KBLab/rixvox huggingface dataset:
Torsten Elofsson (KD):
Låt mig först säga att den satsning som nu sker från regeringen med skärpta straff och insatser mot gängkriminalitet och organiserad brottslighet är välkommen och behövlig. Något som däremot oroar i det här sammanhanget är den kraftiga ökningen av bedrägeribrott, som i många fall har en nära koppling till den organiserade brottsligheten. I en stor del av dessa återfinns brottsoffer som utgörs av värnlösa och utsatta äldre.
Den tekniska utvecklingen med en ökad digitalisering och internetanvändning har gjort äldre särskilt sårbara; de kan inte värna sig mot förslagna och samvetslösa kriminella. Man kan också konstatera att uppklaringsprocenten för den här typen av brott är försvinnande låg, runt 6 procent.
Dessa bedrägerier och brott påverkar starkt tryggheten för våra äldre, men även anhöriga oroar sig för detta. Vad avser justitieministern att göra för att förebygga bedrägerier mot äldre och öka brottsuppklaringen?
Torsten Elofsson (KD):
Jag tackar för svaret. Jag har en följdfråga som berör åtkomsten till personuppgifter på nätet. Kriminella kan i lugn och ro kartlägga tänkbara offer genom enkla sökningar på diverse sajter. Med enkla knapptryck får man fram namn, adress, telefonnummer, ålder, om man är ensamstående med mera. Sajterna har utgivningsbevis och därmed grundlagsskydd. Men att enskilda hängs ut och därmed löper risk att utsättas för brott väcker frågor.
Jag undrar om justitieministern har några tankar i den delen som skulle kunna förebygga brott.
Torsten Elofsson (KD):
För någon vecka sedan besökte jag en mellanstor svensk stad och träffade polisområdeschefen. Staden är hårt drabbad av gängkriminalitet som skapar otrygghet och är systemhotande. Trots goda insatser från polisen pågår en ständig nyrekrytering bland unga till gängen. Polisen har identifierat 50 unga som är på väg att bli tungt kriminella. Egentligen borde de omhändertas, men platser saknas.
Riktigt oroande är att det finns en växande skara barn, i flera fall under tio års ålder, som dras till gängen och är predestinerade att bli kriminella om inget görs. I grunden handlar det om bristande integration och osunda värderingar som präglar barnen. Hur påverkar vi barnen att tänka i andra banor och se utbildning och jobb som vägen till ett gott vuxenliv? Vad avser regeringen att göra för att förhindra att barn dras in i den kriminella miljön?
Ulrika Liljeberg (C):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen. Det här är en välkommen reform som nu permanentas och implementeras i hela landet. Utöver ett bra brottsförebyggande arbete och en hög uppklarandegrad av brott är just snabb lagföring både önskvärd och viktig för alla inblandade.
Vi från Centerpartiet ser gärna fortsatta reformer och förbättringar inom rättsområdet som möter de utmaningar vi har som samhälle och där vi använder våra gemensamma resurser på bästa sätt. Men samtidigt kommer vi i Centerpartiet i dag och även fortsättningsvis att värna de grundläggande rättsstatsprinciperna, det vill säga i dag principen att liknande fall ska bedömas lika.
På samma gång som vi är för att rationalisera och snabba upp anstår det oss inte som rättsstat att inte samtidigt upprätthålla de principer som är grunden för förtroendet för systemet. Den bärande principen är att man ska få en samlad påföljd för de brott man begått fram till att domen avkunnas.
Dock kan, och ska, mål i större utsträckning nu kunna avgöras genom deldomar där man så att säga dömer av brott allteftersom. Utan en ventil att beakta påföljderna i respektive deldom är risken att lika fall bedöms olika enbart utifrån val av handläggningsrutin.
Sådana olikheter brukar allmänheten varken förstå eller uppskatta, och det är normalt sådant som ny lagstiftning omhändertar och löser. Men nu är förslaget i stället att öka risken för detta. Lagrådet påpekar, som vi har hört, detta i sitt yttrande och ifrågasätter starkt om det är rätt att förhålla sig på det sättet.
Lagrådet anger att en möjlig lösning på detta är att använda de befintliga reglerna i 34 kap. i brottsbalken genom att där lägga till dagsböter. Problemet lyftes även upp i utredningen och i Brås utvärdering av försöksverksamheten. Vi anser att detta borde ha tagits med i den nya lagen.
Jag vill avslutningsvis påpeka att det vi föreslår inte ska förväxlas med den så kallade mängdrabatten, som vi anser bör ses över, utan det här avser rättsprincipen att lika fall ska behandlas lika.
Ulrika Liljeberg (C):
Centerpartiet ställer sig bakom utskottets förslag om upphovsrätten på den digitala inre marknaden. När vi säger äganderätt tänker nog de flesta av oss på jord, skog och fastigheter. Men lika viktiga är de immateriella äganderätterna.
Dessa rättigheter i form av patent, varumärken, mönster och, som vi behandlar i dag, upphovsrätten har varit och är mycket viktiga för enskilda men även för många svenska företags utveckling och framgång. Att man kan skydda sitt skapande, att ha rådigheten, är många gånger avgörande för att man ska våga investera i forskning och utveckling.
Den svenska upphovsrätten är som många konstaterat till viss del omodern, och en uppdatering är därför viktig och nödvändig. Ett nytt system behöver både garantera att upphovrättshavarna får ersättning för sina verk och kunna accepteras av allmänheten. Människor som gör film, skriver böcker eller programmerar dataspel måste få betalt för det de skapat.
Det är viktigt att upphovsrätten är teknikneutral och på ett tydligt sätt sätter ramarna för alla aktörer, och vi kommer att fortsätta att följa utvecklingen här. Vi är även måna om att svenska forskare får samma möjlighet att dela forskningsresultat baserat på text- och datautvinning som forskare har i andra europeiska länder. Samtidigt ska utbildningsinstitutionernas rätt till användning av upphovsskyddade verk vara stark. Herr talman!
För oss i Centerpartiet är det dock avgörande att den enskildes rätt att yttra sig fritt bevaras. Internet och dess olika plattformar har inneburit en revolution för möjligheterna till fritt skapande och fritt yttrande. Det har varit viktigt att detta både försvaras och stärks nu när direktivet blir svensk lag.
Vi anser dock att dessa frågor har getts en rimlig balans, inte minst eftersom EU-domstolen har förtydligat att hindrande av lagliga uttryck under inga omständigheter är tillåtet. Det är viktigt och tryggt att detta är kvar.
Martin Melin (L):
Sverige har en lång tradition av att vara en engagerad medlem av Förenta nationerna. Till detta kommer ett aktivt medlemskap i EU och OSSE. Vårt intresse för internationella frågor och vår trovärdighet i fråga om utrikes- och säkerhetspolitiken har gjort Sverige respekterat i omvärlden.
Sverige har också en tradition av att snabbt finnas på plats med personal och materiella resurser i katastrofområden och i krisområden. Bara förra året deltog Sverige vid 40 civila och militära insatser, något som vi fick internationellt erkännande för.
För oss liberaler måste respekten för mänskliga rättigheter, inte minst jämställdhet och kvinnors rättigheter, vara en av grundstenarna i utrikespolitiken. Vi kommer alltid att uppmärksamma förtryck och orättvisor, och vi stöder kampen i länder som Iran, Taiwan och inte minst Ukraina.
Sverige kommer bäst till sin rätt genom ett fortsatt engagemang och som en stark och engagerad makt inom EU, OSSE och andra organisationer, såsom FN.
I budgeten för utgiftsområde 5 Internationell samverkan avsätter regeringen 1,3 miljarder kronor för internationella organisationer. Det är en väl avvägd summa, och den är anpassad efter behov. Jag är glad att den åsikten delas av de flesta partierna i riksdagen.
Säkerhetsläget i världen just nu, inte minst med anledning av det ryska oprovocerade och hänsynslösa anfallskriget mot Ukraina, har såklart tvingat oss att tänka om och tänka annorlunda än för ett par år sedan. Vi måste nu stärka vår militära och civila försvarsförmåga, men framför allt måste vi fortsätta att stötta EU:s sanktioner mot Ryssland och vara med och kontrollera att sanktionerna efterlevs.
Detta kostar pengar, men även här avsätter regeringen en väl avvägd summa i budgeten. Med ett starkt gemensamt EU, inte minst när det kommer till utrikes- och säkerhetspolitiken, kommer vi att kunna sätta press på Ryssland och ge Ukraina den hjälp de behöver, inte minst materiellt, finansiellt och humanitärt.
Vi liberaler är också glada över att se att det numera finns ett brett stöd i riksdagen för att ingå i Nato, och vi ser fram emot att Sverige kommer att spela en aktiv roll även inom den organisationen. Jag har full förståelse för att det finns de som vill hjälpa hela världen, skydda alla och bekämpa alla orättvisor. Det vill jag som liberal också.
Jag noterar även att antalet demokratier i världen minskar, att fattigdomen ökar och att antalet människor som måste fly från orättvisor ökar. Jag ser detta, och jag skulle också vilja hjälpa alla. Men precis som i andra budgetar måste vi prioritera. Och med det säkerhetsläge som råder måste Sverige prioritera säkerheten och insatser i vårt närområde och i Europa.
Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag under utgiftsområde 5 Internationell samverkan och avslag på motionerna.
Martin Melin (L):
Det är inte lätt att svika sina väljare. Men samtidigt har vi en verklighet som ser ut på ett sätt den ena dagen och på ett annat sätt den andra dagen. Miljöpartiet vet också det. Ni hade en biståndsminister 2015 när avräkningen blev hur stor som helst för att Sverige skulle kunna ta emot den enorma flyktingström som kom hit. Ni tog ett ansvar, vilket jag lyfter på hatten för. Socialdemokraterna har här fått skit för att de gjorde avräkningar nu i våras i samband med flyktingströmmen från Ukraina.
Jag lyfter på hatten för att de tog ansvar. Det är det som det handlar om. Vi har en plånbok, och det är skattebetalarnas pengar, som vi kan använda. Vi måste se hur världen ser ut. Just nu har vi finansiella problem i Sverige. Räntorna har höjts, och det finns människor som inte kommer att ha råd att bo kvar i sina bostäder. Vi måste ta ansvar för dem också, och det gör den här regeringen. Tyvärr sker det på bekostnad av de få miljarder som då ryker från biståndsbudgeten.
Jag beklagar detta, men så ser verkligheten ut.
Martin Melin (L):
Jag börjar med frågan om utbildning för fattiga människor ute i världen. Jag pratade med en biståndsarbetare förra veckan som har varit i Afghanistan och jobbat med flickors skolgång där. Denna skolgång har varit möjlig tack vare bistånd bland annat från Sverige genom FN.
Om ledamoten frågar mig kommer vi liberaler att fortsätta att arbeta för att folk runt om i världen kan fortsätta att få en bra skolgång och få en utbildning för att det är viktigt. Ja, vi kommer att fortsätta att jobba för det. Men som jag sa förut är vi ett litet parti, och vi får kämpa för att få igenom våra viktiga hjärtefrågor. Men detta är en av våra hjärtefrågor, och vi kommer att fortsätta att kämpa för detta.
När det gäller processen kom jag in i detta spel, så att säga, i andra halvlek och var inte med i omklädningsrummet inför taktiksnacket när det kommer till arbetet i utskottet här i riksdagen. Jag kan därför inte svara på frågan varför oppositionen inte har involverats mer än vad den har gjort. Jag är ledsen att jag inte kan svara på det.
Martin Melin (L):
Detta är den vecka då mäns våld mot kvinnor uppmärksammas globalt, den så kallade Orange Week. Vi är alla medvetna om den dystra statistiken när det kommer till kvinnor som blir mördade av en person de har levt eller lever i en parrelation med.
Det finns också tusentals kvinnor runt om i landet som lever under hot och hat och i fruktan att bli mördade av en person som de lever eller har levt i en parrelation med. Många av de mord som sker har föregåtts av ett hot. Därför är det viktigt att man i ett tidigt skede tar dessa hot på allvar - och att vi tar kvinnornas rädsla på allvar. Herr talman!
Min fråga till statsministern är: Hur ser arbetet ut i regeringen när det gäller att jobba mot mäns våld mot kvinnor?
Martin Melin (L):
Jag har en fråga till minister Bohlin. Läget i Europa i dag är minst sagt stökigt och oroligt. Vi läser och hör mycket om de väpnade styrkorna i Sverige och hur de rustas. Min fråga till ministern är hur civilförsvarets upprustning ser ut och hur regeringen tänker att det ska fortsätta rustas upp i framtiden.
Bassem Nasr (MP):
Regeringspartierna och Sverigedemokraterna har enats om ett politiskt avtal där en av punkterna är att begränsa rätten till offentligt finansierad tolk. Detta förslag har fått omfattande kritik från bland annat Vårdförbundet, Läkarförbundet och Sveriges Tandläkarförbund. De menar att om detta genomförs skulle det innebära brott mot de mänskliga rättigheterna och riskera patientsäkerheten och rätten till en jämlik sjukvård.
Sjukvårdsministern har svarat att rätten till en jämlik sjukvård finns reglerad i lag. Men farhågan är ju att regeringen kommer att lägga fram förslag som förändrar denna lagstiftning. Min fråga är om socialministern avser att arbeta för en förutsättningslös utredning i enlighet med avtalet med Sverigedemokraterna eller om han här i ett tidigt skede kan stå upp för lagstiftningen om en jämlik sjukvård.
Bassem Nasr (MP):
I Sverige finns över 300 000 människor som har permanent uppehållstillstånd. Myndigheterna har prövat deras ärenden och gett dem positiva besked om att få stanna i Sverige. Regeringen vill nu utreda om dessa människor ska fråntas sina permanenta uppehållstillstånd och i stället ges tillfälliga uppehållstillstånd som innebär att det finns risk för utvisning. Regeringens förslag skapar stor stress och försvårar integrationen.
Föräldrar vet inte om de kommer att tvingas lämna sina hem, jobb och företag. Barn kan ryckas ifrån sina klasskompisar. Det duger inte att bara hänvisa till en framtida utredning. Det finns 300 000 människor som förtjänar ett svar i dag. Hur kommer migrationsministern att arbeta för att de människor som har fått positiva besked om att Sverige är deras nya hemland ska kunna lita på Sverige?
Gunnar Strömmer (M):
Tack för denna fråga från Annika Strandhäll! Till att börja med får man väl också tacka för att Socialdemokraterna uppenbarligen ställer sig bakom regeringens budget i den här delen. Man kan naturligtvis välja att se det som att Socialdemokraterna helt saknar egna förslag på området, men jag väljer ändå att glädja mig åt det faktum att vi får ett brett stöd för den här delen av regeringens politik.
Vad gäller att vända på varje sten blev ju det en så kallad slogan från den förra regeringen. Det är ju en lovvärd ansats, även om min erfarenhet från förra mandatperioden var att detta var en sanning med modifikation.
Vi pekade på väldigt många stenar som det borde vändas på, men när det kom till dubbla straff för gängkriminella, visitationszoner, anonyma vittnen eller strängare påföljder i andra avseenden ville man verkligen inte vända på några stenar. Om det nu finns en högre ambitionsnivå när det gäller stenvändandet kommer vi att välkomna stöd inte bara för budgeten utan även för alla de reformer som vi kommer att lägga på riksdagens bord under de kommande åren.
Vad gäller resurser till välfärden lägger regeringen 12 miljarder till kommunerna - 6 generella miljarder och 6 riktade miljarder. Det råder ingen tvekan om att inte bara kommunerna och regionerna utan också hela landet befinner sig i en utomordentligt utsatt ekonomisk situation.
Finansministern har också återkommande signalerat att regeringen bevakar utvecklingen och även är beredd att vidta nya åtgärder om nöden eller läget skulle kräva det. Vad gäller den lite mer generella synpunkten från oppositionens sida att Tidöavtalet inte fokuserar på brottsförebyggande insatser hänvisar jag gärna till andra tidigare inlägg här.
Det är ett enormt ambitiöst och systematiskt arbete med det brottsförebyggande som framgår i detta avtal. Jag har själv inte skrivit det; jag ska bara ta hand om det. Men jag upplever att jag ändå med visst oberoende kan hävda detta.
Gunnar Strömmer (M):
Det gläder mig att Annika Strandhäll lyssnar på regeringen. Hon kanske borde lyssna ännu lite bättre, i varje fall på vad jag har att säga om den här saken. De tillskott till kommuner och regioner som Socialdemokraterna gör kommer inte heller att göra hela jobbet i alla de avseenden som vi nu diskuterar. Trots allt är kommuner och regioner framför allt själva ansvariga för sin ekonomi. Ovanpå det kan staten bidra en del.
Det gör den här regeringen, och det gör uppenbarligen även oppositionen. Regeringen har också sagt att det kan bli fråga om ytterligare avvägningar om det kommer att krävas framöver. Alldeles uppenbart kommer det ekonomiska läge vi nu befinner oss i, inte minst med inflationen och dess effekter på exempelvis hyreskostnader, att drabba inte bara kommuner och regioner utan också staten. Naturligtvis måste denna utveckling följas väldigt nära.
Annika Strandhäll upprepar att det inte sker några särskilda satsningar, än mindre finansierade sådana, i regeringens budget när det gäller det brottsförebyggande arbetet. Jag vill därför bara lyfta upp ett par sådana exempel. I budgeten genomförs en satsning på sociala team i skolorna. Det avsätts medel för att möjliggöra inrättande av akuta jourskolor på fler platser i landet.
Föräldraskapsstödet byggs ut och stärks. När det gäller tidiga insatser för barn som begår brott och är i riskzonen för det finns också flera olika förslag, exempelvis att medel avsätts för att subventionera LVU-placeringar vid Statens institutionsstyrelse.
Jag håller alltså inte med Annika Strandhäll om den generella beskrivningen av regeringens politik när det gäller satsningar på välfärden och i ännu mindre grad om kritiken mot den del av budgeten som vi nu diskuterar, som tvärtom rymmer en väldig offensiv när det gäller det förebyggande arbetet som också i hög grad är finansierad med statliga medel.
Gunnar Strömmer (M):
Jag börjar med den sista frågan. Ja, när vi lägger stora ekonomiska resurser på de rättsvårdande myndigheterna, inte minst polisen, finns det också berättigade förväntningar på ordentlig uppföljning. Där har jag gärna en dialog med Gudrun Nordborg om hur den uppföljningen bäst utformas. Men det är en mycket berättigad förväntan från medborgarna. Detta med upprättelse för brottsoffer är en mycket central fråga.
Som Gudrun Nordborg är inne på är det en rad olika faktorer som avgör i vilken mån ett brottsoffer upplever att man har fått upprättelse. Utifrån min egen erfarenhet av att vara ombud för enskilda i domstol kan jag säga att väldigt mycket av det som händer i domstolssalen spelar stor roll för upprättelsen. Det handlar om hur man blir bemött av domstolen och sin motpart, i vad mån man upplever att man får komma fram och ge sin berättelse och att den respekteras. Allt är utomordentligt viktigt.
Med detta sagt går det inte att komma runt att också straffet är en otroligt viktig del av upprättelsen. Det är ju samhällets konsekvens och starka markering mot det brott som brottsoffret har utsatts för. Min erfarenhet och många andras erfarenhet är nog ändå - nu ska jag inte gå i polemik med Gudrun Nordborgs erfarenhet - att straffet är en otroligt viktig del av upprättelsen.
Jag skulle också vilja säga att straffet är en viktig del för motivationen för alla som arbetar med upprättelsen. Det handlar om att allt det hårda arbete som ligger i en polisutredning, en förundersökning och en åklagares arbete också ska leda till en ordentlig konsekvens. Att utdöma ett ordentligt straff är samhällets erkänsla till brottsoffret att man inte accepterar det som har hänt.
Vi har här talat om kontaktförbud och om en ny påföljd, vistelseförbud, som innebär att man inte ska få vistas i ett visst geografiskt område. Detta kommer de facto att vara en fråga både om upprättelse och om skydd för brottsoffret. Allra sist har vi skadestånden, som jag hörde Gudrun Nordborg tala om tidigare. Det är en utomordentligt viktig sak.
Gunnar Strömmer (M):
Jag deltar gärna i en diskussion om alla olika slags insatser som kan stärka brottsoffrens ställning och deras upplevda och faktiska upprättelse. Men låt mig fokusera på ett område där det kanske ändå finns en viss friktion mellan våra beskrivningar och verkligheten. Då vill jag hänga kvar i detta med straffen och deras betydelse för upprättelsen.
Många brottsoffer väljer att över huvud taget inte polisanmäla eftersom de upplever att det inte leder till någon konsekvens. Det är otroligt allvarligt i ett samhälle att människor som är utsatta för brott inte ens söker upprättelse, för de upplever att det inte spelar någon roll och att det inte får någon egentlig konsekvens. Man kan ta hela modellen med mängdrabatten som exempel. Där utdömer man straff för de tre grövsta brotten.
Är man då utsatt för många brott blir det många av de brott man har utsatts för som över huvud taget aldrig straffas. Det är klart att det får konsekvenser för både den faktiska och den upplevda upprättelsen. Det finns många betydelser hos ett straff i ett samhälle. Men just den del som handlar om upprättelsen är en otroligt central sak.
Det är min övertygelse. Därför ser jag detta som ett väldigt viktigt skäl till straffhöjningar. Tidöavtalet innebär många straffhöjningar som den här regeringen går fram med. Vi vet erfarenhetsmässigt att de är väldigt viktiga för att trycka tillbaka den grova brottsligheten. Men de är också utomordentligt viktiga för att stärka upprättelsen för brottsoffer.
Sedan vill jag avsluta lite konstruktivt så här i adventstid och vända mig till Annika Strandhäll, som i talarstolen nämnde en ny brottsofferlag. Det är faktiskt ett annat moderat förslag som Socialdemokraterna gärna får ansluta sig till. Jag tror att det skulle vara väldigt viktigt för brottsoffren att vi samlar alla aspekter som har med brottsoffrens ställning att göra, både i rättsprocessen och när det gäller upprättelse i andra avseenden, till exempel skadestånd, i en samlad brottsofferlag. Där får många gärna vara med och arbeta före jul och efter jul.
Gunnar Strömmer (M):
Mattias Vepsä har frågat mig hur jag ser på riskerna med förslagen om visitationszoner och hur regeringen och jag kommer att se till att samhället inte ytterligare skärper motsättningarna, med risk för ökad otrygghet och ökat våld. Vi har sett en skrämmande utveckling av det dödliga skjutvapenvåldet i Sverige de senaste åren.
Min och regeringens uppgift är att göra allt som står i vår makt för att vända den utvecklingen. Det brottsförebyggande arbetet ska prioriteras. Den som begår samvetslösa brott ska mötas av mer kraftfulla reaktioner än tidigare. Vi ska också ge polis och åklagare nya effektiva verktyg, inte minst i arbetet mot kriminella nätverk, där användningen av skjutvapen och sprängmedel har blivit en del av vardagen.
I vissa situationer kan ett beslut om en tidsbegränsad visitationszon vara ett användbart verktyg. Jag ska inte förneka att det finns risker med ett sådant verktyg, precis som det finns risker med alla verktyg av det slaget. Det är därför viktigt att reglerna utformas så att systemet är rättssäkert och så att det används förnuftigt och vid rätt tillfällen, när det verkligen kan göra nytta i brottsbekämpningen.
Jag har fullt förtroende för att våra brottsbekämpande myndigheter kommer att använda möjligheten till visitationszoner på ett sätt som inte hotar integriteten. Tvärtom kan visitationszoner bidra till att stärka tryggheten för hederliga människor som annars upplever en stor otrygghet i sina bostadsområden. Jag håller med om att förtroende mellan människor och staten är centralt.
Jag menar därför att det är en förtroendefråga att våra myndigheter får fler möjligheter att stävja och motverka den gängkriminalitet som i dag begränsar livet och vardagen för människor i drabbade områden.