KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Fredrik Schulte har frågat finansministern hur hon ställer sig till Finansinspektionens förslag om amorteringskrav, om hon ser risker i att amorteringskravet dämpar hushållens konsumtion och om hon ser risker att amorteringskravet ökar tröskeln att komma in på bostadsmarknaden. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara frågan. Finansinspektionen meddelade den 11 november att de avser att införa ett amorteringskrav, vilket skulle innebära att nya bolånetagare ska amortera på sina bolån ned till 50 procents belåningsgrad.
Finansinspektionen ska återkomma med ett detaljerat förslag inom några månader. Hushållen i Sverige är både i ett historiskt och i ett internationellt perspektiv relativt högt skuldsatta. Hög skuldsättning hos hushållen innebär makroekonomiska risker och gör den svenska ekonomin mer sårbar. Finansinspektionens förslag syftar till att ytterligare stärka hushållens amorteringsbeteende och att minska riskerna med hushållens höga skuldsättning.
Samtidigt är det viktigt att gå försiktigt fram för att inte riskera betydande negativa effekter på den svenska ekonomin. Finansinspektionen uppskattar att ett amorteringskrav enligt förslagets utformning kan leda till en dämpning av konsumtionen med ca 0,5 procent på kort sikt, om man jämför med ett fall där inget amorteringskrav införs. På längre sikt förväntas den realekonomiska påverkan av ett amorteringskrav vara försumbar.
När det gäller den tredje frågan, om tröskeln att komma in på bostadsmarknaden, innebär ett amorteringskrav att hushåll som tar nya bolån behöver ha lite starkare ekonomi än utan amorteringskrav, allt annat lika, för att kunna hantera både räntebetalningar och amorteringar. Det kan innebära att den ekonomiska tröskeln för att äga sin egen bostad stiger. Det ska dock ställas emot det övergripande syftet med reformen - att minska risken för finansiella obalanser och att minska de makroekonomiska riskerna.
Per Bolund (MP):
Det var bra att Monica Green lyfte fram en del av svaret. Självklart har regeringen höga ambitioner när det gäller bostadsbyggande. Vi har ett mål om att bygga 250 000 bostäder under den närmaste fem- till sexårsperioden fram till 2020. Vi kommer bland annat att använda hög investeringstakt i infrastruktur just för att stimulera fram nya möjligheter för bostadsbyggande och framför allt när det gäller storstäderna också bygga kollektivtrafik för att göra det möjligt att expandera bostadsbyggandet.
Jag vet att den grön-röd-rosa majoriteten i Stockholms stadshus har höga ambitioner att bland annat bygga hyresrätter. Jag blir återigen lite förvånad över Fredrik Schultes ingång i debatten när han säger att man visst kan införa ett amorteringskrav, men då måste man kompensera genom sänkta skatter. Men det var de facto inte det som Moderaterna gick till svenska folket och sa inför valet. Då sa man dels att man skulle införa ett amorteringskrav - till och med en amorteringslag - dels att man inte skulle sänka några skatter under överskådlig tid.
Där faller det resonemang som Fredrik Schulte lyfter fram som en avgörande fråga i den här debatten. Det gör mig lite förvånad. Återigen: Jag är inte intresserad av att skapa konflikt i debatten. Jag är tvärtom, vilket jag har uttryckt tydligt på Dagens Industris debattsida, i många intervjuer och i många sammanhang, intresserad av att föra en dialog i frågorna och försöka hitta lösningar.
Jag är absolut beredd att föra samtal med Fredrik Schultes parti och se om vi kan hitta sätt att skapa en finansiell stabilitet och använda pengar för att kompensera hushållen, till exempel för att sänka trösklarna in på bostadsmarknaden. Jag är intresserad av att höra vad Moderaterna har för förslag när det gäller dessa frågor.
Som jag har varit tydlig med i den här debatten och tidigare tycker jag att frågorna om finansiell stabilitet är för viktiga och för centrala för Sverige och för svensk ekonomi inför framtiden för att vi ska göra partipolitik av dem och söka snabba poänger. Här är det mycket viktigare att vi är ansvarstagande och försöker hitta vägar framåt. Det gör man i dialog, och jag inbjuder Fredrik Schulte och hans parti att föra denna dialog med oss. Jag hoppas att ni är beredda att ta den.
Per Bolund (MP):
Jag vill återigen tacka interpellanten för att han tog upp denna fråga. Jag har försökt att vara helt ärlig i debatten och säga att reformer för att till exempel öka amorteringstakten i form av amorteringskrav eller minskade ränteavdrag absolut kommer att få konsekvenser i ekonomin. Det kommer att få konsekvenser för konsumtionen. Det är i mitt tycke väldigt begränsade konsekvenser, men konsekvenser får det.
Däremot vet vi, vilket jag också har försökt vara tydlig med, att alternativet att inte göra någonting är betydligt värre - i alla fall i mitt tycke. Det har också kommit varningar från så gott som samtliga myndigheter som har som ansvar att bevaka dessa frågor och som har en enorm kompetens och erfarenhet av det finansiella systemet och finansiell stabilitet.
Det har även kommit varningar från internationella aktörer, som Internationella valutafonden, EU-kommissionen och många andra, som varnar för att den höga skuldsättningen hos svenska hushåll är en finansiell risk som kan leda till finansiell instabilitet. Just därför önskar jag verkligen starkt att vi kan se lite längre än bortom de kommande omröstningarna här i riksdagen. Vi borde se längre för att ta ansvar för svensk ekonomi.
Återigen: Jag och hela regeringen har bjudit in till samtal om dessa frågor för att vi ska kunna hitta gemensamma lösningar. I dessa samtal handlar det såklart inte bara om att försöka driva igenom regeringens synpunkt. På det sättet får man inte någon stabilitet eller enighet. Det handlar om att lyssna och ta till sig synpunkter. Jag är absolut beredd att ta till mig synpunkter och förslag på hur man kan se till att stimulera hushållen på andra sätt.
Låt oss inte fastna i debattens höga känslovågor, utan låt oss försöka se diskussionen på längre sikt och sätta oss och hitta gemensamma lösningar framåt. Jag tycker att historiken visar att vi kan lyfta oss när det gäller sådana här avgörande frågor för Sveriges framtid. Jag hoppas att vi allesammans är mogna att göra det nu igen.
Per Bolund (MP):
Lotta Johnsson Fornarve har frågat mig dels vilka åtgärder jag planerar att vidta för att komma till rätta med den problematik som hänger ihop med snabblånen, dels om jag kommer att agera för att komma till rätta med de höga ockerliknande räntorna i samband med snabba lån. Jag vill först säga att jag delar den oro som många känner för dem som har skuldsatt sig och har skulder hos Kronofogdemyndigheten på grund av obetalda snabblån. Det är viktigt att det finns ett högt konsumentskydd för denna typ av lån.
När det gäller den första frågan, om vilka åtgärder jag planerar, kan jag konstatera att den förra regeringen med stöd av riksdagen vidtog vissa åtgärder sedan den här typen av lån började erbjudas på den svenska lånemarknaden under 2006. Ett exempel är att kravet på kreditprövning stärktes både vad gäller när en sådan ska göras och när det gäller vad den ska omfatta. I år har också två kraftfulla åtgärder vidtagits vars effekter vi ännu inte kan läsa av.
Konsumentverket har fått utökade sanktionsmöjligheter i händelse av brister i kreditprövningen, och en ny lag trädde i kraft den 1 juli. Lagen innebär att samtliga dessa verksamheter omfattas av tillståndsplikt och av Finansinspektionens fulla tillsyn med ett tydligt krav på sundhet i rörelsen.
Mot bakgrund av att marknadskommunikation har blivit mer snabbrörlig, uppsökande och svåröverskådlig överväger regeringen ytterligare lagförslag som syftar till att ge Konsumentombudsmannen mer effektiva sanktionsmöjligheter när näringsidkare bryter mot bestämmelser om marknadsföring och avtalsvillkor. När det gäller den andra frågan - om jag tänker agera i frågan om ockerliknande räntor - kan jag konstatera att det finns lagstiftning för att komma till rätta med ocker och oskäliga lånevillkor.
Rätt utnyttjade innebär dessa verktyg att en konsument inte ska kunna ingå ett lån med oskäliga lånevillkor och, om så ändå sker, att konsumenten aldrig ska kunna krävas på mer än vad som är skäligt. Jag avser att arbeta med dessa frågor tillsammans med justitieministern, som är den minister som ansvarar för lagstiftningen som rör räntor och oskäliga avtalsvillkor. Jag avser även i övrigt att följa utvecklingen noga. Regeringen tvekar inte att vidta ytterligare åtgärder om vi bedömer att behov finns.
Jag är mycket angelägen om att få till stånd en fördjupad diskussion med både bransch och myndigheter om olika åtgärder.
Per Bolund (MP):
Jag vill också tacka för debatten. Jag tycker att den har varit väldigt bra. Det är en viktig debatt som vi fortsatt kommer att behöva föra. Det är helt uppenbart att de människor som hamnar hos kronofogden på grund av skuldproblematik har en väldigt besvärlig situation. Vi ska göra allt vi kan för att dels förhindra att människor hamnar där från början, dels så snabbt som möjligt hjälpa människor att få ett skuldsaneringsprogram och komma ur sin skuldsättning och börja leva ett normalt liv igen.
Vi har ju alla sett på tv, hört på radio och läst i tidningar om människor med skuldproblematik som verkligen är skrämmande och som visar vilken enormt besvärlig situation dessa människor hamnar i. Det som har förändrats nu framför allt med sms-låneföretag och snabblåneföretagen är den hastighet med vilken man kan ingå avtal.
Det har även tidigare funnits möjligheter att låna, men nu är det så snabba förlopp att man som konsument eller låntagare ibland inte hinner tänka ett extra varv och bedöma vilka konsekvenser det kan få. Det är svåra är ju att försöka behålla de delar av kreditmarknaden som fungerar bra och som är viktiga för att samhället ska fungera.
Samtidigt måste man vidta åtgärder för att de som inte bedriver en seriös verksamhet och inte har konsumenternas bästa för ögonen ska bort från marknaden. Det är ett delat ansvar mellan myndigheter som har fått utökade befogenheter och sanktionsmöjligheter och regering och riksdag att följa utvecklingen.
Jag upprepar än en gång att om de åtgärder som har vidtagits och som är på gång nu inte är tillräckliga kommer regeringen att fortsätta att arbeta med frågan. Jag har tagit upp en diskussion med justitieministern, som har hand om lagstiftningsfrågor, om att man ska fortsätta att följa frågan och se om det behövs ytterligare åtgärder framöver. Jag tackar för debatten.
Per Bolund (MP):
Lotta Johnsson Fornarve har frågat mig dels om jag tagit något initiativ till att det även görs en barnkonsekvensanalys i samband med att regeringen ser över frågan om överskuldsättning, dels om jag tänker verka för att regeringen lämnar förslag som förbättrar situationen för alla de barn och unga som lever i familjer med överskuldsättning. Frågan om överskuldsättning är högt prioriterad för regeringen.
Regeringen arbetar för närvarande med flera olika åtgärder och avser att senare i höst återkomma med både en samlad strategi mot överskuldsättning och en proposition med förslag på ändringar i skuldsaneringslagen som ska ge fler evighetsgäldenärer en möjlighet att starta om på nytt utan en betungande skuldbörda. Inom ramen för detta arbete kommer barns och barnfamiljers situation att uppmärksammas särskilt.
I flera av de utredningar som kommer att ligga till grund för strategin mot överskuldsättning har ingått att belysa konsekvenserna för barn. I betänkandet Överskuldsättning i kreditsamhället? redovisas att ungefär 161 000 barn lever i familjer där minst en av föräldrarna har en skuld hos Kronofogdemyndigheten. Bland dessa har 38 000 löneutmätning och ungefär 7 500 skuldsanering. Utöver dessa finns sannolikt en hel del barnfamiljer med skuldproblem som inte har skulder registrerade hos Kronofogdemyndigheten.
2012 års skuldsaneringsutredning föreslår i sitt betänkande Ut ur skuldfällan ett antal ändringar för att få fler evighetsgäldenärer att ansöka om och genomgå skuldsanering. Utredningen uppskattar att 25 000 fler gäldenärer skulle kunna få skuldsanering under den första femårsperioden om förslagen genomförs. Av dessa gäldenärer kan närmare 40 procent förväntas ha hemmavarande barn.
Barn är ofta särskilt drabbade vid utsökningsåtgärder av olika slag. Inom ramen för den översyn som görs av utsökningsbalken ska därför övervägas hur barns skydd kan stärkas i olika avseenden. Utredningen ska vara klar med sitt uppdrag den 1 november 2016. Statistik från Kronofogdemyndigheten visar att antalet barn som har berörts av avhysningar har minskat, från 632 stycken 2010 till 459 stycken 2014.
Många kommuner arbetar aktivt med frågan, och regeringen kommer att fortsätta arbetet mot hemlöshet, inte minst vad gäller avhysningar av familjer med barn. Den tidigare nationella hemlöshetssamordnaren pekade i sin slutrapport förra året på behovet av ett förtydligande i socialtjänstlagen om socialnämndens ansvar att arbeta förebyggande. När det gäller barns egna skulder kan en glädjande förbättring noteras.
År 2014 fanns 770 barn registrerade jämfört med 1 790 år 2010. Att barnens skulder minskar kraftigt beror sannolikt på att det genomförts flera lagändringar som gör det svårare att skuldsätta barn. Sammanfattningsvis är situationen för barn som lever i överskuldsatta familjer en viktig fråga för regeringen.
Flera uppdrag och utredningar berör frågan, och regeringen avser att återkomma i höst med en åtgärdsinriktad strategi mot överskuldsättning i vilken inte minst barn och unga är en viktig målgrupp. Regeringens avsikt är även att i höst presentera en proposition med förslag på ändringar i skuldsaneringslagen.
Per Bolund (MP):
Jag vill tacka Lotta Johnsson Fornarve för att hon har lyft fram denna viktiga fråga. Detta är en fråga som vi inte kan debattera nog. Det är verkligen ett stort bekymmer för alla de individer som drabbas, men specifikt för barnen som ofta är oskyldigt drabbade. Det är inte barnen som själva har försatt sig i denna situation, utan de har hamnat där på grund av att andra människor har hamnat i skuld - oftast deras försörjare.
Precis som Lotta Johnsson Fornarve lyfte fram är det inte, som det ibland sprids en bild av, lössläppt leverne och oansvarighet som leder till att människor hamnar i skuldsättning, utan alltför ofta handlar det snarare om personliga tragedier, och det är arbetslöshet eller sjukdom som utlöser denna problematik. Därför måste vi från samhällets och från regeringens och riksdagens sida jobba för att göra allt vi kan för att minska dessa problem och underlätta för människor. Då måste vi jobba brett.
Vi måste jobba med att generellt minska de ekonomiska klyftorna och skapa en större ekonomisk trygghet i vårt samhälle. Det är grunden. Sedan måste vi också jobba med att informera mycket och jobba förebyggande för att just skapa kunskap, så att människor inte försätter sig i denna situation, till exempel att de inte tar mycket riskfyllda lån med höga räntor, till exempel snabblån, som har spritt sig mycket. Då vet vi att risken är stor för att människor hamnar i skuldsättning. Är man då en försörjare drabbar det i slutändan även barnen.
Nu jobbar vi även med att göra en bred strategi, där vi också ser till att hitta åtgärder för att hjälpa de barnfamiljer som har hamnat i skuldproblematik och så snabbt som möjligt ge dem en sanering av ekonomin, så att de kan komma ut och återigen fungera ekonomiskt och kunna ha råd med det som hör livet till i stället för att behöva sitta i väldigt svåra ekonomiska problem och vända på varje slant. Vi vet nämligen att de som drabbas allra hårdast av det är barnen, och det kan vi inte acceptera.
Per Bolund (MP):
Mikael Eskilandersson har frågat mig om jag och regeringen inom kort kommer att agera för att stävja ofoget med oklara delbetalningserbjudanden på fakturor. Det är en viktig fråga för regeringen att motverka att konsumenter leds till att oöverlagt ta krediter.
Samtidigt måste man ha i åtanke att olika krediter - alltifrån större bostadslån till mindre konsumtionslån i form av kreditkortsköp och fakturakrediter - kan öka konsumentens möjligheter att planera och ordna sin ekonomi och att anpassa sin konsumtion över tiden. Under alla omständigheter är det viktigt att konsumenten kan fatta väl avvägda beslut.
För att underlätta för konsumenten finns regler om vilken information som ska lämnas i samband med att krediter erbjuds och om hur marknadsföringen får se ut. Marknadsföringen får inte strida mot god kreditgivningssed eller god marknadsföringssed och får exempelvis inte locka till att ta en kredit.
En marknadsföringsmetod som har blivit allt vanligare är att erbjuda alternativa betalningslösningar på fakturan, till exempel genom att ange ett lägre belopp än det som varan kostar och som innebär ett avtal om avbetalning av resterande belopp. Konsumentverket, som utövar tillsyn över att marknadsföringslagen följs, har inlett tillsynsärenden mot ett par företag som valt att marknadsföra alternativa betalningslösningar på fakturan. Dessa ärenden är ännu inte avslutade.
För några veckor sedan tillsatte regeringen en utredning som ska föreslå effektiva åtgärder för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. Utredningen ska bland annat se över om det behövs skärpta informations- och marknadsföringskrav och om det behövs regler om måttfullhet och återhållsamhet. Detta för att begränsa riskerna för att mer utsatta grupper av konsumenter lockas att ansöka om lån. Utredningen ska i första hand föreslå åtgärder riktade mot så kallade snabblån.
Utredaren får, om denne anser det lämpligt, föreslå att åtgärderna även ska gälla andra slags konsumentkrediter. Regeringen följer noga utvecklingen på området och Konsumentverkets tillsynsärenden avseende den aktuella marknadsföringsmetoden. Jag ser sedan också fram emot att ta del av utredningens förslag. Regeringen avser att vid behov återkomma i frågan.
Per Bolund (MP):
Det är en angelägen och viktig fråga. Regeringen jobbar hårt med många olika metoder. Vi vet också att våra ansvariga myndigheter arbetar hårt och intensivt med frågan. Vi ser också över möjligheten för Konsumentombudsmannen och Konsumentverket att när det finns tveksamma marknadsföringsmetoder, till exempel kampanjer som pågår, som enligt Konsumentverket strider mot lagen mycket mer aktivt och snabbt kunna gå in och stoppa den typen av marknadsföringsinsatser.
I dag är lagstiftningen utformad på det sättet att man måste ha ett godkännande från den som bedriver marknadsföringen för att man ska kunna stoppa den på en gång. Får man inte ett godkännande måste man gå till domstol för att pröva frågan, och det tar väldigt lång tid. Det kan vara så illa att marknadsföringskampanjen redan är avslutad när domslutet kommer.
Här jobbar vi nu med att skärpa lagstiftningen så att Konsumentombudsmannen omedelbart kan gå in och stoppa en marknadsföringsåtgärd när det är tydligt att den inte stämmer överens med lagstiftningen och de principer som gäller för god sed vid marknadsföring. Det krävs att vi jobbar med ett antal olika insatser. Detta är ett problem som har vuxit fram under tid. Det första snabblåneföretaget etablerades omkring 2006, för drygt åtta år sedan.
Sedan har antalet vuxit under de åtta år den förra regeringen satt vid makten, och det är nu en ganska omfattande verksamhet i Sverige. Det är också tydligt att både den och andra utvecklingar som har skett parallellt med den har lett till att vi har ett växande problem med överskuldsättning. Här behöver vi titta på många olika metoder för att få bukt med det. Det är självklart mest ett bekymmer för dem som drabbas av det.
Det påverkar deras ekonomi i grunden och skapar väldigt stora problem även för anhöriga och familjemedlemmar, till exempel barn, men också för samhället i stort. Det skapar ett enormt stort tapp. Det är många ekonomiska aktiviteter som inte kommer till stånd för att människor hamnar i skuldsättning. Här behöver vi verkligen jobba med att ta fram en strategi för att minska den utvecklingen och se till att människor inte hamnar i skuldsättning.
Per Bolund (MP):
Niklas Wykman har frågat finansministern vilka åtgärder hon ser som nödvändiga för att minska hushållens skuldkvoter. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Bostadspriserna och hushållens skulder har stigit i relativt snabb takt i Sverige ända sedan mitten av 1990-talet. Priserna har ökat i många länder under denna period, men utvecklingen har varit relativt kraftig i Sverige.
Och till skillnad från i de flesta andra länder skedde ingen betydande priskorrigering i samband med finanskrisen. Nu ökar bostadspriserna och hushållens skuldsättning åter i en något snabbare takt i Sverige. Den ökande skuldsättningen hos hushållen medför risker för vår makroekonomiska stabilitet. Det här är en utveckling som oroar och som måste hanteras.
Regeringen och berörda myndigheter arbetar för att hushållens skuldsättning inte ska öka på ett sätt som skulle kunna medföra makroekonomiska obalanser. Under de senaste åren har flera åtgärder vidtagits för att stärka den finansiella stabiliteten, både åtgärder för att stärka banksystemet genom ökade kapitalkrav och åtgärder för att minska hushållens belåning. Under våren 2013 införde Finansinspektionen ett riskviktsgolv för bolån på 15 procent, som sedan höjdes till 25 procent under 2014.
Riskviktsgolvet innebär att bankerna måste hålla mer kapital i förhållande till sin bostadsutlåning. Under 2014 infördes dessutom de nya kapitaltäckningsreglerna för banker i Sverige, med bland annat nya regler om kapitalbuffertar. Avseende hushållens belåning införde Finansinspektionen under hösten 2010 ett bolånetak, vilket innebär att nya bolån inte bör överstiga 85 procent av bostadens marknadsvärde.
Med anledning av att Finansinspektionens aviserade förslag om amorteringsregler under våren drogs tillbaka har regeringen efter breda politiska samtal nu kommit överens med de borgerliga partierna om att ett amorteringskrav ska införas. Det har även förankrats med Vänsterpartiet. Amorteringskravet syftar till att motverka makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker. Kravet innebär att kreditinstitut ska tillämpa amorteringsvillkor som bygger på en sund amorteringskultur och som inte bidrar till alltför hög skuldsättning hos hushållen.
Förslaget är första steget mot en lagändring som innebär att Finansinspektionen kan få det mandat som krävs för att föreslå och implementera ett amorteringskrav. Med ett amorteringskrav minskar vi risken för att hushållens skuldsättning ska öka på ett sätt som skulle kunna medföra finansiell oro.