KBLab/rixvox huggingface dataset:
Katja Nyberg (SD):
Det är intressant, för Sverige har ju kämpat mot tiggeri. Det totalförbjöds redan 1847. Sedan har lagen mjukats upp under tidens gång. Men regeringens ståndpunkt är ju att det ska vara mindre hjälp i Sverige och ökat bistånd i deras hemländer. Ni har ju till och med gått ut med att svenskarna inte ska skänka mer pengar utan i stället ge dem till bistånd.
Det är svårt att göra de här två sakerna samtidigt. Varför inte ett nationellt tiggeriförbud?
Katja Nyberg (SD):
I den nationella trygghetsundersökning som Brå redovisade i januari i år visades mycket dystra siffror, både vad gäller i vilken grad kvinnor utsätts för brott och vad gäller känslan av att inte känna sig trygg vid utomhusvistelse kvällstid. Över var tredje kvinna är rädd för att gå ut på kvällen, och var tredje kvinna i åldern 16-24 år uppgav att de blivit utsatta för sexualbrott. Från 2017 till 2018 skedde det en ökning av sexualbrotten med hela 8 procent.
I samband med att samtliga partier förra året röstade igenom samtyckeslagstiftningen valde Sverigedemokraterna och Alliansen att även rikta ett tillkännagivande om en höjning av normalstraffet för våldtäkt från två till tre år. Regeringen har muntligen sagt att det ska ske en straffskärpning, men det har inte skett. Min fråga går till näringsminister Ibrahim Baylan. Hur länge ska kvinnor behöva vänta på att få en straffskärpning för våldtäkt av normalgraden?
Katja Nyberg (SD):
Vi har i dag en akut platsbrist på våra anstalter. Beläggningsgraden är 98 procent, och för fem år sedan var den 75 procent. För att ha en optimalt fungerande kriminalvård bör beläggningen ligga på 80 procent. I dag har vi ett underskott på 900 platser. Det behövs luft i Kriminalvårdens system, dels för att kunna renovera, dels för att flytta intagna, som också blir mer våldsbenägna då det blir trängre på anstalterna.
Om inget drastiskt görs kommer detta att leda till en helt ohållbar situation. Det kommer att bli längre köer för att avtjäna straff. Det kommer att bli överträdelser av tidsfristen för överföring från häkte till fängelse och en ökad exponentiell våldskurva mellan intagna och mot personal. Det säger sig självt att det kommer att bli en ökad kostnad för samhället i och med att vi har dömda brottsbenägna personer ute på våra gator som egentligen ska sitta bakom lås och bom.
Sverigedemokraterna har lagt fram ett förslag om att lösa den akuta platsbristen genom att hyra anstaltsplatser, initialt i Nederländerna. Min fråga är: Hur ställer sig statsministern till att hyra anstaltsplatser utomlands?
Katja Nyberg (SD):
Vi debatterar i dag justitieutskottets betänkande om brottsskadeersättning. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. Den som har utsatts för ett brott och därigenom utsatts för skada kan kräva skadestånd av gärningsmannen. I de fall en gärningsman inte har medel att själv betala skadeståndet kan Brottsoffermyndigheten betala ut en brottsskadeersättning. Reglerna för utbetalning av sådan ersättning anges i brottskadelagen.
Det finns i dag reglerat att ett grundavdrag på 1 500 kronor dras bort innan brottsskadeersättning betalas ut. Det är bra att regeringen nu genom denna proposition föreslår att grundavdraget helt tas bort och att brottsskadeersättningen betalas ut till brottsoffret i dess helhet. Vi ställer oss således bakom propositionens förslag till ändring i brottsskadelagen. Fru talman!
Vid sidan av skadeståndets storlek återstår ytterligare ett problem som riskerar att kränka brottsoffret. När väl ett skadestånd är fastställt och domen har vunnit laga kraft har gärningsmannen sällan medel eller är sällan villig att betala skadeståndet. Brottsoffret måste då själv med kronofogdens hjälp kräva gärningsmannen på beloppet. Om detta inte fungerar är nästa steg att kontakta sitt försäkringsbolag för att se om försäkringarna där täcker skadeståndet.
Om inte heller detta ger något resultat får brottsoffret själv ta kontakt med Brottsoffermyndigheten för att skriftligen ansöka om att få ut brottsskadeersättning. Denna ordning är mycket tidsödande och resulterar i att gärningsmannen kommer undan betalning samt att brottsoffret kränks på nytt. Detta går också precis tvärtemot vad det allmänna rättsmedvetandet anser vara ett bra system för utbetalning av skadestånd.
För att undvika att till exempel utsatta kvinnor själva tvingas driva in skulder från kvinnovåldsgärningsmän anser vi därför att en statlig skadeståndsgaranti bör införas. Det skulle för det första innebära att staten går in och betalar brottsoffret det skadestånd som rätten har utdömt. På så sätt skulle brottsoffret direkt få sin rättmätiga ersättning och snabbare kunna gå vidare i livet.
För det andra skulle staten ta över ansvaret och aktivt driva in skulden från gärningsmannen så att det i slutändan alltid garanteras att gärningsmän i praktiken aldrig undkommer sitt skadeståndsansvar.
Katja Nyberg (SD):
Det är som sagt välkommet att regeringen vidtar vissa åtgärder, men jag får fortfarande inget svar på min fråga. Riksdagen har i sitt tillkännagivande valt en mellanväg där de tre grövsta brotten ska lyda under kombinationsprincipen så att de läggs på varandra. Därefter ska asperationsprincipen tillämpas. Fokus i dagens kriminalvård ligger på att brottslingen ska kunna återanpassas.
Behandling snarare än bestraffning anses vara det bästa sättet att förebygga fortsatt brottslighet. Detta bygger på en syn att kriminella är samhällets olycksbarn, att de är individer som oftast inte kan rå för sin situation och att det därför är inhumant att straffa dem. Det här är förklaringen till de många undantag och strafflindringar vi har, bland annat tvåtredjedelsfrigivning, mängdrabatt vid flera brott, ungdomsrabatter, skyddstillsyn i stället för fängelse samt generösa permissioner och förmåner.
De flesta inser att detta i kombination med en låg uppklaringsnivå och att polisen har svårt att utföra sitt uppdrag, speciellt i vissa utsatta områden, gör det ganska lätt att begå brott och slippa straff i Sverige i dag. Sverige är med andra ord ett paradis för kriminella. Vi politiker lägger fram förslag på förslag om strängare straff och hårdare tag mot den ökade brottsligheten. Men alla dessa lösryckta straffhöjningar för diverse brott är uppenbarligen inte tillräckliga, och de borde egentligen inte vara nödvändiga.
Att i stället avskaffa det nuvarande straffrabattsystemet skulle räcka långt, och straffhöjningar skulle inte behövas i samma omfattning. Med ett avskaffande av mängd- och straffrabatter skulle även brottsbalken och rättegångsbalken bli mer enhetliga. Men nu höjs i stället straffen utifrån vilken debatt som förs. Låt oss komma ihåg att dagens brottslingar inte främst är olycksbarn utan att det många gånger ligger helt andra motiv bakom.
Det kan handla om gänglojalitet, social status, lättförtjänta pengar eller rent av brott som fritidssyssla eller underhållning. I dag både styr och bestämmer kriminella, och det är inte alls särskilt synd om dem. Det är inte så konstigt att folk blir upprörda och rent av förbannade på vad som beskrivs som daltande med brottslingar. Den grundläggande strategin behöver därför ändras så att brottsoffrens upprättelse sätts först. Därefter kan vi möjligen arbeta med gärningsmännen och deras återanpassning i samhället.
Det låter kanske ålderdomligt med upprättelse, men det är en helt nödvändig komponent för att rättsväsendet ska fungera. Det är dags att se över straffrabattsystemet och visa att vi bryr oss om brottsoffren på riktigt. Vad tänker regeringen göra för att återupprätta brottsoffrens möjligheter till upprättelse?
Katja Nyberg (SD):
Som jag ser det är regeringen inte kapabel att ta hand om problemen utan lutar sig i stället mot generell statistik. Även om kriminaliteten sjunker inom vissa områden finns det fortfarande grupper som begår grova brott, och just nu är det sprängningar, skjutningar och rån mot främst unga som skenar iväg. Som politiker är det faktiskt vår förbaskade uppgift att ta tag i dessa problem och inte luta oss mot statistik som visar att kriminaliteten går ned i vissa brottskategorier.
Polisförbundet gjorde en undersökning bland poliser och ställde frågan hur man bäst bekämpar gängkriminalitet. Poliserna svarade att slopad mängdrabatt och slopad straffrabatt för unga är viktiga reformer som behöver genomföras. Varför ska man inte lyssna på dem som arbetar med denna problematik dagligen? De borde rimligen veta vad de pratar om. Tyvärr finns det inga förslag i 34-punktsprogrammet om avskaffande av mängdrabatten, vilket är något som vi sverigedemokrater vill se.
Det finns däremot avskaffande av straffrabatt för ålderskategorin 18-20 år, men detta gäller bara vid grov brottslighet. Jag undrar varför det inte gäller all brottslighet. Man är vuxen nog att rösta, köra bil och göra allt det som förknippas med att vara vuxen, men det enda man inte skulle vara vuxen nog att göra är att ta konsekvenserna av sitt eget handlande. Varför är det så?
Jag ska även säga några ord om anledningen till att vi stödde M:s och KD:s budget. Vi tog helt enkelt det näst bästa alternativet. Hade vi fått välja hade vi tagit vår budget och skjutit till ännu mer. I den senaste budgeten satsar Sverigedemokraterna 1,9 miljarder mer än regeringen på Kriminalvården och totalt 5,6 miljarder mer än regeringen på hela rättsväsendet. Med vår budget finns det en god kapacitet att tillgodose det som Kriminalvården behöver.
Det är dags att se över straffrabattssystemet och visa att vi verkligen värnar om brottsoffrens upprättelse.
Katja Nyberg (SD):
Min fråga går till statsrådet Eneroth. För att brottsbekämpningen ska ge det resultat som medborgarna förväntar sig räcker det inte att stärka vissa delar inom rättsväsendet. Samtliga delar behöver stärkas för att undvika flaskhalsar. Fler poliser behöver kompletteras med fler åklagare och bättre förutsättningar för domstolarna att hantera fler brottmål.
Sveriges Domstolar har i sitt yrkande efterfrågat en budgetökning med 550 miljoner kronor för att hantera de förväntade målökningarna. Detta säger regeringen nej till, vilket innebär att anslaget blir en kvarts miljard lägre än vad domstolarna efterfrågar. Regeringen väljer i stället att lägga pengar på bland annat friår, ingångsavdrag och extra familjevecka.
Ser statsrådet Eneroth några problem med underfinansieringen av Sveriges Domstolar, eller gör regeringen en annan bedömning av vilka resurstillskott som är nödvändiga för att hantera den förväntade målökningen?
Katja Nyberg (SD):
Sverigedemokraterna klarar av att göra både och. Vi klarar av att både sänka skatterna och ge mer pengar till hela rättsväsendet. I dag har vi en kris i samhället med utbredd gängkriminalitet, ouppklarade brott, överbelagda anstalter och så vidare. Det säger sig självt att en satsning på polisen även kräver en satsning på hela rättskedjan. Om det inte finns tillräckligt med resurser för att döma kriminella kommer man inte heller att kunna låsa in dem.
Hur kan regeringen då prioritera friår och familjevecka?
Katja Nyberg (SD):
Min fråga går till statsrådet Damberg. I måndags besköts två väktare då de bevakade ett fastighetshus i Rinkeby. Detta är ett allvarligt samhällshot som Sverige står inför, och rättsväsendet står alltmer handfallet inför uppgiften att ta kontroll över situationen. Det är dags att ta tag i den våldseskalering som breder ut sig alltmer.
Det problem som finns löses inte genom att regeringen dementerar människors upplevda känslor av otrygghet och drar riksdagens tillkännagivanden och utredningar i långbänk för att få det att framstå som att regeringen har kontroll på läget. Nu är det inte bara poliser som blir beskjutna - oskyldiga medborgare drabbas då de råkar vistas på fel plats, och väktare blir beskjutna då de gör sitt jobb.
Frågan är inte längre när nästa skjutning ska ske utan vem det är som står på tur. Den våldseskalering som polisen i dag inte klarar av att hantera tvingar aktörer att köpa säkerhetstjänster av privata bolag. Vad har regeringen för planer för att få kontroll på det ökande våldet och de skjutningar vi ser i dag?
Katja Nyberg (SD):
Regeringen fortsätter att vidta åtgärder som uppenbarligen inte ger tillräcklig effekt, för att upprätthålla en känsla av normalitet. Man hänvisar konstant till vissa straffskärpningar, som oftast är framtvingade av oppositionen, samt tar åt sig äran för att man utreder förslag som man har reserverat sig mot i alla år men nu säger ska genomföras. Det är djupt oroande och fullständigt oacceptabelt att en så här allvarlig händelse inte tas på större allvar av regeringen.
Frågan är: När kommer det att ske en förändring på riktigt?
Katja Nyberg (SD):
Min fråga går till Isabella Lövin. Vi ser i dag en utveckling i Sverige med ökad gängkriminalitet som sprider sig allt lägre ned i åldrarna. Inget annat land i Västeuropa har så många unga som är inblandade i skottlossningar och dödskjutningar. Trots den katastrofala utvecklingen fortsätter regeringen envist att hävda att man gör allt för att krossa den växande gängkriminaliteten. Reaktioner har väckts i våra grannländer, och det finns en oro för att kaoset i vårt land ska sprida sig.
Danmarks justitieminister säger: "Det här får inte bli vardag i Danmark. Vi ska säkra danskarnas trygghet." För att uppnå detta har Danmark nu infört gränskontroller mot Sverige. Anledningen är det ökade hotet från svensk organiserad brottslighet som legat bakom både sprängningar och mord i Köpenhamn. Norden är världens mest integrerade region och har en gemensam arbetsmarknad.
Sverigedemokraterna vill att det förblir så, men tyvärr sätter den svenska regeringens misslyckande käppar i hjulet och påfrestar de nordiska relationerna. Hur kunde det bli så här, och kan regeringen se något eget ansvar i detta misslyckande?
Katja Nyberg (SD):
Min fråga går till Ibrahim Baylan. Vi är alla emot våldsbrott mot kvinnor, men när vi talar om de konsekvenser som måste möta dem som begår brotten förändras tonläget. I dag uppger mer än var tredje kvinna i åldern 20-24 år att de har utsatts för sexualbrott. Nästan varannan kvinna i samma åldersgrupp uppger att de mycket eller ganska ofta har tagit en annan väg på grund av oro för brott. Nyligen hittades två unga kvinnor - Emilia och Wilma - mördade.
Det är uppenbart att det största hotet mot kvinnor i Sverige i dag inte handlar om kvotering till bolagsstyrelser, delad föräldraförsäkring eller något som framförts i en feministisk högtravande låtsasteori. Det riktiga hotet finns där ute i verkligheten. Det är inte acceptabelt att kvinnor känner denna osäkerhet i Sverige. Om målet verkligen är att vi ska ha ett jämställt samhälle är det allvarligt att tillvaron begränsas på grund av oro över att utsättas för brott.
Det drabbar främst de enskilda kvinnorna, men i förlängningen är det ett problem för oss alla. Vad krävs för att den feministiska regeringen ska ta detta på allvar? Ni har haft ett antal år på er nu.
Katja Nyberg (SD):
Min fråga går till Ibrahim Baylan. År 2019 skedde 257 sprängdåd i Sverige. Det är en ökning med nästan 60 procent jämfört med 2018, och 2020 ser inte ut att bli bättre. Två bombdåd skedde i centrala Stockholm och Uppsala förra veckan, liksom dubbla explosioner i Husby och Kista den här veckan.
Kriminologen Amir Rostami hävdade i slutet av förra året att sprängdåden i Sverige saknar motstycke i Europa och gick så långt som till att påstå att man måste söka sig till krigszoner för att hitta något liknande. Trots detta fortsätter regeringen att upprepa mantrat "vi såg det inte komma". Hög asylinvandring leder till segregation, som i sin tur leder till kriminalitet.
När Sverigedemokraterna för flera år sedan föreslog en ny migrationspolitik, fler poliser och strängare straff haglade kritiken från övriga partier. Nu låter det annorlunda. Min fråga är: Tror Ibrahim Baylan att det finns någon koppling mellan den ökande kriminaliteten och den ansvarslösa migrationspolitiken, som har fått pågå i flera år?
Katja Nyberg (SD):
Jag kan inte tolka detta på något annat sätt än som ännu ett bevis på hur handlingsförlamad regeringen är och hur den helt verkar sakna insikt om bakgrunden till skjutningar och sprängningar. Segregation i utanförskapsområden beror på en alltför hög flyktinginvandring.
Om massinvandringen inte har någon betydelse för den ökade kriminaliteten och om den, som regeringen säger, är berikande för landet och bidrar med arbetskraft som vi behöver, varför säger då regeringen att man vill strama åt asylinvandringen?
Katja Nyberg (SD):
Andelen kvinnor som utsätts för grova sexualbrott under tvång ökar. Däremot minskar andelen utvisningar av dömda gärningsmän. Vi har bland annat den uppmärksammade domen gällande en gruppvåldtäkt där tre utländska gärningsmän av tingsrätten dömdes för grov våldtäkt till fleråriga fängelsestraff och utvisning.
Hovrätten ändrade dock domen för en av männen så att utvisningsbeslutet upphävdes, med motiveringen att mannens psykiska ohälsa gjorde honom särskilt sårbar i hemlandet och att en utvisning skulle drabba mannen orimlig hårt. Inget våldtäktsoffer ska behöva höra att en utvisning medför men eller att våldtäktsmannens psykiska ohälsa gör honom särskilt sårbar i hemlandet så att han därmed får straffet sänkt eller till och med får rätt att stanna i Sverige.
Brottsofferperspektivet är som bortblåst med regeringens politik. Hovrätten gör bedömningar utifrån hur lagen är utformad. Det är alltså inte hovrätten som bär ansvaret för utfallet utan lagstiftaren. Min fråga går till Mikael Damberg: När planerar regeringen att göra handling av sitt löfte så att fler kriminella faktiskt utvisas?
Katja Nyberg (SD):
Regelverket för utvisning vid brott har sett likadant ut sedan 1994. Behovet av ny lagstiftning är stort. Det är rimligt att människor som kommer hit ska följa svenska lagar och regler. Gör man inte det ska man helt enkelt inte vara kvar i Sverige. HD:s avgörande dom, som jag hänvisade till, är vägledande för resten av Sveriges domstolar. Vad som krävs för att undvika att utländska våldtäktsmän inte döms till utvisning är en enkel lagändring.
När, mer exakt, planerar regeringen att få igenom denna lagändring?
Katja Nyberg (SD):
Vi har kunnat följa nyhetsrapportering om hur kriminella bedragare riktar in sig på landets äldre under coronakrisen. Det kan handla om allt från att man försöker ta sig in i äldres bostäder och påstår sig vara sjukvårdspersonal till att man kontaktar äldre och hävdar att de är coronasmittade och ska följa instruktioner för att få vård. I en tid då samhället ska stå enat finns det personer som utnyttjar kaoset för att berika sig själva eller bara förstöra.
I Sverige bestäms straff utifrån hur klandervärd en gärning anses vara och hur allvarligt samhället ser på gärningen. Brott som begås under kriser och som saboterar mer för samhället än i vanliga fall bör anses värre än om de begåtts under normala förhållanden. Det finns därför anledning att fråga sig om de som utnyttjar krisen möter de konsekvenser de faktiskt förtjänar.
Min fråga till statsministern är om regeringen är villig att utreda en särskild straffskärpningsgrund som beaktar detta.
Katja Nyberg (SD):
Onsdagen den 3 juni samlades över tusen personer i Stockholms city för att demonstrera. För att begränsa smittspridning av covid19 hade ett demonstrationstillstånd för max 50 personer utfärdats. Demonstrationen bröt mot de restriktioner som myndigheterna meddelat. Och upplösningen resulterade i upplopp och skadegörelse. I medierna kunde vi bland annat se en polis krama om demonstranter, trots Folkhälsomyndighetens krav på social distansering.
Än värre blev det när landets ansvarige minister i kommentarer i sociala medier hyllade det som skedde. Jag vill ställa en fråga till Ibrahim Baylan. Är det statsrådets uppfattning att Folkhälsomyndighetens rekommendationer och riksdagens och regeringens regler, som är ämnade att hindra smittspridning av covid-19, ska brytas? Hur avser statsrådet att agera framöver för att det som skedde inte ska upprepas?
Katja Nyberg (SD):
Jag upplever att Ibrahim Baylan undviker att svara på min fråga. Det är korrekt att demonstrationsrätten är grundlagsskyddad. Den ska vi såklart värna. Men vi befinner oss i ett läge med många sjuka och många döda på grund av covid-19. Folkhälsomyndigheten har också gått ut med tydliga restriktioner till allmänheten för att begränsa smittspridningen. Det uppmärksammade polisiära agerandet lärs inte ut polistaktiskt och är inte heller i linje med Folkhälsomyndighetens rekommendationer.
Hur kan då en ansvarig minister hylla ett sådant agerande?
Katja Nyberg (SD):
När det gäller de restriktioner som regeringen vill att domstolen ska ta över från åklagarna undrar jag om regeringen inte litar på att åklagarna gör sitt jobb. Det är åklagarna som är experterna, som utreder och som har fullständig kännedom om utredningen.
Man använder inte restriktioner lättvindigt, utan man använder restriktioner för att man ska få ett bra utredningsresultat helt enkelt. Det finns ingen annan anledning till att man ska använda restriktioner. Det gör man för att de misstänkta inte ska påverka utredningen eller hota vittnen eller målsägande och så vidare.
Dessutom skulle det innebära att gränsen mellan förundersökningsledare och domare skulle suddas ut och att åklagaren då skulle behöva förklara hela utredningen för domstolen. Det är inte bara tidsödande utan också väldigt kostsamt. Jag undrar därför hur regeringen resonerar kring detta.
Katja Nyberg (SD):
Detta är definitivt inte en lösning på det. Man kommer att åsidosätta hela den svenska processordningen genom att göra på detta sätt. Jag vet utifrån den yrkeskunskap jag har hur åklagare jobbar. Och detta gör bara att det blir ännu mer jobb för åklagare och domstol att driva igenom detta. Detta är därför ett väldigt slöseri med resurser och kommer att göra att allt helt enkelt blir mycket mer tungrott.
Åklagare är väldigt kompetenta. De vet vad de ska ta beslut om och varför i ärendena. Regeringen säger att man vill att åklagaren ska redovisa en tidsplan i samband med förlängning. Vad är anledningen till det?
Det visar också att man inte riktigt tror att åklagare klarar av att utföra sitt jobb i den form som de gör i dag, utan man vill ålägga dem ännu mer arbetsuppgifter och lägga över detta på domstol. Åklagarna ska dessutom redovisa en tidsplan. Hur resonerar ni kring det?
Katja Nyberg (SD):
Även om det är en marginell minskning av antalet poliser som slutar kvarstår ändå det faktum att 42 procent av den svenska poliskåren har funderingar på att byta arbete. Det är siffror man faktiskt behöver börja titta på och fundera över var det kommer att sluta någonstans, för det räcker inte att det bara fylls på.
Nej, gängkriminella kommer nog inte att bli rädda i dag därför att regeringen tillsätter en utredning för att undersöka om det kan kriminaliseras att vara med i de kriminella organisationerna. Däremot finns det inga tendenser att gängkriminaliteten minskar, så det är klart att detta måste ske. Vi kan inte hela tiden titta enbart på nuet, utan vi måste titta framåt också.
Att kriminalisera deltagandet i kriminella organisationer är ett mycket effektivt sätt att få bort brottsaktiva individer från gatan, eftersom en sådan kriminalisering innebär att man kan döma hela nätverk till ansvar i stället för att endast knyta enskilda individer till specifika, redan kriminaliserade gärningar.
Den medverkansreglering vi har i dag kräver att en person knyts till en specifik handling, men genom att kriminalisera deltagarna i kriminella organisationer kommer vi åt själva deltagandet i och samröret med kriminella organisationer i stället för bara det enskilda brottet. Då kommer vi att få en mycket bättre och effektivare inkapaciteringseffekt, eftersom vi då har möjlighet att få bort ett helt nätverk från gatan i stället för bara en enskild individ.
Det är även ett väldigt effektivt sätt att få bort ledarna för de här organisationerna, eftersom de oftast inte deltar själva i kriminella handlingar utan använder personer - oftast yngre - i sina nätverk till att utföra handlingarna. Jag undrar: Är inrikesministern beredd att införa ett förbud mot deltagande i och samröre med kriminella gäng, och är han beredd att ge den sittande grundlagsutredningen i uppdrag att se över föreningsfriheten även i detta avseende?