KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Svantorp (S):
Jag vill börja med att säga till Roger Haddad att det är lite farligt när man har ett manus med sig i talarstolen och inte lyssnar på det som har sagts. Jag vill uppmana honom att läsa protokollet, för jag nämnde kvalitet när jag talade om Karlstads universitet. Läs protokollet så får du se, Roger Haddad! Jag hade en fråga om lärosätenas uppdrag vad gäller den breddade rekryteringen. Jag tycker inte att jag riktigt fått svar på den frågan och tänkte därför upprepa den.
I Karlstad tar man den uppgiften på största allvar och jobbar intensivt med att till exempel stärka distansutbildningarna. Man har blended learning och andra flexibla lösningar för att få fler ovana studenter att söka till universitetet. Värmland är ett av de län som har den lägsta utbildningsnivån, och det måste vi göra någonting åt. Vi måste få fler att vilja välja högre utbildning.
Dessutom omges vi av flera län med en liknande situation som vår. Förra veckan var jag i Söderhamn och hälsade på hos Åsa vid Centrum för flexibelt lärande. Det jag framför allt lärde mig var att de har jobbat intensivt och målmedvetet för att höja invånarnas utbildningsnivå. Det har man gjort under flera år.
Mycket har skett genom att man avdramatiserat den högre utbildningen men också genom att man lyft fram dem som gått hela vägen, precis som Åsa. De har i sin regionala utvecklingsstrategi till och med en beskrivning av den kvinna som Åsa talade om, hon som gått hela vägen från att läsa in en grundskoleutbildning till att doktorera. Sådana exempel är viktiga för att lyckas med den breddade rekryteringen.
När utbildningsministern i sitt svar till oss interpellanter fokuserar på antalet 19-åringar som det allra viktigaste för resursfördelningen måste man fundera på vilka man möter när man besöker universitet och högskolor.
Jag funderar lite grann på hur utbildningsministern tänker om det faktum att allt fler i dag återvänder till universitetet och bygger på sin kandidatexamen med en masterutbildning för att stå bättre rustad. Hur kan man med den vetskapen argumentera för resursfördelning enbart utifrån antalet 19-åringar? Det är ganska obegripligt.
Att det finns röda trådar mellan vuxenutbildning och högre utbildning, att man har olika vägar in och framför allt att man inte behöver flytta för att studera har varit framgångsfaktorer bakåt i tiden när vi utvecklat vårt samhälle. Det har medverkat till att fler i befolkningen i dag har en högre utbildningsnivå. Jag funderar på den nuvarande regeringens mål för den högre utbildningen. Jag funderar också på den politiska styrningen.
Vi kan i rapport efter rapport läsa att de gamla universiteten är sämst på att lyckas med den breddade rekryteringen medan högskolorna och de yngre universiteten lyckas betydligt bättre, men det är de gamla universiteten som tilldelas en stor del av resurserna, både till utbildning och till forskning. Då är det såklart svårt för övriga att lyckas rekrytera studenter till platser som inte finns.
Jag ställer därför frågan igen: Hur tänker ministern agera för att lyckas med den breddade rekryteringen?
Gunilla Svantorp (S):
849 platser försvinner från Karlstads universitet - platser som mer än väl hade behövts. Detta sker samtidigt som söktrycket är enormt. 17 700 vill läsa vid Karlstads universitet. De 849 platserna motsvarar nästan en tiondel av antalet platser, och de hade mer än väl behövts i dessa tider av hög arbetslöshet och omställningsbehov.
När utbildningsutskottet för ett par år sedan besökte Bryssel ifrågasatte utbildningskommissionären Sveriges låga mål för det antal som går vidare till högre studier. Vi har redan nått det mål som regeringen har satt upp. Det är en märklig politik att sätta mål som redan är uppnådda. Men denna målsättning följer samma linje som regeringen brukar använda, till exempel argumenten att det är så många fler som läser inom den högre utbildningen i dag än 2006.
Ett sådant påstående måste jämföras med något för att det ska få relevans. Det är intressant att jämföra med antalet invånare i Sverige. År 2006 hade vårt land nästan 9,1 miljoner invånare. I dag är siffran nästan 9,6 miljoner. Då skulle det väl vara märkligt om inte det antal som studerar vore större i dag än 2006.
Min fråga om breddad rekrytering har inte fått svar. Jag blir nyfiken på hur utbildningsministern tänker om de 800 000 människor som vi har i Sverige i dag som har slutat skolan efter grundskolan och som mycket väl behöver bygga på sin kompetens. Är utbildningsministern nöjd med att antalet studerande per tusen invånare stadigt minskar? Stärker det vår konkurrenskraft gentemot andra länder?
Gunilla Svantorp (S):
Jag tycker att vi visar ganska väl vad vi faktiskt vill. Jag läste upp vad Stefan Löfven sa i regeringsförklaringen: Vi vill höja kunskapsresultaten, vi vill öka jämlikheten och vi vill höja läraryrkets attraktivitet. Det är en ganska god viljeinriktning. Dessutom lägger vi ganska mycket pengar på att göra detta. Men för att svara på dina frågor, Ulrika Carlsson: Jag tror att du blandade ihop vad jag sa om friskolor och vad jag sa om förväntningar.
Oavsett om det handlar om friskolor eller kommunala skolor ser vi att man har för låga förväntningar på vissa barn. Det leder också till att barnen inte lyckas. Oavsett vilken skola de går i måste man faktiskt tro att alla barn kan lyckas. Det gör de om man också sätter av pengar till tidigt stöd. Då kommer barnen att lyckas.
Det är klart att man kan sätta en stämpel på oss, så som Ulrika Carlsson gör, att vi är emot friskolor. Det är vi inte alls.
Men när man ser att friskolor går i konkurs och från den ena dagen till den andra ställer barn på gatan utan skolgång, då måste man såklart ifrågasätta det som Ulrika tog upp i sitt anförande: de tre L:en som Anna Ekström anger, alltså lärare, likvärdighet och långsiktighet. Är det långsiktigt att ha ett system som gör att elever stängs ute från den ena dagen till den andra? Det tycker inte vi.
Det är klart att vi måste titta på kvaliteten. Är det god kvalitet i alla våra skolor? Vi ska inte ha dåliga skolor. Vi ska ha bra skolor.
Gunilla Svantorp (S):
Nu höll jag på att kalla talmannen för fru. Ulrika sa att vi satsar på att minska barngruppernas storlek i stället för att satsa på lärarna. Då har inte Ulrika läst någonting av vad vi föreslår. Vi säger att vi ska satsa på lärarna. Jag har nog sagt det tre gånger nu, men jag kan säga det igen: Det var det som Stefan Löfven sa i regeringsförklaringen - att vi ska höja läraryrkets attraktivitet. Vi avsätter också ett visst antal miljarder för att göra detta.
Vi pratar hela tiden om lärarna, hur viktigt det är att det satsas på lärarna och att lärarna känner att vi tror på dem och att de gör ett gott arbete. Det är det vi har sett när vi reser runt i världen. I de länder där man verkligen tror att lärarna gör ett gott arbete lyckas man. Där höjer man skolresultaten. Vi vill också dit. Vi tror på lärarna. Det är klart att vi då avsätter pengar.
Men det har inte ni gjort under er tid. Ni har i stället satsat på skattesänkningar. I budgeten 2014 lade Socialdemokraterna 4,2 miljarder i sitt förslag till utökad utbildningsbudget. Det var sex gånger mer än vad ni lade på den tiden. Det är klart att vi satsar på lärarna. Ja, vi pratar om att minska barngruppernas storlek.
Det är faktiskt det som man möter när man kommer ut i skolan. Jag vet att Ulrika Carlsson är mycket ute i skolorna, precis som vi är. Det man då möter är att lärarna och skolan alldeles på egen hand försöker göra det de kan för att ha små grupper. Men det här ska inte vi bestämma. Därför pratar vi om tidigt stöd.
Men tidigt stöd kan ju leda till att man får mindre barngrupper och alltså får större möjligheter att se alla barnen och att sätta in stöd när det behövs. Nu glömde jag resten.
Gunilla Svantorp (S):
Det är förvånande att Moderaterna och Maria Stockhaus är villiga att besluta om ny verksamhet, att ta in allting, utan att det har utretts grundligt. Det är klart att det har funnits. Men vi har inte haft någon skolinspektion som har tittat på det, eftersom det inte har funnits i lagen. Vi behöver starta precis som vi alltid gör, med en liten verksamhet för att utvärdera den och sedan se vad vi behöver göra för att komma vidare. Det är en komplex fråga.
Och vi som är riksdagsledamöter har uppdraget att se till allas bästa. Vad är det som blir bäst för många? Maria Stockhaus har inte suttit i riksdagen förut, men under förra mandatperioden beslutade vi till exempel om en lärarlegitimationsreform som sedan har återkommit hit ett antal gånger för att korrigeras.
Vi tycker att det är bättre att vi gör rätt från början genom att utreda och inhämta de kunskaper som finns på de många orter som har använt det här, utan tillåtelse. Om det nu är så enkelt att införa detta och för alla ämnen, varför gjorde inte alliansregeringen det?
De satt i regeringsställning i åtta år. De styrde Sverige i åtta år. Ändå hände det inte någonting. Varför inte?
Gunilla Svantorp (S):
Maria Stockhaus frågar mig vad vi ska göra. Vi vann valet i september i fjol. Ni satt i regeringen i åtta år innan dess, Maria Stockhaus, och har inte flyttat fram positionerna ett enda dugg på åtta år, mer än att tillsätta en väldigt smal utredning. Ni kanske skulle fundera lite grann på vad ni själva har gjort. Jag skulle vilja påminna om remissvaren som har kommit in på den utredning som har gjorts.
Det gäller framför allt vad Lärarförbundet och Lärarnas Riksförbund säger. Lärarförbundet säger att "försöksverksamheter bör vara en del av en planerad nationell utvecklingsinsats och utvärderas på ett vetenskapligt sätt innan beslut om eventuell fortsättning eller avslutning fattas".
Lärarnas Riksförbund säger: Även om fjärrundervisning sker i realtid lämnas eleven utanför gruppens sociala sammanhang, vilket kan påverka motivationen. Det finns goda skäl för att utveckla former för fjärrundervisning. Men det måste utredas mer. Det är bara två av de exempel på remissvar som kom in. Remissvaren spretar lite grann. Att de gör det ska vi ta på allvar och utreda mer. Det finns skolor som gör det här på ett jättebra sätt. Det vet vi alla.
Men vi har ansvar för att se till att det som vi lagstiftar om måste fungera i verkligheten. Det handlar mycket om juridik. Vi kan inte bara införa det, utan vi måste vara lite mer varsamma med vad vi gör i kammaren. Därför tycker vi att vi måste fundera lite mer på hur, var och när vi gör det. Vi kan inte bara hasta fram. Vi har sett alldeles för mycket hastverk de senaste åtta åren för att vi ska göra på samma sätt.
Gunilla Svantorp (S):
Som svar på Ulrika Carlssons fråga skulle jag vilja säga att verkligheten visar att det inte kommer att hända. Det har funnits fjärrundervisning på många ställen i vårt land, trots att man egentligen inte har haft tillåtelse till det. Jag tror inte att man genast kommer att sluta med fjärrundervisning bara för att vi står här i kammaren och debatterar det här och bestämmer oss för att utvärdera på ett mer omfattande sätt än allianspartierna vill.
Och jag hoppas inte heller att det kommer att vara någon fara för det. Man ser hur viktigt det är att eleverna får den adekvata utbildning de ska ha. Vi måste också fundera lite grann. Det är inte så enkelt att fjärrundervisning är lösningen på allt, även på problemet med små skolor som har för få elever. Det ska vara rimligt att flytta till nästa skola.
Ibland diskuterar vi dock skolnedläggningar där det är kanske två mil till nästa skola, och då är det faktiskt inte helt orimligt att flytta på sig. Vi kan alltså inte använda fjärrundervisning som ett universalmedel för att lösa allting. Det tror inte jag är någon lösning. Däremot ser vi att det är jätteviktigt på de ställen där man har använt det länge, och deras erfarenheter måste vi såklart ta vara på nu när vi tittar på det lite mer allvarligt och ska få in det i lagstiftningen.
Gunilla Svantorp (S):
Det har ju framförts viss kritik mot Skolinspektionen för att den har kommit med kritik mot att man har fjärrundervisning. Men det är ju Skolinspektionens roll - de kommer såklart med kritik mot någonting som egentligen inte får lov att finnas. Det är deras roll. Det är vi som inte har gjort jobbet här i riksdagen, och eftersom det inte är vi som har styrt är det faktiskt ni som inte har gjort jobbet fullt ut, Ulrika Carlsson. Nu är det dock vi som styr, och vi får ta på oss ansvaret allihop. Men jag tycker alltså inte att vi kan skälla på Skolinspektionen, för de har bara gjort sitt jobb.
Gunilla Svantorp (S):
Det var ett spännande inlägg, Ida Drougge. Du talade mycket om att jobb och utbildning hänger ihop. Självklart gör de det, men det syns inte i era förslag att ni tycker det. Yrkeshögskolan är, som jag sa tidigare, den utbildningsform som har visat mycket goda resultat när det gäller att just matcha arbetssökande mot branschernas behov av arbetskraft.
Den ger människor möjlighet till yrkeskompetens, och utbildningen utgår också från branschernas behov. Nio av tio studerande vid yrkeshögskolan har, som jag sa, arbete året efter och många har det inom det område som de har utbildat sig. Vi föreslår nu fler platser för att lösa bristyrkesproblem just för att matcha jobb med utbildning.
Det handlar om 2 500 platser 2016 och 6 000 platser de kommande åren. Övriga partier i den forna Alliansen, förutom Moderaterna, föreslår en utbyggnad av antalet platser. Alla partier föreslår egentligen en utbyggnad av yrkeshögskolan, men inte Moderaterna. Moderaterna vill inte bygga ut den.
Ni skriver i er budgetmotion: Att företag kan rekrytera kvalificerade specialister och yrkeskompetens är centralt för konkurrenskraft och tillväxt. Samtidigt säger ni nej till en utbyggnad som faktiskt skulle kunna möjliggöra det som du talar om, alltså jobb och utbildning. Varför?
Gunilla Svantorp (S):
Jag måste få påminna lite grann om historien bakom yrkeshögskolan, Ida Drougge. Visst, ni har infört det ni kallar yrkeshögskolan, men det fanns faktiskt någonting före det. Det hette kvalificerad yrkesutbildning och var något liknande, om än i mycket mindre omfattning. Men det är klart att vi i Socialdemokraterna säkert också hade utvecklat detta om vi hade fått fortsätta styra efter 2006. Ni kom alltså inte på grejen med yrkeshögskola, Ida Drougge. Det skulle jag absolut vilja protestera mot.
Däremot döpte ni om det till yrkeshögskola. Ni är inte emot fler platser i yrkeshögskolan, och ni vill ha väldigt mycket. Ni lägger dock inga pengar på det. Det är det som är skillnaden. Vi visar vad vi vill göra. Vi vill matcha ihop dem som är arbetslösa med dem som har ett jobb de kanske inte trivs med och som vill gå vidare i livet. Man måste därför ges möjlighet till det jag talade om förut, det vill säga livslångt lärande. Det handlar om att kunna komma tillbaka och göra nya saker.
Då krävs det utbildningsplatser, och därför prioriterar vi utbildningsplatser.
Gunilla Svantorp (S):
Jag tycker att det är lite spännande att de borgerliga partierna är så upptagna av att vi inte yrkar bifall till vår reservation, särskilt Centerpartiet, som dessutom inte har någon reservation, om jag uppfattar det hela rätt. Vi yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Att vi sedan väljer att inte yrka bifall till reservationen måste vara en pluttfråga i detta sammanhang. Frågan förtjänar inte ens att besvaras. Det är upp till varje parti vad man yrkar bifall till.
En annan fråga gällde hur man ska minska administrationen för lärarna. Just de diskussionerna pågår i den nationella samlingen för läraryrket, där parterna sitter. Regeringen sitter tillsammans med lärarfacken och diskuterar just det. Jag tycker personligen att vi under alliansåren såg alldeles för mycket styrning från politiker av precis hur man skulle göra.
Jag tycker att parterna ska samtala sig fram till det. Central rättning av nationella prov är en viktig sak, men sedan får parterna komma fram till vad man tycker är de bästa verktygen för att underlätta för lärarna i undervisningen.
Den tredje frågan gällde avsteg från kravet på lärarlegitimation. Det viktigaste just nu är att försöka få in fler lärare i skolan. Parterna och vi tycker att det är viktigt med lärarlegitimation. Ska man börja rucka på det visar man att det här inte är viktigt.
Sedan är det klart att vi är i ett extremt läge, men jag tycker att detta är en fråga som man måste diskutera med parterna. Det här ska vi inte stå i riksdagens kammare och bestämma. Jag tycker att det är en viktig reform, men den har varit hafsigt gjord. Det ser man. Vi har debatterat den och ändrat på den hur många gånger som helst här i kammaren.
Gunilla Svantorp (S):
Jag antar att det var Helene Hellmark Knutsson som svarade på den skriftliga frågan, och jag kan inte kommentera svaret när jag inte har sett det. Men jag kan konstatera att det som Betty Malmberg tar upp är viktigt. Jag är säker på att det är något som diskuteras ute på högskolor och universitet. Det är klart att man inte vill stå med tomma platser, speciellt om det inte finns folk att plocka in eftersom det är så få som söker.
Det som syns är att på de ställen där man har startat försöket med övningsskolor finns en större samverkan mellan huvudmännen, lärosätena och studenterna. En sådan sak kan vara det som gör att man känner att man hamnar rätt. Jag tror att en del av dem som hoppar av är sådana som har hamnat fel som sedan återfinns i en annan utbildning på högskolor och universitet. Man ska inte säga att de bara försvinner.
De försvinner från en viktig utbildning, men de kanske finns i en annan viktig utbildning. En annan spännande sak är att de som läser ämneslärardelen på kompletterande pedagogisk utbildning hoppar av i lägre grad än vad de gör som läser ordinarie lärarutbildningsprogram. Det behöver vi såklart fundera över. Det är viktigt att komma ihåg att det är lärosätenas uppdrag att analysera varför det ser ut så.
En del av detta handlar om att det är för få lektioner där lärare från högskolan deltar. Studenterna känner inte att det finns någon mening med det de gör. Det måste vi förbättra.
Gunilla Svantorp (S):
Det var mycket! Hur jag ska kunna svara på Betty Malmbergs alla frågor vet inte jag. Om det är något som statsminister Stefan Löfven har satt fokus på är det skolan. I Nationell samling för läraryrket möts parterna och statsråden för att diskutera skolan med dem som direkt verkar i skolan. Det är oerhört viktigt. Då diskuterar man rätt saker. Man ska inte säga att vi inte gör någonting.
Vi gör massvis. Inte minst skickar vi in en massa pengar i skolsystemet. Det är 3 miljarder mer till lärarna. Det är oerhört viktigt. När det gäller Betty Malmbergs fråga om fristående utbildningsanordnare har vi redan i dag 28 sådana som utfärdar examina, och vi har en lagstiftning som säger att om man uppfyller kraven kan man göra det. Jag ser inte problemen.
Nu kan jag inte ställa någon fråga till Betty Malmberg, utan jag får återkomma i en annan debatt. Men om problemet är att man vill sänka kraven för fristående utbildningsanordnare förstår jag det inte, för vi har ju diskuterat kvalitet hela tiden. Men vi får återkomma till den frågan. Vi pratar mycket om tillit till professionen, till dem som verkar i skolan.
Jag tror att vi också behöver ha tillit till lärare på högskolor och universitet som jobbar med de här frågorna. Vi kan inte gå in och detaljstyra allting. Det är bättre att vi ställer upp mål för vad vi vill uppnå. Sedan får vi ifrågasätta varför vi inte uppnår dem i stället för att tala om att exakt det här ska vi ha. Jag tror inte riktigt på att det är så vi ska jobba.
Gunilla Svantorp (S):
Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Sverige står inför en allvarlig lärarbrist. Det är nuvarande regerings ambition att genom olika förslag komma till rätta med denna. Ända sedan regeringstillträdet har en rad olika åtgärder vidtagits - till exempel har regeringen samlat parterna för diskussioner i Nationell samling för läraryrket.
Det är viktigt att de förslag som kommer ses som något som är till nytta i verksamheten och inte innebär ytterligare pålagor som ingen har efterfrågat. Därför är samlingen oerhört viktig som gemensam mötesplats för viktiga diskussioner. Också hos oss här i utskottet är lärarbristen en viktig fråga som är i fokus på våra dagordningar.
Vi har till exempel alldeles nyss haft en öppen utfrågning om lärarbristen, och vi har i vår uppföljning av regeringens resultatredovisning särskilt fokuserat på personalsituationen i skolan. Nuvarande regering har målsättningen att Sverige ska vara en ledande kunskapsnation där ingen elev lämnas efter och ingen hålls tillbaka. I det arbetet vet vi att lärarna är nyckeln, och med fler forskarutbildade i skolan höjer vi kvaliteten och ökar läraryrkets attraktivitet.
Därför är det bra att detta förslag från regeringen nu kommit - ett förslag där fyra utvalda universitet ges i uppdrag att under en femårsperiod anordna kompletterande pedagogisk utbildning, så kallad KPU, som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå.
Utbildningen ska i första hand ges för sökande med ämneskunskaper i matematik, biologi, kemi, fysik eller teknik eftersom det råder stor brist på lärare i just dessa ämnen. Satsningen är också viktig för att möjliggöra en ökning av antalet lektorer i grund- och gymnasieskolan samt vuxenutbildningen. I dag finns det enligt Skolverkets statistik 239 lektorer i utbildningssektorn, de allra flesta i gymnasieskolan. Med denna satsning fördubblas antalet lektorer i den svenska skolan.
För att stimulera personer att påbörja och slutföra utbildningen kommer regeringen också att införa ett tillfälligt skattepliktigt utbildningsbidrag. Det kommer att räcka till ca 50 heltidsstuderande per år, det vill säga totalt högst 250 studenter. Detta är en av alla de viktiga åtgärder som regeringen hittills har föreslagit för att komma till rätta med lärarbristen.
Tidigare har vi här i kammaren diskuterat eller beslutat om anställning under viss kompletterande utbildning, ökat stöd till Teach for Sweden, ökat stöd till utbildningssektorn som helhet liksom kompetenshöjning och mycket annat. Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att lärarbristen kanske är det allra viktigaste vi som förtroendevalda har att jobba med framöver.
Att vi lyckas rekrytera de många tusen som behövs i skolan, att vi får dem som redan finns i skolan att vilja stanna kvar och att vi får några av alla dem som lämnat skolan att vilja komma tillbaka - det är detta vi behöver ha fokus på framöver. Och med tanke på att det är vår kanske viktigaste fråga är det bra att vi över partigränserna klarar att samla oss och komma överens om viktiga förslag.
Jag hoppas att vi kan fortsätta lösa lärarbristen med fler goda förslag i samsyn.
Gunilla Svantorp (S):
Det är redan en förkortad studietid i det här förslaget. Den vanliga KPU:n är ju 90 poäng, men det här handlar om 60 poäng. Den är redan förkortad med 50 procent av tiden. Detta är viktigt att komma ihåg. Det var mycket kritik mot att det i det första förslaget inte ingick någon verksamhetsförlagd utbildning.
Nu ingår det, och ska man hinna med både verksamhetsförlagd utbildning och läsa in den pedagogik som behövs är det klart att det krävs minst 60 poäng. Betty Malmberg säger att vi inte tar vara på den utbildningsnivå som dessa personer har, men det gör vi faktiskt genom att ha en förkortad studietid för dem.
Hon säger att vi inte premierar dem, men det är precis vad vi gör. De får ett utbildningsbidrag som inte övriga får när de läser KPU. De forskarutbildade får faktiskt ett utbildningsbidrag. Jag skulle vilja säga att de har hög prioritet i vår satsning för att få mer personal i skolan. Jag har nog tappat de andra frågorna. Jo, Betty Malmberg tog upp frågan om resurserna.
De fyra universitet som nu har blivit utvalda har frivilligt sökt att få anordna den här utbildningen. Med tanke på den diskussion vi hade i den förra debatten om lärosätenas autonomi får vi väl förutsätta att de har sett att de inte kommer att klara av detta. De vill ha den här utbildningen, för annars hade de inte sökt.