Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar för en bra debatt. Jag är glad över att vi har en samsyn om att vi kommer att behöva underlätta för fler att arbeta och att arbeta allt längre. Jag delar arbetsmarknadsministerns syn att det inte finns några quickfix. Det är inte bara en sak som gör att detta skulle kunna bli verklighet.
Människor har också olika förutsättningar, och politiken måste riktas in på flera olika delar för att möjliggöra för fler att jobba kvar längre. Vi har olika syn på resurser till Arbetsmiljöverket, men efter 2009 ökade resurserna, och vi gjorde alldeles specifika satsningar på arbetsmiljön, till exempel för kvinnor. Jag tror att det är viktigt att rikta in satsningarna där man tror att behoven är som störst.
Vi vet att det har kommit ut mycket gott av de projekt som Arbetsmiljöverket haft specifikt inriktat på arbetsmiljön för kvinnor i offentlig sektor. De har möjliggjort att man kunnat jobba kvar inom hemtjänsten i Dorotea eller Huddinge. Arbetsgivarna har ett mycket stort ansvar för att se till att arbetsmiljön är sådan att man orkar vara kvar i alla fall till 65.
Jag delar helt den synen, även om vi har olika syn på resurser till Arbetsmiljöverket. Som sagt finns det mycket man kan fortsätta att göra för att underlätta för människor att stanna kvar. Det kan gälla allt från att skapa möjligheter att byta karriär mitt i livet till att jobba mycket med attitydfrågor. Det är ändå märkligt att regeringen aldrig vill erkänna att kostnader för att anställa människor också spelar en roll.
Det är som att man inte ser att det spelar en roll att sänka priset på arbete och vad det kostar. Om det inte spelade en roll vad det kostar att ha människor anställda kan man undra varför de rödgröna vill kompensera till exempel kommunerna för den höjda arbetsgivaravgiften för unga. Det spelar faktiskt en roll. Möter man företag som inte har så många anställda vet man att kostnaderna spelar en roll. Även kostnaderna att ha en äldre person anställd spelar en roll.
Det mest anmärkningsvärda i regeringens förslag är att detta inte var något man talade om i valet. I valet talade man om massor av olika saker som man nu gör löftesbrott i. Man lyfte under valrörelsen upp flera löften som man nu backar från. Men saker som man inte talade ett dugg om vill man genomföra, till exempel att höja kostnaderna att ha alla äldre anställda.
Jag ville debattera den här frågan med framtidsministern eftersom framtidsministern i Dagens Nyheter den 25 februari gjorde en intervju om bland annat detta. Hon fick där frågan om vad som krävs för att fler nya jobb ska skapas och vilka ekonomiska åtgärder som måste till för att det ska bli lättare att anställa. Framtidsministern svarade då: Det handlar bland annat om skatter. Beskattningen av arbete är ganska hög i dag, och då behöver man titta mer på hur skattesystemet är utformat.
När det handlade specifikt om sänkta arbetsgivaravgifter sa framtidsminister Kristina Persson: Ja, det skulle till exempel kunna handla om arbetsgivaravgifter. Men vad man behöver är en stor översyn av skattesystemet. Nu är inte statsrådet Kristina Persson här för att svara på min fråga. Det är uppenbarligen så att regeringen kanske inte har en samsyn om detta. Jag inser att det inte finns en quickfix.
Man måste göra många saker för att underlätta för äldre att stanna kvar på arbetsmarknaden längre. Men är det verkligen så, arbetsmarknadsministern, att kostnaderna för att ha unga anställda eller kostnaderna för att ha äldre mer erfarna anställda inte spelar någon som helst roll? Om de kostnaderna ökar, påverkar inte det sysselsättningen i någon som helst utsträckning, arbetsmarknadsministern?