin i hela världen kommer vi att stå här nästa år också, med olika förslag till den åttonde pandemilagen. Så vill inte jag ha det.
Jag tror alltså att man ska titta lite på detta. När det sedan gäller karensdagen rör det sig om en klasslag, utifrån mitt sätt att se det. När jag har varit småsjuk har jag kunnat jobba hemma, som riksdagsledamot men även tidigare. Det finns alltid förutsättningar för oss som kan sitta hemma.
Men de som jobbar inom förskola och skola, i affär och på bussen, de som har de låga inkomsterna och de ensamstående mammorna kan nästan inte överleva om de är hemma när karensdagen är införd. Det innebär att de går till jobbet sjuka. Det kan inte vara en hit för folkhälsan. Jag tycker att man ska ta bort misstron mot människor.
Att människor ligger och vilar sig hemma på sofflocket när de faktiskt inte är sjuka är inte något jag har sett i min närhet. Jag hoppas att vi är flera som kan lyfta karensdagen när den dagen kommer. Jag tycker att det är en självklarhet att man tar bort den nu, tillfälligt i alla fall.
Karin Rågsjö (V):
Jag tackar Linda Lindberg för svaret, specifikt om karensdagen. Det ska bli intressant att följa detta i ert samarbete med Moderaterna och Kristdemokraterna, för de är ju inte lika pigga på att plocka bort karensdagen.
Det blir en följetong i den större följetong vi alla befinner oss i. Jag hoppas att man tar tag i karensdagen och ser vilka konsekvenser den får för personer som inte kan jobba hemifrån, vilket är en stor grupp. Det drabbar särskilt ensamstående mammor med låg inkomst.
Det ekonomiska avbräck som blir när en dag så att säga försvinner betyder mycket för dessa familjer, men det verkar svårt för övriga partier att förstå att ekonomin kan vara väldigt skör för vissa människor. De har inte 67 000 i arvode för att sitta i riksdagen utan tjänar kanske 22 000 i månaden.
Karin Rågsjö (V):
Jag tackar Aphram Melki för hans inlägg. Jag vill också förtydliga att även Vänsterpartiet ställer sig bakom hela lagen, so far. Men vi hade några invändningar. Min fråga handlar om gårdagens besked. Folkhälsomyndigheten och regeringen gav väldigt tydliga besked om vad man ska göra framgent i olika steg - steg ett, två och tre.
Bland annat infördes ett tillfälligt stopp av karensdagen beroende på smittläget, eftersom så många inte kan jobba hemma när de är sjuka och att det är en markant risk för ökad smittspridning om människor så att säga inte har råd att vara hemma när de är sjuka. Detta gäller en väldigt stor grupp. Och väldigt många kan inte jobba hemma.
Det är förskollärare, busschaufförer, affärsbiträden och hemtjänstpersonal - ett stort gäng så att säga. Fru talman! Min fråga till Centerpartiet och Aphram Melki är hur Centerpartiet ställer sig till att man tillfälligt tar bort karensdagen.
Min andra fråga är hur Centerpartiet ställer sig till karensdagen mer ur ett folkhälsoperspektiv. Det är jag nyfiken på.
Karin Rågsjö (V):
Det var raka besked från Centerpartiet och Aphram Melki angående det tillfälliga borttagandet av karensdagen. I vanliga fall när vi inte har en pandemi - vi hoppas att vi snart ska vara där - ser inte Centerpartiet och Aphram Melki då karensdagen som en risk för att människor går till jobbet trots att de är sjuka?
Jag känner många som inte kan jobba hemma. Och min bild är att karensdagen för familjer med låg inkomst och dålig ekonomi, till exempel ensamstående mammor, är ett gissel. Man tvingas alltså ibland att vara så ekonomisk mot sin familj och sina barn att man går och jobbar fast man är snuvig. Det är aldrig bra.
Karensdagen är alltså ingenting som är bra för folkhälsan. Och min bild är att människor ändå i stor utsträckning går och jobbar. De går till sitt arbete. Det är inte 20 procent som ligger på soffan och är sjukskrivna för att det inte finns någon karensdag. Jag tror att det är en väldigt felaktig bild som man skickar ut till människor som inte kan jobba hemma - till busschauffören, till förskolläraren, till affärsbiträdet och till övriga som inte kan vara hemma.
En del har råd att vara hemma. Karensdagen betyder ingenting för dem. För andra blir det ett enormt ekonomiskt avbräck. På totalen är detta ett stort aber, något negativt, för folkhälsan och för smittspridningen av även andra åkommor än covid-19.
Karin Rågsjö (V):
Jag har använt mycket av tiden. Det vill jag göra; jag tycker att det här är en viktig diskussion, och det har dessutom blivit en ganska bra diskussion. Tack för anförandet, Joar Forssell! Jag tackar också för slutklämmen - att man ska följa rekommendationerna. Händer det något annat på vägen, typ som på den här förskolan, tycker jag att man ska ta sig an det och titta på det. Min fråga rör karensdagen.
I går gick regeringen tillsammans med Folkhälsomyndigheten ut och angav ett tillfälligt stopp för karensdagen av smittskyddsskäl. Det handlar om att väldigt många inte kan jobba hemma. Det är en stor grupp - busschaufförer, förskollärare, lärare, vårdpersonal, omsorgspersonal - som inte kan jobba hemma, och en del av de personerna drabbas hårt också ekonomiskt av karensdagen.
Min första fråga till Joar Forssell och Liberalerna är hur ni ser på att man just nu lyfter bort karensdagen under en period. Min andra fråga rör något lite intressant. Vi pratar ju om smittskydd av diverse slag i den här debatten. Jag undrar hur Liberalerna ser på karensdagen generellt.
Är det något som gynnar folkhälsan, eller är det något som ni vill ska kvarstå? Är det något som gör att folk blir friskare, eller vad är Liberalernas inställning till karensdagen?
Karin Rågsjö (V):
Vi ser på pandemin också ur ett folkhälsoperspektiv, och då dyker det ju upp andra frågor. Självklart kör vi våra frågor i paritet med pandemin. Jag tackar för svaret när det gäller karensdagen. När det gäller patenten är det väldigt intressant. Det är inte bara Vänsterpartiet som driver detta, utan det är också exempelvis Frankrike, USA, Vårdförbundet och Läkare Utan Gränser. Vi i det här landet, Joar Forssell, har full täckning.
Precis som hela väst har vi köpt in jättemycket vaccin och kommer att kunna vaccinera oss flera gånger om. Samtidigt kan man se att vaccinationsgraden i Afrika är förskräckande låg, och man kan inte säga att vi i väst direkt har bidragit till att få igång vaccinationerna i Afrika. Självklart är det så, Joar Forssell från Liberalerna, att vi kommer att leva i mutationernas rike om vi inte gör någonting samfällt över världen.
Om man just under pandemin - just i den situation som vi befinner oss i nu - kunde lyfta patenten skulle det betyda väldigt mycket, inte bara för Afrika utan också för alla i den här salen. Jag är väldigt orolig för att vi kommer att få leva med det här om vaccinationstäckningen i världen inte blir högre, specifikt på de ställen där man har extremt låg vaccinationstäckning och där antalet personer som fått två sprutor är nästan noll.
Jag tror inte att det vore bra för folkhälsan, demokratin eller någonting annat. Jag har väldigt svårt att förstå att ett parti som Liberalerna, som tidigare har varit väldigt intresserat av andra delar av världen och som har haft ett internationellt patos, inte kan titta på den här frågan ur ett folkhälsoperspektiv och ur ett rättviseperspektiv.
Karin Rågsjö (V):
Denna fråga kan tyckas lite apart denna mörka dag, men jag väljer att ställa den ändå. I morgon kommer Coronakommissionens slutbetänkande, och jag har några frågor till statsministern. Kommer vi att ha en annan typ av nationell styrning där staten kan peka med hela handen under en kris och slippa ständiga diskussioner med SKR?
Det fanns extremt lite skyddsutrustning i början, bland annat på grund av att regionerna inte hade de pandemilager de skulle ha. Kommer vi också att ha en uppgraderad sjukvård och äldreomsorg med mer utbildad personal? Kommer vi att klara nästa pandemi bättre?
Karin Rågsjö (V):
Min fråga går till statsrådet Hallengren. Vård ska handla om personal och patienter, inte om miljardaffärer. Capio, som kontrolleras av australiska Ramsay Health Care, har just köpt upp den svenska vårdkedjan GHP för 2,5 miljarder kronor. Capio betalade 95,7 procent över börsvärdet. Gladast var den styrelseledamot i GHP som fick 642,6 miljoner. Man kan väl säga att vinster i välfärden är en väldigt god affär.
Man ska också veta att Capio nyss har fått ett bud på 150 miljarder kronor av ett konsortium lett av det amerikanska investmentbolaget KKR. En fond från Abu Dhabi ingår. Det låter ju som fina fisken. Det är lagen om valfrihet, etableringsfrihet och övervinster som har skapat miljarderna. Hur tänker statsrådet agera för att få stopp på detta vinstraseri?
Karin Rågsjö (V):
Personal, personal, personal - det är det vi kommer att prata om i fyra år, under mandatperioden. Det handlar om personal inom äldreomsorgen och personal inom hälso- och sjukvården. Regeringen har gått in med 6 miljarder plus i statsbidrag, fast det, enligt SKR, hade behövts 20 miljarder bara för att behålla den nivå vi har nu. Herr talman! Christian Carlsson nämnde Vänsterpartiets lite halvdana budget.
Vi har gått in med 10 miljarder för att stärka personaltätheten inom kommuner och regioner. Vi har också gått in med extremt mycket till just statsbidrag. Det har inte ni gjort, samtidigt som man ser att det är fortsatt kris inom hälso- och sjukvården. Personalen får springa allt fortare.
Jag är helt övertygad efter att ha pratat med personal, regioner och kommuner om att era statsbidrag som ni har, de 6 miljarderna, inte kommer att täcka upp för den kris vi står inför. Jag är väldigt orolig. Jag undrar, Christian Carlsson: Hur snabbt ska vårdpersonalen springa de kommande åren? Hur många timanställda ska fylla äldreomsorgen?
Man kommer inte att ha råd med den budget som ligger att fast anställa inom äldreomsorgen som jag ser set. Det är mina frågor till ledamoten.
Karin Rågsjö (V):
Jag kan nämna att de riktade statsbidragen kommer att sjunka med 25 miljarder under de kommande fyra åren. Det kommer inte att regna manna över kommuner och regioner från högerregeringen, måste jag tyvärr säga. Vi har lyssnat av väldigt mycket vad regionerna vill ha och vad kommunerna vill ha. De vill ha långsiktiga satsningar så att de vet att de kan jobba, anställa och öka på det som de behöver öka på.
Det är uppenbart, anser jag, att era 6 miljarder, plus lite i kanten, inte kommer att räcka till att ge vårdpersonalen de möjligheter som den vill ha för att kunna göra ett bra jobb. Det kommer inte att gagna patientsäkerheten. Jag tänker på äldreomsorgen som vi talade om. Vi har talat om äldreomsorgen under hela pandemin. Alla stod och smågrät i talarstolen.
Nu när man ska göra verkstad av det kommer det att fattas pengar för att anställa dessa undersköterskor. Det kommer inte att finnas förutsättningar för det i er budget. Det är väldigt sorgligt. Vänstern satsar 10 miljarder för att öka personaltäthet inom både regioner och kommuner. Vi tycker att det är rimligt. Jag kommer att gå in på det senare från talarstolen.
Jag undrar fortfarande, Christian Carlsson: Hur ska ni med budgeten kunna se till att vårdpersonalen får villkor att arbeta med? Det handlar om 3 miljarder hit och 1 miljard dit. Det blir en snuttifierad verksamhet. Vi har verkligen lyssnat. Vi hade också den här typen av mindre riktade bidrag tidigare. Det är tyvärr så att era riktade statsbidrag inte kommer att växa.
Det är precis som jag sa. De kommer att sänkas med 25 miljarder under den kommande mandatperioden. Jag är bekymrad. Jag undrar: Är inte Christian Carlsson och KD det också? Hur ska exempelvis en vårdförmedling kunna pressas in nu?
Karin Rågsjö (V):
SD är inte längre i opposition utan sitter i samma båt som regeringen, och har länge lyft fram frågor om vård och omsorg - alltså inte bara frågor om vem som ska vara lucia eller läsa sagor på biblioteken. På den budget som lagts fram nu kommer välfärden att förlora ungefär motsvarande 15 000 anställda i skola, vård och omsorg. Det kan vi läsa på olika ställen, exempelvis hos SKR.
Man har lagt extrapengar till statsbidragen på 6 miljarder kronor i stället för de 20 miljarder som hade behövts för att behålla den standard som finns inom hälso- och sjukvård, äldreomsorg och så vidare. Samtidigt har ni i er allians gett en julklapp till de absolut rikaste, bland annat till mig.
Vi får ungefär 1 400 kronor i månaden genom att man ändrar brytpunkten för statlig skatt. Vad har Sverigedemokraterna för julbudskap till exempelvis personalen inom vården och äldreomsorgen? Blir det fler undersköterskor inom omsorgen? Vad händer med personalen som vill ha fler kollegor och bättre arbetsmiljö?
Statsbidragen ni malt in i er budget är ganska torftiga. Varför satsar Sverigedemokraterna på de rikaste i stället för på vården? Det undrar jag.
Karin Rågsjö (V):
Nu är det jag som ställer mina små modesta frågor. Under förra mandatperioden var Vänsterpartiet i opposition, och då gjorde vi också en del dealar med M och KD, om ledamoten kommer ihåg. Jag är väldigt bekymrad. Jag har träffat SKR, vårdpersonal och fack, och de är bekymrade över att statsbidragen är så låga. Även de riktade statsbidragen kommer att sjunka, dessvärre, och det med 25 miljarder under den här mandatperioden.
Det tycker jag är bekymmersamt. Det är en stor fråga vad som kommer att hända med bemanningen inom hälso- och sjukvården. Den ser dålig ut nu. Man hade velat att det satsades betydligt mer på välfärden, och det har Vänsterpartiet hela tiden flaggat för. Jag är även väldigt orolig för äldreomsorgen.
Ni tar bort Äldreomsorgslyftet efter 2024 trots att kontinuerliga satsningar verkligen behövs. Vården och omsorgen säger hela tiden att de vill ha långsiktiga satsningar, inte bara lite hitan och ditan. Nu är detta Sverigedemokraternas ansvar. De sitter inte i regeringen men precis bredvid regeringen och har som jag uppfattar det väldigt stor makt.
Jag har ändå uppfattat SD som ett parti med väldigt fokus på välfärden, men nu har de dessvärre ändrat karaktär i just den frågan. I stället för välfärden satsas det på helt andra frågor, exempelvis de rikaste i samhället. Det måste man ändå säga. Jag ska inte prata elpolitik här, herr talman, för det vore ju tråkigt, men det är ju inte så att den politiken riktas till dem som har det absolut sämst.
Det är genomgående för hela regeringens budget. Det blir mer till dem som redan har och mindre till dem som har det väldigt, väldigt knapert.
Karin Rågsjö (V):
Jag trodde att den ekonomiska debatten var i går. Jag tycker absolut att vi har en väldigt rimlig budget. Vi satsar på välfärden. Vi satsar på dem som har det lite sämre i samhället. Men ni brassar på. Jag tänker inte prata om elen och om att halva Sverige inte får ett öre. Jag tänker inte prata om att den som har tre sommarstugor kan casha in lite mer elstöd till swimmingpool och lite annat. Men jag kan prata om något annat som jag också tycker är intressant.
Det finns en rapport av Grant Thornton som heter Så mår den privata vård- och omsorgssektorn i Sverige . Man har tittat på hur mycket de privata företagen cashar in - det tycker jag hör till den här vårddebatten, för det är väl en sådan vi har? Vi kan se att de privata vårdbolagens vinster 2021 ökade med 7,3 miljarder kronor, till 141,7 miljarder.
Det kan vi börja fundera på; det tycker jag att vi ska gräva i. Var kommer pengarna ifrån? Vad har de för inspel i den regionala politiken? Det vore intressant att titta på. Hur kommer det sig att jag, om jag har en privat vårdmottagning som har avtal med regionen, också kan ta emot dem som har privata vårdförsäkringar? Det är relevant att prata om.
Det är också relevant att i den här debatten prata om hur det kommer sig att de som har sämre utbildning och ekonomi också har sämre och sämre hälsa. Vi befinner oss i en extremt otrygg värld just nu, och det är klart att Sverige då måste låna till några av de saker som måste göras. Det handlar till exempel om att få igång tågen. Vore det inte bra om de tuffade på i stället för att man bara förbättrar vägarna?
Jag tänker inte ha någon budgetdebatt här i dag, utan jag tycker att vi ska fokusera på hälso- och sjukvården. Jag tycker att vi ska diskutera frågor som berör hälso- och sjukvården. Vi har gjort denna budget. Det vi har presenterat inom ram, det är tydligt. Vi har en helt balanserad budget, och vi satsar på dem som har det absolut sämst ställt.
Karin Rågsjö (V):
Självklart har vi en budgetdebatt, men vi pratar hälso- och sjukvård, inte sant? Jag undrar hur dessa 3 miljarder till den nationella vårdförmedlingen ska landa i 21 regioner som kommer att ha en superkris nästa år på grund av att ni skär ned så mycket.
Ni går in med 6 miljarder, och det är inte tillräckligt för att fylla upp inom hälso- och sjukvård, omsorg, skola och så vidare. Vi går exempelvis in med 10 miljarder bara för att få en funktionell personaltäthet. Vem ska jobba med er vårdförmedling? Vilka i regionerna ska jobba med den? Är det inte tänkt så att de privata aktörerna ska flockas runt detta?
Finns det inte en tanke om det? Frågar ledamoten i de 21 regionerna om de kan ta hand om en vårdförmedling så att Karin kan få operera sitt knä här kommer det inte att finnas så många som kan det. Men då kan man kontakta de privata aktörerna, för det är de som kommer att komma in när det visar sig att regionerna inte fixar detta.
Det är uppenbart att er budget för hälso- och sjukvård och socialtjänst inte är tillräcklig. Detta kommer vi att prata om varje år, kanske flera gånger i veckan. Vad vet jag? I SKR, Sveriges Kommuner och Regioner, har man oavsett om man är moderat eller vänsterpartist varit väldigt kritisk till det låga statsbidraget.
Det är klart att jag undrar över de 6 miljarderna. Även om ni gör andra satsningar kommer ni inte upp i det som behövs för att täcka behoven.
Karin Rågsjö (V):
Det finns ju sådant som det inte står något om i vare sig budgeten eller Tidöavtalet, Johan Hultberg, exempelvis pengar till privat sektor. Det är alltid en intressant diskussion att ta upp. Man har gjort en studie, Så mår den privata vård- och omsorgssektorn i Sverige . Den mår superbra!
Under 2021 ökade de privata vårdbolagens vinst med 7,3 miljarder kronor från 2020, och man kom upp till 141,7 miljarder i vinst. Det är en ansenlig summa, inte sant? I Sverige är marknaden helt oreglerad när det gäller etableringsfriheten, till skillnad från exempelvis Danmark.
Etableringsfriheten är också stärkt av de band som kan finnas mellan företagen och politiken på olika sätt. Det har också ökat ojämlikheten. Det har man sett i olika utredningar. Är detta med etableringsfriheten något som skaver, eller är det något som ska rulla på? Jag är ju väldigt stockholmsk, vilket Johan Hultberg vet sedan tidigare, och här i Stockholmsregionen har det gått väldigt långt.
Vårdbolagen har fått styra. Det vimlar av vårdcentraler i Stockholms stad, alltså i innerstaden, medan man kan behöva ta ut en semesterdag om man ska gå till gynekologen och bor i exempelvis Haninge. Så ser det ut. Jag tycker att just detta med etableringsfriheten är en viktig fråga. Min fråga till Johan Hultberg är: Kommer det att hända något med den?
Kommer ni att titta på Danmark? Danmark är ju ett land vi tittar på i olika hänseenden. I Danmark har man lyckats bättre just när det gäller etableringsfriheten.
Karin Rågsjö (V):
Jag tycker att regeringen och Sverigedemokraterna ska titta just på Danmark i den här frågan. Där har man inte den här typen av etableringsfrihet. Om ledamoten och jag skulle tröttna på politiken skulle vi kanske få lust att öppna en vårdcentral tillsammans. Var ska vi då öppna den? Då öppnar vi den där folk är som friskast och inte som sjukast. Så ser det faktiskt ut runt om i landet. Det är väldigt många andra kloka regioner som inte har gått i Stockholms fotspår.
De har kanske inte varit motståndare, men de har sett förutsättningarna. Ledamoten talar om den lilla människan. Jag tänker också på den lilla människan och möjligheten till en jämlik vård för alla personer i Sverige. Vården i dag är inte jämlik. Snarare är den ojämlik. Valfrihet är väl bra, men det är patienter som ska välja. Men när det gäller etableringsfriheten är det företagen som väljer var de ska etablera sig.
Det har inte varit lyckosamt i alla lägen. Det har inte varit lyckosamt i de regioner, specifikt Stockholm, där man öppnade dörren för hela marknaden och sa: Kör! Jag tycker faktiskt att det är politiker som ska se till att vårdcentraler etablerar sig i områden som har exempelvis eftersatt hälsa. Det kanske inte behövs fler vårdcentraler i Lomma, i Göteborgs innerstad eller i Stockholms innerstad. Dessa vårdcentraler kanske behövs på helt andra ställen.
Det är kanske där man ska satsa för att få en bättre hälsa generellt. Det är väl ändå detta vi jobbar för: en jämlik hälsa. För oss är etableringsfriheten en jättefråga. Det har glidit i väg, och det måste finnas förutsättningar för Sverige att i denna fråga titta på andra länder. Titta på Danmark! Där är det inte företagen som bestämmer var de ska etablera sig. Det gör man utifrån helt andra förutsättningar. Man tittar på var behoven finns.
Det är ingen dålig grej. Det handlar också om hälso och sjukvårdslagen.
Karin Rågsjö (V):
Vården är fortfarande i kris. Det kommer den att vara ganska länge, tror jag. När budgeten lades fram hörde jag inte något klang och jubel från vårdfacken utan en stor oro från regionerna och vårdarbetarna på olika sätt. Signumet för den här regeringen tycker jag är: less is more. Så skulle man kunna översätta det.
SKR gick ut ganska tidigt och sa: Vi behöver ungefär 20 miljarder i ökade statsbidrag för att bibehålla den nuvarande nivån när det gäller hela välfärden, inklusive hälso- och sjukvården. Det blev 6 miljarder från regeringen plus de andra summorna. Det här blir lite av en budgetdebatt, men jag väntar mig att få veta detaljerna. Jag undrar hur ni tänkte, Linda Lindberg.
Skulle de 6 miljarderna i tillskott bära den stora kris som ändå finns inom hälso- och sjukvården och som handlar om personalen? Det är en personalkris. Det fattas inte sängar, utan det fattas personal som ska utbildas och anställas med jättebra villkor för att de ska vilja stanna och jobba inom hälso- och sjukvården. Det handlar också om att prioritera.
Sverigedemokraterna har stort inflytande, eftersom ni är det största partiet i det partigäng som nu har bildat regering. Ni måste ha stor makt. Jag undrar förstås hur det blev bara 6 miljarder, om man nu ska walk the talk. Det flödar inte av pengar och resurser, utan människor springer benen av sig inom hälso- och sjukvården.
Jag undrar hur ni tänkte om ni ska kunna uppfylla alla de löften ni ger. Det finns många bra rubriker i slottsavtalet. Men jag undrar vad ni ska fylla dem med.