KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Denna kammare debatterade bilstödet för drygt ett år sedan när fjolårets motionsbetänkande om stöd till personer med funktionsnedsättning behandlades.
Då hade en majoritet i socialutskottet ställt sig bakom ett förslag om ett tillkännagivande till regeringen att skyndsamt bereda de uppföljningar som genomförts av det reformerade bilstödet och därefter återkomma med förslag om hur bilstödet kunde göras mer ändamålsenligt. Dock förlorade Moderaterna och övriga partier som stod bakom förslaget till tillkännagivandet omröstningen i kammaren med blott en röst, som Pia Steensland redogjorde för.
Varför regeringspartierna, med stöd av Centerpartiet och Vänsterpartiet, var emot en genomgång av den kritik som framkommit mot bilstödet för att förbättra detsamma har jag svårt att förstå. Hur som helst återkom ändå regeringen ett år och tre månader senare till riksdagens kammare med ett förslag om förändringar. Det var naturligtvis välkommet.
Innan vi går in på de förändringar som regeringen nu föreslår och som vi moderater står bakom vill jag ge en liten tillbakablick på vad som hände före våren 2019.
Sedan lagändringen skedde 2017 har kritiken mot det nya systemet varit ordentlig - massiv. Bilköpare har larmat om att de nya reglerna har inneburit att bilköpet har blivit dyrare. Personer som tidigare har fått bidrag för att till exempel golvsänka en bil har hänvisats till större fordon som har varit otympliga och dyra att använda, dyra att försäkra, dyra att skatta och dyra i drift.
Det nya regelverket medförde också att handläggningstiderna hos Försäkringskassan ökade. Sammantaget ledde förändringen till en kraftig minskning av utbetalningarna av bilstöd jämfört med tidigare. Fru talman! Att det behövdes en revidering av det nya regelverket stod därför alldeles klart för oss moderater. Det är bra att regeringen nu också insett detta och lagt fram förslag till förbättringar.
För det första höjs nivån på bidraget för bilstöd. Det så kallade tilläggsbidrag A höjs från 30 000 kronor till 50 000 kronor. Det man kallar för tilläggsbidrag B höjs från 40 000 kronor till 60 000 kronor. För det andra utökas möjligheten till anpassningsbidrag.
Kravet på särskilda skäl för att anpassningsbidrag ska kunna lämnas för ett fordon som är äldre än fyra år eller som har rullat mer än 6 000 mil ska tillämpas endast första gången ett sådant bidrag beviljas. Det ska alltså vara möjligt att få bidrag för ytterligare anpassningar om behov förändras och nya behov uppstår. Fru talman!
Jag vill verkligen poängtera och lyfta upp att bilstödet är en oerhört viktig förmån för att främja delaktighet i samhällslivet för personer med stora funktionsnedsättningar. Bilen är många gånger en förutsättning för att kunna arbeta och även få vardag, föräldraskap och fritid att fungera. Därför är de förbättringar av bilstödet som nu görs viktiga och välkomna. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Johan Hultberg (M):
Jag blev nästan häpen när det kom ett beröm från ledamoten Dag Larsson till den forna alliansregeringen. Det var välkommet. Det är bra att vi är brett överens om att det är viktigt med en självständig, fristående myndighet för att bedriva tillsyn av vård och omsorg och att vi har en ambition att ytterligare utveckla inspektionsmyndigheten.
Jag hoppas att Dag Larsson och kollegorna i insynsrådet bidrar till det på ett bra sätt. Jag tror att det är viktigt att IVO får bättre förutsättningar ekonomiskt att bedriva sin verksamhet och att det blir en bättre långsiktighet och tydlighet i den ekonomiska styrningen. Men jag lämnar den diskussionen därhän och vill ta upp en annan fråga, som vi har hanterat i den här kammaren under flera års tid, nämligen vikten av att ställa samma krav på offentliga verksamheter som på privata.
Dag Larsson nämnde att IVO gör bra granskningar av såväl offentlig som privat verksamhet. Det gäller ju den ena delen av uppdraget, alltså tillsynsuppdraget. Men uppdraget om tillståndsprövningar gäller bara privat driven verksamhet. Där har en majoritet i riksdagen faktiskt gjort ett tillkännagivande, 2017 var det väl, om att det borde ställas motsvarande krav på offentliga verksamheter.
Det har regeringen och regeringspartierna sagt nej till. Min enkla fråga är: Varför?
Johan Hultberg (M):
Den lilla öppningen får jag naturligtvis välkomna. Jag hoppas att det är en uppfattning som kunde bli inte bara ledamoten Larssons utan också hans partis och regeringens. Det vore välkommet om vi kunde få till en ordning i Sverige där vi har fokus på just kvalitet och inte på driftsform. Det gäller vård och omsorg, skola och all offentligfinansierad verksamhet. Jag tror att det skulle vara viktigt att ställa motsvarande krav på offentligt drivna verksamheter som på privata.
Regeringen har avfärdat riksdagsmajoritetens vilja med att det är skillnad eftersom kommunerna enligt lagstiftningen har ansvar för till exempel socialtjänsten. Med det ansvaret följer på något magiskt sätt kompetens och kvalitet, tycks regeringen mena. Men jag tror inte att det är så enkelt. Jag tror därför att det skulle vara viktigt att ställa samma krav på offentligt drivna verksamheter som på privata. Vi ska inte jaga företag.
Vi ska inte heller jaga offentligt drivna verksamheter. Men vi ska jaga dålig kvalitet, och då är det viktigt att tillsynsmyndigheten, i det här fallet IVO, får den möjligheten.
Johan Hultberg (M):
Jag är glad över rätt mycket av det som ministern sa i det senaste inlägget, inte minst att man måste se fisket i ett större perspektiv. För mig som bohuslänning är yrkesfisket en av våra basnäringar. Det går hand i hand med en annan, framväxande basnäring, som i dessa dagar har en extremt tuff situation. Jag talar om besöksnäringen. Vad vore Smögenbryggan, Smögen och Strömstad utan räkorna?
Skaldjuren är en del av vår identitet och utgör en viktig del av vårt varumärke Bohuslän som får människor att vallfärda dit på somrarna. I många av de små fiskesamhällena utmed kusten närmar man sig en kritisk nivå. Allt färre företag och fiskare ska dela på kostnaden för den infrastruktur som måste upprätthållas. Det kan handla om transporter till auktioner och annat. Detta är bekymmersamt.
Jag vill verkligen inskärpa allvaret i detta så att vi försöker vända utvecklingen av svenskt fiske. Jag tror att det i detta sammanhang faktiskt behövs lite symbolpolitik - positiv sådan - som visar att vi tror på svenskt fiske och att vi vill att det ska finnas kvar. Det måste visa att vi vill att fisket ska utvecklas och inte avvecklas. Precis som ministern sa finns det bestånd som det är kritiskt för.
Det är svårt att bedriva ett ordentligt fiske på dem. Men vad exempelvis gäller skaldjuren fiskar vi inte ens upp den kvot av havskräfta som vi har. Därför är det bekymmersamt när regeringen och januaripartierna lägger fram ett förslag som allvarligt skulle hota skaldjursfisket på bohus- och västkusten. Detta är ju ett fiske som bedrivs på hållbara bestånd med alltmer selektiva och skonsamma verktyg.
Jag hoppas att ministern går från ord till handling och är beredd att i dialog med branschen titta på hur reglerna kan bli färre och enklare, hur skattetrycket kanske kan minska och hur konkurrenskraften i stort kan stärkas.
Johan Hultberg (M):
Sverige har en alarmerande hög narkotikarelaterad dödlighet. Det är till och med den näst högsta i EU, och den är fyra gånger högre än genomsnittet i unionen. Detta är siffror som verkligen borde få oss i Sverige att vara självkritiska och att ompröva och utveckla den förda narkotikapolitiken. Glädjande nog fattade en enig riksdag så sent som i går beslut om att utvärdera den nuvarande narkotikapolitiken.
För att minska dödligheten måste vi självfallet jobba förebyggande så att missbruket minskar, men Sverige behöver också utveckla beroendevården och jobba mycket mer aktivt med skadereducerande åtgärder. Vårt grannland Norge har framgångsrikt och mycket målmedvetet arbetat för att minska narkotikarelaterad dödlighet. Det har man bland annat gjort genom en särskild nationell överdosstrategi. Är socialministern beredd att ta initiativ till en motsvarande svensk strategi?
Johan Hultberg (M):
Samtidigt som vårdens hjältar kämpar här och nu för att möta coronakrisen görs enorma ansträngningar för att utveckla vaccin. Här i Sverige bedrivs lovande forskning bland annat på Karolinska institutet, och gemensamt i EU mobiliseras betydande forskningsanslag för forskning om vaccin. Allt detta är bra och välkommet, men när det väl finns ett färdigt vaccin kan ett litet land som Sverige få svårt att få tillgång.
Därför måste regeringen nu vara proaktiv. Därför tycker jag att den svenska regeringen bör driva på för att inom EU få igång ett gemensamt arbete i syfte att säkra tillgången till vaccin den dagen då det äntligen finns ett godkänt sådant. Jag förstår att statsrådet Eneroth har svårt att på stående fot ge ett bra svar på min fråga. Men ta den då som ett viktigt inspel!
Är regeringen beredd att driva på för ett EU-gemensamt initiativ i syfte att säkra den svenska befolkningens tillgång till ett framtida vaccin mot covid-19?
Johan Hultberg (M):
Coronaviruset är livsfarligt, och så även för vår ekonomi. Sverige riskerar massarbetslöshet om regeringen inte lyssnar på oss moderater och ledande ekonomer som efterlyser mycket mer och mycket kraftfullare åtgärder - och det nu. En bransch som inte har fått särskilt stor uppmärksamhet men som också lider under coronakrisen är det svenska yrkesfisket.
Priset på havskräfta har exempelvis rasat när exporten av denna för västkustens fiske så viktiga art nästan helt har upphört samtidigt som efterfrågan för restaurangnäringen har försvunnit. Branschen har bett Havs- och vattenmyndigheten att agera, men utan gehör. Branschen har också bett regeringen att agera, men ännu utan klara besked.
Därför vill jag fråga landsbygdsminister Jennie Nilsson om hon kan garantera den nationella medfinansiering som krävs för att de åtgärder som man har enats om på EU-nivå, till exempel stillaliggandeersättning, också ska kunna omfatta svenska yrkesfiskare.
Johan Hultberg (M):
Coronaviruset har snabbt spridit sig över världen och skördat tusentals och åter tusentals människors liv. Samtidigt har det orsakat en enorm inbromsning av världsekonomin. Ett annat virus som nu snabbt sprids och riskerar att få fäste under coronakrisen är protektionismen. Det är ett allvarligt virus, vars tullar och handelshinder särskilt riskerar att drabba ett litet exportberoende och öppet land som Sverige. Protektionismen är ett allvarligt ekonomiskt hot.
Men den blir också ett allvarligt hälsohot om tillgången till exempelvis läkemedel begränsas av handelsrestriktioner och fördyras av tullar. Även EU har dessvärre under coronakrisen bidragit till protektionism genom att införa exportrestriktioner gällande skyddsutrustning till länder utanför EU. EU:s agerande riskerar att bidra till en farlig dominoeffekt. Därför måste Sverige nu slå näven i bordet och säga nej till exportrestriktioner. Kommer regeringen att göra det?
Det är min fråga till utrikeshandelsministern.
Johan Hultberg (M):
Sverige behöver omvärlden mer än vad omvärlden behöver Sverige. Den insikten är en viktig anledning till det svenska EU-medlemskapet. Ett av EU:s kärnvärden är att medlemsländerna förväntas hjälpa varandra när nöden så kräver, helt enkelt solidaritet. Vi kommer alla väl ihåg hur polska brandmän hjälpte till att bekämpa skogsbränderna som härjade runt om i Sverige sommaren 2018, till exempel.
Det finns nu gott om exempel på EU-länder som under coronakrisen hjälper till med sjukvårdspersonal och skyddsmateriel till de länder som är allra hårdast utsatta. Några exempel på motsvarande hjälp från Sverige är svårare att finna. Det tror jag kan stå Sverige dyrt i de kommande förhandlingarna om till exempel EU:s långtidsbudget. Därför skulle jag vilja fråga statsministern om hur han ser på möjligheten att erbjuda mer hjälp från Sverige.
Har Sverige några planer på att erbjuda mer i form av hjälp till andra EU-länder?
Johan Hultberg (M):
Låt mig börja med att korrigera statsrådet Bolund när det gäller en uppgift. Han sa att antalet covidfall nu sjunker snabbt. Det är tyvärr inte sant. Tvärtom kommer det nu rapporter om att vi ser ett ökat antal fall i Sverige, inte minst i min egen hemregion Västra Götaland. Det är viktigt att komma ihåg att Sverige är större än Stockholm. Nu till min fråga. Det kom ett pressmeddelande nyligen från Universitets- och högskolerådet.
Det var ett väldigt positivt och glädjande sådant, nämligen att söktrycket till vårdutbildningarna är rekordstort. Det är väldigt glädjande och väldigt positivt. Vi behöver fler som söker sig till vårdutbildningarna, och vi behöver också vårdutbildningar som håller god kvalitet. Den här regeringen har byggt ut antalet utbildningsplatser. Vi har tyvärr ibland sett att det har lett till lägre kvalitet och att universitet och högskolor har haft svårt att klara målet.
Min fråga till statsrådet Ernkrans är: Vad gör regeringen för att säkerställa kvaliteten på Sveriges så viktiga vårdutbildningar?
Johan Hultberg (M):
Tack, Mikael Dahlqvist, för inlägget i denna jätteviktiga debatt! Låt mig inledningsvis säga att jag verkligen delar den beskrivning som ledamoten Dahlqvist inledde med av hur hårt pandemin har slagit mot hela vårt samhälle men särskilt mot vissa grupper och att den har slagit på olika sätt.
Vad jag blev bekymrad av att höra var det som jag kritiserade i mitt anförande, nämligen att man i regeringspartierna har rätt mycket av en tillbakalutad inställning. Jag delar uppfattningen att Sverige inte var tillräckligt förberett inför pandemin, som ledamoten Dahlqvist sa i sitt anförande. Problemet är att regeringen inte lärde av den första vågen av pandemin och inte var mer förberedd och bättre rustad inför den andra vågen.
Och det jag är bekymrad över nu, fru talman, är att regeringen begår samma misstag igen. Nu inför en förestående tredje våg är man inte tillräckligt proaktiv, utan man är alltjämt reaktiv och långsam. Jag vill därför fråga ledamoten Dahlqvist: Varför inte lära av de misstag som har begåtts?
Varför inte ta fram den handlingsplan som vi moderater efterlyser för att möta en tredje våg med bland annat en tydligare nationell krisledning, med tydligare krav på munskydd, med mer av regler i stället för rekommendationer, med tydliga ersättningar till drabbade företag och inte minst med en bättre fungerande smittspårning och testning? Vi var sena i våras med att komma igång med den storskaliga testningen.
Det gav oss ett väldigt dåligt utgångsläge i pandemin. Nu måste vi vara på tårna och förhindra smittspridningen av de nya mutationerna, använda snabbtester, sekvensera och vara mycket mer snabbfotade. Är ledamoten Dahlqvist och regeringen beredda att lära av sina misstag och vara proaktiva inför den tredje vågen?
Johan Hultberg (M):
"Låt oss se vad som händer", var ledamoten Dahlqvists svar. Det gör mig inte mer trygg, direkt, utan tvärtom mer bekymrad. Just den här laissez-faire-inställningen är väldigt bekymmersam. Vi har alltså en allvarlig pandemi. Till dags dato har fler än 12 600 svenskar dött med covid-19, och vi står inför en tredje våg.
Poängen med mitt anförande och mina repliker här var inte att peka ut syndabockar, utan poängen var att vi måste göra mer för att göra oss redo att möta en tredje våg. Vi får inte vara så passiva och reaktiva som vi faktiskt har varit under både den första och den andra vågen.
Regeringen lutade sig tillbaka efter den första vågen och trodde inte att det skulle bli så farligt, så när den andra vågen kom hade man inte den lagstiftning på plats som behövdes för att kunna vidta ordentliga åtgärder. Testningen och smittspårningen är alltjämt ett problem. Vi har fortfarande inte ett sådant konkret och enkelt redskap för att minska smittspridningen som en nationell spårningsapp. Strategin att skydda de äldre har misslyckats.
Varför då inte använda antigentester, som är ett bra verktyg för att säkerställa att vi inte får mer av asymtomatisk smittspridning? Varför skjuta över alla problem inom äldreomsorgen på den utredning som kommer att leverera svar om flera år? Vi behöver ju också adressera de problem som finns inom äldreomsorgen här och nu.
Nästa vecka debatterar vi flera sådana förslag, som Moderaterna tillsammans med andra partier här i riksdagen har lyckats få majoritet för, till exempel att vi behöver ställa språkkrav inom äldreomsorgen så att alla medarbetare inom äldreomsorgen kan ta till sig de rutiner och riktlinjer som gäller. Det behövs ledarskap, ledamoten Dahlqvist. Vi måste agera utifrån det misslyckande som Sverige hittills har haft under pandemin. Tre av fyra som dött i Norden är svenskar. Det måste vi lära av.
Johan Hultberg (M):
Jag vill också gärna ta tillfället i akt att hälsa Nicklas Attefjord varmt välkommen till denna kammare. Jag ser fram emot att jobba tillsammans. Ledamoten Attefjord ska veta att i socialutskottet är vi, trots vad denna debatt kan ha gett sken av, i grunden väldigt lösningsorienterade.
Vi försöker hitta breda lösningar, inte minst under ordföranden Acko Ankarberg Johanssons utmärkta ledarskap i utskottet. Hon är duktig på att finna landningszoner där vi kan samlas och hitta gemensamma ståndpunkter.
När jag lyssnade på Attefjords jungfruanförande blev jag dock lite beklämd, fru talman, över att han använde åtta minuter till att prata om apoteksmonopolet och att det skulle ha varit lösningen på pandemin och de problem som har uppkommit. Detta tycker jag är en väldigt bekymmersam beskrivning.
Han sa inte ett ord om vad som ska göras för att förhindra en tredje våg, vad regeringen kanske har misslyckats med eller de erfarenheter som jag är säker på att Attefjord har med sig från Västra Götalandsregionen till Riksdagshuset och arbetet i socialutskottet. Vi ska veta att det före omregleringen inte var så att Apoteket hade fullständig kontroll över hela kedjan.
Då, precis som i dag, var det trots allt leverantörerna som lagerhöll medicin, och beredskapslagren avskaffades långt innan vi skrotade apoteksmonopolet 2009. Det var dessutom en inkorrekt beskrivning av hur det såg ut innan reformeringen och hur det ser ut i dag. Fru talman!
Jag vill nu ta tillfället i akt att fråga ledamoten: Vilka åtgärder anser Nicklas Attefjord behöver vidtas nu för att förhindra att Sverige drabbas hårt av en tredje våg? Vilka åtgärder kommer han att driva framåt?
Johan Hultberg (M):
Att hålla i och hålla ut ser vi allt större problem med. En växande andel av befolkningen efterlever helt enkelt inte rekommendationerna så som man gjorde under pandemins början.
Det är bland annat därför som vi moderater efterlyser en handlingsplan, som vi menar behövs för att ha en bra beredskap för att tackla en tredje våg och undvika att smittspridningen blir stor och omfattande och att vi kommer i det läge som vi tidigare befunnit oss i, med en intensivvård som går på knäna och där personalen tvingas arbeta oerhört hårt.
Vi är helt överens, jag och ledamoten Attefjord, om att medarbetarna i hälso- och sjukvården liksom i omsorgen är fantastiska hjältar som har räddat otroligt många liv. Men min bestämda uppfattning är att vi politiskt inte har gett dessa hjältar tillräckligt goda förutsättningar. Vi hade kunnat hejda mer av smittspridningen. Vi hade kunnat ge äldreomsorgen och sjukvården bättre förutsättningar att tackla pandemin. Jag menar att vi nu måste lära av de misstag som har gjorts.
Vi behöver en regering som är proaktiv och som ser till att vi får en handlingsplan med mer regler, som jag sa, i stället för bara rekommendationer, då vi ser att efterlevnaden inte är så god som den behöver vara. Vi behöver ökad testning och mer sekvensering. Vi behöver använda alla de verktyg som vi faktiskt har i vår verktygslåda.
Jag har den fullaste respekt för att man i början av pandemin inte visste hur man skulle göra och gjorde många misstag, men nu har vi mer kunskap och bättre verktyg. Varför inte ta fram till exempel en smittspårningsapp snarast möjligt? Varför inte brett och nationellt se till att vi rullar ut antigentester och snabbtester för att säkerställa att vi kan förhindra spridningen av asymtomatisk smitta och annat? Och så är det vaccinationerna.
Det vore jättebra om Attefjord kunde ställa sig bakom Moderaternas utskottsinitiativ om att det behövs en nationell informationskampanj för att säkerställa att vi når den goda vaccinationsgrad som ledamoten pratar om.
Johan Hultberg (M):
Vi befinner oss på mandatperiodens tredje år. Från sittande regering har det inte direkt duggat tätt med propositioner och förslag på hur svensk hälso- och sjukvård ska utvecklas. Fru talman! I dag har vi en av två stora hälso- och sjukvårdspolitiska debatter i kammaren där vi diskuterar hur vårdens problem kan lösas och hur vården kan utvecklas och bli bättre.
Jag har nu under debatten, fru talman, lyssnat väldigt observant på vad företrädarna för de två regeringspartierna har redovisat. Jag har inte lyckats uppfatta ett endaste konkret nytt förslag om vad man vill göra framåt. Fru talman! Betänkandet innehåller däremot 340 nej från S och MP om förslag som har lagts fram från Moderaterna och övriga partier här i kammaren för hur vi ska utveckla hälso- och sjukvården.
Jag vill nu, fru talman, ge ledamoten Attefjord ytterligare två minuters talartid att beskriva vad Miljöpartiet vill göra för att korta köerna inom svensk hälso- och sjukvård och se till att vi lyckas med det som Attefjord lyfte fram i slutet på sitt anförande, nämligen att få en hälso- och sjukvård som blir mer förebyggande och hälsofrämjande. Varför har Miljöpartiet till exempel sagt nej till Moderaternas förslag om en särskild hälsofrämjande strategi?
Det hoppas jag att ledamoten Attefjord kan se svar på under sina kommande två minuters talartid. Svensk sjukvård är i världsklass. Men vi har också betydande problem. Ledamoten sa i sitt anförande att vi behöver adressera de problemen. Men sedan kom inte någonting mer. Vad är Miljöpartiets svar?
Hur vill ni adressera den bristande tillgängligheten, ojämlikheten och det faktum att svensk hälso- och sjukvård är alldeles för reaktiv och inte alls särskilt proaktiv i sitt arbete i dag?
Johan Hultberg (M):
Att pandemin har satt svensk hälso- och sjukvård på stora prov är vi naturligtvis helt överens om. Det är självklart att en hel del av det mer långsiktiga utvecklingsarbetet tappar fart eller rent av stannar upp såväl i Rosenbad som ute i Sveriges 21 regioner. Men jag är ändå bekymrad, fru talman, över det låga reformtempo som den här regeringen har.
Svaret på de problem och utmaningar som finns inom hälso- och sjukvården är allt som oftast: Det där är regionernas ansvar. Aldrig är det socialministern, regeringen eller staten som har en roll i att säkerställa att tillgängligheten blir bättre, att jämlikheten blir större och att hälso- och sjukvården får bättre förutsättningar för till exempel digitalisering. Ledamoten Attefjord lyfte i sitt anförande att digitaliseringen av svensk hälso- och sjukvård är ett sorgebarn. Jag håller verkligen med om det.
Men varför då inte säga ja till några av de konkreta moderata förslag som ligger på bordet om att riva hinder för digitaliseringen och skapa bättre förutsättningar för densamma? Det här är förändringar som också är viktiga för att åstadkomma det som vi glädjande nog är överens om, nämligen att få till en hälso- och sjukvård som är mer förebyggande och hälsofrämjande.
Då gäller det att vi river de hinder som gör att data inte får delas mellan olika sjukvårdshuvudmän - data som hade kunnat vara viktig för att utveckla bättre beslutsstöd, för att tidigare upptäcka personer som är i riskzon för att utveckla sjukdom och mycket annat.
Det faktum att propositionslistan från regeringen har varit skral under hela mandatperioden gör mig bekymrad, för svensk hälso- och sjukvård behöver utvecklas. För det krävs faktiskt också ett nationellt ledarskap, och det är alldeles uppenbart, fru talman, att den sittande regeringen och de två regeringspartierna saknar kraften för det ledarskapet.