KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Eriksson (S):
Det är klart att det blir debatt om mer än en sak. Men interpellationen innehåller mer än en frågeställning. Vi behöver därför diskutera hela interpellationen. Jag ansluter mig till mycket av det som Jan Lindholm anförde i sin beskrivning av politiken.
Jag studsade till när bostadsministern sade: Varför väljer Socialdemokraterna och Vänsterpartiet alltid fel väg i bostadspolitiken? Man häpnar när man hör det. Det är otroligt provocerande.
Vilka utanför detta hus anser att bostadsministern och regeringen har valt rätt väg när det gäller bostadsbyggandet under de sju och ett halvt år, snart åtta år, som ni har haft ansvaret för detta? Jag tror faktiskt att det är enklare att hitta någon utanför detta hus som tycker att Sverige borde gå med i EMU än som på fullt allvar tycker att regeringen är på rätt väg med bostadsbyggandet.
Jag tror att det är otroligt svårt att hitta någon som tycker att regeringen är på rätt väg. Ni kan inte vara helt okänsliga för den debatt som pågår utanför detta hus, för den frustration som finns och för de krav som ställs på er från en rad olika föreningar, organisationer och debattörer. Det är en stor debatt som förs utanför detta hus. Att ni bara blundar för den är otroligt provocerande. Statsrådet säger att det inte bara är den skattemässiga delen som är problemet. Nej, det är helt korrekt.
Jag har aldrig påstått någonting annat. Men det är en av dessa faktorer, och den måste man också klara av att diskutera. Det är flera organisationer som har lyft fram detta. Om man ska vända på alla stenar ska man vända även på den stenen. Där tycker jag nog att statsrådet är skyldig denna kammare ett svar. Vi får väl avvakta utredningen, men jag tror inte att man ska hoppas på för mycket utifrån vad som har läckt ut från den.
Lars Eriksson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag har lite blandade känslor inför svaret. Det känns lite märkligt, snudd på grinigt. Jag tror att jag måste börja i den änden att beskriva varför jag tycker att resandestatistik är viktigt.
Vi som nästan dagligen pendlar mellan Västerås och Stockholm fram och tillbaka tvingas inte sällan att stå och vänta på tåg som man kan fundera på om de verkligen är dimensionerade för alla oss som står där och väntar på stationsområdet. Vi börjar fundera på vad det är som gör att det ser ut på det viset.
När vi står där på tåget - vi sitter inte ned - är det vanligast samtalet: Är inte detta farligt? Tänk om tåget hastigt bromsar in. Så förs samtalen. Varför är tågen inte dimensionerade för oss såsom vi åker? Vet de inte hur många vi är som pendlar på dessa sträckor? Det är frågor som är väldigt vanligt förekommande när vi står där.
I Västerås planerar kommunen för ett nytt resecentrum. Det betyder att kommunen planerar för ett helt nytt stationsområde. Det är det största planeringsprojektet i Västerås över tid. På kommunen vill man veta: Hur många är det som ska med tågen vid olika tidpunkter? Vart ska de, och hur ser resandet ut? En del av de uppgifterna försöker man ta reda på genom olika resevaneundersökningar.
Man genomförde också undersökningar på stationsområdet. Man försöker helt enkelt stå där och överblicka. Hur många är det som står på stationsområdet nu, och hur många är det som går på tåget? Osäkerhetsfaktorerna med undersökningarna är väldigt många. Tillförlitligheten är så pass bristfällig att undersökningarna starkt ifrågasätts. Den dominerande tågoperatören SJ sitter på väldigt mycket statistik.
Det är statistik som varken Västerås kommun eller Kollektivtrafikmyndigheten i Västmanland får del av. Sekretess och affärshemligheter gör att dessa uppgifter aldrig blir en del av underlaget för samhällsplaneringen hos kommunen eller kollektivtrafikmyndigheten. Statsrådet skriver i sitt svar att det är tredje gången som får frågan. Det är helt riktigt.
Hon har fått en skriftlig fråga och två interpellationer med ett års mellanrum. För ett år sedan svarade statsrådet i debatten: Det är egentligen första gången jag får frågan till mig på det här viset. Så sade statsrådet.
Att statsrådet tycker att det är för många gånger att en gång om året få en fråga om statistiksituationen är märkligt. Om debatten ska medverka till någonting hoppas jag att den ska medverka till att statsrådet ser till att vi tar steg i rätt riktning på området.
Det är bra att oppositionen har legat på om Järnvägsutredningen och att den nu också kommit fram. Även om det är en liten del om statistikfrågorna nämns statistikfrågorna i utredningen om än i termer om att det är angeläget att titta på frågorna. Vad gäller statistikfrågorna hänger de fortfarande väldigt mycket i luften.
Framför allt tycker jag att min fråga fortfarande hänger i luften. Vad tänker statsrådet göra för att resandestatistiken ska bli tillgänglig för kollektivtrafikmyndigheter och kommuner längs Mälarbanan?
Lars Eriksson (S):
När det gäller kollektivtrafikmyndigheterna och deras arbete hoppas jag att statsrådet och regeringen har en sådan dialog med sina myndigheter som man tycker att man behöver ha. Jag tycker i alla fall att man får lov att utveckla den. Jag är inte riktigt säker på varför statsrådet tar upp så mycket tid med att framhålla kollektivtrafikmyndigheternas roll i svaret till mig.
Jag vet att den kollektivtrafikmyndighet som jag känner bäst, den i Västmanlands län, sköter sin inrapportering av resandestatistik till Trafikanalys på ett tillfredsställande sätt. Hur det är med andra myndigheter utgår jag från att statsrådet har koll på, och om det inte fungerar får man ta det med dem.
Statsrådet hänvisar till - det är kanske det mest spännande i svaret - Järnvägsutredningen, som på totalt ungefär tre sidor tittar på statistikfrågan. Jag tycker att det är mycket glädjande att läsa förslaget till inventering och inlämnandet av statistik hos järnvägsföretag.
Jag tolkar det så att syftet främst är att få tillgång till bättre information om avgångstider och förseningar. Hela denna utredning har ju en gång kommit till stånd utifrån det tågkaos som var förra året. Jag har tittat på hur man vill se på statistikuppgifterna och vad det är man vill ha in, men det kanske inte är riktigt det som jag efterfrågar.
Det står att den fortsatta utredningen bör som särskild aktivitet analysera behovet av statistik för olika ändamål. Det är väl ändå begränsat till information till resenärer och godstransportkunder. Min tolkning är att behovet av uppgifter om resandet inte finns med i förslaget.
Det är möjligt att det kan tolkas in, men jag tycker att det skulle vara bra om det kunde omnämnas som en viktig del i den fysiska planeringen och dimensioneringen för såväl reseterminaler och bussangöringar som annat.
Min slutsats är att det skulle behövas ett tillägg till utredningen som rör behovet av uppgifter om antalet resenärer. Det är då lämpligt att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna och kommunerna med planeringsansvar på området får vara med och yttra sig kring det behovet.
Alternativet är att det ska tillsättas en helt en egen utredning kring hur man ser på statistikfrågorna. Frågan om statistik inom kollektivtrafiken är inte en jättegammal fråga, utan den är rätt ny. Det jag har läst mig till är också att man kan lära sig av andra länder.
Storbritannien har ett mer öppet sinne för att hantera statistikfrågorna och tillgänglighet till uppgifter, som saknas i Sverige. Det tas fram i form av rapporter i Storbritannien. Jag tycker att de har en öppenhet som jag skulle vilja fanns också i Sverige i synen på statistikfrågorna. Det handlar i grunden om hur vi ska planera vårt samhälle.
Vi vill ju att fler ska åka kollektivt. Vi vill ju att fler ska känna att tåget är lösningen på hur man ska förflytta sig. Då måste också kommunerna och regionerna som planerar detta få förutsättningar. Det är därför jag tycker att den här frågan är så central.
Lars Eriksson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag blir glad över att det tas initiativ på området. Jag vill bara försäkra mig om att behovet av en bättre resandestatistik som också blir tillgänglig för dem som har planeringsansvaret i regioner och kommuner blir fyllt.
I de kontakter jag har med kommuner längs Mälarbanan och med kollektivtrafikmyndigheter ser jag att man inte är nöjd med öppenheten i redovisningen av resandestatistiken.
Jag skulle verkligen vilja att statsrådet ser till att frågan finns med i det fortsatta arbetet med en bättre statistik. Jag skulle välkomna om det vore på det viset.
Jag skulle önska att statsrådet nu i sitt avslutande inlägg mer påpekar att järnvägsutredningen i sitt fortsatta arbete ska fånga upp statistikfrågorna, titta på resandestatistiken och försöka se till att stämma av detta med de regionala kollektivtrafikmyndigheterna.
Jag hoppas att detta i så fall har medverkat till att frågan fångas upp på ett bättre och tydligare sätt, för den är viktig för planeringssituationen ute längs våra järnvägar. Vi vill ju att fler ska nyttja järnvägen, och vi vill att man ska klara av att bygga ut den på ett bra sätt så att fler människor kan dra nytta av den.
På så vis hoppas jag att denna debatt bidrar på något positivt sätt.
Lars Eriksson (S):
Jag vill tacka Peter Persson för att han har ställt denna viktiga interpellation och fått hit den som jag tycker egentligen bestämmer om bostadspolitiken i Sverige, nämligen finansministern. Det var bra gjort.
På senare år har de ekonomiska villkoren för boende förändrats på ett sätt som har gjort att hyresrättens konkurrenskraft ytterligare har försämrats gentemot ägd bostad. Till stor del beror detta på förändringar i skattesystemet och på att de stöd som tidigare funnits för att kompensera hyresrätten har slopats.
Det här är inte en fråga om att åstadkomma exakt lika villkor. Däremot tror jag att mycket kan göras för att undanröja den stora obalansen. Herr talman! Att det byggs för lite hyresrätter är inte någon nyhet.
I Stockholmspressens tabloider kunde vi i förra veckan läsa att fastighetsskatten på hyresfastigheter är på väg att tas bort. Det är bra. Att detta kommer från ordföranden för Bostadsbeskattningskommitténs utredning tolkar jag som att detta förslag sannolikt är på väg att läggas fram.
Jag menar att hyresrätten är skattemässigt missgynnad, men att ta bort fastighetsskatten på hyresfastigheter påverkar nyproduktionen väldigt lite. De är redan i dag befriade från denna skatt i 15 år. En nybyggd hyreslägenhet blir i dag ca 2 000 kronor dyrare att bo i per månad än en ägd bostad.
Om regeringen hade velat att Bostadsbeskattningskommittén skulle landa i någonting annat än att just bara åtgärda fastighetsskatten hade den kunnat ge helt andra direktiv till utredningen.
Det har föreslagits sådana direktiv från ett antal andra organisationer som hade möjliggjort att man hade kunnat komma åt den här obalansen på ett annat sätt än vad som nu ser ut att bli fallet. Jag har en fråga till finansministern: Anser finansministern att hyresrätten är skattemässigt missgynnad?
Om finansministern anser detta undrar jag om det kommer några förslag som kan hjälpa till att åtgärda denna obalans på något sätt. Håller regeringen på att ta ett omtag kring skattefrågan för hyresrätten? Detta är frågor som det skulle vara intressant om finansministern kunde utveckla här.
Sedan tycker jag att det som Peter Persson tar upp och redovisar är anmärkningsvärt, nämligen bilden av hur löftena när det gäller tunnelbana och utbyggnad av fler bostäder i Stockholm har gått till. Jag tycker att detta är lite anmärkningsvärt, och jag förvånas över vad som sagts tidigare. Man behöver inte gå långt tillbaka.
Redan 2011 sade statsministern att det inte är staten som bygger tunnelbana i den här delen av landet utan landstinget. Nu är det tydligen så att detta är någonting som man planerar att göra. Alliansstyret i landstinget borde direkt efter valet 2006 ha klivit in på detta t-banetåg. Det har bland annat Expressen tagit upp på sin ledarsida i dag.
Därmed tycker jag att man visar upp en form av flip-flop-politik - jag vet inte om man ska kalla det för det - när det gäller bostadspolitik och regional utveckling i den här delen av landet.
Lars Eriksson (S):
Jag är inte förvånad över att finansministern inte säger något kring de frågor som jag tog upp. Jag har ställt samma frågor till bostadsministern och statsministern här i riksdagen. Men det blir inga svar på de frågorna. Du är inte ensam om att inte ge något svar.
Att det byggs för få hyresrätter är ingen nyhet. Jag kan inte riktigt släppa den beskrivning som Peter Persson redovisade kring det förslag som har kommit här i Stockholm när det gäller utbyggnad av tunnelbanan.
Precis som Peter Persson säger har man under flera års tid i kammaren nästan hånat Socialdemokraterna för denna uppfattning. I landstingshuset någon kilometer bakom talmannen har man inte velat vara med på den här politiken fram tills helt nyligen.
Nu kommer den, och om man har i bakhuvudet hur statsministern har resonerat om den här frågan fram tills helt nyligen, nämligen att man inte bygger tunnelbanor i den här delen av landet utan det gör landstinget, blir det en trovärdighetsfråga där väljarna får reda ut vem man litar på i denna region.
Antingen litar man på Socialdemokraterna som har drivit frågan, eller litar man på dem som för tillfället är så pass panikslagna över väljarutvecklingen att de plötsligt är beredda att lyfta fram vilka förslag som helst och som man tror att väljarna i den här regionen kan tycka om. Min fråga till finansministern kvarstår. Anser finansministern att hyresrätten är skattemässigt missgynnad?
Om den är det, kommer man se till att det kommer några förslag till kammaren för att komma till rätta med obalansen?
Lars Eriksson (S):
I går kväll satt EU:s ledare och diskuterade sanktioner mot Ryssland, men i det tysta förbereder Sverige ett ökat beroende av Ryssland när det gäller leveranser inom kärnkraftsindustrin. Låter det olämpligt? Ja, det är det också. Vad är det egentligen den här debatten handlar om? Jo, den handlar om ytterst kvalificerade teknikjobb i Västerås.
Den handlar om etiska principer, och den handlar om vilka garantier den svenska regeringen har fått vad gäller leveranssäkerheten. Och allt detta är i en tid då Ryssland visar upp för en hel värld vad de är kapabla till om deras intressen hotas. Fru talman! Visst finns det anledning att ställa den här interpellationen. I Västerås finns Westinghouse.
Det är en komplett leverantör av kärnkraftsteknologi. Det är gamla Asea-Atom eller, ännu längre tillbaka, det statliga Atomenergi. Där jobbar i dag mer än 1 000 personer. Detta är nu jobb som ligger i vågskålen. Det är Sveriges automationscentrum vi pratar om, och automationstekniken i Västerås stavas Westinghouse.
Westinghouse är leverantör till Vattenfall, som ansvarar för den svenska kärnkraftsproduktionen. Det helstatliga ryska energiföretaget Rosatom har länge försökt ta sig in på energimarknaden i väst. Man har försökt få tillstånd att prova sitt kärnbränsle i reaktorer i Spanien, Belgien, Frankrike med flera. De har alla sagt nej.
Men det finns ett land som är på väg att öppna den här dörren, och det är Sverige. Inget land har velat ta på sig de ekonomiska och säkerhetsmässiga risker som utprovning och licensiering kan innebära. Sverige blir därmed det första västland som öppnar för att prova kärnbränsle från Rosatom. Västeråsföretaget har tidigare levererat till Ukraina.
Ett nytt avtal om fortsatta leveranser var färdigförhandlat och skulle undertecknas i december men stoppades i samband med att Ukraina drog sig ur det planerade partnerskapsavtalet med EU. Det förekommer tidningsuppgifter om att Ryssland pressat Ukraina att köpa sitt kärnbränsle från Ryssland i stället för Westinghouse och Västerås.
Rysslands vice premiärminister, Rogozin, meddelade förra veckan att Ryssland nu stoppar leveranser till Ukrainas kärnkraftverk på grund av, som det heter, det ostabila läget i landet. Reserverna i Ukraina räcker till och med april. Sedan börjar de ukrainska kärnkraftverken att slockna. Detta står att läsa i Kyiv Post.
I artikeln uttalar Rogozin även att Ryssland har problem med att leverera genom Ukraina till andra östeuropeiska länder. Det handlar om EU-medlemmarna Tjeckien, Bulgarien, Slovakien och Ungern. Kärnbränsle är lika mycket en logistikövning. Får man inte bränsle i tid måste anläggningarna stängas, med påföljande brist på energi. Fru talman!
Det är alltså inte orimligt att ställa den här frågan till ministern och den svenska regeringen: Vilka garantier har man fått vad gäller leveranssäkerheten i fråga om de svenska kraftverken?
Lars Eriksson (S):
Det är oroande att regeringen ser sig som åskådare i frågan och lämnar över hela ansvaret till någon annan. Det duger inte riktigt. Men vad är det för företag som Vattenfall börjar umgås med? Det tål att berätta lite om detta.
Den ryska nyhetsbyrån Itar-Tass rapporterade 2011 att det ryska statliga kärnenergiföretaget Rosatoms dotterföretag Gidropress låtit studenter utföra arbetet i stället för kvalificerade ingenjörer. Itar-Tass rapporterar också att det inte är första gången företaget brister i sitt arbete.
Tidningen Rossiika Gazeta rapporterar att detta farliga fusk hotar inte bara Rysslands ekonomi utan även säkerheten för vanligt folk. I juni 2011 arresteras Rosatoms vice vd för att ha stulit 50 miljoner rubel som var avsedda för kärnkraftsforskning.
Det är alltså inte bara Rosatoms dotterföretag som är inblandat i korruptionsaffärer utan även själva moderföretaget.
Den norska miljöorganisationen Bellona avslöjade 2012 att ett annat av Rosatoms dotterföretag, Zio Podolsk, genom sin upphandlingschef köpt billig utrustning av låg kvalitet, stoppat mellanskillnaden i fickan och sedan levererat undermåliga varor till bulgariska och ryska kärnkraftverk. För detta åkte han i fängelse.
Ryska federationens inrikesministerium har också bekräftat detta. När allt detta har hänt skickar Vattenfall den 13 mars 2012 sina direktörer till Rosatoms dotterföretag Tvel för att sedan komma hem med den briljanta idén att det är med Rosatom som de svenska skattebetalarnas Vattenfall ska göra affärer med.
Om detta har Vattenfall talat tyst, men på Rosatoms hemsida finns det väl beskrivet. Rosatom är dessutom leverantör till det ryska kärnvapenprogrammet, och det är också med och bygger upp det iranska kärnkraftsprogrammet. Det är alltså detta företag som Vattenfall vill släppa in som leverantör av kärnbränsle till de svenska kärnkraftverken.
Allt detta sker med den svenska regeringens goda minne. Varför gör regeringen detta? Fungerar bränslet som Västeråsföretaget levererar dåligt? Vilka sänkningar av elkostnaden kan konsumenterna räkna med som en följd av en sådan affär?
Är det i linje med etiska principer för svenska bolag som framhåller att svenska bolag ska motverka korruption? Varför är regeringen beredd att riskera teknikjobb i Västeråsföretaget för att få göra affärer med ryssarna? Är det lämpligt att ge sig in i detta?
Finansmarknadsministern sade i sitt svar att Vattenfall hanterar alla sina kärnbränslerelaterade affärer inom EU:s regelverk Esa. Låt mig korrigera ministern. När man köper uran ska detta godkännas av Esa. När man köper kärnbränsle ska detta notifieras till Esa. Men Esa har ingen möjlighet att avstyra ett sådant beslut.
Det är en väsentlig skillnad mot den version som ministern framhåller i kammaren.
Lars Eriksson (S):
Till att börja med vill jag ta upp den fråga som Norman tog upp kring Fortum. Jag tror att det är viktigt att ha koll på att Fortum köper till ryskbyggda reaktorer, inte till finska. Det är en väsentlig skillnad. Det är inte bara jag som tar upp tveksamheter kring detta. Statsrådet behöver inte gå så långt - han kan gå till sin egen regering.
I Svenska Dagbladet den 6 mars skriver Centerpartiets EU-parlamentariker Kent Johansson, deras miljöpolitiska talesperson Roger Tiefensee och deras chefsekonom Martin Ådahl: "Det finns inget scenario efter Krimockupationen under vilket svenska reaktorer, rent etiskt, borde köpa sitt kärnbränsle av Vladimir Putins statsföretag."
Jag tolkar detta som att en del av regeringen vill att finansmarknadsministern använder sin mobiltelefon och ringer upp Vattenfalls ledning och ber dem sluta upp med den här typen av olämpliga affärer. Jag har tidigare lämnat in en skriftlig fråga till näringsminister Annie Lööf om den här affärens betydelse för teknikjobben just i Västerås.
När jag läser centerartikeln i Svenska Dagbladet förstår jag faktiskt att hon valde att lämna över hela denna fråga till finansmarknadsministern. Ministern har inte i denna debatt lämnat ett enda svar på varför den här affären är bra för teknikjobben i Västerås eller varför den skulle vara bra för att få ned energipriserna i Sverige. Det handlar ju inte ens om detta.
Vi har inte heller fått något besked om regeringen har fått några leveransgarantier. Hela denna affär ger en väldigt dålig eftersmak i munnen. Det finns egentligen bara ett enda råd till ministern, och det är att se till att Vattenfall gör om och gör rätt.
Lars Eriksson (S):
Jag ska börja med att tacka bostadsministern för svaret på interpellationen. På senare år har de ekonomiska villkoren för boende förändrats på ett sätt som gjort att hyresrättens konkurrenskraft ytterligare har försämrats gentemot den för ägd bostad.
Till stor del beror detta på förändringar i skattesystemet och att det stöd som tidigare funnits för att kompensera hyresrätten har slopats. För mig är detta inte en fråga om att åstadkomma exakt lika villkor.
Däremot tycker jag att mycket kan göras för att undanröja den stora obalans som vuxit fram mellan hyresrätt och ägd bostad i fråga om ekonomiska förutsättningar för nyproduktion. Det rekordlåga bostadsbyggandet oroar alla, från arbetsgivare till studenter. Många menar att detta kommer att påverka tillväxten.
Många hyreshusprojekt blir inte av till följd av att kalkylerna inte går ihop. För att öka nyproduktionen av hyresrätter krävs flera olika åtgärder. I den här debatten vill jag lyfta fram den del som handlar om likvärdiga ekonomiska villkor för hyresrätten jämfört med äganderätt och bostadsrätt.
Hyresrätten är skattemässigt missgynnad. Det tycker jag. Tycker bostadsministern det? Vi skulle behöva få ett svar på det.
Enligt Sabo, Fastighetsägarna och Hyresgästföreningen, som tillsammans gjort en analys av skatteeffekten för boende i olika upplåtelseformer, gör skattereglerna det ca 2 000 kronor dyrare per månad att bo i en nybyggd hyresrätt jämfört med en nybyggd bostadsrätt.
Om bostadsministern anser att det finns en obalans undrar jag varför den nu pågående Bostadsbeskattningsutredningen inte får föreslå förändringar som skulle kunna rätta till den obalansen mellan upplåtelseformerna.
Det har lagts fram ett förslag från Sabo, Fastighetsägarna och Hyresgästföreningen att regeringen ska lägga till direktiv med innebörden att ta fram förslag som ger investeringar i hyresrätter mer likvärdiga ekonomiska villkor i förhållande till ägd bostad. Detta initiativ har bostadsministern stoppat. Du vill ju inte att detta ska utredas. Eller vill du att detta ska utredas?
I första hand tycker jag att lösningen för detta bör finnas inom ramen för skattesystemet. Bostadsministern, anser du att hyresrätten är skattemässigt missgynnad i relation till ägd bostad? När kommer i så fall förslaget till riksdagen om att jämställa de ekonomiska villkoren för hyresrätt och ägd bostad?
Det är många som förväntar sig att det ska komma förslag kring detta. Utredningen som pågår just nu borde kunna komma med ett förslag som kan rätta till det. Jag efterlyser, som sagt, dessa förslag.
Jag är medveten om att en utredning pågår, men det har redan börjat läcka ut en del om vad utredningen förväntas landa i. Det gör att det ställs en del frågor om ifall detta är allt som kommer att komma ut av utredningen.