Håkan Svenneling (V):
Under året har en parlamentarisk landsbygdskommitté tillsatts där samtliga partier är representerade. Jag har själv fått förmånen att sitta i landsbygdskommittén, och jag tror att dess arbete kommer att kunna leda fram till en sammanhållen landsbygdspolitik. Förslaget att inrätta en kommitté kom från oss i Vänsterpartiet, och jag vill efter fyra möten med kommittén påstå att i vart fall mina förväntningar håller på att infrias.
Jag tycker också att den debatt vi har i dag pekar i riktningen att alla partier i Sveriges riksdag pekar ut att man vill att hela Sverige ska leva. Landsbygdskommittén kommer med en viktig delrapport i mars nästa år, för att slutrapportera i januari 2017. Jag anser att det som är viktigast för landsbygden är att vi lämnar marknadstänket bakom oss och i stället för att se alla som kunder ser oss som medborgare med rättigheter.
Vi ser också att staden har blivit norm i debatten. Därför är det viktigt att landsbygdskommittén lyfter på många stenar och därigenom lyfter landsbygdsfrågorna högre upp på den politiska dagordningen. Något som har visat att marknaden inte löser allt på landsbygden har varit och är den tuffa situation som många lanthandlare befinner sig i. Jag har själv under året hunnit med att besöka två lanthandlar.
Den ena drivs av en multikonstnär som förutom lanthandel och bensin också har köpt in en av SJ:s gamla tågvagnar, en sovvagn som tidigare gick till Berlin. I dessa gamla kupéer drivs i dag ett vandrarhem trots att man får leta ganska många mil bort efter närmaste järnväg. Den andra lanthandeln jag hunnit besöka under året ligger i norra Värmland och drivs av en fotbollsklubb. Där har man kommit på att för att fotbollslaget ska leva måste bygden leva.
Genom att anlita fotbollsspelare för att både spela bra fotboll och jobba i lanthandel har klubben fått bättre snurr på verksamheten - både fotbollen och lanthandeln. Därför är jag extra glad över att vi nu beslutar om att lanthandlare ska kunna få ett driftsstöd. I den budget som vi beslutar om avsätts 35 miljoner kronor till ett driftsstöd för lanthandlare. Det kommer att gå till de lanthandlare som erbjuder kommersiell service i extra utsatta glesbygder.
Många lanthandlare i gles- och landsbygdsområden är särskilt viktiga eftersom de även tillhandahåller en rad andra tjänster. Tack vare detta stöd kommer många strategiskt viktiga lanthandlare i särskilt utsatta glesbygder, som annars hade löpt risk att behöva stänga ned sin verksamhet, att kunna bibehålla god och viktig service för medborgarna.
Jag hoppas att vi får ett bra utfall av de här pengarna och att de leder till att staten stöder och kompletterar där marknadens logik inte fungerar. Men kommersiell service är inte bara livsmedelsbutik. Även tillgången till apotek och kontanter är viktig på landsbygden.
När jag och min partikamrat Karin Rågsjö i maj i år skrev på Aftonbladet Debatt att regeringen måste göra någonting för att stoppa tidigare initierade planer på privatisering av apoteksombuden var minister Gabriel Wikström snabbt ute och lovade en utredning som skulle se över den borgerliga apoteksreformen. Men någon utredning har vi inte sett skymten av. Regeringens kvarnar mal uppenbarligen alldeles för långsamt i denna fråga.
Att kontanterna försvinner från landsbygden är en annan viktig och het fråga. I dag läste jag i tidningen att Visingsö är helt utan kontanter trots att man har en stor och livaktig turism och besöksnäring. Under året har Kontantupproret hörts ljudligt i debatten.
Det är ett antal organisationer med förre landshövdingen och rikspolischefen Björn Eriksson i spetsen som vill att vi i riksdag och regering ska ta ett ökat ansvar för att storbankerna håller på att försvåra genom att plocka bort och avskaffa kontanterna från samhället i en hiskelig fart. Tyvärr gör inte regeringen särskilt mycket. Framför allt gör inte finansmarknadsminister Per Bolund någonting på området ännu.
Man gömmer sig bakom en utredning med världens längsta namn: betaltjänstkontodirektivet. Jag tycker att det är dags för regeringen att sluta gömma sig bakom långa namn och i stället ta ansvar för kontanterna i samhället. I denna budget föreslås också en del förändringar av hur det statliga riskkapitalet ska organiseras. Näringsutskottet hade i våras en intressant hearing med de statliga aktörerna. En slutsats man kan dra är att dessa är väldigt många.
Därför föreslås det i budgetpropositionen att man ska slå ihop och minska antalet aktörer. Jag tror att det är rätt väg att gå. Däremot behöver vi från näringsutskottets sida fortsätta att bevaka det regionala perspektivet så att det statliga riskkapitalet bidrar till regional tillväxt i hela Sverige.
I skålen med positiva beslut kan vi också lägga de två pågående utredningarna om statliga jobb - dels Statskontorets uppdrag att i april redovisa hur statliga myndigheter samlat har förändrats under en längre tid, dels det uppdrag som blir verklighet i och med beslutet av denna budget: att Statens servicecenter ska föreslå myndighetsfunktioner som skulle kunna flyttas från storstadsregioner till andra delar av Sverige.
Det är viktiga steg, tycker jag, för att synliggöra och lyfta fram statens roll på den lokala arbetsmarknaden. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet, som innebär bifall till den budget som Vänsterpartiet har förhandlat fram med regeringen.