Peter Eriksson (MP):
Ledamöter! Sverige ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter, säger vi. Det kanske låter naivt eller inskränkt nationellt, men jag tror att det är både möjligt och önskvärt.
Sverige och världen förändras i snabb takt genom digitaliseringen, och vårt land är ett av alla som har möjligheten att vara med och ta ledningen i denna förändring. Vi har hög och bred kompetens. Vi har många som använder nätet och digitala verktyg varje dag, både i arbetet och på fritiden.
Vi har en spets inom innovationer och entreprenörskap som gör att nya företag växer fram med globala ambitioner. Vi har också en infrastruktur med hög kapacitet som når många, och vi har målsättningar och investeringar som gör att alla som bor i vårt land ska kunna vara med på framtidståget. Vi är ett fungerande samhälle med erfarenhet av att bygga demokrati och tillit.
Vi kan inte vara bäst på allt, men vi har potential att vara en global ledare när det gäller att använda digitaliseringens möjligheter och göra det på ett sätt som främjar hela samhället. Bredbandsstrategin och digitaliseringsstrategin ska ses tillsammans.
Men också cyberssäkerhetsstrategin, som beslutades av regeringen bara några veckor efter att digitaliseringsstrategin antogs för ett år sedan, bör finnas med i diskussionen för att helheten ska behandlas. Infrastruktur lägger grunden, kan man säga. Inom både fiberutbyggnad och mobila nät ligger vi bra till, även om det finns hinder och problem på vägen som vi måste hantera.
De uppdrag och de arbeten som bredbandsstrategin nämner har till stor del också genomförts nu, bara ett år senare, men det kräver fortsatt arbete och ytterligare resurser från statens sida i samma omfattning som den här mandatperioden för att målen ska kunna nås.
Målet att alla ska kunna vara med och få snabbt bredband senast 2025 är helt avgörande, menar jag, för att vi ska få acceptans i hela Sverige för att ta detta tekniksteg.
Det är också ett viktigt beslut därför att den tidigare och gamla strategin som handlade om att 90 procent ska nås aldrig kan få samma demokratiska förankring som ett mål om att hela samhället ska kunna vara med.
Vi har i debatten lyssnat på bland andra Anders Åkesson och Robert Halef, som har tagit upp frågor om kopparnätet och 700-bandet och hur vi ska kunna fortsätta utbyggnaden där. Jag tycker att vi ska vara glada över att se att 4G har rullats ut och byggts vidare på under mandatperioden.
Men att vi får ut 700-bandet är nästa viktiga steg för det mobila nätet, och jag är den förste att hålla med om att det redan borde ha gjorts. Det har tagit för lång tid. Det har att göra med diskussioner med Försvarsmakten och blåljusmyndigheterna, som ganska sent insåg att de ville vara med på ett hörn och dela på de frekvenserna.
Men nu är det på väg ut, och Post och telestyrelsen har mandat att göra det. När det gäller kopparnätet är det en diskussion som har funnits länge, i över tio år. Jag deltog i diskussionen här för tio år sedan, när kopparnätet släcktes ned i de första områdena i Norrbotten, och undrade vad ersättningen är.
Där har det hänt väldigt lite under tidigare år, under tiden som det har diskuterats, men nu kan vi säga att vi har en lösning på området som är bra. Vi har infört en internetgaranti från den 1 mars som betyder att var och en som bor i landet när kopparnätet släcks ned har rätt att söka ett stöd, även om man inte haft del av det nätet tidigare.
Om man inte kan få ersättning från en annan aktör som fungerar bra och som innebär minst tio megabit per sekund har man rätt att söka stöd från Post- och telestyrelsen och få hjälp med att få inte bara telefon utan också en hygglig internetanslutning som gör att man kan använda nätet för att sköta sina bankkonton och se på SVT Play.
Det tycker jag är en bra och rimlig lösning, som innebär att man bara behöver betala högst 5 000 kronor om man inte finns med i övriga nät och system. Det måste sägas att det är en mycket human lösning vi har hittat. Det är inte bara infrastrukturen som är avgörande, utan kompetensfrågorna är lika avgörande.
Den digitala klyfta som vi talar om handlar om att 400 000-500 000 människor fortfarande inte har möjlighet, kan eller vill vara med.
När allt fler tjänster från myndigheter, vårdinrättningar och kommuner läggs över på nätet och när det blir dyrt och svårt att klara livet utanför det digitala samhället måste vi andra göra allt vi kan för att hjälpa till och hitta vägar in och stöd till dem som riskerar att hamna efter. Det händer en hel del här runt om i kommunerna.
Biblioteken är till exempel centrala platser på allt fler ställen för dem som behöver hjälp, och regeringen har tilldelat kraftigt ökade resurser till biblioteken. Post- och telestyrelsen har särskilda resurser för funktionshindrade och äldre för att dessa ska få hjälp och stöd och kunna vara med i det digitala samhället. En rad andra vägar och insatser kommer också att behövas framöver.
Kompetensfrågorna är också avgörande för de nya företagen och för startups - de som växer och som ska göra att Sverige är med och tar plats i den internationella konkurrensen. Här finns i dag inga möjligheter att klara kompetensen med enbart inhemsk arbetskraft. Därför är det avgörande att till exempel få rekryteringen från andra länder att fungera bättre och smidigare.
Vi har inte råd att fastna i paragrafrytteri och oflexibel byråkrati och brist på bostäder om vi vill få svenska företag att växa i Sverige. I går hade vi på Näringsdepartementet ett seminarium för att samla in var vi är och vad som har hänt ett år efter det att digitaliseringsstrategin beslutades. Vi fick en lång lista - det har hänt rätt mycket.
Vi fick in över 140 olika initiativ och beslut som har tagits inom en mängd olika områden av myndigheter och regeringen för att genomföra strategin. Sverige är långt framme, och det händer en hel del. Men vi har också utmaningar att ta oss an där vi inte ligger i täten. Vi har ett strukturellt problem som innebär svårigheter. Jag talar om den svenska konstitutionen.
Flera hundra kommuner och regioner har en hög grad av självständighet gentemot statsmakten, som flera varit inne på här. Vi har dessutom myndigheter som visserligen lyder under regeringen men som är vana att agera och besluta inom sina områden.
Den decentraliserade förvaltningsstrukturen har varit bra för Sverige på många sätt, men när det gäller att fatta snabba beslut i en omställning som kräver stora investeringar och där saker händer samtidigt på många ställen är det inte det effektivaste sättet. Det kräver också ett ökat ledarskap. Om vi ska ta till vara digitaliseringens möjligheter krävs en större samordning och ett tydligare ledarskap från statens sida.
Vi har till exempel inte råd med att alla ska agera och investera oberoende av varandra. Det blir extremt dyrt och ineffektivt. Svenska kommuner och myndigheter måste samordnas i ett sammanhållet system med en nationell infrastruktur. Ett steg på vägen är den nya digitaliseringsmyndighet för offentlig sektor som nu är på väg att byggas upp. Den så kallade mjuka infrastrukturen blir en huvudfråga de närmaste åren.
Här behövs omfattande investeringar, och kontakterna mellan och med myndigheter måste förenklas. Även AI, artificiell intelligens, är ett bra exempel på varför detta är nödvändigt. För att vi ska få AI att bli en del av ett fungerande beslutssystem behöver vi få ordning på den data som behandlas. Vi måste utveckla standarder och strukturer för hur data och begrepp ska behandlas.
Då kan vi i nästa steg effektivisera handläggningen och beslutsfattandet radikalt, vilket gynnar människor och livskvalitet. Vården är ett annat område som måste samordnas för att digitaliseringens möjligheter och skalfördelar ska tas till vara. Också här pågår ett grundarbete, men det återstår en hel del. Inom mitt eget område - samhällsbyggnadsprocessen - har vi nu försökt visa hur ett sådant ledarskap skulle kunna se ut.
Vi har satsat mycket på att få fram standarder och resurser till Lantmäteriet och Boverket för att få ihop en digitaliserad samhällsbyggnadsprocess. Detta kommer att göra skillnad och också tvinga kommuner att vara med och delta och använda det nya systemet, även om de inte har det engagemanget från början.