Sven-Erik Österberg (S):
Jag kan inte låta bli att kommentera det sista som arbetsmarknadsministern sade i den förra debatten, att han hade lyckats reta upp alla. Under den tid då jag var verksam som skogsarbetare hade vi en jägmästare som inte var speciellt omtyckt av någon. Men då var det en facklig förtroendeman som sade: Han är i varje fall rättvis, för han är lika elak mot alla. Jag gör ingen liknelse med arbetsmarknadsministern. Men jag tyckte att det passade ihop lite grann med det tidigare inlägget.
När det gäller den här frågan, om finansieringen och försäkringsmässigheten, finns det något som oroar mig. Som jag har tolkat de utsagor som har gjorts ska de som har högre benägenhet att bli arbetslösa också betala mer premier därför att de i högre grad utnyttjar försäkringen. Så har jag egentligen tolkat det här med försäkringsmässigheten. Jag tror att det är en rättvis tolkning. Jag har inte blivit motsagd när jag har nämnt den vid tidigare tillfälle.
Det som oroar mig - det gäller kopplingen till låglönemarknaden - är att vi vet vilka grupper det är i samhället som har störst benägenhet att bli arbetslösa. Det är oftast inom tjänstesektorn, ofta inom kvinnliga yrken och oftast inom verksamheter som är säsongsbetonade.
Det är inte nog med att de ska leva med den oron, utan de ska dessutom betala för den här risken själva. Det handlar om en bransch som inte kan ge en anställningsform som någorlunda tryggar anställningen. Ryckigheten gör att det här ytterst drabbar dem som är anställda. De ska också vara med själva och betala till det här systemet. Det är försäkringsmässigheten.
Jag kan inte se annat än att det leder till det som väl är Littorins grundtanke, som han har diskuterat i regeringen och inte minst i Moderata samlingspartiet. Man vill naturligtvis undvika arbetslöshet. Ett sätt som arbetsgivare alltid har sagt att man ska undvika arbetslöshet på är att ha lägre lönekrav vid löneförhandlingar. Vi tar ut mindre, så kan någon mer få jobb. Det finns utrymme i det här. Det är egentligen emot den svenska modellen, där vi har sagt att vi ska hålla uppe lönerna.
Vi ska inte konkurrera med låga löner. Vi ska hålla uppe löner, och de branscher som inte kan betala vettiga löner rationaliseras bort på ett eller annat sätt. Så kan man se att det har varit under hela industriutvecklingen. Det är den så kallade isbolagsmetoden, som man sade en gång i tiden. Man försökte piska ihjäl åkarkamparna för att man skulle köra is och konkurrera med elströmmen. Det gick ju inte. Det var också lönepress på dem som jobbade inom den här branschen därför att ny teknik tog över.
Det där funkar ju aldrig i längden. Det är precis den modellen som arbetsmarknadsministern egentligen pratar om. Man ska ta ut lägre lön för att färre ska bli arbetslösa. På så sätt ska det också kosta mindre, försäkringsmässighet i försäkringen, att försäkra sig mot arbetslöshet. Det är precis det som är min poäng i den här interpellationen. Jag tycker att det är djupt orättvist. En grupp som redan är utsatt på arbetsmarknaden ska utsättas ännu hårdare.
Och du vet vilka branscher det är som nästan aldrig löper någon stor risk att få arbetslöshet. Det är oftast välbetalda män som kommer att få en låg premie till arbetslöshetsförsäkringen därför att det är väldigt liten risk att de behöver använda den. De kanske inte ens är med. Men i Littorins obligatorium måste de väl vara med. Då ska de åtminstone belönas med lägre avgift så att de inte ska bli irriterade. Det är så jag tolkar hela det här uttalandet.