Annika Strandhäll (S):
Jenny Petersson har ställt tre frågor till mig angående dödfödda barn. Vilken konsekvensanalys gör ministern av rutiner och insatser i fråga om dödfödda barn i Sverige? Vad avser ministern att vidta för konkreta åtgärder för att öka förebyggande insatser i fråga om dödfödda barn i Sverige?
På vilket sätt kommer ministern att säkerställa att alla kvinnor i hela Sverige behandlas lika vid oro över minskade fosterrörelser? Av uppgifter i bland annat medier har det framgått att rutinerna kring minskade fosterrörelser ser olika ut i landet, vilket leder till en ojämlik vård och i vissa fall att kvinnor som borde ha blivit undersökta inte har blivit det.
Enligt uppgifter från Socialstyrelsen gällande dödfödda barn har Sverige låga siffror internationellt sett, men det finns länder som har lägre siffror. De skillnader som har redovisats i medierna beror på vilken statistik som har använts när man har jämfört olika länder, till exempel vid vilken graviditetsvecka som dödföddgränsen har varit.
Jag vill betona hur viktigt det är att verksamheterna som möter gravida kvinnor, framför allt mödravårdscentralerna , tar till sig och använder de råd och rekommendationer som Socialstyrelsen tog fram 2016 och också följer kunskapsutvecklingen på området. När minskade fosterrörelser inte uppmärksammas och omhändertas adekvat kan det få allvarliga konsekvenser.
Enligt Socialstyrelsen varierar rutinerna kring minskade fosterrörelser i landet. Målet med kunskapsstödet är att alla gravida kvinnor som upplever minskade fosterrörelser ska omhändertas inom hälso och sjukvården på det sätt som deras tillstånd kräver, baserat på bästa tillgängliga kunskap.
Sedan tidigare finns även mödrahälsovårdens handbok som anger att om kvinnor upplever minskade fosterrörelser ska de uppmanas att snarast söka vård. Socialstyrelsens rekommendationer från 2016 utvecklar vilka rutiner hälso- och sjukvården bör ha för att säkrare fånga upp fall av minskade fosterrörelser.
Enligt rekommendationerna bör hälso- och sjukvården informera alla gravida kvinnor i samband med besök på MVC om vikten av att uppmärksamma minskade fosterrörelser och ta kontakt med hälso- och sjukvården i sådana fall samt att vården utan att avvakta ska undersöka anmälningarna.
Socialstyrelsen bedömer att det inte finns några uppenbara hinder, exempelvis organisatoriska begränsningar eller stora behov av vidareutbildning, för att genomföra rekommendationerna i hälso- och sjukvården i dag. Genom att verksamheterna nu har ett kunskapsstöd från Socialstyrelsen med nationella rekommendationer att lägga till grund för rutiner och insatser i sin kontakt med gravida kvinnor kommer fler kvinnor som känner av minskade fosterrörelser att fångas upp och kontrolleras.
Jag delar Socialstyrelsens bedömning att det kommer att bidra till en ökad jämlikhet i hälsa och graviditetsutfall och att det ska leda till en mer jämlik vård som är baserad på bästa tillgängliga kunskap. Faktorer som har samband med barns död i slutet av graviditeten är exempelvis rökning, övervikt, diabetes, högt blodtryck, ålder hos kvinnan, överburenhet, alkohol och droger.
Vanliga orsaker är att moderkakan inte ger tillräckligt med näring, eller att infektioner uppstår. För att minska risken för att fostret dör är det viktigt att följa kunskapsutvecklingen och att arbeta med förebyggande arbete avseende dessa riskfaktorer. Det görs av mödravårdscentralerna i enlighet med gällande kunskapsstöd.
Avslutningsvis vill jag framhålla att regeringen under 2018 avsätter totalt drygt 1,6 miljarder kronor för att förstärka förlossningsvården och kvinnors hälsa. Merparten av dessa medel kommer att betalas ut direkt till landstingen, och medlen får användas även inom mödrahälsovården. Regeringen har dessutom beslutat att höja de generella statsbidragen till landstingen permanent.
Sammanfattningsvis bedömer jag att regeringens satsningar och Socialstyrelsens kunskapsstöd utgör viktiga bidrag för landstingens arbete med ett förbättrat omhändertagande och en ökad patientsäkerhet i dessa fall.