Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka infrastrukturministern för svaret. Man kan väl i och för sig tycka att det inte är särskilt mycket att tacka för, men samtidigt är det bra att ministern så tydligt visar hur lite hon och den borgerliga regeringen bryr sig om hur järnvägstrafiken fungerar i det här landet. I stor enighet fattade riksdagen i mitten av 90-talet beslut om att Botniabanan skulle byggas.
Sex av riksdagens sju partier stod bakom det kloka beslutet. Det är ett klokt beslut som ger stora utvecklingsmöjligheter i en av landets mest livskraftiga regioner. När Botniabanan är klar kommer mer än 20 miljarder att ha plöjts ned i en toppmodern järnväg mellan Umeå och Nyland.
I samband med bygget beslutade man också om en upprustning av Ådalsbanan mellan Nyland och Sundsvall och Ostkustbanan mellan Sundsvall och Gävle för att kunna ansluta Botniabanan till det övriga järnvägsnätet. Ådalsbanan håller väldigt låg standard och har inte kapacitet för en modern järnvägstrafik.
När det gäller Ostkustbanan mellan Iggesund och Sundsvall är standarden även där undermålig och kapaciteten redan nu så hårt utnyttjad att man slagit i kapacitetstaket. Det finns helt enkelt inte utrymme för ett enda ytterligare tåg på sträckan. Det är således absolut nödvändigt att göra ordentliga insatser på både Ådalsbanan och Ostkustbanan för att Botniabanan ska kunna knytas ihop med det övriga järnvägsnätet på ett fungerande sätt.
Därför kan man tycka att det är obegripligt att den borgerliga regeringen nu skjuter upprustningen av Ådalsbanan och Ostkustbanan på framtiden. Det är inget annat än en enorm kapitalförstöring eftersom Botniabanan inte kommer att få någon trafik att tala om innan Ådalsbanan och Ostkustbanan fått en standard som medger ökad trafik.
Därmed har vi plöjt ned ofantliga 20 miljarder i en järnväg som inte kommer att kunna användas rationellt på flera år. Vi kommer att ha en toppmodern järnväg mellan Umeå och det lilla samhället Nyland. Nyland är visserligen en både trevlig och vacker ort, men det är inte särskilt många resenärer som har Nyland som slutstation.
Det borde vara en självklarhet att följa de tidigare planerna och rusta upp Ådalsbanan och Ostkustbanan så att Botniabanan kan anslutas till det övriga järnvägsnätet på ett sådant sätt att det får en trafik som fungerar.
När regeringen senarelägger investeringarna i Ådalsbanan bryter den också det trafikeringsavtal som upprättats mellan staten och Norrtåg, som i sin tur ägs av kommuner och landsting i regionen. När staten struntar i att uppfylla sina förpliktelser i avtalet hamnar Norrtåg och de berörda kommunerna och landstingen i en fullkomligt orimlig situation. Utan en vettig anslutning av Botniabanan går det inte att börja trafikera den.
Eftersom staten inte kan ge klara besked om när det blir möjligt att trafikera kan Norrtåg inte heller upphandla rullande tågmateriel för trafiken. Man kan fråga sig hur kommuner och landsting ska hantera sina förpliktelser i avtalet när staten struntar i att uppfylla sin del. Är det rimligt att de resecentrum som man åtagit sig att bygga ska stå färdiga i flera år innan trafiken kommer i gång utan ersättning från staten?
Hur har Åsa Torstensson tänkt hantera den frågan? Det skulle vara intressant att få veta. Jag skulle också vilja ha svar på frågan varför infrastrukturministern vägrar att träffa representanter för Norrtåg och de berörda kommunerna när de vill besöka departementet för att diskutera denna ohållbara situation.