KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva Flyborg (FP):
Det blir nästan fånigt. Regeringen är inte splittrad i den här frågan. Vi står enade tillsammans, en för alla, alla för en, precis som de fyra musketörerna gjorde på sin tid. Däremot är oppositionen sorgligt splittrad. Men det får ni tillfälle att redovisa för väljarna längre fram, och det behöver jag inte kommentera mer än så här i dag. Nej, jag är över huvud taget inte emot det förnybara. Men jag är realistisk. Jag sade just i mitt anförande att jag vill tala om hur det ser ut.
Oppositionen har med enad kraft och stämma - åtminstone i det fallet - försökt påvisa att kärnkraften har subventioner som är otillbörliga, medan man inte med ett ord nämner sitt eget alternativ eller vilka subventioner de får. Det blir en sned debatt, där man egentligen inte förstår vad man resonerar om, ifall man inte är mycket insatt i de här frågorna. Man ska säga som det är och inte lägga dimridåer och gömma sig bakom dem.
Det är min enkla utgångspunkt. Det tänker jag hålla mig till även framöver, oavsett vilket ämne det gäller. Fru talman! Elprisområdena är en direkt följd av att man stängde Barsebäck elkraftverk i Skåne, med en enorm obalans i just elproduktionen i Sverige som följd. Den mesta elkonsumtionen sker i de södra delarna av landet, vilket Jennie Nilsson också vet.
Just där det är som minst elproduktion, där slog man till och stängde en ren, säker och effektiv elproduktion, med en stor obalans som följd. Det är inte nog med det, fru talman, utan man underlät att se till att det fanns tillräckligt mycket kraftöverföring från norr till söder, vilket också bidrog till att det blev en ännu större obalans än vad det hade kunnat bli annars, om man hade väntat med att stänga Barsebäck.
Om man nu nödvändigtvis skulle göra detta gigantiska misstag kunde man ha väntat tills det fanns bättre överföringskapacitet. Frågan om det obegränsade ansvaret har vi svarat på och sagt att det obegränsade ansvaret gäller. Det gäller enligt svensk lagstiftning och inte enligt tysk eller annan lagstiftning, som inte går att jämföra. Vad gäller Pariskonventionen, fru talman, väntar vi på andra länder. Vi står redan bakom detta i Sveriges riksdag och inväntar andra länder.
Eva Flyborg (FP):
Med risk för att låta tjatig: Alliansregeringen har höjt och skärpt skadeståndskrav. Det är det som den här regeringen har gjort. Jennie Nilsson får läsa betänkandet lite noggrannare nästa gång. Men varför gjorde då inte Jennie Nilsson och hennes kumpaner detta när ni hade makten och hade möjlighet att göra det? Varför gjorde ni inte det redan då? Det låter som om att det har varit för lågt alldeles för länge.
Detta med att det är den här regeringen som har infört elprisområden: Låt mig inte ta hela debatten nu utan bara konstatera att vi fick göra det bästa vi kunde när vi ställdes inför EU:s krav och inte fick lov att ha de enhetliga priser i ett enda prisområde som vi då hade, för att bland annat klara avstängningen av Barsebäck. Vi fick inte ha det. Vi ställdes inför fait accompli. Vi behövde göra något åt det.
Det fanns risk för höga skadestånd men också risk för att andra länder hade kunnat stämma Sverige inför domstol, med höga retroaktiva skadestånd dessutom för att vi hade agerat på ett sätt som man inte får enligt EU-lagstiftningen. Allt härrör sig från beslut som S-regeringen fattade, snabba beslut: Stäng kärnkraften!
Men man såg inte till att det fanns annan elproduktion eller överföringskapacitet nog, inte heller inom gällande EU-lagstiftning, som man borde ha haft koll på. Pariskonventionen, fru talman, har vi redan beslutat om i Sveriges riksdag. Det vet Jennie Nilsson. Det finns ingen anledning att tala vidare om det. Vi har redan sagt ja till den. Vi väntar på två länder. Jag tror att det är Belgien och Italien. När de har ratificerat så har alla infört det samtidigt.
Vi tjafsar inte om subventioner, som Jennie Nilsson uttryckte det, för kärnkraften. För det finns inget att tjafsa om när det gäller detta. Däremot ska man ge en sann bild av vad det förnybara och främst vindkraften kostar svenska skattebetalare. Det tycker jag är att vara ärlig mot väljarna, att säga som det är. Om ni nu så gärna vill ha en överenskommelse, vilket jag skulle välkomna, som jag har sagt i flera debatter och i bloggar och på annat sätt, låt oss sätta oss ned! Men villkora det inte med olika saker!
Eva Flyborg (FP):
Volvo, Saab och många andra industrier inom fordonsklustret har varit och är fortfarande en viktig och stor del av den svenska industrin. Som jag nämnde i mitt anförande har man också genom fordonsindustrin och fordonsklustret varit med och byggt upp det välstånd vi ser här i dag, och det gör man fortfarande. Jag är glad över att Carina håller med om det.
När det gäller branschprogram har vi lite olika utgångspunkter. Socialdemokratin har under i alla fall de senaste 20 åren varit väldigt förtjust i branschprogram och annat där man sätter en stämpel: så här gör vi, de här är med, och här är pengarna. Sedan har det dock inte blivit så mycket av det där under åren. Vi har en lite annan tanke om hur man samarbetar med industrin, för det gör den här regeringen.
I flera av våra alliansbudgetar genom åren kan man se satsningar på samarbete med fordonsindustrin, till exempel när det gäller motorutveckling. På förmiddagen i dag, alldeles innan den här debatten, hade vi en hearing, en öppen utfrågning, om en fossiloberoende fordonsflotta. Här är det väldigt intressant just hur man jobbar med industrin. Där ligger Volvo väldigt långt framme med olika lösningar. Man tittar också på materialutveckling.
Det är något man glömmer när man talar om fordonsindustrin och den fossilfria fordonsflottan. Hur mycket en bil väger spelar naturligtvis också en roll när det gäller materialutveckling, och där ligger man väldigt långt framme. När det gäller fordonsbränslen i sig taggar man verkligen i branschen hur man arbetar tillsammans, och där har också regeringen gått in och stött med 200 miljoner kronor, tror jag, för att utveckla fordonsbränslen för en fossilfri fordonsflotta så småningom.
Det sker alltså mängder med samarbete, men allt måste inte stämplas som branschprogram. Det klarar vi oss utmärkt utan.
Eva Flyborg (FP):
Jag återkommer i alla fall till detta med branschprogram, som Carina Adolfsson Elgestam tar upp. Det är inte så enkelt som att man sätter en etikett på något. Har man inte något bra innehåll blir det i alla fall ingenting. Alliansregeringen har gjort tvärtom. Vi bekymrar oss inte om att sätta etiketter på saker och ting. Vi koncentrerar oss på innehåll och resultat i stället. Det är faktiskt mycket bättre.
När det gäller kontakter med fordonsindustrin är det mycket bra att man därifrån också hör av sig till Socialdemokraterna och andra oppositionspartier. Det ingår naturligtvis i deras arbetsuppgifter att göra. Självfallet är det så. Jag kan svara för mig själv. Jag har många kontakter med de flesta inom fordonsklustret eftersom de är många. Vi talar i dag om Volvo som är mycket stort. Vi kan också nämna Scania för balansens skull, om inte annat, som deltog i vår utfrågning.
Men det gäller också att träffa de mindre företagen inom fordonsklustret. Det gäller inte minst underleverantörer med tanke på den situation som de befinner sig i. Dessa besök är många och livliga, och kontakterna är mycket bra. Det är, som sagt, bra att även Socialdemokraterna träffar företag inom fordonsklustret. Fortsätt med det.
Eva Flyborg (FP):
Det är alltid en bra regel att lyssna på vad Eva Flyborg säger, för då blir det rätt och bra. När det gäller sjuklönekostnaderna för företagen har vi sagt att vi är öppna för att gå vidare i just den riktningen och ta bort sjuklöneansvaret för företagen. I vår interna diskussion, som Jonas Eriksson refererade till, har det i första hand gällt den andra sjuklöneveckan. Men vi anser att även sjuklöneansvaret för den första sjuklöneveckan ska tas bort så fort som möjligt.
Det är stor skillnad på vilket ekonomiskt åtagande det blir för just dessa två veckor, och skillnad för staten. Jag ser samma problem som Jonas Eriksson just med sjuklöneansvaret för företagen. Det finns en risk att man utestänger svagare grupper, om jag får kalla dem så, alltså människor som kanske har en sjukdomshistoria bakom sig eller som är sjuka.
Men när det gäller den andra vågskålen är det en bra tanke med det som gäller i dag eftersom det tvingar företagen att ta ett stort ansvar för till exempel sin arbetsmiljö - vilket Jonas Eriksson också brukar tala om vid andra tillfällen - men också för rehabilitering och att rätt insatser sker mycket tidigt.
Jag tror att vi kan vara överens om att det är bra att denna drivkraft och detta incitament behålls hos företagen men att man också tar bort sjuklöneansvaret för företagen så småningom. Mitt korta svar på Jonas Erikssons fråga är ja.
Eva Flyborg (FP):
Som Jonas Eriksson vet är det i grund och botten ekonomin som det också handlar om. Vi har i alla tider alltid använt våra företag som mjölkkor för staten. Vi måste ha in pengar någonstans ifrån, och vi betalar alla skatt. Men företagen står också för en stor del av statens inkomster. Så krass är egentligen verkligheten ibland att det inte alltid finns pengar till allting.
Då måste man i oroliga tider, som under de år som vi nu har genomlevt och fortfarande lever i, koncentrera sig på de skatter som gör att man får fler människor i arbete. Då kan man välja att göra det generellt. Ibland kan man också välja att göra mer branschvisa insatser eller punktinsatser. Jag hoppas att detta står på agendan och kommer att bli verklighet inom en inte alltför avlägsen framtid. Men det får vi helt enkelt se.
Eva Flyborg (FP):
Det är som sagt inte formen som är det viktiga. Jag tycker att oppositionen, framför allt Socialdemokraterna men även Vänsterpartiet, har en övertro på att just sätta etiketter på saker och ting och få in saker och ting i fix och färdig form. Jag försökte säga att det är innehållet som är det viktigaste. När vi talar om fordonsindustrin handlar det om motorutveckling, materialutveckling, komponentutveckling och alla möjliga saker. Det är det viktigaste.
När vi talar om utveckling för fordonsindustrin och andra industrier - vi kanske inte ska tala bara om fordonsindustrin - är det viktigt med forskningen. Det är A och O. Jag tror att Kent Persson kan hålla med om det. Därför är jag mycket nöjd med att vi gör historiska satsningar på just forskning och utveckling. Det betyder någonting när man kan lägga så många miljarder på detta som vi gör. Det är en historisk satsning, och det innebär någonting i praktiken.
Det kommer också att innebära mer resultat som industrin kan tillgodogöra sig framöver. Det är också så att akademin och industrin arbetar tillsammans, och det är en avgörande komponent för framtiden, precis som Kent Persson säger. Det håller jag med om. En skatterabatt för forskning och utveckling är en del av vårt nya partiprogram som vi ska diskutera och besluta om i november.
Vi får se hur den kommer att utformas exakt; det kan jag inte tala om här i talarstolen i dag. Vi får återkomma till detta. Just att det finns ett sådant moment tror jag dock är viktigt för framtiden.
Eva Flyborg (FP):
Det är klart att vi har samhällsutmaningar, och det är klart att företagen - det vill säga industrin som helhet, tillsammans med akademin, regioner, företag i övrigt och föreningar i stort - har en hel del att bidra med och måste göra detta mer tillsammans. Det är väl också som Kent Persson egentligen antyder, nämligen att ett av problemen förr har varit att man har jobbat för mycket med skilda stuprör.
Nu kritiserar jag inte något enskilt parti utan talar om detta som samhällsutveckling, om vi kan lyfta diskussionen dit. Det har varit för mycket enskilda stuprör där man inte har samverkat. Jag håller med om att det inte har varit bra, utan man behöver mer kontakter emellan - i till exempel samverkansprogram, som Kent Persson nu också antyder att Vinnova satsar på. Jag tror att det är 200 miljoner kronor man i det här skedet kommer att satsa på till exempel ökade partnerskap mellan enskilda aktörer.
Det är alltså viktigt, och det är väldigt bra. Det kommer också, tror jag, att innebära att man får in fler samhällsvetare och fler från humaniora även inom den lite hårdare delen av industrin. Det kommer att vara väldigt bra, inte minst för användarvänlighet, konkurrenskraft och i slutändan konsumenterna. Där tror jag alltså att vi alla är vinnare på ett mer holistiskt sätt att se på samhället.
Industrin är inte i en box för sig, utan den ingår i hur vi formar samhället framöver. Det handlar om en positiv välståndsbildande kraft, och det var just det jag började med att tala om: de välståndsbildande krafterna, som är så viktiga. Som slutkläm kommer jag att kunna säga - jag vet att Kent Persson inte har någon replik kvar - att det också är viktigt att vi vårdar de välståndsbildande krafterna och inte lägger på ökade skatter på dem.
Då blir det nämligen inte fler jobb.
Eva Flyborg (FP):
En stor del av mitt anförande försökte jag koncentrera mig på att berätta hur det ser ut rent praktiskt. Vi har diskuterat de här frågorna vid många tillfällen här i kammaren, i utskottet och på andra ställen. Rent konkret och rent praktiskt, utanför denna kammare, uppe i Malmberget, runt om i Sverige, i vår berggrund, i graniten, i skiffer vad du vill ligger mineralerna blandade huller om buller. Det finns inga särskilda fack där det ligger lite guld.
Det finns inget annat fack där det ligger lite zink och tredje och fjärde med någonting annat, uran till exempel. De ligger huller om buller, och man bryter hela berget, hela malmen, och sedan utvinner man de olika mineralerna. Så ser det ut rent faktiskt. Därför går det inte att ha ett förbud mot prospektering av uran, för det kommer att följa med när du prospekterar och letar efter andra saker.
Dessutom är ofta, som jag försökte berätta, den radioaktiva signal som uran har ganska låg, men den finns och visar ofta vägen till guld, zink och andra mineraler som är brytvärda just därför att de ligger någorlunda tätt ihop i områdena. Så är naturen formad. Den ordningen kan inte Vänsterpartiet göra om, inte heller Folkpartiet.
Det går inte att förbjuda. Det är ett mycket kraftfullt slag i luften att förbjuda prospektering av ett enskilt ämne.
Eva Flyborg (FP):
Problemet är att man inte kan förbjuda detta därför att allt hänger ihop. Om man säger nej till att prospektera efter till exempel uran hittar man inte heller de andra mineralerna. Ett sådant förbud innebär i förlängningen, det som oppositionen står för men inte säger eller inte vill säga, i stort sett slut för svensk gruvverksamhet, för mineralerna ligger huller om buller i naturen, i berggrunden.
Här kan vi stifta lagar och ändra lagar, men inte ens Vänsterpartiet kan ändra naturlagarna, Kent Persson. Där går väl ändå gränsen. Det ni föreslår har ingenting med verkligheten att göra. Det är ett politiskt ställningstagande, absolut, och det respekterar jag, precis som Kent Persson respekterar vår hållning. Så måste det vara.
Men talar du om att det är ett politiskt ställningstagande som inte har någon som helst förankring i verkligheten utan snarare är en del av det publika, det vill säga att folk ska tro att här går det att göra någonting med kraftfulla åtgärder? Det går inte, och det måste även Kent Persson veta om. Men det låter bra - så långt kan jag hålla med. Naturlagarna kan vi inte ändra i Sveriges riksdag, utan dem får vi hålla oss ifrån.
Eva Flyborg (FP):
Det är spännande, men jag ska inte ge mig in på att föregripa regeringens beslut och interna diskussioner. Jag förutsätter att vi håller oss till den överenskommelse vi har. Där kommer ett sådant här tillstånd att prövas enligt de lagar och förordningar som vi har. Det enda jag vet är att vi gemensamt har sagt att vi kommer att stå upp för den gemensamma överenskommelse som omfattar även detta. Så det ska nog gå bra.
I det anförande som Karin Åström höll tidigare tog hon inte upp uran och vad man ska ha det till. Prospekteringsförbud tror jag inte att Socialdemokraterna står för, för det har väl Socialdemokraterna insett inte går. Hur tror ni att brytningsförbud påverkar hela gruvindustrin när man inte kan låta bli att få med uran? Hur har ni tänkt klara ut det?
En annan sak som jag har funderat på är de sällsynta jordartsmetallerna. Att Vänsterpartiet säger nej till uranbrytning för att man är mot kärnkraft kan ha en logisk koppling. Ni är för vindkraft till exempel men har inga problem med att REE bryts i andra länder med gigantiska miljöförstöringar. Det tycker jag inte alls att man har kopplat till ansvarstagande, som man kanske borde göra.
Det vore intressant att höra från Karin Åström om det finns en sådan diskussion hos Socialdemokraterna. Ska man tillåta REE-brytning i Sverige på något annat sätt, eller är man nöjd med det sätt på vilket det görs i andra länder?
Eva Flyborg (FP):
Det finns ett generellt förhållningssätt till detta från de fyra allianspartierna, och det håller vi oss till. Vi säger att om eller när det kommer in en ansökan ska vi titta på den enligt alla de säkerhetsföreskrifter och andra saker som finns. Det är inte mer än så. Det är egentligen inte värre än någon annan gruva i den delen. Den ska behandlas som alla ansökningar.
Man kan undra varför man biter sig fast så vid detta med uran. Sverige har ungefär 1 procent av det brytvärda uranet. Det är inte särskilt mycket. Värdena i sig är ganska låga.
Det finns en oro där ute som man ska ta på stort allvar, men jag tycker att det sätt som oppositionen hanterar de här frågorna på egentligen bara gör saken värre genom att man underblåser oron och inte talar om att uran redan finns i berggrunden. Det bryts redan uranmineraler i de gruvor vi har i dag. Det tas om hand redan i dag, men inte på ett sådant koncentrerat sätt eller med de processer som en urangruva skulle medföra.
Så långt är jag helt med. Men man behöver inte underblåsa den rädsla som finns ute i samhället. Man ska i stället tala om vad det här innebär och att vi har sådana miljölagar och andra lagar som reglerar detta så noga och på ett så bra sätt att det aldrig kommer att vara någon som fattar beslut om inte alla de högt ställda krav och förväntningar som finns uppfylls. Jag ser verkligen fram emot att vi får diskutera gruvstrategin mer.
Jag tror inte att vi behöver göra det i plenum i kammaren, utan det kan vi ta i de olika delar som kommer fram. Jag har ett förslag, och det är att vi i utskottet begär att få de olika delarna till oss så att vi där i utskottet också kan fördjupa vår kunskap om det och föda in värdefull kunskap som kommer från hela landet, inte minst från er som bor i norra Sverige.
Eva Flyborg (FP):
Lise Nordin måste lyssna på vad jag säger. Det vore ganska konstigt om jag skulle stå här och förorda en avveckling av kärnkraften, vilket Lise Nordin påstod att jag gjorde. Jag sade att den måste ersättas med ny kärnkraft inom 10-15 år. Det är faktiskt något helt annat. Lise Nordin tar upp kostnaden. Det kan man göra, men det är egentligen inte vare sig mitt eller Lise Nordins problem.
Det avgör faktiskt marknaden, förutom för det förnybara, som vi ju sätter ett pris på genom att bidra med skattemedel. Det är en helt annan sak. Men alla andra energislag finns på en riktig marknad, och där sätts priset av marknaden, så det är inte något problem vi behöver hantera. Nej, Lise Nordin, det är det förnybara och särskilt vindkraften som ger en osäkerhet.
Hur ska svensk basindustri säga när man ska börja det första skiftet på morgonen och till exempel ska producera stål på SSAB? Blåser det i dag? Kan vi producera något, eller ska vi skicka hem alla? Det är inte en hållbar energipolitik, ekonomisk politik eller industripolitik. Kärnkraften brukar Lise Nordin alltid klaga på.
Den har tillförlitlighetssiffror som är uppe i 95-98 procent just nu. Det går inte att bli så himla mycket bättre. Sverige var, innan den förra regeringen lade en död hand över hela kärnkraftsindustrin, i topp vad gällde tillförlitlighet och effektivitet i kärnkraftverken.
Där börjar vi närma oss nu, och flera är redan i kapp, tack vare det upprustningsprogram som Alliansen med lagstiftning har sett till att man får och kan göra, och därför vill man nu investera. Vindkraften står ofta stilla. Det är det som är problemet. När man behöver energin som mest ger det i stort sett ingenting, och det är det beskedet Lise Nordin och Miljöpartiet vill ge svensk basindustri.
Eva Flyborg (FP):
Lise Nordin vet, som alla vet i Sverige, att vi inom Alliansen har en överenskommelse som gäller. Det är den politik som vi nu genomför. Det är den politik som ser till att det förnybara har byggts ut och fortfarande byggs ut. Lise Nordin brukar ha olika taktiker när hon talar om vindkraften, till exempel. Ibland har den byggts ut väldigt mycket. Det är rekordnivåer, och det är hundratals procent i ökning och så vidare. I andra sammanhang brukar Lise Nordin tala om att vindkraften är på en alldeles för låg nivå.
Det behövs andra stödsystem, mer stöd, mer subventioner till vindkraften, eftersom den inte har så stor plats i den svenska energimixen. Det beror hela tiden på vilken tes som Miljöpartiet vill poängtera. Vi har som sagt en överenskommelse, och det är den som genomförs. Det är också ett renlighetskrav, tycker jag, att man kan redovisa olika partiers ställningstaganden, vilket Centerpartiet har gjort. Det är helt okej. Jag gör det för mitt parti.
Det är helt okej. Jag tänker på det här med att man redovisar sin åsikt. Det har Miljöpartiet gjort alldeles nyss, i veckan som gick. Man går nu med på att sänkta arbetsgivaravgifter för unga är bra för att få fler ungdomar i arbete. Där kan man tala om ett regeringsalternativ som har kapsejsat, för nu finns det egentligen ingen gemensam politik, i och med de stora kostnader som detta medför.
Jag tycker att det är bra, men oppositionen har ingen gemensam politik, vilket vi har, även i energifrågan.
Eva Flyborg (FP):
Det var många frågor. Vad jag ville göra just i dag var att hylla en stor politiker. Jag har inte sagt något om hennes gärning annat än just när det gäller kärnkraften. Det kan man ha olika åsikter om, och det förstår jag att Kent Persson, som vänsterpartist, har synpunkter på när det gäller strejker och andra saker. Det har jag inte lagt någon synpunkt på. Men en stor politiker var hon, och en fantastisk gärning är det hela.
Jag tänkte också på det ur ett jämställdhetsperspektiv. Hon var den enda kvinnan i ledande ställning och som premiärminister på den tiden. Hon blev inte bara det, utan hon dominerade faktiskt nästan totalt scenen och den politiska diskussionen. Det tycker jag är värt att hylla. I utskottet och även annorstädes tycker jag att man kan säga när någon har gjort någonting bra eller uppnått någonting, även om man inte alltid håller med i den politiska meningen.
Vad gäller kärnkraftsutbyggnaden i Storbritannien är det så som Kent Persson säger, att de har krävt ett ersättningsgolv. Jag vet inte riktigt vad de kallar det där, men låt oss kalla det för det. Det kan man faktiskt kalla subventioner. Jag går absolut med på det. Den diskussionen för man i Storbritannien. Men det gör vi inte här, Kent Persson. Vill Kent Persson införa ett golv för kärnkraften kan vi absolut prata om det.
Det var inte min tanke, men om Vänsterpartiet vill gå den vägen ska vi kunna prata om det. Men låt oss säga att man nu ser att det är en subvention eller ett bidrag - det kan vi kalla det för - det här golvet när det gäller kärnkraftsel. Vad är det som gör att det ena kraftslaget är bättre att subventionera än det andra, om man bortser från en politisk retorik, att man bara gillar eller inte gillar en viss kraftproduktion, som till exempel Miljöpartiet gör?
Vad är det som gör att det är okej att ge en subvention i det ena fallet men inte i det andra bara för att man inte gillar kraftslaget?