Per Bolund (MP):
Det här verkar vara dagen för märkliga interpellationer. Ola Johansson står nu och talar med brösttoner, men frågan som Ola Johansson har ställt till mig är om jag inte ska ge ett uppdrag till just Finansinspektionen, som Ola Johansson nämner i sin frågeställning. Sedan raljerar han här över att Finansinspektionen skulle granska sig själv, men om det är en kritik som Ola Johansson vill framföra undrar jag varför han har ställt frågan om när jag ska ge ett uppdrag till just Finansinspektionen.
Det är en lite märklig frågeställning, kan man tycka. Det är också märkligt att ställa en fråga om varför jag inte låter Finansinspektionen utvärdera de här åtgärderna när jag har gett ett uppdrag till Finansinspektionen att utreda just de här åtgärderna. Det uppdraget är dessutom redovisat till regeringen. Ola Johansson har nog alltså inte riktigt hängt med i de beslut som regeringen har fattat och de aktiviteter som pågår på det här området, vilket jag beklagar.
Självklart tar vi ungas situation på bostadsmarknaden på allra största allvar. Vi försöker göra allt vi kan för att se till att det finns en bättre matchning mellan tillgång och efterfrågan på bostadsmarknaden. Jag tror att Ola Johansson ändå kan hålla med mig om att grundproblematiken på den bostadsmarknad vi har är att det finns en väldigt stor efterfrågan och ett för litet utbud som matchar efterfrågan.
Hyresmarknaden och den ägda marknaden är såklart också två kommunicerande kärl. Unga som i dag inte kan få tillgång till en hyreslägenhet på grund av att bostadsköerna i många fall är väldigt långa tvingas mer eller mindre att söka sig ut på ägandemarknaden för att kunna få en bostad. Det gör också att efterfrågan ökar och att priserna därmed ökar.
Det är det vi har sett i stora delar av landet, inte minst i storstäderna, där priserna under många år, särskilt under de åtta år då det var en borgerligt ledd regering, stigit enormt kraftigt. Det var prisstegringar på 10-15 procent per år. Att från Ola Johanssons sida hävda att det inte skulle påverka möjligheten för unga människor att efterfråga en lägenhet tycker jag är emot vett och sans och dessutom emot den kunskap som vi faktiskt sitter på.
När priserna stiger betydligt mycket mer än vad inkomsterna gör blir det självklart svårare och svårare för en ung person att kunna förverkliga drömmen om att kunna få ett bra boende. Vi försöker matcha tillgången mot efterfrågan, inte minst genom många åtgärder som Ola Johansson och jag är överens om och håller på att genomföra inom ramen för januariavtalet. Vi ser över hyresmarknaden och hur den fungerar och har fattat beslut om att vi ska ha ett fortsatt investeringsstöd.
Det har än så länge lett till 26 000 hyreslägenheter med rimliga hyror som alltså blir tillgängliga för människor som har en inkomst som inte ligger i toppskiktet. Dessutom ser vi nu till att vi har ett byggande som ligger på väldigt höga nivåer historiskt sett.
Det är värt att konstatera att varje år med en rödgrön regering och en grön bostadsminister har det byggts mer än under något enda år när vi hade borgerliga partier som ledde bostadspolitiken i Sverige. Varje år har det byggts mer än något enda år under den borgerliga regeringens tid vid makten. Det gör att vi nu har kommit upp i en byggtakt som åtminstone rimmar bättre med den efterfrågan som finns.
När vi nu diskuterar självklarheter kan man också konstatera att 20 procent är mer än 10 procent. Det är någonting i linje med Fem myror är fler än fyra elefanter . Ola Johansson verkar tycka att det har skett en minskning. Men 20 procent av bolånetagarna i dag är unga, upp till 30 år. År 2012 var den siffran 10 procent. Det är svårt att säga att det inte är en ökning. Nu ligger den nivån stabilt - den minskar inte och den ökar inte.
Det visar att unga fortfarande kan få lån på kreditmarknaden i dag, till skillnad från vad de myter säger som ibland sprids från talarstolen här om att det skulle vara omöjligt att kunna få lån i dag. Det stämmer inte.