KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sten Tolgfors (M):
Désirée Liljevall har frågat mig vad jag avser att göra för att se till att de åtgärder som Krisberedskapsmyndigheten föreslog i handlingsplanen för samhällets informationssäkerhet verkställs och vid vilken tidpunkt de bör vara genomförda. I juni 2008 beslutade regeringen att uppdra åt Krisberedskapsmyndigheten att i samverkan med berörda myndigheter påbörja förvaltningen av handlingsplanen.
Inom Regeringskansliet pågår ett arbete för att genomföra de åtgärder som regeringen föreslog i propositionen Stärkt krisberedskap - för säkerhets skull . Av propositionen framgår att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, ges uppgiften att hålla samman det nationella informationssäkerhetsarbetet för samhällsviktiga verksamheter. Ansvaret gäller före, under och efter en kris.
Ansvarsprincipen stärks genom att den kompletteras med en skyldighet för myndigheter och andra aktörer att initiera och bedriva sektorsövergripande samverkan. Krisberedskapsmyndigheten, Säkerhetspolisen, Rikskriminalpolisen, Försvarsmakten, Försvarets radioanstalt, Försvarets materielverk, Post- och telestyrelsen och Verket för förvaltningsutveckling har etablerat en samverkansgrupp för informationssäkerhet .
Den är en viktig plattform för genomförandet av gemensamma och koordinerade insatser inom det nationella informationssäkerhetsområdet. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap kommer att ges föreskriftsrätt för att informationssäkerheten hos myndigheter ska vara tillräcklig. Den kommer också att ges föreskriftsrätt om risk- och sårbarhetsanalyser.
Med inrättandet av MSB och det arbete som sker inom ramen för handlingsplanen ger regeringen nödvändiga förutsättningar för ett sammanhållet informationssäkerhetsarbete, ett stärkt samhällsskydd och en god beredskap där alla aktörer tar ansvar. En god informationssäkerhet bygger på ett kontinuerligt arbete inom alla samhällssektorer och på alla ansvarsnivåer.
Etablerandet av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap är viktigt i arbetet att stärka samhällets informationssäkerhet.
Sten Tolgfors (M):
Den ena socialdemokraten är arg och vill "smala av" debatten, den andra är arg och vill bredda den. Samtidigt vill ingen av dem prata om det som vi faktiskt kan göra. De saknar svar om IT-säkerhetscentret i Estland, de saknar svar om synen på FRA - konkreta saker som också påverkar Sverige. Svaret på deras frågor är att regeringen har gett Krisberedskapsmyndigheten i uppdrag att förvalta och verkställa planen.
Den nya myndigheten MSB, som inrättas vid årsskiftet, får föreskriftsrätt om bland annat myndigheternas hantering av informationssäkerheten. Vad är då svaret i dag från Socialdemokraterna? Jo, nu ska det utredas igen. Det hjälper inte att ständigt och återkommande utreda hur informationssamhället ska göras tillräckligt säkert. Det handlar om att bygga starka grundvalar för informationssäkerhet som fungerar inom alla samhällsområden.
Jag har förstått så mycket som att Socialdemokraterna vill lösa ett potentiellt hot mot samhället genom inrättandet av en ny myndighet. Ja, det är ju kraftfullt. Ska det gälla för alla potentiella hot och kriser som samhället kan utsättas för? Ska det vara en ny sektorsmyndighet för varje hot? Genom att göra så skulle vi återupprätta ett stuprörstänkande. Vi skulle frångå ansvarsprincipen som styr hela statsförvaltningen. Det är knappast något som denna regering kommer att förorda.
Det andra kraftfulla förslaget som jag hörde i Sälen i början av året var att vi behövde en IT-säkerhetsminister. Man hade tolv år på sig att införa så många IT-säkerhetsministrar man ville, men man valde att avstå, precis som den här regeringen gör. En god informationssäkerhet bygger på ett kontinuerligt arbete inom alla samhällssektorer och alla ansvarsnivåer.
Med inrättandet av den nya myndigheten MSB och det arbete som sker inom ramen för handlingsplanen, som ska verkställas, ger regeringen nödvändiga förutsättningar för ett sammanhållet informationssäkerhetsarbete, ett stärkt samhällsskydd och en god beredskap där alla aktörer kan och kommer att ta ansvar.
Sten Tolgfors (M):
Peter Jeppsson har frågat mig om jag är beredd att tillsätta en oberoende utredning om framtiden för försvarsmusiken, med syfte att se över det totala behovet, och att göra konsekvensanalyser av det behov som vårt svenska försvar och övriga har av musikkårer.
Gunilla Carlsson har frågat mig om jag ser möjligheter till omfördelning av ekonomiska medel för att Göteborg Wind Orchestra ska kunna fortsätta att verka som Flygvapnets musikkår samt kunna fortsätta musikutbildningen av soldater genom samarbete mellan Försvarsmusikcentrum och Göteborg Wind Orchestra. Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang. I juni i år besvarade jag en interpellation av Peter Jeppsson om nedläggning av Marinens musikkår .
Utöver detta har jag i juni i år besvarat en fråga om blåsarsymfoniska orkestrar inom försvaret och en om Göteborg Wind Orchestra . Försvarsmaktens musikverksamhet är organiserad i Försvarsmusikcentrum, som är lokaliserat till Upplands-Bro/Kungsängen. Denna organisationsenhet ska tillgodose behovet av musik för Försvarsmakten och statsledningen. En annan uppgift är att ge konserter och framträdanden för allmänheten.
Försvarsmusikcentrum har fyra musikkårer: Arméns musikkår, Arméns trumkår, Livgardets dragonmusikkår och Marinens musikkår. Dessutom tjänstgör Göteborgsmusiken, alltså Göteborg Wind Orchestra, som Flygvapnets musikkår under en tredjedel av sin tid. Försvarsmusikcentrum har också kvalitetsansvar för omkring 30 musikkårer inom hemvärnet och frivilligrörelsen.
Man nyttjar även hemvärnets och frivilligrörelsens musikkårer i olika sammanhang. Vid Försvarsmusikcentrum utbildas varje år omkring 100 värnpliktiga musiksoldater. Utbildningen omfattar grundläggande soldatutbildning, musikutbildning och framträdanden. Försvarsmusikcentrum ansvarar för att bevara och utveckla den militärmusikaliska traditionen i Sverige.
Försvarsmaktens grundorganisation regleras i förordningen med instruktion för Försvarsmakten. Regeringen redovisar där vilka organisationsenheter som ska finnas. En av dessa är Försvarsmusikcentrum. Regeringen reglerar däremot inte den inre organisationen i dessa organisationsenheter, förutom vissa delar av Högkvarteret.
Det är Försvarsmakten själv som, i likhet med övriga myndigheter i statsförvaltningen, bestämmer hur verksamheten ska organiseras, med vilken personal och på vilka orter. Försvarsmusikcentrum har i oktober i år redovisat en utredning om militärmusiken i framtiden till Försvarsmaktens högkvarter. Försvarsmaktens ledning har inte tagit ställning till utredningen. Detta är ett internt försvarsmaktsarbete i en fråga som Försvarsmakten ska avgöra.
Jag kommenterar inte denna utredning. Statsceremonielen och militärmusiken är angelägna verksamheter. Försvarsmaktens ledning ansvarar inför regeringen för att verksamheten kan genomföras.
Sten Tolgfors (M):
Jag har hört det här några gånger nu i riksdagen. Det senaste året har Socialdemokraterna verkligen rest land och rike runt och ställt i utsikt att allt ska vara kvar, allt ska räddas - varje materielprojekt, varje förband, varje musikkår. Sedan läser man er egen budget, och där kommer nedskärningarna och löftesbrotten. I årets skuggbudget föreslår man alltså besparingar på 5 miljarder mer än vad regeringen föreslår de kommande åren.
Pengarna ska inte tas av materiel, om jag har förstått det rätt, utan de ska tas från förbandsverksamhet och insats. Det vill säga, de delar av Försvarsmakten som detta berör och som också berör försvarsmusiken. Det är knappast trovärdigt att hålla på på det sättet: att först ställa allt i utsikt, och sedan när man ska finansiera det säger man att man ju inte sitter i regeringsställning så det behöver man väl inte. Men det är i alla fall uppenbart att ni inte kan finansiera det.
I dag har vi fått nya krav: Musik i hela landet, försvar i hela landet och 5 miljarder mindre. Jag hoppas att era väljare där hemma vet detta och att ni då blir delaktiga i debatten. Om ni ska värna det ena ska ni ta bort det andra. Då får ni väl föra en debatt inom ert parti med företrädare för andra delar av landet som får saker bortryckta från sig. Till Peter Jeppsson vill jag säga några olika saker i vitt skilda riktningar.
Det första är att jag verkligen gillar Peters engagemang för sin hembygd och för en del av försvaret som jag också tycker är viktig, nämligen musiken. Problemet med Peters resonemang tycker jag är att han tror att det beslut som kommer att fattas före jul av försvarsmaktsledningen kommer att gå i en riktning som han inte vill. Han vet ännu inte, men han tror, och därför vill han överpröva beslutet på förhand.
Så här är sakläget, Peter: Försvarsmaktsledningen har ännu inte beslutat gällande det förslag om försvarsmusiken och Marinens musikkår som chefen för försvarsmusiken har lagt fram. Beslut väntas före jul. De kommer att redovisa för mig när de är färdiga med sin beredning. Den är ännu inte avslutad. Därför blir det väldigt konstigt att ens försöka göra detta till en politisk fråga.
Lägger man därtill finansieringsproblemen för Socialdemokraterna blir det måhända ännu konstigare. Vidare vill jag understryka att enligt instruktionen ska Försvarsmakten medverka i statsceremonier. Det innebär bland annat att spela och paradera vid ceremoniella evenemang. Att kunna genomföra statsceremonier är en viktig uppgift för Försvarsmakten.
Det är Försvarsmakten som har att avgöra vilka orkestrar som ska finnas i Försvarsmusikcentrum och på vilket sätt uppdraget vid statsceremonier ska genomföras. Jag märkte på diskussionen innan, fru talman, att Peter Jeppsson drog i väg och började ifrågasätta om Försvarsmakten ens ska göra detta. Jag undrar om det är så att han egentligen tycker att det är fel eller om han tar den slingan därför att han vill värna sin lokala verksamhet.
Jag tycker återigen att det är hedervärt att försöka göra det, det är bara det att han möter rätt dramatiska trovärdighetsproblem när vi ställer hans ambition i kontrast till hans finansiering.
Sten Tolgfors (M):
Först konstaterar jag att det av någon anledning tydligen är ett problem för interpellanten att jag noterar vad hon säger för att ge goda och förberedda svar till båda interpellanterna. Det är det knappast för mig. Det är det allvar jag tycker att de förtjänar att tas på. När det gäller hur andra agerar i den här frågan måste jag börja med att konstatera att andra har 5 miljarder mer till försvaret än ni har. Ni arbetar inte under samma förutsättningar.
När Socialdemokraterna vill rädda allt runt om i landet måste de därför genast svara på vad de vill ta bort. Peter Jeppsson säger att här inte kommer några nya kostnader. Men det Försvarsmakten tittar på är ju hur de klarar att lösa sin uppgift, den uppgift som de har fått till exempel vad gäller statsceremoniell verksamhet och försvarsmusik.
Jag har noterat ur rapporten att de konstaterar att om de inte gör någon förändring jämfört med i dag ökar kostnaderna från 85 miljoner till 110 miljoner för den här verksamheten - bara så att man förstår grunden för deras sätt att titta på frågan. När det gäller Göteborg Wind Orchestra tycker jag att man ska beskriva den frågan korrekt. Det handlar om att man i dag köper för 5,6 miljoner därifrån, en tredjedel av tiden.
Interpellanten har beskrivit det som att det är själva grunden för verksamheten. Det är alltså tvärtom. Det är en tredjedel av verksamheten - viktig nog ändå! Jag vill gärna säga till Gunilla att jag också har varit lokal ledamot. Jag förstår och respekterar ert engagemang för det som finns i er bygd.
Likväl är det nu så att det Försvarsmakten tittar på är hur man i framtiden ska kunna verkställa de mål och de uppgifter man har fått av statsmakten att producera statsceremoniell verksamhet och försvarsmusik på ett effektivt och rationellt sätt. Då är vi tillbaka igen till mitt grundsvar, som jag började med till Peter Jeppsson, och till den diskussion som finns om Marinens musikkår: Beslut kommer före jul. Försvarsmakten har själv ännu inte avgjort frågan.
Sten Tolgfors (M):
Egon Frid har frågat mig om jag avser att arbeta för att stärka brandskyddet och säkerheten i särskilda äldreboenden samt för äldre i vanliga bostäder. Regeringen arbetar ständigt för att, tillsammans med myndigheter och andra aktörer, förbättra samhällets skydd mot olyckor. Brandskyddet är en viktig del i detta.
I april gav jag en arbetsgrupp inom Regeringskansliet i uppdrag att genomföra en uppföljning av den reform av räddningstjänstlagstiftningen som lagen om skydd mot olyckor har inneburit. Med anledning av den tragiska dödsbranden i Rinkeby i juli i år fick arbetsgruppen även ett tilläggsdirektiv om att förstärka brandskyddet för enskilda.
Arbetsgruppen redovisade sitt resultat i september i år, och dess rapport är för närvarande föremål för remissbehandling. I sin faktaredovisning konstaterar arbetsgruppen att äldre är en grupp som i ökande utsträckning drabbas av olyckor. Skadorna återfinns främst i kategorin fallolyckor. Äldre är emellertid överrepresenterade i nästan alla olyckskategorier. Detta gäller även bränder.
Det är viktigt att enskilda informeras och har kunskap om hur man ska agera vid en brand. Regeringen gav därför för några veckor sedan Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, i uppgift att ta fram en nationell strategi för hur brandskyddet kan stärkas genom bättre information och stöd till enskilda. Vad gäller ansvaret för det lokala förebyggande arbetet mot olyckor har kommunerna ett viktigt ansvar.
Kommunerna svarar även för den lokala räddningstjänsten. Regeringen har för avsikt att i vår lägga fram en proposition där man bland annat planerar att behandla äldres säkerhet.
Sten Tolgfors (M):
Jag vill börja med att säga att jag tycker att detta var en riktigt bra interpellation. Det var min reaktion när jag läste den. Det är alldeles riktigt att det finns många delar i Försvarsdepartementets ansvarsområde, men detta är en väldigt viktig del. Detta är komplext, precis som interpellanten lyfte fram, därför att det verkligen rör byggnormer och Boverkets arbete med mera. Men det är viktigt att löpande se över och skärpa lagen om skydd mot olyckor.
Den gamla räddningstjänstlagstiftningen hade blivit snårig, och den detaljstyrde den kommunala räddningstjänsten mycket. Då blev räddningstjänsten inte tillräckligt effektiv. Den nya lagen om skydd mot olyckor syftar till att man ska komma bort från det och gå över till målstyrning, så att kommunerna själva bättre kan anpassa åtgärderna utifrån de lokala behoven. Det har förts diskussioner om huruvida man bör lagstifta om till exempel brandvarnare ska vara obligatoriska eller inte på äldreboenden.
Att säkerställa att brandvarnare finns i så många hushåll som möjligt är en av de frågor som behandlades i den översyn som nyligen gjordes av lagen om skydd mot olyckor. I alla nybyggda bostäder och nybyggda byggnader för personer med särskilda vårdbehov finns det redan i dag brandvarnare eller automatiskt aktiverade utrymningslarm.
Boverket inför dessutom krav på sprinkler i särskilda boenden för äldre i nya byggnader enligt kommande byggregler. Äldres säkerhet har, enligt min uppfattning, varit ett eftersatt område som regeringen nu tar tag i. Det har varit nödvändigt att vidta åtgärder för att stärka äldres brandskydd. Lagstiftning och regler kan bidra till att skydda liv.
Men innehav av brandvarnare är i grund och botten generellt ett ansvar som var och en behöver ta. Enligt lagen om skydd mot olyckor är den som äger eller nyttjar en fastighet, precis som Egon Frid läste upp, skyldig att se till att byggnaden har en tillfredsställande utrustning för brandskydd. Vilken sorts utrustning det är står inte i lagen.
Vad gäller ett kommunalt ägt vårdhem är det alltså upp till kommunen i fråga att som ägare till byggnaden ta ansvar för bedömningen av vilken skyddsutrustning som behövs. Kommunen har ett ansvar för att se till att nödvändiga åtgärder vidtas för att förebygga bränder i kommunen - också det generellt. Vilka normer som ska gälla för den tekniska utformningen av boenden styrs av bygglagstiftningen, precis som Egon Frid lyfte fram, och av de byggregler som ges ut av Boverket.
Dessa ser man för närvarande över för att se om det går att ytterligare förstärka brandskyddet. Reformen med införande av nationella mål och handlingsprogram har bidragit till att frågorna gällande skydd mot olyckor har fått en ökad uppmärksamhet och att ansvarsförhållanden har börjat tydliggöras. Det finns alltid förbättringar att göra. Men det är inte säkert att det är detaljstyrning av kommunernas verksamhet som är svaret.
Alla har ett ansvar för att förebygga brandolyckor. Kommunerna gör ett viktigt arbete. Det gör också ideella organisationer och myndigheter. I nästa svar tänker jag, Egon Frid, återkomma med några mer konkreta punkter, som ju Egon Frid efterfrågat i sitt första inlägg.
Sten Tolgfors (M):
Eftersom tiden är knapp vill jag bara nämna några specifika faktorer. Rökning är en bidragande orsak till många bränder. En annan sak som ofta diskuteras är spisvakt, och där kan jag notera att ca 10 procent av de bostadsanpassningsbidrag som betalats ut har varit just bidrag till spisvakter. Jag vill också säga att erfarenheten av Rinkebybranden är att det måste finnas information på fler språk än svenska.
MSB har fått i uppdrag att ta fram information på fler språk för att vi ska kunna nå fler och öka självskyddet i bredare grupper. Jag vill också som avslutning på interpellationsdebatten peka ut för Egon Frid att Socialdepartementet håller på med en proposition vars inriktning är värdigt liv i äldreomsorgen.
Eftersom den inte är färdig än kan jag inte i detalj berätta vad den kommer att innehålla, och det är inte heller mitt ansvarsområde. Frågor om äldres säkerhet är dock en av de saker som ska behandlas, och det kan komma att leda till ett starkare brandskydd och färre olyckor för äldre. Avslutningsvis, herr talman, tycker jag att detta är en viktig interpellation. Jag tycker att den blir en delmängd i att gå igenom hela det brandförebyggande arbetet.
Vi har fått ett antal tragiska exempel på att det är nödvändigt, både från Skåne och från Rinkeby och inte minst inom äldreomsorgen. Det pågår en generell översyn, men även jag har noterat att det finns anledning att titta på huruvida man kan ge MSB utökade rättigheter att utfärda föreskrifter gällande brandskydd. Hur det går med det arbetet får Egon Frid och jag alldeles säkert anledning att återkomma till.
Sten Tolgfors (M):
Peter Hultqvist har frågat Maud Olofsson vilka initiativ ministern avser att ta för att tydliggöra en strategi för försvarsindustrin som näringsgren och dess betydelse inte bara för försvarets behov utan också dess närings-, forsknings- och regionalpolitiska roll. Eftersom frågan rör försvarsindustrin har den överlämnats till mig.
Regeringen verkställer nu de principer för försvarets materielförsörjning som lades fast redan under den tidigare regeringen 2004 men som inte har genomförts till fullo. De principer som framgår av den försvarspolitiska inriktningspropositionen utgör inriktningen i de försvarsmaterielrelaterade frågorna.
Den försvarspolitiska inriktningspropositionen som lämnades till riksdagen den 19 mars 2009 behandlar principerna för ett mer användbart försvar inklusive frågor som rör materielförsörjningen och principerna för anskaffning och upphandling. Propositionens materielavsnitt behandlar även andra frågor kopplade till materielförsörjningen, bland annat avseende marknads- och industrifrågor, internationella samarbeten och exportfrågor.
Materielanskaffningen ska alltid utgå från Försvarsmaktens operativa behov. Insatsorganisationen ska förses med ändamålsenlig, beprövad och tillförlitlig materiel av god kvalitet och mängd i förhållande till ställda krav och behov. Inom ramen för budgetpropositionen för 2010 begärde vi riksdagens bemyndigande att anskaffa en rad centrala system.
En ny radarjaktrobot för JAS 39 Gripen, nya splitterskyddade fordon, ett nytt taktiskt obemannat spaningsflygplan, TUAV, samt ett nytt signalspaningsfartyg. Allt detta gjorde vi en månad efter att vi beslutat att anskaffa artillerisystemet Archer. Regeringen återkommer löpande i försvarsmaterielfrågor. Försvarsmaterielmarknaden är inte en marknad som andra.
Den europeiska marknaden är uppdelad på 27 delmarknader. USA har en hemmamarknad för industrin, som dessutom är världens största. Därför drev vi, och fick acceptans för, under vårt ordförandeskap i EU bland annat frågan om konkurrens på lika villkor, så kallad level playing field. Dessutom inrättas under 2010 en exportstödsmyndighet för att bättre och samordnat stödja exporten.
Genom en ny myndighet blir processerna också öppnare och mer transparenta, med tydligare roller och klarare ansvarsfördelning.
Sten Tolgfors (M):
Jag har nämnt tre konkreta exempel där ni går direkt i strid med försvarsindustrins intressen. Ni vill ihop med Vänstern strama åt exportlagstiftningen. Det är 90 procent av marknaden. Ni säger nej till en ny exportstödjande myndighet. Jag vet hur viktig den är. Och du kritiserade själv, Peter Hultqvist, nyss vårt arbete för att öppna den europeiska försvarsindustrimarknaden. Allt detta bär rakt in i försvarsindustrins framtid.
Ja, vi har stort behov av en god försvarsindustri i vårt land. Därför samverkar jag väldigt mycket med försvarsindustrin för att understödja exportaffärer, till exempel i Brasilien som nu är aktuellt. Vi lägger också betydande beställningar på egna meriter från försvarsindustrin i Sverige. Jag nämnde ett exempel tidigare som är väldigt viktigt i form av Archer. Men syftet är att värna landets försvarsförmåga.
Det är inte en industripolitik, utan det handlar om försvarsförmåga, och där är industrin en väldigt bra partner för oss. Jag noterar att Peter Hultqvist ständigt talar om svensk försvarsindustri. BAE Hägglunds är en del av en global storkoncern med 90 000 anställda. Det tycker jag är bra, därför att det gör företaget starkare i utveckling och i försäljning av sina produkter. Men beskrivningen av hur industrin ägs och verkar är gammal.
Man utvecklar tillsammans med andra i andra länder, man ägs av andra i andra länder och av svenskar, och man säljer på en global marknad. Det är en rimlig utveckling, men Socialdemokraterna ser inte ens att den har skett. Jag har ställt frågan några gånger vid besök på försvarsindustriorter: Finns det någonting som görs här i dag som inte har denna internationella aspekt? Jag nämnde Archer, som ägs ihop med Norge. De uppfyller väl den nya materielförsörjningsstrategin.
Och de flesta produkter, för att inte säga alla, är redan utvecklade ihop med andra företag i andra länder med sikte på en internationell marknad. Det är därför som det är så allvarligt att Socialdemokraterna vill dra undan benen för försvarsexporten som är det bärande för försvarsindustrin i framtiden.