KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jenny Petersson (M):
Min fråga går till statsrådet Gabriel Wikström. Det är oacceptabelt att människor runt om i Sverige upplever att det är svårt att komma i kontakt med hälso- och sjukvården. Det finns stora skillnader mellan våra landsting. Vissa landsting klarar inte kraven i den nationella vårdgarantin. Väntetiden i vården skiljer sig som sagt åt.
I januari fick 96 procent av patienterna i moderatstyrda Halland behandling i specialiserad vård inom vårdgarantins 90 dagar, till skillnad från Västernorrland där 61 procent av patienterna fick det. Vilka är dina konkreta förslag för att skapa mer sammanhållna vårdkedjor eller för att fortsätta korta väntetiderna och köerna?
Det är ett arbete som Alliansen påbörjade och arbetade med. Och vad ska du göra konkret för att göra detta nu när Sverige har tappat placeringar när det gäller väntetider i Europa?
Jenny Petersson (M):
Som jag sluddrade fram i slutet av min fråga har Sverige tappat i rankningen i Europa när det gäller väntetider. Om Sverige hade fokuserat på vårdköerna och väntetider i hälso- och sjukvården hade vi hamnat i internationell toppklass när det gäller detta. Det är helt orimligt att en sjuk kvinna i Kalmar får vänta nära tre gånger så lång tid på sin behandling än en lungcancersjuk man i Dalarna.
Återigen: Vad gör ni systematiskt för att korta vårdköerna?
Jenny Petersson (M):
Min fråga går till statsrådet Gabriel Wikström. Vår hälso- och sjukvård står inför stora utmaningar framöver. Det är många ord från regeringen, men färre konkreta handlingar. Statsrådet Wikström har vid flera olika tillfällen sagt att stora regioner är helt nödvändiga för att hälso- och sjukvården ska klara framtidens utmaningar.
Jag är av den åsikten att fler landsting absolut bör bli regioner, men - precis som statsrådet säger - jag menar inte att stora regioner kommer att innebära goda vårdresultat. Små och medelstora landsting eller regioner som till exempel Halland, Kronoberg och Jönköping ligger bra till när det gäller kvalitet och vårdresultat. Är det statsrådets ställningstagande att det finns ett samband mellan stora regioner och goda vårdresultat?
Om lösningen nu är stora regioner, vilken forskning baseras detta på?
Jenny Petersson (M):
Det har hänt mycket sedan 2007. Små och medelstora landsting visar ofta högre kvalitet inom hälso- och sjukvården, som jag nämnde. Samarbete är ett annat sätt som man kan använda - vi i Halland sluter avtal med andra regioner.
Vilken forskning och utvärdering utöver utredningen ligger till grund för uppfattningen att stora regioner automatiskt medför goda vårdresultat?
Jenny Petersson (M):
Min fråga går till statsrådet Åsa Regnér. Det vittnas om att det är kris i socialtjänsten och att läget är extraordinärt i och med de senaste månadernas tryck. Regeringen och ansvarigt statsråd har planerat för att göra om socialtjänstlagen så att den ska fungera.
Det verkar dock ha avstannat, för jag ser inga konkreta förslag. Eller anser ministern att nuvarande socialtjänstlag uppfyller dagens krav utifrån samhällets utmaningar?
Jenny Petersson (M):
Ofta får man höra att det har varit ett bräckligt skick, och Alliansen pratar du gärna om, Åsa Regnér. Däremot har det snart gått halva mandatperioden, och vi har inte sett några konkreta förslag när det gäller översynen av socialtjänstlagen. Det kan tilläggas att det finns många krav gällande utmaningar på detta område, såsom kompetensförsörjning, utbildning och så vidare.
När i tiden kommer översynen?
Jenny Petersson (M):
Den lagförändring som regeringen går fram med handlar inte om uppföljning. Jag tycker att Anna-Lena Sörensons tal om gräddfil är att slira på sanningen. Lagen behövs inte. Det har flera remissinstanser beskrivit. Jag bygger mitt ställningstagande på att jag tycker att det ska finnas flera aktörer inom hälso- och sjukvården.
Det ska finnas valfrihet. Där finns en konflikt med S. Det framgår att om lagen införs skulle köerna växa. Det gynnar inte patienterna. Här finns en stor skiljelinje i vem man sätter främst. Jag sätter patienten främst.
Jag återkommer till Socialdemokraternas, Miljöpartiets och Vänsterpartiets reservation. Ni skriver: "Det är visserligen oklart om innehavare verkligen ges företräde framför patienter som får offentligt finansierad vård." Ni säger en sak. Retoriken är på en hög nivå, och ni slår på den stora trumman.
Men i sak bygger ni på samma fakta och ställningstagande, och i er reservation kan vi läsa att ni själva inte ser några undanträngningseffekter. Det är märkligt att ni så strider för en sak som inte behövs. Fru talman! Det finns mycket att fokusera på inom hälso- och sjukvården.
Mycket fungerar bra, men det finns fortfarande många saker som behöver förbättras.
Jenny Petersson (M):
Jag har tre kommentarer. Anna-Lena Sörenson säger att regeringen har rullat fram många propositioner. Det är ett felaktigt påstående. Med tanke på att de rödgröna ägnade mycket tid åt att svartmåla att något hade gått sönder i Sverige, framför allt inom hälso- och sjukvården, hade jag förväntat mig en uppsjö av reformer på området 2014 när ni tog över.
Men så är fallet inte. Visst kommer flera propositioner, men mycket kan göras betydligt bättre än de förslag som läggs på bordet. Anna-Lena Sörenson säger att det är oklart om det finns undanträngningseffekter. Då är det märkligt att införa en lag som innebär växande vårdköer.
Det är precis vad lagförslaget innebär. Då går man i motsatt riktning. Ett antal utredningar har startats, och då kan man lägga pengar på ännu en utredning - vad vet jag - för att kolla om det finns undanträngningseffekter innan ett lagförslag läggs fram som kommer att innebära växande vårdköer. Växande vårdköer är redan i dag ett problem.
Moderaternas ställningstagande är dels ideologiskt, dels byggt på att flera remissinstanser har påpekat att det inte finns behov av denna lagstiftning som regeringen går fram med och som Anna-Lena Sörenson vill försvara. Den tyngsta remissinstansen, Lagrådet, tillstyrker inte ens förslaget utan kritiserar det och menar att lagstiftningen inte behövs.
Jenny Petersson (M):
Jag skulle vilja börja med påståendet att detta är en ideologisk fråga. Absolut har vi en ideologisk skillnad här. Det här förslaget handlar ju om ytterligare begränsningar, regleringar och förbud. Den linjen går Vänsterpartiet ofta på. Jag som moderat, däremot, sätter patienten och patientsäkerheten först.
Jag ser gärna fler förslag som utvecklar den svenska hälso och sjukvården. Jag ser positivt på valfrihet och mångfald, vilket Vänsterpartiet och Karin Rågsjö tyvärr ofta inte gör. Karin Rågsjö lyfter än en gång fram att det handlar om en gräddfil. Trots detta skriver ni själva i er reservation att sådant inte går att styrka.
Jag låter nästan som en papegoja här, men flera remissinstanser har påpekat detta. Det finns inget behov av den här lagstiftningen. Lagrådet tillstyrker den inte ens. Det har jag nämnt tidigare. Men jag ska ge dig en chans, Karin Rågsjö. Du talar mycket om OECD:s rapport.
Hur mycket är den kopplad till Sverige och det vi debatterar här i dag? Jag ger dig möjlighet att svara på det, Karin.
Jenny Petersson (M):
Jag uppfattade inte några konkreta frågor till mig i denna replik, men det var tydligt att Karin Rågsjö och Vänsterpartiet inte kunde redogöra för den här rapporten eller koppla den till Sverige. Vi vet ju alla att det ser väldigt olika ut hur våra hälso och sjukvårdssystem är uppbyggda. Jag är väldigt stolt över vårt offentligt finansierade sjukvårdssystem.
Så ska det vara, och de principerna ska gälla. Jag är också väldigt stolt över att vi har flera, kompletterande aktörer och fritt vårdval inom systemen i Sverige.
Jenny Petersson (M):
Jag vill tacka Gabriel Wikström för svaret. Precis som han säger i sitt svar har jag vid ett flertal tillfällen efterfrågat regeringens strategi, arbete eller eventuella allianser för omlokaliseringen av EU:s läkemedelsmyndighet, EMA, som i dag ligger i London.
För dem som inte är insatta i ämnet är EMA en myndighet inom EU, och eftersom Storbritannien röstade för brexit kommer ett utträde att ske, även om de inte formellt har ansökt om utträde ur EU. Det är viktigt att vara på tårna, annars blir man omsprungen. Jag saknar att regeringen är på tårna och visar intresse av att få EMA till Sverige.
Sverige har spelat en stor del i många av de läkemedelsgodkännanden inom EU som EMA har gjort tillsammans med de nationella läkemedelsmyndigheterna, precis som Gabriel Wikström säger. EMA har haft och har redan i dag en central roll för den svenska hälso- och sjukvården och life science-sektorn. Men nu behöver vi ta nästa steg.
Gabriel Wikström och jag är överens om de stora fördelarna för Sverige om vi skulle bli värdland för EU-myndigheten EMA, inte minst för life science-området som nämndes. Svenska staten, oavsett om det var under alliansregeringen eller nuvarande regering, har gjort satsningar och strategiska investeringar inom just life science.
Det gäller medicinsk forskning, forskningsinfrastrukturen och processer för samverkan och samordning mellan sektorer för att öka synergieffekten. Om vi skulle få hit EMA skulle chanserna öka för att få hit betydligt fler inom området.
Det skulle bli fler företagsetableringar, och nya samarbeten mellan industri och akademi skulle gynnas. Det skulle vara en jättestor möjlighet för Sverige. Det är vi överens om. Min fråga är dock fortfarande om jag kan få ett tydligt besked. Tiden rinner i väg. Analysernas tid är förbi. Vi måste agera.
Det gör nämligen andra EU-länder, som arbetar för att EMA ska omlokaliseras till deras länder. Kan jag få ett tydligt besked från Gabriel Wikström om statsrådet menar att Sverige bör arbeta för att EMA ska omlokaliseras hit?
Om svaret är ja undrar jag vilka initiativ regeringen kommer att ta för att Sverige ska bli värdland för EMA.
Jenny Petersson (M):
Tack för svaret, Gabriel Wikström, även om jag inte fick något konkret svar på hur ansvarigt statsråd kommer att arbeta för att EMA ska omlokaliseras till Sverige. Gabriel Wikström nämnde i sitt svar att det finns många intressenter här i Sverige.
Sverige är inte så jättestort, och det borde man ha med sig i sin analys när man ska lämna in sin ansökan. Här krävs det ett samarbete över hela Sverige och de regioner som finns. Jag är från Västsverige och ser många fördelar med Göteborg. Är man inte förberedd blir man oförberedd.
Det rullar på väldigt snabbt i den här frågan bland andra länder ute i Europa. Fru talman! Gabriel Wikström pratade om nödvändiga allianser och sa sig villig att komma till riksdagen. Signalerna från oss moderater är väl rätt tydliga. Mig veterligen är det ingen i Sveriges riksdag som har flaggat för att man är emot EMA.
Det skulle i och för sig kunna vara något EU-kritiskt parti, men det behöver man inte göra en snabb analys av för att se hur en majoritet i Sveriges riksdag ser ut. För mig saknas nästa steg, det vill säga modet, gå vidare från analysen, viljan, strategin och tempot. Det är det som saknas från regeringen.
Det är många inom life science-sektorn som har flaggat för att detta är jätteviktigt för Sverige. LIF:s vd Anders Blanck var ute i frågan innan ens brexit hade ägt rum.
Regeringens life science-samordnare Anders Lönnberg sa i en Ekointervju i somras att han vill att EU-myndigheten ska placeras i Sverige. Mikael Damberg är av samma uppfattning. Här finns alltså en vilja. Många betonar vikten av detta. Vi är överens om analysen.
Du skriver i ditt svar att det är viktigt för jobb, forskning och så vidare. Nästa steg: Vad gör regeringen? Vilka initiativ är du som statsråd beredd att ta för att skapa de nödvändiga allianser som krävs? Vad gör du, och vad kommer du att göra framöver?
Jenny Petersson (M):
Jag förväntar mig att regeringen agerar för att Sverige ska bli ett nytt värdland för EMA.
Precis som Gabriel Wikström säger har regeringen en central roll i detta arbete och ett ansvar för att skapa nödvändiga allianser i Sverige och i EU och för att hålla ihop de relevanta processerna.
Om regeringen väntar eller om man inte är beredd att ta det här ansvaret är Sveriges chanser små, och de blir mindre och mindre, för att EMA kommer att hamna här. Det skulle resultera i att EMA slutligen hamnar i något annat land där man har lyft frågan högre upp på agendan och varit betydligt mer handlingskraftig. Fru talman!
Jag förväntar mig att regeringen agerar och håller ihop de relevanta processerna framöver.
Jenny Petersson (M):
Det gläder mig att Anders Ygeman besökte den del av Sverige som jag representerar, Hallands län. Även polisområde Halland behöver högre löner och fler kollegor, men det är en helt annan debatt.
Jag väckte denna fråga, för jag studsade till när Anders Ygeman efter besöket den 10 mars satt i SVT:s morgonsoffa och uppgav att de vikande inbrottssiffrorna i Laholm var en följd av polisens omorganisation. Men precis som Anders Ygeman säger visar statistiken att statsrådet uttalande var felaktigt.
Jag ställde en skriftlig fråga och fick ett inte så konkret svar, om jag får uttrycka mig så. Jag valde då att gå vidare med en interpellation.
Jag tolkar Anders Ygemans svar i dag som att han gjorde ett felaktigt uttalande i SVT:s morgonsoffa.
Jenny Petersson (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det var bra att vi benade ut detta så att det inte blev några missförstånd. Precis som Anders Ygeman säger är också jag glad över att denna brottslighet minskar.
Kommun, organisationer, frivilliga och andra verksamheter som arbetar brottsförebyggande ska ha en stor eloge för detta arbete, och polisen, som gör dagliga insatser, ska ha all heder.
Jag bedömer dock att polisen behöver högre löner och fler kollegor, men det får jag återkomma till. Jag tackar åter för svaret och avstår från mitt sista inlägg.
Jenny Petersson (M):
Tack för svaret, Åsa Regnér! Dock svarade du inte på min fråga. Ditt svar ger en inblick i att det finns hur mycket som helst att göra när det gäller Försäkringskassan och assistansersättningen för att det ska bli bättre.
Jag har ställt frågan huruvida förändringarna i regeringens regleringsbrev till Försäkringskassan har gjort att utfallet blev 18,3 procent lägre än budgeterat när det gäller kostnaden för statlig assistansersättning.
En del i sanningen är, som ministern sa, efterskottsutbetalningar, men en annan del är effekterna av regeringens regleringsbrev till Försäkringskassan. I regleringsbrevet för budgetåret 2016 stod det tydligt att myndigheten skulle bidra till att bryta utvecklingen av antalet timmar inom assistansersättningen.
Vi har kollat på de tidigare siffrorna, men om man även tittar på de nya siffrorna för i år ser man att Försäkringskassan har skrivit ned sin prognos även för detta år. Jag kommer till det i mitt nästa inlägg. Det är inte första gången regeringen eller ministern inte lägger exakta fakta på bordet eller förvränger fakta när det gäller utvecklingen avseende personlig assistans.
Jag tycker att fusk inom assistansen är oacceptabelt - det ska inte finnas - men omfattningen har också varit en diskussion som vi ser lite olika på. Detta blev tydligt i ett uttalande som gjordes i samband med riksdagens särskilda debatt om personlig assistans i oktober 2016.
Av 30 miljarder används 10 procent till reklam och sponsring, sa ministern vid det tillfället. När det gäller personlig assistans är det tråkigt att vi har en jämställdhetsminister som inte vill att jämlikheten ska omfatta alla. Det är en politisk fråga i allra högsta grad. Vi har regleringsbrevet som har påverkat.
Vi har en LSS-utredning som har satt sina spår. Det har gått drygt 20 år sedan reformen genomfördes. Det är beklagligt att den frihetsreform som det en gång var nu börjar urholkas.
Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, har inneburit en jättestor ökad valfrihet, inflytande och bättre livskvalitet för många personer med funktionsnedsättningar. Det har också för många anhöriga inneburit en frihet. Visst finns det föräldraansvar. Men många anhöriga har också kunnat gå tillbaka till arbete.
Det gäller inte bara den som själv har fått stödet som brukare utan även anhöriga har kunnat gå tillbaka till sitt dagliga liv och vad det innebär med jobb och att sova, äta och så vidare. Det är beklagligt att jämlikhet inte innefattar alla.
Jenny Petersson (M):
Tack igen för svaret! Då har jag alltså fått svar på min fråga. Min ursprungliga fråga var om statsrådet gör bedömningen att regeringens regleringsbrev till Försäkringskassan har någon del i att kostnaderna för statlig assistansersättning har minskat med 18,3 procent. Den är alltså 18,3 procent lägre än budgeterat. Nej, är svaret.
Regeringens regleringsbrev har ingenting med detta att göra. Då får jag tacka för det svaret. Men statsrådet Åsa Regnér talar mycket om domarna och bakgrunden till domarna.
Jag tycker att det är beklagligt att nyfödda tvingas stanna på sjukhus för att Försäkringskassan inte anser att sondmatning eller att ta hand om syrgastuber ska ingå i beräkningsgrunden för personlig assistans.
Jag tycker att det är beklagligt i en stat som Sverige. Det finns andra exempel. Ett är Johanna, 34 år, som har levt ett fantastiskt liv tack vare sina assistenter.
Hon blev sambo, och på grund av det fick hon antalet timmar nedräknat för att sambon skulle avlasta. Ett annat är Tobias, som drömmer mardrömmar om att få ett vitt kuvert med grön text på från Försäkringskassan med besked om minskade timmar eller avslag. Detta sker i Sverige i dag. Statsrådet Åsa Regnér är ansvarig.
Regeringen är ansvarig, och om regeringen anser att lagen tolkas på ett orimligt sätt borde man ta initiativ till att ändra den. Min fråga är därför: Anser regeringen att lagen tolkas på ett orimligt sätt, och bör man ta initiativ till att ändra den - alltså inte tillsätta en massa utredningar utan ändra lagen?
Jag har fått svaret på min första fråga att regeringens brev inte har något med saken att göra, även om jag inte håller med ministern i sak.
Jenny Petersson (M):
Tack än en gång, Åsa Regnér, för svaret! Jag vet att du brinner för de här frågorna, men jag anser att det går åt fel håll när det gäller assistansersättningen. Vi har fått domar som går i fel riktning. Underlag har vi ju. Min fråga blir därför: Hur mycket underlag behöver du?
Hur många domar behöver du för att agera? När är du beredd att agera? Om regeringen tycker att lagen tolkas på ett orimligt sätt kan man ta initiativ till att ändra den, och det står jag fast vid.
Frågan är alltså: När anser statsrådet Åsa Regnér att hon har underlag att agera? Som jag sa: Jämlikhet måste omfatta alla.
LSS har inneburit betydlig frihet - ökad valfrihet, inflytande och bättre livskvalitet - för personer med svåra funktionsnedsättningar, liksom för deras anhöriga.
Jag hävdar fortfarande att regeringens regleringsbrev till Försäkringskassan, där det står att myndigheten ska bidra till att bryta antalet timmar, inte går att tolka som något annat än en direkt order om strängare bedömningar.
Jenny Petersson (M):
De kvinnor och män, flickor och pojkar som har varit eller är i kontakt med socialtjänsten har tyvärr inte fått det stöd som de behöver. Trycket på socialtjänsten - framför allt för ett år sedan - har varit väldigt högt, och ibland helt oacceptabelt.
Om jag backar bandet lite så halverade regeringen resurserna för tillsynen över HVB-hem. Man har skurit ned resurserna för tillsyn och uppföljning hos IVO, Inspektionen för vård och omsorg. Många kommuner lex Sarah-anmälde sig själva för att de inte kunde leva upp till gällande lagstiftning. Det var mycket som var oroligt på det här området.
Det är självklart att svensk välfärd ska byggas på mångfald och kunna förenas med noggrann kontroll över våra gemensamma resurser. Kvalitet måste alltid stå i fokus, och vi måste ställa hårda kvalitetskrav, oavsett utförare. Därav mina frågor till regeringen och Åsa Regnér.
Den som bedriver verksamhet inom socialtjänsten måste genom avtal med en kommun ha tillstånd för att driva en sådan verksamhet. Tillstånd från IVO lämnas bara om man uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet.
Det borde rimligtvis vara så att det ställs samma krav på verksamheter som bedrivs av kommuner för att man ska få detta tillstånd. Det här har riksdagen röstat igenom, därav detta tillkännagivande. Tyvärr ville inte Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet att dessa krav skulle gälla alla.
Man anser att en generell tillståndsplikt för kommunerna skulle vara ett för stort ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Jag tycker att det är tråkigt att de rödgröna partierna saknar ambitionen om en välfärd som ska säkra kvalitet för alla verksamheter, privat som offentlig, som tillhandahåller välfärdstjänster.
Alla bör uppfylla kraven på god kvalitet och säkerhet. Nu bereds tillkännagivandet inom Regeringskansliet, och ministern kan inte svara på när beredningen är klar. Men det hade varit intressant att höra vad ministern själv anser.
Bör det vara samma krav på de offentliga som på de privata verksamheterna? Bör det krävas tillstånd för båda verksamheterna?
Jenny Petersson (M):
Det framgår att ministern är väldigt nöjd när det gäller området socialtjänsten. Tyvärr tycker jag att det är oroande att ha en så nöjd minister. Det har varit väldigt högt - oacceptabelt högt - tryck på socialtjänsten. Många kommuner har lex Sarah-anmält sig själva för att de inte kan leva upp till gällande lagstiftning.
Men det här ska inte bli en generell debatt om socialtjänsten. Jag hade en fråga om på vilket sätt regeringen har tillgodosett riksdagens tillkännagivande om ifall den tillståndsplikt som gäller för privat verksamhet även ska gälla för offentlig verksamhet. Det bereds inom Regeringskansliet.
Jag kan inte få något svar om när man - eller om man ens vill - kommer att tillgodose detta. Om man går på samma linje som sina kamrater i utskottet. Där är man emot detta, och man vill absolut inte ha samma generella tillståndsplikt för alla utförare i välfärden. Jag tycker att det är viktigt och centralt att de krav som ställs på utförare i välfärden ska vara likvärdiga oavsett driftsform.
Ministerns fokus - precis som mitt fokus är - borde vara att säkra kvaliteten i välfärden oavsett utförare. Jag tycker att det är beklagligt att jag i dag inte kan få ett svar på om ministern vill ha generell tillståndsplikt oavsett utförare.
Jenny Petersson (M):
Som sagt, det är tydligt att partierna här i Sveriges riksdag anser att det är viktigt att det ska ställas krav på verksamheter som drivs av kommunerna själva. Precis som ministern säger är det dags för regeringen att leverera detta. Avslutningsvis vill jag önska dig, Åsa Regnér, och din familj en jättetrevlig sommar. Vi ses säkerligen i Almedalen.