Malin Björk (C):
Jag förutskickar att jag möjligen drar över lite på talartiden och ber om överseende med det. Det har varit en del rubriker det senaste året - rubriker som inte har varit särskilt smickrande för den svenska advokatkåren. Genom Encrochat avslöjades att två advokater från Stockholm med klienter i det grovt kriminella Vårbynätverket hade läckt hemlig information under samma tid som deras klienter satt häktade med restriktioner.
En av dem fick under år 2020 in mer än 8 miljoner kronor från staten för sina uppdrag som offentlig försvarare, och han hamnade därmed på tio-i-topplistan över landets bäst betalda advokater det året. På samma lista, med debiteringar om cirka 7 miljoner skattekronor, återfanns en annan advokat som också han blev påkommen med att läcka information till klienter.
I det fallet lät Advokatsamfundet sig först nöja med att ge advokaten en varning, men efter att justitiekanslern överklagat kom Högsta domstolen fram till att advokatens agerande var så allvarligt att han förbrukat rätten att behålla sin titel. Så var det en annan välbetald advokat på samma lista som förra året drog in nästan 10 miljoner kronor och därmed hamnade bland de tre i topp.
Den advokaten uteslöts i början av året ur samfundet efter att Aftonbladet avslöjat att han återkommande hade lurat domstolarna. Bland annat debiterade han för tid hos en klient i Göteborg, där han påstod sig ha varit under flera polisförhör. Men tidningens granskning visade att han i själva verket befunnit sig i Gävle vid ett av dessa tillfällen och att han haft en domstolsförhandling i Stockholm vid ett annat. Fru talman!
De allra flesta advokater är hårt arbetande och seriösa personer. Jag känner ett stort antal sådana. Deras uppdrag är helt centralt i en fungerande rättsstat. Den som är misstänkt för ett allvarligt brott har självklart rätt till en offentlig försvarare, och lika självklart är att den som blivit drabbad av ett allvarligt brott har rätt till ett målsägandebiträde.
Att det finns oseriösa advokater som saltar sina räkningar gör det svårare för seriösa advokater att verka och driva en lönsam rörelse. Det riskerar att urholka allmänhetens tilltro till advokater och förståelsen för deras centrala roll.
Men det är bara att konstatera: Vi har inte ett fungerande system för att kontrollera om de kostnadsanspråk som presenteras i domstol och som domstolen ska grunda sitt beslut på verkligen är välmotiverade. I själva verket vet domstolen inte ens om anspråken är korrekta. Det är inte acceptabelt att det ska krävas en journalistisk granskning för att avslöja bedrägeri med statliga medel.
Jag såg ett inslag på TV4 i anslutning till att den senaste skandalen briserade - den med advokaten som tog betalt som om han hade varit i Göteborg och Stockholm samtidigt.
Studioreportern redogjorde för att den bäst betalda advokaten det året, som fått in nästan 11 miljoner kronor, skulle ha behövt arbeta 20 timmar om dygnet hela året för att kunna få in det beloppet utifrån den timtaxa på 1 442 kronor som Domstolsverket stipulerar. Den tidigare advokaten Jens Lapidus satt i studion och kommenterade.
Han sa: Jag ska vara rak och ärlig - det är ett systemfel att domstolarna inte har överblick över vad de här advokaterna fakturerar på olika håll, vare sig internt på domstolarna eller de olika domstolarna sinsemellan. Och det förstår ju alla att med de siffror vi ser här är det något som inte stämmer. Fru talman!
År 2020 transfererade staten drygt 3,3 miljarder kronor till rättsliga biträden i brottmål. Det är nästan dubbelt så mycket som tio år tidigare, och det är kostnaden för offentliga försvarare som har ökat mest. Bara under den sista femårsperioden ökade den med mer än 400 miljoner kronor till drygt 1,8 miljarder år 2020.
Det här är en utveckling som åtminstone delvis hade gått att förutse, när allt fler mål är sådana att den så kallade brottmålstaxan inte tillämpas. Den är nämligen begränsad till mål med få personer inblandade och med relativt kort förhandlingstid i rätten. Redan år 2003 genomfördes ett försök i västra Sverige.
Under en period lät tingsrätterna där bli att tillämpa brottmålstaxan även när det rörde sig om så kallade taxemål. Det var alltså ett försök för att se utfallet efteråt.
När försöket var slut visade det sig att drygt 80 procent av alla rättsliga biträden, när de hade fått möjlighet att yrka ersättning fritt utan att hålla sig till taxan, hade debiterat mer än vad de hade rätt till enligt taxan. Kostnadsökningen började lite försiktigt, men den ökade efter hand.
Den sista försöksmånaden såg man att en försvarare kostade 35 procent mer än vad taxan stipulerade trots att det var taxemål. Gränserna för vad man ansåg sig ha rätt att ta betalt för förflyttades alltså.
Jag säger verkligen inte att advokaterna i försöket fuskade på något sätt, men detta visar tydligt att en taxa som kan användas i betydligt fler fall än i dag har en positiv tillbakahållande effekt, inte minst när en advokat ska avgöra vilka åtgärder som det är motiverat att lägga tid på.
Och den frågan bör faktiskt ställas: Hur många av de åtgärder som utförs av advokater i dag är det motiverat att samhället ska bekosta utifrån det uppdrag som de faktiskt getts? Sammantaget: Det har gjorts alldeles för lite för att få kontroll över skenande kostnader.
Centerpartiet kräver betydligt mer än vad regeringen har levererat och levererar och uppmanar regeringen att verkligen följa tillkännagivandet och de rekommendationer som Riksrevisionen lämnat i sin granskning. Fru talman! Slutligen kan jag inte låta bli att kommentera ett förslag från Kristdemokraterna, som vill att åklagare ska uttala sig om kostnadsräkningar i ännu fler fall än vad som redan görs.
Det är domstolens uppgift att bedöma kostnadsräkningar och att se till att det finns tillförlitliga underlag samt rutiner för en effektiv kontroll. En åklagare har inte inblick i advokaters specifika förehavanden i alla de ärenden som en åklagare samtidigt driver - de kan vara rätt många. Dessutom uppträder åklagare som advokaters motpart i domstol. Det är då mindre lämpligt att ha åsikter om kostnadsräkningar, som ju rör motpartens utförda arbete.
Låt åklagare fokusera på att lagföra brottslingar, och låt bli att lägga fler administrativa bördor på åklagarkåren.