Håkan Svenneling (V):
Många har under lång tid jämfört den israeliska regeringens och dess myndigheters sätt att dela upp människor utifrån härkomst med apartheidsystemet i Sydafrika. Ändå slog människorättsorganisationen Human Rights Watch juridiska granskning av Israels lagar, där man konstaterar att det liknar apartheid, ned med stor kraft.
Human Rights Watch drar slutsatsen att den israeliska regeringen har visat en avsikt att behålla israelers dominans över palestinier i hela Israel och i de ockuperade palestinska områdena. Dessutom har palestinierna systematiskt förtryckts, och omänskliga handlingar har begåtts mot dem. Human Rights Watch menar att när dessa tre aspekter förekommer tillsammans motsvarar det apartheidbrott.
Om regeringen då inte väljer att beskriva detta som apartheidbrott vore det intressant att höra hur regeringen ser på och beskriver systematiken i de övergrepp som sker och hur regeringen kan tänkas arbeta för att synliggöra och motarbeta detta systematiska förtryck som möter palestinier varje dag.
I förra veckan kom den glädjande nyheten om att en politisk storspelare, och den som är ytterst ansvarig för att motverka fredsprocessen och öka förtrycket mot palestinier, efter tolv år vid makten som premiärminister har fått lämna ifrån sig den. I stället tillträder nu en mycket bred koalition, bestående av hela åtta partier från höger till vänster, från judiska och arabiska partier, regeringsmakten. De kommande veckorna ska de genom en snårig väg för att forma sin regering.
Men Benjamin Netanyahu lär knappast ge upp i första taget. Hans grepp om israelisk politik har varit stenhårt under lång tid. Samtidigt betyder skiftet att det äntligen är dags att åtala Netanyahu för de tre korruptionsbrott som han står åtalad för, och det finns fler utredningar om misstänkta brott som pågår om honom. Det var just sammanblandningen av israelisk politik och Benjamin Netanyahus egenintressen som till slut fick de andra politikerna att sluta upp i en osannolik koalition mot honom.
Jag undrar hur utrikesministern ser på det politiska läget i Israel, och vilka kontakter som utrikesministern har haft med den nya israeliska regeringen. En annan viktig utmaning att ta tag i är att hålla nya parlaments- och presidentval i Palestina. Det har nu gått på tok för lång tid sedan palestinierna fick rösta fram sina ledare. Du kan i dag vara 34 år gammal, alltså nästan lika gammal som jag är, och aldrig ha röstat i ett palestinskt val.
Här bär den palestinska administrationen med president Mahmud Abbas ett tungt ansvar för situationen. Men även den israeliska ockupationen sätter käppar i hjulen, dels genom att ledande palestinska politiker hålls fängslade, dels genom att försvåra för att val ska kunna hållas i östra Jerusalem. Omvärldens tryck på både Palestina och Israel kommer att vara avgörande för att palestinska val ska kunna hållas i år. Här har utrikesministern ett tydligt ansvar. Jag undrar hur utrikesministern avser att ta detta ansvar.
Den israeliska militärens bombningar av Gaza ledde fram till 256 döda varav 66 barn. Det visar på militärens, IDF:s, bristande syn på folkrätt och mänskliga rättigheter. Därför måste nu omvärlden öka trycket mot de ansvariga i den israeliska militären. Det är dags för regeringen och Sverige att klippa banden till Israels militär.
Det kan regeringen enkelt göra genom att kalla hem vår försvarsattaché från Tel Aviv, genom att sluta tillåta Israel att testa till exempel drönare på våra flygfält i Norrland och genom att införa ett vapenembargo mot Israel på EU-nivå. Jag undrar om utrikesministern tänker vidta några åtgärder mot Israels militär?