Siv Holma (V):
Dagens betänkande behandlar 53 motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Jag väljer i mitt anförande att lyfta fram Gotlandstrafiken, vilka mål som SJ AB ska ha samt ansvaret för järnvägsstationerna. Jag vill också passa på att instämma i mycket av vad Stina Bergström sade i sitt anförande. Herr talman! Så till Gotlandstrafiken.
Jag yrkar bifall till reservation 15 om Gotlandstrafiken. Region Gotland har i sin remiss från den 12 februari 2013 varit mycket tydlig. Där säger de att Trafikverkets förslag till trafiklösning från den 23 januari inte kan accepteras. Regionen begär att infrastrukturministern ger nya direktiv för arbetet med upphandlingen av Gotlandstrafiken.
I budgetpropositionen 2013 står det att läsa att tillgänglighet till storstad mäts som det antal personer som har mer än en timmes restid på väg till nationella centrum, såsom Stockholm, Göteborg och Malmö, och som har fått restiden förändrad med mer än fyra minuter under året.
Under perioden den 1 december 2010-den 1 november 2011 har drygt 900 000 personer fått kortare restid till nationellt centrum. Ingen har fått restidsökningar på mer än fyra minuter. Tillgängligheten till nationella centrum har därmed förbättrats under året. Det bör påpekas att i de teoretiska beräkningarna tar man inte hänsyn till trängsel.
Intressant är dock att fyra minuter kortare eller längre restid anses vara ett relevant mått. I jämförelse med de försämringar som Trafikverket planerar för Gotlandstrafiken handlar det om 25 minuter alternativt 40 minuter längre restid på norra linjen. På södra linjen handlar det om 60 minuter längre restid.
Vänsterpartiet anser att dessa dramatiska försämringar är oacceptabla. Herr talman! Satsningar på infrastruktur, broar, järnvägar och vägar är satsningar på utveckling i hela Sverige och en förutsättning för att så många delar av landet som möjligt ska kunna skapa jobb och välstånd. När sådana satsningar diskuteras är det viktigt att inkludera Gotland.
Färjan till Gotland ersätter vägar och broar och måste ses som en del av den nationella infrastrukturen. Det förslag till färjetrafik för nästa period som Trafikverket har presenterat innebär längre överfartstider och lägre kapacitet. Detta i sin tur motverkar en positiv utveckling av Gotland.
De krav som ställts från Gotland på lägre priser för människor och gods har inte beaktats. Det är regeringen som har det yttersta ansvaret och måste agera när Trafikverket, trots kunskap om Gotlands önskemål och förhållanden, inte kunnat presentera bättre förslag till upphandlingsunderlag. Herr talman!
Vi förväntar oss att Trafikverket får nya direktiv från regeringen som gör att Gotlands utveckling sätts i centrum när färjetrafiken ska upphandlas för en ny period. I upphandlingen bör det ställas krav på en bra tidtabell, låga priser och snabba moderna färjor med mer miljöanpassade drivmedel.
Det nuvarande avtalet har inneburit problem för Gotlands näringar eftersom resenärer och fraktköpare har drabbats av kraftiga prishöjningar på grund av stigande oljepriser. Jag anser därför att kraven inför en ny avtalsperiod måste bygga på att Gotlandstrafiken ska främja öns regionala utveckling genom god tillgänglighet vad avser tidtabell, turlista och pris.
Bastrafiken ska bygga på moderna snabbfärjor på 28 knop som helst ska drivas med miljövänligt bränsle. Priset måste motsvara den rörliga kostnaden för att framföra en personbil och vara konkurrenskraftigt för godstransporter. Vänsterpartiet anslår därför 100 miljoner kronor till färjetrafiken i vårt budgetförslag.
Det är ett första steg mot så kallade vägpriser för Gotlandstrafiken. Vi återkommer med resterande anslagshöjningar kommande år. Vår grundprincip är att det inte ska vara av avgörande betydelse att Gotland befinner sig längre bort från fastlandet än andra svenska öar. Herr talman!
Jag yrkar bifall till reservationerna 1, Samhällsuppdrag, 3, Ekonomiska mål och 7, Ansvar för järnvägsstationer med mera. Från att ha varit hela folkets järnväg har SJ AB blivit en av flera aktörer på järnvägsmarknaden. SJ AB har genom olika trafikpolitiska beslut förändrats till att ha som främsta mål att gå med företagsekonomisk vinst.
SJ AB ska inte bara göra vinst; bolaget har även ett avkastningskrav till staten som kräver utdelning till statskassan. Det är ett avkastningskrav som motverkar transportpolitikens övergripande mål, det vill säga att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning.
Resultatet av privatisering och konkurrensutsättning är att bolaget tvingats minska antalet anställda, höja biljettpriserna och dra in på underhållet av tågen. Det i sin tur innebär att tåg blir ett mindre attraktivt färdsätt, och många resenärer väljer därför att i stället resa med bil eller flyg. Förseningar och inställda tåg har ytterligare försämrat situationen.
Utskottsmajoriteten hänvisar till riksdagsbeslutet i december förra året, där regeringen fick en beställning på att utföra en utförlig utredning av järnvägssystemets organisation. Det sägs i majoritetstexten att enligt information från Näringsdepartementet pågår beredningen av utredningen.
I detta sammanhang efterlyser jag från Näringsdepartementets sida att samråda med oppositionen om utredningsdirektiv och upplägg av utredningsarbetet. Risken är annars att vi får uppleva samma resultat som när majoriteten i Riksdagen ville ha en bättre organisation av järnvägsunderhållet och fick till svar från regeringen att järnvägsunderhållet inte kan organiseras bättre än som det organiserades nu.
Med andra ord resulterade vårt krav i ett god dag yxskaft från regeringens sida. Tågen är en viktig faktor när det gäller att ställa om resande och godstransporter till ekologiskt hållbara transporter. SJ AB är ett av de viktigaste verktygen för att uppnå denna omställning. Tåget ska alltid vara det enklaste, bekvämaste och billigaste resealternativet.
Resenärernas behov ska sättas i centrum. Det betyder att de företagsekonomiska kraven måste anpassas därefter. Det felaktiga i dagens styrning av SJ AB är att den endast baseras på ekonomiska målsättningar. Det enda krav som regeringen i egenskap av folkets ägarrepresentant ställer på SJ AB är att gå med vinst.
Det behövs i stället en tydligare styrning av bolaget och en bredare definition av bolagets målsättning. Ägardirektiven måste utgå från ett mer samhällsnyttigt perspektiv än det snävt företagsekonomiska. I styrningen bör kraven leda till att SJ AB blir ett enkelt, prisvärt och pålitligt resealternativ.
Resenärens behov sätts i centrum, och därmed kan företag uppnå de transportpolitiska målsättningar som riksdag och regering fastställt. I reservation 3 anser Vänsterpartiet att SJ AB:s avkastningskrav till ägaren staten bör avskaffas och att lönsamhetsmålet bör sänkas.
Självklart ska det statligt ägda Green Cargo också vara ett viktigt verktyg för staten när det gäller att ställa om godstrafik från väg till järnväg. Där måste ägardirektiven inriktas på att Green Cargo ska arbeta ännu mer med innovativa och hållbara logistiklösningar. Herr talman! När det gäller ansvaret för våra järnvägsstationer har det helt spårat ur.
Stationerna har en nyckelfunktion i järnvägssystemet och vi ser ingen anledning att ha ett bolag som Jernhusen, vars enda syfte är att tjäna pengar på sitt fastighetsbestånd. Det har redan lett till bristande underhåll, dåligt öppethållande och en hel del försäljningar av stationsbyggnader.
I mitt stora hemlän lär det enbart finnas en järnvägsstation som vi, folket, äger genom Jernhusen. Vi menar att regeringen måste utreda behovet av förändringar när det gäller omfattning och ägande av verkstäder, kombiterminaler och depåer.
Det är viktigt med god service, hög tillgänglighet, trygghet och en trevlig atmosfär om vi vill öka det kollektiva resandet och ställa om godstransporterna från väg till järnväg. Det mest naturliga i sammanhanget är att flytta över ansvaret för stationsbyggnaderna från Jernhusen AB till Trafikverket.
Vi vill ge Trafikverket ett speciellt uppdrag att bygga bort otrygga miljöer i anslutning till tågstationer, exempelvis mörka tunnlar och passager. Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att det är synen på hur vi kan få ett effektivt järnvägssystem som skiljer oss från de borgerliga partierna.
De borgerliga partierna ser marknaden som det enda allenarådande verktyget för att få en bättre järnväg. Vi kan konstatera att resultatet har blivit ett mycket starkt fragmentiserat och uppstyckat järnvägssystem. Vänsterpartiet anser att järnvägen inte är lämpad för borgerlig politik.
I stället anser vi att järnvägen behöver ha en enhetlig styrning och vara ett sammanhållet system. Järnvägen måste bli hela folkets järnväg med högre pålitlighet och kapacitet.