KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Vi ska dra igenom tre omfattande interpellationsdebatter denna eftermiddag. Jag tycker att det är härligt när riksdagens ledamöter intresserar sig för miljöfrågor på detta aktiva sätt, och jag hoppas att vi får många debatter i fortsättningen.
Peter Persson har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning av vad som anförts om vattennivåerna i Vättern och Kammarkollegiets möjligheter att agera i saken och genom vilka initiativ jag avser att se till att det allmännas och medborgarnas intressen inom vattenregleringen kan bevakas av Kammarkollegiet.
Peter Persson tycks som utgångspunkt ha en omprövning av en så kallad vattendom. I en vattendom regleras rätten till och villkoren för reglering av sjöar och vattendrag, det vill säga att domen är ett tillstånd till att bedriva viss vattenverksamhet såsom bland annat reglering av vattennivå i en sjö.
Enligt besked från Kammarkollegiet finns det ett öppet ärende om omprövning av vattendomen gällande Vättern hos Kammarkollegiet. Detta komplicerar saken i en debatt, för som statsråd varken kan eller får jag kommentera kollegiets handläggning av ärendet. Det är ett väl känt faktum. Generellt kan dock följande sägas om möjligheterna att ompröva en vattendom.
Förutsättningarna för omprövning eller ändring återfinns i miljöbalken. En omprövning kan initieras av innehavaren av vattendomen. Därutöver kan kommunen eller ett vattenförbund hemställa om ändrade eller nya bestämmelser om innehållande och tappning av vatten om den vill tillgodose den allmänna miljövården eller hälsovården eller främja fisket. Det finns ett antal anledningar att begära omprövning.
En omprövning kan också sökas av Naturvårdsverket, Kammarkollegiet och länsstyrelserna. Syftet med omprövning är att möjliggöra en anpassning av tillstånd och villkor till ändrade förhållanden såsom ändringar i vattenförhållanden, ny teknik och nya samhälleliga värderingar och krav. Jag kan möjligen tillägga: förmodligen också klimateffekter i framtiden. En myndighet bestämmer själv över sin budget och sina prioriteringar.
Det finns även möjlighet för en myndighet att äska extra medel för sin verksamhet. Stefan Attefall har i sitt svar på fråga 2010/11:579 från Peter Persson skrivit om de genomförda ändringar i plan- och bygglagen vilka förtydligar att hänsyn ska tas till miljö- och klimataspekter vid planläggning och annan prövning.
Även jag vill hänvisa till plan- och bygglagens bestämmelser om kommunernas ansvar, men jag vill också säga att det är viktigt att både staten och de regionala och lokala nivåerna tar initiativ till och ansvar för såväl begränsning av klimatpåverkan som klimatanpassning när det gäller vattenfrågor.
Lena Ek (C):
Jag är självklart medveten om att klimateffekterna drabbar Sverige på många olika sätt redan nu. Det man ibland skulle önska är att fler diskuterade effekterna av ändrade temperaturförhållanden. Det innebär att vi har ett antal svåra samhällsproblem att diskutera och ta ställning till.
Där är naturligtvis svåra stormar, översvämningar, hundraårsregn och hundraårsstormar en del av problematiken. Jag är också medveten om att Vättern har en speciell situation.
Det kan också tas till protokollet att det nog finns många här i kammaren som är beredda att skriva under på att vi tycker väldigt mycket om denna vackra sjö - det är inte vad frågan gäller. Däremot är det så att ett statsråd inte kan gå in i ett öppet ärende hos en myndighet. Det är en mycket välkänd och klar regel.
Jag höll på att säga att det tyvärr är så, men konstitutionellt är det naturligtvis mycket bra att vi inte har ministerstyre på det viset. I det här fallet förstår jag att Peter Persson vill ha svar. Men han kan inte få det i det här sammanhanget. Finansieringsfrågan regleras av 25 kap. 3 § miljöbalken.
Huvudregeln är att sökande myndighet svarar för kostnader som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren. Det finns undantag i olika sammanhang. I dagens läge finns det ingen begäran om att ändra reglerna för finansiering av vattendomar. Det är möjligt att det kommer en sådan motion från riksdagen, och i så fall ska den naturligtvis beredas.
Men i dagens läge finns inget ärende som gäller förändring av miljöbalken på den punkten.
Lena Ek (C):
Det finns regler i miljöbalken som reglerar vattendom och vattenreglering. Socialdemokraterna har inte begärt någon ändring av dem. Det finns också regler i 25 kap. miljöbalken om kostnadsfördelningen vid sådan vattendom och vattenreglering. Socialdemokraterna har inte begärt någon ändring av de reglerna. Jönköpings kommun påpekar att det är ett viktigt problem.
Det håller jag med om. Det kan interpellanten gärna få klart besked om. Men Jönköpings kommun har inte, vilket man har möjlighet till, satt i gång en sådan här procedur.
Det är också så, vilket jag hoppas att interpellanten är medveten om, att frågan om fördelning av kostnadsansvar har varit aktuell tidigare i ett stort ärende rörande Mälaren och den vattendom som handlade om Mälarens reglering. Då gjorde berörda kommuner en framställning om en annorlunda kostnadsfördelning, och det har utretts av landshövding Ingemar Skogö. Detta har inte Jönköpings kommun begärt.
Det finns möjligheter för kommunen att agera, och när det kommer en sådan förfrågan ska jag ta ställning till den.
Lena Ek (C):
Jag förstår så väl enskilda riksdagsledamöters engagemang för sin bygd. Det tycker jag är vällovligt och bra. Det är också bland annat därför som man blir vald till ledamot av Sveriges riksdag. Men, fru talman, när man tar upp allvarliga problem måste man också vara beredd att göra verkstad av den diskussionen.
Om Peter Persson anser att det här är ett oerhört allvarligt problem förväntar jag mig en motion från ledamoten. Jag förväntar mig att socialdemokratiska partiet i sitt budgetförslag i så fall pekar på en alternativ medelsfördelning mellan och till myndigheter, till exempel till Kammarkollegiet, i det här fallet.
Jag förväntar mig i så fall att man menar så mycket allvar med sin interpellation att man också motionerar om ändringar i miljöbalken på det här området. Jag är, medges det, inte särskilt gammal i min position. Men jag har suttit i riksdagen i sex år och i EU-parlamentet i sju år. För att det ska gå att ta ställning behövs det förslag, och det behövs underlag. I det här fallet pågår det nu en process.
Det är ett öppet ärende i Kammarkollegiet rörande vattendom och vattenreglering i Vättern. Det innebär att jag inte kan uttala mig i det enskilda ärendet.
Det innebär också att det i förlängningen finns möjligheter för berörda vattenägare och vattenintressenter att göra på samma sätt som man gjorde efter vattenregleringsdomen runt Mälaren, det vill säga begära en annan kostnadsfördelning. Jag ska ärligt säga att jag förstår om en sådan ansökan kommer in så småningom.
Lena Ek (C):
Tomas Nilsson har frågat mig om jag med ledning av Innovationsrådets förslag avser att skyndsamt ta initiativ till att genomföra förändringar för att tillgodose behovet av snabbare och effektivare miljötillståndsprocesser samt om jag avser att tillsätta en samordningsman för gruvnäringen. Herr talman! Gruv- och mineralnäringen i Sverige är angelägen för regeringen.
Den globala efterfrågan på mineralråvaror är en utmaning för en ansvarsfull och långsiktigt hållbar utvinning och produktion. Under 2012 pågår arbetet med att ta fram en strategi för ett långsiktigt och hållbart nyttjande av Sveriges mineralresurser. Detta arbete leds av Näringsdepartementet och sker i samverkan med övriga departement.
Sveriges geologiska undersökning, SGU, bistår regeringen i utarbetandet av mineralstrategin. Regioner, lärosäten, länsstyrelser och berörda aktörer inbjuds att inkomma med inspel till arbetet. Under arbetet kommer regeringen att ha en bred dialog med berörda aktörer från det offentliga, näringsliv och andra berörda aktörer.
Mineralstrategin syftar till att ta ett helhetsgrepp om den svenska gruv- och mineralindustrins framtidsutmaningar och möjligheter. Strategin ska vara klar och lanseras i år. Något arbete med att därutöver tillsätta en samordningsman för gruvnäringen pågår därför inte inom Regeringskansliet.
Det nationella rådet för innovation och kvalitet i offentlig förvaltning, Innovationsrådet, som regeringen utsåg i maj 2011, har åtagit sig att under våren 2012 kartlägga och analysera processerna för olika slags miljötillstånd. Rådets kartläggning kommer bland annat att omfatta tillståndsprocesserna för gruvnäringen. Miljötillståndsprocesserna kommer att belysas från olika aktörers perspektiv.
Under kartläggningen ska bland annat mark- och miljödomstolar, kommuner och verksamhetsutövare liksom allmänheten ges möjlighet att lämna synpunkter. Flaskhalsar i processerna för miljötillstånd ska identifieras, och rådet ska lämna förslag på åtgärder och förbättringar till sommaren 2012, alltså ganska snart.
Att åstadkomma en effektiv miljöprövning som samtidigt säkerställer höga hälso- och miljöskyddskrav är en viktig del i ett långsiktigt hållbart nyttjande av Sveriges mineralresurser. Eftersom Innovationsrådet ännu inte har lämnat några förslag är det för tidigt att uttala sig om förslagen. Men jag kommer - det försäkrar jag - att med stort intresse ta del av dem när de kommer.
Lena Ek (C):
Låt mig först instämma i Tomas Nilssons vision av gruvindustrins roll i det framtida Sverige och i det framtida Europa. Som EU-parlamentariker ordnade jag ett seminarium i Bryssel tillsammans med utrikesminister Carl Bildt och näringsminister Maud Olofsson om Europas resurser.
Det kom som en stor överraskning för många där nere hur stor andel av Europas resurser som finns i Sverige. 90 procent av all järnmalm produceras i övre Norrland, en tredjedel av EU:s totala produktion av guld och bly sker i Sverige, 12 procent av kopparproduktionen, 17 procent av silverproduktionen och 25 procent av EU:s totala zinkproduktion sker i Sverige. Det är alltså betydande värden.
Det är oerhört viktigt för europeisk industri och naturligtvis för människor som bor i de här områdena. De får framtidstro och arbetstillfällen och ser sina bygder utvecklas. Det är fantastiskt roligt att se. Det är också viktigt för svensk industri och för hela Europa. Ett av mina favoritämnen är sällsynta jordartsmetaller. De är oerhört viktiga i ny miljöteknik av olika slag.
I dagens läge importeras de tio viktigaste nästan till 100 procent till Europa. Men nu finns det antydningar om att det går att hitta en del av de här sällsynta jordartsmetallerna i våra svenska gruvor och i slagghögar, vilket gör det ännu mer intressant. Det berör också människors livskvalitet ur miljösynpunkt. Det måste vi ta på allvar.
En stor del av interpellationen handlar om effektivare beslut i miljöprövningar. Då skulle jag vilja repetera den femstegsraket som vi har satt i gång och som jag har fördjupat. Vi jobbar mycket hårt med den. Det första steget är reformen av mark- och miljödomstolar. De ska ta ett samlat grepp på miljö, plan- och bygglag och fastighetsbildningslag. Tidigare gick det i olika system.
Det är en väldig förenkling. Vi har också koncentrerat B-ärendena och gett uppdrag till länsstyrelserna. När vi fattade det beslutet före jul sade jag att när det gäller B-ärenden, det vill säga enklare miljöbeslut, vill jag ha en maximal handläggningstid på sex månader i normalfallet. Det ska finnas särskilda skäl om det ska ta längre tid. Den reformen är beslutad av regeringen i december.
Länsstyrelserna har, förutom att de förbereder förenklingen och förbättringen, också ett återrapporteringsuppdrag till Miljödepartementet om hur handläggningstiderna uppfyller detta. Tidigare har de varierat mellan 3 månader och 36 månader, och det är helt oacceptabelt. Här jobbar vi mycket konstruktivt och bra med länsstyrelserna när det gäller B-ärendena.
Det tredje steget är Nationella rådet för innovation och kvalitet, som Tomas Nilsson också nämnde. De kommer med förslag nu. Jag lovar att jag ska titta väldigt noga och intresserat på dem. Jag hoppas att de kommer med konstruktiva förslag.
Det fjärde steget är att det pågår ett arbete inom Miljödepartementet med nya bestämmelser för miljökonsekvensbeskrivningar för att det ska gå enklare och snabbare med bibehållen miljöintegritet, precis som Tomas Nilsson säger. Vi jobbar också inom departementet med att förenkla och förtydliga beslutsprocesser. Just nu håller jag alltså på med ett förenklings- och uppsnabbningsarbete i fem steg.
Lena Ek (C):
Jag tycker verkligen att det är roligt, när vi tittar på regional tillväxt, att Norrbotten och många kommuner som har gruvdrift just nu har denna väldiga medvind.
I det sammanhanget är det viktigt att planera den fortsatta verksamheten så effektivt som möjligt men också så miljövänligt som möjligt.
Det gäller att se till att det blir en ökad livskvalitet, inte bara genom fler arbetstillfällen utan också genom att arbetsmiljöfrågor och miljöfrågor hanteras seriöst när vi planerar för den utbyggda driften och de nya gruvor som vi hoppas kommer.
Jag är glad att Tomas Nilsson uppskattar femstegsraketen för snabbare och effektivare miljöbeslut. Jag tror att många tycker att den är nödvändig i det här sammanhanget.
Jag hade i går ett samtal med Leif Johansson, känd industriman, som påpekade att det finns svensk industri som vill gå före när det gäller miljöfrågor och miljöteknik men att just tillståndsprocessen håller tillbaka och fördröjer det hela. Det är naturligtvis inte acceptabelt. Där har vi satt i gång ett arbete.
När det gäller strategin för gruvverksamheten är jag glad att näringsministern med stor entusiasm kastat sig över det arbetet, att också hon ser potentialen i den svenska gruvnäringen.
Skulle det behövas fler, utöver Tomas Nilsson och andra ledamöter i riksdagen, som trycker på finns en landshövding i Norrbotten som är mycket intresserad av dessa frågor och gärna engagerar sig i dem. Som miljöminister har jag haft anledning att diskutera svensk gruvnäring och kvaliteten i svensk gruvnäring med Rumäniens miljöminister.
Där har man väldiga bekymmer, så det finns även avskräckande exempel. Snart kommer Chiles miljöminister till Sverige, och jag kommer att diskutera dessa frågor med henne. Som jag sagt i några tidigare interpellationsdebatter i dag tror jag att det är viktigt att tänka på att vi har motstående samhällsintressen som möts och ska balanseras.
Här handlar det om utvecklingen av gruvindustrin som ska balanseras med miljöintressen och arbetsmiljöintressen. Det allra bästa tror jag är att man träffas och talar med varandra, har en dialog. Förutom att vi satt i gång arbetet med effektivisering och att strategin är på väg skulle jag vilja bjuda in fackliga representanter och representanter för gruvnäringen till Miljödepartementet för att diskutera dessa frågor. Jag tror att det kan vara mycket nyttigt.
Det är alltid bra att träffas och samtala när man ska lösa den sortens problematik. Sedan gällde det tidsaspekten. Nu börjar ju riksdagens sommarledighet ganska tidigt och pågår ganska länge, och jag är därför inte säker på att Innovationsrådet hinner lämna sitt material före riksdagens sommarledighet. I så fall kommer vi att bereda frågorna under sommaren, och sedan får vi se.
Jag är säker på att en del frågor går att åtgärda ganska snabbt, andra tar längre tid. Vi får sortera förslagen när de kommer. Jag försäkrar dock att ingen kan vara mer intresserad av att effektivisera beslutsprocessen om miljötillstånd än jag som miljöminister.
Lena Ek (C):
Jag ska kommentera några av de saker som Tomas Nilsson tog upp i sitt sista inlägg i den här interpellationsdebatten. Ett sätt att snabba på och effektivisera verksamheten med bibehållen miljökvalitet i besluten är att diskutera mark- och miljödomstolarnas resurser.
Det ligger inte under mitt departement utan under Justitiedepartementet, men vi kan ju tala med varandra. Jag tänker ta upp frågan med Justitiedepartementet som en del i den femstegsraket som vi initierat för att effektivisera besluten i miljöärenden. Slutligen vill jag säga något om frågan om samordningsman.
För min del är det ett nytt förslag. Jag kan konstatera att det finns för vindkraft. Det är så intressant att det borde föras in i diskussionen om gruvstrategin hos Näringsdepartementet.
Det kan jag göra som minister i vårt departement i den samordnade beredningen, men det går också att skriva direkt till näringsministern. Hon är otroligt intresserad av förslag som kan underlätta och förbättra för det svenska näringslivet. Jag är ganska säker på att hon skulle vara väldigt intresserad av att diskutera den frågan. Sedan får man se.
Det innebär ganska mycket kringjobb med statliga funktioner, men jag tycker i alla fall att vi bör diskutera. Framför allt är det väldigt bra att kunna konstatera att Tomas Nilsson och jag har en mycket stor samsyn när det gäller möjligheterna för den svenska gruvdriften men också svårigheterna att utnyttja de möjligheterna.
Vi måste se till att effektivisera beslutsprocessen, naturligtvis med stor hänsyn till miljön. Jag tackar för en väldigt bra interpellationsdebatt!
Lena Ek (C):
Jag var faktiskt i Riksgränsen och i Björkliden i helgen och hade då förstås möjlighet att titta lite grann praktiskt på detta, igen ska jag säga, för det var inte första gången jag var där när det är vacker vintersäsong i de här områdena.
Jag förstår hur viktig snöskotern är för de här bygderna och vad det betyder att kunna bygga ut turismen, men också vad det betyder för de olika näringarna. Samtidigt är det som med biltrafik eller båttrafik att det finns skadeverkningar som vi måste titta närmare på och hålla ögonen på.
Jag tror att det bästa sättet att komma framåt och utveckla skoterpolitiken är att göra det i tätt samarbete med Nationella Snöskoterrådet. Där finns alla intressenter med. Där finns en bra diskussion.
Den dialog som förs där har för varje år hittills fört frågan framåt och förbättrat situationen när det gäller miljöhänsynen, när det gäller tillgänglighet och också när det gäller näringslivets villkor. Alla tre delarna är naturligtvis väldigt viktiga.
Jag vet att turismen, besöksnäringen, ökar rejält i Sverige hela tiden och att det självklart betyder väldigt många arbetstillfällen. Sättet att hantera skoterleder tror jag att vi måste diskutera mera. Det är därför som jag vill se en förlängning av Nationella Snöskoterrådet och vill lösa den här frågan i samarbete med Nationella Snöskoterrådet.
Det finns lite olika uppfattning om hur de avgiftsbelagda skoterområdena fungerar. Jag tror också att det kan vara en möjlighet. Det är ju någonting som diskuteras inom till exempel fisketurismen, där man har skapat system på olika ställen i Sverige som fungerar bra och som också gör att man får en större kunskap och kontroll över de här verksamheterna.
Det tror jag är viktigt, utan att man samtidigt sönderreglerar. Det tjänar ingen på. För mycket byråkrati är aldrig bra. Jag tror därför att det är viktigt att Snöskoterrådet diskuterar just frågan om avgiftsbeläggning och hur man ska göra detta. Jag själv funderar mycket över, och det kan vi diskutera, om man inte ska hämta inspiration från fisketurismen med sina fiskekort.
Där har vi på många ställen i Sverige fått ett fungerande system. När det däremot handlar om böter och extra avgifter närmar vi oss ett annat område. Det är polisens arbetsområde.
Jag är väldigt tveksam till att lägga över just sådana uppgifter på andra än de som enligt vår grundlag har rätten att förelägga ordningsbot eller vidta olika former av mildare tvångsåtgärder, som ju ordningsboten är. Där får man nog vara väldigt försiktig.
Sedan är det klart att vi gemensamt får fundera över hur vi ska reagera mot dem som bryter mot de här reglerna och rekommendationerna. Här finns också allemansrätten som en del.
Det är viktigt, tycker jag, att man nu söker sig fram mot ett sätt att utveckla skotertrafiken och skoterpolitiken så att inte miljön förstörs, att detta sker i samråd med markägare och att miljöintressen beaktas.
Lena Ek (C):
Det är väldigt bra med interpellationsdebatter där man kan ta upp sådana här frågor och diskutera och belysa dem ur olika aspekter. Jag är medveten om att vi behöver arbeta med de här frågorna. Mer exakt hur det ska gå till håller vi nu på och bereder inom Regeringskansliet.
Det jag kan säga nu är att jag önskar att vi förlänger uppdraget till Nationella Snöskoterrådet. Sedan får vi se hur vi ska hitta underlag till att lösa de olika frågorna. Det handlar om regleringen, vilka områden som ska vara reglerade. Det handlar om tillsynen och naturligtvis om finansieringen. Det handlar också om ansvarsfördelningen mellan myndigheterna.
Det är inte bra när det finns gråzoner och det inte är klart var ansvaret ligger. Det finns absolut ett behov av att klargöra detta, liksom vad som ska hända med dem som inte följer de regler som finns.
Det första man måste bestämma är vilken karaktär de olika reglerna har: Vad är lagar, vad är förordningar, vad är länsstyrelsebeslut, vad är kommunala beslut och vad är ordningsregler inom den frivilliga skoterverksamheten och föreningarna? Detta kan ta lite tid.
Åtta månader må kännas som en väldigt lång tid när man är otålig, men i Regeringskansliet är det en väldigt kort tid. Det tar normalt ett år att bereda en sådan här fråga. Inte minst handlar det också om respekt för riksdagen och riksdagens arbete. Jag tar dock med mig den här diskussionen tillbaka.
När vi nu bereder ärendet får vi se till att sätta i gång ett arbete för att kunna lösa de olika gråzonerna och oklarheterna. Liksom Gunnar Sandberg tror jag självklart att den här verksamheten kommer att öka, och den kommer också att ändra karaktär hela tiden. Som sagt utvecklas och förändras skotrarna också och kan ta sig till nya områden som förut inte var tillgängliga.
Det gör kanske miljöproblemen svårare. Ju längre in man kommer, desto oftare är det nämligen skyddade områden i fjällvärlden det handlar om. Både det faktum att skoterverksamheten ökar och att det finns oklara områden tycker jag gör att vi ska skynda på beredningen inom Regeringskansliet.
Jag gör gärna det i diskussion med Gunnar Sandberg, som ju kan de här frågorna utan och innan.