Eva Olofsson (V):
Det känns roligt att debatten blir av trots att timmen är sen. Frågan är aktuell. Den finns med på TV4-nyheterna i kväll, och i morgon kommer ett avgörande i hyresnämnden i Göteborg om lägenheterna på Pennygången - bakgrunden till min interpellation. Jag vill tacka för svaret, men jag kan konstatera att bostadsminister Stefan Attefall tycker att det är bra som det är.
Ministern verkar inte bekymrad över att människor tvingas flytta från sina hem vid fastighetsbolagens stora omfattande renoveringar och när hyran höjs rejält. I Pennygångens fall är det fråga om hyreshöjningar på upp till 60 procent, från 6 000 till 10 000 kronor i månaden. Skattemedel satsas på dem som bor i villa eller är bostadsrättsinnehavare som vill göra något med sina hus eller lägenheter.
Där satsas 13,5 miljarder, och där säger man inte att det är deras eget ansvar. Men när det gäller upprustning av hyresrätter blir det inga bidrag alls. Jag lämnade in interpellationen den 5 december, och då började hyresförhandlingarna i Göteborg om Pennygången. Det är fråga om 771 lägenheter och 1 500 hyresgäster.
Det här gäller de hyresgäster som i första etappen inte har givit något medgivande till renoveringar. Hyresgästföreningen skickade ut en enkät. 40 procent av hyresgästerna svarade på den, och 80 procent av dem sade att de inte kommer att ha råd att bo kvar. Nästan alla sade att de inte hade varit delaktiga alls i på vilket sätt fastighetsbolaget bygger om.
Jag funderade lite över frågan om rättigheterna för hyresgäster. Statsrådets svar var att Hyresgästföreningen kan förhandla. Det har man gjort här, men Stena Fastigheter är inte villigt att göra upp i en förhandling med Hyresgästföreningen. Frågan har då hamnat i hyresnämnden. Hyresgästernas ställning är ganska svag lagstiftningsmässigt.
I stort sett alla mål bakåt i tiden som har hamnat i hyresnämnden när det gäller upprustningar har vunnits av fastighetsägarna. För många innebär det faktiskt en katastrof att lämna det bostadsområde där de trivs, känner sina grannar, där barnen går i förskolan och skolan och har sina kompisar. Sociala nätverk som har byggts upp under flera år raseras. På en samhällelig nivå ökar segregationen. Människor med lägre inkomster är mest sårbara.
Det kan handla om pensionärer med låga inkomster, som kan ha bott länge, 30-40 år, i området. Det kan handla om ensamstående mammor med barn och låga inkomster. Det kan vara låginkomsttagare, arbetslösa, långtidssjuka och ungdomar som studerar.
Frågan om ombyggnationer och upprustningar som ger så stora hyreshöjningar att många hyresgäster tvingas flytta handlar inte bara om Pennygångens 771 lägenheter. Det finns ungefär 300 000 lägenheter i miljonprogrammet som behöver rustas upp. De hyresgästerna riskerar att hamna i samma läge, och de barnen riskerar att ryckas upp från sina hem, kompisar och grannar i området.
Segregationen ökar, och människor med låga inkomster trycks allt längre ut. Vad jag förstår tycker inte bostadsministern att detta är något problem.
Är det inte en mer rättvis bostadspolitik att satsa de 13,5 miljarderna på nybyggnation av hyresrätter och där det är brist på upprustade miljonprogramslägenheter än att fortsätta att lägga dem på att villaägare och bostadsrättsinnehavare ska rusta upp sina bostäder?