KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ola Möller (S):
Det är alltid intressant när man inte vill svara på frågor, vilket ministern nu uppvisar en ovilja att göra, och i stället pratar om allt annat. Min fråga handlade om huruvida ministern kan ge några goda exempel, eller dåliga, på när prostitution kan ligga till grund för utvisning. Det var vad hela interpellationen handlade om, inte alla de andra sakerna.
Jag tycker också att det kan finnas skäl att utvisa personer på grunder som handlar om våldsbejakande extremism och så vidare, men det är inte det denna debatt handlar om. När det gäller brottsofferfrågan är det inte alldeles glasklart var gränsen går. Ministern sa att jag hade frågat om hon tyckte att de prostituerade var offer. Nej, det handlar om huruvida hon tycker att de är brottsoffer.
Advokaten Karin Gyllenring säger i Expressen den 16 oktober: "I det här sammanhanget skulle jag snarare vilja se det som att den som säljer sex . är ett brottsoffer som utsätts för grov kriminell verksamhet - stora nätverk som spänner över hela Europa eller olika delar av världen." Synen på de prostituerade som brottsoffer är uppenbarligen inte glasklar i den juridiska världen.
Ministerns kollega jämställdhetsministern hade en lång harang om brottsoffren och allt som regeringen tänker göra för att stärka dem. Det är i sig bra. Men om de som är prostituerade enkom för att de säljer inte är att betrakta som brottsoffer missar ju regeringen hela målet för att skydda den gruppen. Detsamma gäller de insatser som jämställdhetsministern lyfte kring mäns våld mot kvinnor.
De missar hela den grupp av manliga prostituerade som finns. Någonstans här vill jag återvända till kärnfrågan. Låt oss fokusera på prostitution. Ge ett exempel, ministern, på när prostitution enkom kan ligga till grund för utvisning! Förklara också varför gammal lagstiftning som inte gäller längre, som är föråldrad och som vi har avskaffat ska vara något att gräva i!
Med den argumentationen skulle vi också kunna diskutera om homosexualitet fortfarande ska betraktas som en sjukdom, vilket det har gjort i gammal lagstiftning, eller om barnaga är ett bra sätt att uppfostra. Det är ju inte relevant!
Det är därför jag undrar om någon när slottsavtalet skrevs satt och funderade på vad de gamla förarbetena sa, eller om de personer som lyfte prostitution tyckte: Nej, det där syndiga levernet har inte i Sverige att göra. I stället för att prata om allt annat fokuserar vi alltså nu på prostitution, även om jag skulle vilja fundera även på missbruksfrågan.
Ska man utvisa spelmissbrukare enkom på grund av att de har ett spelmissbruk, som WHO klassar som en sjukdom? Men jag ska låta ministern slippa det denna gång. Ge ett exempel på när en prostituerad ska utvisas!
Kan ministern inte göra det, inte ge en enda tanke om när det är lämpligt att utvisa någon bara på grund av prostitution, måste ministern ge ett bättre argument för att det är inlyft i slottsavtalet än att det har stått i ett gammalt förarbete. Syftet är ju att utvisa prostituerade, annars hade det inte stått där. Viljan finns där, annars hade det inte nämnts.
Ola Möller (S):
Det här är intressant, för nu säger ministern att det handlar om den demokratiska grunden - att det är det som är frågan. Bedriver man en verksamhet som inte är demokratisk ska man kunna utvisas. Det är därför det står i slottsavtalet. Den omedelbara följdfrågan blir om det är odemokratiskt att sälja sex. Ministern sa att det handlar om huruvida man respekterar den svenska demokratin.
Att sälja sex är lagligt i Sverige, så jag kan ju säga att det är en ledande fråga om det är odemokratiskt att göra det. Det borde inte vara det, men ministern kan förstås ha en annan uppfattning. Det handlar också om det ministern sa om att ingen som är utsatt ska utvisas. Då blir frågan om ministern menar att det finns prostituerade som inte är utsatta.
Om svaret är ja avviker ministern ganska skarpt från till exempel introduktionen här före uppehållet, som handlade om att alla kvinnor och män som drivs in i prostitution givetvis är utsatta. Om det i stället är så att alla är utsatta - då ska de inte utvisas, enligt ministern. Och då blir följdfrågan varför prostitution ska stå med.
Ska skattepengar användas till att utreda någonting som ministern redan vet inte kommer att bli av? De är ju slöseri med skattepengar, om inte annat, och river upp massor av oro hos människor som kommer att känna sig stigmatiserade och utpekade. Får jag vara kvar i landet, jag som är fattig och utsatt? Jag har alltså två frågor: Är det demokratiskt eller odemokratiskt att sälja sex när demokratikriteriet tydligen är grunden för det här stycket i slottsavtalet?
Och är alla prostituerade utsatta?
Ola Möller (S):
Jag får tacka näringsministern för hennes anförande. Det sista beskedet var glädjande. Jag måste också, nu när jag har möjlighet, säga att jag står bakom näringsministerns val av klädsel när hon åkte till Norrland. Som skåning hade jag också klätt mig på samma sätt, så all sympati i det fallet. Däremot har jag ingen sympati när man säger att ingen ska lämnas i sticket. Jag har också fått brev.
Jag har träffat människor som har fått gå från huset för att de inte fick elstödet när de litade på näringsministern och hennes koalitionskollegor. De är lämnade i sticket. De är förbannade. Där duger inte fina ord om kärnkraft längre fram som något slags plåster på såren.
Det var ju trots allt så att näringsministern lovade detta - den 1 november, och sedan i god tid före jul - tillsammans med regeringschefen. Hade vi använt den här logiken på andra saker hade vi redan nu haft ny kärnkraftsel i vägguttagen - regeringen har ju tillsatt utredningar och ska ändra lagar.
Skjutningarna hade upphört - regeringen ska ju genomföra rättsstatsvidriga utredningar för att få stopp på dem. Det skulle också finnas en fast förbindelse mellan Helsingborg och Helsingör - det utredde ju den förra regeringen. Det är den logiken man tillämpar från regeringens sida: Stödet var på plats, alltså ska folk vara nöjda. Nej, de är lämnade i sticket!
Jag kan informera näringsministern om att det faktiskt inte kommer någon ny kärnkraftsel ur väggen, och det kommer det inte att göra på lång tid. Jag kan informera om att skjutningarna fortsätter, trots utredningarna. Jag kan också informera om att om man försöker köra under Öresund strax norr om Råå vallar kommer man att antingen få motorstopp eller drunkna innan man är i Helsingör. Det är så det är.
Därför blir det tomma ord att stå här och säga att vi ser er och vi hör er, när inte pengarna är på kontot. Du kan inte gå till banken med ett löfte om att pengar ska komma. Företagarna sa om stödet till företagen att hade man fått ett datum hade man haft en säker fordran på staten. Då hade man kunnat gå till banken och säga: Jag får pengarna den dagen, alltså kan vi lösa detta.
Jag förstår inte varför regeringen drar benen efter sig. Det är ju det som händer. Det har varit en klantig hantering. På punkt efter punkt uppdagas saker - det är änkorna, det är företagen, det är gaskunderna. Det visar att regeringen inte är mogen uppgiften. Vi kan ha en lång diskussion om energisystem. Vi kan säga någonting om det också.
Men att hantera människors ekonomi här och nu är en regerings uppgift, och på den uppgiften har regeringen fallerat. Det råder inget tvivel om det. När det gäller sättet att uttrycka sig i medierna brukar dessa, i alla fall de kloka medier som inte är alternativa och befinner sig i en annan verklighet, citera korrekt.
Det var väl ändå så att näringsministern uttryckte sig i termer av kaffedrickande. Jag förstår inte hur man som näringsminister, som svar på en direkt inbjudan att komma till en av landets största regioner, kan uttrycka sig på det viset att det renderar citat från regionstyrelsens ordförande om arrogans, oseriositet och att det är uselt.
Ola Möller (S):
Det är en faslig tur att vi har haft en socialdemokratisk regering som kunde ge Svenska kraftnät i uppdrag att ta fram en mycket större och bättre elkompensation än den som vi var tvungna att ordna i all hast förra vintern på grund av att Putin olagligt invaderade Ukraina. Näringsministern borde tacka Socialdemokraterna för det fina förarbetet, där halva landet inte var uteslutet. Det var regeringen och näringsministern själva som valde att utesluta, men det kommer att diskuteras senare.
Allt ska ändå vara sossarnas fel, för de är ju egentligen onda. Det är därför man kan inte kan ha en energiöverenskommelse med dem. Ebba Busch var partiledare 2016 när det slöts en energiöverenskommelse, som Kristdemokraterna och Moderaterna lämnade och som till exempel innebar att ny kärnkraft kunde byggas.
Ebba Busch var kommunalråd i Uppsala när hennes egna partikamrater satt i regeringen och gjorde en energiuppgörelse 2011, men det vet näringsministern inte något om. Hon har inget ansvar för det, utan det är sossarnas fel. Nu ska jag vara konstruktiv. Jag önskar att näringsministern i stället hade pratat om att vi ska bygga ut de sju havsbaserade vindkraftsparker som ligger på regeringens bord.
Hur kan vi se till att ett fullt fungerande kraftverk i Malmö inte forslas bort till Kina? Hur kan vi stoppa marknadsmekanismerna i elprisområdena nu när man ser över dem? Hur kan vi frikoppla gaspriserna från de andra energipriserna på den europeiska marknaden? Hur kan vi prata om batterier i Skåne - sådana som man har i Australien, som är på tusentals megawatt och som skulle kunna stå någonstans i Skåne där skånska moderater vill bygga kärnkraft. Lägg batteriparkerna där!
Låt oss prata om detta, och låt oss få till blocköverskridande samtal som inte är villkorade med att säga ja eller nej utan som faktiskt tar fasta på att vi ska vara teknikneutrala och tro på framtiden, då det finns många möjligheter att lösa det. Men detta vill inte regeringen, för då måste de kapitulera från sin ståndpunkt att allt är sossarnas fel.
Ola Möller (S):
Jag ville delta i debatten med anledning av att det just nu är aktuellt med bristande vandel och sådana saker. Det förekommer att man ljuger för polisen när man har begått brott och att man ljuger för myndigheter när man begår brott.
Kopplat till det som ledamoten Jomshof talar om när det gäller att kunna utvisa människor utan att de ens är dömda för något brott är min fråga till migrationsministern hur hon ser på att man ljuger för polisen. Det kommer att pågå en utredning om bristande vandel. Missaktning mot svenska folket är också en punkt som ska utredas. Ingår att ljuga för polisen i missaktning mot svenska folket?
Finns det skäl att utvisa en person som inte är svensk medborgare och som har ljugit aktivt både för polisen och för myndigheterna och som har till exempel tjuvfiskat?
Ola Möller (S):
Jag tycker att det är viktigt i sammanhanget att lyfta fram att människor som de facto inte har begått något brott ska utvisas, oavsett om det är på grund av gängkriminalitet eller andra skäl. Jag vill höra migrationsministerns uppfattning om människor som ljuger för polisen. Det är ju ett problem! Tystnadskultur råder i gängmiljöerna.
Om man aktivt försvårar polisens arbete skulle jag kalla det bristande vandel utifrån skrivningarna i slottsavtalet. Det handlar också om att ljuga för myndigheter. Ministern bör väl kunna ha en uppfattning om det är bristande vandel att ljuga för polisen?
Om ministern inte kan säga att det är bristande vandel när till exempel gängkriminella ljuger för polisen måste jag säga att jag har ännu svårare att förstå hela den utredningen. Någonstans måste man väl ändå grunda den i en uppfattning om vad bristande vandel är?
Är det att respektera svenska folket att aktivt ljuga för myndigheterna, eller kommer sådana saker också att ligga till grund för utvisning när utredningen är klar och sedan blir till en proposition här i kammaren? Jag tycker att det är en viktig fråga. Jag vill även påpeka att den förra regeringen gjorde mycket när det gällde att få till utvisning och utlämning av utländska medborgare.
Fallet med de marockanska gatupojkarna var ett tydligt exempel på en bra insats från den dåvarande regeringen för att få till avvisning av de personer som inte hade i landet att göra. Det jobbades väldigt mycket med det, men det är en svår materia. Det vet både ledamoten Jomshof och migrationsministern. Men svara gärna på frågan om det är bristande vandel att ljuga för polis och myndigheter.
Ola Möller (S):
Jag tackar ministern för svaret. Kvotflyktingsystemet och kvotflyktingarna i Sverige kan ses som en direkt förlängning av de vita bussarna. Sedan 1950 har Sverige tagit emot kvotflyktingar, och vi har upprätthållit en väldigt stolt tradition. Vi har bland annat inte ställt krav på vilka kvotflyktingar som det ska vara, utan vi har låtit FN sköta det.
Det gör att Sverige har tagit emot de mest utsatta, till skillnad från många andra länder. Det är ungefär som i sjukvården, det vill säga att de med störst behov ska ha hjälp först. Så ser kvotflyktingsystemet ut för Sveriges del. Det här vill regeringen ändra på. Vi har hört företrädare för regeringspartierna säga här i kammaren att man ska ge FN besked om att det är de icke lika skyddsbehövande som ska plockas ut.
Det handlar om folk som kan bidra till Sverige. Det här är en väldigt tydlig klasspolitik. Det är ju inte de mest utsatta i arbetarklassen som flyr från sina hemländer först, utan det är de människor som har framför allt ekonomiska resurser - medelklass och överklass - som flyr först.
Ofta är det de med utbildning som kommer via de irreguljära vägarna medan kvotflyktingsystemet på ett säkert sätt tar hit de människor som är i störst behov av hjälp. I stället för att folk köper sig förtur får de hjälp att komma hit på grund av att de har störst behov av det. Kvar blir de mest utsatta.
Det handlar om våldtäktsoffer som fått underlivet söndertrasat, den som fötts med Downs syndrom, den som förlorat båda sina föräldrar eller den som står ensam med sina småbarn. Det är dessa som regeringen väljer bort i och med det nya systemet och neddragningarna. I ljuset av detta är frågan relevant. Kvotflyktingsystemet utgör en säker väg in i Europa.
Flyktingarna får permanent uppehållstillstånd och blir motiverade att finnas här i Sverige. De får hjälp så att de kan komma in i samhället genom att de fördelas bland kommunerna. De länder som i fortsättningen får ta den största bördan med de mest utsatta människorna kommer nu att få en större belastning. Det blir obönhörligen så.
Om de mest utsatta stannar kvar och de resursstarka med pengar och socialt kapital flyr blir bördan större för dessa länder, och detta destabiliserar dem. Det gör att deras sjukvårdssystem blir mer ansträngt. I kombination med nedskärningarna av biståndet kommer det att innebära att mindre resurser ska ta hand om en större försörjningsbörda i de länderna, och det blir destabiliserande. Jag tror att migrationsministern förstår detta.
Varför skär regeringen ned på antalet kvotflyktingar och biståndet när det får effekten att det destabiliserar de länder som regeringen i andra sammanhang, bland annat i EU, säger sig vilja stabilisera? Man måste tänka både och här. Regeringen vill ge med ena handen men tar också bort med en stor näve.
Svara gärna på frågan hur länderna blir mer stabila av att de mest utsatta blir kvar och de resursstarka flyr.
Ola Möller (S):
Det är härligt att migrationsministern visar det engagemang hon har. Det uppskattar jag. Men debatten är inte svår. Det här är inte ett dugg svårt, även om jag förstår att det är svårt för regeringen. Vad det handlar om är om vi ska ta emot 5 000 kvotflyktingar och fortsätta göra en stor insats, vilket migrationsministern framhåller som ett föredöme. Migrationsministern lyfter fram det som har gjorts och säger att det är bra.
Men nu ska regeringen, som tar ansvar genom att inte ta ansvar, ta ansvar. Det är ju orwellsk retorik. Ministern säger att man nu ska ta större ansvar för kvinnor och hbtq-personer. Men man går från 5 000 till 900. FN har fritt mandat att plocka ut dem med störst behov.
Regeringspartiernas företrädare står i talarstolen och säger att det är de som kan integreras och kan göra nytta för Sverige som ska komma hit. Men då vill jag fråga ministern: Hur är ett barn med Downs syndrom ett integrationsproblem? Var snäll och beskriv det för mig! Vari ligger integrationsproblemet när vi tar hit ett föräldralöst barn med Downs syndrom?
Hur är det ett problem att vår svenska sjukvård hjälper yazidiska flickor som blivit våldtagna av muslimska män att få ett liv? Hur är det ett integrationsproblem? Det pågår folkmord runt om i världen. Förra veckan sa Bundestag i Tyskland att det yazidiska folkmordet i Sinjar 2014 skulle erkännas. Vi har en annan tradition i Sverige. Här får vi inte hantera det så.
Men FN, tyska Bundestag och det brittiska parlamentet har sagt att det är ett folkmord. Rohingyerna, som är muslimer borta i Sydostasien, utsätts också för ett folkmord. Barnen i Tigray är utsatta för ett systematiskt folkmord med påtvingad svältkatastrof. Det är ju de barnen och människorna det här handlar om.
Ni går från 5 000 till 900 i kvotflyktingsystemet, där FN plockar ut de mest behövande. Det innebär att det även är färre flickor, kvinnor och hbtq-personer som kan komma hit. Jag har inga problem med att man pekar på att det är de här utsatta grupperna som kan komma, men det var inte det som regeringspartiets företrädare stod i migrationsdebatten här och sa.
Hur stabiliseras de här länderna? Den frågan undviker ju migrationsministern. Man säger att det är jag som har gjort ett tankefel och liknande.
Men frågan kvarstår: Hur blir krigshärjade, fattiga länder stabilare och tryggare, vilket också minskar migrationsströmmarna till Europa, av att dessa utsatta barn, kvinnor och hbtq-personer väljs bort av regeringen genom att man går från 5 000 till 900?
Jag vet också att de stora partierna i regeringsunderlaget i princip vill ta bort kvotflyktingarna helt. Dessutom ska de inte ha permanenta uppehållstillstånd. Men hur blir de här länderna tryggare och rikare av den politiken?
Ola Möller (S):
Svenska folket vill förbjuda vinster i välfärden och vill även förstatliga elnätet. Om man ställer en fråga och gör en opinionsundersökning är det inte alltid så att det i varje läge kommer att innebära att man får ett svar som vi ska bära in här i riksdagen. Jag tror att svenska folket just när det gäller flyktingar tycker att vi ska ta emot dem som verkligen behöver det, till exempel funktionsvarierade barn, våldtäktsoffer och liknande.
Jag ska göra det väldigt enkelt. Jag ska ta ett svenskt exempel. Vi har en skolklass här i Sverige som har en elev med särskilda behov. Sedan kommer det ytterligare en elev med särskilda behov till den klassen. Allt annat är lika. Det är lika många lärare och lika mycket resurser. Det kommer per definition att innebära att den klassen och den läraren får en större belastning. Det blir mer att göra. Det blir tuffare. Det blir mindre tid till alla elever, då inga ytterligare resurser skjuts till.
Dessutom har man i det här landet en regering som skär ned på skolan, så resurserna till klassen har till och med minskat. Vad händer då? Jo, många av de elever i denna klass som inte har särskilda behov, kanske också någon av dem som har särskilda behov, kommer att söka sig därifrån. Det är precis samma sak.
Om många människor med stora behov finns i ett land och resurserna blir mindre kommer det att bli stökigare, och då kommer de människor som har resurser att söka sig därifrån att göra det i ökad utsträckning. Det är det som händer när regeringen inte tar hit tillräckligt många kvotflyktingar.
Regeringen borde därför driva att alla länder ska öka sitt kvotflyktingmottagande, för då får vi säkra vägar och hjälper de här länderna att få bättre stöd, klara av att minska fattigdom och få stabilare institutioner. I stället för att visa på dåligt omdöme och vara ett dåligt föredöme genom att minska kvotflyktingmottagandet borde man ju jobba för att alla andra länder ska höja det. Men då kan man inte föregå med så dåligt exempel att man själv sänker det.
Mats Nordberg (SD):
Jag tror att jag kan skriva under på i stort sett alla dessa punkter. För det första: Ja, det pågår ett utdöende eller försvinnande av skogar i stora delar av världen, och ibland görs i det avseendet en olycklig sammankoppling med den svenska situationen. När det gäller till exempel Nagoya talar man om att vi ska skydda mer skog. I den tropiska delen av världen handlar det verkligen om att se till att skogen blir kvar.
Den tas bort och ersätts med till exempel oljepalmer, som vi alla vet. De arter som finns där har ofta levt på samma ställe i hundratals miljoner år, har utvecklats där och är endemiska. I vårt fall är all skog skyddad såtillvida att vi har skydd för markanvändning; detta är svårt att ändra. Faktum är att skogsarealen ökar i Sverige. Den minskar inte alls som på Nya Guinea eller i Brasilien.
Och mellan 25 och 30 procent av skogen är som sagt redan i dag undantagen från skogsbruk. Det bästa sättet att hjälpa markägare att skydda natur är att låta dem sköta sin skog som de vill, men i dialog med Skogsstyrelsen. Naturligtvis vill vi också öka ansträngningarna för att hitta sätt att med EU-bidrag hjälpa dem att sköta sina marker för ökad naturvård.
Om man jämför de oerhört få, om ens några, arter som har försvunnit i skogsbruket med antalet arter som har försvunnit på jordbruksmark ser man att jordbruksmarken har ungefär tio gånger så många försvunna arter per arealenhet. Det är alltså där vi framför allt behöver göra insatser, gärna med EU-medel. Då gäller det till exempel att betesmarker med fler träd eller mindre betesgräs också ger EU-bidrag.
Ersättningarna till bönder som kanske sköter marken lite mindre effektivt än med de modernaste metoderna men som bevarar arter behöver vara så höga att det faktiskt lönar sig för lantbrukarna att göra detta.
Mats Nordberg (SD):
Nej, vi är inte emot vare sig nyckelbiotopsinventering eller certifiering. Men det som har hänt är att det har blivit en knut här. När vi i Sverige startade detta med mikrobiotoper och certifieringssystem i mitten av 90-talet var nyckelbiotoper en mycket liten företeelse. Det rörde sig kanske om några tiotusental hektar. Nu har det blivit 470 000 hektar.
När man förhandlade om reglerna för certifiering trodde man inte att det skulle bli en stor sak, så man gick i reglerna för FSC med på dels att man ska göra frivilliga avsättningar om 5 procent, dels att företagen inte skulle köpa virke från nyckelbiotoper. Det skapade ett moment 22, där en markägare som inte är certifierad inte kan sälja virke från en nyckelbiotop.
Och observera att nyckelbiotoper inte är en skyddsform, utan det handlar, som du säger, om en inventering. Men i och med att man inte får avverka dem och inte får ersättning för dem är det ett system som behöver reformeras. Därför vill vi att man sätter sig ned och pratar om detta och hittar en lösning. Får man inte avverka ska man ha ersättning. I dag är det inte så.