Sven-Olof Sällström (SD):
Vi debatterar i dag arbetsmarknadsutskottets betänkande AU2 om statens utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Sverigedemokraterna har inom utgiftsområdet ett särskilt yttrande där vi redogör för hur och varför vi röstade som vi gjorde när det gäller ramarna för utgiftsområdet. Vi står naturligtvis också bakom Sverigedemokraternas budgetmotion när det gäller utgiftsområdet. Herr talman!
Det finns mycket på den svenska arbetsmarknaden som fungerar relativt bra. Den svenska modellen har historiskt varit ett bra verktyg för att uppnå stabilitet på arbetsmarknaden med förutsägbarhet och relativt goda villkor för såväl arbetsgivare som löntagare.
Sverige har över tid utvecklats från ett samhälle präglat av tunga låglönearbeten med hårda villkor för industri, gruv, skogs- och jordbruksarbetare via stora industriföretag till ett tjänstesamhälle, där de små och medelstora tjänsteföretagen numera är de företag där de nya jobben växer fram. Herr talman! Problemen är numera ändå fler och växande.
Vi har en arbetsmarknad med ökad otrygghet. Många står i dag utanför a-kassan och har låg ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. A-kassan ger inte heller den grundtrygghet som är nödvändig för en alltmer flexibel arbetsmarknad.
Vi har ett överutbud av arbetskraft, inte minst lågutbildad arbetskraft, via reglerna för arbetskraftsinvandring, den ansvarslösa migrationspolitiken och utstationerad arbetskraft från låglöneländer inom EU. Det permanentar en hög arbetslöshet. Det skapar också ett tryck nedåt på arbetsmarknadens lägsta löner.
Till detta ska läggas att allt fler inte klarar skolan och inte förmår bygga upp en nödvändig grund för att få in en fot på en alltmer komplex arbetsmarknad.
Det är också så man ska se gårdagens utspel från KD med förslag på skattebefrielse på nyanlända invandrares inkomster - som ett sätt att skapa utrymme för ett mer utpräglat låglönesamhälle, även om det också fanns andra, positiva, förslag från Kristdemokraterna.
Utstationering via bemanningsföretag sätter press på företag och anställda inom många branscher, inte minst transport- och byggsektorn. Extremt låga löner, långa arbetspass, bristande arbetsmiljö och fler arbetsplatsolyckor är ett resultat av denna politik. Min kollega Magnus Persson kommer senare att gå djupare in på just arbetsmiljöfrågorna och vår politik på det området. Herr talman!
Vi sverigedemokrater anser att arbetslöshetsförsäkringen ska vara allmän och gälla alla på arbetsmarknaden. Den ska vara helt ut solidariskt finansierad via skattsedeln och erbjuda den grundtrygghet som en alltmer flexibel arbetsmarknad kräver. Vi vill i vårt budgetalternativ höja taket i ersättningen till 1 200 kronor de första 100 dagarna för att från dag 101 vara 800 kronor.
Det är en hög initial ersättning med ökad trygghet och en tydlig nedtrappning och ett ökat incitament till förnyat arbete. Dessutom vill vi återinföra reglerna för deltidsarbetslösa till 300 dagar och återinföra 100-dagarsregeln avseende jobb i närområdet och för att förbättra matchningen.
Vi vill successivt fasa ut långtidsarbetslösa från fas 3 och erbjuda fler utbildningsplatser, fler lärlingsjobb, fler jobb inom offentlig sektor samt göra en särskild satsning på så kallade föreningsjobb. När det gäller funktionsnedsattas situation på arbetsmarknaden vill vi precis som Funkautredningen föreslår höja taket för lönestödet.
Mot slutet av budgetperioden skulle det innebära ett höjt tak med drygt 3 000 kronor i månaden. En satsning på just ökat lönestöd riktas också till dem som i dag befinner sig i fas 3. Det glöms ofta bort att ungefär en tredjedel av dem som befinner sig i fas 3 har någon form av funktionshinder. En av de bästa och mest effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är starta-eget-bidraget.
Det visar de flesta utvärderingarna. Vi vill öka tiden för start-eget-bidraget till nio månader samt sänka den generella åldersgränsen till 20 år. Herr talman! Vi vill slopa lex Laval på riktigt och ge de svenska fackföreningarna möjlighet att ta till stridsåtgärder mot utstationerade företag.
Vi vill också begränsa tiden för utstationerade i Sverige till tre månader. Dessutom vill vi ha ett huvudentreprenörsansvar som gäller alla. Månadsrapportering och anmälningsplikt ska vara tvingande för samtliga företag som har utstationerad arbetskraft i Sverige. I nuläget är det oklart exakt hur många utstationerade löntagare som finns i Sverige, vilka löner de jobbar för samt hur länge de har varit och kommer att vara här.
Det ska införas en bortre maxgräns för hur länge en arbetstagare kan vara utstationerad i Sverige. Den bör sättas till tre månader. Om en arbetsgivare behöver ha utstationerad personal längre går det enligt inremarknadsakten att arbetskraftsinvandra på vederbörligt sätt och betala skatt i Sverige.
Den 31 mars 2014 skrevs ett huvudentreprenörsansvar in i byggavtalet. Det är väl bra. Men problemet är att det inte gäller alla på arbetsmarknaden. Det innebär att företaget högst upp har det yttersta ansvaret för att arbetsvillkor, löner och kollektivavtal följs av alla underentreprenörer på arbetsplatsen.
Men det är begränsat, till exempel när det gäller utstationerade arbetstagare som inte är medlemmar i Byggnads. Sverigedemokraternas uppfattning är att samtliga företag och anställda inom byggsektorn ska omfattas av ett lagstiftat huvudentreprenörsansvar, oavsett ursprungsland, fackligt medlemskap eller om företaget är organiserat genom en arbetsgivarorganisation. Vi vill också ha behovsprövad arbetskraftsinvandring.