Annika Strandhäll (S):
Vi lever i en oerhört osäker omvärld där alldeles för många tecken pekar i en riktning som vi som är för demokrati, öppenhet, global samverkan och sökande efter gemensamma lösningar på allt fler komplexa problem i vår värld ser med stor oro på. Länder sluter sig och blir alltmer protektionistiska.
Vi ser allt fler auktoritära ledare och auktoritära regimer, också i vårt eget närområde. För 14:e året i rad går också utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter bakåt i fler länder än där den går framåt. En allt större andel av världens fattiga lever i konfliktzoner.
I början av 2020 beräknade OECD att tre fjärdedelar av de människor i världen som lever i extrem fattigdom bor i konfliktdrabbade eller sköra stater. Vi vet att yttrandefriheten har minskat i världens alla regioner sedan mitten av 00-talet.
Även friheten på nätet minskar, då politiska ledare i stället använder denna möjlighet till att övervaka människor och sprida propaganda. Auktoritära regimer stärker sitt grepp om medierna, och antalet länder som är säkra för journalister att arbeta i minskar.
Varje år sedan 2006 har fler länder gått bakåt i sin demokratiska utveckling jämfört med antalet länder som blivit mer demokratiska.
Vi ser också hur det civila samhället får svårare att verka, särskilt de organisationer och människor som arbetar för jämställdhet, hbtqi-frågor, miljö och landrättigheter.
Men som jag också sa tidigare här under vår debatt har vi under de senaste 30 åren ändå kunnat se att den globala fattigdomen har halverats. Över 1 miljard människor lyftes ur fattigdom. Men nu går utvecklingen bakåt igen för första gången sedan 1990.
Vi står mitt i en global pandemi. Som jag sa tidigare riskerar, enligt Världsbanken, mellan 40 och 60 miljoner människor att hamna i extrem fattigdom.
ILO befarar att ytterligare 200 miljoner jobb kommer att försvinna, och World Food Programme förutspår att ytterligare 130 miljoner människor kommer att drabbas av akut matbrist på grund av pandemin.
Det gör totalt att, precis som ledamoten Adaktusson sa, ungefär 270 miljoner människor kommer att lida av akut matbrist, vilket är närapå en fördubbling. Den pandemi vi står i förvärrar en redan allvarlig humanitär situation.
Sedan årsskiftet har antalet människor som är i akut behov ökat från 128 miljoner till 400 miljoner på grund av pandemin. Nu mer än någonsin behöver vi samverka. Vi behöver också ha ett bistånd som är smart och effektivt.
Och utifrån ett svenskt perspektiv ska vi se till att varenda skattekrona används på rätt sätt. Därom tvistar vi inte över huvud taget. Vi kan också känna oss någorlunda trygga med att det svenska biståndet håller en god klass.
Det utvärderades så sent som 2019 av OECD-Dac, som konstaterade att det håller mycket god klass. Faktum är att det håller världsklass. Det svenska biståndet har också gett oss stor respekt i omvärlden i relation till vår storlek. Den respekten betydde mycket under den tidsperiod då vi satt i FN:s säkerhetsråd.
Vi ses många gånger, trots vår ringa storlek som nation, som en både oberoende och solidarisk röst. Det är någonting som vi ska vara oerhört stolta över.
Vi ska också vara ödmjuka inför att Sverige har gått från att vara ett land som de facto var ett biståndsmottagarland till att vara ett av världens absolut bästa länder ur många olika perspektiv.
Genom genomförandet av en reformpolitik, inte minst en socialdemokratisk reformpolitik, gick vi från att vara ett utvecklingsland till att vara en av världens största biståndsgivare på mindre än fyra generationer. Vårt mycket långvariga humanitära engagemang är också ett historiskt arv som vi har en möjlighet att lämna vidare till våra barn.
Det är också en hörnsten i den svenska utrikespolitiken. Genom biståndet stöder vi demokratiutveckling och flickors och kvinnors rättigheter. Vi förebygger en klimatkris som drabbar oss alla. Helt enkelt bidrar vi till en mer hållbar och sjyst värld. Precis som jag sa är inte syftet med det svenska biståndet i grund och botten att det är 1 procent av bni.
Det svenska målet för vårt bistånd är att minska fattigdom och förtryck världen över, dessutom i en situation som är så otroligt komplex som den är just nu.
Jag vill avsluta med att säga att jag tror att alla här inne egentligen förstår att om man i det läge som jag precis har beskrivit kapar en tredjedel av det svenska biståndet blir konsekvenserna förödande för de projekt som Sverige finansierar i utsatta länder och regioner.
Det kommer att skapa mänskligt lidande där det finns hopp, död där det finns bot och konflikt där det finns fred. Med detta sagt vill jag också understryka att Socialdemokraterna står upp för enprocentsmålet och för den internationella solidariteten i en tid då den verkligen behövs.
Vi står upp för både det humanitära och det långsiktiga utvecklingsbiståndet som bidrar till ökad jämställdhet, minskad hunger, minskad svält, minskad korruption och färre konflikter. Det ökar också fackliga rättigheter, stöttar demokratiutveckling och bidrar till en mer hållbar, stabil och trygg värld. Därigenom bidrar vi också till ett både bättre och tryggare Sverige. Herr talman!
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.