KBLab/rixvox huggingface dataset:
Said Abdu (L):
Vad ska jag säga om detta replikskifte? Som gammal fotbollsspelare ger jag aldrig upp innan matchens 90 minuter är över. Jag kommer att slåss för mina idéer, för vad jag tror på och för min vision för Sverige tills matchen är slut.
Att ge upp dessförinnan är för mig obegripligt och något jag inte kommer att göra. Jag kommer att slåss för mina idéer fram till den 9 september. Det är vad jag tänker göra, det är vad mitt parti kommer att göra och det är vad min partiordförande har sagt.
Han har gett ett första alternativ i regeringsfrågan, och han har gett ett andra alternativ i regeringsfrågan. Men vad har Sverigedemokraterna gett för alternativ i regeringsfrågan? Skulle du säga att Sverigedemokraterna är regeringsdugliga, Josef Fransson? Det är ytterst tveksamt. Jag tycker att det är mycket ovärdigt att diskvalificera väljarna från att få syna vår politik före den 9 september.
Said Abdu (L):
Tack för anförandet, närings- och innovationsminister Mikael Damberg! Jag vill anknyta till den del av anförandet som handlade om välfärdsutmaningarna. Vi är ense om att vi har stora välfärdsutmaningar framför oss i både Sverige och Europa. Vi behöver fler aktörer som är med och effektiviserar och utvecklar välfärden.
I den artikel som du hänvisade till, Mikael Damberg, var det ändå ganska tydligt att en av de företrädare som du sa inte flaggade för en eventuell sänkning var just min partiordförande Jan Björklund. Han sa att vi möjligen på det totala inte kommer att kunna göra en skattesänkning. Jag tycker att det är viktigt att nämna att det även stod i artikeln.
Jag vill säga något om det som sas om ett uttalande av den tidigare statsministern. Det kan kanske väcka en orons klocka för vad nuvarande ministrar säger. Exempelvis har civilministern sagt att vinst är stöld från folket, och statsministern har - hör och häpna - sagt att företag säljer barn på börsen. Jag blir mycket oroad när jag hör saker som dessa. Det är den nuvarande statsministern som har sagt detta.
Om man tycker att företag säljer barn på börsen undrar jag vad man tycker att trafficking är. Jag ville bara lyfta upp det här. Avslutningsvis vill jag säga något om betänkandet. Näringsministern sa att vi i Alliansen satsar för lite på detta utgiftsområde. Jag vill använda den jämförelse som min kollega Lars Hjälmered tog upp. Man tvingar företagen att betala in 50 kronor.
Sedan ger man dem 1 krona tillbaka, men denna krona kan de inte vara säkra på att de får tillbaka, för den är riktad. Jag är inte säker på att regeringen vet bättre vad som är bäst för företagen än vad företagen själva gör.
Said Abdu (L):
Tack, närings- och innovationsminister Mikael Damberg! Vi är överens om att det finns välfärdsutmaningar som behöver adresseras. Jag tror att det behövs flera aktörer som utvecklar och effektiviserar välfärden. Sedan kan vi alltid debattera och diskutera hur detta ska gå till. Jag tror att den beskrivning som min partiordförande och även de flesta här i kammaren ger uttryck för är att vi behöver ha större kontroll och styrning av välfärdssektorn.
Att införa ett vinstförbud tror jag dock inte är rätt väg. Vår syn på satsningar inom detta utgiftsområde är att de människor, företag och individer som genererar välstånd och intäkter själva vet bättre vad som är bäst för dem.
Vi politiska företrädare ska inte bestämma vilka satsningar som bör prioriteras och vilka som inte bör prioriteras. Jag tycker att föräldrar själva kan bestämma vilken skola barnen ska gå i. Jag tycker att mina föräldrar själva kan bestämma vilken vårdcentral och vilket äldreboende de ska välja. Jag tycker också att de som har behov av LSS själva ska få bestämma utförare. Jag undrar lite över varför man vill att politiker ska bestämma detta.
Varför låter man inte människor själva bestämma och ger dem den friheten? Det vill jag göra. Jag vill ge människor friheten att göra val och fatta beslut själva.
Said Abdu (L):
Jag tackar Anna-Caren Sätherberg för frågan. Analysen av Sveriges ekonomi och det ekonomiska läget i världen är positiv. Det jag försökte måla upp i mitt anförande var att det må gå bra i dag - möjligen kunde det ha gått ännu bättre - men att vi behöver titta på vad som händer i det långa perspektivet.
Det jag målade upp var ett antal nyckelindikatorer, fundamenta, som vi behöver bejaka, titta på och adressera. Att vi har minskade investeringar i forskning och utveckling kommer att påverka oss på sikt och att vi har minskade patentansökningar likaså. Detta är något jag är orolig över.
Jag hoppas att även Anna-Caren är orolig över det, för det handlar om att ta ansvar för Sveriges ekonomi i det långa perspektivet och se vad som händer bakom nästa hörn. Vad gäller satsningar och storlek på satsningar: Att regeringen satsar så mycket här och så mycket där är en återkommande argumentation jag hör.
Men det jag inte begriper mig på är att man tar 10 kronor eller 50 kronor av en företagare och sedan ger 1 eller 2 kronor tillbaka och kallar det satsning. Varför tror Socialdemokraterna att de vet bättre vilka investeringar en företagare behöver än vad företagaren själv vet?
Jag tror att den enskilde företagaren vet bättre vad han eller hon behöver prioritera i sina investeringar än Anna-Caren som är politiskt förtroendevald och som inte leder företaget och behöver ta konsekvenserna. Jag hör samma argument i debatten om vinster i välfärden. Vad är det som säger att ett kommunalråd i Trollhättan vet bättre vad som är bäst för det enskilda barnet än barnets föräldrar?
Said Abdu (L):
Det är relevanta synpunkter. Vi är samstämmiga vad gäller utbildningspolitikens betydelse för näringslivet; den är mycket viktig. Är det något som näringslivet lyfter upp i dag som en av de främsta utmaningarna är det just kompetensförsörjning och tillgången till kompetent arbetskraft. När det gäller människors valfrihet är vi dock inte samstämmiga.
Vi tycker inte att politiker ska kontrollera människors val av skola, vårdcentral eller annat. Vi vill flytta makten till föräldrar och till den enskilda individen. Vi tror att de vet bättre vad som är bäst för dem än vad jag som politiker gör, och jag tror att många med mig delar den ståndpunkten.
Jag skulle vilja se en mer aktiv näringspolitik från regeringen. Jag har haft många diskussioner om näringspolitiken under mina år i riksdagen, och jag har sett många strategier presenteras. Men jag hade önskat se mycket mer resultat av en aktivare näringspolitik.
Ibland känns det som att den är aktiv för att den aktivt motarbetar en del av de företagsamma människor som finns där ute och försöker få ihop sitt levebröd.
Said Abdu (L):
Tack, Birger Lahti, för frågan! Liberalerna har alltid slagits för jämlikhet. Vi har vårt ursprung i rösträttsrörelsen, och vi slåss alltid för jämlikhet. Men jämlikhet har kanske olika innebörd för mig och för Birger. Vi i Liberalerna tror inte att lika utfall är jämlikhet, utan vi tror att lika möjligheter är jämlikhet. Vad gäller företagens förutsättningar och situationen för landets företagare instämmer jag i analysen att det går bra för Sverige.
Jag har inte sagt att det inte gör det. Det som jag målade upp var ett antal utmaningar som vi har på längre sikt. På kort sikt går det bra för Sverige, men jag tror inte att Birger kan motsäga mig när jag säger att det finns data som visar att regelbördan ökar. Är det bra eller dåligt, enligt Birger? Är det bra att produktivitetstillväxten minskar i Sverige i förhållande till jämförbara länder? Är det bra att bnp per capita minskar mer i Sverige än i jämförbara länder?
Är det bra att företagens investeringar minskar i Sverige? Dessa nyckelindikatorer visar att vi har utmaningar på längre sikt. Att det går bra för Sverige i dag betyder inte att det går bra för Sverige i morgon. Därför behöver vi ta ansvar för Sveriges ekonomi på längre sikt så att även våra barn och barnbarn kan ha det bra ekonomiskt.
Vad gäller företagens upplevelser och känsla att de gärna skulle vilja betala mer och så vidare förstår jag att en del tycker att samhällskontraktet är ifrågasatt. Om man som företagare hela tiden krävs på ytterligare pålagor och mer i skatt har man större förväntningar på vad man får tillbaka, kanske inte direkt, men indirekt, som samhällsmedborgare.
Said Abdu (L):
Tack, Birger Lahti! Vi är samstämmiga i den senare analysen. Det är viktigt med samarbeten mellan de olika parterna för att vi ska få duktig och relevant kompetensförsörjning för näringslivet och det omgivande samhället. Den största ojämlikheten i Sverige i dag är mellan dem som har ett jobb och dem som inte har ett jobb.
Där har vi i Alliansen, enligt min bedömning, ett mycket bättre svar, som vi tror kommer att minska ojämlikheten i Sverige. Vi tror att om vi ger dessa människor en möjlighet och en chans på arbetsmarknaden kommer ojämlikheten i Sverige att minska.
Vi hjälper människor in i vår gemenskap - inte in i segregation eller utanförskap - och vi välkomnar dem in på arbetsplatsen, även om det blir med en lägre ingångslön. Det är ett av recepten för att komma åt den ojämlikhet som vi ser ökar allra mest i Sverige. Om man tittar på hur det såg ut tidigare i skolväsendet, som Birger också nämnde, ser man att det var närhetsprincipen som rådde innan vi införde en del av våra reformer.
Jag tror inte att det heller var ett framgångsrecept. Vi har varit eftertänksamma när det gäller att hitta lösningar för att vi ska få en jämlik skola så att människor får lika förutsättningar att göra sin klassresa. Vi har inte alltid landat i rätt svar. Svaren har inte varit optimala alla gånger, men vi jobbar på dem och utvecklar dem. Det tycker jag är det viktiga.
Den modell som fanns tidigare var inte en modell för jämlikhet, utan Alliansens politik, där vi ger fler människor en chans på arbetsmarknaden och värnar det fria skolvalet, är det recept som jag tror är Sveriges väg framåt.
Said Abdu (L):
Tack för att du tar replik på mig, Birger! Det är alltid roligt. Jag börjar med "för sitt eget nöjes skull". Min analys och uppfattning kommer av det jag ser ske i min hemkommun. Där startar kommunen gym fast det finns privata gym, och det är för mig helt obegripligt.
Varför ska kommunen starta gym när det finns skolor som går med underskott och eleverna inte får de resurser de behöver för att nå kunskapsmålen och kunna bli sitt bästa jag? Men kommunen väljer att lägga resurser på att starta ett kommunalt gym och ett kommunalt hotell. Varför använder kommunen resurser till att starta ett hotell när det redan finns flera privata hotell i kommunen?
Många av dessa exempel är helt obegripliga för mig, och därför formulerar jag mig som jag gör. Jag tycker inte att det är ändamålsenligt. Vi bör beakta skattebetalarnas resurser, och vi bör ge våra barn och ungdomar en värdig skola. När det gäller överskott och underskott - du talar om 4 miljarder, Birger - vill jag vända på diskussionen och fråga hur Birger ser på ekonomi.
Vad är ekonomi? Ekonomi handlar om att hushålla med resurser. Hur hushållar man med resurser? Vad är resultatet av att hushålla med resurser? Jo, man går med överskott. Jag vill gärna diskutera med dig hur du ser på ekonomi, Birger. Hur ser du på vinst? Vad är vinst för dig? Ser du inga problem med att vi har skolor som är undermåliga och inte levererar det de är skyldiga att leverera till våra barn och ungdomar?
Said Abdu (L):
Jag tackar Birger Lahti. Varje förslösad krona är en resurs som går till spillo. Det är jätteviktigt att vi beaktar de resurser vi får in i välfärden och försöker använda dem på bästa möjliga sätt. Frågan är vad som är bästa möjliga sätt.
Vinst är ett mått på att man effektiviserar arbetet. För att klara den kostnadsutveckling vi har i välfärden behöver många fler bidra till innovation och utveckling inom det offentliga. Jag välkomnar därför många av dem som är med och bidrar. Sedan är det politikens uppgift att styra detta, och här har du och jag inte samma svar och lösningar.
Men något vi har samma svar på är förstatligandet av skolan, alltså att vi vill ha samma skolpeng för alla. Vi vill att ungdomarna i Trollhättan ska ha samma skolpeng som de i Vänersborg. Så är det inte i dag. Barn och ungdomar i Trollhättan har betydligt lägre skolpeng än de som bor på andra sidan kommungränsen. Här har vi ett samförstånd. Låt mig ställa en retorisk fråga till Birger Lahti.
Du frågade mig vad jag säger till de ungdomar som går i en privat skola som läggs ned. Men vad säger du till de ungdomar som gick i den skola i Rosengård som var tvungen att stänga? Det var en kommunal skola. Jag vill inte att någon skola ska gå dåligt eller göra förluster. Jag vill att alla våra ungdomar ska ha en bra skola som fokuserar på kunskap.
Jag tror inte att vi behöver ägna så mycket av våra politiska diskussioner åt att diskutera vinst, utan vi behöver diskutera kvalitet och hur våra barn och ungdomar kan uppnå kunskapsmålen.
Said Abdu (L):
Tack för frågan, Birger! Jag tycker givetvis att det är problematiskt att vi har ett så stort offentligt ägande i Sverige. Det försökte jag vara tydlig med. Jag ser det som en anomali. Men samtidigt ser jag att det finns ett samhällsuppdrag som vi behöver tillgodose i hela landet. Men det är fortfarande ett undantag och en anomali.
Jag kan exempelvis inte förstå varför man i Trollhättan nu ska bygga ett hotell. Det finns flera hotell. Varför ska man bygga ett hotell med skattebetalarnas pengar när det redan finns flera kommersiella hotell? I Trollhättan har vi elever som inte presterar i skolan. Vi har ett utanförskapsområde. Det är den näst mest segregerade staden i Sverige. Ändå ska man lägga pengar på att bygga ett hotell. För mig är det en helt orimlig politisk prioritering.
Vi vill fokusera på det som är vår kärnverksamhet. Det är det som är min poäng. Jag tycker inte att vi bör vara ägare av en bank - det säger jag som svar på den frågan. Jag tycker inte att problemet när det gäller vinster i välfärden är vinsterna i sig. Jag tror att vi som offentliga politiker och företrädare har misslyckats med något. Vi har inte styrt upp de regelverk och de kontrollmekanismer som möjligen finns i dessa sektorer.
Vi har exempelvis finanssektorn. När den marknaden öppnades var det väldigt många olika regler som kom till för att man skulle få en styrning på det området. Detta borde vi ha gjort - och vi bör göra det - inom denna sektor. Problemet är inte vinster. Problemet är att barn får en undermålig utbildning. Det är de skolor som inte levererar den kunskap som vi önskar att våra barn ska ha som bör stänga, inte de som levererar vinst, som Engelska skolan.
Said Abdu (L):
Tack för replikskiftet, Birger! Jag hade gärna velat ställa en följdfråga till din fråga. Men den första fundering jag har efter att ha fått frågan är följande: Är Birgers uppfattning att vi inte ska ha privata banker?
Är tanken att det är vi från det offentliga som ska bedriva bankverksamheten? Om det är slutsatsen av den här argumentationen är jag djupt bekymrad. Å andra sidan har vi skilda ideologiska uppfattningar i dessa frågor. Jag tycker att det var rätt avvägning när vi gjorde en försäljning av de aktier som vi hade i Nordea.
Det var en mycket väl prioriterad avyttring av det statliga ägandet, och jag hade gärna velat se att vi gjorde omprioriteringar i de andra bolagen i en kommande översyn. Jag tycker som sagt inte att det är korrekt att vi ska vara både spelare och domare när det kommer till de här frågorna. Vi ska sätta ramarna, och vi ska sätta de regelverk vi vill ha på exempelvis bankmarknaden, som är internationell.
Vi som politiska företrädare äger mandatet att styra marknaden, men vi ska inte spela matchen själva. Ledamoten Birger Lahti är inne på en diskussion om vinster i välfärden där vi i stället diskuterar ett symtom eller möjligen vinster. Jag skulle dock säga att vinsterna bör visa att det finns ett utrymme i dessa verksamheter att förhoppningsvis bedriva en bra skola, som Engelska skolan gör, och gå med vinst.
Frågan är: Varför lyckas inte skolan i Rosengård? Varför var de tvungna att lägga ned skolan i Rosengård? Det är för mig väldigt bekymmersamt, och jag hade önskat att vi kunde debattera de frågorna mycket mer. Jag vill att våra barn ska få en bra utbildning, oavsett vem som är aktör.
Anna-Caren Sätherberg (S):
Jag tackar Lars Hjälmered för frågan. Den handlade om vägslitageavgiften och överskottsmålet, om jag förstod den rätt. När det gäller vägslitageavgiften tror jag att vi ibland måste lyfta blicken och på allvar diskutera transportslagen. Jag tror att vi kan vara eniga om att det vore bättre om transporterna gick på räls.
Jag tror att vi även kan vara överens om att den kapaciteten inte finns i hela Sverige. Därför har bland annat Norrbotniabanan skrivits in i regeringens budget. Men jag kan inte se att den över huvud taget finns med i Alliansens budget. Man har varit mycket rädd för den satsningen, som skulle vara så otroligt viktig för norra Sverige. Överskottsmålet når vi inte.
Det vet jag att Lars Hjälmered är lika medveten om som jag. Men jag tror att det bara är Moderaterna som säger att de inte vill utreda om vi ska ha ett balansmål i stället. Skulle vi inte ha det är det 40 miljarder som Lars Hjälmered nu ska presentera var någonstans de ska skäras ned om vi ska nå överskottsmålet.
Jag tror inte att man får Sverige att växa sig starkare genom att i detta läge skära ned statens budget med 40 miljarder.
Anna-Caren Sätherberg (S):
Jag försökte i mitt anförande beskriva helheten och hoppas att Lars Hjälmered lyssnade. Det handlar om yrkeshögskoleplatser och om fler universitetsplatser. Det handlar om att få ungar att klara sig igenom gymnasiet. Det handlar på utbildningsområdet om mindre klasser i skolan. Det handlar om mindre grupper i förskolorna.
Det handlar alltså om väldigt mycket för att företags- och näringspolitiken ska lyckas. Det som vi ser just nu är att vi har 400 000 arbetslösa. Vilka reformer alliansregeringen än genomförde och vilka förslag den än lade fram har vi ändå 400 000 arbetslösa, varav ca 15 procent är ungdomar.
Jag förstår inte vad du menar, Lars Hjälmered, när du säger att det inte kommer några förslag. Det kom en hel budget, som i och för sig blev nedröstad. Men i den borde du ha sett förslagen om hur man stärker Sverige framöver.
Anna-Caren Sätherberg (S):
Helena Lindahl tar upp till exempel ungdomsarbetsgivaravgiften. Om du lyssnade på mitt anförande, Helena Lindahl, hörde du att en knäckfråga att lösa är att få 400 000 personer i arbete, de som nu är arbetslösa. Det är så vi håller ihop Sverige. Människor mår bra när de har en tillhörighet och när de har ett arbete att gå till.
Ungdomsarbetsgivaravgiften har inte skapat dessa arbetstillfällen. Jag vet att alla säger att ett borttagande av ungdomsarbetsgivaravgiften kommer att slå hårt mot besöksnäringen. Jag har jobbat i den branschen i hela mitt liv, och det är min bransch. Jag har jobbat i många delar av Sverige och utomlands. Men jag har aldrig haft någon sänkt arbetsgivaravgift för mig. Däremot har jag varit otroligt efterfrågad på grund av min kompetens.
Jag jobbade även fortsättningsvis när jag konkurrerade med ungdomar som hade sänkt arbetsgivaravgift. Men man anställde ändå mig på grund av min kompetens. Ungdomsarbetsgivaravgiften har alltså inte skapat dessa arbetstillfällen. Det skulle ha blivit dyra jobb. Vi skulle ha kunnat skapa fyra jobb till kostnaden för ett sådant jobb.
Min fråga till Helena Lindahl är: Hur ser du på att ungdomsarbetslösheten är skyhög - 15 procent? Hur ser du på att våra ungdomars gymnasieresultat sjunker? Till och med EU-kommissionen skickar stöd på grund av alliansregeringens misslyckande med ungdomsarbetslösheten. Jag tror att du bor i en region som har fått stöd, och jag vet att Jämtland har fått stöd.
Tyvärr började dessa pengar inte jobba när man fick stödet, utan det skedde när det blev ett regeringsskifte. Är det inte dags att lämna det som inte fungerar och ta fram nya vägar, speciellt för de 15 procent av ungdomarna som inte har kommit in på arbetsmarknaden?
Anna-Caren Sätherberg (S):
Du tog upp den avståndsbaserade vägslitageavgiften som exempel, Helena Lindahl. Som du mycket väl är medveten om är den under utredning. Utredningen är ännu inte klar, så vi vet ju inte hur vägslitageavgiften ska se ut. Hur man ska lyckas få folk i arbete handlar ju om rätt kompetens.
Företagen sökte 80 000 personer att anställa, men det gick inte att hitta rätt kompetens. Helena Lindahl, tycker inte du som jag att det borde ha satsats pengar på att höja kompetensen hos unga och äldre så att de kan ta de jobb som finns på arbetsmarknaden?
När du är ute och besöker företag, får inte du samma budskap som jag hela tiden får, nämligen att det behövs kompetens? Det är det som vi ska erbjuda, det är det som vi ska utbilda både ungdomar och äldre till. Det är det budskap som jag får. Vi har olika synsätt. Jag anser att man ska lyfta hela vägen så att företagen hittar dem som de vill anställa.
Ni har ju gjort precis tvärtom genom att till exempel skära ned på antalet yrkeshögskoleplatser och på universitetsplatser. Ni minskade anslaget till gymnasieskolan. Det är inte rätt väg att gå, Helena Lindahl.
Anna-Caren Sätherberg (S):
Det vore väl härligt om det kunde blåsa tillräckligt och solen kunde skina så att vi får igång solenergin och vattenkraften. Sedan kommer det säkert att komma mer förnybart under tiden som vi inte ens vet om än. Men min vision om framtiden är naturligtvis att vi enbart ska kunna ha förnybar energi. Det tycker jag vore fantastiskt.
I övrigt, Josef Fransson, får jag tacka dig för den energipolitiska informationen som jag precis har fått.
Anna-Caren Sätherberg (S):
I mitt anförande nämnde jag en exportstrategi, att fler företag måste våga att gå ut på andra marknader och att vi måste stötta de nya tillväxtmarknaderna. Den budget som vi har nu innehöll mindre pengar till bland annat Business Sweden, vars uppdrag är att föra ut svenska produkter på export.
Jag vet inte om vi har fått svar på frågan vad vi skulle spara på: Var det på de små och medelstora företagens export eller var det kontoren på de nya tillväxtmarknaderna? Vi fick aldrig det svaret. Men det får väl ordna sig. Jag vet inte hur du själv ser på den exporttanken, Said Abdu, men Business Sweden skulle kanske inte ha mindre pengar i dagens läge.
Vi satsar på export, på nyindustrialisering och på besöksnäringen. Det införs en mängd regelförenklingar. I betänkandet kan man läsa om regeringens politik, vilket jag hoppas att du har gjort.
I övrigt vill jag fråga dig hur du ser på om den förra regeringen lyckades med näringspolitiken när det nu är 400 000 arbetslösa, varav 15 procent är ungdomar.
Anna-Caren Sätherberg (S):
Tack för frågan, Said! Jag tror att du får slå upp den sidan där det står om negativ effekt. Den här debatten har jag från och till haft i kammaren, och jag har alltid samma svar, att det är en svag positiv effekt. Det är alltså ingen negativ effekt. Det handlar om skogsindustrin, det gröna guldet, om life science, om klimatinnovationer.
Jag tror att Sverige har en mängd möjligheter, och då menar jag hela Sverige, men då måste det också synas i till exempel infrastruktursatsningar som Norrbotniabanan. Vi måste nå hela Sverige. Sverige är ett avlångt land, och varor och tjänster ska ut i landet. Vi är en kunskapsintensiv nation, men vi behöver komma upp ett snäpp.
Vi exporterar 70 procent till Europa och behöver komma ut även på andra marknader så att vi inte är lika känsliga som i dag. Det finns mycket vi ska göra, och jag upplever att det finns mycket där vi faktiskt är ganska eniga om vad vi vill göra.