Morgan Johansson (S):
Jag skulle vilja inleda med att ge Ludvig Aspling ett boktips. Jens Liljestrand har precis gett ut en biografi över Vilhelm Moberg, som ju alla vet var en av Sveriges mest framgångsrika författare.
Hans mest framgångsrika verk var förstås serien om utvandrarna, det vill säga den serie som handlar om den svenska utvandringen för kanske 150 år sedan och ytterligare 60-70 år framåt. Då utvandrade över 1 miljon människor från Sverige till Amerika - en fjärdedel av vår befolkning. Vi minns alla karaktärerna Karl-Oskar och Kristina. Vi känner igen det där.
Det som drev dem bort från Sverige var faktorer som fattigdom. Människor levde under vissa år på svältgränsen. Sverige var vid den här tiden ett av Europas allra fattigaste länder. Det rådde ett politiskt förtryck. Man hade inga politiska rättigheter. Det här var före arbetarrörelsen, före socialdemokratin och före de demokratiska reformerna. Det rådde ett socialt förtryck där människor inte hade de sociala rättigheter som vi kan räkna med i dag.
Och det rådde ett religiöst förtryck. Om man inte höll sig till vad statskyrkan sa blev man helt enkelt på olika sätt diskriminerad och förtryckt. Detta var Sverige för 150 år sedan, Ludvig Aspling. Det var därför som Karl-Oskar, Kristina, Daniel och Ulrika och de andra i serien valde att lämna Sverige. Ludvig Aspling viftar på huvudet; men är inte det jag säger sant?
Är det inte därför de valde att lämna Sverige - och med dem 1 miljon ytterligare? De sökte frihet från förtryck och från ekonomiskt armod. Jag skulle säga att det inte är så mycket som skiljer den situationen från den som nu råder på många håll i Afrika.
Det har blivit bättre i Afrika under de senaste 50 åren, men det är fortfarande en kontinent som präglas av fattigdom samt av politiskt, socialt och religiöst förtryck - precis som Sverige för 150 år sedan. Lägg till att där finns ett antal krigshärdar, bland annat i Somalia, och en uppluckring av statsapparaten i ett antal andra länder som präglas av kollaps i administrationen.
Därför vill människor lämna Afrika, av ungefär samma skäl som våra svenska utvandrare lämnade Sverige för 150 år sedan. I Sverige bröt folkrörelserna fram för 100-150 år sedan. Då fick vi de sociala reformerna.
Arbetarrörelsen drev fram både sociala och politiska reformer i form av rösträtt, yttrandefrihet och religionsfrihet som byggde upp hela välfärdsstaten. Med dem steg levnadsnivån, som ledde till social frigörelse. Då vände strömmen. I dag är Sverige inte ett land som man flyr från utan ett land som man flyr till. Vad har vi då lärt oss?
Ett par saker, skulle jag vilja säga. En sak är att ekonomisk utveckling är viktig för att man ska kunna välja att migrera och inte tvingas till det. Men det räcker inte, utan det behövs också politiska och sociala reformer. Jag tror inte att människor i Afrika fungerar så väsentligt mycket annorlunda än vad man gjorde i Sverige för 100-150 år sedan. Det handlar om ungefär samma drivkraft.
De söker frihet från förtryck, och de söker en framtid utan sociala och ekonomiska umbäranden. Just därför är biståndet viktigt för att fortsätta att utveckla Afrika också ur migrationssynpunkt. Min fråga till Ludvig Aspling är därför: Varför vill ni så kraftigt skära ned på biståndet till bland annat Afrika?