Ylva Johansson (S):
Jag vill tacka Katarina Brännström och Hanif Bali för konstruktiva inlägg i ett läge som är en stor utmaning. De som kommer till Sverige är lika olika - eller ännu mer olika - som de som redan finns här. En särskild utmaning är naturligtvis de som har en låg eller nästan ingen utbildningsnivå med sig. Det är utbildningsnivån som är den stora vattendelaren på svensk arbetsmarknad - mycket tydligare än etniskt ursprung eller var man är född. Detta är en stor utmaning, och det går inte att möta den på bara ett sätt.
Man måste välja båda delar: dels höja utbildningsnivån, dels skapa jobb och vägar in på arbetsmarknaden för den som har en låg formell utbildningsnivå. Vi måste göra båda delar. När vi tittar på den grupp som har låg utbildningsnivå ser det väldigt olika ut. En del är personer som kanske kom hit i tonåren och som inte har hunnit gå klart sin utbildning innan de hamnar in i etableringsuppdraget. Då bör de fortsätta med utbildningen till dess att de kan nå gymnasiekompetens.
Andra kanske är 40 år och har aldrig yrkesarbetat eller gått någon utbildning. Då tror jag inte att det är realistiskt för de allra flesta individer att nå upp till den utbildningsnivå som vanligtvis krävs för inträde på svensk arbetsmarknad. Man måste alltså jobba på flera olika sätt. Precis som Hanif Bali sa kommer inte lönesänkarlinjen att kunna vara framgångsrik. Däremot måste man jobba med lönekostnader.
Det gäller för individen, där man vet ganska väl att det har god effekt när man träffar rätt person vid rätt tillfälle. Men jag är inte heller främmande för att ha generella skattesubventioner till sektorer. RUT-avdrag är ett sådant, till exempel. Jag är inte helt främmande för det, men man bör alltid väga in att det finns en stor risk för dödviktskostnader vid den typen av generella subventioner. Det måste man ta med i beräkningen.
Regeringen tittar på flera olika förslag, och vi kommer att behöva lägga fram fler förslag än dem vi hittills har lagt fram för att klara av detta. Det är alldeles uppenbart. Båda spåren behövs, och kombinationer därav. Herr talman! Jag vill passa på att säga någonting till Staffan Danielsson, som väljer att vara väldigt alarmistisk. Vi vet att Centern väljer att attackera hela den svenska modellen.
Det är sant att vi har utmaningar med många nyanlända, och det är sant att det kommer att krävas stora förändringar också av instegen på arbetsmarknaden. Men vi ska också komma ihåg att Sverige är det land i OECD som jag tror har näst högst sysselsättningsgrad av alla. Vi är ett land där inte allt, men mycket, fungerar väl på arbetsmarknaden. Vi är ett land som har hög sysselsättningsgrad och få konfliktdagar. Hela modellen bygger på att parterna tar ansvar och har gjort det.
Det gör de också i detta läge. De tar ansvar. Det handlar om mycket konstruktivt utformade snabbspår som kortar väntetider, tar bort dödtid och ser till att valideringar och inträde på arbetsmarknaden kan ske snabbare. Jag vill säga något till Staffan Danielsson, vars parti företräder att man ska lämna den svenska modellen och i stället börja lagstifta om löner. Han anklagar regeringen för att göra more of the same, som han säger.
Jag vill gärna klargöra att vi gör precis motsatsen. Vi har precis vridit Sverige till en annan inriktning. Nu är det slut med skattesänkningar. Nu är det slut med nedskärningar. Nu är det slut med coacher och lotsar som inte fungerar. Nu har vi ställt in Sverige i en annan inriktning och en annan färdriktning just för att vi ska klara de stora utmaningar som vi har i dag och som vi har framför oss.
Att överge den svenska modellen och börja lagstifta om sänkta löner eller att vara alarmistisk och framställa utmaningar som omöjliga - det hjälper oss inte.