KBLab/rixvox huggingface dataset:
Veronica Palm (S):
Den 4 augusti 2008 avvisades 29-årige Abdrazzak Jabri från Sverige. Utan konkreta anklagelser men med terroristkoppling som skäl frihetsberövades han.
De svenska utlänningsmyndigheterna förde honom till Casablanca där Jabri överlämnades till den marockanska säkerhetspolisen för att sedan bli förd till hemliga förhörsanläggningar som är kända för att använda tortyr som ett medel.
Statsrådet angav i augusti: Om trovärdiga uppgifter framkommer kommer vi att ta upp frågan med den marockanska regeringen. Migrationsverket bad regeringen att på nytt pröva fallet. Anledningen till det var att man antog att det fanns risk för tortyr. Det här gör mig orolig.
Migrationsöverdomstolen beslutade ändå att avvisa Abdrazzak Jabri. Regeringen beslutade om utlämning. De bärande argumenten i statsrådets svar här i kammaren i dag är två: dels Europadomstolen, dels information från ambassaden i Rabat. Europadomstolen gjorde ingen prövning av fallet.
De valde att inte ta upp fallet till prövning eftersom den svenska regeringen hade gjort klart för Europadomstolen att man, den svenska regeringen, inte ansåg att det fanns risk för tortyr.
Att hävda att Europadomstolens icke-beslut där man förlitade sig på regeringens information skulle vara skälet till att det fanns information om att det inte förelåg risk för tortyr blir ett cirkelresonemang. Man hänvisar tillbaka till sig själv - till den som ansvaret faller på, statsrådet Tobias Billström. Informationen från ambassaden i Rabat kommer från ett brev.
En ambassadtjänsteman var av en annan anledning på det fängelse där Jabri vistades. Han frågade också om Jabri och fick då information om att denne inte utsattes för tortyr. Han såg Jabri som hade krum rygg. Det är den enda information man kan se från det här.
Jag vet inte vilka erfarenheter Tobias Billström har av fängelser i Marocko. Men jag känner att det här inte är den starkaste informationen att förlita sig på. Att det är ett fängelse där det systematiskt förekommer tortyr vet man. Att ta informationen om att just den fånge vi frågar om inte har utsatts för tortyr till intäkt för att avvisningen har varit riktig är, känner jag, ganska svagt.
I den ena vågskålen, i fördelen - att statsrådet inte skulle ha känt till detta - ligger information från fängelset som man själv lämnat och Europadomstolens icke-ställningstagande baserat på regeringens information.
I den andra vågskålen ligger människorättsorganisationers erfarenheter - Human Rights Watch som ganska tydligt säger att Abdrazzak Jabris information är trovärdig och dessutom UD:s länderinformation som säger att Marocko är ett land där det systematiskt förekommer tortyr i fängelser, speciellt när det gäller människor som är terroristanklagade.
Mot bakgrund av detta vill jag hävda att statsrådet borde ha förstått att Abdrazzak Jabri utsattes för risker för tortyr. Jag vill hävda att statsrådet har underlåtit att beakta ett brott mot tortyrkonventionen.
Veronica Palm (S):
Jag vill börja med att säga att jag vet precis lika lite som Tobias Billström vad som har skett. Jag vet inte om Abderazzak Jabri har utsatts för tortyr, och jag hoppas att han inte har gjort det, för det är en av de grymmaste behandlingar som en människa kan utsättas för.
Det som statsrådet baserar sin argumentation på är ett icke-beslut i Europadomstolen och fängelseinformation.
Det som han väljer att inte förlita sig på är inte bara en Human Rights Watch-rapport utan också de företrädare för Human Rights Watch som kan landet och känner till utvecklingen och som hävdar att just i fallet Jabri verkar det troligt att han riskerar att utsättas för tortyr.
UD:s egen länderrapport säger att det pågår systematiska övergrepp i fängelser i Marocko, särskilt mot människor som är terroristanklagade.
Just därför vill jag fortsätta hävda att statsrådet borde ha förstått, och det är det som är grunden för min interpellation, att Jabri riskerar att utsättas för tortyr vid en avvisning till Marocko.
Statsrådet underlåter att ta till sig information, och det är ett brott mot det totala tortyrförbudet, det totala tortyrförbudet som borde gälla i Marocko men som åtminstone måste gälla i Sverige i svenska beslut.
Jag vill ställa frågan till statsrådet Billström: Avser statsrådet att vidta några som helst åtgärder för att fortsätta bringa klarhet i de frågor som trots allt finns? Avser statsrådet att sända UD-personal till Marocko för att utreda omständigheterna? Har det begåtts tortyr eller har det inte?
Avser statsrådet att sända UD-personal till Marocko för att klargöra om Jabri har utsatts för tortyr? Jag vill också återkomma till att det här inte är en ny fråga. Sverige har dömts i FN:s tortyrkommitté, och det har vi diskuterat tidigare. Det är ingenting som någon av oss är stolt över.
Och Billström har varit en av de starkaste förkämparna för att se till att stärka just den delen av de mänskliga rättigheterna, att fördöma att människor som avvisas från Sverige riskerar tortyr.
Även om det råder andra omständigheter, och jag ska ärligt säga att jag inte har några ambitioner att försvara avvisningen av de två egyptierna, måste jag ställa frågan till Tobias Billström: Kvarstår den kritik som du hade vid den avvisningen? Kvarstår kritiken i den motion du skrev i Sveriges riksdag för fyra år sedan?
Avslutningsvis måste jag sälla mig till Ulf Nilssons frågor. Avser statsrådet att utforma ett regelverk som blir tydligare, som gör att vi har något att luta oss tillbaka mot och som gör att vi inte riskerar att hamna i den här situationen igen, vare sig det gäller den enskilda individen eller den kontinuerliga prövningen?
Vart och ett av dessa fall handlar nämligen om människor som riskerar att utsättas för ett av de värsta brott som en människa kan utsättas för.
Veronica Palm (S):
Jag ser fram emot den granskning av statsrådets handlande i ärendet som konstitutionsutskottet avser att göra. Jag önskar att jag också kunde se fram emot en UD-granskning av Jabris situation. Jag har ställt frågan till statsrådet om han avser att göra en sådan.
Jag önskar att jag kunde se fram emot en sådan granskning. Det handlar både om den principiella handläggningen och om varje enskild människas rätt att inte riskera att utsättas för tortyr. Nog om detta. Det råder inget tvivel om att alla här i kammaren är enade i det absoluta tortyrförbudet.
Men just eftersom vi är överens om att det råder ett absolut tortyrförbud och att det förpliktar krävs det kanske att man gör lite mer. Jag skulle därför vilja ge statsrådet en del tips om hur man skulle kunna handha detta. Vi är överens om att vi ska ha ett regelverk, för det här är inga enkla frågor.
Ibland faller det emellan, och det kan inte vara något man handhar från ena stunden till den andra. Vi måste därför ha ett system som tittar på hur vi inför en avvisning handhar yttranden, hur själva verkställigheten går till under en avvisning och vad som händer efter, alltså en uppföljning av avvisningar. Ulf Nilsson var tydlig med det. Det är en av de frågor som jag har ställt till statsrådet tidigare.
Vi har ett ansvar även efter att avvisning skett. Just med anledning av det önskar jag att statsrådet kunde säga till mig och kammaren i dag: Ja, vi låter UD titta på fallet och granska så att det inte är någon risk för att Jabri har utsatts för tortyr.
Veronica Palm (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret och med att säga att vi egentligen inte är oense om något av de ökade ekonomiska stöd till pensionärer som regeringen har redovisat. Jag föreslår därför att vi här diskuterar det som vi är oense om. Jag känner en djup vördnad för de människor som i dag är ålderspensionärer, för de människor som har byggt upp det här landet.
Utan dem har vi inte kunnat stå här och diskutera vilka prioriteringar vi ska göra i politiken och i välfärden. Vi hade inte kunnat stå här och diskutera välfärdsutvecklingen om inte deras arbete, skatt och bidrag till tillväxten hade funnits. Men en djup vördnad blir man inte mätt av.
Därför vill jag diskutera pensionerna som konstruktion och den orättvisa beskattning av pensioner som den här regeringen har. Pensionen är ingen allmosa. Det är ingenting som vi som är yrkesverksamma och i yrkesverksam ålder kan, när vi tycker att vi har råd och vill, ge till de äldre därför att vi är snälla, för att vi är tacksamma eller för att vi känner vördnad.
Pension är uppskjuten lön. Pension är lön som de som har arbetat har avstått under sin yrkesverksamma tid. Pension är en rättighet. Då blir jag både djupt förundrad och väldigt upprörd när vi har en regering som väljer att beskatta pensionärer hårdare än förvärvsarbetande.
Det är så vi har i dag. Vi har en regering som har inrättat olika skattetabeller för den som är förvärvsarbetande och för den som uppbär pension, alltså uppskjuten lön. Jag kan inte se någon logik i det.
Jag kan inte förstå, om det inte är för att bestraffa pensionärer, varför man väljer att ha olika skattetabeller. Jag vill ge statsrådet chansen att här i kammaren förklara för mig, för kammaren och för alla de pensionärer som undrar: Hur kommer det sig att man ändrar skattetabeller så att pensionärer ska ha högre skatt?
Jag vill ställa den raka och enkla frågan, som handlar om det viktigaste när det gäller pensionärernas ekonomi: Anser statsrådet att det är rätt att pensionärer ska betala en högre skatt för samma inkomst än vad en löntagare betalar?
Veronica Palm (S):
Jag ska göra några klargöranden i mitt sista inlägg. Det socialdemokratiska partiet står bakom pensionsuppgörelsen. Det socialdemokratiska partiet vill att lön och uppskjuten lön, alltså pension, ska beskattas lika vid lika inkomst.
Däremot måste vi, precis som alla andra ansvarstagande politiker, förhålla oss till verkligheten. Och verkligheten är den att vi har en majoritet i den här kammaren och en högerregering som har sänkt skatten. Sänkt skatt betyder alltid mer pengar till de rika.
Man har sänkt skatten med ohemula summor, vilket betyder att arbetet med att ta bort klyftan, den orättvisa klyftan i fråga om skatt mellan pensionärer och löntagare, är ett väldigt omfattande arbete. Det ska inte råda något tvivel om att det socialdemokratiska partiets tydliga ställningstagande är att det ska vara lika skatt för arbetare och pensionärer.
Jag vill också för tydlighetens skull säga att det finns en koppling mellan arbete och pension. Vad det här landet behöver är en ny regering. Det här landets pensionärer behöver en regering som prioriterar en rättvisare skattepolitik och arbete åt alla. Regeringens politik har uppenbart misslyckats.
I två år har ni försökt med era experiment, som ni kallar arbetslinjen. Nu ser vi misslyckandet. När finanskrisen väller in klarar ni inte av att hålla emot, utan fortsätter den orättvisa politiken när ni ser att arbetslösheten stiger. Det här landet och dess pensionärer förtjänar bättre.
Veronica Palm (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. För oss som bryr oss om hur skatteresurserna används och som bryr oss om att våra barn har en bra förskola och att omsorgen för de äldre är bra är det här viktiga frågor. Det handlar både om verksamheten för dem det berör och om att de pengar som vi väljer att betala används rätt.
Kommunalarbetareförbundet i Stockholms län har gjort en granskning av 146 företag som bedriver verksamhet för 2 000 äldre i hemtjänsten och 3 000 barn i förskolan på enskild basis i Nacka och Täby, och den visar oroväckande resultat. Närmare hälften av företagen lämnar ingen årsredovisning till Bolagsverket.
Vart femte företag hade anmärkningar för obetald skatt, moms eller skulder till stat, kommun eller enskild. Närmare hälften av dem som hade lämnat en årsredovisning hade anmärkningsvärt höga externa kostnader, något som skulle kunna tyda på luftfaktureringar eller ekonomisk brottslighet.
Och en tredjedel visade låga eller inga pensionsinbetalningar för sina anställda.
Om man tycker att det är viktigt att valfriheten ska finnas måste man också tycka att det är viktigt att skattebetalarnas pengar används rätt. Slår man vakt om valfriheten måste man nämligen vara kompromisslös i fråga om att slå vakt om att skattebetalarnas pengar används rätt. Och de verktyg som finns i dag räcker uppenbarligen inte.
Därför är det djupt oroande när Kommunals undersökning visar att kommunerna, Nacka och Täby, inte har varit intresserade av att följa upp eller granska de företag som de betalar pengar för att driva verksamhet. Men det är också - och det är väl därför vi har en debatt i den här kammaren - oroande att de lagliga möjligheterna att ingripa om något inte står rätt till är för begränsade.
Om man jämför skollagen med alkohollagstiftningen, vilket man skulle kunna göra, visar det sig att krogarna granskas mycket hårdare än förskolorna. Om man vill starta en pub och vill ha alkoholutskänkning granskas man först i fråga om man är lämplig eller inte. Sedan kan man med omedelbar verkan, om det visar sig att man inte är lämplig, fråntas tillståndet.
Man kan också, om man missköter sig, förhindras från att driva sådan verksamhet i framtiden. Det är inte rimligt att det ska vara svårare att granska dem som ansvarar för barnens förskola än dem som ansvarar för att utskänka öl och vin. Det räcker inte med att kunna granska företagen, utan man måste också kunna granska och kontrollera de personer som står bakom företagen och kunna ingripa omedelbart.
När regeringen förstärkte den statliga skolinspektionen instämde vi i det. Min fråga till statsrådet är nu: Kan regeringen vara beredd att instämma i att även kommunerna ska få ökade möjligheter att göra sin del, att lagstiftningen ändras så att kommuner och landsting kan granska företag inom omsorgerna åtminstone lika grundligt som man granskar krogen? Det handlar om att kunna säga upp ett avtal för ett företag som uppenbart inte sköter sig.
Veronica Palm (S):
Statsrådets svar på frågan om meddelarfrihet är intressant. Det blir än mer intressant när han upprepar det. Statsrådet konstaterar att meddelarfriheten är sämre för privatanställda än för offentliganställda. Han lämnar frågan med det konstaterandet. Dessutom hänvisar statsrådet återigen till Grundlagsutredningen. Men yttrandefrihetsfrågorna behandlades ju inte i Grundlagsutredningen.
De är hänvisade till Yttrandefrihetskommittén som också har på sitt bord att behandla meddelarskyddet. Statsrådet Björklund har en egen chans att påverka det här. Han tillsatte utredningen om vilka villkor som ska gälla - lika villkor för fristående skolor och kommunala skolor. Men inte heller där fanns det i direktiven med något om de anställdas meddelarfrihet. Det är en viktig fråga.
Det vore rimligt att anställda på friskolor och på fristående förskolor som är helt offentligt finansierade hade samma skydd och samma rättigheter som anställda i den kommunala skolan, både för de anställdas trygghet och för vår trygghet. Vi skattebetalare finansierar en verksamhet för att vi vill att barn ska ha en bra uppväxt.
Det ska vara samma verktyg, som meddelarfriheten är, att stärka rättigheterna och möjligheterna att se om det är några oegentligheter. Jag tycker att det vore rimligt att statsrådet hade en åsikt om detta. Vore det inte bra att ha lika skydd och rättigheter för anställda i kommunal verksamhet som i fristående verksamhet som är helt finansierad kommunalt?
Jag tycker att statsrådet borde ha en uppfattning här. Det är min fråga: Vad tycker statsrådet? Statsrådet har rätt i att liberaler införde det. Det är en av de viktigare sakerna som liberaler har gjort i det här landet. Folkpartiet har en lång och stolt tradition när det gäller yttrandefrihetsfrågor.
Men yttrandefrihet får aldrig vara förbehållen dem som uppfattas som samhällets elit. Yttrandefrihet måste omfatta alla. Precis som för alla andra mänskliga rättigheter är det viktigt att den omfattar dem med de svagaste positionerna i samhället.
Det handlar om dem som är svaga för att de har en otrygg anställning, ett svagt kontaktnät, låg utbildning eller helt enkelt inte har råd att göra sig obekväm hos sin arbetsgivare. Meddelarskyddet är viktigt för verksamheten men också för att den som är anställd i en verksamhet som inte fungerar ska våga ta steget att meddela att något inte fungerar.
Anser statsrådet att det är riktigt med ett sämre meddelarskydd när jag som skattebetalare finansierar en förskola som drivs i enskild regi än när jag som skattebetalare finansierar en förskola som bedrivs i offentlig regi?
Veronica Palm (S):
Politik måste bedrivas utifrån den verklighet som vi lever i. Den verklighet som vi lever i är en verklighet med flera fristående aktörer som driver verksamhet med offentliga medel. Det tycker jag är bra. Därom ska det inte råda några frågetecken. Det tycker jag är bra. Men just därför är det än viktigare att följa utvecklingen. Hur hanterar vi det här? Världen är föränderlig.
Verkligheten ändras. Jag vill också göra tydligt att jag inte har några som helst ambitioner - jag blir upprörd när Jan Björklund antyder det - att inskränka yttrandefriheten. Det är det rakt motsatta. Verkligheten förändras. Det är inte längre bara kommunanställda förskollärare och barnskötare - sådana finns fortfarande, jag är en av dem - som jobbar i förskoleverksamhet.
Fackförbundet Kommunal organiserar också privatanställda. Då måste verkligheten följa med. Verkligheten måste finnas där människor är. Därför vill jag backa tillbaka och säga att jag vill utveckla politiken utifrån den verklighet som finns i dag. I vår kommun, där Jan Björklund och jag lever, går 30 procent av barnen i enskilda förskolor.
Då måste vi formulera en politik som fungerar också för de barnen och de föräldrarna. Det handlar om tryggheten att ha bra förskolor och att skattepengar används på rätt sätt för alla barn. Då räcker inte lagarna.
Det är uppenbart att kommunerna behöver få ökade lagliga möjligheter att se till att det fungerar, när det är lättare att kontrollera krogar och dra in utskänkningstillstånd för dem som inte fungerar än vad det är att se till att ungarna har en bra verksamhet i förskolan som är finansierad skattemässigt. Meddelarskyddet för de anställda behöver stärkas också för dem som jobbar hos privata aktörer.
Veronica Palm (S):
Varje dag den här hösten har vi sett resultatet av regeringens usla politiska handlag när det gäller Försäkringskassans verksamhet. Varje dag har vi sett hur föräldrar som är hemma med sina små barn inte får ut föräldraförsäkringen och inte kan betala räkningarna.
Varje dag har vi sett hur pensionärer med små ekonomiska marginaler inte får ut det bostadstillägg som de är berättigade till. Varje dag ser vi hur sjuka människor med rätt till sjukersättning inte kan få den i tid. Det är resultatet av regeringens dåliga handlag med myndigheter.
Det är enskilda människor som drabbas varje dag. Det slår mot välfärdens kärna, och det är ett hot mot den svenska modellen. Ministern väljer att blunda för detta, att skylla ifrån sig, att säga att det beror på omorganisationer i Försäkringskassan, att det kan vara generaldirektören eller någon annan som är ansvarig.
Misslyckandet går att läsa i JO:s granskning som redovisades i går med anledning av att det har kommit in mer än 500 anmälningar under hösten. Det talar sitt tydliga språk. Regeringen har försatt Försäkringskassan i en ohållbar situation.
Försäkringskassan klarar inte av att värna en av de viktigaste delarna i välfärdssamhället, nämligen våra gemensamma välfärdsförsäkringar. Det ger två effekter. Den ena är den jag började med, nämligen att de enskilda människorna, sjuka, föräldrar och pensionärer, drabbas ekonomiskt. Den andra är att det undergräver förtroendet för våra gemensamma välfärdsförsäkringar.
Det undergräver förtroendet för den svenska modellens kärna.
De som drabbas är de enskilda individer som inte får ut sina rättmätiga ersättningar i tid. Det är socialförsäkringsministern som är ansvarig för att se till att Försäkringskassan får resurser och möjligheter att genomföra sitt uppdrag. Det går inte att lägga ansvaret på någon annan.
Veronica Palm (S):
Kritiken är stor. Den kommer från mig, den samlade oppositionen, medborgare, handläggare, Justitieombudsmannen och Statskontoret. Det är två huvudlinjer i kritiken. Den ena handlar om resurser och den andra om ökat arbete. Det sammantaget ger fruktansvärda effekter för varje enskild människa som drabbas.
Jag vill kort citera ur Statskontorets rapport som kom för tre veckor sedan: "Kostnaderna för förändringsarbetet uppgår - - - till totalt ca 700 miljoner kronor för åren 2007 och 2008. Försäkringskassans förvaltningsanslag har samtidigt minskat med ungefär lika mycket." Ni tar pengar från Försäkringskassan och förutsätter att den ska göra samma jobb. Här blir det svårt.
Jag ska försöka reda ut för kammaren vad ministern säger. Ministern säger att den tidigare regeringen inte tog hänsyn till okända faktorer i omorganisationen. Men, Cristina Husmark Pehrsson, vilka är de okända faktorerna? Det är en tandvårdsreform som inte fungerar och ger äldre det stöd till den tandvård som de behöver. Det är VAB-intyg som man ska springa med för att jaga föräldrar som har snoriga ungar.
Det är en jämställdhetsbonus som inte ökar jämställdheten utan bara ökar byråkratin. Det är en sjukskrivningsprocess som är fruktansvärd som kastar människor rakt ut från välfärdssystemen. Det har den här regeringen infört. Det är inte bara en dålig och orättvis politik. Den gör också att Försäkringskassan inte kan göra sitt jobb.
Jag vill under min sista minut av talartiden vädja till Cristina Husmark Pehrsson: Ge Försäkringskassan möjlighet att göra ett bra jobb och att ge människor pengar i rätt tid.