Bengt Berg (V):
Kulturutskottets betänkande handlar om språk, litteratur, läsande och bibliotek. Vänsterpartiet vill yrka bifall till reservationerna 1, 2, 4, 5 och 7. Herr talman! Språket är någonting som vi föds in i och växer och utvecklas med. Det muntliga språket får sitt uttryck redan innan orden kommer.
Det lilla barnets gurglande och ljudande är de första ansatserna till att uttrycka någonting, liksom gallskriket och kroppens rörelser.
Men det är med alfabetets hjälp, dessa språkets byggstenar, som vi successivt bygger upp vår identitet, våra jag, som så småningom ska länkas samman med alla de andra jagen runt om i det hem som vi kallar för världen.
Mitt modersmål är faktiskt inte svenska, utan värmländska som inte talas på ett och samma sätt ens i Värmland. Till och med i norra Värmland låter målen lite olika, beroende på vilken dalgång man råkar leva i. Mellan Fryksdalen och Klarälvsdalen är det bara fyra fem mil. Ändå sjunger språken i olika tonarter.
Vad vill jag nu ha sagt med detta? Jo, att ens identitet ligger på tungan. Och det är med ordens och språkets hjälp som vi har den fantastiska förmågan att uttrycka oss själva och förstå andra och bygga broar och få ett samhälle att fungera. Herr talman!
Genom leken och fantasin bygger barnen upp sina språkvärldar innan de ännu kan skilja på det som är rätt och det som är fel i våra vuxna ögon. Trots att varje barn äger förutsättningen för detta språkbygge bidrar ändå uppväxtmiljön till hur ett barns väg genom språket och livet kommer att te sig.
Detta beror på olika faktorer och individuella omständigheter som funktionsnedsättningar likaväl som olika sociala och ekonomiska uppväxtvillkor. Det är alltså en klassfråga som allt annat här i samhället när de högavlönades skattesänkningar samtidigt utarmar den ekonomi som kunde investeras i kultur, i böcker och i bibliotek.
Dessa besparingar är helt onödigt slöseri med de själens C-vitaminer som varje barn, som varje ung människa, ja, som alla människor i vårt samhälle så väl behöver. Herr talman! Böckernas värld står inte lika öppen för alla barn, men alla barn måste få chansen att stiga in i de världar som böckerna tillhandahåller.
För de barn som inte har välfyllda bokhyllor där hemma kan ett skolbibliotek utgöra en skattkammare. Men redan i förskolan är det nödvändigt att låta de minsta barnen lära sig umgås med alla dessa berättelser och bilder som finns i böckerna.
I Sverige har vi dessutom en så rik och så fin barnbokstradition, så det är därför inget konstigt i att årets barnboksmässa i Bologna, världens största, hade Sverige i fokus. Herr talman!
Vänsterpartiet arbetar för att också förskolor ska få sina bibliotek, lika självklart som att alla skolor ska ha bra bibliotek, och att bibliotek ska finnas även i friskolorna som annars lätt slinker undan sitt ansvar.
När det gäller bibliotek visar förslaget till en ny bibliotekslag på nödvändigheten av att tillföra mer statligt stöd till denna för demokratin så viktiga institution som heter bibliotek. Nyckelpersonerna i bibliotekens verksamhet är förstås bibliotekarierna, dessa välutbildade och för alla grupper i samhället så viktiga kulturförmedlare.
Märkligt nog nämns knappast denna yrkeskategori i lagförslaget, och kulturministern säger sig ha tagit för givet att de finns. Det behövs dock lite större ambitioner än så. Det finns ett samband och ett växelspel mellan språk, läsande, tillgången till böcker och demokrati.
Vi måste ta ett samhälleligt ansvar för att det finns ekonomiska resurser för att göra språket till allas vårt gemensamma verktyg. Vänsterpartiet vill inrätta digitala bibliotek för utlån inte bara av film och musik utan också av e-böcker. Det ska också vara gratis. Samtidigt vill vi att upphovsmännen ska få en ordentlig ersättning för sitt arbete.
Herr talman! Den förmedlande länken mellan bok och människa går inte att överskatta. Runt om i landet pågår läsecirklar, och böckerna har en sällsam förmåga att skapa sociala gemenskaper. En bokläsare är också medskapare till den inre film som texten framkallar hos var och en, och var och en kan av samma bok se sin egen inre film.
Jag menar att det är en utmaning för kulturpolitiken. Den utmaningen kan ligga i meningen att man kan ge folk det de inte visste att de behövde. Man måste inte alltid ge folk, som det brukar heta i kommersiella sammanhang, det folk vill ha. Det ska man också ibland, men man kan också utmana.
Det är en del av kulturens uppgift och en del av litteraturens mer spännande uppdrag. Herr talman! Litteraturutredningen Läsandets kultur visar med uppenbar tydlighet att behovet av läslyft och andra språkstimulerande åtgärder bara ökar.
Denna kartläggning av läsandet i Sverige visar entydigt på att läsandet faktiskt är i avtagande hos vissa grupper och att språkförståelsen och förmågan att använda språket som ett demokratiskt och personligt verktyg därmed kan bli sämre, särskilt hos tonårspojkar men även generellt. Åt detta måste det göras någonting.
Man måste rikta sina insatser särskilt mycket mot dem som behöver dem mest. Vänsterpartiet vill också satsa än en gång på En bok för alla, både för barn och vuxna, liksom projekten "Läs för mej, pappa! ", arbetsplatsbibliotek, vägbibliotek och även bibliotek i fängelser. Herr talman! Det finns redan många mötesplatser där litteraturen har en central plats.
Biblioteken är som sagt den viktigaste, men då behövs också en rikstäckande och rättvis biblioteksstrategi för att garantera kvaliteten, mångsidigheten och tillgängligheten - helt enkelt en nationell biblioteksplan. Men det finns även andra oaser för dem som vill besöka böckernas värld, för den bildningstörstande och för den gemenskapssökande.
Det finns bokhandlar och kaféer. Man debatterar, man har uppläsningar och man byter idéer och erfarenheter. Allt bidrar till den mellanmänskliga kontakten och till att vi faktiskt får ett lite varmare klimat i det här landet. Att lämna utrymme för olikheter, att skapa tolerans och låta nyfikenheten få lite extra spelrum - också det är kulturens och litteraturens uppgift.
Till sist, herr talman, vill jag dra en lans för kulturtidsskrifterna, dessa våghalsiga och med entusiasmen som bränsle drivna publikationer. Det är ofta ett stort ideellt engagemang som gör en tidskrift möjlig, men även och inte minst är det statliga tidskriftsstödet avgörande. Många tidskrifter har vidare ramar än de rent kulturella.
De utgör ofta saltet och utmaningen i samhällsdebatten. De behövs om vi menar någonting med kulturell och demokratisk mångfald.