Bengt Eliasson (L):
Jag inleder med att yrka bifall till förslaget i betänkande KrU9 i sin helhet och avslag på samtliga reservationer. Herr talman! Sverige ska vara ett land där det nya upptäcks, där de allra bästa kulturyttringarna finslipas och där kulturen får tillträde till alla människors liv. Svensk kulturpolitik ska främja kvalitet och välkomna det som sticker ut och är nytt.
Vi ska ge våra många internationellt kända kulturskapare möjligheter att utvecklas samtidigt som vi underlättar för nya förmågor, professionella såväl som amatörer, att växa i sitt skapande. För att detta ska bli möjligt krävs ett kraftfullt politiskt ledarskap.
Kulturen måste spela en mer framträdande roll i politiken, inte bara i kulturpolitiken utan i helheten. För detta krävs en liberal kulturpolitik och, faktiskt, en alliansregering. I Sverige har vi av tradition en hög läskunnighet och ett stort intresse för den goda berättelsen, men det finns klyftor i läsvanorna.
Det är klyftor som får en ganska skrämmande effekt på skolresultat och samhällsdeltagande och därmed på den enskildes egenmakt. Något som framkommit i studier är att var fjärde svensk pojke som går ut nian inte klarar läsförståelsen. Det är en enorm utmaning som vi måste ta på största allvar.
Läsförståelse handlar inte om huruvida man kan läsa eller inte. Det handlar om att verkligen förstå vad det är man läser. Man ska kunna sammanfatta vad texten handlar om, utläsa frågeställningar som ställs i texten och vilka underliggande budskap texten försöker förmedla och förmå att urskilja vad som är relevant i textens innehåll för att kunna dra egna slutsatser som en fristående människa.
Det är en anledning till att litteraturen i kulturlandet Sverige ska ha en central roll i samhället och samhällsdebatten. Litteraturen är fundamental och ska gå som ett stråk genom allt. Herr talman! Yttrandefriheten har många varit inne på i talarstolen i dag, vilket gläder mig.
Yttrandefriheten är så lätt att ta för given, oavsett om det handlar om en yttring i publikhavet på Eurovision Song Contest, en bloggtext i Saudiarabien eller en frispråkig konstnär från Skåne.
Ibland är den så lätt att ta för given att vi inte ägnar en tanke åt alla de människor som riskerar sina liv för att säga sanningar och kanske till och med ibland osanningar. Inte sällan är det just författare, konstnärer och andra kulturutövare som på olika sätt uttrycker de tankar som despotiska regimer försöker tysta ned.
Den fria tanken sår nämligen tvivel, och människors tvivel gör despoter rädda. Och det ska de vara. Detta betänkande innehåller en vital och mycket viktig del som manifesterar kulturell frihet, yttrandefrihet och tankens makt. Herr talman!
Kulturutövare som förföljs för att de har modet att tänka, uttrycka och skapa måste få möjligheter att fortsätta sitt arbete för världens bästa. Ett sätt kan vara att en kommun eller region i Sverige samarbetar med Icorn.
Det är en internationell sammanslutning av städer som tagit aktiv ställning för yttrandefriheten genom att skapa de fristäder som många talat om i dag för förföljda författare, journalister, konstnärer, skådespelare och andra konstutövare.
Låt mig upplysa Aron Emilsson, som i debatten tidigare tog upp att utlänningslagen räcker, om att den författare som Ida Karkiainen nämnde som mördades vid samma tid som han skulle ha varit i Sverige inte fick inresetillstånd till Sverige.
Hade han fått det och talat på konferensen hade han möjligen levt i dag. Det är konsekvensen av att använda lagstiftningen. Att bli fristadskonstnär innebär att kulturutövaren under två år får disponera en bostad i den aktuella kommunen och får ett stipendium för att kunna ägna sig åt sitt skapande utan att förföljas.
Utformningen kan variera något från plats till plats. Kulturskaparen får även goda möjligheter att delta i det lokala och regionala kulturlivet och berika det. Därigenom breddas och berikas det lokala samhället, och människor ges möjlighet att mötas, utbyta tankar och idéer och utvecklas. Ett stort antal städer över hela världen har blivit fristäder.
I Sverige är det bland annat Uppsala, som har nämnts, Sigtuna, Stockholm, Göteborg och Malmö, och det blir hela tiden fler.
I alla fall utom ett har, vad jag vet, initiativet tagits av Folkpartiet eller andra allianspartier genom motioner eller förslag i kulturnämnder eller motsvarande. Så är det. Att vara fristad innebär att skydda en individ. Men fristadsarbetet är större än så.
Fristaden stöder den globala yttrandefriheten som är en mänsklig rättighet. Många despoter världen över hatar fristadssystemet för att det ger just en fristad. Det är hög tid att fler stimuleras att ta ansvar och stå upp för människors möjlighet att uttrycka sig fritt.
Här och nu har vi en chans att göra mer genom att erbjuda en möjlighet att välkomna fler konstutövare till fler fristäder i vårt land. Jag känner stor glädje över att hela utskottet, med undantag för Sverigedemokraterna, står bakom min motion. Vi har en möjlighet att göra något aktivt genom ett faktiskt och praktiskt ställningstagande för yttrandefrihet.
Det är en möjlighet som vi ska vara väldigt tacksamma för att vi har. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande KrU9 i sin helhet.