KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Malmer Stenergard (M):
Varje år avviker tusentals människor och blir en del av ett växande skuggsamhälle. Socialdemokraterna har tappat kontrollen oavsett vilka siffror de bollar med. Trots detta tycker jag att ministern verkar förvånansvärt nöjd. I sitt första inlägg i debatten sa han att sedan 2014 har mer än 94 000 före detta asylsökande lämnat Sverige.
Från och med 2015 till och med 2021 omfattar åtminstone sju år. 94 000 kan förstås låta mycket, men vi måste veta hur många som egentligen borde ha lämnat landet under samma tidsperiod. Jag vet inte exakt hur många, men jag har tittat närmare på tre år: 2018, 2019 och 2020.
Enbart under den perioden fattades 93 000 avslagsbeslut. Det motsvarar nästan exakt dem som lämnade landet under sju år. Men hur är det med alla andra år? Då borde också ett antal personer ha lämnat landet. Vad har hänt med dem? Migrationsverket och polisen har i dag 50 000 öppna ärenden.
I december hade mer än hälften av personerna i polisens öppna ärenden avvikit. Bara hälften av dem som ska lämna landet återvänder frivilligt. Det finns alltså ingen som helst anledning att vara nöjd, utan det krävs en rad kraftfulla åtgärder. Vi kommer att vända på varje sten för att komma till rätta med problemen, säger ministern i sitt svar till mig. Det är gott så, om det stämmer.
Det här är tio stenar och tio kraftfulla förslag för att bekämpa skuggsamhället. Det är tio moderata förslag som Socialdemokraterna har röstat nej till. Nio av förslagen röstade Socialdemokraterna nej till så sent som förra veckan. Det finns något annat som jag inte heller får att gå ihop. När det stod klart att vi fått en majoritet bakom många av de förslag som vi lagt fram gick ministern ut i medierna och sa att regeringen var positiv till flera av förslagen som lagts fram.
Varför röstade Socialdemokraterna då inte ja? Låt mig ta ett tydligt exempel, som också vittnar om att man inte ser omfattningen av problemen. Ministern var inne på att Skatteverket har fått ökat anslag och fler verktyg för att kunna upptäcka, utreda och åtgärda felaktigheter.
Men i en intervju i DN i dag säger Skatteverkets generaldirektör något helt annat: "Svenska myndigheter sitter på en guldgruva, men vi får bara borra i den med plaströr."
Hon menar vidare att Sveriges bristande kontroll av identitet och omfattande sekretess hindrar informationsutbyte mellan myndigheter och är källan till att grov brottslighet, arbetslivskriminalitet och bidragsfusk kan pågå år efter år. Det är så illa att om Skatteverket hade upptäckt den kvinna som vistades illegalt i närheten av statsministerns bostad hade de inte ens fått informera polisen. Fru talman! Det är tunga stenar som ligger kvar.
Vilka ska Socialdemokraterna vända på?
Maria Malmer Stenergard (M):
Ministern är inne på något som rör vid en intressant sanning här. Det är att regeringen i många fall har presenterat förslag. Då tycker ministern att det är onödigt att vi går fram med samma konkreta förslag i riksdagen. Det är någonting som regeringen har satt i system. Först håller man en pressträff med pompa och ståt om att man avser att eventuellt fatta beslut om ett tilläggsdirektiv till en utredning som redan finns. Sedan håller man en pressträff när det börjar närma sig riktigt skarpt läge för att lägga fram tilläggsdirektivet.
Sedan håller man en pressträff när man lägger fram tillläggsdirektivet, och sedan håller man en pressträff när utredningen kommer. Men sedan blir det helt tyst. Man håller ingen pressträff när förslagen aldrig läggs fram. Det är det vi har tröttnat på. Vi måste genomföra förslag och inte bara prata om dem för att utrota skuggsamhället. Varje år går tusentals under jorden. Det har gått så långt att skuggsamhället bokstavligen talat står i statsministerns farstu.
Bedömare menar att det handlar om minst 100 000 som vistas här illegalt. Men när migrationsministern får frågan om skuggsamhällets omfattning av Sveriges Radio säger han ordagrant att 10 000 är en siffra som kan användas. När jag frågar om han avser att kartlägga hur många det faktiskt handlar om får jag inga svar. I stället antyder ministern att han är rätt nöjd och pekar finger åt den regering som styrde för snart åtta år sedan. Jag tycker inte att det duger.
Ändå säger sig Socialdemokraterna vilja vända på varje sten för att komma till rätta med problemen, som man inte vill veta omfattningen av. Jag tror att ni hört det nu. Men när Moderaterna pekar på tio rätt stora stenar som borde vändas och lägger fram tio konkreta förslag på riksdagens bord röstar Socialdemokraterna nej. Jag kan inte dra någon annan slutsats, fru talman, än att Socialdemokraterna blundar för problemen. Vi behöver en ny regering som vågar se och vågar ta itu med problemen och som kan få ordning på Sverige igen.
Maria Malmer Stenergard (M):
Den högkvalificerade arbetskraftsinvandringen är oerhört viktig för Sverige. Men är det rimligt att över 2 000 personer kommer från andra sidan jorden för att jobba här inom städ, på snabbmatsrestauranger och som tidningsutbärare? Är det rimligt att människor och skattebetalarnas pengar utnyttjas för organiserad brottslighet? Jag tycker inte det.
Vi moderater föreslår därför att bara de som tjänar minst 27 500 i månaden ska få komma hit från tredjeland för att arbeta och att man helt stoppar arbetskraftsinvandring till personlig assistans. I inlägg av socialdemokrater på landets debattsidor brukar det låta ungefär likadant - man vill också stoppa fusket. Men i regeringsställning har man snarare gått på Miljöpartiets liberaliseringar.
Om Socialdemokraterna bara driver sin egen politik tror jag alltså att det finns väldigt goda förutsättningar för att strama åt regelverket. Därför undrar jag naturligtvis: Tar Socialdemokraterna vår utsträckta hand? Avslutningsvis, herr talman, vill även jag tacka statsministern för hans insatser och önska ett riktigt varmt lycka till i framtiden!
Maria Malmer Stenergard (M):
Statsministern har sagt att det är prioriterat för henne att bryta segregationen. Där är vi helt överens. Integrationen är en ödesfråga för Sverige. Svenska språket utgör en avgörande del av integrationen. I dag är det alldeles för många utrikes födda barn som inte klarar skolan, och en orsak är bristande språkkunskaper.
Därför föreslår vi moderater språktest för barn i ung ålder och att de barn som inte har tillräckliga kunskaper i svenska ska få gå i obligatorisk språkförskola med riktigt duktiga pedagoger 15 timmar per vecka. Då får de helt andra förutsättningar att följa med i undervisningen från dag ett. Min fråga till Magdalena Andersson är om hon är villig att införa en sådan obligatorisk språkförskola.
Om svaret är nej, vad har hon då för förslag för att säkerställa att inga barn börjar skolan i den uppförsbacke som det innebär att inte kunna svenska?
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Tony Haddou, för interpellationen! Tony Haddou har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning av betänkandet Uppehållstillstånd på grund av praktiska verkställighetshinder och preskription , SOU 2017:84, och om jag avser att agera för att se till att människor med praktiska verkställighetshinder, som inte kan utvisas, inte fastnar i limbo.
En grundläggande förutsättning för en långsiktigt hållbar asyl- och migrationspolitik som motverkar framväxten av ett skuggsamhälle är att den som har fått avslag på sin asylansökan eller av andra skäl inte får stanna i Sverige återvänder till sitt hemland. När ett beslut om av- eller utvisning har vunnit laga kraft är det i första hand den enskildes ansvar att fullt ut medverka till verkställigheten av beslutet och att lämna landet.
När en person med ett lagakraftvunnet beslut om av- eller utvisning fullt ut medverkar i återvändandeprocessen är det i princip alltid möjligt att genomföra en verkställighet. Endast i ett fåtal fall uppstår det ett bestående verkställighetshinder. Dessa fall kan omhändertas inom ramen för rådande ordning. Regeringen avser att intensifiera arbetet på återvändandeområdet ytterligare i enlighet med vad som anges i Tidöavtalet.
Regeringen vill bland annat ge ett förstärkt uppdrag till Migrationsverket, Polismyndigheten, Skatteverket och Kriminalvården att samverka kring återvändandeverksamheten. Regeringen vill även att antalet förvarsplatser ska öka och kompletteras med alternativ om elektronisk eller annan övervakning av personer som väntar på verkställighet av ett av- eller utvisningsbeslut. Enligt Tidöavtalet ska dessutom delar av biståndet villkoras, och diplomatiska åtgärder ska vidtas, för att öka återvändandet.
Regeringen avser även att genom återtagandeavtal, både bilaterala och genom EU, arbeta för ett ökat återvändande. Ett ja ska vara ett ja, och ett nej måste vara ett nej. Den svenska rättsordningen får inte sättas ur spel av att enskilda individer inte följer beslut fattade av våra myndigheter och domstolar.
Maria Malmer Stenergard (M):
Generellt sett kan utvisningsbeslut verkställas till jordens alla länder under förutsättning att berörda personer medverkar fullt ut. Det kan i vissa fall kräva ett betydande aktivt eget agerande, men detta är en skyldighet som följer av individens plikt att rätta sig efter svenska myndigheters och domstolars beslut.
Det kan dock i enskilda fall - undantagsfall - uppstå situationer där man trots att individen försöker medverka inte kan verkställa beslutet.
Typexemplet är Kuba, som har en lagstiftning som innebär att inresa i vissa fall vägras trots att berörd person verkligen vill återvända och gör allt vad han eller hon kan för att det ska kunna ske.
I sådana fall finns ett regelverk på plats för att bevilja uppehållstillstånd, och då hamnar dessa personer inte i det limbo som Tony Haddou pratar om. Redan under grundprövningen av ett ärende ska myndigheterna bedöma om ett eventuellt utvisningsbeslut kan verkställas eller inte.
Bedömer man att beslutet inte kan verkställas föreskriver förarbetena till utlänningslagen att ett utvisningsbeslut inte bör meddelas. Om det i stället är så att hindren uppstår efter det att utvisningsbeslutet har vunnit laga kraft, som i det fall med kubanerna som jag nämnde nyss, finns alltså en möjlighet att meddela uppehållstillstånd. Hindren får inte bero på den enskildes eget agerande eller brist på agerande.
Sammantaget finns alltså en ordning för att hindra att personer utan egen förskyllan hamnar i en limbosituation. När man lyssnar på Tony Haddou låter det som att denna möjlighet över huvud taget inte finns, och jag hoppas att den delen av lagstiftningen inte har gått ledamoten förbi.
Maria Malmer Stenergard (M):
Interpellanten får det att låta som att det inte fattas några beslut om uppehållstillstånd till följd av verkställighetshinder, men enligt statistiken har 639 sådana beslut fattats till och med oktober under innevarande år. Detta visar att vi har ett regelverk som tillämpas. Om man inte kan verkställa utvisningen kan sådana beslut fattas, och det görs också.
Jag tycker att det är viktigt att vi uppehåller oss vid hur vårt immigrationssystem egentligen ska fungera. Det är otroligt viktigt att vi har en legitimitet i systemet. Det handlar om att vi ska kunna fortsätta att vara ett land som hjälper människor som är på flykt.
Det finns ett enormt behov runt om i världen, och för att vi ska kunna hjälpa är jag övertygad om att invånarna i Sverige måste känna att invandringen är bra men också rättvis.
Om man har en rättssäker process, vilket jag säger att vi har i Sverige, och man efter en sådan process fattar ett beslut om utvisning som vinner laga kraft, vilket innebär att det ska verkställas, och detta inte efterlevs riskerar vi att underminera tilltron till hela regelverket.
Dessutom är det djupt orättvist, för de individer som man bedömt inte har skyddsskäl belastar systemet på ett sätt som gör att vi i förlängningen får mindre möjligheter att hjälpa dem som verkligen har skyddsskäl. Jag skulle säga att det finns många argument för att ha ett fungerande och effektivt återvändande där ett ja är ett ja men ett nej också är ett tydligt nej.
Det handlar om att upprätthålla rättsstaten, om att meddelade beslut ska verkställas och om att ingen ska stå utanför eller ovanför lagen. Det handlar om att värna legitimiteten, som jag var inne på. Samma beslut ska inte leda till olika utfall. Ett avslag ska alltså innebära återvändande, och ett bifall ska innebära bosättning.
Det handlar om att begränsa kostnaderna, då betydande kostnader uppstår om personer blir kvar i mottagningssystemet. Det handlar också om att motverka skuggsamhället. Interpellanten talar om det skuggsamhälle som regeringen försvårar och fördjupar och som han påstår att regeringen, uppenbarligen under den månad vi har funnits, har skapat.
Det är egentligen precis tvärtom. För att vi ska bekämpa skuggsamhället, där människor, inte minst barn, far väldigt illa och där skrupelfria arbetsgivare utnyttjar människor på ett fruktansvärt sätt, måste vi se till att beslut verkställs.
Tony Haddou var inne på problemet med den korta preskriptionstiden, det vill säga att människor har incitament för att hålla sig gömda i Sverige därför att man efter bara fyra år kan söka asyl på nytt. Återigen belastar detta vårt system och gör att vi får mindre möjligheter att hjälpa dem som verkligen har skyddsbehov. Därför avser regeringen att gå vidare med och titta på att antingen förlänga eller helt ta bort preskriptionstiden.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tror att jag och Tony Haddou har ganska olika inställningar till detta regelverk. För mig och för regeringen är det avgörande att fattade beslut också ska verkställas. Som jag sa initialt är det så att om man fullt ut medverkar kan man också i de allra flesta fall verkställa beslut om utvisning eller avvisning. Och om det ändå inte går finns det ett fungerande regelverk i svensk rätt för att bevilja uppehållstillstånd.
Då hamnar man inte heller i det limbo som ledamoten beskriver. Jag skulle säga att vi har ett rättssäkert asylsystem, och vi har goda möjligheter till en rättssäker prövning. Vi avsätter resurser till Migrationsverket och migrationsdomstolar, så att de ska kunna leva upp till de krav som man bör ställa. Den svenska ordningen har också ett mycket högt anseende internationellt.
Jag vill avslutningsvis bara påminna om att det är myndigheterna och domstolarna som gör dessa bedömningar och inte regeringen eller enskilda statsråd.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Annika Hirvonen, för interpellationen! Annika Hirvonen har frågat mig om partierna i regeringssamarbetet avser att utreda att människor som utnyttjas i prostitution ska utvisas på grund av bristande vandel på samma sätt som kriminella. Av Tidöavtalet framgår att regeringen avser att tillsätta en utredning som bland annat ska analysera förutsättningarna att återinföra möjligheten att utvisa utlänningar på grund av bristande vandel.
Utredningen ingår som en del av många i regeringens satsning för att åstadkomma en ansvarsfull migrationspolitik. Av Tidöavtalet framgår att den aktuella utredningen bland annat ska analysera de rättsliga möjligheterna utifrån både svensk grundlag, EU-rätten, Europakonventionen och andra folkrättsliga åtaganden.
Enligt Tidöavtalet ska utredningen också ta fram författningsförslag för att, i den utsträckning det är möjligt, återinföra en möjlighet att utvisa utlänningar på grund av bristande vandel. Det skulle till exempel kunna röra sig om samröre med en kriminell, våldsbejakande eller extremistisk organisation eller andra miljöer som hotar grundläggande svenska värden. Hämtat från tidigare förarbeten nämns även prostitution som ett exempel.
Det är dock viktigt att framhålla att förslagets syfte inte är utvisa människor för att de har försatts i utsatthet. Regeringen avser att återkomma med kommittédirektiv där utredarens uppdrag utvecklas närmare.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag vill vara glasklar här. Det som gäller är det jag sa i mitt inledande svar, det vill säga att det inte är regeringens avsikt att utvisa människor för att de har försatts i utsatthet. Där vill jag vara mycket klar.
Jag ser framför mig att det i mycket större utsträckning är exempelvis de som bedriver koppleri som blir aktuella för utvisning, men återigen: Detta är någonting som utredningen måste titta på, och utredningen har alltså inte ens tillsatts. Vi kommer att jobba med direktiv, och utredningen ska naturligtvis få jobba helt som utredningar brukar och kunna leva upp till de beredningskrav som finns. Jag tycker att Annika Hirvonen är ganska snabb att kritisera regeringen, herr talman.
Hon, liksom andra, får jättegärna kritisera regeringen - jag välkomnar det, och det är en viktig del i en demokrati - men jag tror att det kan vara en god idé att avvakta och se hur utredningsdirektiven utformas, vad utredningen landar i och vad regeringen sedan eventuellt väljer att gå vidare med. Precis som under åren i regeringsställning väljer dock Annika Hirvonen och Miljöpartiet att se det de önskar se.
Annika Hirvonen väljer ut ett av de exempel som nämns i Tidöavtalet och blåser upp det i stället för att se till att helheten och alla de överväganden som utredningen kommer att få i uppdrag att göra kommer fram. Miljöpartiet väljer också konsekvent att bortse från de negativa effekterna av den ansvarslösa migrationspolitik utan fungerande integration som till stor del är en följd av partiets och Socialdemokraternas politik i regeringsställning under de senaste åtta åren.
I Miljöpartiets värld tycks uppfattningen vara att mer av den krav- och gränslösa politik som bidragit till problemen ska utgöra lösningen, och jag - liksom en stor del av väljarna - tycker nog att det är rätt uppenbart att det inte fungerar.
Från Miljöpartiets sida slår man gärna på den humanistiska trumman, men för mig är det inte ljudet från trumman som är det viktiga utan resultaten - och de är nedslående. Alldeles för många barn kommer aldrig till sin rätt och får inte samma chans som andra barn att växa upp och bli sitt allra bästa jag här.
Kvinnor som flyr från krig och förtryck, som Annika Hirvonen förtjänstfullt lyfter fram i olika sammanhang, tvingas in i en annan form av förtryck i det svenska utanförskapet. Det kan den här regeringen aldrig acceptera. Som ansvarstagande politiker måste vi alla fundera på vårt eget ansvar för det utanförskap som alltför många människor, inte minst barn och kvinnor, i dag lever i här i Sverige.
Vad är det egentligen som är humant? Jag vill återigen framhålla följande: Prostitution är ett exempel som räknas upp och som har hämtats från tidigare förarbeten. Det är ordet otukt jag syftar på. Syftet är inte att utvisa människor för att de har försatts i utsatthet. Här vill jag vara glasklar. Det handlar inte om att vi ska sätta dit utsatta människor. Exakt var gränserna lämpligen bör gå kommer att utredas, och jag vill inte föregripa det.
Maria Malmer Stenergard (M):
Återigen vill jag vara tydlig med att vårt syfte inte är att utvisa personer enbart för att de har försatts i utsatthet. Här kan jag vara glasklar. Vi har ju den situationen att någon kan utvisas med anledning av brott, och här kan man tänka sig en situation där någon upprepade gånger begår brott som inte når upp till det straffvärde som krävs för att utvisning ska aktualiseras.
Man kan tänka sig en situation där någon har tydligt samröre med kriminella organisationer eller terroristorganisationer och att det är den typen av samröre som kan leda till utvisning, trots att utvisning på grund av brott som sagt inte kan aktualiseras. Men just detta får utredningen naturligtvis titta närmare på.
Jag vill återigen betona att samtliga förslag som läggs fram ska vara i enlighet med de bindande internationella regler som Sverige har åtagit sig att följa, och likaså ska givetvis beredningskraven i regeringsformen iakttas. Jag kan inte föregripa den utredning som vi ännu inte har tillsatt.
Jag ser dock väldigt mycket fram emot fortsatt debatt med Annika Hirvonen om detta när utredningen har kommit och om regeringen väljer att gå vidare med något av de eventuella förslagen.
Maria Malmer Stenergard (M):
Ola Möller har frågat mig om jag anser att prostitution ska vara en grund för utvisning från Sverige och hur jag avser att agera utifrån min ståndpunkt. I enlighet med Tidöavtalet avser regeringen att tillsätta en utredning som bland annat ska analysera förutsättningarna för att återinföra möjligheten att utvisa utlänningar på grund av bristande vandel. Utredningen är en del av många åtgärder i regeringens satsning för att åstadkomma en ansvarsfull migrationspolitik.
Utredningen ska bland annat analysera de rättsliga möjligheterna att utvisa utlänningar på grund av bristande vandel utifrån både svensk grundlag och EU-rätten, Europakonventionen och andra folkrättsliga åtaganden. Enligt Tidöavtalet ska utredningen också ta fram författningsförslag för att - i den mån det är möjligt - återinföra en möjlighet att utvisa utlänningar på grund av bristande vandel.
Det skulle till exempel kunna röra sig om samröre med en kriminell, våldsbejakande eller extremistisk organisation eller andra miljöer som hotar grundläggande svenska värden. Hämtat från tidigare förarbeten nämns även prostitution som ett exempel. Det är dock viktigt att framhålla att förslagets syfte inte är att utvisa människor för att de har försatts i utsatthet. Vad som kan ligga till grund för utvisning på grund av bristande vandel får en utredning utvisa. Jag kommer att agera för att våra gemensamma åtaganden i Tidöavtalet ska efterlevas.
Maria Malmer Stenergard (M):
Det vi säger i Tidöavtalet är att vi ska tillsätta en utredning för att undersöka i vilka fall det kan bli aktuellt att utvisa personer som har ett leverne som står i strid med de grundläggande demokratiska principerna i Sverige och om det finns ett agerande som kan utgöra grund för utvisning även om det i sig inte är ett brott som når den nivån att det som regel ska leda till utvisning.
Sedan är det ju så att detta inte är färdig lagtext, även om Ola Möller tycks vilja tolka det så. Jag är mycket glad åt att det inte är han som ska tolka det här avtalet framöver. Vi säger att vi ska tillsätta en utredning. Jag har mycket stor respekt för arbetet som utredningen ska göra och vill inte föregripa det.
Anledningen till att prostitution nämns - och det tyckte jag att jag var väldigt tydlig med i svaret, men jag kan upprepa det - är att det fanns med i den lagstiftning som alltså tidigare gällde i Sverige. Vi räknade upp några omständigheter som tidigare lett till utvisning. Därmed inte sagt att det ska leda till utvisning framöver. Det får utredningen titta på.
Jag har varit mycket tydlig i mitt svar när jag har sagt att man inte ska utvisa människor enbart på grund av att de är utsatta. Däremot, Ola Möller, har jag nämnt att man bör beakta män som utnyttjar prostituerade kvinnor. Kan det finnas anledning att titta på huruvida det på något sätt kan utgöra grund för utvisning? Det tycker jag att den här utredningen bör titta på. Till Anders Ygeman skulle jag vilja ställa en fråga.
Det var inte länge sedan Anders Ygeman var migrationsminister och så att säga vårdade en lagstiftning som alltjämt gäller och som innebär att man kan avvisa prostituerade för att de inte bedöms försörja sig på ett ärligt sätt. Detta har också skett på socialdemokratisk vakt i Sverige.
Om man nu tycker att det är så orimligt kan man ju fråga sig varför man inte gjorde någonting åt den lagstiftningen, som i praktiken då innebar att kvinnor som prostituerade sig fick lämna landet för att de inte kunde försörja sig på ett hederligt sätt.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tänker upprepa det jag sa tidigare: Om många personer befinner sig i Sverige utan att vilja integreras och bli del av samhället och i stället agerar tvärtemot de grundläggande principer som gäller för det svenska demokratiska samhället är det ett stort problem. Därför vill vi utreda möjligheten att utvisa människor som lever i strid med dem.
En viktig del av våra grundläggande demokratiska värderingar är exempelvis att alla människor oavsett kön är lika mycket värda.