Gunilla Carlsson (M):
Vi diskuterar nu en mycket välskriven interpellation av Jens Holm som handlar just om energiförsörjning. Men jag vill ändå svara på Bodil Ceballos senaste fråga. Svaret är nej. Däremot använder vi vårt inflytande och vårt samarbete med sydafrikanerna som sträcker sig långt tillbaka i tiden och som är väl omhuldat här i Sveriges riksdag. Vi måste nu se till att de fattiga i Sydafrika får bättre tillgång till just energi.
Vi kanske kan använda vår kunskap och våra kontaktytor genom att säkra energitillgången för de fattiga till rimliga priser och också bidra med expertkunnande från svensk sida. Det har varit saker som delvis har varit viktiga för oss när vi har pratat om detta med sydafrikanerna. Men framför allt: Vad hade det inneburit om vi hade sagt nej?
Denna investering är på 3,75 miljarder dollar, varav 3 miljarder är investeringar i det berörda kolkraftverket. Vi har fått garantier när det gäller den senaste godkända teknologin, goda insatser, men dessutom 700 miljoner dollar för investeringar i förnybar energi och energieffektivisering.
Det är ett paket där vi verkligen får in det förnybara, vilket kanske inte hade skett om Världsbanken inte hade varit inblandad utan om det hade varit ett helt kommersiellt lån eller med någon annan aktör. Jag talade till exempel tidigare om Kina. Jag vill också påminna ledamöterna om att det är Sydafrika som äger sin egen energiförsörjning. Jag hänvisade till den plan som man har antagit i Sydafrika där man räknar med att 48 procent fortfarande är beroende av kolkraft år 2030.
Detta lån medför nu en möjlighet för oss att påverka hur denna kolkraft kommer att utformas. Framför allt är det en stor risk att många andra energislag nu blir framträdande i Sydafrika än just det förnybara. Därför såg vi en möjlighet med detta. Men jag har inte bortsett från att det kan finnas olika skolor i detta.
Framför allt får vi se hur man ska kunna säkra tillgången till energi i ett land och i en region där tillgången till energi är viktig för att kunna bekämpa fattigdomen och få ekonomisk tillväxt och social utveckling.
Detta har gjort att vi valde att vara aktiva i Världsbanken i stället och inte lägga ned vår röst utan faktiskt ta ställning för Sydafrikas rätt till utveckling och kunna påverka och se till att man får detta lån med dessa villkor och också få med det förnybara. Jens Holms fråga som jag inte hann svara på fullt ut handlar om att inte bara Utrikesdepartementet utan också Sida har varit mycket engagerat i detta både lokalt och centralt när det gäller våra konsultationer med Världsbanken.
Världsbanken har också en ny vicepresident som faktiskt kommer från Danmark och som heter Inger Andersen. Hon är mycket engagerad och initierad i detta. Jag hoppas att vi nu i och med denna nya energistrategi som banken har och i de konsultationer som vi har ska kunna påverka på ett sätt som gör att vi också kan få mätbara indikatorer för att mycket tydligt få fram att vi vill se en ökad andel förnybart i energimixen.
Om detta slutar med att vi sätter exakta stoppdatum på fossila bränslen i bankens policymix får vi se, för det handlar också om ett styrdokument som hela Världsbanken ska ställa sig bakom. Men jag tycker inte på något sätt att tanken är främmande eftersom vi vet att det inte är långsiktigt hållbart med ett så starkt fossilberoende.
Det kanske också är så att vi, genom att visa att vi menar allvar, inom ramen för Världsbanken tillsammans med andra genom att ha en tydlig färdriktning om vart vi vill gå kan sätta standarder gentemot marknaden som gör att marknaden snabbare får fram mer energivänliga och uthålliga produkter än som annars hade varit fallet. Jag fortsätter gärna denna diskussion.
Men vi har nu en period fram till sommaren 2011 då det ska fattas beslut om strategin i styrelsen. Det kan finnas anledning att återkomma till riksdagen och informera om hur detta arbete fortskrider eftersom vi ser det som ett centralt dokument när det gäller just fattigdomsbekämpning men också strävan efter hållbar energi i Världsbankens viktiga arbete.