Sven Bergström (C):
Förslagen i betänkandet om en sänkning till 18 år för att kunna ta körkort för buss och taxi är en reform som har legat i luften under en längre tid. Branschen har efterfrågat detta, inte minst därför att man haft svårt att rekrytera förare. Samtidigt har unga människor som önskat köra gått arbetslösa. Nu sänker vi äntligen körkortsåldern för buss- och taxiförare.
För att få köra buss redan från 18 år ska man dock uppfylla vissa specifika villkor. Ett av kraven är att man ska ha gått igenom förarutbildning för persontransporter med buss inom gymnasieskola eller motsvarande utbildning. Ett annat villkor är att fordonet används för persontransporter i linjetrafik på linjer som inte är längre än 50 kilometer.
18-åringar ska alltså inte få köra långlinjetrafik, inte heller turist- och beställningstrafik. Det här förslaget, herr talman, är naturligtvis en seger för buss- och taxibranschen. Men vi ska även komma ihåg att det är en seger för och gynnar en ökad kollektivtrafik i allmänhet.
En sänkt åldersgräns ger ökade förutsättningar för att man i framtiden ska kunna rekrytera det antal förare som är nödvändigt för att klara av att hålla rullande alla de bussar som faktiskt är basen för kollektivtrafiken runt om i landet. Och det finns ju en bred enighet om det angelägna i att snarast fördubbla kollektivtrafiken, inte minst för att minska trängseln och klara de miljömål som vi har satt upp.
Herr talman! Varför är det då så svårt att klara rekryteringen av bussförare och att få godkända förare att verkligen jobba i branschen? Stora pensionsavgångar i förening med att alltför få personer för närvarande utbildar sig till bussförare är en del av förklaringen, liksom att många med bussförarkompetens helt enkelt väljer andra arbeten.
Som jag framhöll tidigare leder de satsningar på en förstärkt kollektivtrafik, som bland annat miljöskäl talar för, till ett behov av fler bussförare. För företagen inom buss- och taxibranscherna förväntas följaktligen ett sänkt ålderskrav innebära ett större rekryteringsunderlag samtidigt som de personer som anställs kommer att ha en gedigen och bra utbildning. Herr talman!
Det finns som alltid farhågor när vi sänker åldersgränser, inte minst när det gäller frågor av säkerhetskaraktär. Och föraryrkets karaktär är verkligen speciellt. Ansvaret som det innebär att köra buss och taxi förutsätter en hög kompetens, tydlig trafikmognad och stor stresstålighet.
Trafiksäkerheten ska vi absolut inte tumma på, och därför måste tillämpningen av de nya reglerna löpande följas upp av regeringen med återrapportering till riksdagen. Detta är ett krav som TU ställer. Skulle olycksfrekvensen öka måste regeringen snabbt vidta nödvändiga åtgärder. Fru talman!
När det gäller taxibranschen måste en självklar ambition vara att företag inom branschen ska kunna verka på lika villkor. Det är ingen hemlighet att svart verksamhet förekommer i alltför stor utsträckning inom denna bransch. Att komma till rätta med brottsligheten inom taxibranschen är nödvändigt och angeläget.
Därför har regeringen och ansvarig minister Åsa Torstensson inlett en dialog med taxibranschen om olika åtgärder som kan främja en sund och konkurrenskraftig taxinäring. Lyssnar man på oppositionen är beställningscentraler och tömningscentraler lösningen på problemet med svarttaxi.
Vi har ett tillkännagivande från trafikutskottet, men utredningen och de remissvar som kom på utredningen visar att det inte var riktigt så enkelt och smärtfritt som vi hoppades och trodde när vi gjorde tillkännagivandet i trafikutskottet. Det blir administrationskostnader och andra komplikationer som inte är alldeles enkla att hantera. Viktigast i dag är inte att stifta fler lagar.
I stället är det viktigt att stärka polisens tillsyn och kontroll. Det måste effektiviseras. Mer samverkan mellan ansvariga myndigheter visar också på goda resultat. Skatteverkets och Ekobrottsmyndighetens senaste razzior mot taxinäringen är bevisligen rätt väg i arbetet med att bekämpa den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen.
Systemet med redovisningscentraler har inte visat sig fullkomligt då det allra enklaste sättet att fuska, att inte slå på taxametern, kvarstår, precis som Sten Bergheden. Det kan till och med antas att sådant fusk skulle kunna öka. Det är mot denna bakgrund som regeringen i dagsläget inte ämnar gå vidare med att införa ett system med obligatoriska redovisningscentraler.
När det gäller de höga priser som taxiresor kan innebära för den oerfarne eller en utländsk gäst tror jag, precis som utskottet, att vi måste satsa på att taxikunder ges bättre information om vad det är rimligt att betala för varje enskild resa.
När något inte fungerar i en tidigare reglerad bransch kommer rop på återreglering, men det är ingen bra väg framåt att återgå till ett gammalt system med betydande brister. Fru talman! Ett ökat missbruk av den fria prissättningen i taxibranschen innebär inte att vi ska utöva något slags kollektiv bestraffning gentemot alla taxiåkare.
Det har alltid funnits en grupp inom taxibranschen, främst i storstadsområdena, som har valt att leva vid sidan av alla kontroller och vid sidan av dem som sköter sig och jobbar på ett seriöst sätt. En fri prissättning är i grunden bra för taximarknaden och för kunderna. Stoppar man det stoppar man också alla incitament för branschen att öka lönsamheten och bli ännu bättre på det som kunderna efterfrågar. Annars kommer samhället att ångra sig.
Se bara hur långt vi kommit när det gäller exempelvis miljöbilar inom taxibranschen i Sverige jämfört med andra taxibranscher i Europa. Fru talman! Det går att säga mycket om detta, men jag nöjer mig med det här och yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.