KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mariam Osman Sherifay (S):
Synliggöra är precis det vi måste göra för att kunna hitta en lösning. För mig som socialdemokrat är integration en fråga om demokrati och delaktighet. Det är inte bara att vara delaktig när det gäller att öka representationen av olikheter utan också att ha ett jobb efter förmåga.
Oftast diskuterar vi högutbildade människor, men jag hoppas att du förstår vad jag menar. Arbetsgivarna måste också vilja inkludera den invandrades arbetskraft, inom både offentlig och privat sektor. Att stänga ute en arbetsför människa är en mänsklig tragedi och en sorts förlust för samhället.
Jag vill till och med säga att det hämmar tillväxten. Jag vet att målet med vår integrationspolitik är lika möjligheter och skyldigheter för alla. Därför är det viktigt att vi synar allt som vi beslutar om, så att vår politik genomförs. Jag är nöjd med att vi just synliggör den strukturella diskrimineringen.
Det kan ge oss verktygen för att verkligen kunna få med alla ut i arbetslivet. Ingen ska nekas jobb bara för att man är den man är. Samtidigt känner jag också att organisationernas ledare och cheferna har ett stort ansvar för att motverka den strukturella diskrimineringen. Det har du nämnt själv.
Jag tycker att det är viktigt att man med sitt beteende verkligen visar att man prioriterar frågan, att mångfald är viktig och inte något som man inte önskar ödsla någon energi på. Jag tycker att de har möjlighet att påverka, positivt eller negativt, personalens inställning till mångfald och hur de kan uttrycka sig.
Men att ändra beteende ligger på det mentala planet, i företagskulturen liksom hos oss själva som individer, hos oss alla. Men jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag ser verkligen fram mot resultaten av de pågående utredningarna och förslag som stärker och effektiviserar arbetet mot strukturell diskriminering.
Särskilt uppskattar jag ambitionen att skapa en sammanhållen diskrimineringslagstiftning.
Mariam Osman Sherifay (S):
Tack, ministern, för svaret. Jag interpellerade ministern efter de senaste avslöjanden om en del friskolor som visades i SVT:s dokumentärfilm I skolans våld den 12 maj.
I det programmet kunde man se att vissa friskolor inte lever upp till de riktlinjer som ministern hänvisar till i sitt svar. Det fanns brister på flera punkter som strider mot skolans värdegrund. Elever utsattes för kränkningar och fysisk bestraffning.
Det fanns också elever som var inskrivna i skolorna fast de i själva verket befann sig utomlands. Min fråga är: Hur kan detta få ske obemärkt? Vems ansvar är det?
Hur kan dessa skolor få fortsätta att driva sin verksamhet trots stora brister, missförhållanden och oegentligheter och detta trots upprepade anmälningar från föräldrar, elever och personal? Det saknas kuratorer på de flesta skolor.
Utbildningen klarar inte de mål som är uppsatta i läroplanen - för att inte tala om undermåliga lokaler. Är inte alla elever värda en likvärdig utbildning oavsett vilken skola de går i?
Även om det krävs en skärpning av Skolverkets kontinuerliga uppföljning och kvalitetssäkring vilar också ett stort ansvar på kommunerna för uppföljning och utvärdering av friskolorna på samma sätt som gäller för den kommunala skolan. På den punkten vill jag se en skärpning. Det är ändå så att kommunerna har det yttersta ansvaret för eleverna.
Kommunerna måste skärpa sig vad gäller insyn i friskolors verksamhet som bedrivs med offentliga bidrag. Min fråga till ministern är: Finns det förslag i Skollagskommittén om hur kommunerna kan förbättra insynen i friskolans verksamhet?
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag har faktiskt gått ut och uppmanat kommunerna att utreda just de fall av oegentligheter som gäller elever som var inskrivna i de här skolorna och som befann sig utomlands, men ingenting har hänt hitintills. Jag hoppas på och vill verkligen se en förändring där. Det är viktigt, för utbildning är en social rättighet, precis som du sade tidigare.
Jag tycker inte att vi ska ha dåliga skolor, vare sig det är friskolor eller kommunala skolor. Alla skolor ska vara bra skolor för våra barn. Jag är också positiv till friskolorna, men ansvaret måste ligga hos alla oss vuxna, inte minst politiker och kommunansvariga. Jag vill passa på att tacka för svaret och ser fram emot Skollagskommitténs förslag.
Jag välkomnar förslag som ställer likvärdiga krav på alla skolor med offentlig finansiering.
Mariam Osman Sherifay (S):
Nu vänder jag mig till Ana Maria Narti. Panik är det inte tal om här. Det har sänts något liknande det här programmet, den här dokumentären, för ett år sedan. Jag måste faktiskt vara ärlig och säga att jag hoppas att du har förstått mig. Jag är inte ute efter att peka ut någon grupp här, och det skadar inte att vi är självkritiska.
Vi kan inte bara prata om integration och segregation om vi inte är självkritiska och stannar upp och verkligen ser vad vi vill göra. Vi kan inte skylla ifrån oss. Det tycker jag är farligt. Det är inget jag vill vara med om eller bidra till. Däremot tackar jag verkligen för svaret än en gång, och jag ser fram emot allt som vi har tagit upp här.
Det ser lovande ut. Jag hoppas på en majoritet så att vi kan driva en bra skolpolitik. Det behövs verkligen.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag kan berätta för dig, Ewa, att i fredags besökte jag Centrum för vindkraftsinformation vid högskolan på Gotland. De bedriver utbildning och forskning om vindkraft. Vi pratade väldigt mycket om olika saker. Det var mycket intressant att lyssna på dem. De pratade bland annat om de frågor som du tar upp här, nämligen planering och lokalisering. Vi tar självfallet de här frågorna på allvar.
På Gotland finns det över 150 vindkraftverk i drift. De är lokaliserade såväl i inlandet som vid kuster och till havs. När det gäller planering tycker jag att Gotlands kommun ligger i täten.
Det är en av de kommuner i Sverige som har gjort en fördjupad översiktsplan för vindkraft som jag tycker att fler kommuner borde ta efter.
Utöver lokalisering och planering diskuterade vi bland annat vindkraftens påverkan på fisket, landskapsbilden, skuggorna och det här svischandet. Det var tråkigt att det inte blåste i fredags. Allt stod stilla. Det är klart att jag måste lyssna på allt som sägs.
Jag tar det till mig. Jag tror att det svischar ordentligt. Jag tycker att det är viktigt att det finns regler, precis som du, Ewa, för hur allt detta ska bedömas vid planering och lokalisering som jag sade tidigare. Det välkomnas i regeringens proposition om vindbruk som kommer att presenteras senare i vår. Jag hoppas att jag har svarat på den frågan.
Låt mig sedan gå över till den andra frågan. Jag kan bara prata om Gotland, och den information jag fick var att utöver Cementa skulle vindkraft som produceras på Gotland räcka till 50 % av småhusen på Gotland, och jag hoppas Lilian rättar mig om jag har fel.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag står inte här och säger att det är oproblematiskt med vindkraft. Men det händer saker hela tiden med hjälp av ny teknik. Och jag håller med om det som sägs om planering och lokalisering. Det är ett problem, och man måste se över frågan om avstånd och så vidare.
Och jag har förstått att det hela tiden kommer nya maskiner som är bättre. Men jag anser också att det är viktigt att vi satsar på flera alternativ. Det finns många andra länder som har gått om oss när det gäller vindkraft som är miljövänlig och ofarlig till skillnad från andra energikällor.
Vi måste blicka framåt. Även om det har gått 20 år sedan olyckan i Tjernobyl, och även om jag vet att säkerheten i Sverige är väldigt stor, så måste vi välkomna även andra satsningar, till exempel vindkraften. Det är vår skyldighet som politiker.
Jag måste kunna se mina barn i ögonen när jag säger att jag överlämnar en säker framtid till dem. Jag är helt införstådd med problemen, men de är inte så svåra att man inte kan lösa dem. Jag säger därför ja till vindkraft. Jag hoppas att du har fått svar på dina frågor.
Ingen kan undgå de negativa klimatförändringarna som påverkas bland annat av växthuseffekten. Vi talar inte om det. Men när vi börjar titta på förnybar energi, så säger jag inte att det är problem som inte kan åtgärdas. Men jag tycker att det är värt det.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag står som socialdemokrat på mig och tycker fortfarande att vindkraften är en miljövänlig och förnybar energikälla. Och problemen måste åtgärdas. Vindkraften har framtiden för sig. Jag menar inte heller att vindkraften är den enda lösningen. Men vindkraften är en förnybar energikälla bland andra.
Och fortfarande måste jag säga att vi politiker verkligen måste kunna lyfta blicken för att förstå detta. Och kärnkraften är en energikälla. Beträffande oljan har många krig startats på grund av den. Och det är inte heller någon säker energikälla att räkna med om inte fler länder ska invaderas.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag vill först säga att vi socialdemokrater värnar om fisket antingen det gäller lax, ål, gädda eller vad det nu kan vara. Sedan vill jag bara påpeka att redan i dag har staten möjlighet att ompröva vattendomar. Både Kammarkollegiet, Naturvårdsverket och länsstyrelserna har rätt att göra omprövningar.
Det har regeringen också lyft fram i en skrivelse som senare i vår ska behandlas av miljö- och jordbruksutskottet.
Mariam Osman Sherifay (S):
Den utredning som Fiskeriverket ska göra tar hänsyn till många olika saker, vilket jag också nämnde tidigare. Eftersom du redan väntat så här länge, Owe, så tror jag inte att du kommer att bli besviken. Låt oss alltså vänta på den. Jag anser inte att vi i riksdagen ska avgöra om det ska finnas laxtrappor eller omlöp eller vad det nu kan vara.
Jag lämnar det avgörandet till dem som är experter på området.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag har redan pekat på problemen med vindkraften, och jag har även pekat på fördelarna, som är mycket stora. Och visst, det finns problem när det gäller lokalisering och planering. Det har länsstyrelserna, som ju har ansvaret, tagit upp.
När man planerar är det oerhört viktigt att ta hänsyn till de problem som finns, till var de ska placeras, hur det påverkar fisket och människorna och allt sådant. Det är mycket viktigt, inte minst för att vi inte vill få en folklig opinion mot vindkraften, som vi tycker är en väldigt bra förnybar energikälla.
Där är vi överens. Om det ska finnas laxtrappor, omlöp eller något annat kan jag, som jag redan sagt till Owe och Ewa, inte avgöra. Jag vet inte vad som finns. Jag är inte alls kunnig på det området. Det är heller ingenting som vi i riksdagen ska ta ställning till.
I stället ska de som kan detta komma med förslagen. Jag låter det alltså vara.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag vill inte föregripa en utredning som arbetar. Som jag sagt tidigare väntar vi på den utredningen. Låt mig bara säga till Ragnwi Marcelind att vår energipolitik är ansvarsfull. Den är bra för konkurrensen och sysselsättningen, och den skapar faktiskt nya jobb. När jag står här och är salig över en av våra förnybara energikällor är det av den enkla anledningen att den är miljövänlig. Det tycker jag absolut att vi alla borde tycka.
Vindkraften är en av dem. Jag sade inte att vi ska leva på vindkraft. Tänk om vi kunde göra det! Då hade vi sluppit många problem. Men vindkraft skapar faktiskt också arbete, många jobb. Det är mycket man lär sig. Nu lärde jag mig att det även finns en stark industri.
Tänk om vi kunde satsa på vindkraft och få den som exportvara! Det skulle gynna vår exportindustri. Dessutom är den miljövänlig.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag vill tacka Alice Åström för att hon tar upp en viktig fråga till debatt. Jag känner stort obehag och stor oro inför användningen av buggning och preventiva tvångsmedel i jakten på misstänkta terrorister. Jag läste en kommentar av säpochefen Klas Bergenstrand i en våra tidskrifter.
Där skriver han att det finns extrema muslimska grupper i Sverige och att det är Säpos uppgift att kartlägga den verksamheten för att förhindra brott både i Sverige och i andra länder.
Därför vill Säpo utöka sin hemliga övervakning bland annat genom buggning och genom rätten att öppna postförsändelser till en viss person eller till en viss adress. Klas Bergenstrand påpekar också att Säpo inte vet precis vilka åtgärder de tänker vidta.
Jag har den bestämda uppfattningen att terrorismen måste bekämpas, men det är också min bestämda uppfattning att de mänskliga rättigheterna aldrig får kränkas, inte ens i jakten på misstänkta terrorister eller i krigstid. Fru talman!
Vi lever i en tid när muslimerna blivit "de onda" och därför måste bekämpas med alla krafter. Många muslimer känner sig i dag utpekade och övervakade, för vem vet vem som är terrorist? Problemet är att Säpo inte letar efter möjliga terrorister, utan de letar efter muslimska terrorister.
Detta påverkar varje muslim i hans och hennes vardag. Vilka kommer att bli särskilt utsatta i jakten på muslimska terrorister? Är det Muhammad, Hassan, Ahmad, Amina eller Khadija? Vilken profil gäller? Är det skägg och huvudduk?
I vilken del av världen kommer man att kunna känna att där finns en frizon? Ingår även jag i profilen på grund av min bakgrund, för att jag härstammar någon annanstans ifrån? Vilka frizoner kommer det att finnas kvar? Moskéer? Kyrkor?
Synagogor? Vilka andra religiösa platser? Jag vill gärna ha svar på detta.
Mariam Osman Sherifay (S):
Jag tar avstånd varje gång det sker ett bombattentat eller turistattentat i islams namn. Det är inte så att jag hejar på människor som vill spränga en bomb där det finns oskyldiga som dödas.
Min rädsla gäller hur detta kommer att missbrukas, hur detta kommer att drabba många människor i dag i vårt land som utsätts för diskriminering på olika sätt, på arbetsmarknaden, bostadsmarknaden eller krogar - listan kan jag göra väldigt lång - i mötet med olika myndigheter, i skolan, hos socialtjänsten.
Jag befarar att svenska muslimers ställning i vårt land ska försvagas ännu mer. Det här förslaget kommer verkligen att isolera dem. Det kommer verkligen att få dem att känna sig mer otrygga. Fler kommer att välja ett liv i utanförskap frivilligt.
Vart tog min socialdemokratiska vision vägen om ett öppet samhälle för alla? Den riskerar att förbli en vision. Låt inte rädsla styra våra liv och forma vårt samhälle!
Mariam Osman Sherifay (S):
För några dagar sedan, den 31 maj, kom nya hemska uppgifter, som någon nämnde tidigare. Samhället Hadithah jämförs nu med det vietnamesiska Song My under Vietnamkriget. Två som överlevde massakern trädde fram i tv-kanalen al-Jazira.
En sjuårig flicka, Iman Walid, berättade för tv-reportern hur hon såg sin far och andra familjemedlemmar dödas av amerikanska soldater i deras eget hem. Heba Abdalla berättade detaljerat hur amerikanska soldater grymt dödade hennes man och resten av familjen. Intervjun och bilderna på de döda visades över hela världen.
Bland de döda fanns flera barn, barn med synliga spår av skottskador i de små kropparna. Visst, vi har även tidigare sett fruktansvärda bilder från Irak. Vi har sett bilder på lemlästade, skadade, dödade, torterade från det ökända Abu Ghraib-fängelset. Det verkar som om vi börjar bli immuna mot de bilder som vittnar om det fruktansvärda som sker i Irak.
Fru talman! Det som hände i staden Hadithah måste utredas. Vittnesmålen tyder på att de amerikanska soldaterna gick bärsärkagång i staden för att hämnas en dödad kamrat genom att utplåna hela familjer - 24 personer dödades. Om misstankarna besannas rör det sig om den amerikanska militärens värsta övergrepp sedan invasionen av Irak.
Jag menar att detta angreppskrig, som skett i strid mot folkrätten och utan säkerhetsrådets stöd, måste få ett slut. Ingen vettig människa kan längre blunda för vad som försiggår i Irak. I går fick jag en appell från Muhammed Tareq, chefen för Studiecentret för mänskliga rättigheter i Falluja.
I den ber han omvärlden om hjälp för att stoppa amerikanska terrorhandlingar mot irakiska civila. Tareq kräver att en specialrapportör tillsätts för att utreda det som hände i Ishaqi och Hadithah.
Jag förenar mig med Muhammed Tareq och ställer följande fråga till utrikesministern: Är Sverige berett att i FN:s nya råd för mänskliga rättigheter, som sammanträder den 19 juni, ta upp de allvarliga övergreppen i Irak och verka för att det tillsätts en särskild rapportör för mänskliga rättigheter i Irak? Detta krav ställs nu av Iraks rättsaktivister.
En sådan rapportör fanns under hela 90-talet och fram till 2004.
Mariam Osman Sherifay (S):
Till Ewa Björling vill jag säga: Vad vi tycker om Saddam är väl känt. Han var en hemsk diktator. Fru talman!
Låt mig påminna Ewa Björling om hur kriget började, om alla lögner som Bushregeringen presenterade dag efter dag för att få gå ut i krig. Man talade om allt från massförstörelsevapen till att befria irakierna.
Visst är demokrati viktigt, och demokrati är kärt för oss alla. Men demokrati kan aldrig bombas fram. Jag har ytterligare två frågor till utrikesministern som jag glömde ställa. Jag hoppas att jag har tid att ställa dem nu. Jag vill ställa dem eftersom detta väl blir sista debatten om Irak före sommaren.
Är Sverige berett att inom FN verka för en förhandlingslösning som omfattar alla som deltar i striderna i Irak, tillbakadragande av alla utländska styrkor och fria val där alla grupper kan delta, så att konflikten avvecklas? På så sätt har ju FN löst konflikter tidigare, i Namibia, i Sydafrika och på andra ställen.
Om det ska bli fred i Irak måste man ta nya initiativ som lägger fast en kurs med fred i sikte.
Är Sverige berett att motverka denna kandidatur, som kommer att motverka trovärdigheten i FN:s MR-arbete? Jag vill passa på att tacka utrikesministern för svaret.
Joe Frans (S):
Anledningen till att jag begärde ordet är att det under senare tid har förts en diskussion om strukturell diskriminering i Sverige på ledarsidorna, och det finns en del kritiker som säger att statsrådet ägnar sig åt beställning av politiskt korrekt forskning. Frågan är snarare vad som är det politiskt korrekta.
Det har hittills knappt gått att diskutera frågan om etnisk diskriminering. Det som har varit och fortfarande är politiskt korrekt, anser jag, är att förneka eller acceptera att det finns etnisk diskriminering i Sverige.
Även om jag kan erkänna att läget till viss del har ändrats är det fortfarande till allra största delen så att frågan knappt diskuteras. Än mindre är viljan att få fram forskning om etnisk diskriminering. De allra flesta som diskuterar frågan vill fokusera på hur invandrarna ska inordnas och förbättras.
Det är det som är det politiskt korrekta. Mycket av den forskning som länge har pågått har också anpassats just till detta ändamål. Nu riktas, helt i linje med denna skola, en kritik mot det statsråd som trots den gällande normen i det svenska samhället vågar ta sig an det egentliga problemet.
Mot bakgrund av detta välkomnar jag det svar som statsrådet har gett på Mariam Sherifays interpellation.
Joe Frans (S):
Tack för svaret, migrationsministern. Att söka asyl är en mänsklig rättighet. Det är vi överens om. Vi i Sverige har velat verka för att det ska vara ett bra mottagande.
De som söker asyl i Sverige ska få ett rättssäkert och effektivt mottagande. I dag finns det uppemot 4,5 miljoner flyktingar under FN:s beskydd i Afrika.
De senaste två veckorna har jag på nära håll fått lyssna till många somalier. Häromdagen besökte jag över 200 somalier i Rinkeby.
Där fick jag höra att många var oroliga över att ha fått sina uppehållstillstånd återtagna. Väldigt många var oroliga, vilket kan bero på rykten. Men det kan också bero på det som har skett i Somalia under den senaste tiden.
Den kenyanska regeringen har nyligen beslutat att inte erkänna somaliska pass. De förhandlingar som pågår i IGAD går mot ett sammanbrott. Det pågår krig, och flera tusen människor flyr. Senast i går fick 60 personer fly från Mogadishu.
En hel del personer är hemlösa. En hel del dör också när de försöker fly till Sverige. Detta är en bild som leder till den oro som många somalier upplever i Sverige. Det är väldigt svårt att ge svar, och jag har fått väldigt många frågor.
En av dessa frågor är: Hur kan Migrationsverket anse att det finns rättssäkerhet i Somalia och att säkerhetsläget i Somalia är tillfredsställande mot bakgrund av den ögonblicksbild som jag nyss redovisade?
Kan migrationsministern säga någonting som kan dämpa den oro och den desperation som många somalier som befinner sig i den här situationen känner?
Joe Frans (S):
Det här är en väldigt komplex bild, och vi måste självklart göra allt som står i vår makt när medmänniskor runtomkring oss lider för att minska deras lidande.
Det är sant och riktigt att det finns ett antal människor - rätt eller fel - som lider på grund av att de är oroliga. Att vara orolig är ett mänskligt beteende. Dessa människor är oroliga därför att de inte kan återvända hem trots att de ibland vill det. De är oroliga därför att de kanske kommer att få avslag på sin ansökan. Det är naturligt.
Det må vara att de inte har rätt att få stanna här, men nu är de här, och de har problem. Som medmänniskor måste vi göra allt vad vi kan för att minska lidandet. Ibland går det inte därför att den rättspraxis som vi har inte fungerar så, men göra vad vi kan måste vi alltid. Detta är kärnan i socialdemokratins politik.
Det som är intressant är väl att vi måste fråga oss vad regeringen kan göra för att de problem som är roten till flykten blir lösta. Hur kan man hjälpa till så att förhandlingarna kommer in på rätt spår igen? Vad kan man göra i Sverige för att hjälpa de flyktingar som riskerar sina liv för att fly från Somalia?
Det är de här sakerna som jag tror att många somalier vill höra migrationsministern säga någonting om, och det vill också jag höra.
Ola Sundell (M):
Jag ber att få tacka ministern för svaret. Dock anser jag att svaret inte ger någon vägledning om Östersund kommer att få ta del av några häktesplatser eller ett häkte i framtiden. Min fråga gällde just detta, och bakgrunden är att häktet i Östersund lades ned 1996. Sedan dess har antalet häktningar i Jämtlands län ökat med 10 %.
I dag är det Härnösand som är häktesplats för de häktningar som förekommer i Jämtland. Vad som sker när den häktade ska till Härnösand är en väldigt lång resa. Det är en resa, enkel väg, på 23 mil.
Kostnad och rättssäkerhet borde ju rimligtvis vara de vägledande faktorer som är en grund för att ett häkte eller häktesplatser i Östersund kommer till stånd.
Ola Sundell (M):
Det är välgörande att ministern säger just det, att han med utgångspunkt från egen bakgrund som advokat med mera anser att det är en rimlighet att det finns ett häkte i Östersund men att det förstås är myndigheten som i slutändan avgör och fattar besluten.
Det är klart att det har en oerhörd betydelse att ministern uttalar just det här, att det är lämpligt, mot bakgrund av de förutsättningar som finns, att häktet kan tänkas bli lokaliserat till Östersund igen som det har varit tidigare. Vi ska betänka att antalet häktningar inte har minskat; de har ökat. Kostnaderna är i storleksordningen 5-6 miljoner per år.
Det är alltså ökningen av kostnader på grund av förflyttningar. Det är klart att det finns en rimlighet i vad vi tycker och det ministern uttalar just i den här debatten.