KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Vepsä (S):
Tack för svaret! Ardalan Shekarabi radar upp en hel del av de yrkeskategorier som har de absolut mest utsatta och tyngsta arbetena i vårt samhälle. Vi vet att många inte klarar att jobba sig igenom ett helt arbetsliv. Hur tänker ministern och regeringen på framtiden? Hur ska vi se till att vi skapar situationer och ett arbetsliv som gör att man orkar?
Mattias Vepsä (S):
Vi är många som har sett på nyheterna de senaste dagarna och oroats djupt över den situation som finns ute på vissa av landets slakterier. Att värna djurskyddslagen och se till att vi följer djurskyddet är viktigt för oss socialdemokrater. Extra anmärkningsvärt är också de rapporter som vi har tagit del av om att det drabbar de Kravmärkta slakterierna lika mycket som andra slakterier. Vi har en av världens striktaste djurskyddslagar.
Min fråga till landsbygdsminister Jennie Nilsson blir därför: Hur kan vi se till att vi tar ytterligare krafttag så att vi som konsumenter kan lita på att de lagar och regler som finns följs?
Mattias Vepsä (S):
Det finns en pensionsoro som sprider sig i landet. Den hämtar sin näring i det faktum att Sverige har ett av världens hårdaste regelverk när det kommer till sjukersättningen. Det är en rest efter alliansregeringen.
Systemet gör att framför allt de som har jobbat länge i ett slitsamt och tungt arbetsliv, ofta kvinnor i välfärdsyrken eller i andra arbetaryrken, i arbetslivets slutskede tvingas tumma på sina pensionspengar i stället för att få rätt till ekonomiskt stöd från samhället. Min fråga till statsrådet Ardalan Shekarabi och regeringen är därför: Hur ser arbetet ut?
Och när får vi på plats en ventil för äldre arbetskraft som garanterar alla en ekonomisk trygghet och att slippa tumma på sina pensionspengar?
Mattias Vepsä (S):
Jag tackar Julia Kronlid för inlägget. Låt oss börja med den lilla lilla skillnaden i skatt mellan dem som har funktionsnedsättning eller är sjuka och dem som jobbar. Det är en liten skillnad, men den avslöjar mycket om vilken inriktning man har och vilka prioriteringar man gör när man får chansen att styra.
I regeringens förslag till förvärvsavdrag handlar det om att sänka skatten lika mycket för alla plus att göra de här förändringarna i sjuk- och aktivitetsersättningen och i bostadstillägget, så att vi förstärker ekonomin för de mest utsatta i vårt samhälle. Men när ni i den här koalitionen får chansen väljer ni att visa åt vilket håll framtida skattesänkningar kommer att gå.
Åtta år med en alliansregering har visat vägen. Jobbskatteavdragen byggde in denna djupa orättvisa i systemet. Jag tycker att detta är ett stort och viktigt bevis på hur man gör sina prioriteringar, snarare än en liten skillnad.
När man tittar på de förslag vi debatterar i dag under vårt utgiftsområde ser man att det på punkt efter punkt är våra förslag som ligger på bordet. Det är våra utredningsförslag, och det är vår regering som har lagt fram budgetförslaget. Ni har egentligen valt att ställa er bakom det. Det är klart att vi tacksamt tar emot det stödet och tycker att det är viktigt.
Men frågan till Julia Kronlid är ändå: Vem är det som kommer att avgöra framtidens socialförsäkringar? Är det Moderaterna, med karensavdrag, borttagande av ersättningsnivåer och fortsatta prioriteringar av att sänka skatter för de allra rikaste?
Mattias Vepsä (S):
Låt oss tala historia! Ofta i budgetdebatterna brukar det låta så här från Sverigedemokraterna: Lägg fram förslag på förbättringar i socialförsäkringarna, i välfärden och för de anställda på arbetsmarknaden, så röstar vi på dem! Men vilka är det då som ska lägga fram förslagen i en MSDKDregering?
I de enskilda budgetmotioner som ni har lagt fram är det besparing på besparing i miljardklassen på de allra mest utsatta i vårt samhälle. Vår historia är att vi har höjt taket i sjukersättningen. Vi gjorde det 2005 och 2006 inför valet. Vi gjorde det under förra mandatperioden. Vi gör det återigen nu. Det är en del av socialdemokratisk välfärdspolitik. Det är inget hittepå. Låt oss gärna prata om historia och ansvar och om hur vi styr!
Sedan kan vi återkomma efter valet med nya förslag på förbättringar.
Mattias Vepsä (S):
Jag tackar Hans Eklind för frågan. Vi kan börja med att titta på det förslag som låg på riksdagens bord. Det var fråga om förstärkningar i 74-miljardersklassen. Det var en historiskt stor satsning på att få igång landet bortom pandemin.
I det låg stora satsningar på hela välfärden - satsningar på att förstärka socialförsäkringarna, minska skillnaderna i vårt samhälle och öka rättvisan, anständigheten och jämlikheten men också för att bygga ut Kunskapslyftet och matchningsprogram inom arbetsmarknadsinsatser.
På punkt efter punkt har ni anslutit er åtminstone till delar av detta, och ni har gjort vissa begränsningar av de satsningar som vi anser inte leder till att minska arbetslösheten eller se till att fler kommer i sysselsättning.
När vi startar om ekonomin och gör denna väldigt viktiga satsning på att öka rättvisan och jämlikheten har vi gjort bedömningen att det är helt rätt läge att de som har och har haft det allra tuffast i vårt land ska få det bättre. Det har inte varit någon hemlighet att vi socialdemokrater har velat genomföra förstärkningar för dem som går på sjuk- och aktivitetsersättning eller ersättning inom ramen för sjukförsäkringen.
Som jag själv nämnde i mitt anförande har det ju pågått en rad utredningar. Det brukar vara så man gör stora förbättringar i systemen: Man utreder och tittar, man gör prioriteringar från år till år och så lägger man fram förslag till riksdagen.
I år gjorde vi bedömningen att vid sidan av de ekonomiska förstärkningarna också gå fram med en rad förbättringar i sjukförsäkringen och i sjuk- och aktivitetsersättningen så att det blir en bättre ekonomisk situation för dem som finns i de här systemen och kort och gott även bättre och rättvisare system.
Mattias Vepsä (S):
Hans Eklind från Kristdemokraterna glider över i ett annat budgetområde som kammaren hanterade precis innan, nämligen arbetsmarknadsfrågor. Jag tänker så här: De förbättringar vi har gjort för människor genom historiska satsningar på Kunskapslyftet i form av vuxenutbildning, högskole- och universitetsplatser och inte minst folkbildningen, som ligger mig varmt om hjärtat, har gjort att mängder av människor får en reell möjlighet.
Jag tror också att det är viktigt att vi orkar med att göra förbättringar för dem som har det allra svårast ekonomiskt. Ett sätt att göra det är genom förbättringar som vi har pratat om i vår debatt, alltså i de sjukförsäkringssystem som vi har att hantera. Ett annat sätt är att öka investeringarna i välfärden med en historisk satsning i antal miljarder som nu går ut för att förstärka skolan, vården och omsorgen.
Det är inget politiskt spinn att påpeka att konstruktionen när ni väljer att göra en skattesänkning fungerar precis på samma sätt som tidigare: Den slår hårdast mot dem som inte har.
Mattias Vepsä (S):
Tack, Mattias Karlsson från Moderaterna! Nu har jag blivit kallade lögnare av hela gänget, och det sägs att jag vill fara med osanning. Mattias Karlsson säger å ena sidan att det inte införs en funkisskatt; å andra sidan säger han att det finns en skillnad i konstruktionen. Jag menar att det blir en inriktning mot framtiden. Det är så här man gör sina prioriteringar. Det är på det här sättet ni konstruerar ert jobbskatteavdrag.
Vi valde en annan konstruktion, samtidigt som vi tog bort funkisskatten. Det är en stor skillnad och ingenting som jag har hittat på. Ledamoten Mattias Karlsson erkände ju, strax efter att han sagt att jag hittade på, att den här konstruktionen var sann. Jag har tittat på den gemensamma reservationen. Ni gör ett antal prioriteringar och viktiga reformer.
Men Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna pekar faktiskt inte ut socialförsäkringarna som något av de särskilt viktiga reformområdena. Då blir frågan tillbaka det jag lyfte i mitt anförande: Vem styr? Hur kommer det att se ut i Sverige om olyckan är framme och ni vinner valet nästa år?
Blir det Moderaternas sjukförsäkringspolitik som vi sedan tidigare har kämpat med att förbättra så att folk får rehabilitering och ersättningar som det går att leva på så att den som är sjuk slipper hamna i försörjningsstöd? Hur kommer det att se ut? Kommer de förslag som ni i dag röstar för, alltså våra förslag, att få ligga kvar? Så såg det ärligt talat inte ut 2006-2014, Mattias Karlsson.
Det första beslutet ni tog var ju att sänka taket i sjukersättningen, eller hur?
Mattias Vepsä (S):
Tack för de avslutande orden! Mattias Karlsson säger själv att ni ska knäcka långtidsarbetslösheten med den här skattesänkningen. Ni ska öka drivkraften för dem som är allra sjukast och för funktionsnedsatta med 150 spänn, och vips kommer långtidsarbetslösheten att tyna bort.
Då tror jag snarare att de här 80 miljarderna i kreditgarantier för den gröna omställningen - alltså den industriella revolution som pågår i ledamotens hemlän och runt omkring - är viktigare politik liksom att se till att sluta de klyftor som ökar polariseringen och gör att människor hamnar långt isär. Fortsätt att investera i billiga hyresrätter, fortsätt att investera i våra förortsområden, se till att vi får ett rättsväsen som fungerar och att en skola finns där när man behöver en utbildningsplats och så vidare.
Jag vet att några av punkterna som vi i dag ska rösta om är våra förslag. Låt oss återgå till vårt utgiftsområde. Jag tror inte att samhället blir bättre om man slår på de sjuka. Än fler sjuka i fattigdom löser inga problem.
Mattias Vepsä (S):
Tack, Mattias Karlsson, för ett fint anförande! Jag var snabb på replikknappen, och fick frågan: "Varför är du så snabb? Du måste lyssna först." Det skulle jag ha gjort. Jag vill säga att jag uppskattar att du lyfter fram vikten av sjukförsäkring och vikten av att föra en politik för dem som behöver vårt samhälles stöd allra mest - de funktionsnedsatta och de som får en sjukdom och behöver stöd.
Jag uppskattar också att du nämnde Claes Janssons utredning och de förbättringsförslag som ligger på bordet. Men jag var inte så snabb på knappen ändå, visade det sig, för du nämnde inte de andra förslag som vi ska rösta igenom i dag. Jag ska läsa upp dem snabbt.
Det handlar om ökad flexibilitet vid prövning vid dag 365, förändrad arbetsförmågeprövning vid 62 års ålder för sjukpenning, alltså en äldreventil som gör det möjligt för fler äldre att enklare få sjukpenning, och mer flexibel förläggning av arbetstiden vid deltidssjukskrivning, vilket möjliggör för fler som ska rehabiliteras att enklare rehabilitera sig på den tid som de tillsammans med arbetsgivaren anser är bäst för att snabbt komma tillbaka i arbete.
Det handlar också om lättnader i sjukpenningen för behovsanställda. Som jag lyfte upp i mitt anförande är det i dag oerhört vanligt bland unga eller i välfärdsyrken att man får korta kontrakt, sms-anställningar eller påhugg över dagen, i stort sett, vilka trots att man betalar skatt på sin lön inte kvalificerar till sjukpenning. Det är alltså en väldigt viktig förbättring för många i LO-yrken. Inte minst höjer vi inkomsttaket i sjukförsäkringen.
Återigen: Detta är frågor som jag inte hittar stöd för vare sig i den gemensamma budgetreservation som presenterats eller i budgetmotionen från Moderaterna. Tvärtom föreslås neddragningar där, och man säger nej till alla förslag. Frågan lyder: Vilket är ditt favoritförslag av dem jag precis läste upp?
Mattias Vepsä (S):
Tack, Mattias Karlsson från Moderaterna, för ett intressant svar! Jag noterar att jag inte fick någon favoritreform uppläst utan snarare ett försvarstal för rehabiliteringskedjan. Den har vi inte avskaffat, utan vi har justerat den och tagit bort och filat ned de värsta kanterna så att fler får rehabilitering och möjlighet att komma tillbaka. Vi ser att de deltidsanställda, som jag nämnde, inte ens får möjlighet att kvalificera sig till sjukförsäkringen.
Vi gör ett undantag för äldre som drabbas väldigt hårt och så vidare. Bra politik! Men det är oroande att ledamoten Karlsson inte kunde stå upp för den politik som man i dag ska rösta igenom och som Moderaterna säger sig stå för som en möjlig framtida regeringspolitik. Jag har en sista fråga. Den gäller trygghetspensionen - möjligheten för äldre att få sjuk- och aktivitetsersättning i slutet av yrkeslivet utan att tumma på sin egen pension.
Hur ställer sig Moderaterna till trygghetspensionen egentligen?
Mattias Vepsä (S):
Tack för ett fint anförande, Julia Kronlid! Som vi hörde är vi dag är ganska överens om väldigt mycket. Till skillnad från tidigare inlägg håller sig ledamoten till de förslag som ligger på bordet. Hon läser upp förslagen och står för dem.
Jag tycker att det är en positiv sak, och det ska Sverigedemokraterna och Julia Kronlid ha beröm för. Däremot blir jag lite fundersam, för när tidigare talare har svarat på frågor som jag har ställt om huruvida de förslag som ligger i budgeten är någonting som partierna står för har det kommit väldigt olika svar.
Man skulle kunna säga att några är steget före och andra steget efter utvecklingen, kort och gott. Jag tänker fråga Sverigedemokraterna och Julia Kronlid: På vilket sätt ska vi kunna lita på Sverigedemokraterna? På vilket sätt ska vi kunna lita på att de förbättringar som nu genomförs får vara kvar i framtida processer?
Mattias Vepsä (S):
För oss socialdemokrater råder det inget tvivel om att facklig-politiskt arbete är oerhört viktigt för att få bukt med de arbetsmiljöproblem som vi ser. Därför har vi här i kammaren försökt att rösta för att ge arbetsmiljöinspektörer och regionala skyddsombud tillträde till arbetsplatserna, vilket Sverigedemokraterna har röstat emot. Detta är ett sätt att se till att arbetsmiljöarbetet fungerar på arbetsplatserna över hela landet. Facklig-politisk samverkan är väl svaret på den frågan.
Den ska vi förstärka och fördjupa. En annan oro jag känner för framtiden, om vi backar ungefär åtta minuter, gäller idén om att trygghetspensionen - en satsning för landets äldre, ofta i slitsamma yrken, eller LO-yrken - inte ska ha en ventil därför att en trygghetspension innebär att man utförsäkrar och gömmer undan människor i våra försäkringssystem. Hur ser Sverigedemokraterna på det uttalandet? Kommer vi att få en trygghetspension på plats?
Mattias Vepsä (S):
Allt fler höjer nu rösten för högre pensioner. Men om vi ska lyckas skapa trygghet för alla äldre måste vi se klass- och könsorättvisorna i systemet och göra något åt dessa. Det är vanligare att kvinnor har lägre pension. Det är vanligare att drabbas av sjukdomar om du har kort utbildning eller arbetar i tunga yrken. Därför driver fackföreningarna Kommunal och Byggnads frågan om Britt-Marie-pension eller knegarpension. I Danmark och Tyskland ändras systemen.
Man ser nu över möjligheten för de som har jobbat lång tid i slitsamma yrken att lämna yrkeslivet lite tidigare utan att förlora den ekonomiska tryggheten. Min fråga till statsrådet Ardalan Shekarabi blir: På vilket sätt arbetar regeringen för att den som inte har förmågan och orken ska kunna slippa jobba hela vägen fram till pension utan att tappa den ekonomiska tryggheten?
Mattias Vepsä (S):
Vi väjer inte för idén att vända och vrida på stenar för att få bukt med den grova kriminaliteten. Regeringen tar ju inte vid i ett läge där inget är gjort, utan den tidigare regeringen gjorde mycket på detta område för att pressa tillbaka den grövsta kriminaliteten, få bort vapnen från gatan och ge polisen tydligare verktyg.
Samtidigt ser vi behovet av att minska klyftorna och, som min kollega Lars pekade på, öka attraktiviteten i alla delar av våra städer och ge alla ungdomar och barn, oavsett om de är födda här eller i en annan del av världen, lika villkor och möjligheter att göra en livsresa och lyckas i vårt land.
Man måste behålla båda dessa perspektiv i det brottsförebyggande arbetet och när det gäller att pressa tillbaka gängen. Jag uppskattar samtidigt den öppning som finns vad gäller att vända och vrida på de förslag som finns i Tidöavtalet. De verkar därmed inte alltför fästa på detta papper, utan möjlighet finns att fundera på för- och nackdelarna med dem.
Visst kan man åka till Danmark, men även om en utvärdering på ett departement har tittat på helheten saknas den del vi pekar på, nämligen en tydlig utvärdering av effekterna av just visitationszoner.
Om man orkar åka lite längre ser man i andra delar av världen att dessa inte har gett effekt utan att det gäller att jobba förebyggande och tillsammans i bostadsområden för att bygga relationer och långsiktighet och därigenom ge vår rättsvårdande myndighet polisen bättre verktyg att få bukt med problemen.
Erik Slottner (KD):
Jag tycker att det är en väldigt bra fråga som Paula Bieler ställer. Den är viktig att tänka på, och det är viktigt att vara konstruktiv och komma med nya förslag på hur vi kan agera för att stoppa det tyranni som förekommer i många familjer i Sverige. Jag tror att en viktig del i detta är samhällsorienteringen, som jag menar att vi behöver utveckla genom fler timmar och genom att få ett tydligare och mer konkret innehåll.
Jag menar att hedersförtryck och hur vi ser på människor och familjer i Sverige behöver förstärkas i samhällsorienteringen och betonas mycket mer. Detta är ett konkret exempel. Vi kristdemokrater har, liksom många andra partier, drivit på för att hedersförtryck ska få en egen brottskategori så att det inte blandas ihop med övriga våldstyper och så att vi erkänner hedersproblematiken som ett eget - jag kan säga säreget - samhällsproblem.
Jag tror också att det är viktigt att vi lyfter in det civila samhället. Civilsamhället kan stötta på olika sätt. I vissa av våra förorter där vi vet att hedersproblematiken är stor finns ett civilsamhälle som skulle kunna stötta, informera och vidareutbilda människor och familjer i hur vi ser på heder.
Detta handlar dock framför allt om en integrationspolitik som vågar ställa krav och som är tydlig med den värdegrund som vårt samhälle vilar på. Samhällsorienteringen kanske är det tydligaste exemplet, men då ska vi samtidigt veta att många av dem som utövar hedersförtryck inte omfattas av samhällsorienteringen eftersom de har bott här under väldigt lång tid. Där måste vi hitta andra ingångar.
Erik Slottner (KD):
På samma sätt som vi säger nej till särskilda shariadomstolar och annat i olika delar av Sverige säger vi naturligtvis nej till särskilda typer av rättskipning i olika delar av Sverige oavsett vilken typ av rättskipning man vill införa. Där är vi helt överens. Jag håller med om att det här kanske inte är det mest konkreta yrkandet eller den mest konkreta motionen. Yrkandet skulle mycket väl kunna fyllas med mer innehåll, och sådant innehåll finns ju i andra delar av våra motioner. Det ser man om man går in och läser olika utgiftsmotioner.
Det här yrkandet är en del i en större motion. Jag nämnde det civila samhället innan, och jag tror att civilsamhället kan göra mycket. Jag tror att moskéer som tar tydligt avstånd från hedersförtryck exempelvis skulle kunna göra en viktig insats i de här bostadsområdena. När vi talar om bostadsområden är det ofta hela stadsdelar vi menar.
Socialtjänsten är viktig när det gäller att uppmärksamma och se barn och även vuxna som utsätts för hedersförtryck i det egna hemmet.
Kan vi på något sätt utbilda lärare och fritidspersonal i att upptäcka hedersförtryck och kan vi skapa en kultur där människor som utsätts för hedersförtryck, inte minst barn och ungdomar, vågar anmäla detta till någon som barnet eller ungdomen har förtroende för i skolans värld, inom socialtjänsten eller i fritidsverksamheten kanske man på det sättet kan få fler anmälningar och därmed också upptäcka fler fall.
Det handlar om att skapa tillit och förtroende för den svenska myndighetsstrukturen och civilsamhället. Kan vi skapa det kan vi säkert komma en bit på väg i detta arbete.
Erik Slottner (KD):
Ann-Christin Ahlberg tog upp detta med kvinnligt dominerade arbetsplatser i sitt anförande. Det som under den här mandatperioden verkligen har stått i skottgluggen har ju varit det kvinnligt dominerade företagandet. Det nämnde inte Ann-Christin särskilt mycket om i sitt anförande, och det kan jag verkligen förstå.
Retoriken från vänsterpartierna har varit bedrövlig om hur man ser på det kvinnligt dominerade företagandet både inom hushållsnära tjänster och inom välfärdssektorn. Företagandet inom dessa sektorer har minskat under mandatperioden, eller snarare har ökningen avtagit. Crescendot kom verkligen med Ilmar Reepalus utredning om vinstförbud för de företag som agerar inom välfärdssektorn.
Vi har också sett att RUT-avdraget har försämrats under mandatperioden. Då vill jag ställa frågan till Ann-Christin Ahlberg: Hur ökar det jämställdheten att beröva möjligheterna till företagande inom välfärdssektorn? Hur förbättrar det jämställdheten att försvåra för företagande vad gäller den hushållsnära sektorn? Ann-Christin Ahlberg lyfte också att mäns våld mot kvinnor måste upphöra, och där är vi helt överens.
Jag vill ändå ställa frågan om Ann-Christin Ahlberg och Socialdemokraterna skulle kunna tänka sig ett mer inkluderande begrepp för våld i nära relationer och inte bara prata om mäns våld mot kvinnor? I det begreppet osynliggör man det våld som sker mot män och kvinnor i samkönade relationer. Det osynliggör också det våld som män utsätts för av en kvinnlig partner.
Om man skulle få ett mer inkluderande begrepp och tala om att våld i nära relationer ska upphöra, då inkluderas både män och kvinnor samtidigt som det också kan täcka in det hedersrelaterade förtrycket. Jag vill fråga hur Ann-Christin Ahlberg ser på detta.
Erik Slottner (KD):
Här fortsätter Socialdemokraterna genom Ann-Christin Ahlberg att göda och sprida myten om att de företag som finns inom välfärdssektorn skulle vara några stora jättar som flyttar pengar till öar med namn som inte kan uttalas. Detta är en mycket marginell företeelse i svensk välfärd. Det är de små företagen som kvinnor driver och som Ann-Christin Ahlberg nämner i replikskiftet som regeringen nu vill lägga ett vinstförbud för.
Den utredning och det förslag som har lagts fram handlar ju inte om en begränsning av vinstuttag; det handlar i praktiken om ett vinstförbud. Det kommer inte att vara möjligt att driva små företag så länge man inte har ett stort ägande i fastigheter och annat.
För väldigt många kvinnor som i dag driver små och uppskattade välfärdsföretag kommer det inte att vara möjligt att göra det i framtiden. De kommer att få lägga ned om propositionen går igenom. Era egna ministrar har dock sagt att den inte kommer att göra det. Därmed finns inget hot, har ni sagt. Propositionen är i alla fall ett hot mot de små välfärdsföretagen. Det måste regeringen och dess partier veta om. Det är en grej vad målen säger.
Det viktiga är ändå vad man gör för att uppnå målen, alltså den praktiska politiken. Det hjälper inte att ha ett mål om att det kvinnliga företagandet ska öka om man sedan bedriver en politik som gör att kvinnors företagande minskar. Det är väl ändå den praktiska politiken som är det viktiga och som spelar roll, inte vilka mål som Socialdemokraterna och Miljöpartiet har satt upp i ett betänkande?
Erik Slottner (KD):
Detta är ingen motion som jag själv har väckt. Jag är ny i riksdagen, många motioner väcks i kammaren och jag är inte specialpåläst på precis allt. Så här är det. Motionen har väckts därför att vi har sett effekterna av de förändrade reglerna för hemutrustningslånet. Det finns inga konkreta förslag om att stärka eller försvaga det ena eller det andra.
Vi vill se vad effekterna har blivit av förändringarna, om de har bidragit till att skuldsättningen har ökat och om det har blivit svårare för nyanlända att etablera sig i Sverige. När väl konsekvensanalysen har gjorts får vi se om det behöver göras vidare förändringar. Sedan får väl Sverigedemokraterna själva bestämma sig för om de vill utveckla sin politik och införa hemutrustningslån för fler grupper än just nyanlända.
Nu gäller detta betänkande just integration, och det är i den frågan vi har lagt fram ett yrkande.