Mia Sydow Mölleby (V):
Jag står förstås bakom Vänsterpartiets samtliga reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall endast till reservation nr 2. Som har framgått tidigare debatterar vi nu författningsfrågor. Det handlar om hur vårt land ska styras, hur beslut ska fattas och så vidare. Det handlar helt enkelt om hur vår demokrati ska fungera. Det är avgörande och mycket viktiga frågor.
Fru talman! Nästan hela den här mandatperioden har vi ett slags jubileum. På olika sätt uppmärksammar och firar vi att Sverige har haft demokrati i 100 år. Firandet har sin utgångspunkt i att vi har haft allmän och lika rösträtt sedan 1919, eller rättare sagt: Det första beslutet fattades 1918, och det ordentliga beslutet fattades sedan 1919.
Det första val som kvinnor deltog i hölls 1921. Det här betydde ändå inte att alla hade rösträtt. Det fanns något som hette ordentlighetsstrecket. Det innebar till exempel att personer som inte hade betalat sin kommunalskatt eller som tog emot stöd från fattigvården inte hade någon rösträtt alls.
Först 1945 fick även de som uppehöll stöd från fattigvården rösträtt, och så sent som 1989 togs begreppet omyndigförklarad bort. Först då, för bara 30 år sedan, fick alla över en viss ålder, oavsett börd, ekonomi, gener, allmän redlighet och så vidare, rösträtt och rätt att delta i alla val.
Så nu har alla rösträtt, och alla kan väljas till alla uppdrag, eller? Ja, det gäller alla uppdrag utom det som landets främsta företrädare. Det är inte den som är bäst lämpad eller den som har störst förtroende som utses. När det gäller statschefen handlar det fortfarande om börd. Det är fortfarande så att uppdraget går i arv i familjen Bernadotte.
Vänsterpartiet tycker absolut att demokratin är värd att fira, och vi behöver kämpa för att bevara den varje dag. Vår uppfattning är också att det är dags att utvidga demokratin så att vi även utser statschefen på ett demokratiskt sätt. Självklart ska man till det högsta ämbetet i ett demokratiskt land utses antingen genom direkta val eller genom val i riksdagen på det sätt vi utser talman.
Det behövs förstås en utredning som tittar på exakt hur vi skulle kunna gå till väga för att genomföra en sådan förändring, och då finns det flera olika varianter att utreda. Vi kan ha ett direktval av president, som man har i Finland, eller ett val som görs i riksdagen, som i Tyskland.
Vi kan låta regeringen gemensamt bära statschefsansvaret på ett sätt som liknar det system som finns i Schweiz, eller så låter vi talmannen vara den främsta företrädaren för landet - talmannen, som företräder svenska folkets valda representanter i riksdagen. Fru talman! I avvaktan på att monarkin avskaffas finns andra saker att göra.
I Sverige är alla lika inför lagen, eller nja - nästan alla. Kungen kan inte ställas inför rätta eller till svars för någonting, alldeles oavsett vad det är och när det eventuella brottet har begåtts. Kungen har total immunitet, till skillnad från till exempel statsministern, som har viss immunitet för sådant som görs i tjänsten. Det gäller exempelvis uttalanden.
Så är det också för oss riksdagsledamöter när det handlar om saker vi säger här i kammaren. Men kungen - honom kan polisen inte stoppa om han kör för fort, om han kör full eller om han begår vilket annat brott som helst mellan snatteri och mord. Så kan vi ju inte ha det i en demokrati! Det är klart att den totala åtalsimmuniteten för statschefen måste bort. I en demokrati är det självklart att vi har religionsfrihet.
Men det gäller inte heller riktigt alla. Kungen ska alltid vara av den rena evangeliska läran, sådan som den, uti den oförändrade Augsburgiska bekännelsen, samt Uppsala mötes beslut av år 1593, antagen och förklarad är. Det är väldigt ålderdomligt, kan man tycka, men så står det i successionsordningen.
Prinsar och prinsessor ska uppfödas i samma lära och inom riket; annars kan de inte göra anspråk på tronen. Ingen religionsfrihet där, inte! Men visst får man gifta sig med vem man vill i en demokrati? Och visst får man resa när man vill? Nja, det där gäller inte heller alla.
Prinsar och prinsessor får inte gifta sig utan att regeringen har godkänt det och inte heller resa utomlands utan kungens samtycke - i alla fall inte om de vill fortsätta att ha möjlighet att bli statschef i framtiden. Men visst granskar vi ändå alla offentliga medel som går till statlig verksamhet på samma sätt? Det är väl givet i en demokrati att representationskostnader och kvitton kan granskas?
Nja, så är det för all verksamhet utom för hovet. Pengarna till hovstaten kommer i klump, och hur de används kan inte granskas. För Vänsterpartiet är det enda rimliga att statschefen får ett arvode för sitt uppdrag, precis som statsministern har, och att ämbetets kostnader sedan är pengar som kan granskas precis som medlen till Regeringskansliet, riksdagen eller vilken myndighet som helst.
Det är ju hur mossigt som helst att ha den här särskilda ordningen för statschefen och hovet, men det är alltså det som gäller i den moderna demokratin Sverige. Så kan vi inte fortsätta att ha det.
Gör det möjligt även för den som i sin ungdom har rest utomlands utan pappas tillstånd eller för den som har gift sig med någon i smyg att ändå kandidera till landets högsta ämbete - oavsett om det blir talman, president eller statsminister! Utvidga demokratin, och låt oss se till att alla har rätt att välja sina företrädare på alla nivåer i det svenska systemet!
Nu, när vi firar demokratins 100 år, är det hög tid att också se till att ta bort de sista odemokratiska delarna i det svenska statsskicket. Det är helt enkelt dags att avskaffa monarkin.