Sonia Karlsson (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. I förra årets debatt angående utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning tog jag särskilt upp den amerikanska bolånekrisens effekter på ekonomin. Jag efterfrågade att regeringen skulle ta sitt ansvar och informera om effekterna av den amerikanska krisen för svensk ekonomi.
Från oppositionens sida hade vi vid flera tillfällen bett regeringen hålla oss informerade om utvecklingen men inte fått gehör. Utskottsmajoriteten svarade att utskottet förutsatte att regeringen i en situation av omfattande finansiell instabilitet skulle informera och samråda med riksdagen. Jag framhöll att vi socialdemokrater då - liksom nu - var beredda att ta vårt ansvar vid en krissituation.
Men det är möjligt bara om regeringen håller oppositionspartierna informerade om förhållandena i den finansiella sektorn. Tyvärr tog inte regeringen den utsträckta handen från oss i oppositionen.
Så sent som den 15 april i år, vid debatten om vårpropositionen, raljerade Anders Borg att alla gör bedömningen att vi står inför en avmattning men att ingen annan än Pär Nuder delade Thomas Östros bedömning att Sverige står inför en nära förestående bankkris. Med facit i hand vet vi att Thomas Östros och Pär Nuder hade rätt.
Anders Borg står nu där med banken Carnegie, en bankgaranti som inte fungerar som det var tänkt och företag som riskerar att gå i konkurs på grund av brist på krediter. Herr talman! Jag fick inget gehör för ett år sedan.
Men jag kan konstatera att det är ett ganska luttrat finansutskott som under denna höst har fått göra åtskilliga snabbehandlingar av propositioner som har lämnats med kort varsel, och med ännu kortare motionstider, för att sedan med hög hastighet passera kammaren.
Sammantaget har finansutskottet behandlat fem propositioner med anledning av den omfattande finansiella instabiliteten i världen som direkt påverkar Sverige, vår ekonomi och den finansiella marknaden. De beslutsunderlag som har presenterats för riksdagen har i flera fall haft påtagliga brister och varit dåligt underbyggda.
Det har inneburit ytterligare arbete för alla inblandade här i riksdagen, och åtgärderna har i vissa fall inte heller gett det resultat som var avsett. Det gäller exempelvis bankgarantin.
Trots att propositionen om stabilitetsstärkande åtgärder för det svenska finansiella systemet behandlades under stor brådska här i riksdagen, med beslut den 29 oktober, har fortfarande bara en av de fyra systemviktiga storbankerna anslutit sig till bankgarantin. Det tog tre dagar för riksdagen att få detta program på plats. Men sedan dess har väldigt lite hänt. Väldigt få banker har gått med i garantiprogrammet.
Jag menar att detta är mycket bekymmersamt. Regeringens oförmåga att hantera bankgarantiprogrammet resulterar i ökade kostnader för privatpersoner och företag. Så sent som i tisdags hade vi i finansutskottet och näringsutskottet en utfrågning med anledning av propositionen om stärkta insatser för fordonsindustrin, där representanter från underleverantörerna till fordonsindustrin deltog.
De redovisade att företagens svåra läge när det gäller likviditeten beror på kundernas mycket stora volymneddragningar och bankernas fortsatta restriktivitet när det gäller finansiering av rörelsekapital. De visade med isande tydlighet att bankerna inte fungerar normalt och att det är mycket bråttom. Många i grunden stabila och solida företag riskerar att gå i konkurs för att kreditmarknaden inte fungerar.
För vissa företag handlar det om dagar, inte veckor, innan en lösning måste komma på plats för att konkurser på grund av brist på krediter ska undvikas.
Vi föreslog redan i november ett omfattande stimulanspaket på 17 miljarder kronor för 2008 och 2009 som syftar till att undvika en djup och långdragen lågkonjunktur, men också till att investera i kompetens och grön omställning, och vi har därefter föreslagit ytterligare investeringar som ryms väl inom Konjunkturinstitutets rekommendationer. Herr talman!
Vi socialdemokrater anser att Finansinspektionen behöver 12 miljoner kronor i ytterligare resurser. De extra resurserna ska användas för att säkerställa att Finansinspektionen under de kommande åren kan genomföra sitt grundläggande uppdrag, som omfattar tillsyn, reglering och tillståndsgivning inom den finansiella sektorn. Utvecklingen under hösten visar att det är av yttersta vikt att finansmarknaden fungerar väl.
Sedan budgeten lades fram har Finansinspektionen fått ytterligare uppgifter på grund av finanskrisen och de beslutade åtgärderna för att stabilisera det svenska finansiella systemet, vilket ytterligare understryker behovet av extra resurser. Även Riksgäldskontoret har på grund av finanskrisen fått ytterligare betungande arbetsuppgifter, inte minst på grund av bankgarantin. Det är förändringar som vi socialdemokrater anser motiverar förändringar i Riksgäldens styrelse.
Genom beslutet den 29 oktober gavs Riksgälden möjlighet att besluta om stödåtgärder till kreditinstitut som inte begränsas till något belopp. Det ger Riksgälden synnerligen omfattande befogenheter. Vi socialdemokrater anser att dessa nya befogenheter måste mötas av förändringar i Riksgäldens styrelse så att den får en parlamentarisk representation.
Enligt uppgift ska regeringen i dag utse tre nya styrelseledamöter, 37 arbetsdagar efter det att beslutet om Riksgäldens utökade befogenheter fattats. Regeringen har under denna höst lämnat fem extra propositioner som man har begärt att riksdagen ska snabbehandla, men själv tar regeringen 37 dagar på sig att för att utse tre ledamöter till Riksgäldens styrelse!
Vi förutsätter att styrelsen kompletteras så att vi får en parlamentarisk insyn. Allt annat är oacceptabelt med hänsyn till det jättebelopp på 1 500 miljarder kronor som nu hanteras av Riksgälden. Jag vill också kommentera att regeringen i budgetpropositionen inte föreslår åtgärder för att förstärka krisberedskapen i det svenska betalningssystemet.
Finansutskottet behandlade i våras Riksrevisionens granskning av krisberedskapen i det svenska betalningssystemet. Granskningen visade på allvarliga svagheter och brister. Vi framhöll då vikten av att åtgärda problemen och att regeringen senast i budgetpropositionen för 2009 borde återkomma till riksdagen med information om vidtagna och planerade åtgärder.
Regeringen skriver visserligen att den ser allvarligt på problemet men hänvisar till att frågan bereds i Regeringskansliet. Vi anser att nivån på krisberedskapen i betalningssystemet är tydligt kopplad till stabiliteten på finansmarknaderna och till samhällsekonomins funktionssätt. Det är mycket viktigt att säkerställa en tillräcklig krisberedskap inom detta samhällsviktiga område.
Därför är det allvarligt att regeringen dröjer med att ta fram åtgärder för att förstärka krisberedskapen i det svenska betalningssystemet. Denna tidsutdräkt i en mycket viktig fråga är anmärkningsvärd.