KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gabriel Wikström (S):
Jag tackar för interpellationen. Min utgångspunkt som sjukvårdsminister och regeringens utgångspunkt är i första hand att värna patienternas intresse av en god och jämlik vård som ska vara likvärdig över hela landet.
I detta arbete ingår det numera också att se över hur vården och omsorgen i landet har utvecklats under de senaste 20 åren. Det har skett ganska stora omställningar. Till viss del har de varit bra. Möjligheten för den enskilde att påverka sin egen omsorg och vård har ökat, och det är bra.
Möjligheten för personalen inom dessa verksamheter att ha ett större inflytande över sitt eget arbete har i vissa fall ökat, och det är också bra. Samtidigt har vi kunnat se hur utvecklingen ibland har försämrat möjligheterna.
Det gäller inte minst att vi har fler vinstdrivande företag inom vård- och omsorgssektorn som ibland sätter vinstintresset före patienternas behov av en god vård och en god omsorg. Under åren har vi fått flera rapporter om detta via medierna men också via mer formella kanaler.
Vi har också debatterat det i valrörelser och politiska debatter. Själva grogrunden för den här debatten är inte i första hand ideologiska käpphästar utan människors oro för vad vinstintresset gör med vår gemensamma välfärd.
Var det någon fråga som jag mötte under den senaste valrörelsen kanske mer än andra var det just oron över i vilken riktning vår gemensamma välfärd går, oron för att det inte i första hand är ens behov av vård och omsorg som står i fokus utan behovet för enskilda företag att göra vinst.
Det är därför som vi nu har slutit en överenskommelse mellan regeringen och Vänsterpartiet för att närmare granska vilka effekter detta har haft men också hur vi kan rätta till de problem som har uppkommit med de senaste årens utveckling på det här området. Den har - det vill jag återigen poängtera - i många stycken varit bra. Men i de stycken där det inte har varit bra har vi från politikens sida ett ansvar att agera, och det är det vi nu gör.
Vi vill göra detta så skyndsamt som möjligt, men vi inser att problemet och utmaningarna är stora. Därför kommer detta att ta tid. Jag kan bara beklaga om enskilda näringsutövare känner en otrygghet i detta arbete. Men från politikens sida måste man ibland prioritera, och vi kan inte från den här regeringen prioritera bort patientperspektivet och perspektivet att i första hand stå upp för god vård och omsorg.
Om utvärderingen leder fram till att vi kan förbättra välfärden så att fler människor känner trygghet när man blir sjuk eller gammal eller i övrigt behöver vård och omsorg tycker jag att det är rätt att göra detta, och jag kan i varje enskilt ögonblick försvara att vi har lagt fram de här förslagen och det kommer att ta den tid det tar. Vi kommer att ha ett bra underlag för att reformera svensk välfärd och göra den ännu bättre.
Gabriel Wikström (S):
Åhörare! Detta är en debatt som i första hand handlar om sjukvårdens och omsorgens förutsättningar. Den handlar delvis om hur vi ska organisera den men framför allt om vilken rätt patienter och brukare har till en god och jämlik vård och omsorg.
Tyvärr måste jag konstatera att Sofia Fölsters inlägg skulle passa bättre i en näringspolitisk debatt än i en sjukvårdsdebatt. Det är intressanta frågor som tas upp. Men perspektivet för den svenska hälso- och sjukvården kan aldrig i första hand vara att värna enskilda företagare eller enskilda driftsformer.
Utgångspunkten måste vara att värna patienters och brukares rätt till en god hälsa.
Därför tycker jag att kritiken blir så ihålig från Sofia Fölster och från interpellanten Finn Bengtsson när de i första hand talar utifrån riskkapitalisters perspektiv och utifrån enskilda näringsidkarens perspektiv och vägrar ta patientperspektivet i sin mun.
Som jag inledde med att säga har vi stora problem i denna sektor. Vi har problem med väntetider, vi har problem med att människor ibland känner sig otrygga när de söker vård och omsorg och vi har stora och växande utmaningar i framtiden som kommer med en åldrande befolkning. Samtidigt har det skett stora reformer och stora omvälvningar i hälso- och sjukvårdssektorn under de senaste 20-25 åren.
Det är inte konstigt att vi, efter de stora omvälvningar som har skett och efter de stora reformer som har gjorts inom hälso- och sjukvården, nu vill utreda vad vinstintresset egentligen har ställt till med inom dessa verksamheter.
Vad har egentligen konsekvensen blivit av att vissa enskilda företag och koncerner sätter vinstintresset före människors rätt till en god vård och hälsa? Är det märkligt att vi vill utreda det?
Är det konstigt att vi vill ha svar och förslag på hur vi ska möta dessa utmaningar i framtiden och hur vi ska kunna göra sjukvårds- och hälsosektorn bättre för patienter och brukare? Jag tycker inte att det är konstigt. Jag tycker att det är rimligt att vi politiker som har ansvaret för att människor som är sjuka, människor som är gamla och människor som behöver en god vård och omsorg också får det.
Då måste vi se över formerna för hur denna vård och omsorg ges. Då måste vi se att det är ett problem när siffror pekar på att 8 miljarder flyter ut ur den svenska välfärden och placeras i skatteparadis. Tycker inte Sofia Fölster att det är ett problem?
Tycker inte Moderaterna att det är ett problem att svenska skattepengar går till någonting annat än det som de är tänkta att gå till, nämligen till att erbjuda människor i behov av vård och omsorg en god och trygg välfärd?
Gabriel Wikström (S):
Jag vill börja mitt avslutande inlägg med att tacka Sofia Fölster för en bra debatt. Även om vi har olika perspektiv och ingångsvärden tror jag att det är viktigt att se att det är just när de bryts som man hittar den syntes som kan ta oss framåt.
Jag tror att vi i flera delar av vår politik, och säkert också i delar av Moderaternas politik, kan hitta samarbeten och delar vi kan komma överens om för att utveckla vården - inte minst för patienternas och brukarnas skull. Om vi ska kunna göra det måste dock utgångspunkten för den sjukvårdspolitiska debatten vara just patienternas väl och ve.
Det måste vara deras bästa som står i fokus. Tyvärr hamnar vi i den här debatten många gånger i att prata om enskilda näringsidkares villkor i stället för de stora patientgruppernas behov.
Vi har från regeringens sida gjort en överenskommelse med Vänsterpartiet just därför att vi har sett att det på välfärdsområdet finns stora utmaningar som är kopplade till enskilda företags och koncerners rätt att göra vinst, det vill säga deras rätt att sätta vinstintresset före brukares och patienters intresse. Det ska inte vara så.
Vi riskerar att få en farlig utveckling där det till syvende och sist är patienterna och brukarna som hamnar i kläm. Det är därför vi nu för en politik för att utreda och komma med nya förslag på hur vi kan reformera den här sektorn. Vi gör det inte för att vi vill hota valfriheten, inte för att vi vill hota mångfalden och inte för att vi är emot privata alternativ.
Vi gör det för att vi ser att enskilda patienter och brukare kommer i kläm när vinstintresset tillåts dominera.
Gabriel Wikström (S):
Maria Malmer Stenergard har frågat mig varför jag stänger dörren till gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker med motivet att man vill värna folkhälsan trots att den statliga utredningen kommit fram till att dess modell för gårdsförsäljning inte skulle leda till några negativa konsekvenser för folkhälsan av betydelse. Det är i och för sig riktigt att gårdsförsäljning av vin i den form som ursprungligen var tänkt inte bör leda till några betydande folkhälsopolitiska problem.
Problemet är att två statliga utredningar slagit fast att det inte är möjligt att begränsa försäljningen så att enbart svenska vinproducenter skulle kunna sälja mindre kvantiteter av sitt egenproducerade vin till besökare på gården. Skälet är att detta skulle strida mot EU:s regler om diskriminering.
Om vi på det sättet skulle öppna för en ny försäljningskanal för svenska producenter skulle detta medföra att vi inte längre kunde behålla vårt detaljhandelsmonopol, som har mycket stor betydelse för folkhälsan. Ekonomisk och fysisk tillgänglighet till alkohol är viktiga faktorer för konsumtionens omfattning. Detaljhandelsmonopolet, och andra begränsningar i tillgänglighet i vissa miljöer och sammanhang, främjar alltså folkhälsan och minskar alkoholens skadeverkningar.
För att möta EU:s regler om diskriminering föreslog den senaste utredaren att begreppet gårdsförsäljning skulle utvidgas till att gälla alla typer av alkoholprodukter som producerades lokalt, alltså även öl och starksprit. Enligt förslaget skulle också de svenska försäljarna kunna sälja liknande produkter från alkoholproducenter från övriga EU. Kravet skulle vara att försäljningen var förenad med någon form av upplevelseaktivitet.
Vad den här upplevelseaktiviteten skulle innebära definierades inte helt klart. Förslaget innebär därmed ytterligare en försäljningskanal till privatkunder. Eftersom vår argumentation kring alkoholmonopolet bygger på att vi enbart utgår från ett folkhälsopolitiskt perspektiv skulle en ny kanal för detaljhandel av alkohol innebära att vår argumentation gentemot EU skulle försvagas kraftigt.
Flera bedömare utgår från att det inte skulle vara möjligt att försvara Systembolagets monopol i EU-domstolen.
Skälet till att jag stänger dörren till gårdsförsäljningen av alkoholhaltiga drycker är alltså att det trots två statliga utredningar och en omfattande remissbehandling inte har varit möjligt att finna en lösning som möjliggör för svenska vinproducenter att sälja direkt till besökare utan att en sådan lösning skulle riskera Systembolagets monopol - vilket i sin tur skulle leda till negativa konsekvenser för folkhälsan.
Gabriel Wikström (S):
Tack för inläggen! Jag vill börja med att reda ut det som verkar vara ett missförstånd. Jag har varken i interpellationssvaret eller någon annanstans sagt att den modell som föreslås för gårdsförsäljning i sig skulle hota den svenska folkhälsan.
Problemet är de effekter det högst troligt skulle få i det att vi får en dom i EU-domstolen som helt enkelt underkänner vårt svenska alkoholmonopol, det vill säga själva grundbulten i den svenska alkoholpolitiken. Det räcker med en försöksverksamhet, som Maria Stockhaus var inne på, för att det ska kunna sätta igång.
Därmed är det oerhört känsligt att riskera monopolet på detta sätt. Det är inte någonting som jag vill göra. Hela grundbulten i den svenska alkoholpolitiken utgår från Systembolagets detaljhandelsmonopol. Att riskera detta vore att stöpa om alkoholpolitiken i grunden utan att vad jag förstår ha något vettigt alternativ till hands.
Jag fick också frågan: Varför kan man i Finland ha gårdsförsäljning men inte här? Finland fick ett undantag när det gick med i EU. Man har också ett detaljhandelsmonopol. Men det undantaget gäller inte vin tillverkat av vindruvor, utan det gäller vin som är tillverkat av frukt och bär. Bedömningen från EU-kommissionen har tidigare varit att detta inte är diskriminerande mot andra producenter.
Det är själva kärnan i den kritik som skulle kunna uppstå ifall vi gjorde en modell i Sverige där vi säljer olika typer alkohol vid sidan av detaljhandelsmonopolet. I Finland är det begränsat till frukt- och bärviner, och då menar man att det inte är diskriminerande mot andra producenter. Dock är det viktigt att påpeka att det finska systemet inte har prövats i EU-domstolen.
Det skulle kunna vara så att också det finska systemet egentligen strider mot EU-rätten. Sammantaget handlar det om att det inte är de direkta effekterna av att införa gårdsförsäljning som jag är rädd för, utan det är de indirekta effekterna som med stor sannolikhet kommer att hota monopolet och därmed stöpa om den svenska alkoholpolitiken i grunden.
Gabriel Wikström (S):
Jag får nog ta argumenten en gång till, för de verkar fortfarande inte ha gått fram riktigt. Som jag sa i interpellationssvaret, och som jag har sagt vid tidigare tillfällen, är det inte min bedömning att den föreslagna modellen i sig hotar folkhälsan. Det verkar vi vara överens om.
Däremot kan den indirekt hota folkhälsan i och med att den kan få stora konsekvenser för detaljhandelsmonopolet, det vill säga att vi får en EU-dom emot oss som gör att vi inte längre kan ha ett detaljhandelsmonopol. Som jag sa tidigare försvinner då själva grundbulten i vår svenska alkoholpolitik.
Maria Malmer Stenergard frågar tillsammans med Maria Stockhaus varför jag kommer till den slutsatsen när utredningen har kommit till slutsatsen att deras modell inte skulle stöta på några EU-rättsliga hinder. Jag tycker att det är en långtgående slutsats som är värd att ifrågasätta.
Vi vet att det är svårt att i förväg kunna avgöra vilka typer av beslut EU-domstolen fattar. Det finns en risk att de skulle kunna ifrågasätta det svenska detaljhandelsmonopolet. Därmed är det en risk som jag inte är beredd att ta, inte minst eftersom detaljhandelsmonopolet är själva grunden för den svenska alkoholpolitiken, som jag sa i tidigare argument.
Jan R Andersson tar upp det finska systemet. Jag vill ge några sakupplysningar. Jag tror att det till och med står att det ska vara frukt och bär som odlas i norra Europa norr om den 60:e breddgraden, det vill säga som har sin naturliga hemvist där.
Det har varit ett sätt att begränsa möjligheten när det gäller vilka drycker det handlar om som man ska kunna sälja. Det handlar också, mycket riktigt, om att det inte ska uppstå en konkurrenssituation med övriga producenter i Europa. Återigen: Det är dock kommissionen som har uttalat sig här. Det är inte EU-domstolen. Vi har därför fortfarande inget prejudikat på om det finska systemet är förenligt med EU-rätten eller inte.
Ett sådant prejudikat skulle kunna skapas ifall vi införde en gårdsförsäljningsmodell i Sverige som prövas i EU-domstolen och som innebär att detaljhandelsmonopolet hotas. Jag är som sagt inte beredd att riskera detaljhandelsmonopolet eftersom det är så oerhört viktigt för den svenska folkhälsan.
Avslutningsvis kan jag bara säga att vi har talat en del om folkhälsan, men argumentationen från åtminstone Maria Malmer Stenergard och Maria Stockhaus har i första hand utgått från ett näringsperspektiv. Det är just näringsperspektivet, eller snarare vinstintresset inom detaljhandeln, som man har velat eliminera med hjälp av detaljhandelsmonopolet.
Det har varit viktigt för att minska incitamenten för att öka försäljningen av alkohol och därmed bidra till att fler människor hamnar i någon form av missbruk.
Gabriel Wikström (S):
I det sista inlägget från Maria Malmer Stenergard kanske vi äntligen kom fram till vad den här debatten egentligen borde ha handlat om. Maria Malmer Stenergard anklagar nämligen mig för att dölja mina ideologiska motiv, men jag undrar om inte det är en boll som kan passas tillbaka till riksdagsledamoten.
Hon säger att hon inte tror att staten är bäst satt att kunna bestämma om fria individers val, därav kritiken mot detaljhandelsmonopolet i sig. Men då vore det väl mer klädsamt om vi hade en debatt om detaljhandelsmonopolet i sig i stället för att dölja det i en pseudodebatt om gårdsförsäljning.
Jag säger pseudodebatt, inte för att frågan är oviktig utan för att om syftet är att ifrågasätta detaljhandelsmonopolet vore det mer rakryggat att säga det än att prata om näringspolitik. Den här regeringen har stora ambitioner på det näringspolitiska området. Vi kommer bland annat att ta fram en ny livsmedelsstrategi som kommer att vara väldigt viktig för landsbygdens näringar. Jag ser mycket fram emot att ta del av det arbetet.
Jag tror att det kommer att vara väldigt viktigt. Men i det här fallet handlar det inte om näringspolitik, utan det handlar om folkhälsopolitik. Det vi riskerar om vi inför en modell med gårdsförsäljning, enligt det förslag som har presenterats, är att grundbulten i den svenska alkoholpolitiken, det vill säga detaljhandelsmonopolet, hotas. Jag är inte beredd att medverka till en sådan utveckling.
Gabriel Wikström (S):
Mitt svar på den sista frågan är: Självklart! Jag tycker att det interpellationssvar som jag lämnade här i kammaren alldeles nyss var uttömmande på den punkten. Vi ser detta som ett reellt hot mot Systembolagets ensamrätt för försäljning av alkohol. Det har bland annat att göra med att vi inte vet hur en prövning av detta skulle kunna utfalla i EU-domstolen. Det finns också andra invändningar.
Några av dem räknade jag upp. En är att man ytterligare kommersialiserar försäljning av alkohol, vilket motverkar syftena med den svenska alkoholpolitiken där folkhälsan ska stå i första rummet.
Mot bakgrund av den debatt som har förts tidigare i landet, de utredningar som har gjorts och inte minst de exempel som finns tycker jag sammantaget att Systembolagets ensamrätt för försäljning skulle vara allvarligt hotad. Och vi kan inte under några omständigheter riskera monopolet som är grundbulten i den svenska alkoholpolitiken.
Gabriel Wikström (S):
Grundfrågan är den svenska alkoholpolitikens vara eller icke-vara. Som jag angav i mitt svar är anledning till att vi stänger dörren för gårdsförsäljning att vi ser att den hotar det svenska alkoholmonopolet och därmed själva grundbulten i den svenska alkoholpolitiken. Det skulle vara ett mycket allvarligt hot mot folkhälsan.
Det är viktigt att se att vi inte kan experimentera med Systembolagets ensamrätt på området. Risken är att vi får en EU-dom emot oss och därmed ett slut för hela alkoholmonopolet och den svenska alkoholpolitiken i den tappning som vi har i dag. Det är grundfrågan, och det är det som ligger bakom beslutet att inte påbörja försök med gårdsförsäljning.
Gabriel Wikström (S):
Jag vill också passa på att tacka Roger Haddad för att han ställde den här interpellationen. Det är mycket viktiga frågor som tas upp. Jag kan börja med att försäkra att regeringen tar dessa frågor på väldigt stort allvar. Det är komplexa frågor, och det är många olika åtgärder som behöver vidtas, och det är ju interpellanten väl medveten om.
Vi står inför stora utmaningar som kommer att kräva ett agerande, inte bara av staten utan förmodligen av många fler aktörer. Jag ser fram emot både diskussionen och en god dialog inte minst med Roger Haddad och Folkpartiet. Det är viktigt att vi kommer fram till lösningar.
Trots att det pågår översyner och utredningar är det viktigt att se vad vi kan göra i stunden för att underlätta för till exempel utländskt utbildade läkare att få sin legitimation snabbare. De pengar till Socialstyrelsen som regeringen beslutade om i går är en del i att underlätta Socialstyrelsens arbete.
Vi är väl medvetna om att det inte på långa vägar kommer att lösa de utmaningar vi står inför, men det är en konkret handling gällande ett konkret problem där vi inte behöver avvakta vidare utredningar eller översyner i frågan. Det finns förmodligen fler sådana som regeringen har att handha med tiden.
Roger Haddad tar upp kompetensförsörjningen i stort. Det är svensk hälso- och sjukvårds kanske allra största utmaning både på kort och framför allt på lång sikt.
Här har jag varit väldigt tydlig. Det gäller inte bara utökningen av platserna på läkarutbildningen, utan jag har också varit tydlig med att säga att här finns ett gemensamt ansvar för landstingen, regionerna och staten att ta. Vi ska inte ta ifrån landstingen och regionerna deras arbetsgivaransvar, absolut inte, men staten har ett ansvar att stödja dem i denna viktiga utmaning.
Som Roger Haddad påpekar är både jag och riksdagsledamoten från Västmanland. Jag är glad att kunna konstatera att det i samtal med landstingsledningen framkom att man är väl medveten om de problem som finns men också vilken roll Landstinget Västmanland skulle kunna spela för att snabbare få ut exempelvis utländskt utbildade läkare.
Jag är glad att man tar den frågan på stort allvar.
Gabriel Wikström (S):
Tack så mycket för de höga förväntningarna! Jag ska göra mitt bästa för att infria dem. Som jag har sagt i alla mina inlägg är detta en oerhört viktig utmaning. Den är komplex. Flera tidigare regeringar har misslyckats med att på ett tillfredsställande sätt ta sig an utmaningen.
Men jag tror att vi inte minst med gemensamma krafter, över parti- och blockgränserna, kan ta oss an de utmaningar vi ser, inte minst när det gäller validering för att nyanlända snabbare ska komma ut på svensk arbetsmarknad, till gagn både för enskilda individer och i detta fall naturligtvis för det svenska hälso- och sjukvårdssystemet i stort. Jag vill återigen tacka ledamoten Roger Haddad för att han har väckt denna ytterst viktiga fråga.
Jag ser fram emot en fortsatt dialog om detta tillsammans med såväl Roger Haddad som Folkpartiet och andra partier. Det är en stor utmaning som vi måste lösa tillsammans.
Gabriel Wikström (S):
Sten Bergheden har frågat om regeringen avser att göra någonting för att underlätta för landsbygdsföretag som vill bedriva gårdsförsäljning av lokalt producerad alkohol i Sverige och om gårdsförsäljning av öl och vin kommer att finnas med i den livsmedelsstrategi som statsrådet tänker genomföra. Interpellationen har överlämnats till mig. När det gäller gårdsförsäljning av alkoholdrycker har regeringen beslutat att inte gå vidare med de förslag som lämnades av Utredningen om vissa alkoholfrågor .
Däremot är lokalt producerade och småskaliga drycker möjliga att beställa till valfri butik i hela landet via Systembolagets webb eller i butik. Det innebär att ca 600 lokalt producerade drycker från nästan 100 olika producenter är tillgängliga för kunder i hela landet. Systembolaget har även lanserat en mobilapplikation med vilken det är möjligt att söka efter närmaste butik eller ombud och bland annat få information om öppettider.
Systembolaget har även förbättrat sina rådgivningsmöjligheter genom att utöka utbildningen för Systembolagets personal till att även omfatta de lokalt producerade dryckerna. Ett aktivt landsbygdsföretagande är av betydelse för hela Sveriges tillväxt. Framtagandet av en svensk livsmedelsstrategi är en viktig del i arbetet för att främja företagandet inom hela livsmedelskedjan, inte minst för aktörerna på landsbygden. Arbetet med livsmedelsstrategin har påbörjats.
Regeringens ambition är att strategin ska omfatta hela värdekedjan, från primärproduktion till konsument. Regeringen avser att få till stånd en långsiktig och väl förankrad strategi som överlever såväl riksdagsval som koalitioner.