KBLab/rixvox huggingface dataset:
Amanda Lind (MP):
Arkiven är en av de viktigaste hörnstenarna i vår demokrati. De skapar förutsättningar för alla, även forskningen, att ta del av vårt gemensamma, kollektiva minne, både i efterhand och här och nu. Oavsett om det gäller ett intresse för de egna anfäderna eller en vetenskaplig analys av en historisk utveckling angår arkiven oss alla.
Det engagemanget samt en insikt om att arkiven är av central betydelse var också anledningar till att regeringen 2017 tillsatte Arkivutredningen. Vi ska också komma ihåg att digitaliseringen har medfört en stor omställning för våra arkiv. Det är en stor utmaning att ställa om verksamheten, tillgängliggöra och samtidigt ha den analoga verksamheten. Det är också något som Arkivutredningen har tittat på.
Arkivutredningen har nu tagit fram en mängd olika förslag. Det gäller även ekonomiska satsningar för att stärka tillgängligheten, lyfta fram värdet av och ge bättre förutsättningar för de enskilda arkiven med mera. Jag ser fram emot att följa arbetet under remissrundan och att ta emot synpunkterna. Det har funnits ett starkt engagemang för utredningen runt om i landet.
Det gläder mig, eftersom arkiven är så centrala för hela landet. Mitt och regeringens engagemang för arkivens väl och ve är djupt grundat. Jag ser fram emot att arbeta vidare med detta.
Amanda Lind (MP):
Jonas Andersson har frågat mig om jag ser att det finns ett problem i dagsläget med att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, bidrar till samhällssplittrande verksamhet genom vissa av de bidrag som myndigheten delar ut samt vilka åtgärder som jag är beredd att vidta för att säkerställa att MUCF inte bidrar till samhällssplittrande verksamhet genom de bidrag som myndigheten delar ut.
Låt mig börja med att tydliggöra att jag som statsråd inte kan uttala mig om det enskilda fall som Jonas Andersson tar upp i sin fråga. Hantering av enskilda bidragsärenden är en fråga för myndigheten. För regeringen är det viktigt att värna ett fritt och självständigt civilsamhälle med en mångfald av organisationer, verksamheter och röster. Det är en förutsättning för en väl fungerande demokrati. Föreningsfriheten är en av de grundläggande rättigheterna som slås fast i regeringsformen.
För att säkra existensen av ett självständigt civilsamhälle stöder staten ideella organisationer ekonomiskt. Jag delar inte Jonas Anderssons bild av att MUCF bidrar till samhällssplittrande verksamhet genom de bidrag som myndigheten delar ut. MUCF fördelar bidrag till viktiga ändamål som möjliggör verksamhet som skapar gemenskap och tillit mellan människor.
Det handlar bland annat om bidrag som syftar till att minska förekomsten av hot och hat i det offentliga samtalet, motverka och förebygga rasism och intolerans, stärka ställningen i samhället för hbtq-personer, stödja barns och ungas självständiga organisering och inflytande samt att stödja etniska organisationers arbete med kultur, språk, identitet och delaktighet i samhället. Det ligger i allas intresse att värna bidragssystemens legitimitet.
Det är därför självklart att offentliga bidragsmedel inte ska gå till verksamheter som inte är förenliga med samhällets grundläggande värderingar så som de formuleras i grundlagen och i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Det är anledningen till att de förordningar som styr bidragsgivningen till det civila samhällets organisationer innehåller demokrativillkor.
Regeringen tillsatte i mars 2018 en utredning för att se över demokrativillkoren i statsbidragsförordningar och tillämpningen av dessa villkor. Utredningens betänkande lämnades till regeringen i juni 2019 och har remitterats. Arbete pågår nu i Regeringskansliet med att ta hand om förslagen.
Amanda Lind (MP):
Jag börjar med att fortsätta att slå fast att det ligger i allas vårt intresse - politiker och medborgare men också det civila samhället - att vi värnar bidragssystemens legitimitet.
Som jag sagt här i kammaren många gånger tidigare är det självklart att offentliga bidragsmedel inte ska gå till verksamheter som inte är förenliga med samhällets grundläggande värderingar, så som de formuleras i grundlagen och i internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Detta, fru talman, är anledningen till att de förordningar som styr bidragsgivningen till det civila samhällets organisationer redan i dag innehåller demokrativillkor. Detta har prövats.
Jag tänker inte kommentera eller recensera enskilda organisationer eller fall som Sverigedemokraterna beskriver med etiketter som jag för övrigt finner anmärkningsvärda, men jag kan konstatera att det har förts rättsprocesser. MUCF har identifierat organisationer av olika karaktär som på olika sätt har uppfattats bryta mot de demokrativillkor som redan finns.
Detta menar jag är ett tecken på att de kontrollsystem som finns faktiskt fungerar. Om man granskar de rättsfall och domslut som funnits sedan 2016 och där organisationer sedan har överklagat MUCF:s beslut ser man att domstolen har delat MUCF:s bedömning i sak i samtliga fall, just när det rör demokrativillkoren.
Som jag sa tillsatte regeringen i mars 2018 en utredning för att se över demokrativillkoren i stadsbidragsförordningar och tillämpningen av dessa villkor. Parallellt med detta arbete har det även pågått ett arbete med en ny lag om stöd till trossamfund, och även där ska demokrativillkor införas. Båda utredningarnas betänkanden har remitterats, och arbete pågår i Regeringskansliet.
Vi kommer att lägga fram förslag för riksdagen - där kan Sverigedemokraterna känna sig trygga. Samtidigt jag slå fast att civilsamhällets bidrag till vårt samhälle är ovärderligt. Det måste erkännas som en självständig och självklar förutsättning för en väl fungerande demokrati. Därför är det ekonomiska stödet en viktig garant.
Sedan är det viktigt att det inte ska råda några tveksamheter om att den som får bidrag för sin organisering måste respektera demokratiska värderingar - absolut! Men inom dessa ramar måste det vara självklart att det ska stå organisationer fritt att yttra åsikter och analyser som inte överensstämmer med rådande makts egen politiska agenda, oavsett om det är miljöpartister eller sverigedemokrater.
Jag och regeringen står för en demokratipolitik som handlar om att inkludera fler i det demokratiska samtalet. Det blir uppenbart för mig, fru talman, att Sverigedemokraternas huvudsakliga ingång i stället är att kontrollera samtalet och recensera de åsikter som förekommer. Jag tror på en levande demokrati där olika röster får plats, även röster som bryter av mot mina egna eller riksdagsledamotens åsikter.
Amanda Lind (MP):
Jag vill bara upprepa det som jag sa i mitt inledningsanförande, att jag inte delar den verklighetsbild som Sverigedemokraterna Jonas Andersson och Tobias Andersson lyfter fram om att MUCF bidrar till samhällssplittrande eller, som man kallar det, segregerande verksamhet genom de bidrag som man delar ut. Jag vet att många sverigedemokrater drömmer om ett Sverige där vi på olika sätt hårdare kontrollerar vad som sägs i våra tidningar, i våra ideella organisationer eller i civilsamhället.
Men tack och lov är de flesta av oss andra fortfarande överens om att det inte är värdigt en demokrati. Fru talman! Det fria och det demokratiska föreningslivet är en helt central del av vår demokrati. Vi ska ha rättssäkra bidragskriterier - ja. Vi har demokrativillkor i dag. Det har visat sig ge utslag när flera organisationer har prövats mot detta.
Och vi jobbar nu för ett tydliggjort, enhetligt och långsiktigt demokrativillkor som ska gälla för hela det breda civilsamhället. Det är för mig en självklarhet att offentliga bidrag inte ska gå till verksamheter som inte är förenliga med samhällets grundläggande demokratiska värderingar.
Men, fru talman, jag tycker att det är anmärkningsvärt att Sverigedemokraterna lyfter fram sina egna politiska uppfattningar, kortsiktiga politiska intressen, och därmed på olika sätt vill styra det stöd som går till föreningslivet. Vi måste tolerera att olika åsikter yttras, även de åsikter som inte Jonas Andersson själv sympatiserar med.
Det är själva kärnan i ett fritt, öppet och mångfasetterat föreningsliv och civilsamhälle. Jag kan konstatera att jag och regeringen står för en helt annan demokratipolitik och civilsamhällespolitik än den som Sverigedemokraterna står för.
Amanda Lind (MP):
Jag vill säga att det naturligtvis är fruktansvärda dåd som riksdagsledamoten lyfter fram. Jag måste också säga att jag tycker att det är under all kritik att använda sig av dessa fruktansvärda händelser för att kasta fram halmgubbar och underminera och kritisera civilsamhällespolitiken. Det finns ingen sådan koppling.
Jag tycker att Sverigedemokraterna borde skämmas för att använda den typen av argumentation här i kammaren. Demokrativillkor finns redan som kriterium för stöd till civilsamhället. Vi jobbar nu för att ytterligare vässa detta demokratikriterium, och jag vet att det finns ett starkt stöd för det här i kammaren.
Att på olika sätt kontrollera åsikter som finns och recensera dem utifrån den egna ideologiska grunden tycker jag att vi ska vara för goda för. Vi bör inse att det kan finnas åsikter och uppfattningar om rasism och annat som Sverigedemokraterna eller Miljöpartiet kanske inte håller med om. Vi tycker ändå att det är viktigt att det finns en mångfald av röster i debatten. Fru talman!
Det fria och demokratiska föreningslivet är en bärande del av vår demokrati, med självständigheten som kärna. Staten stöttar föreningslivet för att säkra att det finns, inte för att gynna kortsiktiga politiska intressen. Många röster måste få finnas i detta.
Amanda Lind (MP):
Tack, Lotta Finstorp, för frågan! Först och främst: Att låta Statskontoret genomföra analyser av olika myndigheter är en del i Kulturdepartementets arbete med uppföljning och översyn av våra kulturinstitutioner. En sådan analys är viktig, för den ger oss verktyg för att se vilka utvecklingsmöjligheter myndigheten har.
Det är värdefullt för oss i vårt arbete med ledning och styrning, och det är inte minst värdefullt för myndighetschefen i det fortsatta arbetet. Vi hade identifierat utmaningar när det gällde Nationalmuseums ledning, styrning och uppföljning. I och med öppningen, efter att den nya överintendenten kommit på plats, blev också kostnadsbilden tydlig.
Därför gav regeringen i början av året Statskontoret detta uppdrag, i syfte att få en genomlysning av organisationen men framför allt bra underlag och verktyg för det gemensamma arbetet framåt. Det ser jag väldigt positivt på.
Amanda Lind (MP):
Först och främst vill jag säga att för regeringen är kulturskolan prioriterad. Vi har för första gången en nationell politik för kulturskolan, med kulturskolecentrum, kulturskolebidrag och satsning på lärare. När det gäller beslutet i Gislaved är det viktigt att säga att det rör just en kommun.
För mig är det självklart att elever runt om i vårt land ska kunna ta del av kulturskolan inom ramen för sin skoltid, men det måste också gå att lösa så att man får rätt till den garanterade utbildningstiden. Jag vet att Kulturrådet följer den här frågan noga.
På sin hemsida har man publicerat lite råd och vägledning till kommunerna för hur man på olika sätt kan arrangera en kulturskola så att alla barn ska ha möjlighet att ta del av den också inom ramen för sin sammanhängande skoldag.
Amanda Lind (MP):
Tack, Christer Nylander, för frågan! Läsning och läsfrämjande är verkligen de mest centrala insatser vi kan göra både för skolresultaten. Det handlar såklart också om litteratur och läsning för varje enskild individ och vad det innebär för att kunna ta en aktiv roll i samhällsdebatten, för att uttrycka sig och för att ta sina demokratiska rättigheter i anspråk. Vi har initierat flera läsfrämjande insatser både i och utanför skolan.
Vi har sagt också i januariavtalet att Läsdelegationens arbete ska genomföras. Vi har nyligen beslutat om direktiv till en utredning för att se över hur tillgången till skolbibliotek kan bli mer likvärdig. Det finns också ett pågående arbete med biblioteksstrategin, som är viktig för att stärka rollen för folkbiblioteken runt om i landet, det vill säga en kombination av tidiga insatser och att främja böcker och läsande brett i samhället.
Där har vi gjort en hel del, och vi ska göra mer.
Amanda Lind (MP):
Tack, Anna Sibinska, för frågan! Sverige är ett rikt kulturland. Men det skulle det inte vara om inte alla de människor som jobbar med kultur och alla konstnärer runt om i Sverige fanns. En av den här regeringens viktigaste kulturpolitiska prioriteringar är att se till att konstnärer och kulturskapare har rimliga villkor.
Vi tog ett viktigt första steg i det arbetet före jul då vi gav olika myndigheter en mängd uppdrag att på flera sätt förbättra konstnärers villkor. Det handlar om att se över hur digitaliseringen påverkar konstnärer och att kartlägga arrangörsledets förutsättningar över hela landet. Och Försäkringskassan ska se över hur man jobbar med att informera konstnärer hur de kan tillgodogöra sig sina rättigheter.
Vi måste se till att Sverige är ett land där det är rimligt och möjligt att verka som konstnär och kulturskapare även ekonomiskt.
Amanda Lind (MP):
Konstnärlig frihet är fundamentalt. Det arbetar regeringen med. Vi arbetar med att förbättra villkoren för konstnärer, vilket är en grundförutsättning. Vi har också gett Myndigheten för kulturanalys i uppdrag att särskilt titta på hur principen om armlängds avstånd och konstnärlig frihet efterlevs, både från statens sida och runt om i våra regioner och kommuner. Jag ser fram emot att ta emot resultatet av det uppdraget, för att se om vi behöver vidta ytterligare åtgärder för att stärka den konstnärliga friheten.
Amanda Lind (MP):
Jag tackar Lotta Finstorp för en viktig fråga. Tillgänglighet till kultur är ju så mycket. Det handlar om att alla ska ha tillgång till kultur var man än bor i landet. Men det handlar naturligtvis också om vilka förutsättningar man har. Ibland handlar det om fysisk tillgång, om att man ska kunna ta sig in fysiskt i en kulturlokal. Men det handlar såklart också om att även till exempel synskadade ska kunna uppleva kultur på ett bra sätt. Som Lotta Finstorp säger har vi övergripande målsättningar för detta, antagna här i riksdagen.
Finansieringen av den här typen av insatser ligger på väldigt många olika aktörer. Ibland ligger det på kommunerna att göra investeringar. Ibland ligger det på kulturinstitutionerna själva att jobba med den här frågan aktivt. Jag känner inte närmare till den särskilda fråga om Filminstitutet som Lotta Finstorp nämner. Generellt brukar vi inte från politikens sida gå in och detaljstyra den typen av satsningar.
Men självklart förväntar jag mig att våra olika aktörer som jobbar med att uppfylla de kulturpolitiska målen också verkar aktivt för tillgänglighet.
Amanda Lind (MP):
Vi vet att det behövs individuella lösningar. Det behövs en mångfald av insatser. Man kan aldrig begränsa frågan om tillgänglighet till att det skulle finnas en enda åtgärd som funkar för alla typer av funktionsnedsättningar som finns. Jag tror att vi kan hantera en hel del genom att säkerställa att man tillvaratar den kunskap som inhämtats av olika projekt, oavsett var de sker, och ser till att försöka sprida den så mycket som möjligt.
Vi får titta vidare på frågan.
Amanda Lind (MP):
Tack, Annicka, för frågan! Svensk filmindustri är av extremt hög klass. Det märker vi inte minst på filmfestivaler där skådespelare, filmskapare och producenter belönas för vår filmproduktion. Det är väldigt angeläget att vi även fortsättningsvis ser till att Sverige har konkurrenskraftiga villkor och att det även fortsatt bedrivs filminspelningar i Sverige.
Det är viktigt både för vår filmindustri och vår kreativa näring och för tillförseln av kompetens inom filmområdet. Regeringen gav förra mandatperioden Tillväxtverket ett uppdrag att analysera om produktionsrabatter eller någon annan typ av incitament skulle kunna vara bra för att stimulera svensk filmproduktion. De frågorna är fortsatt under beredning.
Amanda Lind (MP):
För mig som kultur- och demokratiminister är principen om konstnärlig frihet, armlängds avstånd till kulturen och yttrandefrihet helt fundamentala. Vi har lagstiftning som reglerar vad man får säga. Om man går över en sådan gräns när det gäller till exempel hets mot folkgrupp handlar det om en polisanmälan och att brottet i så fall utreds.
Men jag ämnar på inga sätt vare sig gå in och styra vilken typ av genre inom musiken som ska tilldelas offentliga medel eller försöka styra det kulturella innehållet.
Amanda Lind (MP):
Jag delar helt den problembild som Helena Vilhelmsson beskriver. Sådana här rapporter har vi tyvärr fått under rätt många år från Centrum för idrottsforskning och från annan forskning som pekar på att barn rör sig alldeles för lite, slutar idrotta tidigare och att det fortfarande finns en ojämlikhet och en ojämställdhet inom idrotten. Regeringen är tydlig mot Riksidrottsförbundet och idrottsrörelsen med att man måste göra mer för att motverka detta.
Idrottsrörelsen ser just nu över sina bidragsregler för att de i högre grad ska styra mot mer jämlikhet och mer jämställdhet. Det är en viktig sak. Sedan måste vi också göra mer från det offentliga. Vi har infört 100 fler idrottstimmar i skolan. Det bidrar såklart till mer idrott och rörelse. Vi måste göra mer när det gäller hur vi utformar våra miljöer för mer rörelse och mer hållbarhet över huvud taget.
Sedan tror jag också att kommunerna har ett viktigt jobb i att samverka mer med både idrottsrörelsen och den öppna fritidsverksamheten för att ställa lokaler till förfogande och på olika sätt öppna upp idrotten för fler i vårt land.
Amanda Lind (MP):
Det skulle absolut kunna vara en del av lösningen. Samtidigt har vi uttalade målsättningar. Vi vet att det här är en utmaning, och jag tror att det absolut viktigaste är att vi får till effektiva åtgärder. Nu har vi som sagt just infört 100 fler idrottstimmar i skolan. Vi har Rörelsenätverket som jobbar just för samverkan mellan utbildning, skola och idrottsrörelse för att få in mer naturlig rörelse i skolan och öka kontaktytorna mot föreningslivet. Idrottsrörelsen jobbar intensivt med frågan. Vi måste göra mer.
Amanda Lind (MP):
Tack, Camilla Hansén, för frågan! Det är viktigt att vi synliggör de övergrepp och kränkningar som har begåtts mot våra nationella minoriteter och mot urfolket samerna. Vi ser att allt fler länder, inte minst i Norden, tar de stegen och inför sanningskommissioner eller sannings- och försoningskommissioner. Jag är glad över att regeringen för någon vecka sedan kunde meddela att vi kommer att införa en sanningskommission för tornedalingar, lantalaiset och kväner, efter nära dialog med den gruppen.
Vi har också haft en nära dialog med Sametinget om införande av en sanningskommission. Regeringen har meddelat att vi kommer att införa en sådan. Vi tittar just nu på frågan om medel för förankringsprocessen. Det är viktigt både att frågan om en sådan kommission är djupt förankrad i den aktuella minoritetsgruppen, att det är därifrån frågeställningarna väcks, och att vi jobbar med det på ett lyhört och noggrant sätt. Men det kommer att tillsättas en sanningskommission.
Amanda Lind (MP):
Först och främst vill jag säga att Telias förvärv av Bonnier Broadcasting inte var något som regeringen önskade. Regeringen är heller inte majoritetsägare i Telia. Mediemångfalden är helt central i regeringens mediepolitik. Jag vill dementera att regeringen på det här sättet skulle skapa sig kontroll över dessa medieaktörer. En fri och oberoende journalistik är helt central.
Vad gäller public service har vi väldigt många olika mekanismer för att säkra avståndet från både riksdag och regering. Det gäller även såklart i det här fallet. Detta är helt centralt. Jag välkomnar att kommissionen gjorde en grundlig analys och genomgång av Teliaaffären utifrån konkurrenssituationen.
Jag konstaterar också att Telia i samband med förvärvet av Bonnier Broadcasting gjorde vissa åtaganden som innebär att även andra distributörer än Telia ska erbjudas tillgång till TV4 och annat - de betaltjänster och Play-kanaler som ingår i Bonnier Broadcasting. Jag förväntar mig att Telia lever upp till åtagandena om en god konkurrens på svensk tv-marknad.
Amanda Lind (MP):
Frågor som rör Telia och bolagsstyrning måste riktas till näringsminister Ibrahim Baylan. Men det är klart att jag som ansvarig för mediefrågor värnar en mediemångfald. Det innebär bland annat en fri och oberoende public service. Vi har arbetat för att stärka den lokala journalistiken. Vi har arbetat med mediestödet för att säkra att vi har journalistik i hela landet. Det är klart att jag kommer att fortsätta att följa frågan noggrant.
Amanda Lind (MP):
Jag tackar Marcus Jonsson för att han lyfter fram denna viktiga fråga. Vi har religionsfrihet i Sverige, och vi ska ha religionsfrihet i Sverige. Därför är det djupt allvarligt att så många svenska kristna ungdomar upplever att de inte kan vara öppna med sin tro. Det är helt förkastligt. Jag har suttit i samtal med representanter från både kristna samfund och många andra samfund. Även muslimer och judar upplever det här hotet mot sig.
Det är djupt allvarligt för vår demokrati att man inte känner att man kan vara den man är utan att utsättas. Regeringen har ett offensivt arbete för att motverka hot och hat. Det gäller såklart oavsett anledning. Jag menar själv att rätten att uttrycka sin tro och stå för den man är och sin identitet är en mänsklig rättighet. Detta står högt i det arbetet.
Amanda Lind (MP):
Regeringen jobbar med flera saker samtidigt. Vi måste kunna stå upp för religionsfriheten, jobba offensivt mot hot och hat och stå upp för alla människors möjlighet att vara den man är här i Sverige utan att utsättas. Vi jobbar också med frågor som handlar om exempelvis konfessionella friskolor, som är en svår fråga. Elever - människor, barn - ska ha rätt att stå för sin religion och ha tillgång till sin religion, men också såklart stå fria från den och vara fria från att bli otillbörligt påverkade.
Det här måste vi stå upp för samtidigt. Religionsfriheten är helt central i Sverige.
Amanda Lind (MP):
Jag tackar Åsa Karlsson för frågan. Jag blir såklart oerhört bekymrad över att det finns politiker runt om i Sverige som tyvärr tar alldeles för lätt på principen om armlängds avstånd. Denna princip är helt central, inte minst när det gäller museernas viktiga uppdrag att fungera som fria åsiktsbildare, kulturarvsinstitutioner och kunskapsspridare.
Vi införde en museilag förra mandatperioden som tydliggör att museerna själva ska bestämma över verksamheten, det vill säga att politiker inte ska gå in och fatta beslut som har med verksamhetens innehåll att göra. Jag som minister kan såklart inte uttala mig om ett enskilt fall och huruvida det var ett brott mot museilagen eller inte. Men när museilagen utmanas är det viktigt att vi diskuterar den.
Sveriges museer gör ett enormt arbete med att stötta museihuvudmännen i hur de ska tolka lagen, och jag tror att det fortfarande behövs kunskap. Men detta är en lagstiftning som alla museihuvudmän har att följa i hela landet.
Amanda Lind (MP):
Kulturen har en enorm kraft, och just därför är det så viktigt att den får vara fri och inte riskerar att bli styrd av dem som sitter på den politiska makten och deras specifika ideologi. Jag och regeringen gav för några månader sedan i uppdrag till Myndigheten för kulturanalys att analysera läget för principen armlängds avstånd och hur den tillämpas, både i kommunerna och nationellt.
Det tror jag kommer att ge oss bra kunskap och en bra grund för att fortsätta värna denna viktiga princip framöver.