Peter Hultqvist (S):
Försvarsberedningen konstaterar att man ser den militära förmågeökningen i Ryssland, man ser den ökade övningsverksamheten och man ser den ökade underrättelseverksamheten. Man konstaterar att det påverkar vår säkerhetsmiljö, och man konstaterar att osäkerheten om framtiden har ökat. Men man säger också att det är stabilitet som läget ser ut just nu.
Karin Enström valde alltså att bara presentera den ena sidan av vad Försvarsberedningen konstaterar. Jag talar om ett läge som jag hoppas aldrig ska inträffa, och jag talar inte om att bygga kaserner och staber. Jag talar om att bygga en kapacitet som ska finnas om den behövs, framför allt i form av luftvärn och kustmålsrobot.
Det är nödvändigt för att klara öppna sjövägar och öppna luftvägar om ett givet läge uppstår. Det är viktigt för de baltiska länderna, och det är viktigt för Finland. Det är kanske bättre att ha baserat och skapat en normalbild när det är stabilitet, när det råder fred, än att börja göra alla omdisponeringarna i skarpt läge.
Då vet man inte om man når fram och vilka premisser som gäller eller om det till och med uppfattas som en eskalering i ett sådant sammanhang. Det är fråga om vilken syn man har på vad den rimligaste strategin är.
Beslutet om JAS var ett beslut som var direkt relaterat till - i alla fall i de samtal som jag har som grund för att delta i beslutet och vara aktiv i att driva det - att det sker en uppgradering av det ryska flygvapnet med bland annat ett system som heter PAK-FA. Vi måste med andra ord ha ett relevant flygvapen som står sig i den nya miljön.
Korvetterna är också något som förmodligen grundas i att man vill ha ett modernare system som kan stå sig i ett sådant läge som vi nu upplever. Vi har tagit vissa konsekvenser när det gäller det nya läget, men detta gäller att ta ytterligare konsekvenser. Det är därför som frågan om luftvärn, kustmålsrobot och liknande på Gotland är viktigt.
Jag säger, och är öppen för, att man kan ha flexibla organisationer. Jag är öppen för att diskutera hur det kan utformas, men i grunden krävs ökad nivå av militär närvaro utan att koncentrera sig på en debatt om kasernbyggnader och stabsbyggnader. Det är nämligen inte detsamma som militär förmåga och försvarsförmåga. Vi anser också att det skulle vara en bra signal till vår nära omvärld.
Det skulle vara bra i förhållande till de baltiska länderna, och det skulle vara bra i förhållande till Finland. Vår uppfattning är också att det skulle bidra till ökad långsiktig stabilitet. Jag kan egentligen inte se varför vi ska behöva ha en vattendelare kring synen på hur vi hanterar Gotland.
Man skulle med enkelhet kunna säga att det har skett mycket under ett antal år nu, och det gör att vi delvis är inne i ett nytt läge. Vår bedömning är att det kommer att ske än mer fram till intervallet 2020-2025. Då bör vi också dra vissa slutsatser om vilka konsekvenser det får för oss och hur vi ska förhålla oss till det i vår struktur och vår försvarsplanering. Därför för vi upp just Gotland till debatt.
Vi kommer också att driva det i Försvarsberedningens arbete, där jag redan har gjort en sådan markering. Återigen, är ministern beredd att vidta några åtgärder eller ställa sig bakom någonting som flyttar fram positionerna när det gäller Gotland?