KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ygeman (S):
Jag ska börja med att trösta Västerteg och Arkelsten med att yrka bifall till reservation 7. Jag strök fem sidor ur mitt tal för att spara kammarens tid, en ambition som inte delas av alla. Claes Västerteg säger att oppositionen högljutt bjuder över majoriteten och att det var annorlunda på den tiden då socialdemokratin var vid makten. Det är sant.
För på den tiden hade vi en opposition som högljutt bjöd under regeringen. När vi lade fram de skarpa klimatförslag som har lett till minskning av utsläpp med 10 procent fanns det varje gång ett alliansparti som röstade nej. När vi gick till val på att klara klimatutmaningen fanns det allianspartier som gick till val på att sänka bensinskatten. Så var det. Vi fick kämpa emot oppositionen för att få igenom en politik för klimatet.
Ni har den ganska lyckliga omständigheten att ni har en opposition som jagar er och kräver mer. Var glad över det, Claes Västerteg! Det är en tillgång i ert klimatarbete. När det gäller havsmiljön vill jag återigen ge Claes Västerteg rätt. Han säger att man gick från ord till handling när det gäller havsmiljön. Man tog ju bort skatten på handelsgödsel, så att mer övergödning kan forsa ut i Östersjön.
Det är att gå från ord till handling, men det är fel handling. Sedan måste jag bara fråga. Ni säger att vi ska ha ledarskap och gå före, att vi har världens framgångsrikaste klimatpolitik och att vi har ledartröjan och så vidare. Har alltså Svenska kyrkan fel? Har miljörörelsen fel? Har Danmark fel? Har u-länderna fel? Claes Västerteg: Finns det verkligen ingenting i det som alliansregeringen har gjort fram till Köpenhamn som är fel?
Finns det inte någon liten brist som kan förbättras? Vad är det som gör att ni är så fantastiskt glada och miljörörelsen och folkrörelserna är så fantastiskt ledsna?
Anders Ygeman (S):
Det var ett imponerande anförande av Claes Västerteg. Det hade blivit än mer imponerande om han hade berättat vilken hans egen bedömning av klimatmålet var. Han hade ju ingen annan bedömning än den som den socialdemokratiska regeringen hade. Han var ju överens med oss. När Sverige skrev på Kyotoavtalet fick vi möjlighet genom bördefördelningen att öka våra utsläpp med 4 procent.
Vi valde i stället att gå till riksdagen med förslag om att minska våra utsläpp med 4 procent. Kanske Claes Västerteg minns vad Moderaterna då yrkade på? Jo, att vi skulle öka våra växthusgasutsläpp. Men det var inte bara detta att vi lade fram ett mål. Vi lade också fast en skarp politik som flera allianspartier röstade emot. Vad hände? Jo, vi minskade våra utsläpp, men inte med 4 procent och inte med 8 procent.
Vi minskade våra utsläpp med 10 procent, något som hade varit omöjligt om kammaren i stället hade röstat på de borgerliga reservationerna. Vi har inte bara en skarp politik. Vi har visat i regeringsställning att vi klarar att kraftigt överträffa de mål vi sätter upp.
Jag noterar att trots att Claes Västerteg hade två minuter på sig fanns det inte ett enda missgrepp som alliansregeringen hade gjort, inte en enda punkt där man kunde ha gjort något bättre. Alliansregeringen vet bäst. Kyrkan, miljörörelsen, folkrörelserna, u-länderna är ute och cyklar.
Jag är rädd att den inställningen kanske inte är den mest framgångsrika när vi ska leda internationella klimatförhandlingar.
Anders Ygeman (S):
Bengt-Anders Johansson ondgör sig över att den rödgröna oppositionen, när den om sex månader kommer att hamna i regeringsställning, kommer att stärka djurskyddet. Det är helt riktigt. Han ondgör sig över att den rödgröna oppositionen när den kommer i regeringsställning vill ha ett uttryckligt förbud mot djursex. Det är helt riktigt. Han ondgör sig över att den rödgröna oppositionen när den kommer i regeringsställning vill förbättra situationen för minkarna.
Det är helt riktigt. Jag måste ställa en fråga till dig, Bengt-Anders Johansson. När ni kom i regeringsställning sade ni att ni inte ville ha ett uttryckligt förbud mot djursex. Sedan kom jordbruksministern till kammaren och svamlade om det ena och det andra, och sedan var han plötsligt för en lagstiftning mot djursex. När jag nu lyssnar på dig låter det som om du inte vill ha en sådan lagstiftning. Har ni återigen ändrat er om ett uttryckligt förbud mot djursex? Den frågan skulle det vara intressant att få ett svar på.
Sedan är det intressant att sammanfatta högeralliansens samlade förslag till att stärka djurskyddet efter alla de skandaler vi har varit med om. Det är en blankett och en utredning. På vilket sätt kommer en blankett, en djurskyddsdeklaration, att kunna garantera att vi inte får några fler griskadaver - en blankett som dessutom kanske bara omfattar 50, 60, 70 procent av våra grisfarmar.
Sanningen är ju att sedan högeralliansen tillträdde har vi fått färre kontrollanter och färre kontroller. I de län som har mest djur har vi nästan halverat kontrollerna. Det stämmer att vi i kommuner som knappt hade några djurbesättningar också hade ganska dålig kontroll, men ni har ju halverat kontrollerna där vi har som flest djur. Hur kan färre kontrollanter, färre kontroller ge bättre djurhållning? Herr talman!
De frågorna vore det intressant att få svar på.
Anders Ygeman (S):
Det verkar vara enklare än att svara på frågorna om djursex. Där blev Bengt-Anders Johansson svaret skyldig. Jag ska vara väldigt tydlig. Jag tror inte att det som högeralliansen en gång har raserat går att bygga upp i samma form. Jag tror att vi behöver en annan form för att stärka djurskyddet. Vi kommer att ge tydliga besked om det långt innan valet. Så långt om Djurskyddsmyndigheten. Ska vi återkommunalisera?
Jag tror att kontrollen i dag ligger för långt ifrån djurbesättningarna. Jag vill ge kommuner en möjlighet att utföra den här kontrollen. Det var många kommuner där det fungerade bra. De kommunerna måste få den möjlighet som de nu har förvägrats. I andra lägen är det nog bra att länsstyrelsen har en övergripande roll. Det tror jag att vi har lärt oss. Men framför allt måste vi ha mer resurser för att klara kontrollerna.
Bengt-Anders Johansson har fel när han säger att vi inte har mer resurser. En av de åtgärder högeralliansen har vidtagit är att avskaffa möjligheten till avgiftsfinansiering. Den vill vi återinföra, och då skulle vi ha möjlighet att åtminstone fördubbla djurskyddskontrollen. När det så gäller den här blanketten ska man veta att det gjordes en avstämning även före grisskandalen. Var femte vecka kom en veterinär till besättningarna.
Nu ska de fylla i en blankett - det är den stora skillnaden. Då kanske jag inte är riktigt lika säker som Bengt-Anders Johansson på att den här blanketten kommer att vara det som räddar oss från nya grisskandaler. Jag kan konstatera att högeralliansregeringens största djurskyddsåtgärder är en utredning, en blankett och ett ändlöst velande i fråga om man ska kriminalisera djursex eller inte.
Anders Ygeman (S):
Jag ber naturligtvis om ursäkt om det har framkommit att jag efter jordbruksministerns unika, stringenta utläggning skulle ha uttalat mig nedsättande. Men kanske Anita Brodén kan göra det klarläggande som Bengt-Anders Johansson inte klarade av att göra: Kommer det en lagstiftning mot djursex?
Det lovade ju jordbruksministern efter sitt stringenta inlägg, och Bengt-Anders argumenterade emot detsamma här i riksdagen. Kanske Anita Brodén kan reda ut begreppen. Kommer det en sådan lagstiftning på riksdagens bord eller inte?
Anders Ygeman (S):
Det var många och hårda ord från Irene Oskarsson. Jag börjar med att konstatera att det fanns brister i den kommunala kontrollen. Det har jag sagt tidigare i dag och i tidigare debatter. Det finns sannolikt inget perfekt system för djurskyddskontroll, oavsett om det är statligt, kommunalt eller kommunalt och statligt. Låt det vara sagt från början.
Mitt i all den ilska Irene Oskarsson känner mot den rödgröna oppositionen och den stolthet hon känner över den egna högeralliansens blanketter och förstatligande av kontrollen måste jag fråga: Är det inte lite oroande att antalet kontrollanter i Sverige näst intill har halverats efter det att reformen genomfördes av regeringen?
Är det inte lite oroväckande att i de län där vi har flest djur och störst djurbesättningar sker det knappt några kontroller alls? Är det inte lite oroväckande att när vi träffar Jordbruksverket så säger man att det inte sker något förebyggande arbete? Är det inte lite oroväckande att 30-40 procent av Sveriges grisbesättningar inte ens omfattas av er blankett?
Finns det inte viss anledning även för Irene Oskarsson att se brister i den reform som regeringen och högeralliansen har genomfört?
Anders Ygeman (S):
Det arbete som Irene Oskarsson berättar om har ju alltid skett. Besättningsveterinärerna har ju, precis som alla andra veterinärer, varit skyldiga att anmäla missförhållanden. Nu har de fått en blankett för det. Jag är inte säker på att det har gjort deras arbete så mycket enklare. Det är viktigt att upprätthålla kompetensen bland våra djurskyddsinspektörer.
Oavsett om de är statliga eller kommunala är de inga stålmän eller stålkvinnor. Om det blir hälften så många inspektörer och om det blir väsentligt färre kontroller är väl risken ganska uppenbar att djurskyddet blir lidande. Då finns risken att vi får se fler sådana här skandaler och då finns risken att vi återigen får se alliansföreträdare som är stolta och glada men att vi ändå får se djur lida.
Jag hoppas att vi kan byta ut den här regeringen och att vi får en regering som sätter till mer resurser och att vi kan återupprätta djurskyddskontrollerna i Sverige.
Anders Ygeman (S):
Sofia Arkelsten säger att om man tar två av de tre möjliga besluten omintetgör man Sveriges klimatarbete sedan 1990. Då måste man fundera över vem det är som har gjort detta klimatarbete. Ibland kan vi tro att det är vi politiker som genom kloka beslut i kammaren gör dessa saker, och det är delvis sant.
Men i verkligheten är det människor där ute som har gjort och åstadkommit dessa klimatförbättringar. Det är människor som har bytt ut sina glödlampor mot lågenergilampor, det är människor som har bytt ut oljepannan mot värmepump, det är människor som har bytt bilen mot cykel och så vidare. Det är miljoner av beslut som har fattats för att Sverige ska vara det land i världen som klarat de högsta klimatambitionerna.
När ni ställs inför frågan om att allt detta arbete kan omintetgöras svarar ni: Vet ej. Genom ett enda klubbslag av regering eller riksdag kan allt det arbete som miljoner svenskar gör gå om intet. Därför blir två frågeställningar intressanta.
För det första: Kan Sofia Arkelsten se framför sig att alliansregeringen fattar det beslut som ni vill öppna för att den ska göra, nämligen omintetgöra tio år av världens mest framgångsrika klimatpolitik? Ser du något scenario där det skulle kunna vara fallet? Om inte, varför tar man inte chansen i riksdagen i dag att besluta i enlighet med den eniga oppositionens förslag?
För det andra: När emotser Sofia Arkelsten att detta förslag ska läggas på riksdagens bord? Ni har haft över tre och ett halvt års regerande på er utan att ni har kommit till riksdagen med något förslag. Propositionsförteckningen är ganska blank på detta område.
Kommer ni att lämna Rosenbad utan att ha berättat för svenska väljare vad ni ska göra med deras klimatarbete?
Anders Ygeman (S):
Man kan diskutera vad debatten ska handla om. Nu har vi ett betänkande där det finns ett förslag från Socialdemokraterna, stött av Miljöpartiet och Vänsterpartiet, om att vi i dag ska säga att vi ska annullera dessa utsläppsrätter och därmed ge tydligt besked till Sveriges alla väljare att vi står bakom det klimatarbete de har gjort. Det ska inte kunna omintetgöras av ett enkelt regerings- eller riksdagsbeslut.
Då väljer Sofia Arkelsten att säga: Det där handlar inte debatten om. Jo, det gör den, för ni har avstyrkt vårt yrkande och vi har reserverat oss mot det. När vi röstar här i riksdagen handlar beslutet om precis det. Ska vi vara beredda att öppna för ett omintetgörande av de klimatinsatser som Sverige har gjort sedan 1990? Jag ställde två frågor till Sofia Arkelsten som talade i två minuter utan att besvara någon av dem.
Den första frågan var: Ser Sofia Arkelsten något scenario där det skulle vara möjligt att omintetgöra svenska folkets samlade klimatinsatser? Den andra var: När kommer detta på riksdagens bord? Ni har regerat i tre och ett halvt år. Tiden börjar gå ut. Snart har inte den borgerliga regeringen möjlighet att lägga några propositioner på riksdagens bord.
Anders Ygeman (S):
Det var inte jag som sade att en försäljning av utsläppsrätterna skulle omintetgöra Sveriges klimatambitioner. Det var Sofia Arkelsten som var uppriktig nog att säga det. Jag delar Sofia Arkelstens uppfattning. Om Claes Västerteg har en annan uppfattning får han redogöra för den här i kammaren.
Det är bra om vi fattar det beslut som oppositionen vill i vårbudgeten. Jag har inga problem med att vänta några veckor. Ni kanske kunde ha sagt att det beslutet är rätt, men det gör ni inte. Ni håller alla dörrar öppna och säger att ni kan tänka er att sälja och att ni kan tänka er att spara. Om beslutet kommer om en vecka, varför hålla dörrarna öppna, Claes Västerteg?
Ge ett klart besked till alla väljare som har bytt till lågenergilampor och satt in värmepumpar att det har lönat sig och att ni inte ska omintetgöra deras insatser. Fru talman! Claes Västerteg hade ett långt inlägg om procentsatser. Han påstår att högeralliansen ton för ton har redogjort för hur de ska klara sina låga miljöambitioner. Jag måste ha missat något.
Hur hög kommer CO2-skatten att vara år 2020 med allianspolitiken för att man ska klara klimatmålen? Jag har nog missat de siffrorna. Redogör för detta inför kammaren så att jag kan läsa in mig på Alliansens miljöpolitik.
Anders Ygeman (S):
Först och främst noterar jag att Claes Västerteg över huvud taget inte kunde upplysa mig om antal ton och ören i fråga om koldioxidskatten som han påstår att Alliansen så tydligt har redovisat. Väljarna lär få vänta på det.
Men Claes Västerteg har ytterligare två minuter då han kanske kan upplysa mig och de övriga i kammaren om hur hög CO2-skatten kommer att vara 2020 och hur många ton koldioxid man har sparat, vilket Alliansen enligt Claes Västerteg så tydligt har beskrivit i sina propositioner. Sedan försöker Claes Västerteg göra detta till en formfråga och säger att detta ska avgöras i budgeten och inte nu. Det kan vi vara överens om, Claes Västerteg.
Jag tog mig friheten att kontrolläsa det som oppositionen har skrivit. Vi föreslår ett tillkännagivande till regeringen som tydliggör för väljarna att deras insatser inte ska vara förgäves. Sedan får regeringen komma tillbaka i budgetpropositionen och i sitt förslag till kammaren visa hur det ska vara, och vi får debattera det här. Vad ni vill göra är att ge regeringen carte blanche och säga: Vi vill vara med i riksdagen och fatta beslut.
Men vi kan besluta om att sälja dem, att spara dem eller att annullera dem. Varför röstar ni emot att ge det tydliga beskedet till regeringen och det tydliga beskedet till väljarna att deras klimatinsatser inte har varit förgäves, att klimatarbetet inte har varit förgäves och att man inte tänker sälja deras klimatinsatser till ett annat land?
Anders Ygeman (S):
Lars Tysklind pratar om en logisk kullerbytta, men det är helt enkelt så här: Det här är en situation som vi hoppas ska uppstå fler gånger när vi byter ut alliansregeringen. Vi hoppas att vi kommer att fortsätta överträffa klimatmålen och fortsätta ha överskott av utsläppsrätter. Därför är det viktigt att slå fast principen att regeringen ska föreslå till riksdagen och redovisa tydligt hur stora utsläppen är och vad man ska göra med dem.
Den andra frågan som också behandlas här är vad vi ska göra med de överskott som redan har uppkommit tack vare svenska folkets gedigna klimatarbete. I den frågan säger Lars Tysklind: Det finns inte i tanken att det skulle bli något annat beslut än det som oppositionen föreslår. Då måste jag ställa frågan till Lars Tysklind: Om det inte finns i tanken, hur kommer det sig då att ni inte kan ansluta er till oppositionen så att vi kan vara eniga i betänkandet?
Anders Ygeman (S):
Jag blir faktiskt inte riktigt klok på hur Lars Tysklind ser på regeringens alternativ och hur de påverkar Sveriges klimatanseende. Menar Lars Tysklind på fullt allvar att det finns möjlighet att sälja Sveriges utsläppsrätter och fortfarande ha kvar Sveriges klimatanseende? Man raderar ut allt det klimatarbete som vi har gjort sedan 1990, och så ska vi ändå ha kvar klimatanseendet.
Menar Lars Tysklind att det är möjligt att spara utsläppsrätter nu för att sedan sälja dem och fortfarande ha kvar Sveriges klimatanseende? Jag tror faktiskt inte att Lars Tysklind menar någon av de två sakerna. Då återstår bara ett alternativ, nämligen att effektuera de stora klimatinsatser som svenska folket har gjort och annullera dem. För det är då det enda alternativet som kan rädda Sveriges och svenska folkets klimatanseende. Då säger Lars Tysklind att det inte finns i tanken att han skulle ifrågasätta det där.
Du får gärna utveckla det.
Anders Ygeman (S):
Låt mig först säga, för att undanröja alla möjliga missförstånd, att jag och Andreas Carlgren har samma grundsyn när det gäller att Sverige ska vara drivande i klimatfrågan och ett föredöme för den utvecklade världen.
Men det tänker jag inte göra. Den här debatten handlar ju inte om det. Den handlar om vikten av bindande avtal, något som jag tidigare har uppfattat att jag och miljöministern faktiskt är överens om. Jag ställde frågan till Reinfeldt, inte till Carlgren. Skälet är naturligtvis att statsminister Reinfeldt redan för ett år sedan pratade om att det inte skulle bli något bindande avtal och att det behövdes andra sorters lösningar. Inte nog med det.
Han har sedan dess fortsatt att prata om att det inte skulle bli några bindande avtal - senast för två veckor sedan här i riksdagens talarstol på statsministern frågestund. Det kanske vore befogat att med miljöministerns egna ord beskriva statsministern som en handelsresande i pessimism.
Tänk om Erik Hamrén - Sveriges landslagscoach i fotboll för dem som inte har noterat det - skulle gå in i omklädningsrummet ett år före en viktig match och rada upp fotbollsspelarna framför sig och säga: Det här kommer aldrig att gå. Min bedömning är att vi förlorar. Kanske kan vi vinna någon match någon gång senare, men nu går det aldrig.
Med djupa veck i pannan tittar han bekymrat på laget och drar slutsatsen. Det är precis det statsministern gör. Ett år före det som miljöministern beskriver som steg ett säger han att det inte går att uppnå det som miljöministern och EU säger sig vilja uppnå i Köpenhamn. Miljöministern pratar om att öka pressen. Statsministern åker världen runt och minskar pressen.
Jag noterade att till och med miljöministern i sitt svar säger att steg ett inte ska innefatta juridiskt bindande avtal, utan att det får komma i ett senare steg. Det blir här i kammaren, som i Ekot s lördagsintervju, lite svårt att få ihop tempus och singular och plural.
Om det bara finns ett steg måste väl det steget vara bindande. Kyotoavtalet är ju bindande. Det som ska ersätta Kyotoavtalet bör väl också vara bindande för att vi inte ska få ett glapp. Jag vill därför fråga miljöminister Carlgren vilka åtgärder han tänker vidta för att steg ett också kommer att innefatta juridiskt bindande utsläppsminskningar i Köpenhamn.
Anders Ygeman (S):
Det vore frestande att bemöta allt det Andreas Carlgren säger, men jag tror tyvärr inte att tidsramarna för interpellationsdebatten medger det. Jag är väl den siste att vilja frånta miljöministern bilden av att han är viktig och duktig och får beröm och ryggdunkningar när han flyger runt i världen och träffar sina kolleger.
Jag kan vara så generös att jag säger att jag tror att Andreas Carlgren på många håll också har gjort viktiga och betydande insatser för klimatet. Som jag, liksom Andreas Carlgren, började mitt inlägg med tror jag att vi i grunden har samma syn när det gäller vikten av ett internationellt avtal. Men det var inte det interpellationen handlade om.
Den handlade om vikten av att få fram bindande avtal som kan ersätta Kyotoavtalet. Jag delar till och med uppfattningen att saker behöver göras nu. Jag delar än mer uppfattningen att det är viktigt med regnskog. Det var därför jag som ordförande i riksdagens miljö- och jordbruksutskott bjöd in alla andra EU-länder för en konferens om avskogning, dit jag också bjöd in miljöminister Andreas Carlgren för att han skulle kunna ge sin syn.
Men det gör inte att ett bindande avtal som ska ersätta Kyotoavtalet när det löper ut blir mindre viktigt.
Det finns en ganska uppenbar risk att man vid mötesbordet, när man träffas, när pressmeddelanden ska skrivas, när det ska bankas på stora trumman, när statsledarna flygs in från världens alla hörn, när Obama står i talarstolen, gör utfästelser som man kanske sedan inte riktigt lever upp till, som man kanske inte riktigt driver igenom i de nationella parlamenten.
Även med ett juridiskt bindande avtal har vi sett en del problem med efterlevnaden av de utfästelser och den så kallade bördefördelning - åtagandefördelning ska man väl säga - som gjordes i Kyoto. Det är därför jag med en dåres envishet tjatar, liksom miljöministern faktiskt har gjort tidigare, om vikten av ett bindande avtal.
Det är därför man kan bli lite fundersam när statsministern ett år innan steget ska tas säger att det nog inte kan bli något bindande avtal. Man får söka andra vägar. Han fortsätter att prata om det gång på gång. Jag är inte den ende som har uppfattat den här diskrepansen mellan miljöministerns och statsministerns syn på ett avtal.
Andreas Carlgren fick själv försöka reda ut det där i Ekots lördagsintervju utan att riktigt klara ut skillnaden mellan steg, stegen och steget. Jag är ledsen att i den delen behöva hota självbilden och säga att det inte riktigt blir tydligt att miljöministern eftersträvar det där bindande avtalet i Köpenhamn.
Det syns också i andra kretsar än bland de viktiga miljöministrar som Andreas Carlgren träffar att det finns en viss skepsis mot det som statsministrarna har åkt runt i världen och sagt. Jag säger inte att det danska ordförandeskapet har fel. Jag säger inte att vare sig Obama eller Hu Jintao är ute och cyklar.
Men jag tycker att det är synd att de när de fattar viktiga beslut på Apecmötet i Singapore inte har förankrat dem hos EU:s ordförande Sverige. Det riskerar att ge EU och Sverige en mer marginaliserad roll än vad som annars hade varit fallet.
Anders Ygeman (S):
Jag försöker vinnlägga mig om att ge beröm när det är befogat och komma med skäll när det är befogat. Jag tror att den grundhållningen är klok om man vill bli tagen på allvar. Men det är inte jag som hävdar att det beslut - eller överenskommelse, du må kalla det vad du vill - som fattades i Singapore inte var förankrat hos Sverige och det svenska ordförandeskapet, utan det är Andreas Carlgrens statssekreterare.
När hon i Andreas Carlgrens ställe informerade och svarade på en direkt fråga av mig i utskottet sade hon - och det finns protokollfört - att detta inte var förankrat hos det svenska ordförandeskapet. Antingen har hon felinformerat utskottet eller så har Andreas Carlgren felinformerat kammaren. Vilket av de två alternativen som är bäst eller sämst återstår väl att reda ut efter den här diskussionen.
Jag försöker inte driva in någon skiljelinje mellan mig och Andreas Carlgren, och egentligen inte heller mellan oppositionen och regeringen, när det gäller vikten av ett bindande avtal.
Däremot har statsministern genom att så tidigt börja prata om att det inte skulle gå att uppnå något bindande avtal skadat processen, enligt mitt förmenande, på samma sätt som att någon som ville ha fram ett bra resultat i en idrottstävling eller ett gott resultat i något annat sammanhang inte hade gynnat detta genom att långt i förväg säga att det inte vore möjligt att uppnå.
Ska jag dra någon slutsats av denna debatt och Ekots lördagsintervju är det att jag och Andreas Carlgren är mer överens om vikten av ett bindande avtal än Andreas Carlgren och statsministern är.