KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Stockhaus (M):
EU har pekat ut offentliga data som viktigt för att öka konkurrenskraften och skapa innovationsmöjligheter. Man har också gjort en rankning bland EU-länderna för att se hur duktiga vi är på det här med offentliga data. Där hamnade Sverige på plats 23 av 27. OECD har också en rankning, som heter Open, Useful and Re-usable data Index.
Där hamnade vi i Sverige på plats 32 av 33. Digitaliseringsrådet har uttryckt att det är dags att gå från ord till handling rent generellt när det gäller digitalisering. Här känns det verkligen som att vi inte kan vara nöjda med var vi har hamnat om vi nu ska vara ett land som ligger i framkant när det gäller digitalisering.
Därför, fru talman, skulle jag vilja fråga Denis Begic om han känner sig nöjd med rankningen och hur han ser på regeringens arbete och konkreta förslag när det gäller tillgången till öppna data och möjligheten att stärka innovation och utveckling i Sverige.
Maria Stockhaus (M):
Jag har svårt att tro att de 22 länder som ligger före oss i EU-rankningen eller de 31 som ligger före oss i OECD-rankningen struntar i personlig integritet och säkerhet. Jag har svårt att se att det skulle vara ett argument för att vi som ett land med så hög svansföring när det gäller digitalisering inte skulle kunna ligga bättre till än de här två placeringarna. Jag tycker faktiskt att vi ska skämmas och inte vara stolta över vad vi har åstadkommit.
Öppna data och konkurrenskraft är en bra fråga och viktig för Sverige. Men vad skulle dessa data användas till, och vad skulle det innebära rent konkret? Där tror jag, fru talman, att jag och Denis Begic har ett gemensamt intresse av att värna vår svenska välfärdsstat. Vi vill säkerställa att vi kan hålla hög kvalitet inom välfärdssektorn även i framtiden, och vi ser alla utmaningarna med att finansiera den.
Man säger att vi skulle kunna spara 140 miljarder genom att använda AI inom offentlig sektor. Öppna data är ju grunden för att få fram AI-lösningarna, så de dåliga placeringarna innebär att det blir svårare för oss att hämta hem effektiviseringsmöjligheterna.
I slutändan innebär det att vi inte kommer att klara av att hålla uppe kvaliteten i välfärden. Jag vill ställa frågan till Denis Begic, fru talman: Hur tänker regeringen säkerställa att vi kan hämta hem de 140 miljarderna? Hur har man annars tänkt hitta de pengarna för att stödja svensk välfärd?
Maria Stockhaus (M):
Jag skulle vilja uppehålla mig vid två beslut som fattades här i riksdagen förra året. Det gäller beslut där en majoritet av riksdagen gav regeringen ett tillkännagivande, det vill säga en majoritet här i Sveriges riksdag fattade ett tydligt beslut. Det gäller inte minst Sjöfartsverket. Jag tror att vi alla här har träffat representanter för Sjöfartsverket som varnar för att deras ekonomi befinner sig på ett sluttande plan.
Enda möjligheten för dem att rädda den är att höja farledsavgifterna, vilket skulle innebära att sjöfartens konkurrenskraft minskar och överflyttningen av gods från väg till sjöfart försvåras. Mig veterligen har regeringen inte gjort någonting när det gäller det tillkännagivandet. Sedan finns det ett annat tillkännagivande som gäller miljödifferentierade farledsavgifter.
Teres Lindberg pratade i sitt anförande väldigt varmt om de klimatmål vi har och de höga ambitioner som Sverige och regeringen har när det gäller klimatet. Hon pratade om samordnare och handlingsplaner, och det är ju absolut bra att det finns samordnare och handlingsplaner, men det är inte värt någonting om det inte blir verkstad.
Ett sätt att nå de här målen är att titta på möjligheten till miljödifferentierade farledsavgifter där man premierar dem som för fram sina fartyg med mer miljövänliga bränslen. Detta är två för sjöfarten, och det sistnämnda även för klimatet, oerhört viktiga tillkännagivanden som regeringen helt har struntat i under det här året.
Min fråga till Teres Lindberg är: När tänker regeringen ta tag i de här två viktiga frågorna och se till att det blir verkstad och inte fler samordnare och handlingsplaner?
Maria Stockhaus (M):
Jag kan konstatera att det som Teres Lindberg säger i princip är att det inte har skett någonting när det gäller de två tillkännagivandena. Ja, absolut, vi har en pandemi, man jag kan inte tycka att regeringen har excellerat heller när det gäller ledarskap just kring pandemifrågorna. Även om vi är mitt i en pandemi kan man inte släppa alla andra frågor, och man kan inte ignorera den majoritet i riksdagen som gör tillkännagivanden till regeringen. Jag kan inte se att det har tillsatts någon utredning eller någon samordnare.
Det har inte skett någonting kring av något av tillkännagivandena. Det verkar viktigt att lappa och laga i Sjöfartsverkets finansiering i stället för att ta i den stora frågan om att vi har ett problem med att vi har ett verk som är helt beroende av farledsavgifterna för sin överlevnad, vilka är den enda intäkt de har. Det är oerhört viktigt att man åtminstone tillsätter en utredning kring Sjöfartsverkets långsiktiga finansiering.
De behöver långsiktiga förutsättningar för att kunna göra ett bra jobb och stärka sjöfartsnäringen i Sverige. Det har de inte i dag, då de känner en stor osäkerhet om de har möjlighet att finansiera sin verksamhet framöver. Sedan är det märkligt att regeringen, som har väldigt hög svansföring när det gäller miljö- och klimatfrågor, får underkänt när det gäller det mesta av den praktiska politik man faktiskt genomför för att den inte har någon som helst påverkan på klimatet.
Och här har man ett tillkännagivande som man helt struntar i. Även om det är en pandemi är det rimligt att man åtminstone tillsätter en utredning för att se över hur man kan använda miljödifferentierade avgifter för att öka incitamenten för sjöfarten att ställa om.
Maria Stockhaus (M):
I kris prövas ledarskap. För oss är det uppenbart att regeringen har fallerat på många olika sätt när det gäller hanteringen av krisen. Att ha möten och lyssna på vad branschen tycker och vilka problem de har är en sak, att komma till skott och fatta beslut är en helt annan sak. Det är framför allt där som regeringen har varit senfärdig. Den har gjort det krångligt och svårt att söka, och dessutom tar det lång tid att få ta del av bidragen. Det är många branscher som har problem.
Det går inte att ersätta alla till 100 procent. Det är viktigt att man säkerställer att de branscher vi har i Sverige och de verksamheter som finns överlever krisen. Hyrverksbranschen ser i dagsläget inte att den kan överleva på grund av att det inte går att fortsätta att ha dispens under ett år till så att den får ett år till på sig att återhämta sig och se till att det kommer fram en utrustning. Den måste kunna erbjudas ett alternativ.
Det är en verksamhet som inte är reguljär taxiverksamhet. Det gäller också en del företag som bara sköter vissa samhällstransporter och inte bedriver någon taxiverksamhet vid sidan om. Enligt lagstiftningen ska det vara sjysta villkor och finnas möjlighet att kontrollera och undvika skattefusk i taxibranschen. Det står vi självklart bakom.
Men vi tycker inte att det är rimligt med tanke på omständigheterna att bolag ska behöva gå under på grund av att man inte förlänger dispenser. Det gäller även de andra delarna med YKB och trafiktillstånden som också ställer till problem. Det är inte rimligt att man hamnar i en sådan situation. Det gäller speciellt med tanke på att det i dagsläget inte finns utrustning för de företagen att köpa som inte är taxameter.
Antingen får man säkerställa att hyrverken får en egen lagstiftning, vilket de efterlyste i sina remissvar om förlängningen, eller så ser man till att de får förlängt under ett år till för att hitta en lösning när det gäller annan utrustning. Man behöver också se över de tekniska kraven på utrustningen så att det landar på en rimlig nivå och att man använder modern teknik. Det går till exempel att titta på Norge där man har appar.
Min fråga till infrastrukturministern är åter: Är det rimligt att hela hyrverksbranschen nu går under på grund av att man inte förlänger dispensen för den under ett år?
Maria Stockhaus (M):
Det finns en praktisk fråga om hur utskotten fungerar. Sådant som berör ekonomi och budget hanteras i finansutskottet. De förslag som vi har haft från den moderata trafikkommittén har vi spelat in till våra kollegor i finansutskottet. Det är också där som Moderaterna har drivit regeringen framför sig inte minst när det gäller stöd till företag, där regeringen har varit väldigt senfärdig.
Jag noterar att infrastrukturministern inte med ett ord nämner hyrverk, vilket är en speciell bransch. Den är inte jättestor i Sverige. Men den finns i Sverige, och den finns framför allt i de stora städerna. Det är en väletablerad verksamhet. Att anklaga den för att inte sköta sig är slarvigt.
Hela den nya lagstiftningen om taxi handlar väldigt mycket om att komma åt och kunna kontrollera att det inte sker fusk i de nya fenomenen som Volt, Uber och sådant som har kommit fram. Hyrverken är företag som har funnits i Sverige under lång tid. De sköter sig, betalar sina skatter och har anställda med kollektivavtal. De hamnar nu i kläm.
Det verkar inte som att man läste hela deras remissvar. De var väldigt tydliga med att det behövs särskild lagstiftning för hyrverken i och med att det är en speciell typ av verksamhet som nu riskerar att försvinna helt och hållet i Sverige i och med att dispensmöjligheten inte förlängs. De bedriver en annan typ av verksamhet än taxi. Det är en separat bransch.
Jag återkommer till frågan att man behöver se över lagstiftningen om hyrverken så att de får en chans att överleva och att man behöver säkerställa att de får dispens från kravet på taxameter under 2021 så att vi inte förlorar denna anrika bransch i Sverige som fyller en viktig funktion.
Maria Stockhaus (M):
Pandemin har inneburit stora begränsningar och påfrestningar för många, och många mår dåligt. Det är också många branscher som går på knäna. Resebranschen är en av dem som har drabbats allra hårdast. Det är därför märkligt att som i svaret säga att det skulle vara för tidigt att börja titta på vaccinationsintyg. Jag har ett konkret exempel.
Island är i och för sig ett relativt litet land utanför EU, men man räknar med att ha vaccinerat alla sina invånare i april. Från och med då kommer man att kräva vaccinationsintyg. Island kommer säkert att ligga långt framme i processen, men inte desto mindre kommer många researrangörer att riskera att behöva ställa in resor eftersom människor från andra länder saknar intyg.
Låt mig hänga på det som Alexandra Anstrell sa om ojämlikhet. För mig låter det ministern säger helt obegripligt. Alla i Sverige kommer att erbjudas vaccin. Om man väljer att inte ta det och därmed blir utestängd från sådant som kräver intyg får man stå sitt kast. Det är ett val man gör, likaväl som att den som tar vaccin kan råka ut för biverkningar.
Sverige är ett av världens mest digitaliserade länder. Regeringen har också högt ställda mål på att vi ska bli bäst i världen och utnyttja digitaliseringens möjligheter. Det här är ett utmärkt tillfälle att visa att man menar allvar. Det finns digitala brevlådor där man får identifiera sig med bank-id och annat, och det skulle kunna bli en plattform för vaccinationsintyg.
Man behöver alltså inte börja från noll och uppfinna hjulet helt på egen hand. Jag konstaterar en viss självgodhet i svaret. Jag tycker att den är helt obefogad med tanke på att vaccinationerna precis har startat. Det är alldeles för tidigt att slå sig för bröstet och säga att det har varit en succé.
Det återstår att se när vi börjar med massvaccinationerna om det finns en organisation som verkligen fungerar. Jag ser också väldigt lite konkret i detta svar vad gäller mål, tidsplan, uppdrag och att driva på i EU.
Det handlar inte om att vi alla är intresserade av att åka ut på semester utan om att få igång de ekonomiska hjulen - och framför allt om att ge en bransch som i princip ligger helt nere nu, resebranschen, en chans att resa sig efter pandemin.
Maria Stockhaus (M):
Jag tycker att något som är symtomatiskt för regeringen är att ofta följa utvecklingen och delta i processer men att väldigt sällan driva på och försöka se till att det åstadkoms resultat. Det är inte så att vi kan säga att pandemin har hanterats särskilt professionellt och bra om man jämför med många andra länder, och vi ligger inte i topp när det gäller vaccinationstakten heller.
När det gäller hanteringen i förhållande till företag hörs ofta argumenten att det är för lite, för sent och för krångligt. Det är nästan lite uppgivna diskussioner som man har med många företagare. Det gäller framför allt resebranschen. Deras verksamhet ligger helt nere, och det är svårt för dem att ta med människor någonstans över huvud taget.
Det är klart att vår längtan efter att resa är viktig och att det betyder mycket för välbefinnandet, men här pratar vi om företag som är beroende av att det hela kommer på plats. Då kan man inte bara följa utvecklingen och vara en del av processerna i Bryssel, utan man kanske måste driva på och vara lite mer aggressiv i sin framtoning gentemot EU. Det går lite för långsamt. Ett officiellt intyg framtaget i Sverige skulle kunna räcka långt för till exempel många researrangörer, flygbolag och andra länder.
Vi är ett litet, exportberoende land, och vi är ett folk som gillar att röra på oss. Att få fram ett vaccinationsintyg, även om det till att börja med bara är ett vaccinationsintyg framtaget för Sverige, tror jag skulle räcka långt och vara ett tydligt tecken på att regeringen för en gångs skull faktiskt bryr sig om företagare och företagande.
Maria Stockhaus (M):
Tomas Eneroths fråga om basutbudet ter sig något märklig, eftersom regeringen har bett Swedavia att ta fram ett underlag för att stänga Bromma i förtid. Man minskar ju basutbudet om man säger till Swedavia att säga upp avtalet. Det vi säger är: Om detta skulle ske är vi beredda att titta på om det finns någon annan som vill driva flygplatsen vidare.
Vi tror nämligen att Bromma behöver finnas kvar åtminstone till 2038. Frågan är alltså väldigt märkligt ställd med tanke på att regeringen är på väg att minska basutbudet genom att stänga Bromma i förtid. Detta är väldigt fascinerande. Vi pratar väldigt mycket, egentligen oavsett vilken debatt det är, om att pandemin har slagit hårt mot flyget. Så är det absolut. Våra resvanor kommer att förändras efter pandemin - ja, det tror väl alla. Jag tror att vi är väldigt övertygade om att det kommer att bli så.
Men det intressanta är att det alltid bara är flygresorna som ska minska, inte tågresorna. Det är självklart att affärsresandet med tåg också kommer att minska. Dagsresorna tur och retur till Göteborg och Malmö kommer också att bli färre. Ändå tänker man gå vidare med 300-400 miljarder till höghastighetsbanor. Det är ganska intressant. Man är inte beredd att ta hänsyn till pandemin när det gäller tåget, men man är snabb med att utnyttja pandemins konsekvenser för att slå till mot flyget.
Det är ett väldigt märkligt agerande, kan jag tycka. Infrastrukturministern är väldigt stolt över Heart Aerospace och det som händer med den utvecklingen. Jag var också med i Göteborg, och det var fascinerande att se utvecklingen samt hur snabbt det har gått. Men ska de ha en chans måste de ha en marknad att starta på, och då behövs det flygplatser. Bromma behövs som flygplats för regionalflyget. Bromma behövs för att de som flyger från regionala flygplatser ute i landet ska ha någonstans att landa.
Det är på de flyglinjerna som elflyget kommer att kunna starta upp, men finns det ingen flygplats i Stockholm som kan ta emot det är den marknaden dödsdömd. Det vore väldigt sorgligt.
Maria Stockhaus (M):
Tack så mycket för svaret, infrastrukturministern! När det gäller den här frågan finns det åtminstone från vår sida en anledning att vara något ödmjuk. Det handlar om när man öppnade för konkurrens på tågmarknaden i Sverige. Vi valde en annan väg än vad de gjorde i Norge när de avreglerade sin järnvägsmarknad.
Där lyfte de ut biljettförsäljningen i en separat enhet för att öppna upp och göra det lättare att boka alla olika konkurrenter i samma system. Här valde man att behålla SJ. Om man tittar med facit i hand hade det nog varit bra att välja en annan lösning.
SJ:s dominerande ställning och i det närmaste monopol när det gäller biljettförsäljningen har ställt till en del problem i och med att det väljer bort en del konkurrenter som inte har möjlighet att sälja sina biljetter via SJ:s bokningssystem. Det försvårar konkurrensen och missgynnar oss som resenärer när vi ska boka. Trafikanalys rapport, som ministern hänvisar till, är mycket intressant. Där konstaterar man att situationen behöver ändras.
Däremot säger Trafikanalys nej till någon form av statlig resebyråverksamhet eller bokningstjänst. Risken är att den behöver subventioneras. Den kan också konkurrera ut andra privata kommersiella aktörer som vill ha möjlighet att öppna för biljettbokning. Som utredningen själv påpekar kan exempelvis problem uppstå till följd av behov av subventionering av den statliga resebyrån.
Konstruktionen riskerar att snedvrida konkurrensen mellan aktörerna på den öppna resebyråmarknaden. Utmaningen är att öppna biljettbokningen av tåg. Precis som ministern konstaterar är det både en nationell fråga och en EU-fråga. Även om det ändå finns svårigheter visar flyget att det går. Den marknaden består av en massa privata bolag som flyger över hela världen, med flygplatser, byten och olika gater.
Ändå är det lätt för vem som helst av oss att boka biljetter med bara några knapptryckningar på flera olika plattformar och dessutom få en väldigt god översikt över vilka resealternativ som finns och till och med hur mycket koldioxidutsläpp som de genererar. Det är viktigt att vi hittar något liknande system när det gäller tågbiljetter. Det är viktigt att vi som politiker pekar ut riktningen.
Det måste vara lika lätt att boka en tågbiljett som det är att boka en flygbiljett om man till exempel vill åka till Italien. Frågan är: Hur ser regeringens uppfattning ut? Pratar vi om ett nationellt biljettbokningssystem blir det den statliga resebyrån som Trafikanalys avråder ifrån.
Är man beredd att öppna för en annan typ av försäljning där andra aktörer kan få plats på marknaden? Det är en väldigt viktig principiell fråga hur man landar i den här frågan. Det kan avgöra ganska mycket framåt när det gäller att hitta olika varianter av kommersiella lösningar. Risken med en statlig resebyråverksamhet eller ett nationellt biljettbokningssystem är att man stänger ute andra aktörer som kan komma på smarta lösningar.
Maria Stockhaus (M):
SJ är ett statligt bolag som stänger ute konkurrenter på marknaden från biljettsystemet, vilket gör att det blir en snedvriden konkurrens. Ett statligt bolag kan man styra genom ägarstyrning från regeringen. Det är klart att SJ ska drivas på marknadsmässiga villkor, men när de medvetet tar in vissa konkurrenter och stänger ute andra från sitt biljettsystem kan jag nog tycka att man som statlig ägare borde agera.
I övrigt tackar jag för en bra debatt. Jag tror att vi båda två är väldigt intresserade av detta. Att jobba inom EU för att få ett biljettsystem och göra det enklare är någonting som vi moderater också driver. Jag har förstått att det inte är helt enkelt med tanke på att det finns många länder som inte har kommit lika långt när det gäller avreglering. Men samtidigt är det oerhört tveksamt att man lägger pengar på att subventionera det som i stor utsträckning kommer att bli semesterresor med nattåg.
Det finns andra saker i vår infrastruktur som det känns viktigare att lägga krut på, och då är det bättre att se till att vi får ett bra biljettsystem så att det är lätt att boka. Låt oss använda våra skattepengar på ett annat sätt så att vi kan lägga dem till exempel på det som vi diskuterade i radion i morse: att underhålla våra vägar eller vår räls, om man nu vill hålla sig till järnvägen.
Men jag tror att vi är överens om målsättningen, och den är att det ska vara lätt att boka tågresor - lika lätt som det är att boka flygresor ute i världen. Då är sj.se en nyckel, där företaget i dagsläget stänger ute sina konkurrenter. Det är någonting som man måste adressera när man tar fram ett förslag om ett nationellt biljettsystem.
Det måste vara konkurrens på lika villkor, och man måste låta andra aktörer hantera övergripande biljettsystem som i så fall täcker in fler aktörer.
Maria Stockhaus (M):
Det här är viktiga frågor för Sveriges framtid. Jag hade intressant nog ett möte precis före interpellationsdebatten där diskussionen om bland annat planprocesser kom upp. Frustrationen hos den jag talade med var väldigt stor. Man sa att svårigheterna att bygga var oerhört stora, inte minst vad gäller stora infrastruktursatsningar.
Processerna är oerhört långa på grund av regelverket för byggnation och möjligheterna för enskilda personer att överklaga. Även om myndigheterna har till uppgift att se till att lagstiftningen följs finns det anledning för oss alla att vara självkritiska med tanke på det system vi har skapat. Det här gör att det är betydligt svårare, tar längre tid och är dyrare att bygga viktig infrastruktur.
Det blir väldigt tydligt om man tittar runt om i världen och ser hur snabbt andra kan få till byggnation av alla typer av infrastruktursatsningar. Vi däremot hamnar i långa processer för att vi ska ta hänsyn till bullerregler i vilka man i sin tur inte har tagit hänsyn till att tekniken har utvecklats för hur man påverkas inne i bostäder. Det tas heller ingen hänsyn till andra moderniseringar som har skett.
Det finns anledning att se över regelverket. I det här fallet tycker jag att Trafikverket ska ha i uppdrag att när man ser till riksintressen säkerställa att ta så lite mark i anspråk som möjligt vid infrastruktursatsningar. Det måste bli så mycket byggbar mark som möjligt kvar. Det är den frågan jag vill ställa till infrastrukturministern.
Är ministern och regeringen beredda att, utan att ta ställning i ett enskilt fall, se över uppdraget till Trafikverket för att säkerställa att man inte i onödan lägger våta filtar över stora markområden?