KBLab/rixvox huggingface dataset:
Aida Hadzialic (S):
Jag är helt övertygad om att de reformer och satsningar som regeringen gör i denna budget och ämnar göra framöver kommer att leda till att Sverige får en bättre skola och att genomströmningen blir bättre än i dag. Vi satsar på fler lärare och mindre skolklasser.
Vi satsar på jämlikhet genom att skolor med de tuffaste förutsättningarna får mer resurser. Vi satsar på att höja lärarlönerna med mera. Allt detta utgör en viktig grund för att vår skola ska klara sig bättre framdeles. Det finns vissa grupper i skolan som behöver mer stöd. Vissa aspekter behöver få en mer djuplodande analys.
Det är därför Gymnasieutredningen tittar specifikt på hur vi ska göra för att komma åt elever som kanske är mobbade, har funktionshinder eller av andra anledningar inte lyckas fullfölja sin studiegång. Vad behöver vi göra för att de ska ta sig genom skolan? Skolkommissionen har i uppdrag att titta på stora strukturella frågeställningar om styrkedjan, avregleringen med mera.
Annika Eclund vet mycket väl att en regering kan genomföra flera olika utredningar och titta på olika frågor. I slutändan harmoniserar man dock allt. Man gör inget som kommer att spreta åt alla håll och kanter.
Vi tittar nu på olika frågor, och vårt mål är självfallet att samla de olika idéerna och förslagen och sedan lägga fram enhetliga politiska produkter som ska göra den svenska skolan bättre.
Aida Hadzialic (S):
Christer Nylander! Jag tror att vi är överens om att yrkesprogrammen och yrkesutbildningarna rent generellt är viktiga och att lärlingsutbildningarna är en viktig del av yrkesprogrammen. Regeringen gör många satsningar i budgeten på att samverkan mellan skolan och arbetsmarknaden ska bli ännu bättre.
Vi investerar i yrkescollege, vi vill införa branschskolor och vi vill även förstärka förutsättningarna för lärlingsutbildningarna, men vi vill göra det på rätt sätt. Anledningen till att vi har gjort en liten neddragning när det gäller lärlingsutbildningarna är att bara 7 000 av de 30 000 platser som var budgeterade användes förra året.
Studier och utvärderingar som har tittat på effekten av anordnarbidraget har visat att det inte är något incitament för näringsidkare att ta emot lärlingar. Det som studier visar är att det är samverkan, god dialog och utbildade handledare som är det centrala för att fler näringsidkare och arbetsgivare ska vilja ta emot lärlingar.
Därför lägger regeringen nu om anordnarbidraget så att de som har utbildade handledare premieras, för att på så vis stärka banden mellan lärlingsutbildningarna och de olika arbetsplatser där vi vill att eleverna ska verka. Jag tror att vi har samma ansats.
Jag vill verkligen betona att jag tror på lärlingsformen, men jag vill att det ska ske på rätt sätt och att vi ska ge arbetsgivarna incitament att vilja ta emot elever så att vi tillsammans och i samverkan med arbetsmarknaden kan se till att fler elever kommer ut i arbete.
Aida Hadzialic (S):
Regeringen satsar på att höja lönerna för yrkeslärarna. Utöver det lägger vi fram ett helt yrkesprogramspaket på 67 miljoner, som syftar till att fler lärare ska bli behöriga. Det handlar också om att samverkan mellan skolan och arbetsmarknaden ska bli ännu bättre, i olika former.
Tillsammans med Svenskt Näringsliv och LO inför vi yrkesutbildningarnas år för att stärka statusen och attraktiviteten hos denna utbildningsform. Vi avsätter resurser för att förbättra studie- och yrkesvägledningen. Allt detta gör vi för att se till att yrkesprogrammen blir ett huvudalternativ för alla, inte bara ett säralternativ för vissa.
Vi tror att vi behöver titta på högskolebehörigheten. Alldeles för många studier men också elever anger att den borttagna högskolebehörigheten är ett hinder för att de ska välja ett yrkesprogram och att många ser det som en återvändsgränd.
Jag har i en kompromiss föreslagit att vi ska titta på om man kan göra så att högskolebehörigheten blir norm även för yrkesprogramseleverna och att elever som verkligen inte vill läsa dessa ämnen ska kunna välja bort de bitarna. Jag tror att det är en viktig psykologisk effekt och att det är viktigt för yrkesprogrammens kvalitet.
Jag hoppas verkligen att vi på något sätt kan finna varandra över blockgränserna, för det verkar som om vi på båda håll tycker att yrkesprogrammen och yrkesutbildningarna är viktiga. Vi kanske kan lägga prestigen åt sidan och tänka: Vilken kompromiss kan de flesta ansluta sig till för att höja attraktiviteten hos dessa utbildningar?
Aida Hadzialic (S):
Jag måste säga att jag blir lite förvånad över resonemangen på den borgerliga kanten om högskolebehörigheten. Man vidhåller en linje som man, trots uppenbara fakta, ser inte håller. Elever väljer bort yrkesprogrammen för att de är så pass kloka att de inser att de vill ha valfrihet livet igenom.
De inser också att arbetsmarknaden kommer att förändras och vill ha möjligheten att omkvalificera sig. Vi vet alla att framtidens ekonomi kommer att vara sådan att vi inte kommer att behöva byta jobb bara en eller två gånger.
Man brukar prata om att min generation och de som är ännu yngre kommer att vara tvungna att byta jobb tio gånger under livstiden, och inte bara inom samma bransch utan mellan olika branscher. Då är det väldigt viktigt att ha ett utbildningssystem som gör att vi kan ställa om, och där är högskolebehörigheten viktig.
Vad gäller YA-jobben och introduktionsavtalen vidhåller vi samma modell som gäller för stunden. Jag tycker att det är viktigt att vi håller i den svenska modellen och arbetsrätten och ser till att arbetsmarknaden framdeles håller en hög standard, för det har varit detta som på många sätt har byggt den svenska ekonomin så stark som den är.
Aida Hadzialic (S):
Vi har pratat rätt mycket om högskolebehörigheten, så jag tänker mig att vi låter den debatten fortsätta vid ett annat tillfälle. Jag går över till komvuxfrågan. Även i det avseendet har jag tyckt att den moderata argumentationen har varit märklig de senaste veckorna. Man har sagt att man vill införa rättighetsbaserad komvux. Man vill satsa på yrkesvux, det vill säga den yrkesinriktade vuxenutbildningen.
Men ändå drar Moderaterna ned på vuxenutbildningen med 466 miljoner. Det är väldigt mycket pengar. Frågan blir självfallet: Hur ska man finansiera de olika reformer som man säger att man vill sjösätta? Platserna måste finansieras på något vis.
När det kommer till studiefinansieringen anser jag att vi behöver ta ett rejält omtag. Vi behöver modernisera för att se till att studiefinansieringen speglar det moderna arbetslivet. Jag har redan inlett ett sådant arbete på Utbildningsdepartementet.
Den rättighetsbaserade komvux som regeringen har föreslagit speglas också av att eleverna som väljer den utbildningsformen ska få rätt till studiefinansiering under tiden som de pluggar. Men jag tror att vi behöver göra än mer. Jag tycker, som sagt, att den moderata argumentationen är märklig. Man säger att man vill utveckla studiefinansieringen och göra det möjligt för fler att plugga.
Men var är era platser, och hur ska ni finansiera dem? Det finns hål i ert budgetförslag.
Aida Hadzialic (S):
Tack, än en gång, Michael Svensson! Jag är glad över att vi delar samma entusiasm inför yrkesprogrammen och yrkesutbildningar. Jag är glad över att Moderaterna på sätt och vis har bytt fot i frågan och väljer att lägga fokus på de här viktiga programmen.
Vi vet att de är betydelsefulla för att elever enkelt ska få jobb men också för att arbetsmarknaden ska få en bra kompetensförsörjning. Jag beklagar dock att vi under de senaste åtta åren har sett hur den tidigare regeringen på många sätt har stigmatiserat yrkesprogrammen.
I många fall har det låtit som att programmen är ett säralternativ för vissa i stället för ett huvudalternativ för alla. Vi vet att arbetsmarknaden skriker efter kompetens från de här programmen. Jag träffar regelbundet företrädare för industrin som säger: Utbilda fler så att vi kan anställa dem! På samma sätt är det när det gäller välfärden.
På samma sätt är det när det gäller handeln och flera andra. Yrkesprogrammen är på många sätt viktiga matchningsmedel på arbetsmarknaden. Jag är i alla fall glad för att vi nu kan finna varandra i de här frågorna. Jag hoppas att vi framför allt kan prata upp statusen för yrkesprogrammen och börja tala om varför de är viktiga för framtidens Sverige.
Svensk yrkesskicklighet är kanske grunden till att vi är så framgångsrika vad gäller vår export. Vi kan sälja varor och tjänster över hela världen och vara världsberömda för det. Vi har väldigt skarpa hjärnor - de är the best and the brightest.
Vi har också väldigt yrkesskickliga människor som kan producera varorna och tjänsterna, vilket är bra för hela vårt land, för hela vår ekonomi och därmed också för vår välfärd. Tack, än en gång, Michael Svensson!
Aida Hadzialic (S):
Jag tackar Michael Svensson för detta. Jag kan i princip skriva under på allt som han sa här. Jag känner att den konfliktlinje som eventuellt finns kanske handlar om just högskolebehörigheten.
Jag har i tidigare sammanhang uttryckt att det är viktigt att enskilda elever, och i detta fall elever som väljer yrkesprogram, ska vara anställbara livet igenom. Då måste de kunna omkvalificera sig i en värld där omställningstakten kommer att vara allt högre.
Ekonomin kommer att förändras på så vis att man räknar med att min generation kommer att vara tvungen att byta jobb minst tio gånger under sin livstid. Då är det inte enbart inom en och samma sektor utan mellan olika sektorer och olika branscher. Det innebär att jobb kommer att komma och att jobb kommer att försvinna. Då måste man kunna omkvalificera sig för att kunna ta de nya jobb som kommer.
Det är så en modern ekonomi fungerar, och det är därför som vi behöver möjliggöra även för yrkeselever att ta steget in i andra utbildningar när de väl behöver det. Men jag vill inte vara absolutistisk. Jag vill gärna ha valfrihet.
Jag menar att man kan vända på dagens norm och resonemang, där man måste välja till högskolebehörigheten, så att man som enskild elev i stället ska välja bort dessa ämnen om man verkligen inte vill läsa dem. Det är det ena. Jag ska också besvara frågan om det obligatoriska gymnasiet. Det är en fråga som jag egentligen tror har mindre konfliktkaraktär.
Jag är väl medveten om att mitt parti gick till val på detta. Vi tror på att alla ska ta sig igenom gymnasiet eftersom det är så viktigt för etableringen på arbetsmarknaden. Men jag inser också hur det parlamentariska läget ser ut, och det finns andra saker som vi måste börja jobba med i stället för att alla ska klara av sin skolgång. Det handlar bland annat om att fler ska få en bättre undervisning i högstadiet, att vi behöver fler lärare och att de ska få bättre förutsättningar.
Det är detta som lägger en bra grund för att alla skolor ska vara bra skolor och för att alla elever ska klara av sin skolgång.
Aida Hadzialic (S):
Jag tackar Michael Svensson för en bra debatt. Jag tycker, som sagt, att vi håller med varandra om det mesta avseende yrkesprogrammen, vilket är bra. Vi behöver reformer för den svenska skolan som är stabila och långsiktiga och som håller över tid, där både elever och lärare vet vilka villkor som gäller.
Många lärare har själva signalerat att de behöver arbetsro, men med det inte sagt att vi inte ska reformera där det behövs. Jag tror att vi under denna debatt har lyckats peka på en hel del saker som behöver åtgärdas. Jag ser fram emot att få fortsätta detta samtal i andra sammanhang.
Aida Hadzialic (S):
Michael Svensson har frågat mig vad jag avser att ta för initiativ för att minska antalet inställda lektioner inom gymnasieskolan. En inställd lektion är naturligtvis ett problem vad det än beror på, och särskilt för de elever som har stort behov av stöd i sina studier. Många inställda lektioner kan till och med påverka elevernas förmåga att slutföra sin gymnasieutbildning.
Regeringens utgångspunkt är att eleverna ska ha en behörig lärare som leder varje lektion. Elever i gymnasieskolan har en lagstadgad rätt till en viss garanterad undervisningstid för ett helt nationellt program. Elever på de högskoleförberedande programmen har rätt till minst 2 180 undervisningstimmar, och elever på yrkesprogram har rätt till minst 2 430 undervisningstimmar.
Det är inte i detalj reglerat hur dessa timmar ska fördelas. Det är huvudmannen för en gymnasieutbildning som ansvarar för att undervisningen schemaläggs så att alla elever har möjlighet att få den garanterade undervisningstiden. I Statens skolinspektions uppdrag ingår bland annat att ha tillsyn över att huvudmännen fullgör sina skyldigheter.
Regeringen tillsatte den 19 mars 2015 en utredning som bland annat ska analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska fullfölja en gymnasieutbildning. Utredningen ska också se över bestämmelser om stödåtgärder i gymnasieskolan, vilket kan bidra till att fler elever slutför sina studier. Uppdraget ska redovisas senast den 30 juni 2016.
Regeringen har även beslutat om ett antal satsningar för att förbättra läraryrkets status och för att fler personer ska välja att stanna kvar i yrket. Bland annat har satsningar på kompetensutveckling som syftar till fler legitimerade lärare samt satsningar på bättre lärarlöner och karriärtjänster för lärare genomförts.
Förhoppningen är att tillgången på behöriga lärare ska bli större och bättre kunna möta behovet hos skolorna både när det gäller ordinarie lärare och lärarvikarier. Behöriga lärare har också bättre pedagogisk kompetens för att planera undervisningen.
Aida Hadzialic (S):
Interpellationen lyfter fram ett viktigt problem. Det är alldeles för många lektioner som ställs in, och vi vet att det kommer att återspeglas i elevers kunskaper i framtiden. Det är alltså ett stort bekymmer. Vi vet också att problemet grundar sig i en lärarbrist. Den har dessvärre funnits under många år och väntas bli ännu allvarligare framöver.
Man räknar med att det kommer att saknas 65 000 lärare år 2020, vilket är en väldigt hög siffra. Samtidigt är lärarutbildningen faktiskt den största utbildningen vid högskolan. Det regeringen nu gör för att möta problematiken är att först och främst satsa på att göra läraryrket mer attraktivt. Fler måste söka sig till lärarutbildningen.
Vi gör detta bland annat genom att höja lärarlönerna. Vi dimensionerar också upp lärarutbildningen, det vill säga skapar fler platser så att vi helt enkelt kan utbilda fler lärare. Vi erbjuder dessutom fler en kompletterande pedagogisk utbildning, det vill säga ger fler yrkeskategorier en möjlighet att omskola sig och bli lärare.
Det kan egentligen vara två vinster i en om vi lyckas få fler att bli lärare. Att deras förkunskaper och erfarenheter kombineras kan faktiskt förstärka kompetensbasen i skolan.
Detta är alltså ett allvarligt problem, och jag ser gärna att vi förenar oss över blockgränserna för att adressera problematiken. Men jag vill ändå hävda att regeringen har påbörjat ett viktigt reformarbete för att komma till rätta med problemet.
Aida Hadzialic (S):
Jag delar Michael Svenssons uppfattning att vi måste göra allt vi kan för att öka likvärdigheten i den svenska skolan. Inget annat accepteras än att alla skolor är bra skolor och att alla elever får en bra undervisning. Precis som Michael Svensson pekar på tror jag att en del av problematiken är att styrkedjan i den svenska skolan inte fungerar som den ska.
Det är därför regeringen har givit Skolkommissionen i uppgift att jobba med frågan. Skolkommissionen består ju av några av de främsta skolexperterna i både Sverige och världen, samt andra representanter, och man jobbar för att vi ska komma till rätta med frågan. Det finns dock en annan dimension av styrkedjan jag tror att vi måste diskutera i sammanhanget.
Det handlar inte enbart om huruvida det är staten, kommunerna, rektorn eller läraren som styr - även om vi måste komma till rätta med det - utan också om frågan om avregleringen av skolan. Den är relevant i sammanhanget.
Vi vet att det dessvärre förekommer exempel på skolor där man kostnadsreducerar av olika skäl, tyvärr ibland för att tjäna pengar. Det innebär att skolor blir utan lärare, och har man ingen lärare blir det lärarlösa lektioner.
Läraren kanske ersätts av datorer, eller så ställs lektionerna i värsta fall in. Detta är en allvarlig defekt i svenska skolsystemet som vi måste komma till rätta med.
Styrkedjeproblematiken manifesterar sig alltså både i form av en horisontell problematik, där det handlar om vem som styr den svenska skolan så att den är likvärdig, och i form av frågan hur konkurrenssituationen ser ut och på vilket sätt vi tillåter att våra gemensamma medel används.
Jag står för en regering som tycker att skattepengar ska gå tillbaka till skolan. Vi ska se till att vi har en hög lärartäthet så att varje elev får den undervisning den förtjänar.
Aida Hadzialic (S):
Michael Svensson har frågat mig vilka reformer jag avser att ta initiativ till för att förbättra kompetensen och arbetsmiljön för studie- och yrkesvägledare. För mig är det viktigt att studie- och yrkesvägledningen är utformad så att elevernas val inför framtiden baseras på en väl avvägd kombination av elevernas behov och intressen och arbetslivets kompetens- och rekryteringsbehov.
Inför dessa val behöver eleverna utveckla kunskaper både om sig själva och om olika valalternativ. Studie- och yrkesvägledning är en viktig del i det livslånga lärandet och ett stöd i en individs ständigt pågående karriärprocess. Den fyller därför en viktig funktion inom såväl grundskolan och gymnasieskolan som vuxenutbildningen.
För närvarande finns flera pågående initiativ som syftar till förbättringar av studie- och yrkesvägledningen. För det första har regeringen i budgetpropositionen för 2016 aviserat att Statens skolverks regeringsuppdrag att genomföra fortbildningsinsatser för främst studie- och yrkesvägledare för att förbättra kvaliteten inom vägledningen ska förlängas och utvidgas.
Fortbildningsinsatserna ska för närvarande inriktas mot att utveckla studie- och yrkesvägledningen med särskilt fokus på ökade kunskaper om arbetsmarknaden. Uppdraget bör dessutom byggas ut med ytterligare fokus på att stärka jämställdhetsperspektivet för att bidra till att elevernas studie- och yrkesval inte begränsas av kön eller social eller kulturell bakgrund.
För det andra har regeringen i propositionen Ökad individanpas sning - en effektivare sfi och vuxenutbildning som riksdagen beslutade om 2015 föreslagit ändringar i skollagen som syftar till att tydliggöra kraven på kommunerna att tillhandahålla studie- och yrkesvägledning.
Enligt de nyligen beslutade lagändringarna är hemkommunen skyldig att se till att den som avser att påbörja kommunal vuxenutbildning på grundläggande nivå eller i svenska för invandrare eller särskild utbildning för vuxna på grundläggande nivå erbjuds studie- och yrkesvägledning.
För det tredje föreslår regeringen i budgetpropositionen för 2016 att det avsätts medel för att Skolverket ska kunna utforma fortbildningskurser för studie- och yrkesvägledare specifikt om validering. Studie- och yrkesvägledare ska på så sätt få bättre verktyg att kartlägga och klargöra vilka kompetenser och kunskaper elever redan har med sig sedan tidigare.
För det fjärde har Yrkesprogramsutredningen fått tilläggsdirektiv med uppdrag att bland annat analysera om studie- och yrkesvägledning av god kvalitet erbjuds eleverna i grundskolan och gymnasieskolan i tillräcklig utsträckning och, om det finns behov, föreslå hur studie- och yrkesvägledningen kan utvecklas .
Utredningen kommer att lämna sitt slutbetänkande inom bara några dagar, och jag ser fram emot att få ta del av utredningens slutsatser.
Aida Hadzialic (S):
Tack, Mikael Svensson, för en tredje interpellation denna afton, en väldigt bra sådan även i det här fallet!
Det svar som jag ger interpellanten är en början på något som jag tror kommer att vara ett stort och viktigt reformarbete, för studie- och yrkesvägledningen, som den fungerar i dag, kommer att fordra stora förändringar.
Jag tror att det vi bland annat behöver göra är att se till den här funktionen blir mer av en aktiv och offensiv funktion i skolan, att man jobbar mer ute i klassrummen, träffar eleverna under hela studiegången, både på högstadiet och på gymnasiet.
Detta arbete måste ske kontinuerligt. Jag tror också att man behöver jobba aktivt med att uppdatera bilden av hur arbetsmarknaden ser ut. Detta måste vara någonting som sipprar ned till eleverna. Eleverna behöver förstå att det finns yrken bortom polis, svetsare, advokat och läkare, att det finns annat som är väldigt relevant för arbetsmarknaden.
Men de måste också få information om detta. Ansatsen är rätt tydlig från min sida. Det här är något som jag ämnar att ta tag i under året som kommer. Jag tror att studie- och yrkesvägledningen kommer att vara en viktig del i en mer välfungerande arbetsmarknad där matchningen fungerar bättre.
Elever ska kunna göra mer informerade val på högstadiet, och framför allt på gymnasiet, och välja något som speglar deras egna önskningar och intressen. Men det ska i högre grad också ge en bättre kompetensförsörjning, vilket efterfrågas av arbetsmarknaden.
Aida Hadzialic (S):
Utöver det Michael Svensson nämner behöver vi se över hur studie- och yrkesvägledningen kan vara en funktion som kopplas tydligare till det som arbetsmarknadens parter tycker är relevant och viktigt.
Därför fann jag det viktigt att ge den pågående Yrkesprogramsutredningen i uppdrag att titta på hur just samverkan med arbetsmarknaden och arbetsmarknadens parter kan bli ännu bättre för hela gymnasieskolan men också för studie- och yrkesvägledningen i och med att den funktionen är central för de val eleverna gör.
Jag instämmer i den stora analysen. Varje felval blir också en brist för arbetsmarknaden senare. Vi vet att en av anledningarna till att vi har en så pass hög arbetslöshet som vi har i Sverige är matchningsproblemet och rekryteringsgapet på arbetsmarknaden.
I dagsläget vill ca 7 procent av vår befolkning ha jobb men kan inte få jobb samtidigt som vart femte rekryteringsförsök från företagarhåll misslyckas. Matchningsproblematiken börjar redan i skolan. Felvalen blir i slutändan ett stort samhällsproblem.
Denna felande länk kan eventuellt vara starten på ett betydligt större samhällsproblem som vi behöver kommer till rätta med. Låt oss återkomma till frågan framöver, och jag fortsätter gärna diskussionen.