Johan Pehrson (L):
Vi har nu att behandla frågan om processrätten i Sverige. Processrätten utgör en länk mellan rättssäkerhet och rättstrygghet.
Rättssäkerhet handlar om att människor ska få en bra rättegång. Helst ingen ska dömas oskyldig, det ska vara ordning och reda och det ska vara förutsägbart. Rättstrygghet å andra sidan handlar om det faktum att man vill att människor som har blivit utsatta för någon annans missdåd ska få upprättelse och att den person som har begått brottet ska kunna gripas, lagföras och få en lämplig påföljd.
Det säger sig självt att det finns en viss målkonflikt mellan dessa ibland. Skulle någon bara betona rättssäkerheten, vilket det finns vissa organisationer som jag träffar på ibland som jag tycker gör, då ska man helst aldrig döma någon, för alla kan ju vara principiellt oskyldiga.
Betonar man bara rättstryggheten kan man gå väldigt långt och säga att våra myndigheter ska ha vilka möjligheter till åtgärder som helst. Vi har nu i detta betänkande att behandla just processrätten, det vill säga hur regelverket ska se ut. Men det är ju mycket som avgör förutom det som vi bestämmer i dag. Något som också avgör är vilken ekonomi vi skickar med.
Vi kan reglera domstolarna i rättegångsbalken som vi gör. Vi kan reglera säkerheten i domstolarna, vilket vi kommer att debattera i dag. Vilka processuella regler gäller för vittnen, åtal etcetera? Hur ska själva processen gå till? Ska man tillåta personer att vara med på telefon och sådant? När vi diskuterar detta är det viktigt, men det är också viktigt vilka resurser man skickar med.
Då är det tyvärr bara att konstatera att verkligheten för våra domstolar är ganska bister. Det påverkar också såväl rättstrygghet som rättssäkerhet. Det handlar också om vilka värderingar vi stoppar in. Vilken balans väljer vi mellan rättssäkerhet och rättstrygghet? Ingen i Sverige ska ju fällas till ansvar för brott om det inte är ställt bortom allt rimligt tvivel. Det är den balans vi har valt. Jag tycker att den är bra, och den ska vi upprätthålla.
Men det leder också till diskussionen: Tänk om det kan bli fel? Därför kommer vi också i dag att diskutera reglerna om bland annat resning till Högsta domstolen för det fall det kommer fram nya fakta.
Jag måste säga till mina kolleger här i kammaren i dag att jag - ni också, gissar jag - får en del brev och samtal från domare i Sveriges domstolar och även från lagmän som är väldigt oroliga över kvaliteten på den verksamhet man bedriver i domstolarna.
Det är trist att behöva konstatera att de känner sig ganska övergivna och har svårt att klara de målsättningar som vi ställer upp härifrån riksdagen när det gäller att på ett bra sätt balansera rättstrygghet och rättssäkerhet. På det temat kan jag också konstatera att vi har en justitiekansler som är väldigt oroad över att det finns många människor som är - oskyldigt dömda är väl att gå för långt - dömda på felaktiga grunder.
Personligen vill jag gärna lägga till att jag också är ganska orolig över rättstrygghetsaspekten, att det är väldigt många människor som är skyldiga som går ute på våra gator och inte får den påföljd som är tänkt. Men detta hör även till saken, och därför har Folkpartiet liberalerna en reservation i det här betänkandet som handlar om reglerna för att återta och pröva mål igen.
Har vi ett stressat och pressat rättsväsende, där man diskuterar kvaliteten på förundersökningarna och kvaliteten på domslut och för den delen domsskäl, är det viktigt att vi ser över om reglerna i dag är relevanta när det gäller resning till Högsta domstolen. Det är en mycket viktig rättssäkerhetsfråga, som Folkpartiet självklart yrkar bifall till.
Det handlar också om balans. Förutom principer, värderingar och praktiska möjligheter handlar det också om att man balanserar och är pragmatisk. Som jag sade skulle rättssäkerhet kunna kosta hur mycket som helst, men det kanske också är så att juridiska processer inte får ta hur lång tid som helst, därför att i tidsutdräkten ligger också en kvalitetsfråga.
Det är därför vi från den borgerliga alliansen är så kritiska till att regeringen och dess stödpartier tillåter och accepterar de enorma köer som finns till våra domstolar, den unika plats vi har i en demokrati och en rättsstat att lösa konflikter mellan enskilda och konflikter då människor har begått brott gentemot staten eller gentemot andra människor. Herr talman!
Jag vill kort gå in på några frågor som är aktuella i det här betänkandet. Då tittar jag bland annat på tvångsmedlen. Det är väldigt viktigt att vi ser till att det finns en bra balans mellan effektiva verktyg att bekämpa brott men också kontroll både före, under och efter de här tvångsmedlen. Jag kan konstatera att majoriteten är mycket nöjd med hur det ser ut på detta område i dag.
Man avvaktar regeringens arbete. Där känner jag att man är på väg att komma fram i en viktig fråga, nämligen den om skyddsidentitet. Det handlar alltså om att möjliggöra så kallad infiltration. Vi ska se till att få en ordning där statens tjänstemän har ansvaret för att ta kontakt med grova kriminella, i stället för att, som fallet är i dag, på mycket tveksamma grunder och ur rättssäkerhetsaspekt näst intill oacceptabelt ofta tvingas använda sig av privata informatörer.
Det arbetet är på gång och kommer snart att genomföras, men från Folkpartiets sida har vi synpunkter på det. Vi tittar också på frågan om provokativa åtgärder. Denna fråga är i dag i praktiken oreglerad. Det finns en del JO-utlåtanden som styr detta, och några myndigheter har instruktioner. Också denna fråga måste vi komma framåt med. Här ges dock inga signaler om när man tror att det kan ske.
Beredningen av den mycket viktiga frågan om kameraövervakning pågår - jag har ingen anledning att tro något annat. Då måste majoriteten se till att ha kvar den absoluta utgångspunkten att övervakningen ska tillståndsprövas så att vi som medborgare vet om den. Vi ska kunna gå till en plats och se var det finns övervakningskameror samt på vilka grunder dessa beslut fattats.
Jag tror att bevakningskameror, övervakningskameror, har en viktig roll att spela, men det är samtidigt viktigt att känna att det finns en kontrollmekanism så att inte vem som helst får skruva upp en kamera hur som helst. Nu finns begäran om att få skruva upp kameror på alla möjliga konstiga ställen, till exempel vid kyrkor. Tack och lov har de fått avslag från myndigheterna i de fallen. Folkpartiet lyfter fram både stort och smått i sina reservationer.
Bland annat tittar vi på problemet med de människor som kommer till Sverige för att systematiskt begå brott. Stöldligor från andra länder drar in över Sverige och länsar sommarstugor och annat. Vi är alla överens om att dessa personer ska lagföras. Ibland lämnar de Sverige med en stor kärra där man hittar några enskilda saker som man vet är stöldgods, samtidigt som det finns starka misstankar om att även de övriga sakerna är stöldgods.
Det kan vara kaffebryggare, mikrovågsugnar, tv-apparater, skidor, pjäxor - saker som med största sannolikhet är stulna men där det i dag inte finns några processuella medel för att kunna belägga godset med beslag eller kvarstad för att sedan utreda om även dessa saker är stulna. Det lyfter Folkpartiet fram i en av sina reservationer.
Jag tycker att Moderata samlingspartiet har en bra reservation som handlar om att se över möjligheterna att använda sig av obligatorisk häktning vid straff på minst två år, alltså även försök och förberedelse av brott, ifall det inte är uppenbart onödigt. Det är viktigt att markera allvaret i detta.
Det är egentligen inte obligatoriskt, för det finns ett undantag, men Folkpartiet avser att i den delen stödja Moderaterna ifall de yrkar bifall till den reservationen. Det är viktigt att det blir tydligt att allvarliga brott medför konsekvenser. Huvudregeln ska vara häktning.
En fråga som debatteras mycket i dag - och inte bara i dag vill jag understryka - är den om skydd för utsatta kvinnor. Vi kan konstatera att reglerna för tillträdesförbud fungerar sådär. Här lägger vi fram förslag om att förstärka skyddet. Jag vill dock understryka att det inte enbart gäller utsatta kvinnor. Det ska finnas en tydlig balans mellan rättstrygghet och rättssäkerhet.
Även om ingen ännu är dömd, även om det ännu inte är klart och man inte vet vad personen kommer att göra måste ändå tryggheten för den enskilda individen markeras. Det tycker vi är viktigt. Herr talman! Jag ser att min talartid rinner i väg.
Jag hoppas att vi får en diskussion om de stora frågorna, om hur vi i Sverige ska balansera rättstrygghet och rättssäkerhet, för dagens lagstiftning är väldigt gammal och skapad i en helt annan tid. Men vi ska också diskutera de små förändringarna så att det snabbt blir lite bättre på olika håll. Där har vi gett våra förslag.
Folkpartiet står bakom sina reservationer, men för tids vinnande yrkar vi bifall bara till reservation nr 34 under punkt 29. Den handlar om det som jag inledde mitt anförande med, nämligen vikten av att vi inser hur det ser ut i dag. Verkligheten är den, vilket väl också Justitiekanslern varnar för och som jag märker när jag är ute i Rätts-Sverige, att man är oroad över kvaliteten i våra domstolar.
Det är bättre att bevilja korrigering eller resning i Högsta domstolen en gång för mycket för att ingen ska behöva betala det fruktansvärda pris det innebär att på felaktiga grunder bli dömd och inlåst, berövad sin frihet. Vi måste slå vakt om principen att hellre fria än fälla. Det är en viktig grundbult i den rättsstat som jag tycker att Sverige ska vara.
Där ska vi vara bland de bästa i världen.