KBLab/rixvox huggingface dataset:
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Lars Eriksson har frågat mig vad jag avser att göra för att resandestatistik över antalet personer som reser med tåg ska bli tillgängligt för de regionala kollektivtrafikmyndigheterna och därigenom även för kommunerna. Jag håller med Lars Eriksson om att resandestatistik kan vara ett väsentligt faktaunderlag vid olika typer av politiska beslut.
Lars Eriksson tar i sin interpellation upp ett av dessa tillfällen, nämligen när de regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska fatta beslut om ingripande med offentliga medel på kollektivtrafikmarknaden. Andra användningsområden för uppgifter om resandeflöden kan vara vid beslut om investeringar i transportinfrastrukturen och vid den marknadsövervakning som Transportstyrelsen har till uppgift att utföra på järnvägsområdet.
Tågoperatörer ska regelbundet lämna uppgifter till den statliga myndigheten Trafikanalys om bland annat hur stort resandet är med deras tåg. Det uttrycks i personkilometer, det vill säga antalet resor multiplicerat med genomsnittlig reslängd i kilometer. Denna uppgiftslämning är obligatorisk eftersom uppgifterna används till att producera officiell statistik.
När uppgifter samlas in för officiell statistik behandlas de enligt sekretesslagen, vilket innebär att uppgifter på operatörsnivå endast kan lämnas ut för annan officiell statistik eller forskning. Av den anledningen är det inte, med hjälp av den offentliga statistiken, möjligt att studera resandet linje för linje eller på länsnivå.
En ny möjlighet till uppgiftsinhämtande följer av lagen om kollektivtrafik. Transportstyrelsen har, enligt denna lag och dess förordning, möjlighet att meddela föreskrifter om skyldigheter för kollektivtrafikföretagen att lämna uppgifter om sin trafik.
Även Trafikanalys håller, inom ramen för sitt utvärderingsarbete av de politiska besluten avseende marknadsöppning för persontrafik på järnväg och införandet av en kollektivtrafiklag, på att analysera möjligheten att ta fram bättre resandestatistik.
Jag anser att det är bra att berörda statliga myndigheter analyserar behovet av att få bättre statistik över resandet med kommersiell tågtrafik. Myndigheterna behöver dock väga nyttan med statistiken mot den ökade administrativa kostnad som kan komma att belasta kollektivtrafikföretagen. Vidare måste sekretessaspekten beaktas.
Dessutom anser jag att det är viktigt att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna föregår med gott exempel och publicerar uppgifter av god kvalitet om den offentligt organiserade kollektivtrafiken.
De regionala kollektivtrafikmyndigheterna är behöriga myndigheter enligt EU:s kollektivtrafikförordning och de är därmed ålagda att varje år publicera en rapport som bland annat ska möjliggöra kontroll och utvärdering av kollektivtrafiknätets effektivitet, kvalitet och finansiering.
Det är, enligt min uppfattning, väsentligt att dessa rapporter håller en hög kvalitet och att alla Sveriges behöriga kollektivtrafikmyndigheter kommer överens om en gemensam utformning av rapporterna.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Allt fler funderar, likt Lars Eriksson, framför allt om man har en regional koppling till kollektivtrafikmyndigheterna, på hur man ska kunna ta del av statistiken. Därför är det viktigt att man verkligen har bra samråd med olika operatörer och tillsammans försöker komma fram till hur man ska lösa trafikfrågan.
Om man har en bra dimensionering för en station med exempelvis parkeringsplatser kan det underlätta för den som är tågoperatör så att hela resan ska fungera så bra som möjligt för den enskilde, vilket ju är utgångspunkten. Däremot tror jag nog att man ska ha en viss respekt för vad man själv gör.
Enligt uppgifter som jag har tagit del av finns det än så länge ingen regional kollektivtrafikmyndighet som redovisar sina uppgifter om vilken trafik som de har tecknat avtal om, fast detta har pågått under flera år.
En annan sak kan vara vad man tar med sig själv om man har öppna redovisningar för att få andra, framför allt de kommersiella, att också vilja redovisa. Detta måste naturligtvis gå hand i hand.
Mina myndigheter Trafikanalys och Transportstyrelsen har av mig fått i uppdrag att från olika synvinklar studera hur marknaden för persontrafik fungerar. Skulle det vara så att myndigheterna anser att det finns behov av bättre resandestatistik ingår det i deras uppdrag att lägga fram förslag för regeringen, men några sådana uppgifter har jag inte tagit del av.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Statistik kan vara bra, men ibland är den inte bra. Oftast är den dock bra, i synnerhet om man kan använda den på olika sätt. Min mycket tydliga uppfattning är att om vi kan få mer av öppna data och tillgänglighet kan vi också göra väldigt många andra vinster på det.
Vi har till exempel statistik över tidtabeller som ska lämnas in till Samtrafiken för att resenärer ska kunna hitta en resa enklare och snart också kunna köpa biljetter sömlöst. Men det här är också viktigt för forskningen. Lars Eriksson nämnde att forskningsprojekt fått avbrytas för att det inte funnits statistik som kunnat redovisas öppet. Nu var väl det inte riktigt orsaken.
Däremot kan jag kanske glädja Lars Eriksson med att Trafikverket tillsammans med olika högskolor och andra nu har startat ett tioårigt forskningssamarbete för att kunna "lyfta upp" statistikanvändaren på ett bättre sätt, förhoppningsvis också resenärerna. För att inhämta kunskap vill jag ställa ett par frågor till Lars Eriksson, eftersom jag utgår från att han känner Västmanland väldigt väl.
SJ som bolag kör kommersiell trafik och mycket av fjärrtrafiken, men jag antar att det här handlar om den upphandlade trafiken. Hur ser avtalssituationen ut i den upphandlade trafiken? På vilket sätt kan den regionala kollektivtrafikmyndigheten följa upp de avtal som man har tecknat? Däri borde det ligga bland annat resandestatistik, skulle jag kunna anta, för att man ska veta att man fått det som man betalar för.
Jag följer naturligtvis frågorna om hur marknadsöppningen sker och hur de nya regionala kollektivtrafikmyndigheterna kan leva upp till sin roll. Det handlar delvis om vad man gör själv och hur man som kollektivtrafikmyndighet jobbar i samråd med branschen.
Men det anges också av interpellanten att många operatörer är villiga att delge informationen under förutsättning att den största gör det. Det är klart att någon måste börja, men om det finns en sådan vilja kan man börja där viljan finns. Jag tror att vi kommer att komma längre framåt. Statistik kommer att behöva finnas tillgänglig i mycket större utsträckning.
De myndigheter som följer hur marknadsöppningen ser ut har också fått i uppdrag att återkomma till regeringen med förslag på åtgärder om det är så att man saknar möjligheter att ytterligare leva upp till exempelvis den nya kollektivtrafiklagen.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag uppfattade det nog snarare som att det var Lars Eriksson som uttryckte att det var de andra tågoperatörerna som var villiga att göra det. Det var inte jag som i första hand önskade att de skulle göra det. Det är däremot lite spännande med interpellationsdebatten och frågeställningen. Det är egentligen första gången jag får frågan till mig på det här sättet.
Hittills har jag inte fått, såvitt jag vet, frågan från någon regional kollektivtrafikmyndighet med den önskan på det sättet. Vi har annars ganska mycket samtal i olika sammanhang. Men den här frågan har aldrig ställts just utifrån detta perspektiv, framförts eller ens en gång framförts som en önskan att kunna göra.
Den utgångspunkt jag har är utifrån det uppdrag som har givits till Transportstyrelsen och till Trafikanalys att följa frågan. Där ingår också uppdraget att se om man behöver jobba med statistiken på något annat sätt, men däremot inte kopplat på det sätt som interpellanten har gjort. Fru talman! Det är möjligt att om det är ett stort problem för de regionala kollektivtrafikmyndigheterna kanske de hör av sig nu om inte annat.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Man kan problematisera hur mycket som helst på det här området. Men regeringen har en klar bild. Den här alliansregeringen har ett tydligt fokus på att infrastrukturen ska fungera, inte minst järnvägen. För detta har vi också avsatt pengar varje år. Det är i och för sig trevligt att Anders Ygeman tycker att vi har bra pressmeddelanden och att det är bra att vi tillför mer resurser.
Men jag får väl lägga till att du glömde att berömma att punktligheten har blivit bättre, oavsett på vilket sätt man räknar den. Detta duger dock inte, för det finns fortfarande människor som inte kommer fram i tid. Detta gäller särskilt i våra storstadsområden. Det är ganska tydligt var sårbarheten är som störst. Man skulle egentligen kunna peka ut tio platser där väldigt många människor berörs.
Därför har vi under det här året haft ett nära samarbete med Trafikverket för att se vad mer man skulle kunna göra än det som hittills har planerats för att mycket snabbare och tidigare kunna komma till rätta med den risk för sårbarhet som annars gäller. Vi har svarat att de får använda de pengar som har blivit över tack vare att räntorna år så låga. De kan använda dem redan i år utöver övriga medel.
När Anders Ygeman säger att vi inte når upp till de nivåer som Trafikverket angett är det inte korrekt. Anslaget är på 86 miljarder. Till detta kommer sedan möjligheter att ta ut banavgifter samt Trafikverkets egna effektiviseringar. Då ligger vi på de nivåerna. Vi skulle få ett större problem om banavgifterna skulle frysas. Då skulle vi inte nå upp till de nivåerna. Det viktigaste tror jag är den ständiga dialogen.
Vi har lagt ut planen för de kommande åren som en grund. Sedan behöver vi hela tiden föra ett resonemang om vad man kan göra mer från år till år. Det tror jag också kommer att göra att fler kan jobba inom järnvägssektorn.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Lars Mejern Larsson har frågat mig vilka lärdomar vi bör dra från Rumänien och Moldavien vad gäller deras framgångsrika arbete för en hög punktlighet hos järnvägen. Jag vill börja med att klargöra att ett försenat tåg är ett försenat tåg oavsett statistisk mätmetod.
Tågtrafikens punktlighet är en viktig fråga, och varken jag eller Trafikverket är av uppfattningen att punktligheten i dag är tillräckligt bra. I syfte att åstadkomma en bättre punktlighet i järnvägssystemet har regeringen tagit initiativ till flera åtgärder.
Det gäller både satsningar i form av tilldelning av ytterligare anslagsmedel till Trafikverket och åtgärder för att skapa bättre möjligheter till uppföljning. I detta förändringsarbete är det viktigt med mätbarhet och jämförbarhet.
Den internationella järnvägsunionen UIC redovisar den enda punktlighetsstatistik som finns att tillgå på europeisk nivå. Den består av medlemmarnas punktlighetsredovisningar utifrån just UIC:s rekommendationer om statistikens innehåll. Medlemmarna är järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare och inte stater.
Redovisningen är visserligen under utveckling, men en hel del arbete finns kvar att göra avseende såväl jämförbarhet som kvalitetssäkring av statistikuppgifterna på internationell nivå hos UIC. Även om UIC:s punktlighetsstatistik förbättras är det inte tillräckligt eftersom den inte bygger på offentlig statistik från stater.
Därför verkar jag för ett utökat europeiskt samarbete kring just punktlighetsstatistik. Detta kommer förhoppningsvis att ske med stöd av direktivet om omarbetning om inrättandet av ett gemensamt europeiskt järnvägsområde, som EU-kommissionen publicerade 2012.
I nämnda direktiv åläggs medlemsstaterna att tillställa kommissionen sådan information som behövs för att följa upp utvecklingen på det europeiska järnvägsområdets olika marknader. Vad gäller den punktlighetsredovisning som Lars Mejern Larsson hänvisar till finns det skäl att ifrågasätta om det är möjligt att nå sådan punktlighet för tågtrafiken.
Detta visar att en utvecklad europeisk standard är av allra största vikt för att vi ska kunna mäta och följa upp de stora satsningar som vi nu gör i det svenska järnvägsnätet.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det var bra att Lars Mejern Larsson på slutet sade att Socialdemokraternas förslag har mer pengar. Det är marginellt, på bråkdelen, mer.
Men kom ihåg att det är en finansiering som uppenbarligen ska ske till följd av ett införande av en lastbilsskatt som slår direkt mot arbete och jobb, inte minst ju längre från storstaden som man kommer, och genom att säga att man vill hindra ett ytterligare banavgiftsuttag som till och med är lägre än vad som är lagligt satt och som direkt kommer att dränera underhållet. Det beror alltså på hur man tänker sig att man ska finansiera detta.
Det regeringen har gjort - Alliansen gemensamt - är att se till att det nu finns dubbelt så mycket mer i anslag till drift och underhåll, därför att vi vill fokusera på att vårda den järnväg som vi har. Dessutom har vi för de kommande åren aviserat ett historiskt anslag när det gäller drift och underhåll men också när det gäller att utveckla transportsystemet med att utse nya järnvägssträckor som också behöver byggas. Det handlar om att veta vad man gör.
Jag vill, fru talman, gå tillbaka till det vi pratade om från början om statistik eller inte. Det är egentligen irrelevant för den enskilde resenären, men vi måste ha förutsättningar att kunna mäta och jämföra de åtgärder som sätts in så att de får avsedd effekt. Vi kan konstatera att punktligheten på våra tåg 2012 jämfört med 2011 är bättre oavsett hur vi mäter.
Men det finns fortfarande sträckor där det inte fungerar så bra, och det finns fortfarande människor som inte kommer fram i tid. Jag är av uppfattningen att varje tåg som är försenat, oavsett antalet minuter, är ett försenat tåg. Därför måste informationen bli bättre, och det arbete som har påbörjats kommer att ge resultat, betydligt mer än vad vi har i dag.
Målsättningen är att människor ska känna i själ och hjärta: Jag vågar ta tåget i dag, och jag kommer att våga ta det i morgon också.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Meeri Wasberg har frågat mig vilket ansvar jag har för att viktiga infrastrukturprojekt som Södertörnsleden faktiskt blir genomförda och vilka åtgärder jag avser att vidta för att skynda på processen med att bygga Södertörnsleden.
Jag vill börja med att betona att jag delar interpellantens syn på Södertörnsleden som en angelägen åtgärd för effektivare transporter och fungerande arbetspendling i södra Stockholms län. Jag har heller ingen önskan att genomförandet ska fördröjas. När jag läser interpellationen framstår det som angeläget att klargöra vilken roll jag och regeringen har i sammanhanget.
För det första har regeringen möjlighet att lägga fram nya lagförslag till riksdagen. Det har vi gjort, och riksdagen har antagit våra förslag till ändringar i väglagen och i lagen om byggande av järnväg. Ändringarna, som syftar till att göra den fysiska planeringen av vägar och järnvägar enklare och effektivare, trädde i kraft vid årsskiftet.
För det andra är det regeringen som lägger fram förslag till inriktning av de framtida insatserna för transportinfrastrukturen. Det har vi också gjort, senast i fjol då regeringen i infrastrukturpropositionen föreslog en höjd ambitionsnivå med nästan 20 procent och där vi satsar 522 miljarder kronor under nästa planperiod, 2014-2025.
Riksdagen har också beslutat i enlighet med regeringens inriktning. Regeringen har därefter gett Trafikverket och länsplaneupprättarna i uppdrag att precisera inriktningen i form av åtgärdsplaner, alltså en ny nationell plan och nya länsplaner. För det tredje styr regeringen myndigheternas arbete, främst genom att utfärda en förordning med myndighetens instruktion.
Men vi detaljstyr inte, och när det gäller enskilda förvaltningsärenden som fysisk planering har regeringen inga mandat att styra olika myndigheter. Trafikverkets planering av nya allmänna vägar styrs i första hand av väglagens regler, och regeringen har inget inflytande över en vägplan förrän den är fastställd och beslutet överklagas till regeringen.
Så var fallet med delar av Södertörnsleden när väghållningsmyndigheten gjorde en hemställan till regeringen att upphäva fastställelsebesluten, vilken regeringen också beviljade. Trafikverket, eller rättare sagt väghållningsmyndigheten Trafikverket Region Stockholm, är därför i dag ensam ansvarig för den fortsatta planeringen av Södertörnsleden.
Naturligtvis sker planeringen i samråd med andra myndigheter, berörda kommuner, enskilda sakägare och med allmänheten. Ett gediget och ansvarsfullt planeringsarbete kan även leda till en totalt sett snabbare handläggning av projektet i olika instanser.
Jag har fullt förtroende för myndighetens förmåga att driva planeringen skyndsamt så att en väl fungerade Södertörnsled kan börja byggas så snart som möjligt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Vi är nog överens om att Södertörnsleden är en oerhört viktig del av hela Stockholms läns transportlösning. Det gäller att knyta ihop hela regionen och kanske rent av få en sammanhängande ringled. Jag vet att det för kommunerna, inte bara Huddinge och Haninge, handlar om på vilket sätt man ska kunna planera arbetsområden och bostadsområden.
Det är aldrig lyckligt när det blir förseningar i en process vilken det än gäller. Jag försökte säga så tydligt som möjligt, även om det kanske lät väldigt formalistiskt, att vi måste komma ihåg vilka roller var och en har. Eftersom vi inte har ministerstyre, även om jag ibland skulle önska att det vore så, är det inte tillåtet.
Meeri Wasberg frågar om det kanske, underförstått, var enklare att upphäva fastställelsebesluten än att hantera själva överklagandet. Det var en bedömning från Trafikverkets sida att i och med att de skickade in en hemställan om att upphäva besluten föll själva överklagandedelen. Då fanns egentligen ingenting kvar att överklaga.
Så som jag har tolkat det hela gjordes det i samband med hanteringen en bedömning av överklagandet och tidsfaktorn, och om man begärde att få tillbaka hela ärendet, vilket vi på bara några dagar från det att hemställan hade kommit in också beviljade, kunde man göra ett bättre omtag och inte riskera en mer utdragen process.
Det finns en hel del i gången som ger anledning till eftertanke. Min uppfattning är att Trafikverket Region Stockholm har tagit tag i diskussionen, både med kommunerna och i det samråd som ska ske. Den ena delen i Meeri Wasbergs andra fråga gällde vilka åtgärder infrastrukturministern avser att vidta för att skynda på processen med att bygga Södertörnsleden.
Jag skulle inte koppla frågan enbart till det objektet, men det kommer att vara en del av det hela. Det nya planeringssystemet som börjat gälla från och med i år har den fördelen att i stället för att ha tre olika stadier i en process, som kanske var och en kan överklagas och man därmed riskerar att det drar ut på tiden, är processen nu mer sammanhållen. Syftet med det är att förenkla samt att förkorta tiden.
Det tror jag kan vara ett viktigt instrument även vad gäller Södertörnsleden.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag skulle snarare vilja säga till Meeri Wasberg att vi inte bara i ord utan också i handling har kunnat visa på att det går att förena stärkta förutsättningar för företag med historiska satsningar på infrastruktur. Södertörnsleden är en del i ett viktigt paket för hela Stockholmsregionen som också är finansierat. Det är inte alltid det har varit så historiskt.
Frågan om det är klokt att göra förändringar av myndighetsstrukturer kan man alltid ställa sig. Vi hade tidigare ett vägverk och ett banverk. Men vi borde ha en gemensam syn. Hur kan vi se till att vi får mer infrastruktur för pengarna? Hur kan vi jobba med produktivitet och effektivitet? Det behöver man alltid göra.
Som ett led i detta bildades Trafikverket för att hitta synergier från båda dessa tidigare myndigheter. När vi nu står inför så stora satsningar på underhåll och nya investeringar, och det är väldigt många objekt som kommer att vara i gång, kommer det naturligtvis också att leda till att fler kommer att överklaga.
Något som även riksrevisorerna har tittat på är om vi har tillräcklig bemanning på departementet. Vi har nu sett till att vi både på Näringsdepartementet, som hanterar överklaganden, och på Miljödepartementet har människor i tillräcklig omfattning för att kunna hantera överklaganden, både på ett gott sätt och i ett betydligt tidigare skede än vad som annars skulle kunna vara fallet.
Det är sådant som jag kan göra direkt för att ta ansvar. Jag skulle vilja komma tillbaka till en del av frågeställningarna i interpellationen. Vad har jag för ansvar som minister kopplat till de olika rollerna? Om vi utgår från att det trots allt är Trafikverket som myndighet som har ansvaret i den här delen har jag ändå det yttersta ansvaret.
Det innebär att jag varje tertial rent strategiskt genomför en uppföljning med Trafikverket, i synnerhet när det gäller stora och viktiga objekt och projekt. Vi gör avstämningar och inte minst uppföljningar. Detta ska också redovisas en gång per år till riksdagen.
Vi vet ännu inte, men det är min stora förhoppning att det nya planeringssystemet är ett sätt att mycket tydligare hålla ihop objekten och se till att de ligger i fas som de ska, att det är kvalitetssäkrat, att tillstånden finns, att processen har gått som den ska och att finansieringen också håller, vilket brukar vara en kritisk punkt ju längre bak i en planperiod man kommer.
När det nu tyvärr blir ett omtag för Södertörnsleden har vi flera faktorer som pekar mot att det ändå blir en mer sammanhållen process i enlighet med det nya sättet och att vi har en beredskap. Som jag sade avslutningsvis i mitt inledningsanförande är förhoppningen att Södertörnsleden kan börja byggas så snart som möjligt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Man kan naturligtvis som Meeri Wasberg ställa frågan och kanske undra lite grann om resurserna finns för Södertörnsleden. Det som dock är viktigt är att Södertörnsleden är ett objekt som finns i plan. Det brukar vara den viktigaste förutsättningen. Den finns också med i en plan som är finansierad, och medel är avsatta för det.
Även om det blir en försening i det här fallet finns det ändå avsatt pengar för att det ska vara resurser till Södertörnsleden. Även om det är så som Meeri Wasberg säger att historiska satsningar låter vänta på sig kommer jag ändå osökt att tänka på att det ibland är bättre sent än aldrig. Men det är inte optimalt. Det är lite grann det som Anti Avsan nu är inne på.
Går det nu att kanske att göra rätt från början? Det är en god förutsättning för att den här gången komma i mål över huvud taget. Det är vad vi i grunden alla tycker är viktigt. Jag vet att kommunerna runt omkring också har satt i gång processen utifrån att titta på bostäder, arbetssituationen och infrastrukturen och koppla ihop det. Det handlar också om att inte glömma bort viktiga delar.
Samtidigt som vi har önskan att ta oss fram och ta oss fram allt snabbare och allt säkrare måste det göras på ett miljöriktigt sätt. Det finns hänsyn som måste tas. Jag tycker inte att det är ett problem att människor överklagar. Men de ska ha rätt förutsättningar att överklaga. För alla som är engagerade måste man kunna hantera överklagandena.
Därför tror jag att den nya planprocessen är ett sätt som i detta fall i det läge vi nu står i kan påskynda det hela. Men vi ska göra det rätt och riktigt. Den uppfattningen tror jag att vi allihop delar.