KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Odenberg (M):
Eva-Lena Jansson har frågat justitieministern om hon anser att lagförslaget om FRA:s signalspaning har beretts på ett tillfredsställande sätt och om statsrådet avser att ta några initiativ med anledning av de synpunkter som Lagrådet och remissinstanserna har lämnat. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Regeringen överlämnade den 8 mars propositionen En anpassad försvarsunderrättelseverksamhet till riksdagen. I propositionen redovisas alla ställningstaganden som har föranletts av remissinstansernas och Lagrådets synpunkter. Motionstid med anledning av propositionen löper till i morgon.
I interpellationen återger Eva-Lena Jansson delar av Lagrådets yttrande och anför det citerade som stöd för uppfattningen att lagförslaget skulle ha beretts på ett otillfredsställande sätt. Om Eva-Lena Jansson hade fortsatt att citera ur Lagrådets yttrande hade det tydligt framgått att så inte är fallet.
Lagrådet kom till slutsatsen att det i det offentliga utredningsarbete som ligger till grund för förslagen finns ett omfattande material som belyser olika aspekter av Sveriges försvarsunderrättelseverksamhet. Enligt Lagrådets mening är detta material av tillräcklig omfattning och kvalitet för att kunna ligga till grund för lagstiftning på det område som förslaget behandlar. Jag har ingen anledning att göra någon annan bedömning än Lagrådet har gjort.
Vad slutligen gäller Integritetsskyddskommittén finns det anledning att påpeka för interpellanten att det faktiskt normalt inte ligger inom ramen för ett utredningsuppdrag att yttra sig över pågående lagstiftningsärenden. Inte heller Integritetsskyddskommittén har givits en sådan uppgift.
Dess uppdrag handlar om att kartlägga och analysera befintlig lagstiftning som berör den personliga integriteten, att överväga om regeringsformens bestämmelse om skyddet för den personliga integriteten bör ändras samt att överväga om det - vid sidan av befintlig lagstiftning - behövs generellt tillämpliga bestämmelser till skydd för den personliga integriteten. Det är inte kommitténs uppgift att lämna förslag på varje särskilt område inom lagstiftningen.
Det finns alltså ingenting i uppdraget till Integritetsskyddskommittén som skulle ha gjort denna till en naturlig del av beredningsprocessen inför propositionen om en anpassad försvarsunderrättelseverksamhet. Jag kan anse att det snarare förhåller sig precis tvärtom, det vill säga att det är bra att regeringen nu tagit fram sina lagförslag på försvarsunderrättelseområdet så att dessa kan ingå i de viktiga överväganden om integritetsskyddet som kommittén ska göra i sitt slutbetänkande.
Mikael Odenberg (M):
Jag tar inte ifrån Eva-Lena Jansson rätten att skriva vilka interpellationer hon vill. Men jag tycker möjligen att det är lite oprofessionellt att använda det som ett uttryck för riksdagens kontrollmakt till att försöka föregripa en ärendedebatt i ett lagstiftningsärende, en ärendedebatt som kommer senare i vår när försvarsutskottet har behandlat den proposition som ligger på riksdagens bord och där motionstiden går ut i morgon. Samma sammanblandning gör Eva-Lena Jansson sig skyldig till när hon säger att vi ska involvera Integritetsskyddskommittén i propositionsarbetet.
Jag har sagt det två gånger tidigare, och jag säger det gärna en tredje gång, nämligen: Det finns ingenting i Integritetsskyddskommitténs uppdrag som skulle göra den till ett lämpligt eller naturligt led i beredningen av regeringens proposition om en anpassad försvarsunderrättelseverksamhet. Det finns ingenting. Och följaktligen har den inte heller gjorts till ett led. Däremot finns det ett mycket omfattande beredningsunderlag i form av två offentliga utredningar och en departementspromemoria.
Denna departementspromemoria har dessutom inkluderat juridiska storheter som tidigare justitiekanslerer och andra. Det har alltså inte bara varit ett arbete som har bedrivits av Försvarsdepartementets tjänstemän. Det är sant att den gamla regeringen inte lyckades få frågan av bordet. Vi har lyckats få frågan av bordet. Och hela regeringen står naturligtvis bakom förslaget. Jag upprepar ännu en gång: Förslagen i propositionen om en anpassad försvarsunderrättelseverksamhet handlar inte om att kontrollera och övervaka svenska medborgare.
Just därför är liknelserna med det regelverk som gäller för polisiär övervakning, domstolsprövning i förhand, inte relevant. Försvarsunderrättelseverksamheten riktar sig utåt mot utländska förhållanden och mot utländska hot mot Sverige och försöker att kartlägga och identifiera sådana i tillräckligt god tid. Hela propositionsarbetet har gått ut på att finna det som interpellanten efterlyser, nämligen en godtagbar avvägning mellan effektivitet i denna verksamhet å ena sidan och skydd för den personliga integriteten å den andra sidan.
Vi har funnit en avvägning som Lagrådet har funnit bra och godtagbar. Jag hoppas att riksdagen ska finna detsamma.
Mikael Odenberg (M):
Peter Rådberg har frågat mig 1.	om jag avser att agera för att Försvarsmakten får ett miljöledningssystem som också omfattar den högsta ledningen, 2.	om jag avser att verka för att Försvarsmaktens miljöledningssystem moderniseras så att det är anpassat till insatsförsvarets behov och 3.	om jag kommer att ålägga Försvarsmakten en årlig redovisningsskyldighet i likhet med vad som gäller för övriga statliga myndigheter och därmed säkerställa att miljöarbetet inte åter faller i träda.
Regeringen uppdrog i slutet av 1990-talet åt Försvarsmakten att fortsätta att genomföra sin miljöpolicy så att ett miljöledningssystem kunde vara infört i hela organisationen senast år 2000. I regleringsbrevet för 1999 preciserades uppdraget. Miljöledningssystemet skulle uppfylla minst kraven enligt standarden ISO 14001 kompletterat med kraven på offentlig miljöredovisning enligt EU-standarden EMAS.
Tidpunkten för införandet ändrades senare till 2001, och i årsredovisningen för 2001 redovisade Försvarsmakten att systemet hade införts. Miljöledningssystemet omfattar hela myndigheten och undantar inte Försvarsmaktens ledning. Systemet innebär att miljöarbetet utvecklas kontinuerligt. Efter genomförd miljöutredning och en fastlagd miljöpolicy planeras mål och åtgärder. Dessa leder i sin tur till uppdrag och genomförande, varefter den genomförda verksamheten utvärderas. Med utvärderingen som grund revideras miljöpolicy, mål och åtgärder.
Det sker således en sådan fortlöpande modernisering och anpassning av miljöarbetet som interpellanten efterlyser. Avslutningsvis vill jag understryka att ett miljöledningssystem är en metod för att utveckla miljöarbetet och inte ett mål. Överbefälhavaren är som myndighetschef ansvarig för att arbetet bedrivs i enlighet med regeringens anvisningar i regleringsbrev och myndighetsinstruktion. Däri ingår att Försvarsmakten återrapporterar sitt miljöarbete till regeringen i årsredovisningen. Några ytterligare ålägganden är därför inte motiverade.
Mikael Odenberg (M):
Jag är en konstig filur som försöker svara på de frågor som jag får i interpellationer. Samtidigt försöker jag undvika att svara på frågor som inte är ställda. Jag har svarat på de ganska kvantitativa frågor, på de formfrågor, som interpellanten har ställt men inte gett mig in på kvalitativa bedömningar. Det beror i huvudsak på att interpellanten inte frågar om det.
Däremot säger interpellanten Peter Rådberg att även han anser att Försvarsmakten har en ganska hygglig historik när det gäller miljöarbete och miljöledningsarbete och att man var tidigt ute. Om detta kan nog Peter Rådberg mycket mer än jag; det ska jag villigt erkänna. Det är också lite paradoxalt här.
Skälet till att man låg så väl framme var ju att den militära enheten på Försvarsdepartementet tillsammans med det amerikanska försvarsdepartementet under mitten av 1990-talet utarbetade en handbok med miljöriktlinjer för militärsektorn. Det skedde inom ramen för en Natomiljökommitté.
Syftet med den handboken var att visa hur ett strukturerat miljöarbete kan bedrivas inom det militära försvaret. Den fick stort genomslag internationellt och var på många sätt en föregångare till det militära försvarets arbete med att sedan införa ett miljöledningssystem.
I svaret pekar jag på vissa felaktigheter som Peter Rådberg för fram i interpellationen, bland annat påståendet att det miljöledningssystem man har inte gäller hela Försvarsmakten, att någon del av ledningen liksom är undantagen. Så är alltså inte fallet. Det hindrar inte att väldigt mycket mer - så är det säkert - kan göras.
Det är möjligt att Försvarsmakten inte lika tydligt som för några år sedan ligger i framkanten i miljöarbetet. Utvecklingen har dock väldigt lite med formen att göra, och det är formen som interpellanten har tagit upp.
Inte heller är det korrekt att - som, tror jag, hävdas i interpellationen - Försvarsmaktens miljöpolicy inte på något sätt ändrats sedan den första gången beslutades år 1996. Tvärtom har nyligen en ny miljöutredning gjorts. Den i sin tur har lett fram till nya sektorsmål och också till en vision för försvarssektorn. Försvarsmakten har där ett samordningsansvar i förhållande till övriga militära myndigheter.
Jag utesluter inte att det finns mycket mer att göra på det här området, och då får vi väl göra det. Men då blir det en annan interpellationsdebatt.
Mikael Odenberg (M):
Det är svårt att komma längre. Jag menar att utvecklingen av Försvarsmaktens miljöarbete har väldigt lite att göra med formen för redovisningen av arbetet. Peter Rådbergs andra fråga gällde vad vi ska ta för initiativ för att anpassa miljöarbetet till det nya insatsförsvaret.
Mitt svar är att miljöarbetet är en kontinuerligt pågående process där man sätter mål, anpassar sig efter dem, utvärderar och sedan sätter nya mål. Jag kan efter debatten lämna över en annan bilaga som handlar om försvarssektorns miljömål 2007-2011 till Peter Rådberg.
Det är ett dokument som är framtaget i samarbetet mellan Försvarsmakten, FMV, Försvarshögskolan, FRA, FOI och Fortifikationsverket. Man försöker där att på olika sätt bryta ned de mål som angavs i regeringens miljömålsproposition.
På olika områden försöker man att sätta sektorsmål för miljöarbetet och på ett brett sätt bilda en bas för hur varje myndighet för sig kan gå vidare för att leva upp till de krav som ställs. Det sker en återrapportering.
Vi gör det inte till det överordnade för Försvarsmaktens miljöarbete, men det sker en kontinuerlig återredovisning. Jag föreslår att Peter Rådberg också tar del av den årsredovisning som Försvarsmakten nyligen avgav.
Mikael Odenberg (M):
Jag noterar att Peter Rådberg väldigt tydligt vänder sig till Försvarsmakten. Han uttrycker vad man måste bli bättre på, och han hänvisar till det som står i bil. 5, som är en bilaga till Försvarsmaktens årsredovisning. Han säger att det är bra men att det är väldigt mycket vackra ord; han undrar hur man ska veta att det blir något av detta och vad det är Försvarsmakten vill göra. Jag vill bara påminna Peter Rådberg om att jag är försvarsminister och inte överbefälhavare. Jag är inte myndighetschef för Försvarsmakten och har inte till uppgift att svara för den.
Däremot är Försvarsmakten en av elva myndigheter under det departement som jag är satt att leda. Jag vidgår gärna att Försvarsmakten naturligtvis är väldigt viktig. Om vår försvarsmakt används är verksamheten inte särskilt miljövänlig, för den handlar i huvudsak om att sprida död och förintelse omkring sig.
Men jag vidgår gärna att det i fred naturligtvis är viktigt - eftersom Försvarsmakten är Sveriges största statliga myndighet - att man tar in miljöaspekter och beaktar dem på olika sätt. Hur många fordon som ska miljöanpassas är ärligt talat mer en typ av frågor som bör riktas till Försvarsmakten som myndighet.
Peter Rådberg har ju som ledamot av försvarsutskottet alla möjligheter att ställa den typen av frågor. Jag försöker inte svära mig fri från att regeringen naturligtvis också har ett ansvar för att alla myndigheter inklusive Försvarsmakten är aktiva i detta arbete och att det inte glöms bort för att annat prioriteras högre. Våra instrument för detta är budgetproposition och regleringsbrev. Jag ska se till att vi har en tydlig miljöprofil i våra regleringsbrev även framgent.
Sedan får Peter Rådberg hjälpa till att ställa kontrollfrågor till Försvarsmakten i försvarsutskottets löpande arbete.
Mikael Odenberg (M):
Med anledning av övningen Noble Mariner har Peter Rådberg frågat mig vilka garantier jag har fått för att de fartyg som kommer till Göteborgs hamn inte har några kärnvapen ombord samt om jag avser att ta några initiativ i saken. Som svar på interpellationen får jag anföra följande. Noble Mariner är en återkommande Natoövning öppen för PFF-länder, och detta blir fjärde året i rad som Sverige deltar.
Denna gång är övningsscenariot att en multinationell marin styrka, med ett FN-mandat som grund, ska säkra handelssjöfarten i en konfliktmiljö. Med riksdagens stöd har Sveriges regering vid det här laget i ett par decennier haft samma förhållningssätt till internationella örlogsbesök. Detta förhållningssätt innebär att regeringen förutsätter att gästande stater följer svensk lag.
Det är inte förenligt med bestämmelserna i lagen om kärnteknisk verksamhet att utan tillstånd föra in atomdrivna eller kärnvapenbestyckade fartyg på svenskt territorium.
Mikael Odenberg (M):
Svaret är väldigt enkelt. Jag har över huvud taget inte övervägt att ta några initiativ. Jag inser att Peter Rådberg inte tycker om örlogsbesök som inkluderar Natofartyg. Men hans upprördhet är i bästa fall tramsig och i sämsta fall spelad. Vag jag har gjort är att jag har upprätthållit den politiska linje som Sveriges regering haft i ett par decennier. Det är ingen nymodighet.
Exakt likadant har det varit under de örlogsbesök som ägde rum på svenskt territorium under de år då Peter Rådbergs parti ingick i regeringsunderlaget. Vi har dömt av denna fråga mängder av gånger i riksdagen. Sveriges förhållningssätt är att vi är tydliga gentemot de nationer som gästar Sverige med sina krigsfartyg.
Enligt vad som gäller i Sverige är varken atomdrivna eller kärnvapenbestyckade fartyg välkomna eller tillåtna på svenskt territorium. Vi utgår från att gästande stater följer detta. Vi har ingen anledning att ifrågasätta det. Vi välkomnar örlogsbesök i Sverige, och vi tycker att det är bra att svenska enheter kan göra örlogsbesök utomlands. Det är en del i det marina utbytet mellan länder.
Vi tycker att det är bra att Sverige är delaktigt i det utbytet mellan länder. Vad slutligen gäller interpellationssvaret kan jag bara beklaga att den här interpellationsdebatten äger rum efter det att örlogsbesöket i Göteborg har genomförts. Men jag har besvarat denna interpellation enligt reglerna i riksdagsordningen. Jag har ingen ambition att förhala debatten. Diskussionen hade blivit precis densamma om den hade ägt rum i förra veckan.
Vi följer och upprätthåller det regelverk som vi har haft sedan, höll jag på att säga, kärnvapnen uppfanns. Det finns inga planer på att ändra detta. Med detta är vi tillfreds. Därför har jag heller inte planerat några initiativ i frågan. Peter Rådberg får sin indignation till trots mig inte att ändra uppfattning på den punkten.
Mikael Odenberg (M):
Jag vet att Peter Rådberg är ny i riksdagen, men tycker Peter Rådberg att jag som försvarsminister ska strunta i riksdagen, strunta i vad riksdagen tycker? Ska jag strunta i vad riksdagen säger? Ska jag strunta i vad riksdagen upprepade gånger har uttalat? Till exempel har utrikesutskottet sagt: Utskottet finner emellertid anledning att framhålla att när regeringen meddelar tillstånd för örlogsbesök erinras den gästande staten om att kärnvapen inte får medföras vid besök i svenska hamnar, etcetera.
Sveriges regering utgår från att detta förbud strikt iakttas. Den svenska politiken i fråga om besök av örlogsfartyg bygger således på att vi hyser förtroende för att besökare respekterar våra regler. Den besökande staten avkrävs inga garantier. Utrikesutskottet konstaterade också att örlogsbesök i Sverige är en del i ett större militärt utbyte som ökar förtroendet mellan staterna. Enligt utskottets uppfattning är det ett svenskt intresse att kunna delta i detta utbyte.
Det var riksdagens uppfattning under riksdagsåret 1994/95 enligt utrikesutskottets betänkande UU19. Jag delar utskottets och riksdagens bedömning då. Riksdagen har inte gjort någon annan bedömning nu. Riksdagen har aldrig gjort någon annan bedömning, trots att frågan har prövats upprepade gånger.
Ändå står Peter Rådberg här och är jätteförvånad och jätteindignerad över att jag inte har tagit några initiativ för att göra tvärtemot det som riksdagen tycker är det rätta och som jag tycker är det rätta och som Sveriges regering tycker är det rätta. Det står inte på kartan, Peter Rådberg.
Att försöka koppla ihop örlogsbesöket i Göteborg och vårt deltagande i Natoövningen Noble Mariner med, vad jag förstod, Natos snabbinsatsstyrkor och att sedan göra det till något konspiratoriskt blir det inte bättre av. Det är fjärde året i rad som vi deltar i den här övningen. Det var bara det att förra året hette den Brilliant Mariner. Året dessförinnan hette den Loyal Mariner.
Det är sant att den är större i år än vad den var förra året och förrförra året. Det är också en av poängerna för att vi deltar. Vi skulle aldrig på egen hand kunna rigga en övning av det formatet och ett övningsscenario av det format som man nu kan göra. Därför är det väldigt värdefullt för Sverige att kunna delta.
Med deltagande visar vi vår vilja och ambition att medverka i internationell krishantering. Nato är, vad man än tycker om Nato, den enda aktör som har kapacitet att leda stora operationer. Det är därför vi är under Natobefäl till exempel i Kosovo. Det är därför bra att vi kan samöva med Natoförband i en fredstida krishanteringsövning. Det ger också en möjlighet för oss att utvärdera våra förband.
Det är också viktigt om vi ska delta i internationella fredsoperationer, och skyddet för våra egna förband men också för tredje part ökar om vi är samövade. Därför är det legitimt att delta i den här typen av övningar. Det är inget nytt, det är fjärde året i rad som vi deltar i en marin övning i Östersjön som är Natoledd. Peter Rådbergs indignation är alltmer malplacerad.
Mikael Odenberg (M):
Monica Green har frågat mig om jag är beredd att medverka till en nedläggning av räddningsskolor i vårt land, trots att det behövs ökade kunskaper om krishantering såväl nationellt som internationellt, samt om jag är beredd att dra ner så mycket personal trots regeringens uttalade mål om fler i arbete. Som svar på interpellationen får jag anföra följande: Utbildningsverksamheten vid Räddningsverkets fyra skolor har genomgått stora förändringar under de fem senaste åren.
Personalstyrkan har under den tiden minskat från 600 till nuvarande 358 årsarbetskrafter och gjort det nödvändigt att se över också utbildningsorganisationens struktur. Ett sådant arbete har bedrivits såväl inom Räddningsverket som i Utredningen om en ny myndighet för säkerhet och beredskap. Utredningens betänkande Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser har skickats ut på remiss till drygt 130 olika remissinstanser.
Svarstiden går ut den 8 september. Som jag har framhållit i svar på två skriftliga frågor i riksdagen är jag inte beredd att börja förhålla mig till utredningens olika förslag innan jag har tagit del av remissinstansernas synpunkter.
Mikael Odenberg (M):
Det som kännetecknar Räddningsskolan i Skövde är att den är lokaliserad till interpellantens valkrets, och jag har skriftligen fått brev från Skaraborgsledamöter från samtliga partier som vill slå ett slag för "sin" räddningsskola. Jag emotser nu skrivelser från riksdagsledamöter från tre andra valkretsar som kommer att torgföra stöd för sina räddningsskolor.
För min del kvarstår dock svaret oförändrat. Jag är inte beredd att gå in i någon diskussion för eller emot enskilda utbildningsanstalter förrän jag har tagit del av de remissvar som nu är under förfärdigande i de olika remissinstanserna. Om vi kan få 131 remissvar i stället för 130 genom att också Glesbygdsverket yttrar sig är jag bara tacksam för det. Ju bredare beslutsunderlag desto bättre. Sedan är jag beredd att återkomma med mina slutsatser.
Mikael Odenberg (M):
Låt mig först säga att det absolut inte finns något nedsättande från min sida för att man engagerar sig i sin valkrets frågor. Det är synnerligen hedervärt och fullt respektabelt. Men det blir också lite ensidigt. Det finns tre andra räddningsskolor i landet som jag också måste titta på. Jag kan inte begränsa mig till en av dem.
När jag så tydligt har klargjort att jag vill se vad remissinstanserna har att säga om utredningens förslag innan jag börjar förhålla mig till dem tycker jag mot den bakgrunden att det kanske är lite tidigt att börja spekulera i mina eventuella misstag i den fortsatta hanteringen.
Jag tror dock att man bör vara klar över att det finns ett underlag som indikerar att det blir svårt att bibehålla fyra räddningsskolor i Sverige. Det är inte bara påfund av utredaren, utan också Räddningsverket självt har tagit fram två olika alternativ: ett med två skolor och ett med tre skolor.
Det är ett uttryck för att det sannolikt behövs en rationalisering men också utveckling av den utbildningsverksamhet som bedrivs inom Statens räddningsverk.
Mikael Odenberg (M):
Gunilla Wahlén har frågat mig 1.	om jag avser att i mina kontakter med Försvarsmakten verka för att utbildning i genuskunskap och förebyggande åtgärder mot könskränkningar utökas inom Försvarsmakten. 2.	om jag avser att i mina kontakter med Försvarsmakten verka för att jämställdhets- och likabehandlingsfrågorna får en prioriterad ställning och omfattning som behövs i syfte att stärka jämställdhetsarbetet. 3.	om jag avser att verka för en könsneutral värnplikt så att andelen kvinnor uppgår till 30-40 %.
Med anledning av Gunilla Wahléns frågor får jag anföra följande. Försvarets yttersta uppgift är att trygga vårt lands oberoende och det svenska folkets rätt och möjlighet att självt besluta om sina egna angelägenheter. Därmed blir också Försvarsmakten en bärare av frihetens och demokratins idéer. Den uppgiften vore omöjlig att fullgöra utan en insikt om alla medborgares lika värde och en respekt för den enskilde individen.
Vad gäller Gunilla Wahléns första fråga är det min uppfattning att Försvarsmaktens ledning bedriver ett både intensivt och seriöst arbete med genusfrågorna. Överbefälhavarens värdegrundsarbete ger ett tydligt uttryck för detta. Jag ser nu som den viktigaste uppgiften att föra ut detta synsätt i organisationen. Här finns förvisso åtskilligt att göra - men detta handlar inte främst om initiativ från försvarsministerns sida. Mitt svar på Gunilla Wahléns andra fråga är ja.
Vad gäller Gunilla Wahléns tredje fråga ser jag det som angeläget att öka andelen kvinnliga medarbetare i försvaret. Det är av stor betydelse att inom Försvarsmakten, såsom överallt annars i vårt samhälle, ta till vara och attrahera de kompetenser man behöver, oavsett kön. Dagens problem är emellertid att vi inom ramen för en pliktlagstiftning som årligen omfattar mellan 50 000 och 60 000 unga män bara behöver utbilda ca 8 500.
I det läget är det varken möjligt, önskvärt eller realistiskt att fördubbla pliktlagstiftningens omfattning till att omfatta även kvinnorna.