KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Jag ska bita mig fast lite grann vid min fråga. Annika Qarlsson gjorde ett försök att besvara frågan om teorin, och det var idén om ökad sökaktivitet. Det bygger ju på att om man gör arbetslöshetsförsäkringen tillräckligt dålig ska folk välja att arbeta i stället för att vara arbetslösa. Det har Annika Qarlsson nu svarat på, och det är det som är bakgrunden till detta.
Men det har visat sig att det inte fungerar. Drar Annika Qarlsson några som helst slutsatser av det enkla faktum att arbetslösheten ökar, att långtidsarbetslösheten ökar, att andelen som har varit arbetslösa väldigt lång tid ökar dramatiskt med Annika Qarlssons politik? Uppenbarligen väljer folk då att inte arbeta.
Eller kan det vara så, som till exempel Svenskt Näringsliv säger, att valet inte existerar därför att man inte får anställning?
Annika Qarlssons politik har inte bara trappat av a-kassan utan också dragit undan arbetsmarknadsutbildning, dragit undan vuxenutbildning, dragit undan alla möjligheter för folk som har en utbildning som inte efterfrågas eller en erfarenhet som inte efterfrågas att skaffa sig de jobb som finns.
Drar Annika Qarlsson några som helst slutsatser av att verkligheten är den att arbetslösheten ökar och att folk inte kan välja de här jobben? Hela politiken går ju ut på att man ska välja att arbeta i stället för att vara arbetslös. Om inte det valet existerar, är det då ett problem, Annika Qarlsson?
Patrik Björck (S):
Andreas Carlson sade att det finns de som jobbar halvtid och som inte kvalificerar sig för ersättning. Så långt, fru talman, lyssnade jag lugnt och stilla vidare. Men det som kom därefter blev mycket märkligt. Då sade Andreas Carlson så här: Det har aldrig varit avsikten.
Nu har vi under fem års tid haft ett regelverk som har gjort att de som jobbar halvtid inte kvalificerar sig för ersättning, och Andreas Carlson säger att det inte har varit avsikten. Fru talman! Jag skulle vilja att Andreas Carlson förklarar avsikten med regelverket kring arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen för mig.
Patrik Björck (S):
Vad jag har sagt är att effekten av jobbskatteavdraget inte är mätbar. Jag vågar inte säga vad forskaren hette. Hette hon Laura Hartman, möjligen? Kan det stämma? Ja, Laura Hartman hette hon. Då har vi namnet på forskaren. Det var väl ganska nyligen som det här kom ut, men jag kan återkomma och skicka den utredningen till Andreas Carlson vid tillfälle. Jag hoppas att Andreas Carlson är nöjd med mitt svar på frågan.
Men då får jag återgå till det jag tog upp. Även om jag tar Andreas Carlson på allvar när det gäller hans avsikt att försöka besvara frågorna måste Andreas Carlson inse att det blir en del politiska komplikationer för Kristdemokraterna. Om Kristdemokraterna röstar för förslag som de inte förstår har Kristdemokraterna stora problem i den här kammaren.
Kristdemokraterna har röstat igenom förslag som har inneburit, vilket har varit fullständigt uppenbart för varje människa som har kunnat studera den här arbetslöshetsförsäkringen, att de som jobbar halvtid har problem att få ersättning och att de som har kortare arbetstid - Andreas Carlson nämnde 39 timmars arbetsvecka och så vidare - inte kvalificerar sig för försäkring om de jobbar halvtid.
Det är fullständigt uppenbart för alla som hanterar de här frågorna. Vi har alltså ett parti här i kammaren som röstar för förslag och trycker på voteringsknappen trots att de inte har en aning om konsekvenserna av sin politik. Det, fru talman, innebär naturligtvis ett stort demokratiskt dilemma, och det måste innebära ett väldigt förtroendedilemma för Kristdemokraterna.
Patrik Björck (S):
Kanske är det en omöjlig fråga att ställa - eller ett kontrafaktiskt påstående att göra - men man kan fundera över hur det hade varit om EU inte hade reagerat på de missförhållanden som regeringen ställt till med när det gäller visstidsanställda. Hade regeringen då tagit några som helst initiativ till att förbättra förhållandena? Den frågan kan ställas till väljarna som får fundera över hur troligt det är att arbetsmarknadsministern självmant hade gått med på att göra det här.
Vi hoppas att man rättar till det hela så att det blir bättre. För arbetsmarknadens, för de anställdas och för företagens skull hoppas man att det blir lite mer ordning och reda och att regeringens förslag, när det så småningom kommer, är av sådan natur att vi kan se att det rättas till avseende de problem som uppstått. Det är väl, som sagt, omöjligt att begära att arbetsmarknadsministern svarar på min fråga.
Jag vill ändå till dem som lyssnar på debatten skicka ut frågan - att det möjligen finns en liten liten grund för misstänksamhet när det gäller denna hjärtats glädje i att göra det här eller om det handlar om tvång.
Oavsett vilket är grundtanken med denna interpellation att säkerställa att regeringen håller Folkpartiet och Centerpartiet hårt i örat och ser till att dessa partier inte får vara med och bestämma arbetsmarknadspolitiken i Sveriges regering.
Hittills tycker jag mig ha fått hyfsat goda förhållningar från arbetsmarknadsministern kring att så är fallet, så jag får väl därmed tacka arbetsmarknadsministern för det arbetet och önska lycka till i fortsättningen. Men jag lovar att återkomma i frågan om arbetsmarknadsministern det minsta lilla tappar detta med att ta i örat.
Patrik Björck (S):
Finansministern anklagar oss för att svartmåla regeringen och regeringens politik. Sedan svartmålar han oss. Det kanske lätt blir så i en politisk debatt, och det må väl vara hänt. Men låt oss nu lämna svartmålandet. Åtminstone jag väljer att tolka finansministern positivt. Jag tolkar finansministerns svar som att regeringen med sin politik vill minska klyftorna.
Om vi uttolkar det i svaret återstår de andra frågorna om hur det ska gå till. Om man inte tricksar med statistik och är seriös måste man ändå vara överens om några små enkla fakta. Utanförskapet har inte minskat. Arbetslösheten har ökat. Långtidsarbetslösheten växer.
Givet att man får tolka finansministern positivt - att regeringen i sin politik strävar efter att minska klyftorna - blir frågan: Vad tänker man göra åt det här? Finansministern konstaterar nämligen att långtidsarbetslösheten måste minska för att politiken ska kunna vara framgångsrik. Det står med lite andra ord i svaret. Det står: Sysselsättningen för svaga grupper på arbetsmarknaden måste öka. Det är ett annat sätt att beskriva att långtidsarbetslösheten måste minska. Det har man inte lyckats med.
Det är precis tvärtom; man har misslyckats. Regeringen säger att man vill stärka arbetslinjen och sänka trösklarna. Men i så fall skulle utanförskapet och arbetslösheten ha minskat. I verkligheten är det ju precis tvärtom. Då måste finansministern, om han vill undvika svartmålning och föra ned debatten på en seriös nivå, förklara vad han tänker göra.
Vilka delar av sin politik tänker finansministern ändra på om han ska vara trovärdig när han hävdar att regeringens politik syftar till att minska klyftorna?
Patrik Björck (S):
Tack, finansministern, för svaret på interpellationen. En finanskris slog mot Sverige 2008, konstaterar finansministern i svaret. Det är naturligtvis ett korrekt konstaterande. Finansministern har varit finansminister i en regering sedan 2006; det är snart sex år.
Sitter man i en regering och är man finansminister har man att ta ansvar för ett land när det går bra och när det går dåligt. En regering kan naturligtvis inte regera bara i goda tider. Väljarna har rätt att ställa krav på att regeringen ska klara av att regera även i dåliga tider.
Därför räcker det inte att konstatera att Sverige har haft en högkonjunktur eller lågkonjunktur och att det skulle motivera att man som politiker och ansvarig beslutsfattare inte kan påverka situationen. Det är den bild finansministern försöker ge. Man kan undra varför man som väljare skulle rösta på en finansminister som flyger som ett rö för vinden.
Man kan påminna om Svenskt Näringslivs så kallade rekryteringsenkät. I sin egen rekryteringsenkät säger Svenskt Näringsliv att man på grund av regeringens misslyckade jobbpolitik missade 30 000 rekryteringar år 2009, när lågkonjunkturen var som värst.
Finansministern har naturligtvis ansvar för att man för en politik som gör att Svenskt Näringsliv misslyckas med 30 000 rekryteringar trots hög arbetslöshet. Därigenom försämras Sveriges relativa läge.
Det kan naturligtvis ha visst intresse att Sverige har gått från 14:e till 7:e plats när man jämför EU-länder. Finansministern briljerar med att laborera med statistik och bolla med äpplen och päron. Om sjunde plats innebär 8 procents arbetslöshet, är det okej för finansministern? Är man nöjd och belåten?
Ser inte finansministern något som helst problem? Om finansministern är seriös med att full sysselsättning är regeringens främsta mål och ser att arbetslösheten ligger på 8 procent, är finansministern nöjd med den förda politiken? Finns det minsta lilla gnutta självkritik eller självrannsakan?
Finns det verkligen fog för den ståndaktiga, kanske lite imponerande Bagdad-Bob-mentaliteten, att det inte finns några problem och att allt är bra? Finns det inte minsta lilla gnutta tvivel hos finansministern när det gäller den förda politiken som ingen mer än finansministern hävdar fungerar? Man säger att det inte går att mäta effekten av jobbskatteavdragen.
Det är ju en av de bärande delarna i finansministerns politik. Försämringarna i a-kassan har inte gjort att fler arbetslösa har valt att inte vara arbetslösa eftersom de inte har det valet. Det är därför det finns anledning att efterfråga något litet mått av eftertankens kranka blekhet. Det må vara hänt att vi bara är på sjunde plats i EU. Finansministern kanske är nöjd med det.
Men det innebär att finansministern i dag sänder signalen att 8 procents arbetslöshet i Sverige är helt okej. Det tycker jag är anmärkningsvärt.
Patrik Björck (S):
Jag blir lite nervös när vi har en finansminister, ansvarig minister i regeringen, som inte ser några som helst bekymmer med 8 procents arbetslöshet och säger att långtidsarbetslösheten i Sverige inte är något problem. Vi har låg långtidsarbetslöshet, säger Anders Borg. Herr talman! Bekymret är att alla som följer utvecklingen på svensk arbetsmarknad beskriver just den växande långtidsarbetslösheten.
Genom Anders Borgs politik går människor ut i arbetslöshet i en lågkonjunktur, de ligger kvar i arbetslöshet i en högkonjunktur, och de kommer in i nästa lågkonjunktur i arbetslöshet. Det är just utvecklingen att andelen långtidsarbetslösa växer och att de kommer allt längre från arbetsmarknaden med Anders Borgs politik som alla seriösa bedömare som följer svensk arbetsmarknad är som mest oroade över.
Men finansministern är helt oberörd. Vi har inga problem. Vi har en låg arbetslöshet. Vi har inga problem med långtidsarbetslösheten. Detta är naturligtvis varför finansministern inte kan svara på interpellantens fråga om vad man ämnar göra för att ta sig ur den väldigt svåra situationen. Finansministern börjar säga att hans politik inte har lett till lönesänkningar. Det är lite lustigt.
Om den inte har gjort det har han ju misslyckats. Varför ska man ha differentierade avgifter i a-kassan, Anders Borg? Varför skäller Anders Borg ut SKL:s ombud för att de är dåliga löneförhandlare? Det är möjligt att Anders Borg inte har nått fram med sin politik. Det är lite det som är poängen i vår kritik här i dag.
Det vi har kritiserat Anders Borg för är att han för en politik som han tror ska leda till lönesänkningar och att lönesänkningar ska vara en väg för Sverige ur krisen. Det är de inte, de kommer inte att vara det, och det kommer aldrig att fungera.
Patrik Björck (S):
Tack så mycket för svaret på interpellationen, arbetsmarknadsministern! Svaret på interpellationen från Esabelle Dingizian får mig att vilja ställa tre frågor till arbetsmarknadsministern. Den första rör arbetsmarknadsministerns synpunkt på om vi har en hög ungdomsarbetslöshet eller inte. Det står i svaret att Sverige under flera år haft en hög ungdomsarbetslöshet.
Direkt efter det försöker arbetsmarknadsministern såsom regeringens olika ministrar gör vid många tillfällen att tricksa lite med siffrorna för att försöka bagatellisera ungdomsarbetslösheten. Då ställer man sig frågan: Är detta ett allvarligt problem eller inte? Har vi en hög ungdomsarbetslöshet eller inte? Det är den första fråga som svaret ger anledning att ställa.
När det gäller den så kallade sysselsättningsfasen upplever jag det som att arbetsmarknadsministern i sitt svar försöker att på något sätt distansera sig till sin egen politik. Det kan jag tycka vara väldigt positivt. Jag hoppas verkligen att jag tolkar det rätt.
Jag skulle vilja få det bekräftat att arbetsmarknadsministern nu inser och erkänner att den så kallade sysselsättningsfasen, eller det som mer är känt som fas 3, är misslyckad arbetsmarknadspolitik. Min fråga blir: Kan ministern erkänna att fas 3 är en misslyckad arbetsmarknadspolitisk åtgärd? Ministern säger själv i svaret att det är olyckligt när ungdomar anvisas till sysselsättningsfasen. Det kan jag hålla med om.
Men det är rätt konstigt om man ordnar en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som man inte önskar någon att hamna i. Vi som har träffat människor som har hamnat i fas 3 och sett hur åtgärden fungerar vet att det väldigt ofta inte leder till jobb. Siffrorna för andelen arbetslösa som får jobb efter fas 3 är väldigt dåliga.
Det viktigaste mätinstrumentet för att bedöma om en arbetsmarknadspolitisk åtgärd fungerar eller inte är väl om man får jobb efter åtgärden. Men det känns bra och positivt om också arbetsmarknadsministern är skeptisk till sin egen politik.
Den tredje frågan som svaret ger anledning att ställa till arbetsmarknadsministern är: Delar arbetsmarknadsministern statsministerns uppfattning att åtgärden att sänka kostnaderna för alla unga med den halverande socialavgiften är misslyckad politik? Det sade statsministern i tidningen häromdagen när han avvisade Centerpartiets förslag till sänkta löner.
Man säger: Detta fungerar inte, och vi tror inte på det. Vi kan konstatera att vår egen politik när det gäller att sänka kostnaden för unga inte har fungerat och inte har gett fler jobb. Den rimliga och logiska frågan blir då följaktligen: Är statsministern ensam om sin uppfattning om arbetsmarknadspolitiken i regeringen eller delas statsministerns uppfattning av arbetsmarknadsministern? Det skulle vara spännande att få reda på det.
Patrik Björck (S):
Orsaken till att jag tycker att det är viktigt att få ett svar från arbetsmarknadsministern om huruvida hon bedömer att Sverige har en hög arbetslöshet eller inte är att man i så fall - om hon inte tycker att vi har det - kan tolka hennes politik på ett rimligt sätt. Om arbetsmarknadsministern erkänner att vi har en hög ungdomsarbetslöshet kan man efterfråga varför arbetsmarknadsministern inte gör något. Om arbetsmarknadsministern inte anser att vi har en hög ungdomsarbetslöshet kan man ju förstå varför hon inte gör något.
Jag fick ingen kommentar om fas 3 och om arbetsmarknadsministern är beredd att erkänna det som alla inser - att den så kallade sysselsättningsfasen, den som är mer känd som fas 3, inte fungerar som arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Men tystnaden kan väl på något sätt vara ett svar i sig. Det skulle ändå vara spännande att höra arbetsmarknadsministern kommentera statsministerns erkännande av att den oerhört dyra och ineffektiva åtgärden halverade socialavgifter för unga inte fungerar.
Jag ställde frågan: Är statsministern ensam om denna insikt i regeringen? Eller har fler ministrar, till exempel arbetsmarknadsministern, insett att denna åtgärd är dyr och ineffektiv och att den inte har fungerat?
Patrik Björck (S):
Nej, regeringens politik fungerar inte i verkligheten, Carl B Hamilton. Tyvärr fungerar den inte heller i teorin. Jag har just som ledamot i arbetsmarknadsutskottet fått tillfälle att ställa kontrollfrågor till en del forskare, som lite slarvigt uttalar sig som Carl B Hamilton har gjort i talarstolen i dag. Så fort man får ställa lite kontrollfrågor backar de hela vägen tillbaka. Det finns inte någon sådan teori.
Tittar vi på jämförbara industriländer, till exempel OECD-området, är det tvärtom så att forskarna uttalar sig för att en generös arbetslöshetsförsäkring förbättrar matchningen på arbetsmarknaden. Det i sin tur ser till att rätt folk hamnar på rätt arbete. Det förbättrar effektiviteten och produktiviteten i samhället. Och det i sin tur skapar fler jobb.
Den politiken finns det forskningsstöd för inom OECD-området. Ställer man kontrollfrågor om det där slarviga påståendet att ersättningsnivån styr arbetslösheten faller det platt till marken, fru talman. Jag har gjort det vid flera tillfällen. Jag har haft den möjligheten just som ledamot i arbetsmarknadsutskottet.
En fungerande arbetslöshetsförsäkring som en del i en aktiv arbetsmarknadspolitik är det som kan skapa en bättre fungerande arbetsmarknad och förbättra matchningen. Det är det vi socialdemokrater står för. Det innebär naturligtvis att en arbetslöshetsförsäkring måste utformas på ett sådant sätt att den leder just till det man vill. Jag ställde tidigare frågan till ministern, men jag kan inte ställa den till Carl B Hamilton eftersom han inte har några inlägg kvar.
Det skulle vara spännande att någon gång få svaret, eftersom vi har ett så massivt forskningsmaterial: Vilken ersättningsnivå har ni forskningsstöd för?
Patrik Björck (S):
Vi får väl läsa i protokollet då. Jag har varit med om förut att Katarina Brännström i sina repliker tar tillbaka det hon har sagt i sina anföranden. Men det är väl bara att vi läser i protokollet. Min minnesbild är i alla fall, och det kan vi ju testa, att du sade att du har varit ute på företag och träffat unga eller om det var företagare som berättade om unga som inte var så intresserade av fasta anställningar.
Det är inte exakt ordagrant men ganska nära - det kan vi kolla i protokollet - så även det var bluff och båg, Katarina Brännström. Ja, att ni vunnit val är ju sant. Det kan jag inte argumentera emot. Förhoppningsvis gör ni det väl inte igen, för resultatet av er politik - det var det som jag försökte beskriva - är ju det som är så katastrofalt. Resultatet av er politik är att arbetslösheten stiger.
Långtidsarbetslösheten tredubblas och ungdomsarbetslösheten går rakt upp i taket. Det är det som väljarna får ta ställning till i valet nästa gång. Jag ifrågasätter er nya moderata politik. Ni har visserligen sagt att ni numera tycker att lagen om anställningsskydd är bra, och det kan väl i och för sig vara ett steg i rätt riktning.
Men när ni samtidigt ser till att det blir svårare och svårare att få en fast anställning skyddas man ju inte av lagen om anställningsskydd. Det är det vi vill i vårt förslag. Vi säger att visst, det kan finnas visstidsanställningar, men de får inte pågå i evighet, som Katarina vill, fru talman. Det är det som är skillnaden. Till och med EU-kommissionen har sagt att det inte stämmer med EU:s arbetsrättsliga lagstiftning.
Då lägger vi fram förslag som ska förhindra att visstidsanställningar pågår i evighet. Vi har inte lagt fram något förslag om att vi ska ta bort alla visstidsanställningar, inte alls, men de får inte pågå i evighet.
Patrik Björck (S):
Om man beskriver läget på svensk arbetsmarknad som gott är det - ursäkta mig, fru talman - bluff och båg. Läget på svensk arbetsmarknad är precis som jag beskrev. Vi har en förskräckande stor arbetslöshet, och åldern för när man kommer in och blir etablerad på arbetsmarknaden har höjts. Så ser det ut. På grund av att ni inte utbildar dem som är arbetslösa kan de inte ta de jobb som faktiskt finns. Det är läget på svensk arbetsmarknad.
Enligt Svenskt Näringslivs rekryteringsenkät misslyckas vart femte rekryteringsförsök på grund av regeringens undermåliga arbetsmarknadspolitik. Det är inte jag som hittar på detta, utan företagen lider under er arbetsmarknadspolitik. Att påstå att vi inte lägger fram förslag blir lite fånigt.
Läs de reservationer som vi har med i betänkandet och som jag yrkade bifall till. Katarina Brännström har rätt i att det är väljarna som i slutändan kommer att avgöra vad som gäller och vilken politik de tror på.
Att det skulle vara bevis på en lyckad jobbpolitik att vi har mycket högre arbetslöshet än jämförbara länder får vi väl se om Katarina Brännström lyckas övertyga väljare på gator och torg om. Faktum är att Sverige borde kunna mycket mer. Vi borde naturligtvis kunna se till att företagen får anställa dem som de behöver anställa.
Vi måste naturligtvis föra en politik där de arbetslösa kan ta de lediga jobb som finns. Vi måste givetvis föra en politik där vi inte dömer ungdomar till evig visstidsanställning.
Patrik Björck (S):
Rätt ska vara rätt, Göran Lindell. Menade Göran Lindell med sitt uttalande att man ska höja ungdomslönerna tar jag tillbaka min kritik. Menar Göran Lindell att ungdomslönerna är för låga och att de ska höjas vid anställning är det helt okej. Då har jag varit oförskämd mot Göran Lindell.
Jag gjorde det djupt felaktiga antagandet att Göran Lindell menade att man skulle sänka lönerna vid en översyn av löneläget. Den typen av slutsatser får man kanske inte dra i en sådan här debatt, och jag ber om ursäkt för det. Nu faller hela mitt resonemang eftersom Göran Lindell och Centerpartiet står för höjda ungdomslöner. Vad gäller vintern är vi överens.
Det är vinter och köldknäppar. Till och med finansministern känner att politiken inte fungerar. Finansdepartementet har hela tiden fått revidera sina prognoser.
Man har konstaterat att arbetslösheten inte går ned, trots att man har försämrat a-kassan och genomfört en politik som skulle tvinga arbetslösa att ta jobb enligt idén att trycker man ned de arbetslösa tillräckligt mycket kommer de att ta de jobb som finns. Det har inte fungerat. Arbetslösheten ökar.
Finansministern, jag och Göran Lindell är överens om att det är vinter på svensk arbetsmarknad. Det är bra att vi är överens om verklighetsbeskrivningen, men bekymret är att varken finansministern eller Göran Lindell lägger fram några som helst förslag för att vi ska förbättra situationen. Man fortsätter med samma, samma, samma. Det är inga nya förslag utan bara mer av samma politik som har gett oss denna vinter.
Patrik Björck (S):
Det som har framförts från en mängd olika talare är att man hyllar den svenska modellen. Skillnaden är att ni lägger fram förslag som försvårar den svenska modellen och som kanske till och med urholkar den svenska modellen medan de förslag som vi lägger fram stärker den svenska modellen. Göran Lindell vill föra en sansad debatt. Ett sätt att göra den sansad är att berätta om du vill höja eller sänka ungdomslönerna.
Det är väldigt svårt att debattera med någon som inte är tydlig med vad man vill. Sedan är det inga problem med att föra den debatten. Våra förslag är till för att stärka den svenska modellen och därmed svensk arbetsmarknad - och därmed också medverka till en bättre fungerande arbetsmarknad. Om man som Göran Lindell vill ha statlig inkomstpolitik, fru talman, går man rakt emot den svenska modellen.
Om man som Göran Lindell vill försämra anställningstryggheten går man också rakt emot den svenska modellen. Då förstör man förutsättningarna för den framgångsrika arbetsmarknadsmodell som vi har haft här i landet, som har tjänat det här landet och som vi har haft stor nytta av i många decennier. Den håller man på att urholka sakta men säkert.
De förslag som vi lägger fram i det här betänkandet, om de går igenom vid voteringen, stärker den svenska modellen och därmed indirekt svensk arbetsmarknad.