Kerstin Lundgren (C):
Detta är ett coronabetänkande, får man väl säga. För ovanlighetens skull har utrikesutskottet inte skickat ärendet till övriga utskott för att inhämta yttranden.
Den som läser och jämför kommer inte att finna andra utskotts uttalanden med anledning av den redovisning av EU-samarbetet som lades på riksdagens bord av regeringen.
Riksdagen ska få fortlöpande information från regeringen när det gäller EU-samarbetet, som vi nu behandlar tillsammans med en lång rad motioner, vilket tidigare har nämnts. Men, som sagt, denna gång har vi i samråd med övriga utskott kommit överens om att de inte behöver yttra sig över skrivelsen.
Som flera talare tidigare har varit inne på handlar detta även om den covidverklighet som vi upplever här och nu 2020, även om detta egentligen är fråga om en tillbakablick på 2019, och 2019 handlade framför allt om brexit.
Brexit gick då som en löpeld genom alla våra samtal, och frågan var hur Storbritannien slutligen skulle landa. Efter ett val landade man i ett skarpt brexitbeslut.
Storbritannien deltog även i ett annat val, nämligen valet till Europaparlamentet; 2019 var nämligen valår.
Naturligtvis ledde det till att rätt mycket av EU:s, kommissionens och rådens arbete blev fångat av både väntan på och resultatet av val. Det tog lång tid för den nya kommissionen att komma på plats.
Många väntade också då på resultatet. Det landade i en ny kommission som pekade ut fyra områden: skydda medborgarna och friheten, utveckla en stark och kraftfull ekonomisk bas, bygga ett klimatneutralt, grönt och rättvist Europa samt främja Europas intressen och värden globalt. Dessutom ska man fokusera på framtidsfrågor. Väl så.
År 2019 var ett framgångsrikt avslut på många frihandelsavtal. Frihandel är det som har byggt EU:s ekonomiska bas. Det var välkommet att vi under den svenska kommissionärens ledning kunde ro flera av dessa avtal i land.
I protektionismens smygande tidevarv efterfrågade många just frihandelsmöjligheter med EU som ett sätt att bygga ekonomisk utveckling och styrka för flera länder, inte bara för EU-länderna. Detta är och har varit viktigt för vår ekonomi.
Handelsavtalen måste även leva upp till det vi säger. Ska vi handla med medborgarnas friheter för ögonen skickades fel signal när till exempel Sverige godkände och därmed gav EU möjlighet att fullfölja avtalet med Kuba. Detta frihandelsavtal var en felaktig signal.
Det främjar inte vare sig EU:s eller Sveriges värden och intressen globalt sett. Detta beklagar vi djupt. Här hade Sverige en möjlighet att påverka EU:s röst och göra den tydlig i den globala miljön.
När man i december 2019 däremot nådde en överenskommelse om ett klimatneutralt EU 2050 var det naturligtvis en framgång genom att man ändå lyckades nå detta. Men många av oss hade önskat att man hade tidigarelagt målbilden och inte landat först 2050. Det är dock ett steg i rätt riktning.
EU är en dröm för många, för oss, om frihet, mänskliga rättigheter, demokrati och en rättsstat och om en union där människor verkligen får en chans att leva och förverkliga sina drömmar. Det är viktigt att vi håller i och säkrar att denna dröm får leva.
Detta innebär att vi måste utveckla EU:s förmåga att stå emot gränsöverskridande hot. Vi ser att det möjligen måste ske även om det innebär en breddning av EU:s uppgifter. Vi kommenterar det i en av våra reservationer, som jag dock inte yrkar bifall till här, fru talman.
EU:s utvidgning är i mångt och mycket en dröm för många. Det är ett freds- och frihetsprojekt. Detta är inte kravlöst, som vissa säger. Men det är bra att man nu har tagit steg för att stärka anslutningsprocessens fokus på demokrati, mänskliga rättigheter och de friheter som är grunden för EU.
Detta är bra om än sent. Vi var ju inne på 2020 när dörren för Nordmakedonien och Albanien öppnades att ta steget att bli kandidatländer.
Västra Balkan är viktigt, både för EU och för oss alla, och det är viktigt att dessa länder precis som övriga länder i EU:s grannskap har möjlighet att bli medlemmar om de når upp till de krav som ställs.
EU:s förutsättningar att hävda sina - våra - värden handlar också om huruvida EU självt förmår att leva upp till dem. Vi måste se att vi där har stora utmaningar internt i EU. Det var även synligt 2019. Vi såg det när Polen gick hårt åt sin rättsstat, medierna och friheten.
Det finns synlig opposition, men greppet har stärkts. Vi ser det med tragik när Ungern, som var ett av de länder som 2005 var föregångare i riktning mot demokrati, nu leder marschen bort från demokrati.
Detta bekräftas i och med att Freedom House konstaterar att Ungern inte längre har demokratisk status och inte längre lever upp till demokratin. Polen och andra följer efter i detta.
Efter att ha läst Viktor Orbáns tal från högtidlighållandet av Trianon fick jag all anledning att fundera över vad det är man håller på med - vägen ut ur EU och bort från EU:s värden. Detta är såklart mycket oroande.
Hur vi hanterar detta kommer att vara avgörande om vi med trovärdighet ska kunna hävda EU:s värden om frihet, mänskliga rättigheter, en fungerande rättsstat och demokrati. De riskerar att bli, och kanske redan är, en trojansk häst för andra intressen, såsom Ryssland och Kina.
Vi har senast kunna se det då man blockerar transparensen vad gäller avtalet med Kina om järnvägsutbyggnad i Ungern. Detta är mycket allvarligt. Det är viktigt att EU klarar av att stå upp och fortsätter ett artikel-7-förfarande med mera.
Vi måste också framöver stå upp för värden gentemot Ryssland och Kina. Ukraina har nämnts och tas upp i en reservation som jag vill uppmärksamma er på. Magnitskijfrågan är dock det jag avslutningsvis vill lyfta fram.
Vi säger ja till en nationell sanktionslagstiftning och till en utredning som inte väntar på EU utan går före så att vi har möjlighet att vara en påtryckande kraft.
Vi är det gärna tillsammans med nordiska och baltiska vänner eller med andra like-minded, men vi bör vara en påtryckare som går före. Vi är det gärna på EU-nivå, men det har tagit tid och därför vill vi gärna gå före.
Jag vill yrka bifall till vår reservation 9 under punkt 5, fru talman.