Håkan Svenneling (V):
Vi i Vänsterpartiet ser en stor potential i att utveckla det nordiska samarbetet över våra landsgränser. Vi har mycket gemensamt och skulle alla tjäna på att utveckla samarbetet. Många gånger kan vi lösa problem och gränshinder, utveckla samverkan och ta fram strategier mot framtidens utmaningar på ett bättre sätt i Norden än om vi varje gång försöker lösa problemen själva eller springer till EU:s medlemsstater, som ändå är osams när problemen ska lösas.
När vi springer till EU glömmer vi också bort våra grannländer Norge och Island. Nytt för i år är att vi har omformat vår vänstergrupp i Nordiska rådet, som numera heter Nordisk grön vänster. Där samlar vi röda och gröna partier i Norden som kämpar för en rättvisare värld där vi tar större klimathänsyn. Vi har medlemmar från alla nordiska länder och från självstyrelseområdena på Grönland och Färöarna.
Och jag har förmånen att vara ordförande för denna skara duktiga parlamentariker. Nordisk grön vänster har under det senaste året skördat flera framgångar. Vi har fått bifall för våra motioner om så vitt skilda saker som sjöfart, hbtq-personers rättigheter, kärnvapen och arbetsmiljö. Men den största framgången för vänstern under förra året var nog det förändrade styret på Island.
Där tog Katrín Jakobsdóttir över som statsminister efter många år av turbulens och skandaler i den isländska politiken. Problemen lär inte vara helt slut nu för den nya samlingsregering som man bildat lite okonventionellt tillsammans med den isländska centern och de isländska moderaterna. Det lär bli tufft att ratta. Men det är i varje fall en tydlig vändpunkt i den isländska politiken, som nu ska försöka återfå förtroendet från sina medborgare.
En som träffade Katrín i förrgår var statsministern Löfven, som tillsammans med sina nordiska kollegor besökte vackra Ulvön i Västernorrland. Det är en plats som jag hade förmånen att besöka så sent som i fredags. Sverige är nämligen just nu ordförande i Nordiska ministerrådet. Och nästa år är det vår tur i riksdagen att vara ordförande i Nordiska rådet. Då är det viktigt att vi tar ledartröjan för att stärka samarbetet i Norden. Fru talman!
Jag tänkte berätta om ett exempel på de förslag som vi har drivit igenom. Jag läste i min lokaltidning om det norska paret Merethe och Ylva Kleiven. Deras barn Eivor och Anker är båda födda i Norge genom assisterad befruktning. Men när familjen flyttade till Sverige ansågs Ylva och Merethe inte längre vara föräldrar till sina barn. Alla nordiska länder har under de senaste decennierna gjort stora framsteg inom sexualpolitiken för att alla ska få bättre rättigheter.
Men det är uppenbart att det saknas ett nordiskt perspektiv i frågan för att underlätta att röra sig över våra gränser. Samkönade pars relationer och familjebildning bör erkännas i alla nordiska länder. Alla nordiska länder bör ha lagstiftning som baseras på mänskliga rättigheter och att alla medborgare behandlas lika inför lagen, oberoende av sexuell läggning eller könsidentitet. I Norden är vi formalister. Vilken dag man är född och vilket kön man tillhör är identifikationer som man ges redan den dag man föds.
Genom självidentifikation ges man rätten och möjligheten att själv välja det kön man känner sig som. Därför är jag glad över att Nordiska rådet med en stor majoritet antog vårt medlemsförslag. En annan fråga gäller att vi i dag saknar information om de personer som rör sig över en nordisk gräns för att arbeta. Det gör det svårt att greppa hur stor betydelse gränsöverskridande samarbete har.
Regeringen bör därför arbeta för bilaterala avtal mellan de nordiska länderna om gränsstatistik, så att de som arbetar i ett annat nordiskt land syns också i det landets statistik. Då skulle också konsekvenser av till exempel gränskontroller synas bättre i statistiken och förhoppningsvis leda till att politiken undviker den typen av allvarliga misstag igen.