Carl-Axel Roslund (M):
Tack, fru jordbruksminister, för svaret. Det finns en svaghet med att interpellationsdebatterna inte börjar med en uppläsning av själva interpellationen utan börjar med svaret. Därmed blir det en debatt om svaret. Jag vill ta en del av tiden till att dra historiken bakom det här ärendet. Jag blev kontaktad av en officer på Revingehed som berättade för mig att det finns risk för att djurhållningen där ute kommer att upphöra.
Jag kan, som stadsmänniska, inte mycket om djurhållning, men som medborgare och konsument är jag intresserad av att vi ska ha öppna landskap. Jag vill också ha svenskt nötkött av högsta kvalitet. Man ställer sig frågan: Kan man då slå ihop dessa två mål? Ja, det kan man, fru talman. Det är precis det som man gör på Revingehed. Militären behövde ett övningsfält, och så fick man det jättelika Revingehed.
Regeringen krävde då att detta fält skulle betas så att det bevarade sin särart. Samtidigt skulle det vara tillgängligt för allmänheten. Nu lever man i symbios där ute - militären, djuren och allmänheten. Detta fält är ett Natura 2000-område, det vill säga att det är ömtåligt och strikt reglerat. Och djuren som betar där ute är oerhört tåliga djur som är avsedda att vistas utomhus.
Jag åkte ut till detta ställe en dag och gjorde ett studiebesök. Jag lärde mig ganska snabbt att det var mat, tillsyn och rutiner som var det viktigaste. Och jag såg djur som fick en oerhört öm omvårdnad. Så fort det finns minsta tecken på att ett djur är svagt tas det in i en speciell hage där det finns ligghallar och liknande.
Tillsynsmyndigheterna - Lunds kommun och länsstyrelsen - har bara gott att säga om djurhållningen där ute. Och allmänheten som i stor omfattning vistas på Revingefältet har aldrig någonsin kommit med några klagomål, utan det är, som sagt, oerhört välskötta och tåliga djur där som får vistas i en naturlig miljö. Men, fru talman, så fick vi då en ny myndighet - Djurskyddsmyndigheten - och nu ville den naturligtvis visa klorna.
Man kräver att det ska byggas ligghallar för alla dessa djur, vilket är en investering på många miljoner. Det rör sig om 2 000 djur. I dessa ligghallar ska det finnas ett mjukt underlag, och det mjuka underlaget är halm. Men halmen är för korna inte bara en madrass, utan det är också mat.
Först och främst måste man då köpa in denna halm dyrt eftersom den inte produceras på Revingefältet, och den halmen är inte ekologiskt odlad, och det rör sig om stora pengar. Det ändrar också djurens beteende eftersom det som var avsett att ligga på i stället blir lättillgänglig mat för djuren som nu inte längre kommer att beta naturligt ute på heden. Därmed uppfylls inte de krav som ställs för Kravmärkning, och därmed sjunker priset på köttet.
Djuren sprider också via sin avföring växter och frön som har funnits i halmen ut på denna hed som är ett Natura 2000-område. Men heden kommer inte längre att uppfylla kraven för ett Natura 2000-område. Och de enda som blir nöjda här är byråkraterna som hellre ser till regler än till verkligheten. Fru talman! Det finns få uppfödare i denna storleksklass som har tillgång till sådana jättelika fält. Och det finns ligghallar där ute för alla djur som är i behov av det.
Det borde alltså vara mycket lätt att ge dispens. Men myndigheten struntar till och med i att besöka området. Man struntar i både länsstyrelse och kommun som säger att djuren har det bra. Min fråga till jordbruksministern är: Ska vi över huvud taget ha nötköttsproduktion i Sverige, om man nu driver igenom ett regelsystem där alla blir förlorare: djuren, miljön och konsumenterna?