Dennis Dioukarev (SD):
Förra årets debatt om EU-avgiften handlade i stort om långtidsbudgeten för 2021-2027. De flesta av partierna här i riksdagen var då överens om att Sveriges kostnad inte skulle öka under den kommande budgetperioden. Det var - och är - en lågt satt ambitionsnivå.
Vi i Sverigedemokraterna å sin sida ville och vill minska Sveriges EU-kostnader och se en slimmad union där makten och skyldigheterna ligger hos medlemsländerna. Vi har därför motsatt oss långtidsbudgetens storlek och givetvis sagt nej till återhämtningsfonden. I förra veckan kom man överens om långtidsbudgeten och ett enormt återhämtningspaket.
Vad Sveriges kostnad blir går inte att på förhand exakt förutse, men prognosen är att vår kostnad för själva EU-avgiften under kommande långtidsbudget hamnar runt 45 miljarder svenska kronor per år. För att sätta det i proportion är det mer än vad regeringen satsar på tryggheten för våra gamla, det vill säga utgiftsområde 11. Till denna kostnad ska läggas vår del av återhämtningsfonden.
Regeringen upprepar ständigt att Sverige aldrig fått så stora rabatter som vi nu har på kommande långtidsbudget. Det är bra. Men trots rabatter har svenskarna högst avgift per invånare netto, det vill säga efter att man räknar in avgifterna minus de bidrag som betalas ut. Vi är heller inte det enda landet som åtnjuter rabatt på EU-avgiften; till exempel Tyskland erhåller stora rabatter på avgiften.
Ett annat slags rabatt som vi sällan talar om i Sverige är det extra jordbruksstöd som 14 EU-länder får. Det här snedvrider konkurrensen för våra jordbrukare. Frankrike tar emot ett enormt stöd, följt av länder som Tyskland, Spanien och Italien. Förutom det särskilda jordbruksstödet avsätts stora delar av EU:s budget till just jordbruket. I dag är det så illa att var tredje euro i budgeten går till jordbruksstöd.
I den bästa av världar ser man framför sig att detta enorma stöd går till hållbara jordbruk och jordbrukare som på riktigt värnar om en bra djurhållning. Men så är det inte - Frankrike, Italien och Spanien har vant sig vid de stora stöden och sätter stopp för en ny jordbrukspolitik.
Resultatet är att störst jordbruksstöd ges till de industriella giganterna och inte till familjejordbruken - 80 procent av stödet hamnar hos 20 procent av tillverkarna. En modern, minskad EU-budget - och därmed en minskad EU-avgift - kan bara ske om alla medlemsländer inser att den väg vi slagit in på är ohållbar. Fru talman!
Världen drabbades av corona i början av mars i år, och där är vi fortfarande. Från att vi i Sverige sett budgetrestriktivitet som absolut nödvändigt har vi gjort ett lappkast. Nu ökar vi vår statsskuld, vilket i detta läge är nödvändigt. Däremot är det svårt att se varför dagens svenskar och framför allt våra barn ska bära kostnader för misskötta ekonomier i EU.
Jag pratar om EU:s enorma återhämtningsfond Next Generation EU. Här har det blivit tydligt att vissa länder, till exempel stora länder som Spanien och Italien, anser sig ha rätt till välskötta industriländers skatteintäkter. Eller ännu värre: För dem är det självklart att vi ska öka våra statsskulder för att finansiera deras misskötta statsfinanser.
EU:s långtidsbudget hänger ihop med NGEU, och därför stannar inte Sveriges kostnader vid den årsavgift som det ska beslutas om i dag. NGEU är ett åtagande som ska återbetalas från 2028 till 2058. Det handlar om ett krispaket på smått overkliga 8 000 miljarder kronor utöver den ordinarie långtidsbudgeten.
Regeringen och de flesta riksdagspartier har godkänt NGEU och därmed vårt ekonomiska åtagande. Under våren var det dock helt andra tongångar vid genomgångar med finansutskottet och EU-nämnden. Regeringen var då tydlig med att man ansåg att NGEU inte träffar rätt när det gäller vilka länder som kommer att få störst bidrag.
Tanken med återhämtningsfonden är att stötta de länder som drabbats hårdast av pandemin, men de länder som kommer att få mest stöd är länder som redan före corona drogs med misskötta statsfinanser.
Kritik har även lyft fram att NGEU till stor del handlar om att rädda euron, vilket naturligtvis är någonting som Sverige inte ska delta i. Avslutningsvis, fru talman, vill jag passa på att önska vice talmannen och alla kollegor i utskottet en god jul och ett gott nytt år!