Tomas Eneroth (S):
Tack, Pål Jonson! Jag håller verkligen med om att vi måste göra allt vi kan för att öka trafiksäkerheten. Under året som var hade vi det lägsta antalet döda i trafiken någonsin - 253 stycken. Det är glädjande. Det visar att det trafiksäkerhetsarbete som vi har bedrivit i Sverige under lång tid har varit framgångsrikt. Vi är världsledande på detta och kommer år 2020 att få hålla i den stora internationella konferensen om trafiksäkerhet. Det tycker jag att vi gemensamt ska vara stolta över.
Det är viktigt att vi hittar ett sätt för att kunna öka separeringen av vägbanor för att minska risken för direkta fordonskollisioner och på det sättet minska antalet döda i trafiken. Trafikverket har i sitt förslag gett regeringen rådet att utöka möjligheterna till separering budgetmässigt men också att sträcka sig till att kunna göra den typen av investeringar även på länsvägnätet.
Det är ett intressant förslag, och vi kommer att återkomma med kommentarer om det i den nationella planen. 100 miljarder mer spelar naturligtvis roll. Nu lägger vi 100 miljarder mer än vad som lades under den tid som Pål Jonson var sakkunnig i Regeringskansliet. Pål Jonson var inte riksdagsledamot då, men han var sakkunnig i den regering som minskade anslaget till järnvägar.
Finansministern, Anders Borg, tyckte att det var olönsamt att investera i järnvägar, och resultatet blev det kaos som vi har i järnvägssystemet i dag med återkommande signalfel och växelfel, eftersom det svenska järnvägssystemet är nedslitet. Det är ett av skälen till att den här regeringen tvingas göra ganska omfattande inte bara satsningar utan prioriteringar på järnvägsunderhåll. Det har ökats med 47 procent. Vi ökar inte vägunderhållet med lika mycket.
Järnvägsnätet måste i detta fall prioriteras då det är så sönderfallet. Men jag delar oron över att vi också måste säkerställa att vi har en bra kvalitet på det svenska vägnätet. Trafikverket varnade i sin redovisning till regeringen för att det fanns en risk för att man i slutet av planperioden inte skulle klara av att hålla vägstandarden i det kapillära vägnätet - de minsta vägarna ute i utpräglad landsbygd.
Då svarade regeringen väldigt snabbt genom att i budgetpropositionen föreslå extra medel, 300 miljoner kronor, till de så kallade potthålspengarna, för att se till att höja vägkvaliteten. Jag tycker att det är viktigt. Och jag tror att vi framöver måste se vilket gemensamt ansvar alla partier har för att våga investera och säkerställa stark finansiering för det som är långsiktigt hållbart. Och det är bland annat att klara av underhållsskulden på både järnväg och väg.
Moderaterna säger nu att de vill lägga 6 miljarder extra på vägarna. Vi ska komma ihåg att det gjorde de aldrig i regeringsställning. I opposition kommer helt plötsligt 6 miljarder; det är oklart hur det finansieras. Men det hade varit vällovligt om de hade valt att prioritera det under de åtta år de hade makten i det här landet. Det gjorde de inte. Vi står nu med en stor underhållsskuld. Och vi står med en stor utmaning, inte minst i järnvägssystemet.
Därför gör vi den största satsningen någonsin med 100 miljarder extra. Det blir totalt 700 miljarder. Det kommer naturligtvis att räcka långt, men det kommer inte att täcka allt. Min förhoppning är att den diskussion som vi har om infrastruktur i Sverige i dag - där tack och lov fler partier lovar att göra större vägsatsningar - ska leda till en diskussion där man generellt stärker förutsättningarna för svensk infrastruktur. Pål Jonson har rätt.
Godstransportbehoven kommer att öka, och transporterna mellan Sverige och Norge kommer att öka, Värmlands betydelse - Värmland ligger lika centralt som mitt Småland - kommer att öka. Det är klart att skogstransporter och handelstransporter då måste fram. Då måste vi ha BK4, vägar som klarar 74 tons lastbilar. Det finns många stora investeringsbehov. Delar av det kommer vi att svara upp mot i nationell plan, men det kommer att behövas mer resurser även framöver.