Jan Björklund (L):
När det gäller huvudinriktningen för utvecklingen av den svenska förskolan noterar jag att regeringen och interpellanterna är tämligen överens. Jag finner inte att ni deklarerar någon annan grundsyn än att utvecklingen ska fortsätta att gå mot en ännu mer pedagogisk inriktning av förskolan. Jag tycker att det är bra.
Det har tidigare funnits en tveksamhet hos det socialdemokratiska partiet när det gäller att våga erkänna förskollärarnas utbildningsnivå och status - av rädsla för Kommunal och LO som organiserar barnskötarna. Låt oss vara ärliga och säga att det är vad det har berott på; man har inte vågat säga att förskollärarna ska ha den pedagogiska ledningen och det ansvaret. Jag är glad om ni nu vågar göra det och vågar stödja regeringens förslag när det kommer till riksdagen.
När man lyssnar på Socialdemokraterna finns det ingen hejd på alla problem som kommer att uppstå i världen när vårdnadsbidraget införs. Det är egentligen inget problem som liksom inte kommer att uppstå i och med det. Det kommer att saknas personalkategorier av alla möjliga slag i förskolor och på fritidshem på grund av vårdnadsbidraget - enligt er beskrivning. Jag tror att ni här väldigt kraftigt överdriver.
I verkligheten innebär vårdnadsbidraget att föräldrar som har små barn och som är hårt sönderstressade av yrkeslivets och familjelivets krav får ett lite större ekonomiskt utrymme för att vara något mer med sina barn när dessa är väldigt små. Jag tror att ni får väldigt svårt att få föräldrar att gå ut i demonstrationståg för att protestera mot detta. Jag tror faktiskt att det är så att det för dem som inte väljer att utnyttja vårdnadsbidraget inte blir någon skillnad. De som väljer att utnyttja det kommer att kunna vara något mer med sina barn än de i dag kan vara.
Det kan väl inte vara hela världen när barnen är små. Det är en otrolig skräckpropaganda som ni håller på med. Det är bara några veckor tills den här möjligheten införs. Vi får väl se om alla era farhågor besannas.
För mig är det självklart - detta som ett svar till interpellanterna här - att utgångspunkten när vi gör en ny skollag är att villkoren så långt som möjligt ska vara exakt desamma såväl för offentligt drivna verksamheter som för fristående verksamheter. Det gäller då bland annat kraven på personalen.
Att det står "övervägs" i det skriftliga svaret beror på att vi ännu inte har en färdig skollag och på att det naturligtvis finns saker som inte riktigt går att göra på samma sätt. Till syvende och sist är ju ägandeformerna olika. En kommunal verksamhet har ett åtagande som en enskild verksamhet aldrig kan ha, detta att man måste se till att alla får en plats etcetera.
Men när det gäller den här typen av frågor, personalens kompetens, läroplan och pedagogiska målsättningar, menar jag att åtagandet ska vara detsamma. Det är en sanning. När vi nu diskuterar förskollärartäthet är det väl en annan sanning att de fristående förskolorna har mycket högre förskollärartäthet än de kommunala förskolorna. Nästan alla fristående förskolor startas av förskollärare själva. De har en mycket högre andel förskollärare. Många av dem har bara förskollärare och inga barnskötare alls.
Det beskrivs som en ambitionshöjning från deras sida. Var och en får väl tolka om det är så. Men det är alltså ingen brist på förskollärare i fristående förskolor. Det är snarare de kommunala förskolorna som har brist på förskollärare. Redan förra året interpellerade vi socialdemokrater utbildningsministern, säger Micke Damberg. Redan 2007, Micke Damberg, interpellerade du mig om bristerna i förskolan och vad som borde göras.
En fråga som kan ställas är: Varför gjorde ni inte själva något på tolv år? Barngrupperna nu är precis lika stora som vid regeringsskiftet. De har inte ökat. Däremot ökade barngruppernas storlek - om Micke Damberg nu lyssnar på mina svar på frågorna - kraftigt under era tolv år vid regeringsmakten. Sedan den borgerliga regeringen tillträdde har de inte ökat. Det är sanningen om man läser statistiken, Micke Damberg.