Anders Borg (M):
Debatten handlar om vad man ska göra med ett land när det drabbas av en internationell lågkonjunktur. År 2008 föll Lehman Brothers, och sedan dess har världen befunnit sig i kris. Eurozonen har haft fallande tillväxt de senaste två åren och alltså befunnit sig i recession under såväl 2012 som 2013. Arbetslösheten är nu uppe på 12 procent.
Det är rätt uppenbart att den enda motåtgärd man kan vidta om världen växer långsamt och man är ett litet, exportberoende land är att stötta den inhemska efterfrågan och samtidigt förstärka den internationella konkurrenskraften. Det är väldigt tydligt att det har varit de två huvudspår regeringen har arbetat utifrån. Vi har gjort breda satsningar på infrastruktur. Vi ligger i dag bland de utvecklade länder i Europa som har högst infrastruktur och offentliga investeringar.
Vi ligger tillsammans med Danmark i topp när det gäller satsningar på utbildning, för det är centralt och viktigt. Vi är tillsammans med de nordiska länderna det land som lägger störst resurser på aktiva åtgärder för att hålla människor i aktivitet under en period av arbetslöshet. Samtidigt har vi gjort breda insatser för att förstärka konkurrenskraften. Vi har sänkt bolagsskatten, tagit bort förmögenhetsskatt och kraftigt ökat investeringarna i forskning och utveckling, och vi har förbättrat skatteklimatet för entreprenörer.
Till detta kommer att vi har varaktigt förbättrat arbetsmarknadens funktionssätt genom jobbskatteavdrag, som också har hållit uppe den inhemska konsumtionen. Vi har alltså brett stöttat efterfrågan i Sverige och samtidigt försökt förstärka den internationella konkurrenskraften.
Det är klart att man kan jobba med att enbart stimulera efterfrågan genom höjda barnbidrag eller till och med åtgärder som höjd a-kassa, vilket försämrar ekonomins långsiktiga funktionssätt, men det är naturligtvis bättre om man i stället vidtar åtgärder som både gör att man stöttar konjunkturen och leder till att fler människor på lång sikt kommer i arbete. Vi ser också att Sverige går i rätt riktning.
Eurostat publicerade bara för någon vecka sedan sin månadsstatistik för sysselsättningen, och Sverige ligger tillsammans med ett antal länder i Öst- och Centraleuropa högst när det gäller sysselsättningstillväxt - vi hade i den senaste egna månadsstatistiken en ökning på 75 000 personer. Vi kan till exempel notera att KI i den bedömning som presenterades i veckan räknade med en sysselsättningsökning under 2013 och 2014 på 100 000 personer.
Sverige avviker alltså från den övriga europeiska utvecklingen genom att vi faktiskt får en starkare sysselsättningsutveckling än vi hade väntat oss. Samma sak ser vi när det gäller arbetslösheten: Jämfört med i december förra året har vi fått revidera ned arbetslöshetsprognoserna från 8 1⁄2 till 7 1⁄2 procent. Detta beror naturligtvis på att en del av de åtgärder vi har vidtagit bidrar till att stötta efterfrågan och förstärka ekonomins funktionssätt.
Sedan är det också centralt att vi håller sammanhållningen i ekonomin i god ordning under en kris. Ett samhälle mår inte bra av att drivas isär. Det är därför regeringen i praktiskt taget alla budgetar under mandatperioden har lagt fram åtgärder riktade till hushåll med mindre ekonomiska marginaler. Vi har höjt flerbarnstilläggen, förbättrat bostadstilläggen för förtidspensionärer och pensionärer, förstärkt barndelen i studiemedlen, höjt barndelen i bostadsbidragen och generellt höjt bostadsbidragen.
Detta är riktade åtgärder för att förbättra den ekonomiska situationen för dem med små marginaler. Vi kan konstatera att andelen barn som enligt Eurostats statistik lever under svåra materiella förhållanden har minskat från 3 procent till något över 1 procent under perioden 2006 till i dag - samtidigt som genomsnittet för Europa ligger på nära nog 10 procent. Andra länder liknande oss, typ Tyskland och Frankrike, ligger på ungefär 5 procent.
Tack vare att vi har en stark välfärdsstat och tack vare att vi har tillfört resurser har Sverige alltså klarat av sammanhållningen under krisen bättre än de flesta andra länder. Det är bra krispolitik, herr talman.