Jan Björklund (L):
Jag delar interpellantens beskrivning, och den kommer från våra statliga myndigheter som har till uppgift att utöva tillsyn. Det finns stora brister när det gäller skollokaler på många håll. Man måste ha lite perspektiv när Gustav Fridolin sätter in det här som en delförklaring till svenska skolans sjunkande resultat. Vi har bättre skollokaler än de flesta länder i världen. Så är det. Jag har inte besökt alla länder, långt ifrån.
Men jag har besökt många jämförbara länder, och vi har skyhögt högre kvalitet på våra skollokaler, trots bristerna. Jag förringar på intet sätt allvaret i den kritik som Arbetsmiljöverket riktar när det gäller ventilation och annat, men vi måste ändå ha ett perspektiv på att det skulle bero på detta. De länder som ligger hästlängder före oss i resultat har ofta mycket sämre skollokaler. Det är inget argument för att ha dåliga skollokaler. Vi ska ha bra skollokaler i Sverige. På många håll behöver de förbättras.
Jag tror att vi är överens om problembeskrivningen. Därför blir det intressanta att diskutera lösningen. Då säger Gustav Fridolin: Staten ska ta ansvaret. Men det är problematiskt. Vi måste någonstans diskutera detta vad kommunaliseringen betyder. Staten kan inte gå in och betala så fort en kommun missköter sig, för då funkar inte kommunaliseringen. Jag är inte så angelägen om kommunalisering och tror att jag är den enda i den här debatten som representerar ett parti som vill återförstatliga skolan.
Men om nu skolan är kommunal måste ju kommunerna tillåtas att ta ansvar. Med Fridolins system blir det så här: Nu struntar vi att ta ansvar för våra lokaler, och då kommer statens till sist in och betalar. Men det är ett dåligt incitament.
Det måste fungera så - det är den ordning som skollagen bygger på och som vi har varit eniga om i denna riksdag - när vi har en kommunal skola att staten ställer krav på standarder och inspekterar sedan att de uppfylls. När det gäller skollokaler är det en mix mellan Skolinspektionen, som granskar att det finns en pedagogisk ändamålsenlighet, och Arbetsmiljöverket, som granskar lokalerna ur arbetsmiljösynpunkt.
Om det då konstateras att det finns kritik är det fastighetsägaren, kommunen, som måste åtgärda bristerna. Om staten då ska gå in och betala det kommer ju ingen att sköta sina lokaler. Man har i alla fall inget incitament att göra det. Har vi denna ansvarsfördelning kan vi inte ständigt gå in och betala det som kommunerna struntar i att utföra. Det går inte, menar jag. Till sist bygger det in ett väldigt dåligt incitament.
Jag delar Gustav Fridolins åsikt att flera åtgärder behöver vidtas på många håll, och det är också vad Arbetsmiljöverket har konstaterat. De har enligt lagstiftningen befogenheter att utdöma viten och annat när det är tillräckligt allvarligt. Det har vi gemensamt försett myndigheten med. Då ska inte vi, regeringen eller riksdagen, försöka att ta över Arbetsmiljöverkets uppgift att lösa detta.
De har instrument för att lösa detta till sist, och struntar en kommun i att göra det kan de gå rätt långt i olika sanktioner. Gustav Fridolin säger: Vi har finansierat detta i vår budget. Det är klart att man inte kan låta bli att tänka tanken att det är dessa chockhöjda bensinskatter och skatter på allting som ska betala detta. Och du har inte med dig några andra på den rödgröna sidan. Det finns inte en enda utgift, Gustav Fridolin, som du inte säger ja till.
Om det nu skulle vara så illa att ni vinner valet måste du lära dig att säga ordet nej ibland. Det går inte att säga ja till alla utgifter, för då kommer det inte att fungera. Man måste göra prioriteringar. Det finns inte ett enda statligt åtagande som inte Fridolin vill utöka, och det går inte. Om det nu är ett kommunalt ansvar måste kommunerna ta ansvaret. Annars bör vi välja Folkpartiets linje och förstatliga skolan, och då har staten ansvaret.
Men att vi bara ska betala räkningar som kommunerna skickar till oss duger inte som ordning. Sedan måste kommunerna skärpa sig, för jag delar uppfattningen att arbetsmiljön på sina håll är för dålig.