Annika Strandhäll (S):
Erik Ullenhag har frågat Magdalena Andersson vad regeringens nuvarande bedömning är av kostnaden för att avskaffa den bortre parentesen och om denna kommer att finansieras fullt ut. Vidare frågar Erik Ullenhag om vilka åtgärder, om några, finansministern kommer att vidta för att minska diskrepansen mellan Regeringskansliet och myndigheter vad gäller skilda reformer.
Eftersom dessa frågor rör sjukförsäkringen har interpellationen överlämnats till mig. Ett av regeringens budskap inför valet 2014 var att den bortre tidsgränsen skulle avskaffas - sjuka människor ska inte utförsäkras bara för att de varit sjuka en viss tid. Den bortre tidsgränsen har skapat en otrygghet och ovisshet som rimmar illa med de egenskaper jag vill att sjukförsäkringen ska kännetecknas av.
Detta löfte infrias därför nu. Sedan den bortre tidsgränsen infördes 2010 har människor utförsäkrats vid ca 110 000 tillfällen. Ca 70 procent av dessa har varit kvinnor. Personer har på detta sätt tvingats lämna sjukpenningen både två och tre gånger.
Att borttagandet av den bortre tidsgränsen ökar utgifterna för sjukpenninganslaget har regeringen tydligt klargjort i samband med budgetpropositionen för 2016; det är ju själva tanken att människor ska fortsätta uppbära sjukpenning i stället för att bli utförsäkrade.
I detta sammanhang kan påpekas att regeringens kostnadsbedömning var väl överensstämmande med bedömningen som expertmyndigheten som ansvarar för prognoserna inom sjukförsäkringsområdet gjorde, nämligen Försäkringskassan. Samtidigt kommer kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken att minska då inga personer längre kommer att påbörja ALI och i stället uppbära aktivitetsstöd.
Jag antar att de uppgifter som bland annat Konjunkturinstitutet redovisat i samband med en artikel i Dagens industri den 28 januari är upphov till den diskrepans Erik Ullenhag åsyftar i sin fråga. Jag kommer nu att redogöra för varför uppgifterna i budgetpropositionen inte alls är jämförbara med beräkningarna gjorda av Konjunkturinstitutet. Det handlar om innehåll, metodik, sikt och vad man redovisar.
Erik Ullenhag jämför äpplen med päron. För det första är Konjunkturinstitutets bedömning gjord utifrån antaganden om hur arbetskraftsutbudet, sysselsättningen, potentiell bnp och slutligen det offentligfinansiella saldot påverkas på lång sikt, det vill säga ett helt annat angreppssätt är den anslagsmässiga redovisning i termer av utgifter som kännetecknar budgetpropositionen.
Men Konjunkturinstitutets bedömning innehöll inte bara avskaffandet av den bortre tidsgränsen utan även den höjda ersättningen av inkomstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning, och, som KI skriver, antagandet "att Försäkringskassan i allt mindre utsträckning prövar rätten till ersättning vid de fasta tidsgränserna i rehabiliteringskedjan".
Ytterligare en egenskap som skiljer de två bedömningarna åt är att Konjunkturinstitutet redovisar "långsiktig effekt", vilket ej ska jämföras med den relativt kortsiktiga natur en budgetproposition har . Konjunkturinstitutets bedömning är således helt väsensskild från regeringens bedömning i budgetpropositionen vad gäller det redovisningsmässiga, innehållsmässiga, dynamiken men även sikten.
Detta framgår tydligt av Konjunkturläget juni 2015 , där Konjunkturinstitutet redogör för detta. Jag kan även notera att Liberalerna, då Folkpartiet, i sin budgetmotion från oktober 2015 gjorde samma bedömning som regeringen i frågan om kostnaderna för den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen. Det är en styrka för Sverige att vi har flera oberoende organ som gör samhällsekonomiska bedömningar.
Jag ska som minister ha varken synpunkter eller kommentarer på de bedömningar Konjunkturinstitutet gjort i detta sammanhang, utan jag kan endast konstatera att de inte alls är jämförbara med de utgifter som redovisats i budgetpropositionen samt att regeringens bedömningar, som sagt, överensstämde mycket väl med dem Försäkringskassan senare gjorde.
Utgifterna för sjukförsäkringen har ökat kraftigt sedan 2010, och att bryta den ökande sjukfrånvaron är en av regeringens viktigaste utmaningar. Regeringen har därför lanserat ett omfattande åtgärdsprogram som jag har redogjort för tidigare. Regeringen fortsätter noggrant att följa utgiftsutvecklingen för sjukförsäkringen och kommer senast i den ekonomiska vårpropositionen att redovisa sin fortsatta bedömning.
I det fall sjukfrånvaron fortsätter att öka avser regeringen att återkomma med ytterligare åtgärder.