KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Jag vill tacka finansministern för svaret. Första veckan i april hade vi socialdemokrater kongress i Göteborg.
Vi lade fast en utfästelse om att om Socialdemokraterna får bilda regering kommer vi att under perioden 2014-2020, alltså under sex år, öka antalet som arbetar och antalet arbetstimmar så att Sverige får lägst arbetslöshet i EU.
Vi tror på politik, och vi tror att politiken kan förändra. Bakgrunden till den socialdemokratiska utfästelsen och målet om jobben är det misslyckande som den moderatledda regeringen har presterat. 260 000 arbetslösa när ni tog över har blivit 447 000 arbetslösa.
Arbetslöshetssiffror på 6 procent har ökat till 8,8 procent. Långtidsarbetslösheten har ökat med 50 000 personer. Ungdomsarbetslösheten har ökat med 7 procent per år. Vi ligger bland de allra sämsta i Europa när det gäller ungdomsarbetslöshet.
Antalet personer utanför arbetskraften är rekordhögt och ligger på 2 052 000. Det är hemarbetande, avtals- och förtidspensioner och långtidsarbetslösa. Den moderatledda regeringens politik har vilat på två axlar.
Den ena består av jobbskatteavdrag, det vill säga rejäla, för att inte säga gigantiska, skattesänkningar som skulle leda till nya jobb. De ledde inte till några nya jobb, och det finns inget utvärderingsinstitut som har sagt att den här politiken har lyckats. Den andra handlar om en återupprättad arbetslinje.
De praktiska elementen i en så kallad återupprättad arbetslinje är att försämra arbetslöshetsförsäkringen och försämra sjukförsäkringen. Det har inte lett till några nya jobb, utan det har lett till att människor flyttas från arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen till kommunens försörjningsstöd.
När jag nämner, Anders Borg, att det inte finns någon som säger att jobbskatteavdraget har lyckats och kan belägga det hänvisar jag till de öppna utfrågningar som har handlat om detta. Man säger att det inte finns några referensgrupper.
Vi kan göra antaganden, och det är möjligt att det fungerar, men det har inte haft någon verkan på dem som finns utanför arbetskraften. Hade det haft någon verkan skulle vi inte ha haft 440 000 arbetslösa. Då hade vi haft färre än de 260 000 arbetslösa som gick i arv.
Jag vill bestämt påstå att politiken har misslyckats. Jag vill fråga om regeringen har något mål över huvud taget när det gäller arbetslöshetsbekämpningen. Regeringen talar vitt och brett om att fortsätta med skattesänkningar, men för varje skattesänkning har arbetslösheten ökat. Har ni något egentligt mål, Anders Borg?
Peter Persson (S):
Jag förstår nu att förutom Friedman och Hayek läste finansministern också George Orwell i sin ungdom. Han kan den berömda romanen 1984 utantill. Vänd på orden - krig är fred, som Orwell skrev. Eller säg: Jag har lyckats i politiken!
Det är nu 200 000 fler arbetslösa än när Borg blev finansminister i den moderatledda regeringen. Jag har många gånger, Anders Borg, sagt att er politik vilar bara på två axlar. Det handlar om sänkta skatter, som ni påstår ska leda till nya jobb men som leder till önskad omfördelning i ekonomin.
Precis som Finanspolitiska rådet säger har skattesänkningarna lett till ökade klyftor. Det glömde du att säga tidigare. Dessutom handlar det om att försämra för löntagarna, en så kallad utbudspolitik. Det är nämligen din teori som du har lärt dig i de nyliberala doktrinerna.
I Ekonomisk Debatt för något nummer sedan framhöll du att robust teori säger att högre ersättning påverkar sökbeteende, sökaktivitet och löneförhandlingar. Er politik handlar ytterst om att driva fram försämringar för löntagare, åsamka de fackliga organisationerna skada, förändra maktbalansen och sänka lönerna.
Då tror ni att sysselsättningen ska öka. Ni är oförmögna att se vad som egentligen leder till tillväxt. Tillväxt kan visst skapas med trygga människor.
Sist vi hade det som kan benämnas full sysselsättning i vårt land, i slutet av 80-talet, hade vi en arbetslöshet på 1-2 procent och en arbetslöshetsförsäkring med 90-procentig ersättningsnivå. Ni tror att människor har en mörk sida, att de inte vill arbeta, att de inte vill göra nytta och att de inte vill delta i sociala aktiviteter. Vi socialdemokrater tror tvärtom.
Vi vill ge människor en möjlighet utan att sparka och slå på dem och försämra.
Vi tror på att hålla efterfrågan uppe i ekonomin med hjälp av en anständig arbetslöshetsförsäkring, investera för att skapa nya arbetstillfällen och satsa på utbildning som leder till jobb, inte passiv förvaring av 34 000 i fas 3, Anders Borg.
Du kallade i den förra debatten människor som hamnar utanför i det klassamhälle ni återskapar en decimalernas decimal. Vi socialdemokrater har formulerat en plan för att bryta människors tvång ut ur arbetslöshet och för att få tillbaka ett jämlikare samhälle.
Ni har ingen sådan plan. Ni har en helt annan plan. Ni tror nämligen att samhällets drivkraft är klyftor och ojämlikhet. Robust teori, som du säger, Anders Borg, är att den arbetslöse ska pressas ned. Vi tror precis tvärtom.
Peter Persson (S):
Till min glädje fick Anders Borg i det han benämner den gamla flumskolan en ny chans att läsa upp betygen i matematik på komvux. Nu kan du ju räkna, Anders Borg.
Jag ber dig då summera bidragslinjen, Moderaternas bidragslinje: 1,5 miljarder till arbetsgivare som tar emot fas 3, 16 miljarder i sänkt arbetsgivaravgift för ungdomar, ROT 13,2 miljarder, RUT 2 miljarder och restaurangmomsen 5,4 miljarder.
Bidrag - bidrag till arbetsgivare, Anders Borg. En del av dem tycker jag är bra ekonomiska stimulanser, men det är sådant som du kallar bidrag. Hur många nya jobb har de gett?
Du talar ständigt och jämt om de nya jobb som tillkommit men rusar åt sidan när det gäller arbetslösheten som har tillkommit - de 200 000 nya arbetslösa. I stället fortsätter du med de moderata nyorden i din kvarvarande inspiration från George Orwell. Rättvisa döps om till bidrag.
Arbetslöshet döps om till arbetslinje och människor är nu omdöpta till fjärdedecimaler. Nya ord kan inte dölja ert bestående misslyckande. Ni har misslyckats med jobbpolitiken. Ni har fel teori. Ni har fel människosyn. Därför biter sig massarbetslösheten fast.
Peter Persson (S):
Tack, finansministern, för svaret! Anders Borg är en nöjd man. 260 00 arbetslösa har blivit 447 000, men det är liksom någon annans fel någon annanstans.
Skattesänkningar på 120 miljarder, försämrad arbetslöshetsförsäkring och försämrad sjukförsäkring har direkt påverkat kommunsektorn. Intäkterna har minskat och utgifterna har kraftigt ökat.
De nyanställda i kommunerna i dag tenderar att vara socialsekreterare som sysslar med bidragshandläggning. Det handlar om bidrag skapade av försämrad arbetslöshetsförsäkring, försämrad sjukförsäkring och massarbetslöshet.
När du, Anders Borg, nu är så nöjd med er politik undrar jag: Hör du inget om kaoset i förlossningsvården i moderatledda Stockholms läns landsting? Har det gått dig fullständigt förbi? Har du inte läst något om sjukvårdshaveriet i moderatledda Region Skåne?
Har du inte sett ett enda inslag i tv om att grupperna i förskolan ökar i storlek? Känner du inte någon enda förälder eller något barn som beskriver att skolklasserna blir allt större och lärarna allt färre i förhållande till klassernas storlek?
Känner du inte någon gammal människa som kan berätta om hur det sparas i äldreomsorgen, eller är det dig helt obekant vilken dramatisk nedrustning som sker av den personliga assistansen?
Det är kanske de allra sköraste i vårt välfärdssystem som har fått rätt till personliga assistenter för sin dagliga livsföring men som nu har fått möjligheterna kraftigt reducerade.
Föregående år, 2012, hade 50 procent av landets kommuner underskott i sitt bokslut om man inte hade haft engångsbelopp från Afa. I löpande drift, skatteintäkter och utgifter hade alltså hälften av kommunerna underskott.
År 2016 beräknas kommunsektorn enligt Sveriges Kommuner och Landsting ha behov av tillskott från staten på 12 miljarder och dessutom ett behov av egen skattehöjning, generellt på 60 öre.
Tror du, Anders Borg, att fortsatta skattesänkningar är den bästa medicinen för en hårt prövad kommunal sektor?
Kan du över huvud taget tänka dig att göra några insatser för att underlätta problemen i den kommunala ekonomin, med de effekter jag har beskrivit när det gäller alltifrån förlossningsvården här i Stockholm till ungdomars villkor när personlig assistans dras in?
Peter Persson (S):
Anders Borg har denna eftermiddag döpt om människor till fjärdedecimaler. I den andan fortsätter han i det här inlägget.
Det är uppenbarligen inte människor för Anders Borg. Det är fjärdedecimaler i något matematiskt system, något budgettekniskt hopkok. Men ekonomi är inte mål. Det är medel för att skapa ett bättre samhälle, Anders Borg. Självklart ökar den kommunala konsumtionen när människorna blir fler.
Men det jag säger är att föregående år hade hälften av landets kommuner underskott i sin ekonomi, om man räknar bort en engångsintäkt som var försäkringsmässig. Det är sanningen. Därute i förskolorna, skolorna och äldreomsorgen finns neddragningarna. Därute finns de nedlagda fritidsgårdarna.
Jag vill påstå att detta är en effekt av er skattesänkningspolitik och er misslyckade jobbpolitik i två avseenden. För det första handlar det om den arbetslöshet som du producerat - det är 200 000 fler arbetslösa. Många får inte plats i arbetslöshetsförsäkringen utan går i dag till det kommunala försörjningsstödet.
För det andra handlar det om de skatteintäkter som försvinner när arbetslösheten är närvarande i stället för arbete.
I grunden är det den misslyckade jobbpolitiken, förstärkt med orättvisor i de sociala försäkringssystemen, som skapar den klena kommunala ekonomin, som du vill förneka, som drabbar människor.
45 procent av dem som i dag besöker kommunernas socialkontor för att få hela sin sociala ställning och ekonomi rannsakad - Gör slut på sparmedel! Sälj bilen! Sälj sommarstugan! - har du skickat dit, Anders Borg.
Deras enda problem är att de inte har ett arbete, och förutom att de inte har ett arbete har de heller ingen arbetslöshetsförsäkring. Det är de som knackar på porten för att få bidrag - bidrag som Anders Borg har tvingat fram.
Och när det finansieras måste det tas från skolor och förskolor och äldreomsorg. Så straffar du både de arbetslösa och den kommunala ekonomin, Anders Borg. I den meningen hänger er ekonomiska politik ihop.
Peter Persson (S):
I Schlingmanns studiecirkel går Moderaterna i evig skola. Prata om någonting annat när du blir attackerad! Använd nyspråk! Jag har försökt föra en debatt med Anders Borg om den ansträngda ekonomin i kommunerna. Det är kaos i Stockholmssjukvården. Det är kaos i den skånska sjukvården.
Men om detta och om enskilda människor vill Anders Borg över huvud taget inte prata. För Anders Borg finns det bara ekvivalenter, inte människor och människors villkor.
Jag tror att det är så här att det bristande ansvaret, ansvarslösheten och att prata om någonting annat handlar om en förfining av Anders Borgs nyliberala ideologi i ungdomen. Han själv står vid sidan av och säger: Vårt mål är ädelt och stort. Så delar han ut för lite pengar till dem som ska göra jobbet.
Sedan klagar han på professionen eller verksamheten eller anklagar dem och säger att vi tog bort halva anslaget, men ni ska ändå göra en bättre verksamhet. Det är detta jag varnar för i kommunsektorn. Men jag tror att det här bara är ett av leden i er politik och era drömmars mål. Era drömmars mål är nämligen att vi ska ta upp den egna plånboken och köpa oss förbättringar.
Ni har tjuvstartat med RUT för läxhjälp, där alla ska vara med och betala en slant till det som endast några få kan erhålla. Det är det där ni vill fortsätta med. Men att ta den riktiga debatten om hur det ser ut, om bristerna i välfärden på grund av kommunernas utsatta ekonomi, det vill ni uppenbarligen inte.
Men det finns väl fler interpellationsmöjligheter, herr talman.
Peter Persson (S):
Jag tror att Stockholm behöver övriga delar av landet, och övriga delar av landet behöver Stockholm. De hör ihop och hänger ihop, men det sker olika ekonomiska aktiviteter på olika platser i landet. Tillväxten skapas överallt, olika slags tillväxt.
Jag tror att människorna i de här fyra kommunerna bidrar till tillväxten i vårt land i mycket hög grad, och det har en stor betydelse. Lönerna i den här regionen är inte särskilt höga. Det gör att medelskattekraften ligger under rikstalet.
Vi kan ha en referenspunkt i de här kommunerna där flitiga människor idogt arbetar när vi talar om kommuner där det inte finns ett enda arbetstillfälle men där de som bor har höga inkomster därför att de pendlar och har befattningar som genererar höga inkomster.
Det är sådana platser, tolv kommuner, som Norman nu vill honorera med en extra miljard därför att de anses som "förlorare" i ett system som vi brett anser skapar ökad rättvisa. Jag kan berätta för statsrådet att Jönköpings läns kommuner har i medeltal en utdebitering på 21:65.
De kommuner vi talar om har en medelutdebitering på 17:66. De har alltså 4 kronor under den utdebitering som finns i det industriella hjärtat i mitt län.
Dessutom är det kommuner som får ta smällar av strukturkriser och finanskriser och som fått en mycket högre arbetslöshet än vad de är vana vid och därmed kostnader i kommunalt försörjningsstöd, vilket gör att det urholkar budgeten.
Flera av kommunerna i Jönköpings län talar i dag om skattehöjningar för att kunna garantera den servicenivå som anses rimlig.
Jag har tittat på remissyttranden från bland annat de fyra nämnda kommunerna - de är samstämmiga - där de riktar en mycket hård kritik mot Normans kommande proposition och säger: Vi ställer oss mycket avvisande till en förändring som ytterligare tillför 1 miljard till redan ekonomiskt välmående kommuner.
De säger vidare: Vi anser inte att inkomstutjämningen är tillväxthämmande för den enskilda kommunen. Det här är dina partivänner, Norman, som har skrivit det här i kommuner i det industriella hjärtat i Småland. Nu undrar jag: Har de fel i sina synpunkter?
Peter Persson (S):
Liksom Lars Johansson gläds jag över att Stockholm utvecklas på ett positivt sätt. Det är bra för hela landet. Men vi vill att alla kommuner i vårt land ska ha likvärdiga förutsättningar att leva. Det handlar den här debatten om. Jag tycker att Statskontorets remissyttrande slår sönder Peter Normans argumentation fullständigt.
Man skriver: Vidare nämns att en hög skattekraft i en kommun inte behöver föranledas av att det finns ett stort antal arbetstillfällen i kommunen utan kan bero på att en stor del av befolkningen har sina arbetsplatser belägna i andra kommuner. Det var just vad jag talade om i mitt tidigare inlägg.
Och man fortsätter med att säga att i promemorian finns inte någon hänvisning till ekonomisk forskning eller annat underlag som stöder bedömningen, och så vidare. Jag skulle också vilja ha den där sommarläsningen så får väl jag också göra en bedömning, om det finns mer än ett exemplar att vidgå.
Det är uppenbart att det som Peter Norman drivs av här inte är fakta utan politiskt nit att hjälpa sina moderata partivänner i några mycket välmående kommuner i Stockholms län, tolv till antalet, att inte behöva justera skatten för att ha lika standard som andra delar av landet.
I detta nit är han beredd att fullständigt kasta bort uppfattningar och ståndpunkter från exempelvis kommunalråd i Gislaved eller Gnosjö i Småland. Röstetalet är inte så stort där.
Det kan offras på rättvisans altare, och man tillgodoser de mer högljudda och röststarka kommunerna i Stockholms län. Jag tycker att det är djupt beklagligt att inte Norman kan ha samma ståndpunkt som jag och Lars Johansson: Hela landet ska ha lika förutsättningar.
Peter Persson (S):
Tack, Annie Lööf, för svaret på min interpellation! Det skulle bli så bra. Den fulla sysselsättningen skulle återerövras vid den moderatledda regeringens tillträde 2006. Vi hade då, i den kvardröjande it-krisen, en arbetslöshet på 6 procent.
I dag, efter sex års träning, har vi en nationell arbetslöshet på 8 procent. Jag vill påstå att regeringen försatt en unik möjlighet.
Man ärvde starka statsfinanser, en kontroll över ekonomin och en möjlighet att bedriva en verklig näringspolitik. Det handlar om att bygga bostäder i tillväxtområden. Det handlar om att utbilda människor för de nya jobb som skapas.
Det handlar om att stärka infrastruktur för att vidga arbetsmarknadsregioner och transporter i en vidare mening. I dag vet vi att regeringens enda näringspolitiska instrument heter skattesänkningar. Det må vara bolagsskatt eller inkomstskatt, momentet är "sänk skatten".
Jag vill påstå att det har gjort möjligheterna färre och vårt land svagare i utvecklingskraft, detta i en situation då det kommer en ny varselvåg mot Jönköpings län och vårt land. Det är inte en slump att flera andra län har varit representerade här.
De säger ungefär samma sak som jag gör, nämligen att när man talar med företrädare för företag och fackliga organisationer i mitt hemlän får man höra: Först kom det till husindustrin, sedan kom det till sågverken. Nu är det inne i den egentliga industrin.
Den vanliga diskussionen vi har, säger företrädare för de tre IF Metall-avdelningarna, handlar om varsel och nya varsel. Det är en fördubbling av antalet varsel på ett år, och vi har i Jönköpings län i dag en arbetslöshet på 12 297 personer.
I en situation där vi hade haft möjligheter att investera i de motorer som hade gjort vårt län starkare har regeringen faktiskt inte, och jag refererar till tidigare debatter som jag har haft med bland annat Annie Lööf, orkat göra någonting för vår utvecklingskraft.
Jag undrar nu, Annie Lööf, i den mycket besvärliga situation vi står och där oron för nya varsel och arbetslöshet växer sig starkare: Vad avser du att vidta för åtgärder för att stimulera omställning och därmed möjlighet att erövra nya arbetstillfällen i vårt län?
Vad avser du att vidta för åtgärder för att motverka och minimera det växande antal varsel som för närvarande utvecklas?
Peter Persson (S):
Annie Lööf pratar politik. Men gör hon politik? Vill hon göra politik? På fråga 1 vill jag säga att när jag sist studerade hennes göranden hade hon på tio månader åstadkommit en proposition, Några frågor om patentbesvärsrätten .
På fråga 2, om hon vill göra politik, är jag djupt tveksam. Jag tror att hon har denna syn: Låt marknaden lösa allt. Minska samhällets omfattning, och marknaden löser allt.
Jag hörde henne inte svara på någon av mina frågor om oron i Jönköpings län, det ökade antalet varsel, arbetslöshet, de motorer som skapar full sysselsättning och infrastruktur i Jönköpings län. Det är bortglömt i Annie Lööfs allmänna tal. Järnvägen ska stanna i Borås respektive Linköping.
Det ligger ingenting i de centrala logistiska funktioner som företrädare för kommuner och regioner har drivit i Jönköpings län.
Hon berör inte forsknings- och utvecklingsarbete och berör inte den djupa oron i nyckelbranscher i vårt län, som trähus, sågverk och den mångfasetterade tillverkningsindustrin inom fackförbundet IF Metalls verksamhetsområde.
Det som är motorer för att skapa full sysselsättning känner Annie Lööf tvekan inför eller är emot, nämligen satsningar på näringspolitik i branschprogram i samordnade insatser. Hon sitter i en regering som har dragit ned kraftfullt på all utbildning.
Man puttar in lite grann nu, men i förhållande till utgångsläget är det en kraftfull demontering av all utbildningspolitik, och inte minst av det som är nyckeln i omställningen, nämligen trygghet för enskilda människor.
De 1 807 som har varslats i Jönköpings län hoppas jag inte kommer att göra sällskap med de 12 297 som är arbetslösa.
Förutom arbetslöshetens sociala plåga kommer de snart nog att få erfara den ekonomiska oron och plågan i en förstörd arbetslöshetsförsäkring.
När de oförskyllt blir arbetslösa när industrier minskar eller läggs ned kommer de med Annie Lööfs vokabulär att omvandlas till bidragstagare, fast de inte önskar någonting annat än att arbeta.
Det hade funnits en möjlighet att ge dem chansen att arbeta med en annan, en aktivare näringspolitik och ett större intresse för politik där samhället måste ha ett större utrymme och där full sysselsättning kräver handling, inte bara slagord.
Peter Persson (S):
Min interpellation handlade om varselvågen in mot Jönköpings län, mitt och Annie Lööfs hemlän. Jag noterar skrivelser från enskilda kommuner, regionförbund och landsting om önskemål, infrastruktur och utbildning som över huvud taget inte hörsammats av regeringen.
Regeringen har inte passat på tillfället när den haft en unik möjlighet att bygga vårt län och landet starkare genom näringspolitik, ity den enda riktningen man har i näringspolitik är skattesänkningar.
Vi vet att när det gäller inkomstskattesänkningarna och sänkningen av bolagsskatten - där väl jubelkören mest hörs ifrån bankpalatsen - är effektiviteten minst sagt diskutabel, vilket visats av ett antal olika utredningsinstitut. Jag tror att det handlar om en annan sak.
Bristen på näringspolitik och resurser beror på att Annie Lööf och andra i den moderatledda regeringen har en dagordning som man inte alltid låter kammaren få veta.
Det handlar om att reducera omfattningen av samhället, att sänka skatterna och minska det offentliga åtagandet. Då skapar man ett systemskifte. Det går också ut över näringspolitiken. Varje kväll när jag går hem till Norrmalm, ett stenkast från Stureplan, tänker jag på detta och det gamla fina Centerpartiet.
Peter Persson (S):
Jag tycker att det är en mycket angelägen fråga Raimo Pärssinen har ställt i sin interpellation till finansministern.
Många upprördes över den bild medierna gav av att man använder sig av ett mycket generöst system, som ROT-bidraget, för att fuska med material och arbete och på så sätt snedvrida konkurrensen på ett helt orimligt sätt.
Ett antal företagare som vill bedriva en hederlig verksamhet, som också ger de intäkter till samhället som samhället rimligen och rätteligen ska ha, var djupt upprörda.
Jag konstaterar att finansministern även i den här frågan när det rör fusk på skatteområdet är undanglidande, fördröjande, utredande och reflekterande.
År 2009 skrev Sveriges Möbeltransportörers Förbund till finansministern och uppmärksammade honom på det utbredda fusket med RUT-avdrag i kombinationen av städning och flytt. Flyttjänster görs alltså om till städning, vilket berättigar till skatteavdrag. Det är en precis parallell till det Raimo Pärssinen tar upp.
År 2012, alltså förra året, var jag i kontakt med förbundet och ställde en fråga om detta till Anders Borg. Det bereddes inom Regeringskansliet. Nu har det gått fyra år. De seriöst organiserade Sveriges Möbeltransportörers Förbund har inte fått ens ett svar från Finansdepartementet att ärendet har inkommit och diarieförts. Fyra år!
Människor verkar ute i samhället, och deras verksamheter utsätts för illojal konkurrens byggd på fusk med skattesystemet. Anders Borg visar en helt annan handlingskraft på andra skatteområden eller transfereringsområden.
Över en natt fick arbetslösa och sjuka i vårt land radikalt förändrade levnadsvillkor genom ett klubbslag här i riksdagen. Då var det inga utvärderingar och ingen lång eftertanke. Åtskilliga av de människorna finns nu på kommunernas socialkontor.
Jag minns också när ni skulle driva igenom en utvidgning av RUT till att omfatta även läxhjälp i hemmet. Det var sju dagars remisstid, och sedan - pang - klubbade en majoritet igenom detta i riksdagen.
Jag vill även erinra om att det höga tonfallet från den moderatledda regeringen mot det som anses vara fusk med bidrag, som jag självfallet också är skarpt kritisk mot, beräknas kosta 20 miljarder kronor. Det gäller egen aktivitet, alltså medvetet fusk.
Samtidigt beräknas skattefusket ha en omfattning av minst 133 miljarder. Det är 20 miljarder, ställt mot 133 miljarder.
Det är en gigantisk skillnad, och det är det också i handlingskraft - mot det ena slår nämligen Anders Borg till.