Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tänker inte uppehålla mig vid ekonomin så mycket, men jag ska ändå säga att det var den djupaste finanskrisen sedan 30-talet. De som vill kan läsa de ekonomiska sidorna historiskt. Vi får väl ändå säga att vi trots samhällsutvecklingen går framåt och att det händer fler saker. Om vi hade stannat upp och gått bakåt hade det varit riktigt illa, speciellt som vi har en av de starkaste högkonjunkturerna på länge nu, där ni bränner pengar fast det tickar på, Morgan Johansson. Då finns det inga till nästa lågkonjunktur.
Nu fick jag detta sagt ändå. Polisen har gjort inköp av service på sina bilar. De har gjort det på ett sådant sätt att de har 4 verkstäder för ett bilmärke och 26-27 för det andra bilmärket. Till sin hjälp har de haft ekonomiavdelningen, som har hållit i det hela. De har också använt en expert som är servicekunnig på bilar, vilket är alldeles ypperligt, för det bör man ha.
Det enda man glömde var organisationen, för det man inte har gjort är att ta reda på hur polisen arbetar, när de behöver sin service och hur de ska få hela organisationen riggad för att fungera, speciellt med alla problem som finns och som vi har diskuterat i flera debatter. Det som händer nu är att en polisbil kan behöva ta sig i väg ett antal mil för att bli servad.
Det är kanske ett par poliser som får köra i väg, och så upptäcker de att de inte kan få den service som var tänkt därför att något har hänt. Det kan vara en reservdel som saknas eller något annat som ställer till det. Detta innebär att poliserna måste ta sig därifrån, och då kan de åka taxi om de är på ett ställe där de inte kan ta sig fram, kanske i Jämtland. Det kommer att kosta pengar. Annars får de kanske åka tåg eller buss, och detta kommer att ta såväl logistik som resurser och pengar i anspråk.
Tidigare har man kunnat lämna in sin bil dagen före själva arbetet, och då är det närhetsprincipen som gäller för att det ska fungera. Nu har man inte med närhetsprincipen. Man kan tänka sig ett scenario där civilanställda gör detta i stället, men då hamnar man i ett läge där en civilanställd inte kan köra en polisbil, för vad händer då? Om man till exempel kommer ut på E4:an och det händer en olycka får civilanställda inte stanna med bilen.
De som står där kommer att titta och undra vad det är som händer när polisen passerar förbi utan att stanna på grund av att det inte är möjligt. Likadant är det med brott. Man kan inte ha civilanställda som har vapen, och de kan inte stanna för brott. Polisresurser kommer därför att gå till att serva bilar. Man hade behövt mogna inköpsprocesser.
Det som är så viktigt i detta och som ligger på justitieministerns regeringskamrat civilministern är att ha upphandlingar som är i ordning och att det finns en ordentlig styrning i myndigheternas regleringsbrev. Statsrådet tog upp vad som ska finnas i dem. Då kan vi få ordning på dessa processer, och organisationerna kan bli så mogna att de gör rätt saker.
Medan allt det andra ska hända och vi pratar om pengar - för vi återkommer till pengar liksom till vilka regeringar som har gjort minst och mest och så vidare - tickar det ut pengar på annat håll därför att man har gjort fel inköp. Om man tittar på hela inköpet och budgeten ser man att 20 procent går till utgifter och bnp. Detta skulle man kunna få ned till 10 procent om det gjordes på rätt sätt.
Där borde staten gå före kommuner och landsting. Då kan vi få mycket bra nytta för de pengar som finns. Statsrådet får gärna kommentera detta. Jag förstår om han inte kan kommentera den enskilda upphandlingen, men det är jätteviktigt med styrning för detta i regleringsbrevet.