Anti Avsan (M):
Regeringen har presenterat en ny nationell strategi mot terrorism som ska vara utgångspunkten för Sveriges långsiktiga arbete på området, både nationellt och internationellt. Syftet sägs vara att skapa en tydlig struktur för det arbete som krävs för att motverka terroristbrottslighet. Det är bra att regeringen föreslår åtgärder i rätt riktning när det gäller arbetet mot terrorism, men det räcker inte.
Det krävs mer. Fru talman! Sent i natt kom jag hem från Paris, där jag deltog i en konferens inom ramen för klimattoppmötet. Av den anledningen hade jag möjlighet att bilda mig en uppfattning om stämningen i Paris efter de senaste terrordåden.
Vad som kanske inte framgått tydligt är att terrordåden innefattade skottlossningar och explosioner på sex platser i centrala Paris och i förorten Saint-Denis den 13 och den 14 november.
Uppgiften om antalet döda efter attackerna varierar något, men en uppgift är 129 döda, varav 89 på Le Bataclan under en konsert, som av naturliga skäl var det mest uppmärksammade enskilda dådet. Förutom det stora antalet dödsoffer fick 433 människor sjukhusvård för sina skador, och 80 av dem var allvarligt skadade.
I lördags kväll hade jag förmånen att kunna sitta utomhus på ett kafé i Paris där jag kom i samspråk med ett par Parisbor. De sa att de kände obehag och en otrygghet på ett annat sätt än tidigare efter de senaste terrordåden.
Bevekelsegrunderna för attacken mot Charlie Hebdo gick på något sätt att förstå förnuftsmässigt medan attackerna mot helt oskyldiga människor innebar att allas trygghet på något sätt rycktes bort. De sa att nästan alla hade en eller flera vänner eller bekanta som föll offer för terroristerna. De hade själva mist flera vänner.
Terrorism är inte någon ny företeelse utan en beprövad metod för att påtvinga människor ens egen vilja. Mest brutal och blodig har terrorismen ofta varit när den använts av regimer som ett sätt att förtrycka sina egna medborgare. Under 1960- och 1970-talen blev det allt vanligare med civila mål för terroristattentat, även om attackerna oftast var begränsade till en så kallad fiende.
Dagens terrorism består i stor utsträckning av internationella, våldsfrämjande nätverk där det i allmänhet finns ett bakomliggande syfte av religiös och åtminstone delvis politisk karaktär. Islamistiska al-Qaida har länge varit det främsta exemplet på ett sådant nätverk. Attackerna mot World Trade Center och det amerikanska försvarshögkvarteret Pentagon 2001 visade att terrorismen hade antagit en ny skepnad.
Attentaten var storskaliga, samordnade och avancerade. Med religiösa motiv dödades flera tusen människor. Al-Qaida blev en ny sorts terroriströrelse med ett mål och ett nätverk som inte var bundet till en stat. I likhet med andra terroriströrelser var dessutom dess anhängare beredda att genom självmordsattacker döda sina fiender.
I dag är de mest uppmärksammade terroristorganisationerna Islamiska staten i Syrien och Levanten, Isil eller Daish, och möjligen Boko Haram i Nigeria. Det som skiljer Daish från andra terroristorganisationer är att organisationen förfogar över ett territorium. Sommaren 2014 utropades som bekant ett kalifat i Irak och Syrien. Fru talman!
Alldeles oavsett hur terrorismen har kommit till uttryck genom olika organisationer och genom olika terrordåd över tiden illustrerar de senaste terrordåden i Paris på ett väldigt tydligt sätt vad som är terroristernas mål och hur hänsynslöst terrorismen kan drabba oskyldiga. Terrorism måste därför bekämpas konsekvent och med stor kraft.
För att återgå till regeringens strategi vill jag börja med ordet "förebygga", som också finns i rubriken. Regeringen har särskilt framhållit att det ligger ett fokus på att förebygga. Trots detta redovisas få konkreta åtgärder som effektivt kan motverka radikalisering.
I stället hänvisas det till generella åtgärder och uttalanden om behov av samverkan utan hänsyn till de specifika utmaningar som finns för att kunna förebygga och motverka radikalisering och våldsbejakande extremism. Kunskapen om vad som kan utlösa processer som leder till radikalisering måste öka så att tecken på radikalisering kan upptäckas på ett tidigt stadium.
Vi anser också att det är viktigt att stärka avhopparverksamheter och det brottförebyggande arbetet i kommunerna. Vi har en bestämd uppfattning om att det förebyggande arbetet i vidare mening, och i synnerhet arbetet med att motverka radikalisering, måste konkretiseras och att regeringen bör ta fram en handlingsplan för detta arbete där det tydligt framgår vem som ansvarar för vilka åtgärder.
Det förebyggande arbetet måste helt enkelt bli mer strukturerat och inriktas tydligare mot radikalisering. Fru talman! Sverige är inte en isolerad ö eller ett paradis på jorden, även om många skulle önska att det var så. Hotbilden mot Sverige får anses vara i allt väsentligt densamma som mot de flesta andra EU-länder.
Om vi, kanske lite mer än tidigare, ska bemöda oss om att försöka skydda oss mot terroristhot och terrorismrelaterad brottslighet måste Säkerhetspolisen ges de verktyg som krävs för att kunna fullgöra sina uppgifter. Omvärlden och omvärldsförutsättningarna ändras, inte minst på grund av teknisk utveckling, och vi måste hänga med om vi ska kunna skydda oss på en acceptabel nivå.
När exempelvis kriminalisering av resande för att delta i strid eller vapenträning för terroriststämplade organisationer införs måste Säkerhetspolisen ha rimliga möjligheter att kunna säkra bevisning. Om detta inte är möjligt i praktiken blir lagstiftningen verkningslös.
Säkerhetspolisen bör därför få tillgång till hemlig dataavläsning, vilket innebär möjligheter att läsa krypterad datatrafik, för att kunna säkra bevisning mot personer som gör sig skyldiga till terrorismrelaterad brottslighet. Jag vill också särskilt framhålla att nya befogenheter vad gäller hemliga tvångsmedel ska utformas så att alla rättssäkerhetsgarantier kan uppfyllas.
Detta innebär krav på adekvata kontroll- och uppföljningsmekanismer och att hänsyn tas till människors personliga integritet. En annan del som redan finns som ett viktigt redskap i Säkerhetspolisens underrättelsearbete mot terrorism är signalspaning. Men denna signalspaning får inte ske samtidigt som förundersökning pågår.
Med ny lagstiftning på plats som kriminaliserar terrorismresor kommer Säkerhetspolisen att inleda fler förundersökningar mot misstänkta individer som befinner sig i andra länder. Det får inte leda till att Säkerhetspolisens möjligheter att bedriva underrättelseverksamhet genom signalspaning begränsas och försvåras. Det är också viktigt att bevis kan säkras så att personer kan lagföras för de brott som begåtts.
Vi vill därför att Säkerhetspolisen ska få tillgång till information från signalspaning under förundersökning även för att kunna säkra bevisning mot personer som gör sig skyldiga till terrorismrelaterad brottslighet och krigsbrott. Det är inte bara Säkerhetspolisen som måste ha tillräcklig förmåga. Sverige måste också ha egen och tillräcklig operativ förmåga och beredskap för att kunna ingripa mot terrorister utan att vara beroende av hjälp från andra länder.
I strategin pekar regeringen på resurser från polisregionerna som en förlängning av det arbete Nationella insatsstyrkan bedriver. Därutöver framhåller regeringen att Sverige vid behov ska kunna inhämta stöd från motsvarande styrkor från andra EU-länder inom ramen för det så kallade Atlassamarbetet. Vi anser att det i första hand behövs en uppgradering av vår nationella förmåga.
Nationella insatsstyrkan har unik kompetens men i ett nationellt perspektiv begränsad operativ förmåga. Därför bör Nationella insatsstyrkans numerär utökas och därmed dess operativa förmåga att möta terroristangrepp på flera geografiska platser samtidigt. Jag vill också som hastigast peka på andra delar i en konsekvent moderat politik mot terrorism.
Ekobrottsmyndigheten och Skatteverket bör ges ett särskilt uppdrag att utreda finansiering av terrorism. Internationella åklagarkammaren i Stockholm måste ha tillräckligt med kvalificerade utredare för att terrorismrelaterad brottslighet och krigsbrott ska kunna utredas. Hanteringen av svenska pass behöver stramas upp i flera olika avseenden. Fru talman!
I utskottets betänkande föreslås två tillkännagivanden, dels avseende kriminalisering av terrorismresor, dels avseende internationellt samarbete mot terrorism som tar sikte på samarbetet inom EU. Jag står naturligtvis bakom utskottets förslag i dessa delar. Jag yrkar i likhet med föregående talare avslag på reservationerna 5 och 29, båda från S, MP och V. Vi står fast vid alla våra reservationer, men jag väljer trots detta att inte yrka bifall till alla.
Jag yrkar bifall till reservation 1 gällande det förebyggande arbetet, reservation 3 avseende arbetet för att motverka radikalisering, reservation 11 avseende hemlig dataavläsning, reservation 13 avseende signalspaning, reservation 18 avseende åtgärder med pass för att hindra resande och slutligen reservation 24 avseende Nationella insatsstyrkan.