KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ibrahim Baylan (S):
En stor tillgång för vårt land är de basnäringar vi har, och jag är väldigt glad över att det numera råder allt större samstämmighet om att vår industri inte bara hör historien till utan också har framtiden för sig. LKAB är ett viktigt företag för Norrbotten, Sverige och Europa. Rättsprocessen kan jag som minister inte lägga mig i.
Men den omställningsprocess de är inne i är oerhört central, och den ska vi givetvis bejaka på alla sätt vi kan.
Ibrahim Baylan (S):
Vi har valt väg, Åsa Eriksson. Vi har valt vägen där vi ska konkurrera genom att vara finurliga, innovativa och effektiva, till skillnad från att försöka konkurrera med låga löner och sämre villkor för löntagarna i landet.
Det har inneburit att vi samarbetar väldigt tätt med näringslivet och akademin och att vi gör stora investeringar i forskning och utveckling, inte minst när det gäller tillämpad forskning och innovation ute på våra företag. Det har inneburit ganska många samprojekt, olika typer av testpiloter och labb där vi jobbar tillsammans, både genom att identifiera problem och genom att hitta gemensamma lösningar.
Resultatet är, precis som Åsa Eriksson beskriver, att vi fem år i rad har varit det mest innovativa landet i Europeiska unionen när kommissionen har rankat EU-länderna, och nyligen kom dessutom FN med sin rankning där Schweiz, Sverige och USA, i den ordningen, var mest innovativa.
Ibrahim Baylan (S):
Sverige har ett unikt tillfälle att visa att klimatomställningen och den digitala omställningen inte behöver vara ett hot eller en börda. Det ser vi nu har lett till ganska stora investeringar uppe i norra Sverige: kolfritt stål, batterifabriker med mera, som har tillkommit just för att vi har jobbat målmedvetet.
Som Åsa Eriksson säger: Om de förslag som finns från till exempel Sverigedemokraterna i denna kammare om kraftfulla nedskärningar på forskning och innovation skulle bli verklighet är det fara å färde.
Ibrahim Baylan (S):
Från den dag som denna regering tillträdde har vi jobbat tätt ihop med näringslivet, inte minst med den industri som Moderaterna hade räknat ut - en industri som man trodde hörde historien till. Den före detta statsministern sa: Industry is basically gone. Jag tror i och för sig att han menade sysselsättningen i industrin. Men det var lika fel. Vi har jobbat tätt ihop med industrin, och vi ser en ganska kraftfull ökning av investeringar i vårt land.
Vi har jobbat väldigt tätt ihop inte minst under den pandemi som har drabbat näringslivet hårt, och vi kommer att fortsätta att göra det på ett antal områden. Forskning och utveckling, innovationer samt kompetensförsörjning kommer att vara de stora utmaningarna därför att det just investeras oerhört mycket, inte minst i den industri som Moderaterna faktiskt hade räknat ut för bara ett decennium sedan. Fru talman!
Det finns alltså utmaningar som vi jobbar med, inte minst de planprocesser som Ida Drougge pekar på och att se till att det blir enklare regler som är mer förutsägbara. Det gäller både regelverk och tillämpning.
Ibrahim Baylan (S):
Det är i huvudsak samma lagstiftning som har gällt under en längre tid, så det handlar inte om några månader. Den gällde också på den tid Lars Jilmstads parti satt i regeringen och ledde regeringsarbetet. Vi har ett behov, fru talman, av att se över regelverket. Mot bakgrund av detta sker redan en rad översyner. Det gäller minerallagen, delar av miljöbalken och implementeringen av dessa regler. Detta gör vi därför att vi behöver göra en snabb omställning. Svensk industri och svenskt näringsliv vill vara med på den resan, och det är någonting som är väldigt bra.
Vi håller på och tittar över regelverken, och jag ser framför mig att vi kan öka både förutsägbarheten och robustheten i systemet utan att tumma på centrala värden som en bra miljö, rent vatten och ren luft. Det tror jag har starkt stöd hos svenska folket. Därutöver, fru talman, tittar vi igenom implementeringen.
Vi har till exempel gett ett uppdrag till länsstyrelserna att skynda på sina processer så att vi kan göra den snabba omställningen för klimatet, för jobben och för den ekonomiska tillväxten.
Ibrahim Baylan (S):
Det är oerhört centralt att vi stärker det svenska jordbrukets konkurrenskraft. Detta gör vi genom flera åtgärder. Det kanske viktigaste är att vi satsar mer på det svenska jordbruket. Jag har nyligen, i den budget som vi har lagt fram till riksdagen, presenterat satsningar som är betydligt starkare än tidigare. Det rör sig om 28 1⁄2 miljard till landsbygd och jordbruk i vårt land i det paket som vi lägger fram.
Parallellt med detta, fru talman, jobbar vi med en strategisk plan som ska definiera hur vi jobbar vidare för att stärka lönsamheten och konkurrenskraften i det svenska jordbruket. Det handlar framför allt om förenklingar men också om satsningar, till exempel innovationssatsningar; det tror jag också är centralt. En del av konkurrenskraften hämmas av beroendet av fossil energi, till exempel diesel.
Därför är det viktigt för regeringen att jobba för att göra jordbruket fossilfritt. Helena Jonsson har nyligen presenterat en utredning som jag ser fram emot att föra vidare för att göra jordbruket fossilfritt och mer konkurrenskraftigt.
Ibrahim Baylan (S):
På kort sikt, Eric Palmqvist, sker det genom att regeringens budget får stöd i den här kammaren. Vi gör historiskt stora satsningar på den svenska landsbygden, inte minst genom att ge stöd till mackar, se till att det finns bra service och se till att våra medborgare har högre disponibla inkomster. Det är klart att det är ganska höga både bensin- och dieselpriser just nu, inte bara i Sverige utan globalt.
Precis som energiministern tidigare sa beror det naturligtvis på att vi är djupt beroende av Mellanöstern och Ryssland för mycket av den här energin. Den långsiktiga vägen framåt, fru talman, är enkel men svår. Den är enkel i den meningen att vi vet att vi måste bli av med detta beroende. Den är svår därför att det tar tid. Att det tar tid beror på att vi behöver mer av biodrivmedel och elektricitet i transportsektorn. Det är naturligtvis detta vi jobbar med.
På kort sikt ser vi till att stötta den svenska landsbygden och människors möjlighet att leva och arbeta där. På längre sikt ser vi till att bli mindre och mindre beroende av gas och olja från Putin och olja från Mellanöstern.
Ibrahim Baylan (S):
En bit in på 80-talet fanns det en samsyn om att man hade kommit till ett maxtak för tågen. Det skulle inte finnas så stor efterfrågan på tågtransporter. Sedan dess har efterfrågan från såväl företag som människor slagit rekord. Vi har byggt mer, och därför använder människor mer.
Men det beror också på att såväl företag som medborgare är mycket klimatmedvetna och vill använda det här energieffektiva och rena transportsättet. Mot den bakgrunden, fru talman, har regeringen presenterat historiskt stora satsningar på att bygga nya tåg, på att underhålla de spår vi har och på de regionala trafikstråken. Det kommer vi att fortsätta med.
Det som förvånar mig, fru talman, är att Moderaterna, trots att större delen av vårt stamnät är närmare 100 år gammalt, motsätter sig byggande av ett nytt stamnät i vårt land parallellt med det som redan finns därför att det skulle gå alldeles för snabbt.
Ibrahim Baylan (S):
Jag håller helt och hållet med Åsa Coenraads om att det stora problemet är det otroligt stora trycket på de bestånd som finns i Östersjön och det faktum att dessa blir mindre och mindre. Hade vi inte lyckats i de här förhandlingarna med att pressa tillbaka fiskekvoterna är risken ganska stor att varken storskaligt eller småskaligt kustnära fiske hade varit möjligt de kommande åren. Det är bara att konstatera. Mot den bakgrunden är jag väldigt nöjd med den uppgörelse som träffades.
Därmed är förstås inte sagt att den kommer att lösa alla problem. Det här kommer att behöva göras ett antal år. Jag är också nöjd med att vi lyckades utverka en del undantag just för vårt kustnära fiske. Vi behöver också se hur vi kan hjälpa många av dem som i dag är beroende av det kustnära fisket att kunna överbrygga eller överleva under de kommande åren tills fiskebestånden är så pass starka att vi återigen kan bedriva ett starkare fiske än vad vi kan göra i dag.
Vi kan helt enkelt inte fortsätta att pressa fiskebestånden på det sätt som vi gjort historiskt.
Ibrahim Baylan (S):
Varje gång vi fastställer till exempel den här typen av jakttider är det efter noggrann dialog med våra myndigheter, expertmyndigheter, men naturligtvis också forskningen. Det ligger till grund och botten för besluten. Om man vill politisera det, som Erik Ottoson gör, försöker man säga att det helt enkelt inte går att förstå. Om man läser på ordentligt ser man vad som är grunden för detta.
Det bygger på väl genomarbetade underlag från våra myndigheter och också från forskningen. Fru talman! Jag vill också passa på, eftersom det är sista frågeställare och antagligen också min sista frågestund, att tacka både ledamöterna och talmannen för den här tiden.
Mariann Ytterberg (S):
Vi här helt eniga i vår syn på handikapporganisationerna och deras uppgift när det gäller att bidra till att människor med funktionshinder ska kunna delta i samhället fullt ut och även i den demokratiska processen.
Det problem som Inger Lundberg just har berört och som jag kommer att uppehålla mig vid är just merkostnadsbidraget. Det är alltså en del av statsbidraget, och det är det som får en ny konstruktion från den 1 januari 2005.
Förändringen av merkostnadsbidraget kommer att gynna förbund med traditionella synliga funktionshinder men missgynna de förbund som har medlemmar med osynliga funktionshinder. Gruppen med medicinska, kognitiva och psykiska funktionshinder är en växande grupp.
Detta beror på att kriterierna för att få bidrag enligt det nya systemet är för trubbiga för att passa förbunden med osynliga handikapp.
Konsekvenserna blir, precis som Inger Lundberg pekar på här, att många förbund redan börjar varsla och avskeda. Strokeförbundet, som jag känner väl, har redan avskedat två personer. Det är kvinnor med lönebidrag, särskilda anställningsbidrag och så vidare. Detta är inga stora kanslier; de flesta har kanske en handfull medarbetare på sina kanslier.
Sedan får en eller två gå, och då blir kanslierna sårbara. Vissa av organisationerna har redan nu så begränsade resurser att de inte kommer att kunna hantera det extra arbete som det innebär att söka merkostnadsbidrag. De kommer alltså att tvingas avstå från det.
Inger Lundberg har just beskrivit hörselskadade barns situation. Det som jag ska tala om handlar om 22 av HSO:s 43 förbund. Där är merkostnadsbidraget mellan 20 och 50 %.
Bidraget ska sökas i efterhand första halvåret efter verksamhetsåret. Sedan ska det fördelas ur en gemensam pott. Det gör också att förbunden, som inte har något kapital, inte kan ligga ute med pengar. Då resonerar man så att om man inte räknar med att helt säkert få bidraget så vågar man inte chansa.
Man klarar inte av att bedriva verksamheten ur egen pott, eftersom någon sådan inte finns. Det bidrar också till att verksamheterna kommer att krympa. Man vet inte hur mycket pengar man har att röra sig med under året. Sköndalsinstitutet har på uppdrag av Socialstyrelsen granskat handikappstödet.
Den 30 september - tror jag att det var - lämnade man in det hela till Socialstyrelsen. Man säger att detta kommer att leda till mer administration, att det kommer att gynna organisationer som kan visa kvitton och att det blir en ryckig ekonomi. Det får också konsekvensen att förbunden kommer att ställas mot varandra.
De 43 förbunden i HSO kommer att delas i två läger, och det är oerhört olyckligt. Nu kommer det en utvärdering den 28 februari, som ministern sade. Därför tycker jag att man kunde vänta på den, och inte sjösätta det här och låta det träda i kraft den 1 januari. Avvakta utvärderingen!
Mariann Ytterberg (S):
Jag vill understryka att det handlar om den här etappen med merkostnadsbidrag. Det gäller alltså inte statsbidraget generellt utan om den delen som en del förbund är oerhört beroende av. Det finns helt klart två läger. Det har vi fullständigt klart för oss nu. Några är väldigt nöjda eftersom de vinner på detta.
Sedan finns det hela den här gruppen på 22 förbund för människor med de så kallade osynliga, kognitiva handikappen. Det handlar om förvärvade hjärnskador, autism, schizofreni och så vidare. Det instrument som Socialstyrelsen har tagit fram för att mäta merkostnadsbidraget går inte att använda. Det är alldeles för trubbigt.
Mauricio Rojas (L):
Tack, statsrådet. Det var verkligen ett intressant svar. Jag konstaterar att vi delar en oro, att det finns en medvetenhet om problemen med nuvarande socialbidrag och att en reform måste komma till stånd.
Jag ser också att det finns en medvetenhet om bristerna vad gäller aktivering av de personer som i dag kan arbeta och behöver söka socialbidrag. Det är verkligen viktigt att fastställa. Jag ska inte diskutera Morgan Johanssons historieskrivning.
Jag förstår att du gör den, och det är helt okej. För mig är det intressantare att konstatera att det finns en utveckling i Sverige som är oroväckande på lång sikt. Man kan jämföra toppen på den senaste högkonjunkturen med den föregående, det vill säga ungefär 1990 jämfört med början på 2000-talet.
Vi kan då konstatera att sysselsättningen minskat kraftigt, det vill säga de framsteg som gjordes från 1997 och framåt räckte inte riktigt. Vad gäller socialbidraget kan vi konstatera att kostnaderna ligger ganska högt.
Om man jämför siffran för 2004 med siffran för 1990 - givetvis i fast penningvärde - ligger vi nästan 40 % över. Den exakta siffran är drygt 37 %. Det handlar inte om fler personer som behöver socialbidrag, men de som behöver det behöver mycket mer och under längre tid.
Det är givetvis något som vi måste ta tag i. Därför välkomnas ministerns medvetenhet. 2004 var ett dåligt år, det vet vi alla och det erkänner också ministern.
Den positiva trend som vi hade från 1997 till 2003 vändes, och efter sex sju år ökade socialbidragskostnaderna med ungefär 5 %; det beror på hur man räknar, men de ökade i alla fall, vilket är ganska oroväckande. Vi har nu en utredning som ska lämna sitt slutbetänkande omkring den 1 november. Varför vänta så länge? Kan vi vänta så länge?
Har vi inte tillräckligt med erfarenheter, beredskap och historier som skulle kunna ge oss åtminstone en grund för att lite fortare ta tag i frågan? I politiken låter kanske inte två år, eller nästan två år, så värst mycket.
Man måste förbereda och göra saker på ett bra sätt, men för de människor som behöver komma ut ur utanförskapet och ta sig ur bidragsberoendet är det för lång tid. Det gäller människor som ofta redan väntat alldeles för länge. Det finns en senfärdighet i reaktionen som jag är lite bekymrad över.
Mauricio Rojas (L):
Jag fick inte något svar, ministern, på frågan om varför ni väntar så mycket. Det skulle vara intressant att veta. Du säger att det vände år 2004 och att socialbidragskostnader och antalet socialbidragstagare att öka. Men inte överallt! I Stockholm har vi till exempel Älvsjö och Liljeholmen, där man har tagit Skärholmens modell.
Där minskar socialbidragen ganska kraftigt. Till och med under dåliga tider eller inte så goda tider kan man alltså göra mycket. Därför hoppas jag att du förklarar för dem som lyssnar och för dem som kanske i dag väntar på att ni gör något varför ni väntar så mycket. Det går ju att förändra i dag. Svara på det, snälla du! Kalle Larsson!
När det gäller sex timmar och bibehållen lön så är det med sådana idéer som det slutar som det gör i alla de kommunistiska diktaturer som min vän här är vän av. Därför går det så illa. Du kan fortsätta med detta, men jag hoppas att du aldrig får makten i Sverige och kan förverkliga den här typen av idéer. Vad gäller ditt debatterbjudande så väntar jag faktiskt på svar från Lars Ohly om att debattera de här frågorna.
Om han inte vågar ställa upp så kan jag kanske tänka på ditt mycket trevliga erbjudande. Astudillo! Du citerar gång på gång en intervju som är anmäld till Pressombudsmannen, och det vet du. Det har skickats ett mejl, och det är publicerat. Du använder en intervju som är anmäld för att vara fejkad, och du har inga betänkligheter.
Det säger mycket mer om dig än vad det säger om någon annan. Du borde åtminstone vänta till dess att Pressombudsmannen säger något om intervjun. Var lite mer försiktig! Var lite ärligare! Vänta lite med att kasta smuts på andra.
Mauricio Rojas (L):
Mikael Johansson fattade sig väldigt kort och ställde sig bakom allt som de andra sagt i majoritetsförslaget. De har sagt en hel del som jag tycker är ganska betänkligt. Jag vill fråga vad du, Mikael, tycker. Det är helt enkelt viktigt att varje parti manifesterar sin ståndpunkt i ett så här viktigt ärende. Vi har diskuterat vad som var syftet med besöket hos Levonline.
Varför informerades företaget? Vad ville utrikesministern åstadkomma? Jag hävdar att det bara finns en rimlig tolkning, nämligen att det handlar om att påverka företaget i en riktning som jag menar kommer att visa sig vara mycket problematisk från tryckfrihetssynpunkt. Sedan har vi den andra frågan.
I förslaget och det du, Mikael, säger används inte ordet "kritik" som är det etablerade ordet för att markera att det fel som begåtts är allvarligt. Jag vill därför ha en förklaring. Man måste ta ansvar också för att ordet "kritik" inte används, inte minst i det här fallet.
Till sist: I slutet av ett av de senaste anförandena framhävdes det att Laila Freivalds skulle ha fått kritik hur hon än gjorde. Jag menar att det är något som inte kan accepteras, för då blandar man ihop kritik från allmänheten med den konstitutionella kritik som vi så att säga är skyldiga att leverera.
Jag vill att du uttrycker dig om detta, för det är ett ursäktande sätt som jag ser det.
Mauricio Rojas (L):
I det här fallet har Laila Freivalds själv förklarat varför man gjorde det man gjorde. Hon säger att hon direkt efter mötet med ambassadörer och andra representanter från länder i Mellanöstern sammanträffade med personal från UD för att se hur man skulle ta itu med den hemsida som redan ställt till ganska stora problem.
Det är klart att det här besöket och den information som gavs till företaget var en del av något som syftade till att åstadkomma någonting. Jag är mycket förvånad över att de i majoriteten som inte vill använda ordet "kritik" inte erkänner detta när Laila Freivalds själv har gjort det. Det är för mig ett slags överslätande av någonting som borde sägas klart och tydligt.
Jag tror att detta är viktigt, för det är så påfallande. Laila Freivalds har ju också sagt det. När det gäller valet av vokabulär säger du plötsligt om allt vad KU tidigare gjort att användningen av ordet "kritik" otaliga gånger på något sätt var felaktigt och att man skulle låta kammaren göra något via misstroendevotum. Men så har det inte alls fungerat.
Det är egentligen ni som vill introducera en innovation genom att nästan förbjuda ordet "kritik" därför att det skulle innebära en prickning eller något sådant - ord som ni, inte vi, har använt. Ni måste förstå att ta ansvar för att ni ändrar på praxis i konstitutionsutskottet.
Det gör ni med anledning av Laila Freivalds-fallet - ett fall som gäller våra grundläggande friheter. Det måste man ta ansvar för. Man måste förklara varför en praxis som har funnits i väldigt många år just nu och just här ska ändras.
Mauricio Rojas (L):
Det vore mycket anmärkningsvärt om ingen företrädare för det socialdemokratiska partiet skulle vara med i debatten. Det var ni socialdemokrater som regerade landet. Det handlar om en före detta minister som är socialdemokrat.
Då är det klart att det största partiet i landet måste säga sitt i kammaren och inför det svenska folket om det här ärendet. Det är ett så otroligt viktigt ärende. Jag tackar dig Tommy för att du tänkte om och anmälde dig till talarlistan. Men att partiet över huvud taget hade övervägt att inte vara med i debatten är mycket märkligt.
Du pratar om det dubbla uppdrag som regeringen och statsledningen har att försvara landet och svenska intressen och att följa grundlagen. Man får intrycket att regeringen ska göra en viss avvägning. Hur mycket följer vi grundlagen? Hur mycket försvarar vi landets intressen? Hur mycket censur är påkallat i det här fallet?
Under andra världskriget hade vi transiteringen av tyska divisioner och 300 beslag av tidningar. Det är klart att med Hitler på andra sidan låter avvägningen korrekt. Men 1948 ändrade vi grundlagen just för att den här avvägningen betraktades som problematisk, just för att vi tyckte att våra grundläggande rättigheter aldrig får offras, att de är absoluta och ovillkorliga.
Statsledningen ska försvara våra intressen och allt som har med våra intressen att göra, men inte till priset att våra grundläggande rättigheter utsätts för hot. Detta övervägande får man inte göra.
Mauricio Rojas (L):
Då är vi överens om att grundlagen gäller i krissituationer, också om landets intressen är hotade. Statsmakten ska inte göra något övervägande och ställa det ena mot det andra, utan det finns en absolut plikt för oss alla att följa vår grundlag.
Jag tycker att det känns mycket bättre nu, men i början kändes det som att det här fanns möjlighet till en viss kohandel mellan det ena och det andra, eftersom detta har inträffat. Och det är begripligt. Vi behövde en lag, tryckfrihetsförordningen, för att stoppa det här. Reaktionen är begriplig när våra intressen hotas. Jag förstår Laila Freivalds - tro inget annat - och alla dem som tycker att hon antagligen agerade rätt.
Men det måste finnas en absolut gräns som gör att inte det begripliga blir ett övergrepp på grundlagen. Under andra världskriget agerade inte något av partierna från höger till vänster, åtminstone inte Socialdemokraterna, på ett bra sätt. Vi är alla överens om att det inte får upprepas. Därför är en absolut klarhet, inte minst från det största partiet i vår riksdag, så oerhört viktig. Var inte så blyga!
Ni tillhör det största partiet, och då har vi rätt att kräva ett klart och tydligt besked av er. Vad menar du var syftet med att den högsta politiska rådgivaren till Laila Freivalds besökte webbhotellet? Om det inte var att påverka, varför lämnades då informationen? Vad ville utrikesministern åstadkomma?
Hon säger själv att det var en förändring i en tävling som inte betraktades som bra för svenska intressen. Det är inte acceptabelt att agera på det viset, att ge en information som förväntas leda till att man förhindrar en publikation.
Mauricio Rojas (L):
Vänsterpartiet är ett mycket generöst parti. Inom sjukförsäkringsområdet vill partiet satsa omkring 4,3 miljarder kronor mer än vad regeringen gör för år 2023 och drygt 12,5 miljarder för perioden 2023-2025.
Dessa löften är en del av ett omfattande batteri av generösa satsningar på olika områden som kostar omkring 450 miljarder kronor under de kommande tre åren. Problemet är att vi inte har dessa pengar, fru talman.
Vänsterpartiets generositet bekostas med en enorm skattechock på drygt 200 miljarder kronor under treårsperioden, men det räcker inte. Det fattas cirka 250 miljarder, och dessa pengar måste givetvis lånas till de höga räntor som tyvärr kommer att råda under överskådlig tid.
Därför räknar Vänsterpartiet med att statsskulden går upp med 250 miljarder under de kommande tre åren. Detta verkar dock inte bekymra Vänsterpartiet, som under de kommande tio åren vill ersätta dagens överskottsmål med ett underskottsmål för de offentliga finanserna.
Enligt partiets beräkningar kan det uppgå till 800 miljarder kronor. Det handlar om en gigantisk skuldsättning, fru talman. Det motsvarar en ökning av statsskulden med 80 procent. Min fråga till ledamoten Gabrielsson är om hon anser att det är ansvarsfullt att vara generös med lånade pengar och på så vis finansiera dagens satsningar med hjälp av framtida generationers resurser.