KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niklas Wykman (M):
Det var nog många som slog på tv:n tidigt i morse och tittade på luciatågen. En del har säkert tv:n på fortfarande och sitter nu hemma lite förundrade över vad det är Marie Granlund undrar över. Men eftersom Marie Granlund har en replik kvar har hon möjlighet att reda ut detta för svenska folket.
Marie Granlund säger att kommunerna ska kompenseras men att storbankerna ska betala skatten. Kan Marie Granlund reda ut vem det är som betalar skatten? Om det är storbankerna som betalar skatten - varför ska då kommunerna kompenseras?
Och vidare: Om kommunerna ska kompenseras - vad händer då med dem som är de stora kunderna i banken, det vill säga alla svenskar som är bolånetagare? Den svenska bolånestocken uppgår till under 4 biljoner kronor - 3,5-3,8 biljoner kronor ungefär.
Det ska täcka en skatteintäkt på 5 miljarder, och det ger en räntehöjning med ungefär 0,0014 procent. Det blir utslaget på en vanlig Stockholmsfamilj 6 000 kronor i månaden. För lärarfamiljen, som vi pratade om, blir det ungefär 4 000 kronor i månaden. Om ingen övervältring sker kommer de här personerna såklart inte att behöva betala skatten.
Men Socialdemokraterna säger ju själva att det kommer att ske en övervältring eftersom man ska kompensera Kommuninvest, där landets kommuner också ska betala skatten. Det här undrar nog de som tittar på detta lite över. Vad gör Marie Granlund och Socialdemokraterna för bedömning? Är det full övervältring, eller är det till hälften? Om vi reder ut det kommer vi säkert vidare i debatten.
Niklas Wykman (M):
Socialdemokraterna och Marie Granlund är desperata. De vet att de gör något som är dåligt för Sverige. Marie Granlund är så desperat, fru ålderspresident, att hon vill prata om någonting helt annat. Hon vill prata om inkomstbeskattningen för privatpersoner. Där kan Marie Granlund få ett mycket tydligt besked: Moderaterna tycker att det ska löna sig att arbeta. Vi skäms inte en sekund för det. Vi tycker att det är bra att människor arbetar.
Med vår budget, som ju faktiskt har vunnit, får den grupp Marie Granlund pratar om 850 kronor i sänkt skatt varje månad. Det är den största skattelättnaden den gruppen någonsin har fått: 850 kronor mer!
Men Marie Granlund vill inte prata om den skatt hon står här för att införa - den som den hårt arbetande medelklassen ska betala, enligt Marie Granlunds egen bedömning, med 4 000-6 000 kronor varje månad i skattehöjning. Det är bortdribblat och dolt genom olika namn och trixande med det finanspolitiska ramverket.
Marie Granlund är mycket väl medveten om precis det problem jag har påtalat: Det är svårt att ta bort en skatt som inte införs. Det är hela vår kritik. Den här skatten införs inte i den här budgeten. Det finns ingen beslutspunkt i budgeten och i finansplanen om att införa denna skatt. Marie Granlund och Socialdemokraterna menar att det gjordes för två år sedan - okej, fast under ett annat namn, med en annan intäktsprognos och med en annan syftesbeskrivning.
Det är därför vi menar att man med det här begår våld på det finanspolitiska ramverket. Marie Granlund är medveten om detta, och det är därför hon ställer frågan. Hon vet om att det har fuskats, trixats och manipulerats med det här, och sedan försöker hon göra en retorisk fälla av det. Men, fru ålderspresident, är det så demokratin i Sverige ska fungera? Man säger bara att det här kan vi inte göra någonting åt, för det beslutade vi om för två år sedan med ett annat syfte och ett annat namn.
Marie Granlund är svaret skyldig till lärare och alla andra yrkesgrupper när hon nu höjer skatten med 4 000-6 000 kronor varje år, enligt sin egen argumentation.
Niklas Wykman (M):
Jag brukar inte begära replik på Tony Haddou, för det brukar resultera i en utläggning om Marx, världskapitalismens förgänglighet och andra saker, men jag tänkte ändå försöka bena ut något. Eftersom Socialdemokraterna och Marie Granlund inte ville förklara kanske Tony Haddou, som står bakom tillkännagivandena, kan förklara.
Socialdemokraterna med samarbetspartier underkänner sin finansminister, sin statssekreterare och sitt finansdepartement. Finansdepartementet och statssekreteraren har nämligen varit mycket tydliga med att tillkännagivandet inte går att genomföra.
Finansdepartementet och den socialdemokratiska statssekreteraren har upprepade gånger meddelat utskottets ledamöter att det inte går att undanta Kommuninvest från regelverket. Utskottets ledamöter har vid inte bara ett tillfälle och inte bara två tillfällen utan vid flera tillfällen informerats av den socialdemokratiska regeringen om att detta är ogenomförbart.
Ändå står Socialdemokraterna tillsammans med Vänsterpartiet och andra partier här i dag och vill genomföra just en sådan regel, exakt den regel som den egna regeringen säger inte går att genomföra. Finansdepartementet har noggrant redogjort för hur de vid upprepade kontakter med EU-kommissionen har försökt förklara att man vill undanta Kommuninvest och fått förklarat för sig att det är omöjligt.
Därför har man heller inte föreslagit detta för riksdagen. Sedan kommer samma socialdemokratiska parti tillbaka till regeringen och säger att det ska man visst göra och att det nu fattas ett riksdagsbeslut om det. Och om en vecka kan regeringen givetvis svara: "Precis som vi sa tidigare går det inte." Kan du, Tony Haddou, reda ut detta lite för oss?
Niklas Wykman (M):
Samma sak gäller för Tony Haddou som för Marie Granlund: Byter man samtalsämne har man kanske visat på en svaghet eller blottat en osäkerhet i fråga om det som man egentligen är här för att tala om. Men låt oss tala lite om dem som Haddou benämner som de funktionsnedsatta.
Jag vill först och främst understryka att väldigt många människor med olika funktionsnedsättningar eller funktionsvariationer arbetar. Jag tycker att det är osmakligt att säga som Tony Haddou gör. Det är väldigt många människor med olika typer av utmaningar som varje dag sliter, försörjer sig själva och betalar skatt. Vad gäller personer som lever på sjuk- och aktivitetsersättning sänker vi skatten för dem med 850 kronor.
De har aldrig fått en så stark inkomstförbättring som med den budget som regeringen har beslutat om och som Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna har lagt till riksdagen. Det går helt enkelt inte riktigt ihop. När det gäller sakfrågan är Kristdemokraterna, Moderaterna, Sverigedemokraterna och många fler partier mycket överens. Det framgår tydligt i de diskussioner som är.
Det som har gjort detta väldigt svårt, när man resonerar med skickliga kollegor som Hampus Hagman och andra kristdemokrater, är att regeringen menar att detta beslut fattades 2019. Det är väldigt svårt att sätta sig i en tidskapsel och åka tillbaka till 2019 och göra någonting åt det. Vår invändning är, så att säga, att detta inte har redovisats och tydliggjorts på ett transparent sätt.
Det går helt enkelt inte att hantera frågan på ett bra sätt, givet regeringens agerande. Men det som återstår, Tony Haddou, är frågan: Menar du alltså att statssekreteraren, finansministern och Finansdepartementet har fel i sin bedömning? De menar ju att det förslag som ni har inte går att genomföra. Har regeringen fel i sin bedömning?
Niklas Wykman (M):
Det är precis tvärtom. Det är därför som Moderaterna har föreslagit den mest omfattande klimatpolitiska budget som Sverige någonsin har haft. Att man väljer att inte göra förslagen precis så dumma som Lorentz Tovatt och Miljöpartiet vill ha dem betyder inte att man inte vill ha effektiva åtgärder.
Vi föreslår till exempel tio gånger så stor satsning på koldioxidlagring gentemot vad regeringen gör. Det är den tekniska framkanten för att få bort koldioxid från atmosfären. Den fungerar och går att bygga här och nu. Den kommer att kraftigt minska utsläppen utan att belasta hushåll, och särskilt hushåll i glesbygd.
I övrigt tycker jag att Miljöpartiet får oförtjänt mycket kritik. Miljöpartiet ska givetvis berömmas. Det har lyckats att få igenom sin politik. Det sa till väljarna att det skulle dra ned tillväxten i botten. Det sa att det skulle driva upp drivmedelskostnaderna högst i världen. Man skulle ställa in och bli av med flygen. Väldigt mycket av det har Miljöpartiet faktiskt lyckats med. Det är bara det att när det väl hände visade det sig att inte ens de som röstade på Miljöpartiet ville ha det.
Miljöpartiet lämnade då regeringen i något slags protest mot sig själva och söker nu förnyat förtroende för att komma in i regeringen igen, trots att man nyss valde att självmant lämna den. Jag förstår att Lorentz Tovatt har väldigt svårt att förklara det där för människor. Varför ska man rösta på ett sådant politiskt parti? Det är ett parti som fick igenom sin politik, men det var en politik som blev så belastande för hushållen att de inte ville ha den och inte ville kännas vid den.
Sedan sa Miljöpartiet att man avgår, och därefter säger man: Men rösta på oss, för vi vill göra om precis samma sak fast några år senare, när det inte längre känns lika jobbigt! Jag tror, Lorentz Tovatt, att du behöver förklara för väljarna varför ni gör på det sättet.
Niklas Wykman (M):
Jag tror att alla som lyssnar på detta känner att Moderaterna och Miljöpartiet är varandras motpoler i den här debatten och diskussionen. Det budskapet vill jag gärna understryka och förtydliga för svenska folket, för så är det verkligen. Om man är trött på olika typer av miljöpartistisk galenskap är det tryggast att rösta på Moderaterna.
På det lite mer lättsamma temat tror jag att det var en miljöpartist eller kanske en vänsterpartist - jag kan inte komma ihåg det för ibland är det svårt att skilja dessa partier åt - som föreslog att vi skulle lösa energiförsörjningen genom att sätta en vindsnurra på varje bil och på så sätt få något slags evighetsmaskin. Det var någon fysiker som sedan upplyste om att det bröt mot naturens lagar. Jag har aldrig föreslagit, Lorentz Tovatt, att vi ska ha en koldioxidinfångning vid varje avgasrör.
Men det blir väldigt illustrativt för vad som egentligen är viktigt för Miljöpartiet. Det viktiga för dem är alltså inte att vi minskar koldioxiden i atmosfären. Här har Moderaterna det mest ambitiösa förslaget någonsin i Sverige för att fånga in och minska koldioxiden i atmosfären. Lorentz Tovatt och Miljöpartiet underkänner det helt. De säger att det inte spelar någon roll, för det drabbar inte bilisterna. Det gör det inte dyrare för mamman som ska hämta barnen. Det gör det inte dyrare att åka till jobbet.
Det gör det inte dyrare att hämta på hockeyträningen. Det gör det inte dyrare att åka till äldreboendet eller vad man nu behöver bilen till. Och då spelar det ingen roll. Då är det som att det inte är viktigt. Det viktiga för Lorentz Tovatt och Miljöpartiet är att man får ge sig på de familjer som är beroende av bilen, för de gillar inte det. Man ska bo i Stockholm, man ska åka tunnelbana och man ska odla mat på den egna balkongen.
Man ska inte se till att det finns några mineral eller någonting annat att ha ekonomisk tillväxt med, utan man ska bo på Södermalm, ägna sig åt balkongodling och moralisera över allt och alla - alltid och i hela världen. Det är viktigt. Då är det miljöpolitik på riktigt. Men när Moderaterna lägger fram ett förslag som radikalt skulle minska nivån på koldioxid i atmosfären räknas det inte, för det drabbar inte familjerna.
Niklas Wykman (M):
Sultan Kayhan sa - nu citerar jag inte ordagrant - att man ibland behöver ta ett steg tillbaka och fundera på principerna och att det i skatteutskottets frågor kan vara lite väl mycket teknik. Ja, det kan man givetvis hålla med om till vissa delar, men vi är ändå ansvariga för den teknik vi lagstiftar om.
Därför är det viktigt att vi som ledamöter i skatteutskottet funderar igenom de tekniska aspekterna på frågorna. Det är lite därför skatteutskottet finns. Annars kunde man bara ha finansutskottet, så kunde det fatta beslut om egentligen all ekonomisk politik. Men vi här tycker ju att skatteutskottet förtjänar lite extra uppmärksamhet. Jag skulle vilja resonera om en av de tekniska aspekterna av det här förslaget och om hur rättvist det egentligen är.
Förslaget är dåligt för Sveriges landsbygd. Det är otvivelaktigt så. Det gynnar de personer som har möjlighet att åka kollektivt eller att cykla. Det står väldigt tydligt i förslaget att det är så. Själva syftet med att göra om systemet är att människor ska åka mindre bil och åka mer kollektivt. Tekniken man använder för det, fru talman, är att straffa bilisterna och gynna cyklisterna och dem som kan åka kollektivt. Det är inget konstigt i att det blir så.
Däremot är det lika uppenbart att det drabbar landsbygden, eftersom det är där man är allra mest beroende av bilen, även om bilen behövs i hela landet. Jag vill ta upp en sak apropå rättvisa.
En person med rätt hög månadslön, låt oss säga 47 000 kronor i månaden, och en resekostnad på 2 000 kronor i månaden kommer i dag att kunna göra avdrag och få en beskattningsbar inkomst på 45 000. Man får samma skatt oavsett var man bor i Sverige. Man får helt enkelt betala sin kommunalskatt. Men med det här förslaget ska man inte längre få göra avdrag.
Den person som bor på landsbygden och inte kan göra avdraget i det här fallet kommer då att få en mycket högre beskattning och få betala statlig inkomstskatt, vilket den som bor i storstaden slipper. Hur är den här tekniken rättvis? Det undrar jag över. Den slår ju så hårt mot landsbygden.
Niklas Wykman (M):
Sultan Kayhan säger att hon inte kan se hur det blir orättvist att 260 000 fler kan få ta del av avdrag. Vi är ju för att människor får sänkt skatt, och de här 260 000 personerna kan för vår del också väldigt gärna få sänkt skatt. Men det är inte så konstigt att fler omfattas av avdraget, eftersom det nu kommer att ges även till cyklister och pendlare som åker kollektivt i storstadsregioner. De pengarna kommer att tas från dem som använder bil på landsbygden.
Det är detta jag tycker är orättvist. Man låter dem som bor på landsbygden och som arbetar och sliter få betala för en skattesänkning för dem som har goda möjligheter att cykla eller åka kollektivt. Det tycker jag är orättvist, särskilt mot bakgrund av att kollektivtrafiken redan är så pass skattefinansierad som den är och bilisterna är så hårt beskattade som de är.
Nu tar man pengar från bilisterna på landsbygden och ger ännu mer i skattesubvention till kollektivtrafiken. Som sagt motsätter vi oss inte att de som åker kollektivt och cyklar får den här skattesänkningen. Men vi motsätter oss att bilisten på landsbygden får betala. Det finns en väldigt konstig teknisk aspekt av detta som jag undrar om man fullt ut har tänkt igenom.
Låt oss jämföra två personer som båda i dag har 45 000 kronor i beskattningsbar inkomst. Den ena personen bor på landsbygden och den andra i storstad. Sultan Kayhan säger att vi är överens om avdragen. Nej, vi är inte överens, eftersom ni tar bort avdragsmöjligheten.
Resultatet av de här förändringarna är att den som bor på landsbygden kommer att få betala statlig inkomstskatt och få högre skatt än vad den som bor i storstaden kommer att få göra. Det blir alltså en progressiv beskattning av landsbygdsborna vilken storstadsborna slipper. Det är en väldigt märklig ordning. Ni säger att man ska skatta efter bärkraft. Här blir det kanske så att den som i grunden har minst får betala mest.
Niklas Wykman (M):
Mikael Damberg hade ju en nyckelroll när Socialdemokraterna bröt upp det finanspolitiska ramverket 2013, om än kanske inte som en aktör i just den ekonomiska politiken. Det är allvarligt att ensidigt bryta upp och försvaga ramverket för den ekonomiska politiken.
Mikael Damberg är ny i rollen som finansminister, och när någon är ny i viktiga och centrala funktioner brukar man emellanåt säga att denne har stora skor att fylla.
I det här fallet är det kanske snarare så att det vill till att Damberg gör omtag och tar nya tag, för det vi har sett i form av skötsel av de offentliga finanserna och resultat av den ekonomiska politiken under senaste åren har varit mycket svagt, fru talman. Sverige slår rekord i långtidsarbetslöshet. Vi har haft en kraftigt ökad arbetslöshet.
Sverige är det enda EU-land där arbetslösheten har ökat. Vi har sämst sysselsättningsutveckling i hela Europeiska unionen. Bnp-utvecklingen är långt under medel i Europeiska unionen, liksom utvecklingen av hushållens disponibla inkomster.
Vi har en skenande skuldsättning bland hushållen; vi är ett av få länder i Europeiska unionen där hushållens skuldsättning har ökat. Då har jag inte ens börjat prata om brottsligheten, den urholkade tryggheten och vad regeringens strategi med flockimmunitet innebar för liv och hälsa i Sverige.
En grundförutsättning för att långsiktigt klara ekonomin och reformer är att man har ordning och reda i de offentliga finanserna. I Sverige har vi ett finanspolitiskt råd som utvärderar om regeringen sköter sig eller inte. År 2016 konstaterade Finanspolitiska rådet att det fanns betydande avvikelser mellan det finansiella sparandet och överskottsmålet. Det finns nu inga åtaganden för när och hur överskottsmålet ska nås, slog rådet fast.
År 2017 sa man att det strukturella sparandet låg tydligt under vad överskottsmålet krävde, trots att det var högkonjunktur i ekonomin. År 2018 ändras överskottsmålet från 1 till ? procent av bnp. Rådet konkluderar att det inte uppnås och inte heller har uppnåtts historiskt.
Sedan vinner Moderaternas budget 2019, och Finanspolitiska rådet konstaterar då att finanspolitiken är i linje med överskottsmålet. Detta innebär att vi har haft att göra med en regering som har misslyckats katastrofalt med jobben jämfört med övriga EU. Regeringen har misslyckats med tillväxten och med företagandet, och framför allt har man inte drivit en politik som är i linje med de gemensamma spelregler vi har satt upp.
Det är en fuskare som har slutat som finansminister, och frågan är vem det är som har tillträtt. Nu finns det stora förväntningar på Mikael Damberg att göra upp med den politik som förstör för jobb och företagande, som håller tillbaka svensk tillväxt och som urholkar och långsiktigt försvagar de offentliga finanserna. Mikael Damberg säger att de offentliga finanserna har stärkts och är långsiktigt hållbara.
Kollar man på indikatorerna från marknaden, till exempel valutakursen, finns det dock ingenting som stöder detta. Nu har Mikael Damberg i stället knutit en strypsnara för svenskt näringsliv och svenska investeringar med hot om stora skattehöjningar.
Niklas Wykman (M):
Det går inte att undvika att höra att Mikael Damberg är full av iver och engagemang som präglar, valfritt säkert, kurspass från Bommersvik i svensk ekonomisk historia. Men nationalekonomin och den svenska ekonomins historia är kanske något bredare än den som lärs ut på SSU-kurserna.
Inför krisen på 90-talet avgick Kjell-Olof Feldt från regeringen i protest mot att Socialdemokraterna misskötte de offentliga finanserna och ekonomin. Man fick i panik i stället tillsätta Allan Larsson, som inte nämnvärt verkade bry sig om offentliga finanser. Kjell-Olof Feldt fick helt rätt, och den politik som Socialdemokraterna drev gjorde att svensk ekonomi fullkomligt föll samman. Kjell-Olof Feldt hade helt rätt. Han fick sparken av en ansvarslös S-regering.
Det ledde till att en halv miljon människor förlorade jobben. Därefter, Mikael Damberg, gjordes en utvärdering av en person som många hoppades och trodde skulle bli finansminister, Jens Henriksson på Finansdepartementet. Han konstaterade att den kris som var på 90-talet orsakades av bland annat en ansvarslös socialdemokratisk politik på 80talet.
När det kommer till skötseln av de offentliga finanserna under den här krisen tog man inte över offentliga finanser i fritt fall. Överskotten, det strukturella sparandet, var under Alliansens år 2 procent, 2,2 procent, 1,3 procent, 1,3 procent, 0,9 procent, 0,3 procent, minus 0,5 procent och minus 0,5 procent. Det var alltså på totalen under överskottsmålet på 1 procent. Den här regeringen har i stället haft överskott på 0 procent eller 0,08 procent.
Det är alltså tydligt att det är moderater och inte socialdemokrater som tar ansvar och utvecklar svensk ekonomi.
Niklas Wykman (M):
Det återstår att se hur det går med Mikael Dambergs svarta bälte i omställning. Det kanske mer blir knockout på hela näringslivet. Men vi får väl helt enkelt se vad det landar i, fru talman. Det är nog ingen som har missat Mikael Dambergs och regeringens enorma ambitioner för vindkraftsutbyggnad.
Det är många som har fått vindkraftverk som grannar, och det är många djur och mycket natur som så att säga har smakat på regeringens vindkraftsutbyggnad, som nu ska tiofaldigas eller hundrafaldigas. Var och en ska väl bo granne med ett vindkraftverk, om man får tro regeringen. Frågan är om svenska folket vill ha det så. Jag tycker att det är bättre att vi bygger ett eller två kärnkraftverk i stället, så att vi kan klara vår elförsörjning på det sättet.
Mikael Damberg anklagar mig för att svartmåla Sverige. Jag håller med om att en hel del av de saker jag har tagit upp är negativa. Det har handlat om regeringens affärer - vitmaktmiljöer, kokain, kronofogdeärenden, Morgan Johanssons mellandagsshopping mot restriktioner och så vidare.
Det har också handlat om de mer konkreta och sakliga sakerna, som att vi har den tredje eller fjärde högsta arbetslösheten i Europeiska unionen, trots att Mikael Damberg lovade att vi skulle få den lägsta, och att vi har den tredje eller fjärde lägsta tillväxttakten i Europeiska unionen.
Det har ännu inte handlat om - men det är klart värt att nämna - att Sverige jämfört med Norge, Danmark och Finland tragiskt nog haft väldigt många som avlidit i covid på grund av bristande initiativförmåga och bristande åtgärder från regeringen i pandemins början. Och det är klart att det varit negativt när vi tagit upp att Mikael Damberg har avvecklat den svenska kärnkraften, vilket har fått förödande konsekvenser.
Men om detta är svartmålning kanske finansministern ska fundera på vem det var som hämtade penseln och färgburken.
Niklas Wykman (M):
Mikael Damberg sa tidigare att vi ska ta ut så höga skatter som krävs för att lösa samhällsproblemen. Det låter sympatiskt och kanske till och med intuitivt riktigt. Men tänker man på det en liten stund kan man komma med invändningen att en del skatter och för höga skatter kan skapa några av de samhällsproblem vi har.
Om alla samhällsproblem kan lösas med höjda skatter, som Mikael Damberg menar, borde Sverige ligga på tredje eller fjärde plats i världen när det gäller att ha minst samhällsproblem eftersom vi har det tredje eller fjärde högsta skattetrycket. Den fråga många ställer sig är om man kan lösa landets problem med ännu högre skatter.
Om högre skatter alltid är svaret, som Mikael Damberg menar, borde Sverige som har så höga skatter väl inte ha så allvarliga problem. Det finns andra saker som orsakar problem, men, och det är ett viktigt men, skatter skapar också problem. Mikael Damberg och Socialdemokraterna har drivit upp skattetrycket i Sverige under många år, vilket till exempel gör att det för stora grupper inte lönar sig att arbeta.
Då ökar utanförskapet, och i utanförskapet skapas andra typer av problem såsom kriminalitet, skolmisslyckanden och annat som står människor och deras livskvalitet dyrt. Fastighetsskatten reformerades och avskaffades under tidigare regeringar, och det har beklagats högljutt och ofta av finansministerns företrädare Magdalena Andersson.
Hon har inte missat ett enda tillfälle att påpeka hur dåligt det var att fastighetsskatten avskaffades. Det pågår inget arbete i Regeringskansliet, säger finansministern. Nähä. Men vad tycker finansministern om fastighetsskatten?
Jag har jobbat på Finansdepartementet och skrivit ett antal interpellationssvar. Det är nog många svenskar som tycker att det pågår alldeles för lite arbete i Regeringskansliet med vissa saker och alldeles för mycket med annat. Jag och många andra tror finansministern när han säger att det inte pågår något arbete med att återinföra fastighetsskatten, men vad tycker Socialdemokraterna och finansministern själv om fastighetskatten? Fru talman!
Hela denna debatt skulle kunna avslutas här och nu om Mikael Damberg säger: "Jag lovar att så länge jag är finansminister kommer fastighetsskatten inte att återinföras." Då stryker jag mig från mina andra inlägg.