KBLab/rixvox huggingface dataset:
Heléne Fritzon (S):
Jag vill verkligen tacka för interpellationen. Även om Jan Ericson och jag har debatterat det här tidigare är det ändå viktigt och angeläget att ägna den här stunden åt denna fråga. Regeringen är tydlig med att utbetalningarna till kommunerna ska ske på ett så effektivt sätt som möjligt.
Därför har regeringen tillfört ytterligare 6,3 miljarder kronor, så att det blir möjligt att 2017 klara av en så hög andel av utbetalningarna som möjligt. Vad jag kan se i de andra partiernas budgetförslag har inget annat parti kommit fram med en högre nivå för att möjliggöra ytterligare utbetalningar.
För övrigt tror jag egentligen inte att det hade påverkat bilden, eftersom det också krävs att man har kompetens och kunnande att hantera det hela. För att ge en bild av detta kan jag berätta att Migrationsverket har eftersläpningar sedan 2015. Vi betalar nu ut för såväl 2015 som 2016 och 2107.
År 2016 fanns 37 anställda årsarbetare som jobbade med dessa frågor. I dag finns det på Migrationsverket 203 handläggare som hanterar utbetalningarna. Detta ger en ganska bra bild av vad uppdraget handlar om. Det här är också bakgrunden till att vi behövde överge det väldigt krångliga och administrativa system som infördes 2008.
Nu har det moderniserats, och precis som Jan Ericson säger rör det nya systemet de ensamkommande och deras boende. Som ett direkt svar på frågan om man inte kan gå vidare och även förändra utbetalningarna för andra ersättningsområden kan jag berätta att den utredning som vi kallar Mottagandeutredningen har delar av detta i sitt uppdrag.
I avvaktan på denna utredning har dock Migrationsverket på uppdrag av regeringen vidtagit åtgärder för att effektivisera hanteringen av också övriga ansökningar. Det kan handla om kostnader för skola och sjukvård. Sammantaget är detta utbetalningar till kommuner och landsting.
Det finns en tydlig ambition och ett uppdrag till Migrationsverket att under 2018 digitalisera ansökningsförfarandet och automatisera utbetalningarna till kommuner och landsting enligt den modell som jag beskrev att man redan nu använder.
I den delen är det väl en uppskattning av Jan Ericsons tidigare förslag om att hitta ett slags schablonmodell. Jag skulle vilja att vi kan hjälpas åt med att se till att samtliga kommuner i landet ansluter sig till det avtal som man behöver för att den digitaliserade e-tjänsten ska fungera på ett bra sätt.
I dagsläget har ungefär hälften av landets kommuner valt att gå in i denna modell. Jag är dock övertygad om att betydligt fler kommer att visa intresse även för kommande områden och utbetalningar framöver efter att de under hösten har fått bekanta sig med det nya ersättningssystemet. Vi står de kommande veckorna således inför en övergångsperiod.
Jag ser fram emot att vi når en balans som verkligen är en balans.
Heléne Fritzon (S):
Jag ska vara väldigt tydlig gentemot Jan Ericson. De 6,3 miljarderna är ett anslag inom det aktuella utgiftsområdet som på alla sätt gör det möjligt att i högre takt klara utbetalningarna av högre anspråk. Jag ska nu nästan vara övertydlig gentemot Jan Ericson.
Det system och det regelverk som vi har och bär ansvar för fram till årets slut är det som den dåvarande borgerliga regeringen tyckte skulle tillgodose behovet av ett administrativt system för utbetalningar till kommunerna. Det visade sig dock att det inte var gångbart. Det kunde inte hantera de höga volymerna 2014 och 2015.
Det var krångligt administrativt. Det gick att eftersöka det ett helt år efteråt. Det skulle lämnas in i pappersform. Det är många olika system för att beskriva kommunernas kostnader. Det är ett väldigt föråldrat system. Sedan i somras har vi ett helt nytt ersättningssystem, som är digitaliserat och enkelt.
Det har avsevärt förenklat kommunernas möjligheter att följa det här och dessutom själva vara aktiva genom att gå in och påverka exempelvis antalet ensamkommande som finns i kommunen vid det aktuella tillfället. Alla som nu har äldre anspråk och behöver söka enligt det gamla ersättningssystemet har bara fram till årsskiftet på sig att göra det.
I det nya systemet krävs det inte ens en ansökan, men det krävs att man har ingått avtal om en e-tjänst med Migrationsverket. Jag är övertygad om att detta framöver kommer att kunna innebära att kommunerna, med det stora ansvar de tar, får sina kostnader ersatta från start på ett bra sätt.
Även när det gäller frågan om rättsprocesser vill jag vara tydlig - jag var det förra gången också: Det pågår inte några rättsprocesser mellan kommunerna och Migrationsverket om uteblivna betalningar. Men det finns fall där Migrationsverket har avslagit någon del av ansökan, och detta är föremål för en sådan process.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill inleda med att tacka för debatten, Jan Ericson. Den har gett mig ett alldeles ypperligt tillfälle att beskriva regeringens höga ambitioner med att få det nya ersättningssystemet på Migrationsverket och digitaliseringen på plats. Vi ser nu fram emot ett helt nytt sådant system, ett mycket effektivt sådant, och vi har prövat det sedan i somras.
Jag ser också framför mig att det på sikt kommer att omfatta även andra utbetalningsområden, som Jan Ericson önskar. Höstens debatt har i mycket handlat om de eftersläpningar vi har sedan 2015 och 2016. Det innebär att det är högsta växel på Migrationsverket för att klara så många utbetalningar som möjligt före årets slut vad gäller de äldre anspråken.
Om vi hamnar på den nivån att det kvarstår 4-5 miljarder, ungefär 10 procent av den totala summan, för hela innevarande år i utbetalningar är det en bättre nivå än vad Migrationsverket självt bedömde att man skulle klara att hantera. Därmed hoppas jag att vi i början av nästa år tillsammans kan konstatera att vi nu har ersatt det gamla krångliga administrativa systemet med ett nytt, modernt och förenklat sådant.
Med detta tycker jag att det känns väldigt bra att kunna säga: God jul och tack för debatten!
Heléne Fritzon (S):
Lars Beckman har frågat mig hur jag tänker agera för att behålla jobben på Migrationsverket i Gävle och Söderhamn och om det är rimligt att den statliga verksamhet som arbetar med migrationsfrågor behålls i Gävleborg givet att kommunerna i Gävleborg har tagit ett mycket stort ansvar för flyktingmottagandet i Sverige.
Vidare har Lars Beckman frågat om Migrationsverket borde beakta arbetsmarknadsläget i sin fortsatta planering över prioriterade orter givet att Gävleborg redan i dag har en mycket ansträngd arbetsmarknad medan Uppsala, där Migrationsverket avser att prioritera sin verksamhet, har en mycket god arbetsmarknad. Migrationsverket har i dag kontor över hela landet och finns på 86 olika orter.
I takt med att antalet asylsökande i Sverige har blivit färre och antalet personer som är inskrivna i Migrationsverkets mottagandesystem antas minska ytterligare måste Migrationsverkets organisation och verksamhet också göra det. Av regeringens budgetproposition framgår att myndighetens förvaltningsanslag ska anpassas till de nya förutsättningarna.
Migrationsverket ser för närvarande över bemanningsbehovet och fattar inom kort beslut om att anpassa sin organisation till de nya förutsättningarna. Myndigheten kommer att behöva minska sin personalstyrka med mer än en tredjedel under 2018. Det kommer att betyda förändring av och i vissa fall nedläggning av verksamheten på vissa orter. Neddragningar planeras inom Migrationsverkets samtliga sex regioner.
Migrationsverket lyder liksom övriga statliga myndigheter under budgetlagen, av vilken det framgår att hög effektivitet ska eftersträvas och god hushållning iakttas i statens verksamhet. Det är myndigheten själv som bestämmer hur den ska organiseras utifrån verksamhetens krav. I regeringens arbete med ett Sverige som håller ihop är det viktigt med statlig närvaro i hela landet vad gäller såväl medborgarnas tillgång till service som statliga jobb.
För att säkerställa och stärka tillgången till grundläggande statlig service i hela landet har regeringen tillsatt en utredning som ska analysera och föreslå hur vissa statliga myndigheters lokala serviceverksamheter kan organiseras på ett mer sammanhållet sätt. Utredningen ska lämna sitt betänkande den 31 maj 2018.
Heléne Fritzon (S):
Tack, Lars Beckman, för en viktig interpellation!
Jag har haft glädjen att besöka landshövdingen Per Bill på residenset och har i samband med det besöket fått lyssna till en väldigt intressant berättelse om länet som landshövdingen framförde med mycket stor stolthet över sitt län.
Jag tror att det är så här när det sker en förändring, i det här fallet en nedskärning, av en myndighets verksamhet - för det är faktiskt det som sker med Migrationsverket. Lars Beckman uttrycker också att han inte i grunden är emot förändringen.
Den måste göras eftersom Migrationsverket har hanterat helt andra volymer de senaste åren och sannolikt kommer att göra det också under de närmast kommande. Det gör att kapaciteten måste förändras och stå i relation till de behov och de volymer som finns i verksamheten.
Var Migrationsverket än gör denna förändring och nedskärning gör det ont, både geografiskt och för de personer som berörs av förändringen, och det har jag den absolut största respekt för.
Samtidigt är Migrationsverket i dag en av de mest utlokaliserade verksamheterna och finns, som jag sa, på 86 olika orter. Det handlar alltså inte om en myndighetsstruktur som endast är organiserad i huvudstaden, utan den finns runt om i hela vårt land.
Icke desto mindre gör naturligtvis varje förändring ont, och jag förstår och har verkligen respekt för att det smärtar med ett förändringsarbete som leder till en diskussion i Gävleborg och på de orter där som berörs.
Jag kommer inte att, och jag ska inte, i mitt svar på interpellationen gå in och recensera eller överpröva myndighetens pågående arbete eller eventuella beslut om förändringar. För detta ansvarar myndigheten.
Jag har pekat både på den utredning vi har och på regeringens pågående arbete med det som vi kallar omlokalisering, som ju till vissa delar också har inneburit förstärkningar i Gävleborg. Det kommer sannolikt också framöver att innebära positiva förändringar för landet.
Men det är klart att Migrationsverkets neddragningar kommer att göra ont runt om i Sverige.
Heléne Fritzon (S):
Jag kan börja med att försäkra interpellanten om att jag har ett stort engagemang för värdet av att vi både omlokaliserar och utvecklar medborgarservice i hela landet. Jag behöver knappast säga att jag med min bakgrund också har gjort en och annan uppvaktning av regeringar genom åren för att försäkra mig om statlig närvaro i mitt eget län.
Jag har verkligen den största respekt för den breda uppslutningen i Gävleborg. Jag tror på varje ord Lars Beckman säger när det gäller uppställningen och argumenten för Gävleborg; det är ingen tvekan om detta.
Det som ändå kvarstår i själva uppdraget och frågan är att Migrationsverket faktiskt behöver minska sin personalstyrka med mer än en tredjedel under 2018. Det betyder stora förändringar och naturligtvis nedläggningar på flera olika orter i Sverige.
Detta är enligt Migrationsverket, för jag kan också försäkra Lars Beckman om att vi naturligtvis för kontinuerliga överläggningar med Migrationsverket, inte bara i dessa frågor utan också om arbetet med att så att säga anpassa kostymen i myndigheten.
Det svar vi får är att neddragningar planeras inom Migrationsverkets samtliga sex regioner. Arbetet inriktas alltså inte på ett län utan omfattar Migrationsverkets uppdrag i hela Sverige.
Jag är dock övertygad om att vi även efter Migrationsverkets förändringsarbete kommer att se och möta ett verk i hela Sverige, inte bara i Mälardalsområdet eller huvudstaden.
Heléne Fritzon (S):
Tack, Lars Beckman, för en angelägen och viktig interpellation! Jag förstår verkligen utgångspunkten för den. Jag vet hur viktigt det är att man i varje län ser till att det hela tiden skapas en tillväxt och att det finns förutsättningar för en fortsatt tillväxt. Jag är övertygad om att Gävleborg kommer att ha detta.
Efter den här debatten tror jag också att Lars Beckman ser att jag nästa gång jag träffar generaldirektören för Migrationsverket inte bara kommer att samtala om det stora uppdraget och det förändringsarbete som är nödvändigt utan också kommer att ställa någon fråga om Gävleborg. Tack så hjärtligt för debatten! Tack för i kväll!
Heléne Fritzon (S):
Ola Johansson har frågat mig dels hur jag ser på den kritik som bland andra Riksrevisionen har riktat mot regeringen, dels när kraftfulla åtgärder kommer att vidtas i syfte att reformera systemet med gode män. Ordningen med gode män och förvaltare bygger på att enskilda personer i alla delar av samhället åtar sig ett uppdrag som innebär en viktig insats för en medmänniska.
För att trygga enskildas rättssäkerhet och likabehandling och för att medborgarna ska kunna känna förtroende för systemet är det avgörande att tillsynen är effektiv och av hög kvalitet. Det är därför oroande att det finns brister i tillsynen. Ställföreträdarverksamheten syftar ju i grund och botten till att skydda de mest utsatta i samhället.
Så snart bristerna i tillsynen uppmärksammades inledde regeringen ett arbete med att samla in kunskap om vilka åtgärder som bäst kan lösa de problem som vi ser på detta område. Bland annat gav regeringen ett uppdrag till de berörda länsstyrelserna att förbättra tillsynen.
Vi har börjat att se effekter av detta arbete, inte minst genom att länsstyrelserna har intensifierat sin samverkan inom tillsynsområdet. Vi måste göra allt vi kan för att redan utsatta personer inte ska orsakas lidande eller skada. Därför måste vi också vara säkra på att de åtgärder som vi går vidare med faktiskt löser de problem som finns.
Att hasta fram beslut som i värsta fall får motsatt effekt är inte aktuellt. Jag välkomnar Riksrevisionens nyligen lämnade rapport om tillsynen av överförmyndare och ställföreträdare. Regeringen kommer under våren att i en skrivelse till riksdagen redovisa sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som Riksrevisionen har gjort i rapporten.
Jag vill inte föregripa detta arbete, men givetvis är Riksrevisionens rapport en viktig pusselbit i det påbörjade förändringsarbetet. Den kommer att vara ett värdefullt underlag när regeringen tar ställning till vilka åtgärder som kan behöva vidtas. Detta är mitt inledande svar.
Heléne Fritzon (S):
Jag inleder med att vända mig till Ola Johansson. Det var inte min avsikt att med ett bildspråk bagatellisera Riksrevisionens kritik och rapport. Snarare handlar det om bilden att ett riktigt pussel faktiskt aldrig blir klart utan den absolut viktigaste sista biten.
Man kan se det på lite olika sätt. Bortsett från detta är jag naturligtvis mycket glad över att vi är överens om den värdefulla insats som ett mycket stort antal människor dagligen i Sverige gör som gode män och förvaltare.
Arbetet att stödja en medmänniska i en utsatt situation är naturligtvis oerhört viktigt för ett väl fungerande samhälle. Jag är lika upprörd som interpellanten över att det händer att ställföreträdare missköter sitt uppdrag.
När de bilderna kommer i mediernas rapportering är vi många som blir ledsna, besvikna och upprörda. Det är oacceptabelt att människor i utsatta situationer ska drabbas av att bli av med tillgångar eller blir lurade när de upplever och tror att någon hjälper dem.
Jag värderar inte åtgärderna som regeringen avser att återkomma med, men vi synes ändå ha samma bild av hur vi ser på frågan om den ideella insatsen, det ideella inslaget, kontra en professionalisering av godmanskapet.
Så här långt tycker jag att det är en fördel med gode män att de också är lokalt förankrade, att de finns tillgängliga för den enskilde, ofta efter kontorstid.
Det finns stora fördelar i att känna en trygghet i att få hjälp med både det personliga och det ekonomiska, och det ska göras i en relation där man känner sig trygg med dem som går in och är en del av ens egna viktiga beslutsfattande. Vi återkommer till frågan i en helhet.
SKL nämndes här. Ann-Charlotte Hammar Johnsson har också gjort ett värdefullt inlägg i interpellationsdebatten. Hon underströk värdet av en väl fungerande verksamhet för gode män, inte minst för dem som gode män är till för. Under våren kallade min föregångare Morgan Johansson till sig företrädare för länsstyrelser och SKL.
Man beskrev då bland annat tillsynsproblemen. Sedan kom länsstyrelsens rapport under hösten. Vi kan se att samverkan inom tillsynsområdet har blivit mycket bättre. Vi ser också att insatserna och satsningarna på utbildning är en viktig del i detta. Men det krävs ytterligare åtgärder, och det pågår ett arbete från regeringens sida nu utifrån både länsstyrelsens rapport och Riksrevisionens rapport.
Vi samlar in kunskap om vilka åtgärder som bäst krävs i fortsättningen.
Heléne Fritzon (S):
Jag konstaterar att under förra året fanns länsstyrelsens redovisning tillgänglig från tidig höst. Precis före jul tog vi emot Riksrevisionens rapport. Vi debatterar i dag, i januari månad efter juluppehållet, värdet av ytterligare åtgärder. Detta är en fråga som har engagerat inte bara riksdagen.
Precis som interpellanten och Ann-Charlotte Hammar Johnsson ger uttryck för engagerar frågan både riksdagen och många andra olika aktörer, bland annat kommunerna. Så har det varit under lång tid. De exempel som har redovisats i medierna där uppdraget inte sköts utan faktiskt missköts, och vi fick höra ett exempel nu, har lett till ett antal åtgärder.
Redan 2007 tog man ett initiativ som gjorde att kommuner fick möjlighet att samverka genom att tillsätta en gemensam överförmyndarnämnd. Det skapade bra förutsättningar för inte minst de mindre kommunerna, som kanske hade svårt att organisera en sådan verksamhet i den egna kommunen. Mycket av samverkan byggdes också upp för en mer rationell hantering.
Året därpå, 2008, skärptes länsstyrelsernas tillsynsansvar. Det infördes regelbunden tillsyn av samtliga överförmyndare, och det gjordes årliga inspektioner. Jag talar nu om en borgerlig regering. Det har tagits många olika initiativ under olika regeringsansvar.
År 2009 gjordes ändringar i syfte att minska risken för missbruk av den enskildes tillgångar och stärka det allmännas tillsyn. Man gav möjlighet för överförmyndaren att spärra vissa finansiella tillgångar när det finns misstanke om att det inte har gått rätt till. Man förbättrade också reglerna för överförmyndarens tillgång till information.
Jag har följt detta, också under min tid som kommunalråd. Jag har sett förändringsarbetet och sett hur viktigt det är att man skärper kraven och organisationen kring överförmynderiet och gode män, och jag vet att många kommuner jobbar aktivt med detta. År 2012 koncentrerade man tillsynen till sju länsstyrelser. Det gjordes i syfte att förbättra tillsynen.
År 2015 infördes regler om statistik över överförmyndarnas verksamhet. Där går Riksrevisionen ännu längre och vill se mer av statistik och uppföljning av detta. Det är förslag som vi får återkomma till. Samma år infördes även regler som skärpte kontrollen av om de som förordnas som ställföreträdare är lämpliga för uppdraget.
Där finns verktyg för att ta reda på hur lämpligheten är för den som ska utföra ett sådant viktigt uppdrag. Jag vill ändå ge en bild av att regeringen - olika regeringar - har tagit och tar ansvar för att vi ska ha en väl fungerande verksamhet med överförmyndare, ställföreträdare och gode män.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill tacka interpellanten Ola Johansson för en viktig interpellation. Jag vill också tacka Ann-Charlotte Hammar Johnsson för debatten. Detta är angeläget. Jag har sagt under vår interpellationsdebatt att jag välkomnar Riksrevisionens rapport och det arbete som länsstyrelserna har presenterat, och jag kan försäkra riksdagen om att regeringen tar de här frågorna på största allvar.
När misskötsel påvisas ska åtgärder vidtas. Regeringen kommer att svara på Riksrevisionens rapport. Vi är just nu mitt uppe i analysarbetet med själva rapporten, så vi återkommer mer i detalj i fråga om hur vi ser på den.
Men jag vill understryka det som Riksrevisionen säger om att det är viktigt att ha god överblick över hur det ser ut på nationell nivå och över vilka problem som finns på området när dessa uppdrag beslutas. Utan att föregripa någonting vill jag också säga att lagstiftningsåtgärder kan vara bra, men de kommer inte att vara lösningen på hela frågan.
Minst lika viktigt är såklart att överförmyndarverksamheten prioriteras ute i kommunerna, att den fungerar väl och att alla aktörer arbetar tillsammans på olika nivåer för att utveckla verksamheten. Jag ser fram emot de fortsatta diskussionerna om hur vi kan gå vidare med att ytterligare förbättra överförmyndarverksamheten. Tack så hjärtligt!
Heléne Fritzon (S):
Fredrik Malm och nu även Robert Hannah har frågat mig vad regeringen gjort för att förkorta de långa handläggningstiderna i asylprocessen samt om jag anser att dessa åtgärder är tillräckliga eller om mer kommer att göras. Antalet asylsökande i Sverige under 2015 var som bekant mycket högt, vilket ledde till en ohållbar situation med stora påfrestningar för det svenska samhället.
Det svenska regelverket anpassades därför tillfälligt till den miniminivå som gäller enligt EU-rätten och internationella konventioner för att minska antalet asylsökande till Sverige.
Åtgärderna har tillsammans med politiska förändringar i andra länder och inom EU gjort att betydligt färre personer sökte asyl i Sverige under såväl 2016 som hittills under 2017 jämfört med 2015. Det stora antalet ansökningar under 2015 präglar dock fortfarande Migrationsverkets verksamhet och även andra samhällsfunktioner.
Regeringen instämmer i att det är viktigt att den enskilde får ett snabbt avgörande på sin asylansökan, och vi är medvetna om att den tillfälliga lagen och gymnasielagen innebär fler ansökningar av vissa slag. Regeringen har vidtagit ett flertal åtgärder som bland annat har möjliggjort att Migrationsverket på kort tid har kunnat genomföra nödvändiga och kraftiga personalförstärkningar.
Antalet årsarbetskrafter i asylprövningen har nästan dubblerats mellan 2014 och 2016, från ca 1 100 till ca 2 000. Det har möjliggjort att myndigheten under 2016 avgjorde nästan 112 000 asylärenden, vilket är det högsta antalet någonsin.
Även migrationsdomstolarna har tillförts extra medel för att kunna avgöra betydligt fler asylmål än tidigare. När Migrationsverket och domstolarna har avgjort ansökningarna från 2015 och 2016 kommer de genomsnittliga handläggningstiderna att sjunka väsentligt.
Som ett resultat av överenskommelsen om insatser med anledning av flyktingkrisen, med bland annat Liberalerna, gav regeringen Migrationsverket i uppdrag att under 2016 förkorta handläggningstiderna för asylansökningar såväl på kort som på lång sikt.
Vidare lämnade regeringen under hösten 2016 ett uppdrag till Migrationsöverdomstolen, migrationsdomstolarna, Domstolsverket och Migrationsverket att öka förutsättningarna för enskilda att få ett snabbt avgörande. Även i Migrationsverkets regleringsbrev för 2017 lämnade regeringen flera uppdrag i syfte att effektivisera asylprocessen och förkorta handläggningstiderna.
Regeringen anser att det är angeläget att Migrationsverkets arbete med att skapa effektivare arbetssätt fortsätter att utvecklas och intensifieras. Det gäller framför allt utveckling av stöd till verksamheten genom framtagande av enhetliga processer för handläggningen och genom ökad digitalisering. Då Fredrik Malm, som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade tredje vice talmannen överläggningen avslutad.