Tina Ehn (MP):
Min ingång i debatten om hur det ser ut med lokaliseringen av myndigheter i Sverige är utifrån perspektivet Hela Sverige ska leva. Det perspektivet behöver politiken ta ansvar för. Jag tror att alla partier i riksdagen har en ambition och önskan att politiken ska vara till för hela landet.
Det är i så fall viktigt att ambitionerna och de fastslagna principerna har betydelse på riktigt, att de inte nonchaleras och bortförklaras.
När det gäller dagens debatt om myndigheternas chefer, generaldirektörer, som ofta sitter i Stockholm och sköter verksamheten, och att det i sin tur verkar medföra att myndigheternas huvudkontor flyttar sina verksamheter, var statsrådets svar att "regeringen har i budgetpropositionen - - - uttalat att det är viktigt att överväga om statliga myndigheters lokalisering i ökad utsträckning kan få en spridning över landet".
Det är också en princip som både arbetsmarknadsutskottet och näringsutskottet historiskt har ställt sig bakom. Samtidigt sade statsrådet att "regeringens styrning av statsförvaltningen bygger på en långtgående delegering" och räknade sedan upp ett antal områden. Dagens interpellation från Peter Eriksson består av två frågor. Den andra frågan löd: "Vad gör regeringen för att se till att regeringsbesluten om myndigheternas lokalisering blir verklighet?"
Här svarade statsrådet: "Det är regeringens ansvar att följa upp myndigheternas arbete för att säkerställa att de uppnår förväntade resultat." Vidare sade han: "Regeringens utgångspunkt är att ledningen av myndigheterna i huvudsak ska bedrivas på myndighetens lokaliseringsort."
Enligt den granskning som Sveriges Television har gjort har det visat sig att av generaldirektörerna på de 40 största förvaltningsmyndigheterna utanför Stockholm är det 26 som inte bor på orten. Tidningen Riksdag & Departement har gjort en granskning som visar att sedan maktskiftet 2006 har 55 statliga myndigheter kommit till och mer än hälften av dem har hamnat i huvudstaden.
Bör inte den frågan tas på mer allvar? Är det inte en rättighet för fler delar av Sverige att ha myndigheter placerade där på riktigt? Är det inte en rättighet för hela Sverige att få tillgång till akademiska jobb? Är det inte en rättvisare fördelning av både möjligheter och myndigheter som ska eftersträvas? Jag ska också nämna den rapport från Ekonomistyrningsverket som Peter Eriksson tog upp.
Rapporten visar att det är ett problem och en kamp även när myndigheterna är placerade inom Stockholm. Då vill myndigheterna vara placerade i centrum av staden. Rapporten påvisar att två tredjedelar av den lokalyta som myndigheterna disponerar i Stockholms kommun ligger i Stockholms centrala delar.
I samma utredning konstaterar man att det visst har skett en viss förskjutning, att myndigheter har flyttat från centrum innanför tullarna till centrum utanför tullarna, alltså en liten flytt från innersta centrum, men att många myndigheter har svårt att tänka sig en förflyttning från centrum till någon annan del av staden. Det finns så klart massor av förklaringar.
Men det har också visat sig vid beräkningar att om myndigheterna skulle flytta från områden innanför tullarna i Stockholm till mindre centrala områden skulle det medföra betydande besparingar för staten. Där finns också förslag och uträkningar som pekar på detta.