KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Ni vill ha licensjakt på varg. Där skiljer ni er mot Vänsterpartiet, som säger att vi ska ha skyddsjakt. Det är intressant att Jesper Skalberg Karlsson tar upp just det exemplet. Skyddsjakt är just när man blir direkt attackerad. Licensjakt är vad jag skulle kalla något av en storskalig jakt.
Man sätter upp ett mål för hur många av en art som ska skjutas och går sedan ut och uppmanar jägarna att göra det. Det tycker jag inte att man ska göra när det gäller en art som är hotad. Jag förstår att Moderaterna inte vill utrota vargen och tror inte att det finns en enda människa i Sverige som driver ett sådant krav. Men tyvärr kan en storskalig jakt just leda till att bevarandet av en art fungerar ännu sämre.
Jag skulle säga att det är precis det som vi tyvärr ser.
Jens Holm (V):
Jag läser Kristdemokraternas reservation, nr 8, om rovdjurspolitik. Enligt den vill Kristdemokraterna ändra instansordningen för rättsliga processer för licensjakt och skyddsjakt.
Ni skriver att så som det är nu är risken "uppenbar att de grupperingar som inte vill se vargjakt även i fortsättningen kommer att kunna omintetgöra jakten genom överklaganden". Vill inte Kristdemokraterna att man ska kunna överklaga beslut om jakt på varg?
Jens Holm (V):
För knappt ett år sedan gjordes förändringar för att skynda på dessa processer, men nu vill Kristdemokraterna ändra på det igen. Det som fortfarande är ett frågetecken är en av Kristdemokraternas motiveringar. Ni säger att det finns grupperingar som kan omintetgöra jakten genom att överklaga.
Är inte hela vitsen med en rättslig process att någon ska kunna säga att det var ett dåligt beslut att ett helt bestånd ska skjutas av och därför överklagar man? Jag tycker att det är en märklig motivering. Nu säger Magnus Oscarsson att det inte handlar om att allmänheten inte ska kunna överklaga. Men jag undrar fortfarande: Varför använder ni er av just den motiveringen?
Jens Holm (V):
Enligt den senaste statistiken gav Sveriges kommuner runt om i landet 4 584 dispenser från strandskyddet år 2015.
Ni säger i er text i betänkandet att ni vill att det ska bli lättare att ge dispenser och att det ska bli fler undantag från strandskyddet. Jag har ett par frågor till Lars-Axel Nordell och Kristdemokraterna. Är inte 4 584 dispenser på bara ett enda år från strandskyddet tillräckligt? Hur många dispenser vill ni ska ges egentligen?
Min andra fråga rör den 50-metersgräns som Kristdemokraterna vill föreslå. Jag hängde inte riktigt med när Lars-Axel Nordell pratade. Lars-Axel Nordell pratade om att det är ett hårt exploateringstryck i våra städer. Där ska det vara en strikt tillämpning av strandskyddet, om jag förstod honom korrekt.
I glesbygden kan det vara mindre strikt. Eftersom ni skriver att den nya sträckningen på 50 meter från stranden ska gälla "i allmänhet", ska det alltså gälla över hela landet, i stad som land? Det skulle jag vilja ha svar på.
Jens Holm (V):
Jag blev inte mycket klokare. Ni säger i betänkandet att ni vill att det ska ges fler undantag från strandskyddet. Om ni vill att det ska ges fler undantag från strandskyddsbestämmelserna torde det innebära att ni vill ha fler dispenser. I mina öron låter 4 584 dispenser mycket.
Dessutom ges många av dispenserna i län som till exempel Stockholms län, där mycket redan är exploaterat. Jag tycker fortfarande att Kristdemokraterna är svaret skyldiga eftersom ni vill ha fler undantag och fler dispenser. Är det inte tillräckligt med fyra och ett halvt tusen?
Lars-Axel Nordell svarade inte på min fråga om att Kristdemokraterna vill krympa gränsen för strandskydd till 50 meter, inte 100 meter med möjlighet till 300 meter. Anser Kristdemokraterna verkligen att en halvering av strandskyddsområdet är en strikt tillämpning av strandskyddet?
Lars-Axel Nordell pratade ändå om att han ville se en sådan i tätortsområden.
Jens Holm (V):
Jag vill börja med att fråga Liberalerna och Lars Tysklind om strandskyddet. Lars Tysklind talar om att det är viktigt att vi har ett väl fungerande strandskydd och att han är stolt över lagstiftningen och så vidare, men samtidigt representerar han ett parti som under de åtta åren med borgerligt styre inte gjorde annat än att luckra upp strandskyddet.
Man gav till exempel kommunerna rätt att bevilja dispenser, man införde de så kallade LIS-områdena som innebär att väldigt stora områden undantas från strandskydd och så vidare.
Nu har de borgerliga partierna tillsammans med Sverigedemokraterna fått igenom en text där man säger att man vill decentralisera systemet ytterligare och att kommunerna bör få ökat inflytande. Man säger också att fler undantag från strandskyddslagstiftningen bör möjliggöras. Jag måste fråga Liberalerna: Vad är det för ytterligare undantag ni vill ha?
År 2015 beviljades över 4 500 dispenser från strandskyddet. På vilket sätt ska kommunerna få ytterligare inflytande, när de redan i dag har rätt att bevilja dispenser? Det är det ena. Det andra är bottentrålning. Där beklagar jag att man får bottentråla i Kosterhavets nationalpark och ett fyrtiotal andra marina reservat.
I alla fall enligt mig, Lars Tysklind, borde ett marint reservat vara skyddat från storskaligt fiske och särskilt skadliga metoder. Det tycker åtminstone jag att det är uppenbart att bottentrål är, även om det självfallet finns olika trålar.
Jens Holm (V):
Det som jag vänder mig mot är att jag än så länge inte har hört någon från den borgerliga sidan och från Sverigedemokraterna som kan ge tydliga svar på vad man menar i den text som man har fått igenom i detta betänkande. Man talar rent generellt om att fler undantag bör möjliggöras från strandskyddslagstiftningen.
Om man rent generellt vill ha fler undantag utgår i alla fall jag från att man vill ha till exempel fler dispenser. I nästa andetag talar man nämligen just om att man vill decentralisera systemet ytterligare och att kommunerna ska få mer inflytande. Man ger då en bild av att vi i dag har ett oflexibelt system och att det inte ges dispenser. Men det är helt fel.
Det ges otroligt många dispenser från strandskyddet - mer än 4 500 år 2015. Det är decentraliserat så att kommunerna kan ge dessa dispenser. Enligt Naturvårdsverket har den totala ytan av skyddade områden längs våra stränder minskat kraftigt. Ni måste ta ansvar, Lars Tysklind, för det som ni skriver. Jag tycker inte att ni gör det.
Jag vill också ta upp bottentrålningen. Jag tycker inte att jag på något sätt är historielös. Begreppet historielös i sammanhanget tycker jag är helt apart. Det är inte det som jag talar om. Jag ger inga historiebeskrivningar, utan jag ger en beskrivning av hur det är här och nu. Vi har 40 marina reservat eller andra skyddade områden där man tillåter bottentrålning. Jag tycker att det är mycket märkligt att man tillåter den mest skadliga formen av fiske i våra skyddade marina områden.
Det skulle ha varit på sin plats om vi hade kunnat få lite stöd från Liberalerna här. Men i stället kommer de ut som fiskeindustrins främsta beskyddare. Det tycker jag är lite tråkigt.
Jens Holm (V):
Det är inte alls omöjligt att vi kommer att verka för en folkomröstning om EU-medlemskapet i framtiden. Men jag tycker att det är viktigt att komma ihåg att vi hade en folkomröstning i Sverige för ungefär 20 år sedan, och den ska respekteras. I dagsläget tycker inte vi att man ska driva på för en folkomröstning där man inte alls vet vad utgången skulle bli.
Det enda man kan se på är Storbritannien och brexit, och brexit har försatt detta land i ett totalt kaos. Människor av utländsk härkomst förföljs och diskrimineras i Storbritannien efter denna folkomröstning. En sådan utgång vill vi i Vänsterpartiet inte ha. Därför är det inte något krav som vi ställer i dagsläget. Fru talman!
Jag skulle vilja säga en sak till som jag inte hann med i mitt anförande, eftersom jag hade bara fyra minuters talartid. Jag tycker att utskottet har gjort en mycket bra granskning av kommissionens arbetsprogram för 2017, och en mängd andra utskott i riksdagen har kommit med remissvar. Men vad är det egentligen vi granskar, och vad förväntar vi oss att denna granskning kan leda till?
Vi kan inte förändra detta arbetsprogram med ett enda kommatecken, eftersom det är kommissionens arbetsprogram. Detta tycker jag lite grann visar på en av de mycket tydliga bristerna med EU, nämligen den demokratiska bristen.
Hur många konkreta förslag Sveriges riksdag än skickar in till EU-kommissionen kommer de inte att ändra ett enda kommatecken, eftersom det är de som bestämmer och som har monopol på att ta initiativ till nya lagar. Det tycker jag är ett oskick.
Jens Holm (V):
Jesper Skalberg Karlsson från Moderaterna tog upp Klimatklivet. Jag kände att jag måste kommentera det eftersom han uppriktigt sagt sa så många felaktigheter. Klimatklivet är en av de viktigaste satsningarna vi har för att vi här i Sverige ska kunna minska utsläppen av växthusgaser.
Satsningen innebär att kommuner, landsting och företag kan söka pengar för lokala och regionala projekt för att minska utsläppen av växthusgaser. Hittills har Klimatklivet varit en succé. Inte mindre än 582 ansökningar har kommit in om att bedriva lokala och regionala verksamheter för att minska utsläppen av växthusgaser.
Naturvårdsverket uppskattar att med de åtgärder som hittills har vidtagits inom ramen för Klimatklivet har utsläppen minskat med mer än 440 000 ton årligen. Detta motsvarar de samlade utsläppen från drygt 50 000 bensindrivna bilar som kör var sitt varv runt hela jordklotet.
Vi ska komma ihåg, Jesper Skalberg Karlsson, att många av de kommuner som får pengar till projekt från Klimatklivet är moderatledda kommuner.
Dina lokalpolitiker tycker att det här är ett väldigt värdefullt verktyg och att det är jättebra att till exempel kunna investera i biogasanläggningar, sätta upp laddstolpar på många olika platser i kommunen, bygga ut cykelinfrastrukturen och göra många andra viktiga projekt. Jesper Skalberg Karlsson sa en viktig sak, nämligen att åtgärder ska vara kostnadseffektiva.
Det är bra om vi kan få ut så mycket minskade utsläpp som möjligt per satsad krona. Jag konstaterar att Naturvårdsverket gör bedömningen att Klimatklivet är ungefär dubbelt så kostnadseffektivt som vår koldioxidskatt. Vi får ut mer minskade utsläpp jämfört med koldioxidskatten.
Båda dessa verktyg behövs självklart, men det är bra att ha flera åtgärder i paletten så att vi så snabbt som möjligt kan minska utsläppen. Det Moderaterna brukar föra fram som alternativ till Klimatklivet är att Sverige ska köpa billiga och osäkra utsläppsrätter i andra länder. Det är alltså någon annan som ska göra jobbet åt oss.
Varför ska någon annan ta ansvar för de utsläpp som vi orsakar här i Sverige, Jesper Skalberg Karlsson?
Jens Holm (V):
Jag vill tacka infrastrukturministern för svaret på min interpellation. Utsläppen från flygsektorn hör till våra snabbast växande utsläpp, både i Sverige och i världen. I Sverige har det internationella flygandet ökat med över 100 procent de senaste 20 åren.
Under samma period har utsläppen bara från flygsektorn ökat med ungefär 60 procent.
De samlade utsläppen från flygsektorn i dag är ungefär lika stora som utsläppen från våra 4,5 miljoner personbilar, om vi räknar med flygets effekter på högre höjd, där utsläpp av vattenånga och kväveoxider gör att effekten blir ännu större än bara med utsläppen av koldioxid. Det är väldigt bekymmersamt.
Vi talade om utsläppen från våra bilar, och där behövs verkligen mer åtgärder. Men där känns det i varje fall som att det finns en del åtgärder på plats. Vi har till exempel en koldioxidskatt på bränsle, andra skatter och andra styrmedel för att minska de utsläppen.
Men flyget är i princip helt skattebefriat vad gäller bränsle, och det är även momsbefriat, såvida det inte är inrikesflyget, som har en nedsatt moms. Vi i Vänsterpartiet välkomnar förslaget om en flygskatt. Vi ser fram emot att den ska införas här i Sverige.
Men det behöver göras väldigt mycket mer för att vi snabbt ska kunna minska utsläppen. I min interpellation tar jag upp överenskommelsen på internationell nivå inom det internationella flygorganet ICAO.
Det som är bekymmersamt med den överenskommelsen är att flygets utsläpp kommer att kunna fortsätta att öka. Det länderna ska göra är egentligen bara att kompensera för flygets utsläpp genom att man köper upp osäkra krediter i andra länder.
ICAO-överenskommelsen innebär inte heller att man tar in höghöjdseffekterna, det vill säga utsläpp av vattenånga, kondensstrimmor och kväveoxider som gör att flygets utsläpp egentligen är dubbelt så stora.
Därför välkomnar jag ministerns svar om att den överenskommelsen, som jag tolkar det, måste skärpas och förbättras och att den inte är i linje med Parisavtalet om att hålla våra utsläpp väl under två grader Celsius med sikte på 1,5 grader.
Min första fråga är helt enkelt: Vad kommer regeringen att göra för att se till att vi får en bättre överenskommelse på global nivå? Inom EU ingår flygets utsläpp i utsläppshandeln. Men det är en sanning med modifikation. Flygplan som flyger in utifrån EU-området omfattas inte av den utsläppshandeln.
Dessutom vet vi att priset på utsläppsrätter är väldigt lågt. Det är väldigt billigt att släppa ut inom EU. Utöver det ingår återigen inte höjdhöjdseffekten inom EU:s utsläppshandel och flyget. Därför vill jag fråga ministern: Vad kommer ministern att göra för att skärpa ambitionsnivån för flygets utsläpp inom ramen för EU:s utsläppshandel? Har regeringen en sådan strategi?
Jens Holm (V):
Tillåt mig att dra en parallell till våra landbaserade utsläpp här i Sverige. Mellan 1990 och 2015 har våra utsläpp av växthusgaser här i Sverige minskat med 25 procent. Det är ingen dålig utveckling. Detta är resultatet av ett idogt arbete både från oss politiker och från alla medborgare.
Under samma period, 1990-2015, ökade flygets utsläpp med 61 procent. När alla andra utsläpp minskar ökar flygets utsläpp. Det är lite grann denna krisinsikt - att vi måste agera nu - som jag saknar hos regeringen. Förslaget om en flygskatt är bra, men det är mycket mer som behöver göras. Att vässa ICAO-avtalet är bra, men jag får inget besked om hur det ska göras.
Ministern får gärna berätta. Att agera inom EU, där flygets utsläpp finns inom utsläppshandeln, är bra. Där måste mycket mer göras. Sedan finns det en mängd saker som vi kan göra här och nu i Sverige. Jag nämnde detta, men jag fick inget svar. Vi kan införa kvotplikt för biobränsle för flyget. Det är jättebra att satsa på andra färdmedel, inte minst järnvägen.
Här är saker på gång, men vi behöver investera ännu mer. Full moms på flygets alla resor borde vara en självklarhet. Skatt på flygets bränsle borde vi också ha. Sist men inte minst: Vi har målsättningar för andra sektorer när det gäller hur mycket deras utsläpp ska minska. Det finns ingen målsättning för hur mycket flygets utsläpp ska minska med till exempelvis 2030.
Är Anna Johansson beredd att införa en sådan målsättning för flygets utsläpp?
Jens Holm (V):
Jag vill tacka ministern för svaret på min interpellation. Jag tycker att det här är en viktig fråga. När vi i Sverige rapporterar in till FN och världssamfundet om våra utsläpp av växthusgaser rapporterar vi in resultatet av de utsläpp som sker på svenskt territorium.
De utsläpp som sker ifall vi tar ett flygplan till Thailand eller köper en ny mobiltelefon som är tillverkad i Kina eller kött och andra livsmedel som är producerade i andra länder, de utsläppen sker i de länderna. De sker inte i Sverige. De senare brukar kallas konsumtionsbaserade utsläpp, och det är utsläpp som snabbt växer.
Vi har i dag inga mål och väldigt få styrmedel för att de ska minska. Världsnaturfonden kom för några veckor sedan med en ny rapport, Living Planet Report 2016 , där man konstaterar att varje svensk behöver sju hektar odlingsbar mark för att försörja sig i ett år. Det är ungefär sex gånger så mycket mark som en människa i Tanzania behöver.
Man konstaterar också att om alla skulle leva som vi gör i Sverige skulle det behövas mer än fyra jordklot för att alla skulle kunna upprätthålla samma livsstil som här. Vi förstår ju att detta inte alls är hållbart och att något måste göras. Vi har också inom ramen för miljömålssystemet ett övergripande mål som kallas för generationsmålet.
Det handlar om att alla stora miljö- och klimatfrågor ska vara lösta när vi lämnar över planeten till nästa generation, och vi ska inte flytta över ansvaret till andra länder så att utsläppen ökar där.
I denna debatt skulle jag vilja veta om regeringen är beredd att sätta upp en separat målsättning, ett etappmål, för att särskilt hantera utsläppen från vår konsumtion. Precis som ministern nämnde fanns den diskussionen inom ramen för den rapport från Miljömålsberedningen som jag nu visar upp.
Där diskuterade vi möjligheten att ha ett etappmål för konsumtionsbaserade utsläpp. Jag skulle inte riktigt formulera mig som Per Bolund, för det som Miljömålsberedningen ändå sa var att det står varje regering fritt att formulera etappmål, till exempel för minskade utsläpp från vår konsumtion.
Jag är lite besviken på regeringen för att man inte har gjort detta. I stället har regeringen lagt fram en strategi för hållbar konsumtion. Den välkomnar jag - jag tycker att det är jättebra. Men det jag saknar i strategin är just mätbara, konkreta målsättningar. Vad är det regeringen egentligen vill med konsumtionsstrategin? Det får Per Bolund gärna berätta.
Hur mycket förväntar man sig att utsläppen ska minska? Vad är det för slags utsläpp som ska minska? Hur kan vi mäta det? Och vad gör vi om inget händer tack vare strategin? Jag frågar också om köttkonsumtionen, då jag vet att den har ökat med 40 procent i Sverige. Detta är, som Per Bolund också var inne på, ohållbart. Det är väldigt snabbt ökande utsläpp. I dag står animaliekonsumtionen i Sverige för ungefär lika stora utsläpp som alla våra 4,5 miljoner bilar.
Här tycker jag att det hade varit klädsamt om regeringen hade kunnat anta en målsättning för minskad köttkonsumtion och minskade utsläpp och för en mer hållbar konsumtion när det gäller mat. Varför gör inte regeringen det, Per Bolund?
Jens Holm (V):
Jag tycker att det här har varit en viktig debatt. Vi får fortsätta diskutera de här frågorna. De konsumtionsrelaterade utsläppen handlar om 100 miljoner ton varje år. Det är faktiskt dubbelt så mycket som det vi officiellt rapporterar in till FN. En strategi för hållbar konsumtion, som regeringen nu har lagt fram, är bra.
Men för att återigen dra parallellen till Stockholm Marathon: Om man har en strategi med ett antal vällovliga åtgärder men inte vet vart man vill någonstans är jag rädd för att man springer vilse. Per Bolund kan gott se sig själv som den som lägger upp banan för Stockholm Marathon, för det är vad vi politiker är. Det är vi som sätter upp målen och etappmålen.
Det är vi som gör banan. Sedan ska alla där ute göra jobbet. Alla ska springa loppet. Då tror jag att människor tycker att det är bra att det finns någon som har tänkt till, så att det finns en färdig bana att springa på. Jag vill påminna Per Bolund om att det står varje regering fritt att anta nya etappmål.
Precis som Naturvårdsverket har konstaterat vore det bra med ett separat mål, ett etappmål, för minskade utsläpp från vår konsumtion. Jag hoppas att regeringen snart kommer till den insikten. Per Bolund nämnde den fossilfria välfärdsstaten. Det är en vacker målsättning att vi binder ihop rättvisa och hållbarhet. Det är precis så man ska jobba. Jag har bara en fråga om det: När, Per Bolund, ska vi få den fossilfria välfärdsstaten?
Det är en fantastisk vision, men om man inte säger när man vill nå dit är risken stor för att det inte blir så mycket av det hela. När det gäller köttkonsumtionen behöver vi göra mer för att minska utsläppen. Här vore en konkret handlingsplan på sin plats.
Jens Holm (V):
Våra hav är ju hem för fiskar, för marina däggdjur, för fåglar, för koraller, för rev - ja, där lever ett myller av olika arter. Ibland kan man få en känsla av att bara för att saker och ting sker under vatten är det mindre viktigt än det som sker på land. Men så är det ju förstås inte.
Vi vet att det finns väldigt mycket att göra för att det överlag ska bli en god ekologisk status i våra hav och vattendrag. Vi har miljömål såsom Hav i balans samt levande kust och skärgård. Dessa miljömål uppnår vi inte i dag. Vi har anslutit oss till art- och habitatdirektivet och till havsmiljöförordningen.
Där finns det också ganska långtgående krav som vi i dag inte lever upp till. En strategi är helt enkelt att skydda fler områden till havs. Jag tycker att det har gjorts en del bra saker.
Men när man tittar på hur väl de marina skyddade områdena - naturreservaten till havs - fungerar studsar i alla fall jag till lite grann. Bottentrålning är huvudprincipen och inte bara undantag.
Bottentrålning är kanske den mest förstörande fiskemetoden. Vi förflyttar oss återigen till land och tänker oss ett naturreservat, en vidsträckt skog.
Om man skulle bottentråla där och skövla vartenda träd och allt som växer där med stora tunga trålar fungerar det ungefär som när trålarna dras utmed havsbottnarna. Vissa bottnar klarar sig någorlunda bra, andra bottnar får väldigt stora skador.
I stora och betydande naturreservat förekommer det bottentrålning. Det gäller till exempel norra Bjärekusten, Kosterhavets nationalpark, Marstrand, Stora Kornö, Svartberget, Tofta, Vinga, Väderöarna - ja, jag skulle kunna fortsätta och göra listan väldigt lång.
Därför frågade jag i min interpellation om regeringen är beredd att förbjuda bottentrålning åtminstone i de skyddade havsområdena. Men jag fick inget svar från landsbygdsministern. Det känns som att han vill gömma sig bakom myndigheterna.
Men, Sven-Erik Bucht, om ni vill införa ett förbud kan ni ge ett sådant uppdrag till våra myndigheter. Jag skulle också vilja fråga ministern ifall det behövs fler fiskefria områden. Det finns ett sådant fiskefritt område i Kattegatt och på ett fåtal andra ställen. Det har visat sig vid utvärderingar att dessa fiskefria områden är otroligt viktiga.
De är barnkammare till fiskar och en mängd andra arter så att de kan växa till sig. Sven-Erik Bucht! Kommer regeringen att verka för att det inrättas fler fiskefria områden i våra svenska vatten och hav?