KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulla Andersson (V):
Nationalism, brott mot mänskliga rättigheter och demokrati, public service som ifrågasätts, domstolar som avsätts - det finns avskräckande exempel runt om i Europa. Vi är medlemmar i EU, och därför jobbar vi i EU för att förbättra och utveckla arbetet i EU.
Det är precis på samma sätt som Moderaterna, som inte vill ha landsting, gör. De är med och styr här i Stockholm i just landstinget i Stockholm. Jag skulle kanske önska att de inte vore det - vi kan ju titta på Nya Karolinska som ett exempel - men de är med där och jobbar där, på samma sätt som vi är med i EU och jobbar för att utveckla EU. Till exempel skulle vi vilja se en helt annan migrationspolitik. Vi tycker att Europa, världens rikaste kontinent, borde kunna ta emot flyktingar och inte sätta upp murar.
Det försöker vi jobba för, precis som vi försöker jobba för att kvinnor ska ha rätt till abort, att mänskliga rättigheter ska respekteras och att homosexuellas rättigheter ska respekteras. Det är sådant vi jobbar för i EU-parlamentet, och det tänker vi fortsätta att göra. Den dag det finns en majoritet i Sverige för att gå ut ur EU, ja, då kan vi fundera på om vi ska ställa krav på en folkomröstning. Men i dag finns det ingen sådan majoritet.
Vi kommer att jobba för att utveckla EU, och det kommer vi att göra på det sätt som vi tycker är bäst, det vill säga att vi ska värna människor och inte banker, vi ska se till att människor har en fristad att fly till och vi ska stå upp för mänskliga och demokratiska rättigheter. De ska aldrig, aldrig kunna rubbas på något sätt. Därför tycker vi att det är väldigt intressant med utvecklingen i Storbritannien i och med brexit, men vi följer också utvecklingen i Polen och Ungern och andra sådana länder.
Det som händer där är något som vi aldrig någonsin vill vara en del av.
Ulla Andersson (V):
När beslutet om att inleda vinstexperimentet i välfärden togs i början på 90-talet låg en 15 sidor lång proposition till grund för det. De som hade skrivit propositionen var två moderater, som sedan själva har tjänat enormt stora pengar på hela utvecklingen. Vi vet att det finns väldigt många som är med i välfärden just för att tjäna stora pengar.
Häromdagen kunde vi läsa om en skola här i Stockholm som fick stänga igen på grund av att ägarna inte tyckte att vinsterna var tillräckligt stora. Det finns ett stort folkligt stöd för att få slut på vinstjakten i skolan. Svenska folket tycker helt enkelt att det är rimligt att de skattepengar de betalar ska gå till just eleverna i skolan, till lärarna, till lärarnas fortbildning, till skolböcker och inte till att berika ägarna.
Det förslag som låg på riksdagens bord möjliggjorde en avkastning på det operativa kapitalet. Om ägarna hade investerat kunde de få avkastning. Om de inte hade investerat egna pengar fick de ta ut lön, som andra som jobbar i skolan eller på vårdcentralen. Jag tycker att det är en rimlig och logisk hantering av välfärden. Välfärden är nämligen inte som vilken marknad som helst.
Att lägga ned en skola är inte samma sak som att gå till affären och byta en vara som är ett felköp. Vi kan aldrig någonsin hantera välfärden på det sättet. Jag tycker att Jakob Forssmed och de borgerliga partierna borde fundera över vad välfärdsexperimentet har lett till. Är det rimligt att avkastningen för att driva en skola är högre än för att driva en bank i dagens Sverige?
Ulla Andersson (V):
De företag som är i välfärden för välfärdens egen skull kan självklart fortsätta. Jag förstår att Jakob Forssmed har slut på argument; då försöker man gärna skrämmas i stället. Alla som är i välfärden i dag och som vill vara där för verksamhetens egen skull kan fortsätta. Men de som var och är där för att tjäna stora pengar kommer kanske inte att fortsätta vara särskilt intresserade av det.
Men meningen med välfärden har heller aldrig varit att man ska vara där för att tjäna stora pengar. Jag anser att förtroendevalda ska se till att skattemedel går till det som de är avsedda för och inte till annat. Det är även Jakob Forssmeds uppgift. Om man ska kunna anställa folk i välfärden i framtiden måste vi se till att det finns bra arbetsvillkor och löner och att välfärdens resurser går till just välfärden.
Det är inte för inte som det i just privatiserad välfärd är sämre arbetsvillkor och lägre löner. I den här staden där vi står nu skiljer det flera tusen i lön mellan en anställd i en friskola och en anställd i den kommunala skolan. Det är på det sättet de privata bolagen gör vinster. Inom välfärden är personalen den stora kostnaden, och om man vill göra vinst är det där man drar ned.
Jag tycker inte att det är rimligt att man kan driva ett privat bolag som är helt finansierat av skatter. Är det synen på entreprenörskap, att det är skatter som ska finansiera investeringarna, vinsterna, reklamen, lokalen och personalkostnaderna - hela rubbet? De gör faktiskt det.
När det är på det sättet tycker jag att vi ska ha ett regelverk på plats som tillförsäkrar att åtminstone huvuddelen av pengarna går till det de är avsedda för och att de inte hamnar i privata fickor. Det känner jag ett stort folkligt stöd för.
Ulla Andersson (V):
Givet allt vi vet om konsekvenserna av privatiseringen av välfärden skulle jag vilja påstå att det är ideologisk blindhet att hålla fast vid detta välfärdsexperiment. Sverige är unikt i världen om att tillåta obegränsade vinstuttag; det vet även Niklas Wykman. Vad är det då om inte ideologisk blindhet att hota med att skolor ska lägga ned för att pengarna ska gå till eleverna?
Är det inte ideologisk blindhet att sälja ut skolor till kraftiga underpriser för att bereda privata skolägare möjlighet att göra vinst? Är det inte ideologisk blindhet att sälja ut vårdcentraler för 700 000 när de är värda 20 miljoner?
Är det inte ideologisk blindhet att konstatera att privat driven äldreomsorg och skola är underbemannad och har lägre löner och sämre arbetsvillkor och sedan försvara det? Niklas Wykman tar upp den PWC-rapport som har florerat i debatten. Han glömmer dock att nämna att den är skriven av Peje Emilssons revisor.
Peje Emilsson är numera vd för Kunskapsskolan, men han var den som skrev den proposition på 20 sidor som låg till grund för hela detta välfärdsexperiment. Han är också moderat, precis som många andra i den privatiserade välfärden.
Är det inte så, Niklas Wykman, att det är ideologisk blindhet att stå här och försvara det här välfärdsexperimentet när det finns så mycket fakta på bordet som talar om var vi har hamnat och vilka konsekvenser det har fått?
Ulla Andersson (V):
Extrema diskussioner - det betyder alltså att Niklas Wykman anser att en stor majoritet av svenska folket för en extrem diskussion när man vill säkerställa att de skattemedel som man har betalat in går till den verksamhet som de är avsedda för. Det var en mycket märklig uppfattning, måste jag säga. Kan Niklas Wykman förklara för mig varför vi ska tillåta obegränsade vinstuttag ur välfärden?
Det är ju ändå skattepengar som vi använder och som är avsedda för omsorg, utbildning och sjukvård. Det är ju dessutom rätt stora pengar vi talar om; övervinsterna 2015 var 4,7 miljarder. Det motsvarar lönerna för 12 500 undersköterskor. Hade det inte varit bättre att de hade fått jobba i äldreomsorgen och att vi hade ökat personaltätheten och sett till att lönerna kunde höjas?
Niklas Wykman vet ju precis som jag att en undersköterska i den privatiserade äldreomsorgen tjänar ungefär 800 000 mindre är en undersköterska i kommunal äldreomsorg under ett arbetsliv. En gymnasielärare i en fristående skola här i Stockholm tjänar ungefär 1 1⁄2 miljon mindre på sitt arbete än en gymnasielärare i den kommunala skolan i Stockholm. Detta är pengar som i stället går till ägarna.
De går till ägare som Peje Emilsson eller Anders Hultin, JB-koncernens vd, som också var med och skrev denna proposition en gång i tiden. Jag skulle vilja säga att Moderaternas höga svansföring, hot och propaganda i denna fråga handlar väldigt mycket om egenintresse.
Det är nämligen väldigt många av era medlemmar, ministrar och kommunal- och landstingsråd som själva driver välfärdsbolag eller är anställda av välfärdslobbyisterna. Låt oss se till att skattepengar går till det som de är avsedda för i stället.
Ulla Andersson (V):
Det är nog inget annat parti som skulle kalla ett vallöfte irrelevant. Jag tror att många minns hur Jimmie Åkesson stod i de stora tvdebatterna inför valet och lovade att det skulle bli slut på vinstjakten. Vinstutdelning i skolan skulle till och med förbjudas.
Om vi vill utveckla skolan borde politikens huvudansvar vara att tillse att skattemedel går till just skolan och inte till skolans ägare. Annars dräneras skolan på pengar.
Oscar Sjöstedt säger att de flesta anser att det är rimligt att den privata välfärdsverksamheten har samma avkastning som annan privat finansierad tjänsteverksamhet. Ja, det är precis det denna proposition föreslår. Varför yrkar då Oscar Sjöstedt och Sverigedemokraterna avslag på propositionen? Vinster i välfärden handlar också om demokratin.
För varje kommunal verksamhet som privatiseras inskränks demokratin. Vi har inte insyn i styrelserna och kan inte se hur skattemedlen används. Anser Oscar Sjöstedt att det är rimligt att skattemedel används till lobbyism? Jag frågar eftersom Sverigedemokraterna troligtvis är experter i denna fråga.
Var det inte just i era korridorer riskkapitalisterna sprang för fullt för att få er att ändra er i denna fråga? Och nu står du här som en lydig dräng åt riskkapitalisterna och försvarar dem med hull och hår för att tillförsäkra dem deras enorma framtida vinstuttag.
Ulla Andersson (V):
Om ägarna har stoppat in kapital i bolaget är det rimligt att de får avkastning på det. Men har de inte stoppat in något kapital ska de inte få någon avkastning. De kommer dock att få lön för sitt arbete. Det är det denna proposition handlar om. Jag tror att de flesta skattebetalare tycker att det är en rimlig logik och att skattemedel som de har betalat in efter att ha jobbat och kämpat går till det de är avsedda för. Det handlar om rätt mycket pengar.
År 2015 var övervinsterna 4,7 miljarder. Det motsvarar 12 500 undersköterskor, som kunde ha tagit hand om mormors omsorg, eller ca 9 000 lärare. Det motsvarar också en höjning av garantipensionen med ungefär 1 000 kronor. Det är betydligt bättre att använda skattemedel till att förbättra för skoleleverna, ta hand om mormor eller höja garantipensionerna.
Det är inte rimligt att de lobbyister som springer i era korridorer berikar sig på skattemedel som är tänkta att gå till välfärden.
Jag frågar igen, Oscar Sjöstedt: Är det rimligt att skattemedel går till lobbyism och reklam, till uppköp av olika privata bolag och till att berika ägarna i bolag som många gånger har färre anställda, större klasstorlekar, sämre arbetsvillkor och lägre löner när skattemedlen behövs så väl i varje befintlig välfärdsverksamhet, vilket de ju faktiskt är avsedda för?
Är det då inte rimligt att de också går dit? Det är ju det skattebetalarna och väljarna vill. Jag tycker att ni ska stå upp för era vallöften och inte kalla dem irrelevanta.
Ulla Andersson (V):
Jag vill börja med att tacka för berömmet. För Vänsterpartiet är vallöften viktiga. Vi tycker inte att de är irrelevanta, som andra partier, till exempel Sverigedemokraterna, har gjort här i talarstolen före mig. Jag har en fråga till Emil Källström: Har Centerpartiet funderat över hur det blir när aktiebolagslagens mål att bereda ägaren vinst är det överordnade målet, med den selektering som detta innebär?
Har ni funderat något över varför privata friskolor framför allt etablerar sig där barn med föräldrar med lång utbildning bor? Kan det vara så att man gör detta därför att man tror att dessa barn har mindre behov och att man på så sätt kan tjäna mer pengar? Har Centerpartiet funderat något över varför privata vårdcentraler etablerar sig där de friskaste människorna förväntas bo?
Kan det vara så att det är där man tror sig tjäna mest pengar? Har Centerpartiet funderat något över varför de privata friskolorna, till exempel här i Stockholm, i genomsnitt ger flera tusen kronor mindre i lön till en lärare eller varför en undersköterska i äldreomsorgen tjänar mycket mindre i den privatiserade äldreomsorgen än i den kommunala?
Kan det vara just som i aktiebolagslagen, det vill säga att det övergripande målet är att bereda ägaren vinst? Eller gör Centerpartiet någon annan analys av detta?
Ulla Andersson (V):
Emil Källström svarade över huvud taget inte på mina frågor. Jag frågade om ni har gjort någon analys av varför dessa välfärdsföretag etablerar sig just där de friskaste människorna förväntas bo. Varför etablerar sig privata vårdcentraler just där de friskaste människorna förväntas bo?
Varför etablerar sig de privata skolbolagen just där de elever som anses ha lättast att uppnå kunskapsmålen bor? Varför etablerar de sig just där? Kan det ha något att göra med att de framför allt vill ha pengarna som mål? Det blir ju konsekvenser. Välfärden dräneras på resurser.
Den utredning som du, Emil Källström, har kritiserat mycket hårt visar nämligen hur pengar går just till annat än de faktiskt är avsedda för. Det handlar om nästan 5 miljarder kronor under 2015. År 2017 gjorde de tio största koncernerna över 3 miljarder i vinst. Tänk hur mycket dessa pengar hade behövts till sjukvården och till skolorna, inte minst för att rädda byskolor.
Jag hoppas att du kan svara på detta, Emil Källström. Anser ni att vinsten och inte verksamheten är målet? Kan det vara en bakvänd ordning när vinstintresset styr? Är det rimligt, Emil Källström, att det är tre gånger så hög avkastning i den privatiserade äldreomsorgen som det är för att driva och äga en bank? Är det rimligt att det är dubbelt så hög avkastning för att driva en privat skola som för att äga och driva en bank?
Jag tror inte att väljarna tycker det. Vänsterpartiet tycker definitivt inte det. Det är därför som vi vill reglera vinsterna i välfärden. Centerpartiet tycker att det ska vara oreglerade vinstuttag i välfärden i all evinnerlig framtid, verkar det som, oavsett konsekvenserna.
Ulla Andersson (V):
För första gången i landets historia hanterar vi en övergångsbudget. Den behövs för att viktiga samhällsfunktioner ska fortsätta att fungera, trots att vi inte har fått någon ny regering på plats. Den ska ge stabilitet och finns i väntan på att en ny regering ska kunna göra förslag till förändringar utifrån dess ekonomisk-politiska inriktning. Övergångsbudgeten är alltså tillfällig. När lagstiftningen skrevs antogs det att man inte skulle motionera på en övergångsbudget.
Det är både rimligt och logiskt att anta det eftersom den ju ska underlätta regeringsprocessen för den kommande regeringen. Vi hade väntat oss en ansvarsfull och ordnad process, att övergångsbudgeten skulle passera genom riksdagen som det var tänkt när lagstiftningen antogs och som de principer som den bygger på och som vi sju partier har varit överens om tillsammans skulle garantera. Men det ansvaret ville inte valets stora förlorare Moderaterna ta.
De väljer i stället att sätta det parlamentariska förhållningssättet och de spelregler som politiken förhåller sig till, det vill säga att regering och budget hör samman, ur spel. Det handlar om ansvarsutkrävande. Det är inte rimligt att en övergångsregering som inte kan avgå ska sättas att ta ansvar för en kaotisk situation som Moderaterna skapar med Kristdemokraterna och med stöd av ett rasistiskt parti.
Moderaterna tar numera inte enbart efter Sverigedemokraternas retorik och politik utan också alltmer av dess agerande i syfte att lugna de interna motsättningar som håller på att slita isär partiet, där starka krafter vill samarbeta med rasisterna. Det var därför Moderaterna valde att motionera och att servera Sverigedemokraterna makt och inflytande på ett silverfat.
Man tar makten genom den ekonomiska politiken i stället för genom regeringsbildningen, bakvägen liksom. Så agerar en förlorare som inte har en regering att tillsätta!
Ulla Andersson (V):
Det är svårt att se hur 14 miljarder i skattesänkningar till de rikaste ska få slut på gängkriminalitet och minska den psykiska ohälsan bland barn. Jag undrar när Moderaterna lämnade förhållningssättet att regering, statsbudget och ansvarsutkrävande hänger ihop. Ni har aldrig någonsin lyft en sådan diskussion i något forum, såvitt jag vet.
Ni använder en väldigt svår parlamentarisk situation till att servera ett rasistiskt parti och starka mörkerkrafter i det här samhället möjligheter till makt och inflytande. Jag hade väntat mig mer än så av ett parti som anser sig självt vara statsbärande.
Men det kanske blir så när man inte har någon regering att tillsätta, när man är valets stora förlorare, när man tillhör det minsta blocket och ens parti håller på att slitas isär av interna motsättningar. Jag beklagar detta. Sverige behöver ordning och reda i en svår parlamentarisk situation, och tids nog får vi alla tid att lägga fram vår ekonomiska politik.
Ulla Andersson (V):
Det är intressant att lyssna på Maggie Thatchers fan club Centerpartiet i talarstolen. När ni snackar om extremism far tankarna lätt iväg. Vi är nog många som minns den nyliberala eran, och många har haft ont i magen sedan dess. Vänsterpartiet har under den gångna mandatperioden och i en svår parlamentarisk situation tagit stort ansvar. Vi har försökt att göra livet bättre för det stora folkflertalet.
Arbetslösheten har sjunkit, och sysselsättningen har ökat. Vi har försökt att rusta landet och utveckla det genom att satsa på fler utbildningsplatser. Ensamstående föräldrar har fått råd med både biobesök och nya vinterstövlar till barnen. Barn har fått fria mediciner och glasögonbidrag, det har gjorts stora satsningar på kvinnors hälsa och så vidare.
Vi har som sagt försökt att göra livet bättre för människor och dessutom vänt borgarnas stora underskott till överskott i statsbudgeten. Men det är inte lätt att ta ansvar. Man får kompromissa, och man får inte alltid som man vill. Vad har då Centerpartiet gjort sedan valet? Jo, ni var med och röstade bort statsminister Löfven, trots att ni tillhörde det minsta blocket och inte hade en lösning för en ny regering.
Sedan röstade ni bort Kristersson eftersom ni ville säkerställa att Sverigedemokraterna inte skulle få makt och inflytande, vilket de annars skulle ha fått. Därför har vi nu en övergångsbudget som inte var avsedd att motionera på, vilket Källström också har varit med och tagit fram praxis för och godkänt. Om Centern nu valde att rösta bort Kristersson för att Sverigedemokraterna inte skulle få makt och inflytande, varför ger ni då Sverigedemokraterna makt och inflytande i dag?
Budgeten är ändå hjärtat i politiken, och genom ert agerande får Sverigedemokraterna makt och inflytande över den. Varför då? Detta går inte ihop.
Ulla Andersson (V):
Att höja folks hyror och sänka deras löner tycker jag är att göra det sämre för vanligt folk, och jag skulle tro att Maggie Thatcher ler förnöjt i sin himmel när hon hör Emil Källström. Emil Källström hänvisar gärna till praxis, men Emil Källström vet precis som jag att det är första gången vi hanterar en övergångsbudget och att det därför inte finns någon praxis. I en ordinarie process motionerar oppositionen på en regeringsbudget, men just nu har vi en övergångsbudget.
Emil Källström vet mycket väl att man genom att lägga ned sina röster släpper fram Moderaternas och KD:s ekonomiska politik med stöd av Sverigedemokraterna. Det var ju därför ni röstade bort Kristersson, Emil Källström - för att ni inte ville ge Sverigedemokraterna indirekt makt och inflytande över budgeten. Det håller inte ihop - det gör det faktiskt inte. Jag önskar att det gjorde det. I så fall hade ni inte motionerat.
Nu har ni ändå gjort det, men då hade ni valt att rösta på övergångsbudgeten i alla fall, på grund av att regeringsprocessen har tagit så lång tid.
Ulla Andersson (V):
Det är juletider, och det verkar inte finnas någon skiljelinje i att Kiruna ska ha ersättningsjobben. Jag tycker att vi helt enkelt konstaterar att vi alla är överens om det nu. Sedan har det varit en resa hit som jag tror att vi skulle kunna säga ganska mycket om. Jag själv har deltagit i förhandlingsrummet och vet även att man stämt av efter vägen fram till att man lade fram övergångsbudgeten vad den skulle innehålla eller inte.
Vi har lite olika uppfattningar om detta, Emil Källström. Men nu är det jul. Det är jättebra att övergångsjobben kommer på plats. Förslaget om dem hade kunnat läggas fram i en extraändringsbudget av en ny regering, vilket hade varit möjligt. De hade kunnat vara med i övergångsbudgeten om vi hade kommit överens om det över partigränserna tidigare, men så var det inte. Nu är det löst, så god jul!
Ulla Andersson (V):
Jag begärde ordet när Jakob Forssmed började tala om helhetsanalys. Jag skulle vilja göra en beskrivning av Kristdemokraternas helhetsanalys av bostadspolitiken. Vi kommer nog alla ihåg bottenplattorna som stod och stoppade upp alla byggen - de så kallade Odellplattorna - när Kristdemokraterna hade ansvar för bostadspolitiken, då man drog bort de bostadssubventioner som fanns, och de effekter som det fick. All bostadsproduktion stoppades då.
Sedan kom den dåvarande kristdemokratiska bostadsministern på att föräldrarna väl kunde borga för barnens lån i stället. Han tyckte till och med att två borgenslån för en familj inte var något större problem. Sedan kom man med den fantastiska fastighetsskatten som innebar att de som bor i Danderyd fick halverad fastighetsskatt, medan de som bor i Kiruna fick en 76-procentig ökning. Vad ledde det till?
Jo, det ledde till att alla hushåll blev mer skuldsatta, eftersom bostadspriserna steg kraftigt. Samtidigt valde Kristdemokraterna att behålla ränteavdragen som var tydligt sammankopplade med fastighetsskatten. Eftersom fastigheten är en tillgång hade människor möjlighet att göra ränteavdrag. Det drev självklart också på kostnadsökningarna. Vad gör Kristdemokraterna nu?
Jo, de drar in de investeringsstöd som finns och som har lett till att man bygger i Hudiksvall, i Värmland och runt om i landet. Och vad leder det till? Jo, det leder till att bostadsbyggandet stannar upp igen, till exempel i Tierp. Jag glömde nämna en reform som Kristdemokraterna också lade fram, nämligen den om andrahandshyror. Man fick ta ut nästan vilken hyra som man ville. Så skulle bostadskrisen lösas. Det skulle också byggas friggebodar.
Jag tycker inte att Kristdemokraterna ska tala så mycket om att ta ansvar för bostadspolitiken. Jag skulle vara mycket glad om Kristdemokraterna höll sig borta från bostadspolitiken. Det skulle vara bra för alla som tycker att vi behöver bygga bort bostadsbristen.