Göran Hägglund (KD):
Nu kanske jag tar upp en del av de frågor som Finn Bengtsson just har talat om, men jag tror att vi har samma uppfattning när det gäller frågan om till exempel monopol. Vi säger att såvitt vi vet finns det tre länder, Sverige, Kuba och Nordkorea, som har monopol på det här området. Då invänder Lennart Axelsson att andra länder har en ganska tydlig reglering. Ja, och vi syftar inte till någonting annat. Vi kommer också att ha en väldigt tydlig reglering.
Men vi kan inte se skälet till att en enda aktör, och just staten, ska vara den som driver den här verksamheten. Vi tror att det går att utveckla verksamheten genom flera aktörer och göra den bättre. Det finns många exempel utanför vårt lands gränser på hur detta kan ske. I min värld kan monopol finnas när det finns väldigt tydliga skäl, till exempel folkhälsan.
Därför är jag anhängare av Systembolaget som jag tycker är utmärkt. En av Systembolagets uppgifter är att begränsa tillgängligheten. Jag tycker att det är dåligt att ha det som idé när det gäller näsdroppar, ögondroppar eller läkemedel som kan göra att man blir av med huvudvärk och sådant. Vi kommer inom kort att lägga fram en proposition till riksdagen.
Där kommer vi självklart också att behandla det som handlar om läkemedelsindustrin, för här står Sverige starkt. Vi har en fantastiskt stark tradition på det här området. Den ska vi behålla. Det är också skälet till att regeringen i den forskningsproposition som nyss presenterades gjorde storsatsningar på bland annat det medicinska området. Vi är bra här. Vi är duktiga här. Det ska vi utveckla.
Det är också så att vi har en del av den infrastruktur som spelar en väldigt stor roll för att utveckla forskningen, bland annat i form av databaser och register. Det är ett viktigt skäl till att vi har läkemedelsindustrin här. När det gäller läkemedelsindustrins marginaler är det klart att de kan skifta från marknad till marknad. Vi tror att det är viktigt att vi i alla fall har tummen på det.
Sverige står för en liten del av läkemedelsindustrins totala intäkter. Vi ska naturligtvis inte betala mer för läkemedel i vårt land än vad man gör i andra länder. Däremot ska vi se till att forskningen har goda förutsättningar genom andra metoder. Det stöd som ges till läkemedelsindustrin ska naturligtvis vara transparent och kunna vägas mot andra utgifter.
Det kan man ju inte om det, som Lennart Axelsson här antyder, borde läggas in i priserna som vi betalar för våra läkemedel. Då kan man aldrig väga det mot andra utgifter. Jag tror kanske heller inte att Lennart Axelsson tänker sig det så.
Till sist i den här rundan, fru ålderspresident, tycker jag att Lennart Axelsson har väldigt svårt att hitta de där skälen som skulle vara starka nog för att läkemedel bara ska distribueras inom ramen för ett statligt monopol. Det finns många andra aktörer som skulle kunna vara verksamma och som utvecklar det här området.
Då säger Lennart Axelsson: Ålägg i stället Apoteket AB att ha öppet mer! Detta kommer, som jag sade tidigare, att kosta mer pengar, och vi kommer bara att ha en enda form. Jag tror att det ligger något finurligt i att man kan bedriva verksamheter, naturligtvis med samma säkerhet, på lite olika sätt, att man kan hitta lite olika nischer. Vi ser det i andra länder, och jag tror att det är ett framgångsrecept också för vårt land.