KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Karlsson (SD):
Christer Nylander frågar om det alltid är bra att det sociala kapitalet ökar. Nej, givetvis inte om det är som i ditt påhittade exempel att det sociala kapitalet bara kan öka genom förtryck och allmänt elände. Det sociala kapitalet bör inte öka till vilket pris som helst. Det är dock inte det vi föreslår.
Det vi föreslår för att återställa det sociala kapitalet i det svenska samhället är en invandringspolitik som är i nivå med våra grannländers och som ligger betydligt närmare det europeiska snittet än vad den nuvarande regeringens gör.
Det är en återgång till den assimileringspolitik som vi bedrev fram till 1975, som gjorde att samhället fungerade betydligt bättre än det splittrade mångkulturella samhälle som Christer Nylander arbetar för och som definitivt inte har gynnat individernas rättigheter. Vi har 70 000 ungdomar som inte får välja vem de ska gifta sig med.
Vi har ett antal tusen som lever under andra former av hedersrelaterat förtryck. Vi ser hur samhället slås isär och polariseras, och det byggs upp parallella samhällen och grupper som ställs mot varandra. Jag tror inte att den utveckling som Christer Nylander och den borgerliga regeringen leder Sverige mot kommer att gynna individen, och jag vet att den inte kommer att gynna det sociala kapitalet.
Man får inget av det goda och dubbelt av det dåliga, tyvärr.
Mattias Karlsson (SD):
Att förbjuda tv är varken möjligt eller önskvärt. Jag tror inte att effekten av att göra det skulle ha samma djupgående inverkan på det sociala kapitalet och samhället i stort som en mer ansvarsfull invandringspolitik. Vi ser att de länder som är mer sansade i detta avseende lyckas bättre.
Danmark, som i Sverige målas ut som ett rasistiskt och diskriminerande land, har lyckats mycket bättre än vi de senaste tio åren när det gäller integration. Man har inte alls samma problem med hedersrelaterat förtryck mot unga kvinnor och så vidare. Det är bra att vi problematiserar begreppet socialt kapital.
Men i ett samhälle utan socialt kapital eller med låg grad av socialt kapital vill ingen leva. Det samhället är inte bra för individen heller. Självklart ska vi hitta en balans. Jag tycker inte att något av de förslag vi har för att stärka det sociala kapitalet innebär förtryck eller att vi inte ger individen plats.
Även om det inte är Christer Nylanders mening leder hans politik både till ett försvagat socialt kapital och till försämrade villkor för individen. Jag beklagar att Christer Nylander inte inser det.
Mattias Karlsson (SD):
Lars-Axel Nordell talade sig varm för hur stridsberedda Kristdemokraterna är när det gäller momsfrågan. Jag delar helt problembeskrivningen. Men jag får inte riktigt ihop detta. Vilka slutsatser drar Kristdemokraterna av att vi har hamnat i denna situation?
Att vi är där vi är beror ju på att bland andra Kristdemokraterna har gett Europeiska unionen makten att besluta i sådana frågor över oss. Jag tycker faktiskt att detta är ett visst mått av hyckleri. Jag har också sett att KD nu är ute och kampanjar på gator och torg. De framställer sig själva som de främsta förkämparna mot Bryssel i denna fråga.
Jag tycker att det är ett visst mått av hyckleri att först ge Bryssel makten, och sedan när Bryssel använder makten protesterar man högljutt och försöker framställa sig själv som den nationella suveränitetens försvarare. Det är lite grann som att ge en tändsticksask till en pyroman och sedan ta åt sig äran av att försöka släcka branden.
Har Kristdemokraterna och Lars-Axel Nordell på basis av den problematik som har uppstått på något sätt omvärderat sin syn på att låta parlamentariker och byråkrater i Bryssel besluta om denna typ av frågor i vårt land?
Mattias Karlsson (SD):
Jag är helt överens med Lars-Axel Nordell om att det behövs ett europeiskt samarbete. Självklart ska vi samarbeta med våra grannar och även med andra länder på olika sätt. Vi ska handla med varandra, vi ska ha studentutbyten, och vi ska kunna resa och träffas på olika sätt. Men problemet är att EU inte längre är ett samarbete. Just denna fråga visar verkligen det. Det är på något sätt EU-federalismen i sitt nötskal.
Vi har en situation där hela det svenska civila samhället och alla politiska partier är emot någonting. Trots det blir vi tvingade att införa det. Annars får vi böter, som det ser ut. Lars-Axel Nordell säger att vi ska påverka. Men om vi nu kan påverka, varför påverkar regeringen inte då? Om denna möjlighet att påverka finns, varför har regeringen då inte påverkat? Svaret är att man inte kan påverka därför att vi inte längre har makten över vårt eget land. Att den situationen har uppstått har ni bidragit till.
Svenska folket fick inte ens vara med och bestämma om vi skulle godkänna Lissabonavtalet eller inte. Men jag tycker att det borde finnas skäl till eftertanke. Jag tycker att man skulle ta detta tillfälle i akt inom Kristdemokraterna. Jag vet att det ändå finns en del personer inom ditt parti, Lars-Axel Nordell, som har en lite mer skeptisk syn på överstatlighet. Jag hoppas och tror att detta kan vara en ögonöppnare för en del. Situationen har förändrats.
Detta är inte längre ett mellanstatligt samarbete, det är en överstatlig union. Momsfrågan är bara den första i en lång rad framöver där vi kommer att tvingas ta beslut mot folkviljan och mot majoriteten i vårt parlament och införa saker som vi inte alls tror är bra för vårt land.
Mattias Karlsson (SD):
Jag vet inte riktigt hur jag ska tolka eller besvara den frågan. Jag hoppas att jag inte lever om 150 år, för då är jag nog ganska skröplig. Jag hoppas att det som har bevarats inte bara är sådant som produceras nu och under de år som ska komma utan att väldigt mycket av det som funnits längre tillbaka i tiden har bevarats.
Jag är dock lite orolig för hur det ska gå till, för jag ser en regering som inte har några ambitioner på området, och jag ser också en opposition som inte har någon särskilt offensiv politik när det gäller att bevara kulturarvet. Men jag hoppas att det kan bli ändring på det och att även de saker som vi i dag betraktar som kulturarv fortsätter att leva vidare så att de finns kvar även om 150 år.
Mattias Karlsson (SD):
Vi influeras mycket av andra länder. Jag ser inga problem med det, och det har jag sagt tidigare, så länge de influenser som kommer är frivilliga, så länge vi tar till oss det vi vill ta till oss och har möjlighet att avhända oss det vi inte vill ta till oss. Tyvärr är det inte så med det mångkulturella samhällssystem som Per Svedberg förespråkar. I det samhällssystemet blir vi tvungna att ta till oss och påverkas även av sådana kulturella influenser som vi inte känner passar i vårt samhälle och som vi inte vill ha här.
Kulturarvet skapas hela tiden, säger Per Svedberg. Så är det, men det är inte per automatik så att vi måste ha ett mångkulturalistiskt samhällssystem bara för att vi har en invandring. Det finns en möjlighet att anpassa sig och bli en del av den svenska kulturella gemenskapen.
Vad den här diskussionen och striden om framtiden kommer att utmynna i återstår att se, men om 150 år hoppas jag att företeelser som tvångsäktenskap, hedersvåld och andra saker inte är en del av kulturarvet och att det inte är någonting som Per Svedberg vill se på svenska museer om 150 år .
Mattias Karlsson (SD):
Det finns mycket att säga om det Peder Wachtmeister nyss framförde. Jag skulle kunna tala i flera timmar om de ämnen och kommentarer Peder gjorde. Men jag tänkte hålla mig till motionen om kulturarvsbrott.
Peder sade inledningsvis att det finns frågor där motionärer och utskottsmajoritet är helt överens, men det finns ingen anledning att skynda på och det finns ingen anledning att bifalla motioner där det finns utredningar som väntar. Jag förstår faktiskt inte riktigt den utgångspunkten i fallet med motionen om kulturarvsbrott.
Det kan finnas en poäng i att vänta in utredningar om man känner att man inte har problembilden klar för sig eller om det kan finnas ytterligare information som kan ha avgörande betydelse för hur man kommer att ställa sig till slut. Här har ni deklarerat att ni instämmer fullständigt i problembilden. Riksantikvarieämbetet och Brottsförebyggande rådet har konstaterat att kulturarvsbrott är ett stort problem som ökar.
En av de viktigaste åtgärderna att vidta för att komma till rätta med brottsligheten är att skärpa straffen och förlänga preskriptionstiden. Huruvida det finns en utredning som väntar eller inte är oklart. Det står i betänkandet att kulturministern överväger om hon ska vidta några åtgärder eller initiera en översyn.
Jag kan inte se varför man inte här och nu kan bifalla motionen, speciellt eftersom det finns en tidsaspekt i det hela. Det försvinner kontinuerligt värdefulla kulturskatter från vårt land. Att stoppa detta måste vara en prioriterad fråga, så fort som möjligt så att inte fler föremål försvinner från vårt land för all framtid. Det måste vara en prioriterad fråga.
Varför kan Peder Wachtmeister och Moderaterna inte bifalla motionen när vi är helt överens och ni redan har gjort en problembeskrivning och analys av situationen?
Mattias Karlsson (SD):
Men det jag talar om är specifikt att skärpa straffen och förlänga preskriptionstiden. Där har ni redan gjort ett ställningstagande. Ni säger att det behövs, att det är viktigt och att vi måste göra det. Riksantikvarieämbetet och Brottsförebyggande rådet säger exakt samma sak. Vad är det ni ska vänta på? Jag förstår inte det. Jag tycker att det är ett oansvarigt hanterande. Jag menar också att det tyvärr nog är ett tecken på hur regeringen ser på kulturarvsfrågorna. Man behandlar kulturarvsfrågorna med nonchalans och ointresse.
Det återspeglar sig i alltifrån denna fråga till hur man har behandlat Kulturarvslyftet och många andra frågor. Jag beklagar det. Men det är kanske samtidigt inte så förvånande när vi har en moderat statsminister, en moderat kulturminister och moderata ledamöter i kulturutskottet som offentligt har uttalat att man ser det svenska som endast barbari.
Mattias Karlsson (SD):
Jag skulle vilja återknyta till den fråga jag ställde i mitt anförande när det gäller nyanlända invandrare över 65, som regeringen har valt att exkludera från samhällsorienteringen. Som jag sade kom vi alldeles nyss från ett seminarium som handlade om hur man ska kunna stimulera och förmå äldre människor att arbeta längre.
Regeringen har lyft fram detta som en prioriterad fråga, och statsministern har gjort klart för svenskarna att de får räkna med att i framtiden arbeta betydligt längre än de gör i dag. Regeringen väljer då att exkludera dessa människor från samhällsorienteringen med motiveringen att samhällsorienteringen framför allt ska fokuseras på sådana grupper och individer som ska kunna etablera sig på arbetsmarknaden.
Varför tycker man inte att det är viktigt att invandrare över 65 fortsätter att arbeta? Är det bara infödda svenskar och invandrare som har vistats länge i Sverige som förväntas arbeta efter sin 65-årsdag? Jag tycker att det är en väldigt märklig prioritering man gör. Jag vill också anknyta till det Socialdemokraterna var inne på när det gäller att regeringen isolerar arbetskraftsinvandrare.
Är det verkligen rimligt att anta att en arbetskraftsinvandrare som kommer hit och kanske sysslar med att städa McDonaldsrestauranger ensam på nätterna får ta del av de delar som i dag ingår i samhällsorienteringen genom sin yrkesroll och sitt arbete? Får han på sin arbetsplats lära sig hur det fungerar att bilda familj och leva med barn i Sverige, hur det fungerar att vårda sin hälsa, hur det är att åldras i Sverige och så vidare?
Är det verkligen sannolikt? Jag anser inte det.
Mattias Karlsson (SD):
För det första är det absolut så att arbetskraftsinvandring kan vara en tillgång. Att en massiv arbetskraftsinvandring däremot skulle vara en lösning på välfärdsutmaningen och pensionsavgångarna har dock ett antal forskare konstaterat inte är fallet, både Jan Ekberg i Sverige och många internationella forskare. Ingenjörer från Schweiz talas det om, men faktum är att den stora andelen arbetskraftsinvandrare inte är ingenjörer från Schweiz.
Det är i stället personer som kommer hit och arbetar i okvalificerade yrken i första hand. Det är som jag sade inte sannolikt att någon som till exempel städar McDonaldsrestauranger på nätterna får samma information och grundläggande kunskap om sina rättigheter och skyldigheter i Sverige som de får genom samhällsorienteringen. Det kan inte ens Moderaterna tycka är sannolikt.
När det gäller finansieringsfrågan och att ge samtliga invandrargrupper rätten och skyldigheten att delta i samhällsorienteringen blir kostnaden inte särskilt stor eftersom vi vill ha en helt annan volym på invandringen. Det är något som även din migrationsminister varit inne på, Gustav Nilsson, innan han fick munkavle av statsministern. När jag ändå har dig här skulle jag också vilja fråga en sak.
På s. 46 i propositionen står det att anhöriga till arbetskraftsinvandrare förväntas ha sin försörjning avklarad när de kommer till Sverige. Vad baserar Moderaterna detta ställningstagande på? Det skulle jag vilja veta.
Mattias Karlsson (SD):
Jag tackar Hanif Bali för det livliga anförandet. Det som vi har föreslagit i vår följdmotion är att ett nytt kunskapsmål om svensk kultur och svenska traditioner ska föras in. Något sådant kunskapsmål finns inte i dag. Att det ändå finns med information om svensk kultur och svenska traditioner i boken måste vara ett olycksfall i arbetet sett från Moderaternas perspektiv.
I den majoritetstext som bland annat Hanif Bali ställt sig bakom konstaterar man nämligen att det inte ska finnas med någonting som handlar om svenskhet, eftersom svenskhet inte finns. Alla som bor i Sverige tänker och agerar inte likadant. Alltså kan det inte finnas någon svenskhet, och därför ska det inte finnas med. Det är en text som Hanif Bali har ställt sig bakom. Försök inte låtsas som någonting annat.
Mattias Karlsson (SD):
Att nationella kulturer och identiteter förändras har ingen förnekat. Det står också i vårt principprogram. Men att erkänna det är inte samma sak som att säga att det inte finns någonting som är svenskt, vilket Hanif Balis parti gör, till exempel genom att ställa sig bakom den här majoritetstexten. Man kan också lyssna till den moderata statsministern, som bland annat har sagt: "Ursvenskt är bara barbariet. Resten av utvecklingen har kommit utifrån." Det finns många liknande citat.
När det handlar om assimilering av svenskar tror jag inte alls att det var det Jimmie Åkesson menade, även om jag tycker att det uttalandet satt i relation till vad Reinfeldt säger om svenskhet är betydligt mer sympatiskt. Däremot är det så att man medvetet från såväl liberala som socialistiska regeringar i det här landet i decennier fört en politik som har förminskat den svenska kulturen och identiteten och talat om hur ful, tråkig, grå och trist den är.
Därför kan det finnas en poäng med att uppgradera den och uppgradera värdet av våra traditioner och vår historia. Det var snarare det Jimmie Åkesson menade.
Mattias Karlsson (SD):
När man lyssnar till Patrik Björck skulle man kunna tro att det redan är första maj. Men det lät mer som ett förstamajtal från en företrädare för KPML än från Socialdemokraterna. Den här agitatoriska stilen har såklart ett visst underhållningsvärde, men jag tror egentligen inte att det gynnar vare sig det politiska samtalet eller samhället i stort.
När det gäller det Patrik Björck tog upp, min kommentar till Miljöpartiet: Jag sade att om man har utgångspunkten att rensa bort allt som har ett kristet ursprung i den svenska kulturen, då måste man också i konsekvensens namn ta bort korset i den svenska flaggan. I min värld är det ett logiskt och stringent resonemang, men Patrik Björck tycker att det är horribelt. Du kanske har en egen, socialistisk logik - jag vet inte. Patrik Björck beskyller mig eller mitt parti för att vara arbetarfientlig och fackföreningsrörelsefientlig.
Om det hade varit fallet tror jag inte att mitt parti under den senaste tiden hade seglat upp som det näst största partiet inom LO-kollektivet. Eller menar Patrik Björck att Sveriges löntagare är så pass okunniga att de i stora massor skulle stödja ett parti som var direkt fientligt mot dem? Så är det naturligtvis inte.
Patrik Björck tror säkert att han är arbetarvänlig när han utmålar Sveriges företagare som skurkar som bara vill utnyttja människor, som måste hållas i schack genom regler och som man måste försvåra verksamheten för så mycket som möjligt. Men det är inte en löntagarvänlig politik. Något av det mest viktiga och väsentliga för att förbättra villkoren för Sveriges löntagare är att se till att det finns jobb. God tillgång till jobb är den mest arbetarvänliga reformen vi kan införa.
Men där har Patrik Björck inga lösningar. Sedan tar du upp partihistorik. Det stämmer att vi har saker i vår partihistoria som jag skäms för och som vi försöker göra upp med. Det har alla partier - inte minst Socialdemokraterna. Skillnaden är att ni inte ens försöker göra upp med det. I ditt partis barndom kunde ledande företrädare stå och prata om mord och terror som legitima sätt att bedriva politik på. Ni har instiftat Rasbiologiska institutet. Ni har tvångssteriliserat människor.
Ni har samarbetat med kommunister och gör det än i dag. När det gäller partihistorik och demokrati ska du inte läxa upp mig, utan du ska skämmas och veta hut.
Mattias Karlsson (SD):
Jag konstaterar att i vårt principprogram, som är vårt mest grundläggande dokument, lyfts fackföreningarnas betydelse fram. Vi är på intet sätt ett fackföreningsfientligt parti. Patrik Björck lyssnade nog inte så noga på mitt anförande, för jag pratade inte om mitt parti inledningsvis - det som han har hakat upp sig upp - utan jag pratade om socialkonservatismen som ideologi. Det är ett historiskt faktum att den har varit bidragande till att etablera arbetsrätt och stärka löntagarnas villkor i Europa historiskt sett, i bland annat Tyskland och Storbritannien.
Jag sade att jag tyckte att det var positivt och att det är något som vi också vill värna om, den traditionen. Den svenska modellen värnar vi. Frågan är om Socialdemokraterna gör det. Det absolut största hotet mot den svenska modellen på lång sikt menar jag är Europeiska unionen, såsom den är utformad i dag. Men där lägger sig Socialdemokraterna platt i fråga efter fråga. Du säger att vi försöker maskera att vi är fackföreningsfientliga eller löntagarfientliga.
Vi är det inte och har aldrig varit det. Men det är befriande att Patrik Björck inte ens försöker maskera att Socialdemokraterna fortfarande är ett företagarfientligt parti.
Mattias Karlsson (SD):
När jag nu har fått chansen att delta i kulturutskottets debatt tänkte jag ta tillfället i akt att en gång för alla försöka få klarhet i punktskriftsfrågan. Jag förstår den verkligen inte, men det är möjligt att jag har begränsad kognitiv förmåga. När man tog den nya språklagen kom man fram till att punktskriften inte skulle omnämnas där eftersom punktskriften inte är ett eget språk. Det hörde vi också från talarstolen.
Då borde punktskriften i stället vara en annan form av skriven svenska för dem som är synskadade och ha samma skydd som den skrivna svenskan har.
Men så verkar det inte heller vara om man lyssnar till Handisam och andra som menar att punktskriften har en svagare ställning än andra språkformer och att det skulle kunna vara ett brott mot FN:s deklaration om mänskliga rättigheter för funktionshindrade. Frågan verkar ha hamnat mellan stolarna, och det blir varken eller. Det leder till att punktskriften har ett svagare skydd än andra språkformer, vilket får negativa konsekvenser i praktiken.
Till exempel har anhöriga till synskadade inte samma rätt att lära sig punktskrift som till exempel anhöriga till hörselskadade har att lära sig teckenspråk. Detta är problematiskt, men det enda svar jag får är att ni hänvisar till Punktskriftsnämnden. Den har dock drivit förslaget att punktskriften ska skrivas in i språklagen.
Den organisation som ni hänvisar till och som ska skydda de synskadades intresse i detta hänseende har samma uppfattning som jag och verkar ha gjort samma tolkning som jag. Hur ser egentligen majoriteten på denna fråga, och varför händer det inget?
Mattias Karlsson (SD):
Det har hänt många intressanta saker sedan jag och statsministern möttes senast här i kammaren. En sådan intressant sak är att nya mätningar visar att nästan 60 procent av svenska folket vill minska invandringen till Sverige. En annan intressant sak är att Finanspolitiska rådet har presenterat sin rapport för 2015, där man konstaterar att det är högst osannolikt att regeringen kommer att klara att nå sitt jobbmål så länge invandringen ligger kvar på dagens historiskt höga nivåer.
Statsministerns egen arbetsmarknadsminister har nyligen varit inne på liknande tankegångar. Det blir alltmer uppenbart att regeringens invandringspolitik står i direkt konflikt med det uttalade målet att Sverige år 2020 ska ha Europas lägsta arbetslöshet. Med anledning av det vill jag fråga statsministern vad han väljer. Kommer statsministern att lyssna på majoriteten av svenska folket och göra vår extrema invandringspolitik lite mer normal i ett europeiskt perspektiv, eller kommer statsministern att överge jobbmålet och svika ännu ett löfte till svenska folket?
Mattias Karlsson (SD):
Jag noterar att statsministern till skillnad från Finanspolitiska rådet, Konjunkturinstitutet och hans egna ministrar fortfarande ger sken av att jobbmålet är realistiskt och fullt förenligt med regeringens nuvarande politik. Jag är dock så övertygad om att detta bara är bluff och tom retorik att jag kan lova statsministern här och nu att jag 2020 kommer att ställa mig på Mynttorget och äta upp det här papperet med mitt anförande om det visar sig att regeringen skulle ha lyckats nå jobbmålet utan att trixa med statistiken och utan att minska invandringen.
Enligt regeringens egna bedömningar i vårpropositionen kommer arbetslösheten bara att sjunka till 6,4 procent fram till 2019. Regeringens undanflykter är att räddningen ska komma genom nya mirakelreformer som man ännu inte har presenterat. Men varför skulle regeringens framtida reformer vara mer effektiva än dem man redan har presenterat, och - framför allt - hur seriöst är det att sätta upp ett jobbmål utan att ens ha en halvfärdig plan på hur man ska nå det målet?