Ewa Björling (M):
Hans Linde har frågat mig om de ekonomiska partnerskapsavtalen EPA, Economic Partnership Agreements, och rättvisa handelsregler. Jag vill framhålla att en fri och öppen handel baserad på stabila spelregler bidrar till att skapa ekonomisk tillväxt och utveckling. Vi har ett gemensamt ansvar att åstadkomma förutsättningar för utvecklingsländerna att dra större nytta av globaliseringen.
Jag ser de ekonomiska partnerskapsavtalen mellan EU och afrikanska länder, länder i Västindien och Stilla havet som ett led i de strävandena. Jag är glad att ett fullödigt EPA-avtal kunde slutas med Karibien före årsskiftet.
Med ytterligare närmare tjugotalet länder i Afrika och Stilla havet har EU ingått interimistiska avtal, vilka är en god utgångspunkt för att arbeta fram breda och utvecklingsvänliga EPA-avtal som svarar upp mot de ambitioner som tidigare fastställts gemensamt av AVS och EU. Sverige verkar för att partnerskapsavtalen verkligen främjar utveckling och att de bidrar till bättre förutsättningar för AVS-länderna att integreras i världsekonomin.
Därigenom kan avtalen bidra till målet för den svenska politiken för global utveckling. Genom utformningen av avtalen och utvecklingssamarbete kan vi gemensamt arbeta för att AVS-länderna ska kunna dra största möjliga nytta av avtalen och samtidigt hantera de övergångseffekter som alltid kommer när länder ökar sin internationella handel. Denna princip har varit styrande för regeringens politik under förhandlingarna.
Sverige har under hela processen varit pådrivande för att få till stånd avtal som å ena sidan ger AVS-länderna fullt marknadstillträde till EU och å andra sidan ger nödvändig flexibilitet till AVS-länderna utan att därmed göra avkall på våra internationella åtaganden. EU erbjuder AVS-länderna tull- och kvotfrihet direkt för alla varor med övergångstider endast för socker och ris. Detta är ett stort framsteg.
AVS-länderna får samtidigt långa övergångsperioder - upp till 25 år - för att avveckla handelshindren på ungefär 80 procent av handelsvolymen gentemot EU. Det innebär bland annat att AVS-länderna har tid att skapa alternativa källor till statsinkomster när tullintäkterna minskar. Detta kompletteras med möjligheter till skydd för växande eller känsliga industrier i AVS-länderna.
Jag vill också peka på att EU har upprättat mer liberala ursprungsregler i EPA-avtalen, vilket ökar möjligheterna för AVS att nyttja sitt tillträde till EU:s marknader. EU har åtagit sig att stödja AVS-länderna i processen att genomföra EPA-avtalen. Sveriges aktiva agerande internationellt syftar också till att öka och stärka det handelsrelaterade biståndet.
Vi har bidragit till ett beslut om att EU:s handelsrelaterade bistånd ska öka så att det år 2010 uppgår till 2 miljarder euro per år. En betydande del av dessa medel ska vara tillgänglig för just AVS-länderna. Jag vill understryka att stödet till EPA-processen är av hög prioritet i vårt nationella handelsrelaterade bistånd.
Regeringen delar till fullo Hans Lindes ståndpunkt att det är centralt att EPA-avtalen bygger på ett tydligt ägarskap och utvecklingsstrategier formulerade av AVS-länderna själva. Samtidigt måste såväl EU som AVS-länderna följa de regler som vi gemensamt har etablerat i WTO för handelsavtal mellan olika regioner. Det är olyckligt att förhandlingsprocessen för EPA blev så försenad.
För den svenska regeringen var det inför årsskiftet av största vikt att se till att vi fick ett arrangemang på plats som säkrade AVS-ländernas export till EU. Många AVS-länder, inte minst länder som Kenya och Botswana, hade drabbats av kraftiga tullökningar på för dem centrala exportvaror, såsom snittblommor och nötkött, om inte interimsavtal hade kunnat slutas vid årsskiftet.
En sådan utveckling hade utan tvekan varit förödande för fattiga kvinnor och män i dessa länder, och gått stick i stäv med målet för politiken för global utveckling. Nästan samtliga av de AVS-länder som inte hör till kategorin minst utvecklade länder valde att ingå interimsavtal - basen för EPA-avtal - framför alternativet med allmänna preferenssystem.
Minst utvecklade länder täcks av det redan existerande Everything-but-Arms-initiativet. Jag vill understryka den vikt jag lägger vid WTO som en bas för ett icke-diskriminerande internationellt handelssystem. Bakgrunden till att vi ingår EPA-avtal med AVS-länderna är att andra utvecklingsländer, helt rättmätigt, har kritiserat att EU genom det tidigare preferenssystemet diskriminerade dem jämfört med AVS-länderna.
WTO gav EU och AVS en tidsfrist till årsskiftet att ersätta dessa preferenser med WTO-förenliga handelsavtal. Jag vill slutligen peka på att partnerskapsavtalen inte bör begränsas till varuhandel utan även omfatta tjänster, handelsprocedurer samt regelverk för investeringar och konkurrens. Dessa områden är centrala för att till fullo skapa ekonomisk dynamik.
En grund för den breda agendan finns i Cotonouavtalet och är således överenskommen mellan EU och AVS. Jag menar att breda avtal ger nya möjligheter till utveckling, möjligheter som EU-länderna tidigare inte samarbetat kring med AVS-länderna. Mot bakgrund av detta kommer jag att verka för att vi ska fortsätta förhandlingsprocessen och därigenom nå breda, utvecklingsvänliga, EPA-avtal.