Ingemar Nilsson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret, även om det med handen på hjärtat inte kändes som mycket till svar. Egentligen är det inget svar över huvud taget om man har för avsikt att diskutera sakfrågan och svara på de i mitt tycke berättigade frågor som jag och många Sundsvallsbor med mig har liksom många kommun-, landstings- och regionpolitiker runt om i Sverige.
I februari 2009 träffades ett avtal mellan dåvarande Vägverket och Sundsvalls kommun om delar av bygget av E4 Syd, som är en utbyggnad till motorvägsstandard av E4 på sträckan Myre-Sundsvall. Det är ett vägprojekt som avser en Europaväg som, inom parentes sagt, har diskuterats under, tror jag, 40 års tid. Avtalet innebar bland annat att Sundsvalls kommun åtog sig medfinansiering med 250 miljoner kronor.
250 miljoner kronor är väldigt mycket pengar för de flesta kommuner, även för Sundsvall. Motivet till detta var att det skulle leda till en tidigareläggning av byggstarten, och därmed skulle man åstadkomma en av de faktorer som ur det lokala perspektivet är allra viktigast, nämligen en rejäl förbättring av miljön i form av luftkvaliteten i centrala Sundsvall genom att man radikalt minskar biltrafiken genom centrum.
Låt mig för sakens skull understryka att jag för egen del av principiella skäl är oerhört skeptisk till kommunal eller regional medfinansiering av nationell infrastruktur. Att bygga Europavägar, riksvägar, nationella järnvägar och använda den finansieringsprincipen riskerar att omöjliggöra nödvändiga investeringar i framtiden och därmed också öka skillnaderna mellan olika delar av landet. Regeringens agerande i det här fallet har inte nämnvärt minskat den skepsisen.
Det är kanske också därför som kritiken mot regeringen i det här avseendet är massiv också från SKL just när det gäller bron över Sundsvallsfjärden. SKL har uttalat sig mycket kritiskt mot regeringens agerande. Det får väl tolkas som en tydlig varningssignal. Man ska tänka sig noga för innan man går in och medfinansierar i infrastrukturinvesteringar. Enligt de siffror jag har sett har bygget av E4-bron över Sundsvallsfjärden kostnadsberäknats till ungefär 2,4 miljarder och skulle delvis avgiftsfinansieras.
Den tunga trafiken ska betala avgift för passage över bron, och som Vägverkets, Trafikverkets och därmed också regeringens motprestation för Sundsvalls kommuns medfinansiering skulle personbilstrafiken över E4-bron vara avgiftsbefriad. Så skrevs avtalet, och avtal är väl till för att hållas, statsrådet? I februari i år ställde jag en skriftlig fråga till statsrådet i samma ärende.
Även då valde statsrådet att avge vad jag betraktar som ett icke-svar med hänvisning till pågående förhandlingar mellan Trafikverket och Sundsvalls kommun. Den gången var deadline den 31 mars 2013. Den här gången är deadline den 14 juni 2013, när det gäller det här interpellationssvaret. Det är jättebekvämt. Då behöver man inte svara den här gången heller.
Men, herr talman, för att undvika en diskussion om eventuellt ministerstyre låt oss föra en debatt på en mer principiell nivå. Det är principer som handlar om huruvida ingångna avtal ska hållas eller inte. Det är principer om huruvida det är rimligt att Sundsvalls kommun och Sundsvallsregionens invånare ska betala nationella väginvesteringar två, för att inte säga tre, gånger. Och det är principer som handlar om huruvida kommunal och regional medfinansiering är rimlig eller inte. Därför kvarstår mina frågor till statsrådet.
Är det principiellt rimligt att staten - läs regeringen! - antingen direkt eller via sin myndighet står för ingångna avtal när man är part? Det är en fråga som man bör kunna svara principiellt på även före den 14 juni.
Är det principiellt rimligt att Trafikverket på regeringens uppdrag och i förhandlingar med kommunen, i det här fallet Sundsvall, försöker förhandla fram en lösning som förmår kommuner att frångå avtalet i utbyte mot kommande angelägna nationella satsningar i infrastruktur, särskilt när det gäller satsningar som redan finns i befintlig plan?