Saila Quicklund (M):
Min utskottskollega, tillika utskottsordförande, Olof Lavesson har i ett tidigare anförande presenterat Moderaternas generella kulturpolitik. Jag kommer nu att fokusera på Moderaternas idrottspolitik. Idrottsrörelsen är den i särklass största folkrörelsen, med ca 3,2 miljoner medlemmar.
650 000 ideella ledare i våra 20 000 föreningar utför dagligen ett fantastiskt arbete. Vi ska alla vara stolta över idrottens samlade kraft i samhället. Nio av tio ungdomar har dessutom någon gång under uppväxten varit medlem i en idrottsförening.
I dag dör dock fler av övervikt och fetma än av undernäring och svält, enligt Världshälsoorganisationen, WHO. Förklaringen kan härledas till felaktig kost men framför allt till att både unga och äldre blir alltmer stillasittande. Siffror från Försäkringskassan visar också att mellan 2011 och 2016 ökade antalet sjukskrivningar på grund av psykisk ohälsa med hela 159 procent.
När det gäller kostnaden för ohälsan finns det siffror på 70 miljarder kronor per år, men det förekommer också siffror på uppåt 120 miljarder kronor per år. Och kostnaden stiger dramatiskt. Sverige har verkligen stora utmaningar när det gäller att förbättra folkhälsan, men det gäller även integrationen.
Inom bägge områdena är idrottsrörelsen ovärderlig när det gäller att förebygga både ohälsa och utanförskap. För Moderaterna är allas rätt att ta del av kultur och idrott bland de mest prioriterade områdena. Kultur och idrott erbjuder vägar in i sociala sammanhang och ger struktur, glädje, läkedom och identitet.
Hinder som är kopplade till social, kulturell och religiös bakgrund eller medicinska begränsningar behöver rivas. Vi föreslår därför i vår kommittémotion att riksdagen ska ställa sig bakom att initiera ett samlat arbete mellan stat och idrottsrörelse mot osunda kroppsideal och tillkännage detta för regeringen.
Det gäller också förslaget om att skapa en fristående, oberoende antidopningsorganisation. Wada har under en längre tid uppmärksammat och påtalat, med stor vikt, att Sverige tillsammans med Ryssland - vilket inte är särskilt smickrande när man talar om dopning i dessa tider - är de enda nationerna som ännu inte har etablerat en oberoende antidopningsorganisation.
Luxemburg finns kvar, men de har ett så kallat häng på Schweiz. Det handlar om Sveriges och idrottens trovärdighet. Vi måste omgående starta detta mycket viktiga arbete. Vi skulle helst ha gjort det förra året. Dopningen är dessutom större än bara en idrottsfråga. Det har blivit större utanför idrotten.
Det är nu ett allvarligt samhällsproblem, inte minst på grund av den helt okontrollerade införseln av mycket farliga kosttillskottspreparat som innehåller tungmetaller, arsenik, dopningssubstanser och farliga läkemedelssubstanser. Det är oerhört allvarligt. Jag har drivit frågan i flera år, dock utan att det har kommit något initiativ från regeringen så här långt. Vi är sent ute.
Wada kräver en ny organisation redan 2019. Sverige måste alltså påbörja arbetet. Moderaterna vill även skapa ett äldrelyft, alltså idrott för äldre. Regeringen bör, inom ramen för Idrottslyftet, skapa ett äldrelyft för att stimulera föreningarna att ge även äldre människor möjlighet att utöva organiserad idrott. Vi vill också att föreningarna utbildas än mer om barnrättsperspektivet.
Idrotten gör som bekant fantastiska insatser som betyder mycket för hundratusentals barn och ungdomar. Det finns dock barn som far illa och som utsätts för orimliga krav, i vissa fall rena övergrepp. För att förhindra det behöver idrottsrörelsen utbildas ännu mer i barnrättsfrågor.
Den utvärdering som utskottet gjorde detta år visade också att okunskapen om barnkonventionen och barnrättsperspektivet är påtaglig. Riksdagen har beslutat att endast föreningar som bedriver en verksamhet ur ett barnrättsperspektiv ska erhålla medel från Riksidrottsförbundet. Uppföljningen bör förbättras, och utvärderingsgruppen fann även att det behövs en översyn av statens medel till idrotten.
Lägg därtill att regeringen bör förbättra sin rapportering till riksdagen gällande hur resultatet av regeringens satsningar har utfallit. Samma sak påtalade Riksrevisionen redan 2004. Det blev också ett tillkännagivande från utskottet 2005. Problematiken kvarstår dock fortfarande, och situationen måste förbättras här och nu. Idrott på fritis är ett annat förslag som Moderaterna föreslår i sin kommittémotion.
Moderaterna vill utforma en idrottspolitik som når alla barn och ungdomar. Vi föreslår därför en satsning på idrott på fritis där Svenska Skolidrottsförbundet ges i uppdrag att utforma ett projekt där idrotten blir en ännu tydligare del av fritidshemmens verksamhet. Vi ser samtidigt att barn till föräldrar med försörjningsstöd inte deltar i fritidsaktiviteter i lika stor utsträckning som andra barn.
Alliansregeringen införde därför en fritidspeng för barn till föräldrar som har haft försörjningsstöd längre än under sex månader. Den gav efter ansökan möjlighet till ett extra tillskott om maximalt 3 000 kronor för fritidsaktiviteter. Här vill vi se ett återinförande av fritidspengen. Fritidspengen avskaffades dessvärre av den nuvarande regeringen.
För att möjliggöra för fler barn att delta i aktiviteter bör fritidspengen återinföras. Utskottets utvärdering av statens medel till idrotten visade bland annat att barn i socioekonomiskt svaga familjer idrottar mindre. Det är en mycket viktig signal att beakta.
Jag vill avsluta mitt anförande på samma sätt som jag har avslutat flera av mina tidigare budgetdebatter: Jag vill tacka alla dem som på något sätt verkar inom idrottsrörelsen. Det här är ovärderliga insatser för den enskilde men också för samhället i stort.
Ni är alla Moderaternas vardagshjältar och vi ser er som gör detta arbete med all tydlighet!