Hillevi Larsson (S):
Det som är ett problem i sammanhanget är att om man ändrar och försämrar villkoren när det gäller löner och annat för de här fattiga människorna - det handlar ju om fattiga människor som kommer hit för att jobba - när de väl är på plats i Sverige ställs de inför en väldigt svår situation.
De kan då säga nej, åka hem och tvingas betala hemresan utan att ha fått någon lön för att täcka kostnaderna. Eftersom många av de här människorna redan är belånade upp över öronen för att kunna få ihop pengar till biljetten till Sverige finns risken att de ställs inför fullbordat faktum och får acceptera de villkor som arbetsgivaren erbjuder, även om det innebär kraftigt försämrad lön och sämre villkor.
Det är inte rimligt att vi accepterar det i Sverige. Jag kan inte förstå varför man inte ska tvingas att stå fast vid det avtal som man har slutit, för det är ändå en form av avtal mellan människorna som ska komma hit och arbeta och arbetsgivaren som tar emot dem. Det är också detta avtal som ligger till grund för arbetstillståndet. Därför är det märkligt att man inte kan ställa krav på arbetsgivaren att leva upp till avtalet.
När processen väl har nått så långt att arbetstagaren har rest till Sverige och betalat biljetten får arbetsgivaren faktiskt stå upp för villkoren. Jag tror inte att det räcker med det som regeringen har kommit med, att man ska kolla att de arbetsgivare som tar hit migrantarbetare tidigare har betalat ut löner och tecknat försäkringar.
Det kan visserligen vara så att de har gjort det, men det kan vara till betydligt sämre villkor än vad som har avtalats från början. Och det är ju inte slavlöner som vi vill att migrantarbetarna ska ha. Det har förekommit att arbetsgivare inte har betalat ut någon lön över huvud taget, och det är så klart ännu värre. Men jag tycker att det är illa nog att utlova en rimlig lön som sedan blir en slavlön.
Jag kan därför inte förstå varför man inte kan genomföra det som Krister Örnfjäder föreslår. Det sägs också att den som medvetet har lämnat felaktiga uppgifter i samband med avtalet mellan migrantarbetaren och arbetsgivaren ska kunna dömas, men det blir en bevisfråga. Det kommer att vara väldigt svårt att bevisa. Jag tror inte att man kommer att få några fällande domar grundade på detta.
Om det däremot är ett försämrat avtal jämfört med det ursprungliga avtalet skulle man faktiskt kunna hjälpa de här människorna på allvar. Det är tragiska historier, och det är ju inte bara ett fall. Arbetarna från Kamerun som kom hit för att plantera plantor är det senaste exemplet. Det var massor av människor som var totalt förtvivlade. De hade ruinerat sig på biljetten och kunde sedan inte komma hem.
Inte ens det hade de råd med, och de fick ingen lön. Det har funnits liknande exempel tidigare; rumänska bärplockare som inte har fått någon lön alls. I stort sett varje sommar är det nya historier som gör att vi i Sverige får skämmas inför hela världen för hur vi behandlar fattiga människor. Det är så klart inte svenska folket eller regeringen, men det är ändå svenska arbetsgivare som tillåts att bära sig åt på det här sättet år efter år. Jag tycker att det är pinsamt för hela Sverige som land.
De åtgärder som regeringen har kommit med räcker inte. Det är, precis som Krister Örnfjäder säger, en extremt stor obalans i maktförhållandet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren i det här fallet. Det tycker jag att man måste ta hänsyn till i regelverket och skyddet för arbetstagarna.