Jens Holm (V):
Nu tycker jag att det är lite viktigt att hålla tungan rätt i mun. Ministern vill inte att progressiv miljölagstiftning ska förhindras av ett internationellt avtal, i det här fallet det internationella energistadgefördraget, och det är bra.
Men om det kommer en prislapp med miljölagstiftningen på 10 miljarder kronor, kanske 20 miljarder kronor eller, som när Vattenfall stämde Tyskland, 62 miljarder kronor förstår vem som helst att man drar sig för att införa den miljölagen - om man måste betala en så hög kompensation till ett internationellt bolag som stämmer en stat.
Jag vill därför, fru talman, upprepa min fråga: Innebär den svenska positionen bara att man ska förtydliga i det internationella energistadgefördraget att medlemsstaterna i detta fördrag ska kunna lagstifta? Eller innebär den svenska positionen att medlemsstaterna ska kunna lagstifta utan rädsla för miljardstämningar i privata domstolar? Det är precis det som den här debatten handlar om.
Fru talman! Det blir lite märkligt när Anders Ygeman säger att det finns en möjlighet i alla EU:s länder att stämma en stat om man anser att ens framtida vinster äventyras. Italien har lämnat det internationella energistadgefördraget just av det här skälet. De vill inte ha sådana här miljardstämningar mot sig längre. Men Italien fortsätter att vara en rättsstat.
Man kan gå till domstol i Italien om man känner sig diskriminerad eller dåligt behandlad. Fru talman! Det var precis så svenska Vattenfall gjorde då Tyskland 2011 beslutade att man skulle avveckla kärnkraften i det landet. Vattenfall ägde ju ett antal reaktorer i Tyskland och gick till tysk domstol. Man drev processen i tysk domstol, vann och blev utlovad kompensation.
Men det Vattenfall gjorde samtidigt var att man även gick till en privat domstol med stöd av det internationella energistadgefördraget. Jag skulle vilja höra från Anders Ygeman om han verkligen anser att man som internationellt bolag både ska kunna använda sig av det ordinarie rättsväsendet och samtidigt ha en extrachans att gå till en privat domstol och stämma en stat för tiotals miljarder kronor.
Det är det som den här debatten handlar om. Alla EU:s medlemsstater är rättsstater. Man gör just nu den här revideringen av det internationella energistadgefördraget för att EU-domstolen för ett par år sedan beslutade att sådana här ISDS-mekanismer, alltså där bolag kan stämma stater, är obsoleta i en rättsstat.
Men nu verkar den socialdemokratiska regeringen anse att det är helt i sin ordning att bolagen ska ha en extrachans att stämma stater. Här är det viktigt att vi får ett tydligt besked från ministern. Vad är det som gäller? Fru talman! I de här fallen går man inte till en allmän domstol, utan man går till en privat tribunal.
En av de mest frekvent anlitade är Stockholms Handelskammares tribunal, som kallas SCC. Där finns ingen som helst insyn, utan det råder total sekretess om allting. Jag har personligen försökt få ut information därifrån, och jag har varit där på plats, men allting är slutet. Det fungerar inte som en vanlig domstol.
Jag vill höra från Anders Ygeman om regeringen anser att det är i sin ordning med ett förfarande där bolag kan stämma stater i privata tribunaler där det inte råder någon som helst insyn.