Tomas Eneroth (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Det sägs i riksdagen att interpellationer och interpellationsdebatter är ett ganska dåligt instrument och att det bara är gamla argument som tjatas fram och tillbaka. Det här är dock ett exempel på att en interpellation har effekt. Det tog inte många dagar från det att jag lämnade in interpellationen tills Försäkringskassan gick ut med ett pressmeddelande och meddelade att man nu ändrar arbetssätt.
Man fogar sig i kritiken och kommer inte längre att använda sig av gruppkonsultationer på det sätt man har gjort tidigare. I den meningen har interpellationen onekligen haft en bra effekt. Det är väl, för bakom detta ligger en process med flera års arbete.
Heder åt Ulf Björk i Umeå och flera andra och som under rättsprocessens gång flera gånger har fått påpeka i dialog med myndigheterna att man där har ett arbetssätt som inte tillgodoser grundläggande krav på rättssäkerhet.
Den enskilde får inte reda på vilka nya fakta som kommit in för Försäkringskassans bedömning av arbetsförmåga, utan det är kanske först vid ett överklagande som den typen av uppgifter framkommer. Justitieombudsmannen var också väldigt tydlig i kritiken. Det är "allvarliga förvaltningsrättsliga brister i handläggningen", skriver JO.
"Försäkringsmedicinska gruppkonsultationer anses därför överhuvudtaget inte lämpa sig för konsultationer i enskilda ärenden." Det är ord och inga visor från Justitieombudsmannen när det gäller det arbetssätt som Försäkringskassan har haft. Det är väl bra att Försäkringskassan i det här fallet också ändrar sig. Min fråga var dock något bredare: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att säkerställa enskildas rättssäkerhet i sjukförsäkringen?
Här kan man inte bara, som Ulf Kristersson, hänvisa till att det är Försäkringskassans ansvar att hantera myndigheter. Min fråga var lite vidare. När JO säger att det ur rättssäkerhetssynpunkt inte heller är acceptabelt att Försäkringskassan använder en metod som allmänheten inte känner förtroende för tangerar hon det som är min huvudpoäng. Vi har sett ett sjunkande förtroende för sjukförsäkringen i flera år. Vi har sett ett sjunkande förtroende för sjukförsäkringens administration.
Stefan Svallfors, forskare i Umeå, redovisar återkommande den svenska befolkningens förtroende för olika samhällsinstitutioner, och det varierar. Det stiger för stora delar av välfärdsproduktionen, men det sjunker för sjukförsäkringen. Inte minst i frågor som rör den enskildes rättssäkerhet som sjukförsäkrad har kommit att bli omdiskuterade i allt större utsträckning. Har man rätt stöd under den process som pågår?
Vi har i dag tidsgränser som stipulerar skyldigheter för den enskilde men inte för arbetsgivare, sjukvård eller Försäkringskassan. Vi har ett initiativ i riksdagen. Vi har ställt krav på regeringen att det ska säkerställas att man också får rehabilitering, så att inte den enskilde ska stå där och behöva kräva detta själv. Det var nyligen i riksdagen ett förslag från regeringen om att man enbart ska ha två veckors överklagandetid när man är missnöjd med beslutet från Försäkringskassan och andra myndigheter.
Tack och lov ändrade justitieutskottet det till att vara den tid som gäller i dag. De tyckte, precis som vi i oppositionen, att det kanske inte är riktigt rimligt att man, när man är som mest skör, enbart ska ha två veckor på sig att försöka ta nya kontakter med läkare och ta in nya underlag och på det sättet försöka driva sitt ärende vidare. Man ska inte behöva ha advokater och jurister för att få rätt i sjukförsäkringen. Man ska inte behöva driva processer i två år.
Det ska vara enkelt att få en rättstillämpning, och det ska vara ett bra stöd för den enskilde. Mot den bakgrunden är återigen frågan till statsrådet: Avser statsrådet att ta några initiativ för att stärka rättssäkerheten för enskilda i sjukförsäkringen, eller är statsrådet nöjd med rättssäkerheten i sjukförsäkringen i dag?