Hanna Wigh (-):
Det är grundläggande och viktigt att kammaren inser att det för att finansiera vårt gemensamma välfärdssamhälle krävs att personer arbetar och betalar skatt. Det krävs att de betalar för varor och tjänster med pengar de har tjänat. När jag läser igenom det vi har att ta ställning till här i dag slås jag av den naiva aningslöshet som tycks prägla den finansiella politiken i vårt land.
Jag kan bland annat läsa följande: "Det mycket kraftigt ökade antalet asylsökande kan komma att stärka den offentliga konsumtionen ytterligare." Vägen till ett jobb för dem som nu kommer hit är lång. Vilka pengar är det då större delen av dessa grupper ska spendera? Jag har sällan skådat en sådan orwelliansk omskrivning för hur något går åt pipan i så optimistiska ordalag som när jag läser igenom detta dokument.
Det är frustrerande att läsa de sedan länge uttjatade klyschorna om ordning och reda i de offentliga finanserna när vi står inför en fullständig samhällskollaps. Färre och färre förväntas betala för fler och fler, medan vi tvingas att låna pengar. Herr talman!
Vi ska i dag ta ställning till ett dokument som innehåller sådana formuleringar som "mot bakgrund av att prognoserna är osäkra och att det i dagsläget därför är svårt att bedöma storleksordningen på antalet asylsökande och effekterna på statsfinanserna". Det går inte ens med välvilja att betrakta som ens synnerligt osäkra uppskattningar. Det är inte svårt att bedöma storleksordningen på antalet asylsökande och vilka effekter detta kommer att föra med sig på statsfinanserna.
Båda posterna är nämligen kolossala och kommer att fortsätta att vara det så länge som Sverige tillåter det. Denna budget presenteras med att Sverige ska vara ett land som håller ihop, som minskar klyftorna mellan samhällsklasserna, vilket är en motsägelse utan dess like. I talande stund uppförs nämligen tältläger. Där pratar vi samhällsklasser!
Pengarna som skulle gå till nödställda människor i flyktingläger beslagtas för att användas till den invandring som sker till Sverige. När jag ändå står här i kammaren med ett dokument framför mig där man önskar omöjligheter i stället för att förhålla sig till verkligheten vore det kanske på sin plats att även införa som mål att vi ska skapa världsfred med en gång. Men det hör ju inte till denna debatt, men det visar på den naiva inställning som fortfarande är styrande.
Inte nog med att Sverige ska minska klyftorna mellan samhällsklasser och vinna ekonomiskt på en massinvandring utan dess like, så ska vi öka sysselsättningen. Med detta i åtanke innehåller hela detta dokument inte något annat än önsketänkande. Eller också besitter de rödgröna kanske någon form av superkrafter för att få den ekvationen att gå ihop. Herr talman!
Inte att förglömma att vi självklart måste bygga en kopiös mängd nya bostäder också, men det torde vara en baggis i jämförelse med alla andra utmaningar som vi står inför. Med tanke på det som jag räknade upp och där hälften vore nog ska det även läggas på lite uppfriskande skattehöjningar. Det finns inga vinnare med regeringens politik. Det är färre som arbetar och betalar skatt och som ska försörja fler som inte arbetar.
Det kommer onekligen att leda till en samhällskollaps. Välfärden kommer att vara ett minne blott. Frågan som väcks är: Vem var det som gav er rätten att beröva den från våra barn och i stället sätta dem i skuld?