Serkan Köse (S):
Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag i arbetsmarknadsutskottets betänkande AU5 i sin helhet och yrka avslag på alla reservationer. Herr talman! Vi socialdemokrater anser att arbete för alla är förutsättningen för ökad ekonomisk jämlikhet och en nyckel för att säkra en bättre framtid.
Arbete betyder gemenskap och tillhörighet, makt att forma sitt liv och sin framtid. Allas rätt till arbete utgör fundamentet i socialdemokratisk politik. Att alla ser sin skyldighet att arbeta och tillåts att bidra efter förmåga är också en förutsättning för ökad ekonomisk jämlikhet och en rättvist fördelad välfärd.
Därför anser vi att ett tydligt sysselsättningsmål ska styra den ekonomiska politiken och har som mål att antalet personer som arbetar och antalet arbetade timmar i ekonomin ska öka så mycket att Sverige når lägst arbetslöshet i EU år 2020. För att nå det målet måste fler jobb skapas. Det kräver samarbete och investeringar i framtiden.
Det finns inga genvägar för att skapa nya jobb och knäcka arbetslösheten. I dagens stenhårda internationella konkurrens måste vi i vårt lilla land Sverige hela tiden stärka vår utvecklingskraft och kompetens. Därför vill vi socialdemokrater investera i utbildning och kompetensutveckling så att arbetssökande snabbt kommer i arbete och arbetsgivarna hittar den kompetens de behöver.
Vår enda möjlighet att klara jobben och upprätthålla vår levnadsstandard är att vi flyttar fram våra positioner genom kvalitet, förnyelse och kompetens. Vi socialdemokrater har tidigare presenterat en jobbpolitik som innehåller en rad olika förslag för fler jobb och stärkt konkurrenskraft som tillsammans utgör den komplexa helhet som en fungerande jobbpolitik kräver. För det första handlar det om att investera för framtiden.
För att upprätthålla Sveriges konkurrenskraft på sikt krävs att vi gör nödvändiga investeringar. Det handlar bland annat om investeringar i infrastruktur för fungerande transporter för varor och för att människor ska kunna pendla till jobbet och bygga fler bostäder, så att människor kan flytta dit där jobben finns. För det andra handlar det om att öka efterfrågan på arbetskraft.
Här krävs en aktiv näringspolitik och samverkan mellan politik, näringsliv, akademi och arbetsmarknadens parter. Vi vill stärka hela innovationskedjan så att fler företag, innovatörer och entreprenörer lyckas utveckla sina idéer till framgångsrika produkter och tjänster. Därför kommer bildandet av Innovationsrådet under statsministerns ledning att bidra med positiv inverkan.
För det tredje handlar det om att utbilda för rätt kompetens. Trots att Sverige har en hög arbetslöshet har många arbetsgivare svårt att hitta personal. Vart femte rekryteringsförsök misslyckas i dag. Om vi ska komma till rätta med det krävs en fungerande utbildningspolitik och en effektiv arbetsmarknad.
Därför vill vi göra omfattande satsningar inom skola, högskola och på arbetsmarknadsutbildning så att människor kan ta de jobb som finns och de nya jobb som växer fram. Herr talman! Vad vilja högerpartierna? Jo, de vilja vara nostalgiska och fortsätta med sina gamla och ineffektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Låt mig utveckla det.
Sedan 2007 har antalet arbetslösa ökat med ungefär 100 000 personer och andelen arbetslösa ökat från 6 till 8 procent av arbetskraften. Långtidsarbetslöshetens ökning har tredubblats och ökat från 0,5 procentenheter till 1,4 procentenheter. Ungdomsarbetslösheten ligger över 20 procent. Trots detta sätter Alliansen ett sysselsättningsmål som är på samma nivå som när man tog över efter 2006.
Allianspartierna lovar 350 000 nya jobb och att 5 miljoner människor ska vara i jobb år 2020. Det är väl ett bra mål, kan man tycka. Men om inget nytt politiskt händer väntar sig bland annat Konjunkturinstitutet att sysselsättningen år 2020 är just 5 miljoner människor. Då blir arbetslösheten ca 6,2 procent.
Alliansen har med andra ord satt upp ett mål om att arbetslösheten ska vara 6,2 procent år 2020, på samma nivå som när man tog över efter Göran Persson 2006. Alliansenpartierna slår sig för bröstet och säger att sedan 2006 har jobben blivit över 250 000 fler.
I detta sammanhang kan vi konstatera att vi har över 433 000 människor som nu är arbetslösa. Vi kan samtidigt påminna Alliansens företrädare om att vi nämligen har haft en stor befolkningsökning på ca 440 000 sedan 2006. Vi vet att befolkningsökning i kombination med ekonomisk tillväxt alltid betyder ökad efterfrågan, det vill säga fler jobb och fler skattebetalare.
Vad Alliansen försöker göra är att tillgodoräkna sig detta ökade antal skattebetalare genom att hävda att ökningen beror på att deras politik skapat 200 000 nya jobb. Det finns inte många utanför allianskretsarna som skriver under på detta. Förändringarna i antal sysselsatta följer helt enkelt vanliga mönster betingade av konjunkturläge och befolkningsutveckling. Herr talman!
Etableringslotssystemet har varit en av Alliansens stora arbetsmarknadspolitiska reformer och dess hopp att få fler nyanlända i jobb. Med facit i handen kan vi lätt konstatera att detta nyliberala experiment har blivit ett stort politiskt fiasko. Expressen skrev nyligen om ett företag i Växjö som fick 13,2 miljoner kronor av Arbetsförmedlingen främst för att ordna jobb till nyanlända flyktingar.
För 13,2 miljoner kronor ordnade företaget ett jobb. Flera av lotsföretagens ägare har blivit förmögna miljonärer på skattemedel. Varje jobb som dessa lotsföretag tagit fram har i genomsnitt kostat skattebetalarna minst 2,5 miljoner kronor.
Nu vill man från Alliansens sida utvidga sitt experiment med att konkurrensutsätta förmedlingen och införa så kallad jobbfixarpeng eller jobbpeng, med andra ord sätta en peng på den arbetslöse. Det är inte nog med att vi i dag har jobbcoacher, fas 3-anordnare och etableringslotsar, utan vi ska också upphandla matchningsaktörer, det vill säga ge bemanningsföretag i uppdrag att matcha den arbetslöse med ett arbete.
Skattemedel ska fortsätta att slösas, i stället för att användas aktivt för de arbetslösa. Den förra regeringens tidigare upphandlingar av jobbcoacher, fas 3-anordnare och etableringslotsar har i en förfärande omfattning lett till att oseriösa aktörer kunnat kamma hem stora summor av skattebetalarnas pengar medan människor i en utsatt position blivit förnedrade eller helt utan jobb. I bästa fall har de fått en Ipad i present.
Riksrevisionen har riktat skarp kritik mot lotssystemet och menade att systemet med lotsar var dyrt och ineffektivt. Då kan man inte låta bli att fråga: Vad säger att en ny upphandling av matchningsaktörer inte kommer att leda till att skattemedel slösas på oseriösa aktörer i stället för att användas aktivt för de arbetslösa? Herr talman!
Vi är medvetna om att en av de största utmaningarna inom arbetsmarknadspolitiken är att få en väl fungerande arbetsförmedling. I dag finns det brister vad gäller effektivitet, kontroll och måluppfyllelse. Men det är inte överraskande att Arbetsförmedlingen dras med stora utmaningar efter två mandatperioder med en alliansregering som inte har prioriterat arbetsmarknadspolitiken och än mindre Arbetsförmedlingens verksamhet.
De motstridiga krav som har ställts på Arbetsförmedlingen har också skapat frustration och slitningar inom myndigheten. Därför anser vi att det är viktigt att Arbetsförmedlingen nu får möjlighet och resurser att genomföra sitt uppdrag på ett professionellt sätt och med större respekt för personalens kunnande i stället för att konkurrensutsättas med så kallad jobbfixarpeng eller jobbpeng. Arbetsförmedlingens största utmaning är inte kompletterande aktörer.
Det finns i dag över tusen aktörer som förmedlar kompletterande tjänster. Det betalades ut ca 1,4 miljarder kronor det gångna året till privata aktörer. Utmaningen är att låta myndigheten åtgärda sina brister och utvecklas till den professionella matchningsexpert den bör vara.
Myndigheten ska vara den viktigaste matchningsmotorn och den naturliga samverkansparten på central, regional och lokal nivå. Vi socialdemokrater anser att ansvaret för arbetsmarknadspolitikens genomförande även i framtiden ska ligga på en offentlig aktör, men att detta inte utesluter andra utförare inom ramen för Arbetsförmedlingen.
De självklara fördelarna med en offentlig förvaltning som insyn, rättssäkerhet och likabehandling och de borgerliga partiernas förslag i detta avseende ligger långt ifrån bärande delar av den svenska välfärdspolitiken, vilket bara är att beklaga. Herr talman! Alliansen vill ha kvar sänkningen av arbetsgivaravgifter för unga och på så sätt fortsätta subventionera lågproduktiva branscher. Sverige har i dag en hög ungdomsarbetslöshet.
Det är ett stort resursslöseri och oacceptabelt att unga människor går utan sysselsättning. Därför krävs tydliga reformer som inger hopp och framtidstro till ungdomar - reformer som bygger på möjligheten att få en bra och jämlik utbildning som leder till ett arbete. Svaret på den höga ungdomsarbetslösheten är inte en fortsatt sänkning av arbetsgivaravgifter. Det är en generell åtgärd som inte är effektiv.
Riksrevisionen har tidigare kritiserat sänkningen av arbetsgivaravgifterna för unga och menar att reformen har haft låg effekt på sysselsättningen. Samma sak gör IFAU, Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, Ekonomistyrningsverket, Arbetsförmedlingen, Konjunkturinstitutet, Saco och Handelsanställdas förbund, som var senast ute i den frågan.
Handels presenterade i förra veckan en rapport där de har undersökt vad som har hänt på handelns arbetsmarknad under de sju år som passerat efter införandet av den sänkta arbetsgivaravgiften för unga. Underlaget för undersökningen är de två största avtalsområdena inom handeln - privat detaljhandel och privat partihandel.
Handels rapport visar att efter sju år av denna reform finns fortfarande inte några empiriska belägg för att subventionen har ökat andelen unga i vare sig detaljhandeln eller partihandeln. Tvärtom har andelen unga i de åldersgrupper som har subventionerats minskat mellan 2007 och 2014, i detaljhandeln från 44 procent till 42 procent och i partihandeln från 28 procent till 21 procent.
På båda områdena är den andel som uppmätts 2014 den lägsta under hela perioden. Handels rapport visar också att det ensidiga fokus som har varit på att subventionera lönekostnader för unga har trängt undan andra, effektivare åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Kostnaderna för denna reform har varit så stora att de helt enkelt har trängt undan andra ekonomiska satsningar.
I kampen mot ungdomsarbetslösheten har detta inneburit sju förlorade år. Den här reformen har prövats sedan 2007, och med facit i hand finns det ingen anledning att fortsätta med den. Det är en dyr reform, och de få jobb som den kan ha skapat kostar motsvarande hela lönekostnaden för tre till fyra anställda per nytt jobb. Varför envisas med att fortsätta en redan prövad och misslyckad åtgärd?
Om man bara ser till alternativa användningar av de 18 miljarder kronor som subventionen kostar varje år skulle detta kunna användas till 40 000 heltidsjobb i offentlig sektor med en lön på 25 000 kronor per månad. Vidare skulle det kunna räcka till hundratusentals platser i vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbildning eller i nya högskoleplatser.
I stället för att ta till sig fakta från oberoende institut väljer man från borgerligt håll att plöja ned miljontals kronor för att skjuta ned de förslag som verkligen kan minska ungdomsarbetslösheten. Sverige behöver inga fler domedagsprofetior från inhyrda pr-byråer. Sverige behöver en politik som förstår sig på att lösa ungdomsarbetslösheten. Herr talman!
Alliansen föreslår att Samhall ska erbjuda tillfälliga anställningar, framför allt till unga, för att man ska kunna bli anställd hos en annan arbetsgivare. Vår ingång och grundläggande syn är tydlig: Funktionsnedsatta personers livsvillkor handlar om demokrati, och inte om särintressen. Vårt lands största tillgång är människor i arbete. Personer med funktionsnedsättning har svårt att konkurrera på lika villkor med andra arbetssökande om jobben.
För personer med nedsatt arbetsförmåga krävs vanligtvis en subvention av lönekostnaden för att arbetsgivaren ska kompenseras för den lägre produktiviteten. I maj 2012 presenterades ett betänkande av Funkautredningen som heter Sänkta trösklar - högt i tak med förslag till förstärkning och förändring av de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning. Vi ställer oss positiva till flera av förslagen i utredningen, och förslagen bereds inom Arbetsmarknadsdepartementet.
Vi anser att denna beredning bör avvaktas. För oss är det en självklarhet att alla som kan ska ges förutsättningar till egen försörjning. Herr talman! Vi är medvetna om att det inte finns några mirakellösningar mot arbetslösheten, och vi låtsas inte heller att det gör det. Men vi är beredda att göra det som fungerar och ger resultat.
Det är inte en enkel väg, men vi är tydliga med att Sverige behöver en inkluderande jobbpolitik som ser värdet i alla människors arbete och kunskap när nya jobb skapas. Genom smarta utbildningssatsningar skapar vi förutsättningar för fler att ta morgondagens jobb. För oss socialdemokrater är det viktigt att utveckla Sveriges konkurrenskraft och att öka efterfrågan på arbetskraft. Därför menar vi att åtgärder som utvärderas som verkningslösa ska omprövas.
Vi är beredda att sätta in tidiga åtgärder som dessutom är uthålliga. Vi uppmanar till samverkan mellan frivilligorganisationer, sociala företag, näringsliv, akademi, Arbetsförmedlingen, branschorganisationer med flera.
Avslutningsvis: Om Sverige ska rustas för att klara av den internationella konkurrensen, stärka sin innovationsförmåga, öka sin export, ta marknadsandelar och öka sin produktivitet kan inte svaret vara att fortsätta med misslyckade koncept, fortsätta rea ut ungdomar, fortsätta i en privatiseringshysteri eller fortsätta med reformer som leder till återvändsgränder.
Efter åtta år med en misslyckad borgerlig arbetsmarknadspolitik jobbar vi för fullt för att ta oss an de utmaningar vårt land står inför. Vi vill inge kommande generationer hopp och framtidstro.