Cristina Husmark Pehrsson (M):
När vi stod här och debatterade Finsam förra gången, Kurt Kvarnström, pratade vi om ett besök i Dalarna. Jag har nu kollat upp i almanackan, och om jag inte har helt fel står där ett datum utsatt redan nu i januari. Vi kan väl återkomma till detta; det ser jag verkligen fram emot. Jag tror nämligen att vi allihop som deltar i diskussionen är besjälade av att se till att vi ska ta vara på arbetsförmågan hos människor som har någon arbetsförmåga.
Vi ska göra det i tid, och vi ska samla samhällets resurser och olika aktörer för att få de bästa möjligheterna att ge de människorna ett redskap så att de kan gå tillbaka till så god hälsa som möjligt, men förhoppningsvis också arbete. Vi har olika lösningar på detta. När det gäller det senaste inlägget om ifall Finsam skulle kunna vara en lösning för alla förstår jag intentionerna.
Men jag tror inte att alla behöver en samordnad insats av alla aktörer. Det står ju också att Finsam ska arbeta med samordnade insatser. En del kommer att behöva detta, men inte alla. En del behöver ha rent medicinska insatser och rehabilitering. Andra kommer att behöva stöd och hjälp för utbildning och så vidare. Jag tror att Finsam är en viktig aktör. De 5 procenten av sjukpenningkostnaden ska naturligtvis användas på allra bästa sätt. Nu ser vi att ohälsan minskar dramatiskt.
Folk blir mycket friskare. Långtidssjukfrånvaron, korttidsfrånvaron och även förtidspensionerna minskar. Då minskar naturligtvis även de 5 procenten av det anslaget. Jag tror att vi kan hitta många olika lösningar för att se till att alla ska vara med. När det gäller de fyra aktörerna finns det naturligtvis farhågor. Det är därför regeringen har sagt att vi helst ser att alla fyra aktörerna är med.
Men det vi har gjort innebär en möjlighet att satsa olika mycket pengar i samordningsförbunden beroende på vilka projekt som ska göras. Vi har också lagt fram ett förslag om att underlätta revisionen, som har varit en mycket irriterande del i samordningsförbundens vardag eftersom de har behövt ha olika revisorer. Nu gör vi det enklare, och det applåderas också från samordningsförbunden.
Av de pengar som har varit avsatta till rehabiliteringstjänster på Försäkringskassan har en allt mindre andel använts för aktiva insatser. Men det handlar om att Pilaprojektet, som startades under den förra regeringens tid som försöksprojekt, har tagit en stor del av de kostnaderna för att göra arbetsförmågebedömningar.
I takt med att Pilaprojektet nästa år avvecklas som projekt och ingår i den ordinarie verksamheten på Försäkringskassan blir det också mer pengar över till arbetslivsinriktade utredningar. Däremot kommer själva rehabiliteringsinsatserna att läggas över på rehabiliteringsgarantin på 3,4 miljarder.
Det är därför vi ser att en del av summan går från Försäkringskassan in i rehabiliteringsgarantin. Trots allt handlar det om en försumbart liten del som tas av Försäkringskassan. Nettot blir ändå plus 3,2 miljarder kronor. Det är bara 200 miljoner kronor som går över av Försäkringskassans medel. Det är alltså väldigt lite pengar.
Den stora potten av rehabiliteringsgarantin kommer att innehålla långt över 3 miljarder kronor. Det handlar också om sjukvårdsmiljarden och sjukvårdens insatser. Sjukvården får del av den kostnadsbesparingen från samhället i takt med att den gör goda insatser så att människor blir friska. Det är kopplat till rehabiliteringsansvar också för sjukvården. Det görs alltså mycket.
Regleringsbreven ska börja diskuteras. Låt oss återkomma till den diskussionen med myndigheterna.