Lars Jilmstad (M):
Justitieombudsmännens ämbetsberättelse är viktig på flera sätt. Kanske viktigast är att den visar hur det är möjligt för enskilda att få förhållanden granskade när ordinarie granskningsmöjligheter inte räcker till.
Men viktigt är också att dessa ombudsmän, som formellt sett ska tituleras Riksdagens ombudsmän, genom sitt arbete ger lagstiftaren riksdagen viktig information som kan leda till förändringar och förbättringar i vår lagstiftning.
Ytterligare en önskvärd följd av ombudsmännens arbete är att försumliga myndigheter och enskilda tjänstemän får kritik, som givetvis är avsedd att leda till att rutiner och övrig hantering ses över och förbättras. Vad gäller just att kritik leder till bättring finns det ibland anledning att notera att så inte alltid är fallet.
Till exempel ådrar sig vissa myndigheter, däribland Migrationsverket, a-kassorna, Tillväxtverket och vissa domstolar, återkommande kritik för långsam handläggning. Detta är naturligtvis inte bra, särskilt om det skulle återspegla en bristande respekt för JO:s arbete.
Så är nog ändå inte fallet, utan bristerna kan snarast härledas till oväntat hög arbetsbelastning och en alltför länge kvarstående brist på resurser. Ändå kan det vara värt att diskutera huruvida JO-beslutens genomslagskraft är tillräcklig.
Men eftersom denna fråga behandlas av 2020 års JO-utredning, som ska lämna förslag till åtgärder och eventuella författningsändringar, så avstår jag från ytterligare kommentarer om detta. Också frågan om i vilken mån ett otydligt tjänstemannaansvar kan bidra till återkommande mer eller mindre grova försummelser är värd att få belyst.
Så sker nu också efter det att konstitutionsutskottet i ett betänkande för ett par år sedan föreslog ett tillkännagivande till regeringen om ett modernare och tydligare tjänstemannaansvar genom ett utvidgat straffansvar för tjänstefel. I maj 2020 tillsatte därför regeringen en särskild utredare som ska se över om en sådan utvidgning bör göras.
Vad utredningen säger blir klart först om någon vecka. Men vi vet att det av direktiven framgår följande: För att allmänheten ska ha ett högt förtroende för den offentliga verksamheten är det nödvändigt att det finns ett effektivt och ändamålsenligt system för straffrättsligt utkrävande när det begås felaktigheter inom den offentliga verksamheten. Herr talman!
Av den nu aktuella ämbetsberättelsen framgår att 10 261 ärenden nyregistrerades under det gångna verksamhetsåret. Tillströmningen ökar för varje år; för tio år sedan behandlades 6 000 ärenden.
Ett antal ärenden har kopplingar till den fortsatt rådande pandemin, men ökningen av antalet ärenden är ändå i paritet med de gångna årens. Av betydelse för hur många klagomål som förekommer inom olika verksamheter är om det förekommer en ordinarie tillsynsverksamhet hos olika myndigheter.
Om det saknas en sådan ordinarie tillsyn kan detta enligt utskottets mening leda till att JO ägnar sin tillsyn åt ärenden som skulle behandlas bättre i andra sammanhang. Utskottet betonar därför i betänkandet att en tydlig, effektiv och väl fungerande ordinarie tillsyn är nödvändig för den offentliga verksamhetens legitimitet.
Den ger också bättre förutsättningar för JO att utföra sin extraordinära tillsyn. Också denna viktiga aspekt av JO:s verksamhet ingår i den pågående JO-utredningens uppdrag. JO redovisar årligen vilka framställningar som gjorts till regeringen antingen för att få lagändringar till stånd eller för att påpeka att vissa verksamheter inte fungerar som de borde.
Särskilt den senare typen av framställningar behandlas på olika sätt i olika departement. Med mer likartade rutiner minskar risken för att viktiga påpekanden inte följs upp och åtgärdas. Sannolikt kommer mina meddebattörer att ta upp många av de viktiga konkreta ärenden som ämbetsberättelsen innehåller. Själv ska jag nöja mig med ytterligare ett par allmänna påpekanden.
Ett sådant är att utskottet vill understryka betydelsen av att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen. Nu när många arbetar hemifrån finns det faktiskt en påtaglig risk för att avstegen blir fler och att insynen i myndigheters och tjänstemäns verksamhet blir sämre.
Ett annat närbesläktat påpekande är att ärendehanteringen i den offentliga förvaltningen håller en god förvaltningsstandard. Det handlar om kompetens och om önskvärdheten i en gemensam utbildning inom bland annat statsförvaltningen.
Jag tror att en sådan är välkommen, inte minst om vi ska få en minskning av de ärenden som Riksdagens ombudsmän har anledning att behandla. Med detta, herr talman, yrkar jag på att lägga JO:s ämbetsberättelse till handlingarna.