Leni Björklund (S):
Allra först ska jag säga att jag tycker att det är viktiga synpunkter som både Hillevi Engström och Helena Bargholtz tar upp. Jag ska försöka ge mina erfarenheter och synpunkter, och då får jag ändå erkänna att på vissa områden är de begränsade. Naturligtvis har det arbete som har lagts ned inom polisen använts av Försvarsmakten för att förbättra situationen där, för man har inte varit nöjd med den.
Det är ganska bra att yrkesgrupperna emellanåt kan jämföra sig med varandra och lära av varandra, därför att hela omställningen och moderniseringen är en lärandeprocess. Det är naturligtvis viktigt att man också vidtar åtgärder.
Och jag kan konstatera att Försvarsmakten har skaffat sig en rad instrument som gör att man inte behöver vara handfallen utan faktiskt kan agera, och det är en första viktig grund. Sedan tas frågan upp om anmälningar. Jag tror att det var Helena Bargholtz som var inne på den frågan.
De uppgifterna har jag också sett, och jag har bett om en förklaring till varför man har valt olika vägar. Jag har ingen fullständig bild på det området. Men det finns de som har sagt att processerna när det gäller personalansvar ibland tar så lång tid att personer får gå kvar i ledande befattningar under tiden, vilket är oacceptabelt. Därför har processerna gått snabbare genom att man helt enkelt har lyft ut dem.
Om det håller hela vägen ut tycker jag är en fråga som jag behöver få bättre kunskap om. Avsikten har ändå varit att Försvarsmakten ska agera för att hindra det hela. När det gäller arbete i utlandsstyrkor är det oerhört viktigt att de får bra utbildning, och där har insatserna verkligen förstärkts.
Vi ska komma ihåg att svensk lag gäller för svensk trupp, så det är inte tillåtet för svensk trupp att besöka prostituerade. Det får man inte göra i Kosovo, och det får man inte göra hemma i Sverige. Då uppstår nästa fråga, hur det ser ut för dem man arbetar tillsammans med.
Det är en fråga som jag har tagit upp med mina kolleger i bilaterala överläggningar och också tillsammans med min grekiska kollega lagt fram ett förslag om inom ramen för EU. Det betyder att genderperspektivet nu ska bakas in i rules of engagement för den nya missionen i Bosnien och Hercegovina. Därmed får alla länder som deltar ett likartat regelverk, och det tror jag är bra.
Jag vet också att min norska kollega, som också är kvinnlig försvarsminister, har sett till att samma regler ska gälla för fortsatta Natooperationer. Det säger jag därför att jag tror att det ändå har varit betydelsefullt att det finns kvinnliga försvarsministrar av och till, och detta kanske är ett litet tecken på det.
Jag vill också säga att jag tror att vi ska vara väldigt noga med att ta reda på vad som är bakgrunden till de händelser som har rapporterats. Jag vill inte förhasta mig i några slutsatser. När jag var nere i Kosovo kunde jag konstatera att det där var erfaren och rutinerad personal som var oerhört upprörd över att diskussionen hade dykt upp om att en förnedrande syn skulle vara en följd av att man hade varit ute länge.
Försvarsmakten försöker undvika att personer är ute för länge, men det kan ju vara fråga om nyckelbefattningar där man måste ha personer som återkommer. Men då gäller det att se till att man har förtroende för dem. Jag vill inte att vi dömer ut den gruppen utan att vi noga tar reda på hur det är. Det kan vara bristande rutin i ledarskapet som gör att också yngre fallerar.