KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Svaret på båda Kalle Larssons frågor är nej. Kalle Larsson säger att jag pratar om något helt annat. Nej, det gör jag inte. För tillväxt i landet har betydelse. Skatter har betydelse för pensionärerna. Jag tror att vi skulle kunna vara överens om att det handlar om hur mycket pengar en pensionär har i plånboken. Då handlar det om att vi och den här regeringen vill ge pensionärerna mer pengar i plånboken. Därför har vi sänkt skatten.
Jag kunde visa i kronor räknat att för en pensionär med garantipension handlar det om 2 500 kronor mer om året tack vare alliansregeringens sänkta skatt för pensionärerna. Vi kommer att gå vidare med detta. Vi kommer att sänka skatten för pensionärer med över 10 miljarder kronor den här mandatperioden. Det ger mer pengar i plånboken. Jag trodde i min enfald att det var det Kalle Larsson ville, ge pensionärer mer pengar i plånboken. Därför gör vi detta och sänker skatten.
Därför är det viktigt att hålla fast vid arbetslinjen. Därför är det viktigt att hålla fast vid att vi har en inflation som ligger på rätt nivå. Därför är det viktigt att se till att vi har ekonomiska incitament så att folk arbetar. Det handlar om att få möjligheterna att fortsätta att sänka skatten för landets pensionärer så de får mer pengar i plånboken. Vi har ett bra samarbete i pensionsgruppen med Socialdemokraterna. Kalle Larsson kanske tycker det är tråkigt, men jag måste säga att vi har det.
Vi ser allihop att vi har ett stort ansvar att förvalta och vårda ett pensionssystem. Det kommer vi att fortsätta att göra. Därför måste vi se till att arbeta vidare med de delar som den gamla pensionsgruppen också har bett oss se över i takt med att omvärlden förändras. Det handlar om att se till att det fortfarande är stabilt, tryggt och i politisk enighet mellan de fyra partierna i alliansregeringen och med Socialdemokraterna.
Kalle Larsson står här och talar om att han kommer att kräva saker. Gör det i så fall av Socialdemokraterna! Men jag tror och hoppas att hans röst inte kommer att vara värd något i det sammanhanget.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Svensk välfärd är, tycker jag, att man ser människors resurser och tar hand om dem i tid, ger dem stöd och möjligheter och omtanke och kraft att växa - inte att sjukskriva personer. Jag hoppas att vi är överens om den frågan också. Jag vet att Göte Wahlström är engagerad i Nordenfrågor. Vi har mötts många gånger när Nordiska rådet har haft session och så vidare.
Jag tycker därför att det är glädjande att kunna konstatera att vi också har en gemensam arbetsmarknad i Norden. Vi ser hur tio tusentals pendlar över Öresundsbron till arbete i Danmark. Vi ser hur 50 000 svenskar, kanske fler, är i Norge.
Min förhoppning är naturligtvis att vi så småningom, med rätt arbetsmarknad och tillväxt i det här landet, också ska kunna välkomna både norrmän och danskar till oss och att vi inte alltid ska behöva åka till dem. Men arbete är också förutsättningen för välfärd. Det är inte bara ersättning och bidrag, även om det ska finnas för dem som inte orkar och kan. Arbete är det fundamentala.
Arbete och hälsa, egen lön och därmed också en större egen makt är grunden för välfärd. Därför tycker jag att det är väldigt roligt att se att också Nordiska ministerrådet nu har sagt att 26 gränshinder har lösts under denna mandatperiod. Det är mer än vad som gjorts någonsin tidigare. Det handlar om möjligheter för gravida och föräldralediga att flytta från Sverige utan att mista rätten till svensk föräldrapenning.
När det gäller rehabilitering av långtidssjukskrivna blir det nu möjligt att få denna rehabilitering i bosättningslandet, om man bor till exempel i Sverige och arbetar i ett annat land. Det handlar om långtidssjukskrivna som nu kan få a-kassa och om människor som arbetar deltid och nu kan få kompletterande arbetslöshetsersättning.
Man kan få kvarstående a-kassa vid kortvarigt jobb utanför Sverige, och man kan spontant få söka jobb i andra länder med ersättning. Jag kan inte räkna upp alla 26 punkterna, men på en mängd områden har detta lösts under denna mandatperiod.
Det hoppas jag också att vi kan glädja oss åt tillsammans, eftersom det underlättar för människor att kunna fortsätta arbeta och finna ett arbete, få lön och därmed makt över sin vardag. Därmed har man också en lön att leva på och kan känna att man får del av välfärden.
Men välfärden innebär också att vi ska ta hand om dem som inte orkar och kan, och det får vi på allra bästa sätt om många arbetar, är sysselsatta och betalar skatt. Då får vi också möjlighet att ge ännu bättre välfärd till dem som inte orkar och kan.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag hoppas att vi inte ska återgå till hur situationen var för sjuka 2006, utan att vi ska kunna fortsätta på den inslagna vägen när vi nu förhoppningsvis har finanskrisen bakom oss. Vi behöver inte sitta i samma stålbad som övriga Europa gör med nedskärningar för pensionärer och i den offentliga sektorn.
Det är nedskärningar som kommer att vara oerhört kännbara, medan vi här i Sverige kommer att klara oss ganska väl ut ur finanskrisen. Vi har fått mycket positiva signaler från både Finanspolitiska rådet och IMF som säger att Sverige har hanterat situationen oerhört bra.
Jag kan förstå om det är lite svårt för Socialdemokraterna att svälja de positiva omdömena, men jag tycker att vi ändå skulle försöka att vara lite glada för den positiva respons som vi får när det gäller hur vi har skött landet, med starka offentliga finanser samtidigt som vi har lyckats betala av på statsskulden. Det kommer förhoppningsvis att snabbare ge arbete tillbaka. Det kommer att ge skatteintäkter. Det kommer att ge välfärd, och då kan vi på ett ännu bättre sätt värna välfärdens kärna.
Vi bjuder in till socialförsäkringsutredning. Vi bjuder in arbetsmarknadens parter. Ni brydde er inte om vad riksdagen beslutade, att vi ville ha en parlamentarisk utredning 2005. Ni tillsatte en ensamutredare utan arbetsmarknadens parter. Det tycker jag säger allt.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att de nollklassade, som inte återfått arbetsförmåga när introduktionsprogrammet är slut, ska ha möjlighet att försörja sig och betala räkningarna vid månadens slut. Den fråga som Veronica Palm tar upp i sin interpellation handlar i grunden om principerna för hur reglerna för sjukpenninggrundande inkomst, SGI, ska vara.
Begreppet SGI är centralt inom bland annat sjuk- och föräldraförsäkringen och utgörs sammanfattningsvis av den årsinkomst av arbete en försäkrad kan antas komma att få tills vidare. Om någon inte längre har inkomst av arbete ska han eller hon som regel inte längre omfattas av försäkringen.
Reglerna om så kallad SGI-skyddad tid är ett avsteg från denna huvudregel och innebär att en försäkrad i vissa skyddsvärda situationer får behålla eller återfå sin SGI även om förvärvsarbetet upphör.
För den som tidigare har arbetat och därefter fått tidsbegränsad sjukersättning under en viss tid fungerar SGI-skyddet så att han eller hon kan återfå den tidigare sjukpenninggrundande inkomst som gällde omedelbart före det att sjukersättningen beviljades. Den tidigare sjukpenninggrundande inkomsten kan uppräknas enligt konsumentprisindex.
För den som inte tidigare kvalificerat sig för att få en sjukpenninggrundande inkomst genom arbete finns däremot inget sådant skydd. Den 29 april i år beslutade regeringen om direktiv till en parlamentariskt sammansatt kommitté som ges i uppdrag att se över samt överväga förändringar som kan leda till en mer hållbar sjuk- och arbetslöshetsförsäkring.
Av direktiven framgår att kommittén bland annat ska utreda och föreslå nya regler för det inkomstunderlag som ska användas för beräkning av olika dagersättningar inom socialförsäkringen. Jag utgår ifrån att den grundläggande och principiella frågeställning som Veronica Palm tar upp kommer att behandlas av den parlamentariska utredningen.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Eftersom Siw Wittgren-Ahl är från Göteborg kan jag återgå till besöket på Gunnebo och till rehabiliteringsträdgården i Mölndal, som har kommit till tack vare satsningen som regeringen har gjort tillsammans med samordningsförbunden och inte minst kvinnorehabilitering. Det var en kvinna som tog upp situationen med mig att inte ha någon SGI.
Vi samtalade mycket om detta. Nu hoppas hon genom praktiken kunna komma ut på arbetsträning, arbetspraktik och så småningom ett arbete. Hon sade så här: Hade jag varit kvar i sjukförsäkringen hade jag inte haft någon SGI efter att ha varit i tidsbegränsad förtidspension under väldigt många år. Nu hoppas jag kunna komma tillbaka till ett arbete, till arbetsträning. Hennes kamrat jobbar nu på Trädgården i Göteborg och har kommit vidare.
Det handlar alltså om att vi på alla sätt behöver hjälpa de här personerna att hitta ett arbete och få arbetsgemenskap. De sade till mig: Vet du vad det första är som vi får göra när vi kommer hit? Det är att lära oss att sätta oss ned och äta lunch med varandra, för systemet med långa sjukskrivningar har gjort att vi isolerat oss och brutits ned. Vi får börja lära oss att gå med barnen till dagis.
Det system som tvingade in människor i årslånga sjukskrivningar i stället för att hjälpa dem tillbaka till arbete och till att få sin SGI brottade ned den inre kraften. Det handlar inte längre, efter tio år, om att rehabilitera den onda axeln. Det handlar om att börja rehabilitera den inre kraften, att över huvud taget börja våga att vistas tillsammans med andra människor. Välkommen att prata med de här kvinnorna! Detta var vad de beskrev för mig i går. Vi måste på olika sätt försöka hjälpa dem att komma tillbaka med rehabilitering.
Det handlar inte bara om en typ av rehabilitering och ett slags remissförfarande - ibland finns det tydligen också remisskrav i landet. Det handlar om grön rehabilitering, kultur på recept och till med om rehabilitering på hästryggen. Det handlar om att finna människor där de är och i deras takt försöka ge dem en möjlighet och kraft att komma tillbaka. Så småningom handlar det om arbetsträning, arbetspraktik och så vidare utifrån deras situation och deras kraft.
När det gäller ekonomi kan jag påminna om att Socialdemokraterna 2005 skilde bostadstillägget för pensionärer åt för förtidspensionerade och ålderspensionärer. Man lät förtidspensionerade få lägre bostadstillägg och höjde för ålderspensionärer. Vi har likställt detta, så förtidspensionerade lika mycket i bostadstillägg som ålderspensionärer.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Den som är sjuk och inte har arbetsförmåga ska vara i sjukförsäkringen. Om man har eller kan utveckla en arbetsförmåga ska man räkna med att få allt stöd som vi kan ge, inte minst arbetslivsintroduktionen. Vi har avsatt 14 miljarder kronor för att hjälpa människor tillbaka.
En stor grupp som lämnades helt därhän av Socialdemokraterna var de i sjuk- och aktivitetsersättning. De fick 64 procent i ersättning. De var inte välkomna till Arbetsförmedlingen. De var inte välkomna till rehabilitering, och de var sakligt skäl till uppsägning. Vi har nu sagt att 435 000 av dem får försöka arbeta. De har alltid tryggheten av att ha rätt till sjukförsäkring. De får till och med studera.
De är välkomna tillbaka. Socialdemokraterna ville inte att dessa personer skulle komma ut på arbetsmarknaden. Man sänkte deras bostadstillägg i förhållande till ålderspensionärer. Jag vill påminna om att endast 100 personer av de 12 000 som gick över till introduktionen valde att lämna introduktionen.
En del av dem gick till fortsatt sjukskrivning, en del till förtidspension och en del till arbete eller studier. Jag vill också påminna om att 65-70 procent blev kvar i introduktionen och går efter de tre månaderna vidare till olika insatser och arbete. Siw Wittgren-Ahl sade att vi inte vet vad som har hänt med dem som inte har gått över till introduktionen, men det vet vi.
Försäkringskassan har lämnat en rapport som säger att av de 2 000 personer som inte gick över till introduktionen försörjer sig i dag 64 procent på egen lön, antingen genom anställning eller eget företag, och 2 procent är i försörjningsstöd. Min absoluta ambition är att de som har eller kan utveckla en arbetsförmåga ska kunna räkna med stöd och hjälp. De ska inte behöva sitta hemma och vänta på ett telefonsamtal som aldrig kommer.
Jag har träffat så många. Vi berättar om personer som vi har träffat ute landet. Jag hoppas att vi kan vara överens om att det bästa vi kan göra är rehabilitering och aktiva insatser. Tidsgränser är faktiskt en rättighet för människor. De ska kunna veta att de inte blir bortglömda. Vill någon här ta bort tiderna för vårdgarantin?
Cancersjuka ska få kortare vårdtider sägs det i en utredning. Det tycker jag är jättebra. Varför ska inte sjukskrivna få en garanti för när de blir uppringda om när de kan räkna med att få rehabilitering och stöd? Varför ska man ta bort tidsgränserna för dem? Tänker ni ta bort tidsgränserna också när det gäller vårdgarantin och lämna sjuka människor i sticket?
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Det ska bli spännande att få in nomineringarna till Socialförsäkringsutredningen. Vi har väntat länge på den. Den borde ha varit i gång för länge sedan - redan 2005. Om ni kommer med nomineringar ska vi sätta i gång och arbeta.
Under tiden fram till dess och hela tiden den utredningen pågår tänker jag se till att så få som möjligt lämnar sjukskrivning och tidsbegränsad förtidspension utan att bli väl omhändertagna i arbetslivsinriktad rehabilitering. De ska få det stöd, den hjälp och gemenskap och så småningom den lön som de har rätt att få efter att ha varit bortglömda i många år.
Att åter lämna dem i ett moratorium trots att de har en arbetsförmåga vill jag inte bidra till.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att säkerställa att de personer som Arbetsförmedlingen bedömt vara så sjuka att de inte kan delta i någon verksamhet hos Arbetsförmedlingen kan komma tillbaka till sjukförsäkringen. Låt mig inledningsvis på nytt uttrycka min tillfredsställelse över att vi lämnat den tidigare passiva sjukförsäkringen.
Den har ersatts med en aktiv sjukförsäkring där människors möjligheter betonas och där ingen tillåts bli förtidspensionerad mot sin vilja. Därför erbjuds alla som fått sjukpenning i två och ett halvt år eller inte kan få tidsbegränsad sjukersättning längre en arbetslivsintroduktion via Arbetsförmedlingen.
Precis som Veronica Palm har jag besökt arbetslivsintroduktionen på ett flertal platser och mött människor som för första gången upplever att de blir sedda och får stöd för att komma tillbaka i arbete. Många har redan fått hjälp tillbaka till arbete eller kan erbjudas fortsatt arbetslivsinriktad rehabilitering. Detta är givetvis inte möjligt för alla.
En del personer är fortfarande för sjuka för detta och de har då möjlighet att få sjukpenning på nytt. Reglerna för att få sjukpenning är desamma som gällde före arbetslivsintroduktionen. Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan har kommit överens om rutiner för att säkerställa återinträde i sjukförsäkringen i de fall detta blir aktuellt.
Människor ska inte tillåtas falla mellan stolarna på grund av bristande samverkan mellan myndigheter.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm har frågat mig vad som händer med de personer som återinträder i sjukförsäkringen. Jag hoppas att jag har kunnat ge ett bra svar på det. Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan arbetar intensivt. De har strukturer, arbetssätt och metoder. När jag träffar dem tillsammans på resor talar man om hur bra man samarbetar och att arbetet hela tiden utvecklas.
Det gör man inte bara för samarbetet mellan myndigheterna utan för den enskildes skull. Den personen ska känna sig trygg när den kommer till Försäkringskassan och sedan förs över till Arbetsförmedlingen och likadant om den skulle behöva gå tillbaka igen. På samma sätt ska Arbetsförmedlingens underlag vad gäller arbetsförmågebedömning ligga till en stark grund för Försäkringskassan när den gör en bedömning om personen kanske ska ha en fortsatt sjukskrivning eller en förtidspension.
Jag kommer att följa detta mycket noga. Jag hoppas också att jag får tydliga signaler och gärna exempel så att vi inte bara talar om saker vi har hört om, har träffat på eller har mött. Ge mig goda exempel, namn och hänvisningar till mig så ska jag ta de kontakterna och diskutera vidare med dem som säger att det är ett problem.
Det handlar inte bara om att de personerna ska få stöd och hjälp att komma vidare i Arbetsförmedlingen och så vidare och komma ut på arbetsmarknaden. Jag vill också se till att de personerna som går över till sjukförsäkringen får ett bra omhändertagande. Jag skulle hoppas, Veronica Palm, att ni kunde släppa att ni vill avveckla coacherna. Många av dem som nu är ett steg på väg tillbaka ut i arbetslivet säger att coacherna är det viktigaste.
När människor har haft en rehabilitering får det inte bli ett hål, ett dike, på vägen ut. De behöver någon som bygger en bro och hjälper en vidare ut. Deras självkänsla har brutits ned efter väldigt många år i sjukskrivning. Det är viktigt att vi låter tidsgränserna vara kvar. Det är en rättighet för de sjukskrivna att veta att samtalet de har väntat på kommer att komma. Vi tar inte bort vårdgarantitiderna och inte heller serviceåtagandet.
Jag kommer att fortsätta att debattera nordiska frågor ytterligare någon vecka. För er som inte är här och för socialförsäkringsutskottet vill jag säga: Glad sommar på er!
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Ronny Olander har frågat mig om det är min avsikt att en framtida sjukförsäkring ska utgå från de avgörande förändringar i sjukförsäkringen som regeringen genomfört under mandatperioden. Den 29 april i år beslutade regeringen om direktiv till den parlamentariskt sammansatta kommittén som har getts i uppdrag att se över samt överväga förändringar som kan leda till en mer hållbar sjuk- och arbetslöshetsförsäkring.
Ronny Olander framför bland annat att framtidens socialförsäkringar måste vara utformade så att de omfattar alla, att arbetslinjen ska gälla, att människan ska vara i centrum, att de ska vara solidariskt finansierade, att det ska finnas en bred riskutjämning och att de ska vara generella samt obligatoriska.
Ronny Olanders uppfattning är att denna ansats och syn på en framtida sjukförsäkring saknas i direktiven. Jag delar inte Ronny Olanders uppfattning, eftersom direktiven uppfyller Ronny Olanders önskemål. Det är bara att läsa s. 13 i direktiven. När alliansregeringen tillträdde i oktober 2006 hade 557 000 personer sjuk- eller aktivitetsersättning.
Detta var ett resultat av en oavbruten uppgång sedan mitten av 1990-talet. Att tidigt hamna i ett utanförskap innebär för individen att denne successivt halkar efter i standardutveckling, samtidigt som det medför stora samhälleliga kostnader.
Det som gör det stora utanförskapet särskilt tragiskt är att många människor som försörjs via sjukersättningen uppger att de skulle kunna utföra arbete om de fick tillräckligt bra förutsättningar för det. Regeringens politik har syftat och syftar till att minska detta stora utanförskap.
Det ska ske genom att sjukskrivningsprocessen förbättras så att människors förmåga tas till vara och så att de som redan hamnat i utanförskap ska få stöd och hjälp att komma tillbaka i arbete. Min utgångspunkt har i första hand varit den enskildes behov. Insatser måste göras betydligt tidigare än vad som hittills skett.
Regeringens reformer innebär sammantaget ett tidigare och mer effektivt stöd till den enskilde. Min bedömning är att antalet personer i utanförskap minskar som en följd av detta. Regeringen kommer givetvis att mycket noga följa dessa reformer för att försäkra sig om att regeringens målsättning om att få fler människor i arbete uppnås.
Att kommittén i sitt arbete ska ta sin utgångspunkt i de reformer som genomförts, det vill säga nuvarande lagstiftning, anser jag därför som självklart.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Ronny Olander frågar mig: Är det statsrådets avsikt att den framtida sjukförsäkringen ska utgå från de avgörande förändringar i sjukförsäkringen som regeringen genomfört under mandatperioden? Svaret på den frågan är ja. Eller är det Ronny Olanders mening att vi ska ta i beaktande de regler som fanns 2006? Det är väl ganska självklart att vi får utgå från dagens situation.
Vi har ändå kommit en ganska god bit på vägen, och jag tror inte att vi ska utgå från 2006. Den utredningen hade behövt ta många år. Det är många som har efterlyst Socialförsäkringsutredningen. Hade Socialdemokraterna bara gjort det man sade 2005, nämligen tillsatt den parlamentariska utredningen som den här riksdagen beslutade om hade vi varit framme.
Men vad ni gjorde var att tillsätta en förstudie. Och den, mina vänner, var väldigt alarmerande. Anna Hedborg talar i sin utredning om att det är som att gå ned i ett svart hål av väntan att vara långtidssjukskriven och att sjukförsäkringen används som en parkeringsplats för sådant i samhället som den inte var avsedd för. Rehabiliteringen lyste med sin frånvaro, och företagshälsovården fick jag be Anna Hedborg att fortsätta utreda, för den lyste också med sin frånvaro. Sjukförsäkringen har till och med använts, skriver hon, som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.
Ibland undrar jag om ni har läst er egen utredning. Ni har kanske läst men inte förstått. Våra reformer bygger faktiskt på mycket av det som Anna Hedborg och den av er tillsatta förstudien kom fram till. Men ni har skygglapparna på och säger att ni inte var med på den tiden, och det var inte bra då, och så går ni fort vidare till nästa diskussion.
Men hade ni gjort det denna riksdag beslutade om, nämligen tillsatt en utredning då när det blev bestämt hade vi varit framme. Men ni presenterade er sjukförsäkringsutredning som var så alarmerande att man inte kunde sitta stillatigande. Vi tog de resultat som Anna Hedborg kom fram till på väldigt stort allvar.
Vi hade att hantera en sjukförsäkring i fullständigt fritt fall, de högsta ohälsotalen i världen och en fullständig oförmåga hos den förra regeringen att göra någonting åt detta. I mina snälla stunder tänker jag ibland att ni nog förstod hur hemskt det var för människor som satt och väntade på ett telefonsamtal som aldrig kom, på en rehabilitering som aldrig infann sig eller hjälp från en företagshälsovård som inte hade muskler.
Ni kanske förstod, men ni hade tydligen inte förmåga att göra någonting åt detta. För när er egen utredning är på plats och visar på just detta går ni i opposition mot den och kritiserar oss för att vi har åstadkommit det som ni kanske har velat göra men inte vågat.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Vi har haft en finanskris i världen. Jag tror inte att Sveriges problem har varit av inhemsk karaktär. Vi fick ärva de inhemska problemen i början av 90-talet. Det finns många böcker som vittnar om hur det såg ut då, men jag tänker inte gå in på det nu. Jag vill bara påpeka att Sverige, mitt i denna finanskris, har lyckats bättre än de flesta andra länder.
IMF och Finanspolitiska rådet, allihop, ger Sverige högsta betyg. Jag kan förstå att det är lite svårt att hitta argument för detta för Socialdemokraterna. Men vad jag vill säga till Ronny Olander är också att vi dessutom, under denna finanspolitiska kris, har betalat av på statsskulden. Sedan har jag bara några korta kommentarer. Jag vet att Gunnar Axén har varit inne på detta.
När jag läser interpellationen läser jag just det som har varit uppe förut. Det gjorde också att jag hajade till lite grann. Inför Socialförsäkringsutredningen skriver Ronny Olander att en obligatorisk a-kassa försvagar fackföreningarna. Min kommentar är väl att det nu är en fråga för utredningen och för arbetsmarknadens parter och för den parlamentariska utredningen, som nu är tillsatt, att diskutera.
Min ingång måste i första hand vara att stärka människors möjlighet till trygghet, inte i första hand att fokusera på fackföreningarna. Socialförsäkringsutredningen ska titta på trygghetssystemen. Det är a-kassan, sjukförsäkringen och försörjningsstödet och hur de arbetar tillsammans. Jag hoppas att utredningens fokus kommer att vara människan. Jag vill också önska lycka till.
Och hälsa hem till Skåne!