Mats Wiking (S):
Jag vill berätta historien om Jack. Frågor om placerade barn och unga Lille Jack föds i en familj där hans pappa och mamma dricker en del. Ibland tar Jacks pappa droger, och då blir han våldsam. Jack är liten, blir rädd och orolig, är utåtagerande på förskolan och kissar ofta på sig. Förskolepersonalen anar att det inte står rätt till i familjen men tänker att det kanske är ett övergående problem.
Men när Jack kommer med blåmärken och tydligt visar att han inte vill bli hämtad av sin far gör förskolan en orosanmälan. Socialtjänsten tar emot anmälan och har ett möte med Jacks mamma, som deklarerar att det inte finns några problem i familjen, att allt är bra. Utredningen läggs ned. Det går några år. Jack går på högstadiet och är med i det tuffa gänget som skolkar och dricker mycket på helgerna. Det förekommer också droger.
Jack är en av de drivande personerna i gänget. Socialtjänsten har försökt med frivilliga insatser, men Jack och hans föräldrar har hela tiden tackat nej. En dag går det riktigt illa. Jack knivskär en annan ungdom vid ett rånförsök. Ungdomen hamnar på sjukhus, och Jack blir tagen av polisen. Men som minderårig överlämnas han i socialtjänstens vård.
Den här gången finns det så mycket på Jack att socialnämnden gör ett omedelbart omhändertagande enligt LVU. Jack blir placerad på ett särskilt ungdomshem, där han snabbt kommer in i en miljö som tyvärr påminner mycket om den som var hemma i kvarteret. Historien om Jack är givetvis påhittad.
Men den skulle kunna vara direkt från verkligheten, för hur det går för ett litet barn handlar mycket om familjen och miljön som barnet växer upp i. Familjen spelar alltid en avgörande roll, och när familjen sviker blir omgivningen, förskola, skola och socialtjänst allt viktigare. Fru talman! I dag debatterar vi frågor om placerade barn och unga. Vi kan se att samhället blivit alltmer ojämlikt.
Ekonomi, arbetslöshet, missbruk och ensamhet tenderar att bli en klassfråga. När vi tittar på vems barn som blir placerade ser vi att det sällan handlar om barn från välbärgade hem som hamnar på HVB-hem, Sis ungdomshem eller familjehem. Vi vet att det sociala skyddsnätet spelar en avgörande roll. Den ensamstående mamman i förorten har ofta ett mycket skörare skyddsnät än familjen i villan på fina gatan.
Vilka barn som blir placerade speglar ofta ojämlikheten i samhället. Samtidigt vet vi att i ett ojämlikt samhälle tjänar alla på att de som har det tuffast får det bättre. Här är välfärdsfrågorna helt avgörande - att det finns bra med resurser i förskola och skola och att det finns fritidsgårdar och en fungerande socialtjänst. Fru talman!
Oppositionen vill med ett antal tillkännagivanden till regeringen markera att det behövs fler lagändringar inom området placerade barn och unga. Här behöver det nämnas att riksdagen redan i december ställde sig bakom lagändringar om bland annat vårdnadsöverflyttning, vårdplan och att barnets juridiska ombud ska ha rätt kompetens. Det behöver också nämnas att regeringen den 26 februari kommer att presentera sin utredning av hur principen om barnets bästa kan stärkas vid beslut om tvångsvårdens upphörande.
Utredaren har i uppdrag att se över möjligheten att tidigarelägga vårdnadsöverflyttning och undersöka om det bör införas en skyldighet att under längre tid följa upp barns situation efter en placering men också se över möjligheten att göra drogtester av vårdnadshavare vid umgänge eller hemflytt till föräldrar - allt i syfte att trygga situationen för barnet efter en placering. Fru talman!
Vi socialdemokrater anser att det behövs en större helhet runt LVU, tvångslagen. Det är givetvis viktigt vad som händer efter att tvångsvården upphör.
Men det är minst lika viktigt vilka insatser som sätts in före ett LVU och under ett LVU, för är det något vi lärt oss om tvångsomhändertagna barn är det tyvärr att det finns alltför många familjehem, HVB-hem och särskilda ungdomshem som inte alltid är så bra på att ge placerade barn en säker, trygg och högkvalitativ vård. Programmet Uppdrag g ranskning har vid flera tillfällen lyft fram situationen på statliga ungdomshem.
Där har man sett flera exempel på att ungdomar blivit slagna, sexuellt ofredade och satta i isoleringsrum upprepade gånger och långa perioder. Det är fruktansvärda beskrivningar. Om barns bästa ska gälla måste det också gälla i hela samhällsvården, i familjehem men också på HVB-hem och särskilda ungdomshem. Fru talman! Det finns en annan sida av familjehemsvården och ungdomsvården som tyvärr sällan lyfts fram i debatten.
Det är de familjer och socialarbetare som faktiskt ser uppdraget som ett kall och varje dag gör fina insatser för utsatta barn och ungdomar. De är värda att nämnas. Samtidigt går det inte att vänta på att "dåliga" familjehem eller ungdomshem blir bättre, för så länge tiden går är det fler barn och ungdomar som far illa.
Här behöver vi se över om IVO, Inspektionen för vård och omsorg, behöver mer muskler så att man kan komma till rätta med de stora brister som uppmärksammats på särskilda ungdomshem men även se över hur tillsynen kan förbättras på HVB-hem och i familjehem. I betänkandet finns förslag som handlar om att säkra upp kontrollen av till exempel familjehem, bland annat ett förslag om att skapa ett nationellt register.
Vi socialdemokrater är inte emot detta i sak, men vi har förstått att det inte med lätthet går att tvinga in föräldrar i ett register. Ska vi ha ett sådant register bör alla familjehem ingå eftersom syftet med ett register borde vara att kvalitetssäkra verksamheten. Fru talman! Flera motioner tar också upp behovet av uppföljning och stöd efter en placering.
Hur den uppföljningen ska se ut är något som ses över i förslaget om ny socialtjänstlag men som sagt även i regeringens pågående utredning om barnets bästa. Vi socialdemokrater anser att när det gäller uppföljning kan tidsaspekten spela roll, men innehållet är helt avgörande. Slutligen, fru talman: Det känns viktigt att frågan om placerade barn nu uppmärksammas. Men framför allt behöver vi ta ett helhetsgrepp om barn som far illa, långt innan de blir tvångsomhändertagna.
Ett barn väljer inte vilken familj det föds i, men det är ofta avgörande för ett barn vilken familj det föds i. Därför är samhällets kompensatoriska roll avgörande för de barn som inte får rätt förutsättningar. Fru talman! Vi i S står självklart bakom samtliga våra reservationer, men för att spara tid yrkar jag bifall endast till reservation 15.