Anders W Jonsson (C):
Detta är i sanning en väldigt intressant debatt, och jag måste säga att det var nära att jag applåderade Karin Rågsjö när hon var uppe i talarstolen. Det ankommer kanske inte en centerpartist att applådera en vänsterpartist. Men hon sa så här: Den här propositionen kommer verkligen att påverka människors liv åt det positiva hållet. Låt mig berätta om bakgrunden till propositionen.
Det hänger samman med att vi har ett stort problem i Sverige i kontakten mellan landsting och kommuner vad gäller de mest sjuka äldre. Det handlar om hälso- och sjukvård och socialtjänst. Detta är något som vi i alliansregeringen uppmärksammade mycket, framför allt under perioden 2010-2014.
En liten del av problemet handlar om de äldre som hamnar på sjukhus och som när de är färdigbehandlade inte får plats i hemtjänsten eller på äldreboendet. Det är alltså en liten del av problemet, som är betydligt mycket större än så. Nu är det en tvist här i talarstolarna om vem det var som kom med förslaget: Är det vänsterregeringens förslag eller Alliansens? Jag tycker att de som är intresserade av detta kan ta fram propositionen, som finns på nätet.
Där kan man läsa om ärendets beredning. Det visar sig då att detta var någonting som uppmärksammades 2013-2014, då vi fick ett problem med att lagen angav ett visst antal arbetsdagar. När det då under julhelgen plötsligt blev väldigt få arbetsdagar innebar det att de mest sjuka äldre som fanns på våra sjukhus, inte minst Karolinska, fick ligga kvar under veckor utan att någonting hände.
Det här gjorde att alliansregeringen - det var Göran Hägglund som undertecknade direktivet - skrev ett direktiv till Göran Stiernstedt och sa: Kom med ett förslag som ändrar på det här! Det är inte rimligt att de mest sjuka äldre ska ligga färdigbehandlade på sjukhus under flera veckor och att kommunerna inte hämtar hem dem. Detta är uppenbart, för i ett antal kommuner ligger inte de äldre kvar en enda dag. Ronneby brukar framhävas som ett positivt exempel på detta.
Andra kommuner har däremot satt detta i system. Därför skrev alliansregeringen ett direktiv till Göran Stiernstedt i februari 2014 om att ta fram ett förslag. Detta förslag har sedan lagts fram och remitterats. Nu har det rullat vidare till att bli en proposition som vi här i riksdagen i dag kan besluta om. Det är precis som Karin Rågsjö säger: Det här är ett fantastiskt bra förslag!
Det är ett förslag som beställdes av en alliansregering beroende på att det fanns ett stort problem för de mest sjuka äldre, som var tvungna att ligga kvar på sjukhus i veckor i onödan. Det är lite grann så vi i Alliansen jobbar. Vi ser ett stort problem i hälso- och sjukvården eller i äldreomsorgen, och vi kommer med förslag som sedan innebär skillnad, precis som Karin Rågsjö säger, i människors liv. Det är där det blir en sådan kontrast, fru talman.
Man kan lyssna på den debatt vi hade i går här i kammaren. Det var en produkt som är helt påhittad av vänsterregeringen - den rödgröna regeringen - om att det skulle vara förbjudet att sälja universitetssjukhus. Universitetssjukhuset i Linköping var uppe i debatten. Regeringen tycker att man ska stifta en lag och säga att det är förbjudet att sälja Universitetssjukhuset i Linköping. Det är något som över huvud taget inte är något problem.
Men där lägger vänsterregeringen ned all sin kraft på att plocka fram lagförslag som sedan ska tröskas igenom både parlament och annat. Där ser man skillnaden i hur vi angriper problemen. Vi är alltså helt överens nu om att lagförslagen i den proposition vi ska besluta om i dag är väldigt bra. Men vad rör då diskussionen?
Jo, den rör att vi i alliansregeringen såg problemet med de äldre multisjuka som har åkt in till akuten, hamnat på sjukhus och fått en behandling och som sedan inte kommunerna tar hem till äldreboendet. Vi såg detta, och vi såg att det är en liten del av det stora problemet. Det stora problemet för denna grupp handlar om att vi har två olika lagstiftningar.
Vi har en socialtjänstlag och vi har en hälso- och sjukvårdslag som över huvud taget inte pratar med varandra. När den stackars undersköterskan i hemtjänsten eller på äldreboendet står där inför patienten måste hon tänka: Den insats som jag nu tänker göra - är den enligt socialtjänstlagen eller hälso- och sjukvårdslagen?
Vi har alltså en lagstiftning som inte är anpassad till att många mycket svårt sjuka äldre i dag vårdas antingen hemma eller på äldreboenden.
Det var därför vi i alliansregeringen inte bara gav ett uppdrag till Göran Stiernstedt att plocka fram en lösning för de färdigbehandlade som ligger på sjukhus, utan vi sa också: Se nu till att ta fram ett förslag som innebär att lagstiftningen anpassas till de mest sjuka äldre, det vill säga en äldrelag! Det första den rödgröna regeringen gjorde när den tillträdde vara att lägga ned denna utredning.
Den behövdes över huvud taget inte, menade man. Det är egentligen detta vi nu påpekar i utskottets majoritet. Här måste regeringen ta ett helhetsgrepp om hur det är med socialtjänst och hälso och sjukvård för gruppen mest sjuka äldre. Jag blir förvånad när jag står här och lyssnar, inte minst på Catharina Bråkenhielm, som säger: Vi har tillsatt en ny utredare, Anna Nergårdh, och hon kommer minsann att titta på det här. Läs direktivet, Catharina Bråkenhielm!
Det finns inte ett ord i direktivet om att man ska lösa problemet att de mest sjuka äldre hamnar i en situation där det är två helt olika lagstiftningar. Det Anna Nergårdh ska titta på är hur vi organiserar primärvården och hälso- och sjukvården. Det är viktigt att titta på det också, för där finns minsann stora brister.
Bekymret, Catharina Bråkenhielm, är dock att det i kontakten mellan kommun och landsting och i klyftan mellan socialtjänstlag och hälso- och sjukvårdslag finns ett antal sjuka äldre, framför allt, som kommer i kläm.
Det är detta som en utskottsmajoritet nu lägger fram förslag om och som snart en riksdag kommer att fatta beslut om: Se nu till att ni i regeringen fokuserar på de stora problem vi har i hälso- och sjukvården och i äldreomsorgen! Gör det i stället för att ägna er åt att bekämpa påhittade väderkvarnar som ni har en sådan fäbless för att göra, vilket man hörde inte minst i gårdagens debatt!
Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag, det vill säga att vi ska göra något åt det stora problemet.