Helena Lindahl (C):
Jag vill börja med att säga att jag och Centerpartiet välkomnar regeringens ambitioner att jobba för ett mer hållbart företagande. I skrivelsen framgår både vilken politik regeringen vill driva på området och vilka förväntningar man har på företagens hållbarhetsarbete. Det finns en rad frågor som är kopplade till hållbart företagande.
Det handlar om mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljöhänsyn, antikorruption, jämställdhet, barnrättsperspektivet, affärsetik och beskattning. Dessutom berör frågorna fler politiska områden än enbart näringspolitiken. Herr talman! Dock tycker jag att det finns en del frågetecken i regeringens allmänna näringspolitik som inte går hand i hand med det som framförs i dokumentet.
Ett sådant är att regeringen nyligen har beslutat om att införa årliga lönekartläggningar för många av våra företag. Det är tyvärr inget annat än symbolpolitik och betyder inte heller något annat än ännu mer administration för företagen. Det är allt annat än hållbart. Låt mig förklara. Regeringen backar alltså bandet och inför årliga lönekartläggningar för alla företag som har mer än tio anställda.
Med det vill man skicka signalen att "man tar krafttag" med löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Dessvärre är det ett slag i luften. Sverige har tidigare haft årliga lönekartläggningar, men man valde att ändra det till att kartläggningarna i stället skulle ske vart tredje år och innefatta företag med 25 eller fler anställda.
Det har inte inneburit att utjämningen av löneskillnader mellan könen har bromsats, utan utvecklingen har fortsatt åt rätt håll i samma takt. Det beror enligt Medlingsinstitutet till stor del på att arbetsmarknadens sammansättning har förändras så att kvinnor i högre grad etablerar sig i yrken med högre löner. Medlingsinstitutet säger dessutom att det finns en trend mot minskad yrkessegregering.
Den positiva utvecklingen har alltså flera förklaringar och därför lär effekten knappast bli högre för att man återgår till årliga kartläggningar. Men tror ens regeringen att det här ska ha positiva effekter? Som jag sa tidigare handlar det snarare om att driva symbolpolitik. Hade man varit ute efter att få effekt hade man i stället kunnat ge Diskrimineringsombudsmannen i uppdrag att följa upp och granska redan befintliga kartläggningar.
Nu leder det till mer administration, och det har småföretagen nog av ändå. Herr talman! Ett annat frågetecken är kvinnors företagande och ledarskap. Regeringen kallar sig för feministisk och ändå väljer man att dra in alla riktade satsningar på området. Det framgångsrika arbetet med ambassadörsnätverket för kvinnor, där fokus låg på att marknadsföra just kvinnors företagande, har ni valt att avsluta.
Arbetet med Styrelsekraft har ni också avslutat och i stället för att fortsätta det här jobbet väljer ni att hota börsbolagens styrelser med kvotering. Dessutom har ni nyligen avslutat samarbetet med den ideella organisationen Winnet som har funnits i 15 år och som med sina 8 000 medlemmar runt om i landet har gjort ett fantastiskt jobb för jämställdhet och kvinnors företagande.
Är det här verkligen hållbar politik på området? Förutom att dessa riktade insatser har tagits bort så ser vi samtidigt att färre kvinnor väljer att starta företag. Enligt en färsk undersökning från Global Entrepreneurship Monitor, GEM, minskade andelen kvinnor bland nystartade företag i Sverige med 40 procent mellan 2013 och 2014.
Om man tittar i backspegeln ser man alltså att det skett en dramatisk förändring till det sämre. Mellan åren 2006 och 2012 ökade antalet företag som drivs av kvinnor med 50 000, och antalet sysselsatta inom kvinnors företag steg med 130 000 personer. Det stärkte kvinnors ekonomiska makt och skapade fler jobb i Sverige.
Att den positiva utvecklingen nu har brutits och att den i stället vänder nedåt kan spåras till de slutsatser som presenteras i GEM-undersökningen, nämligen att den politiska osäkerheten avskräcker från nyföretagande. Det handlar mycket om den utredning om vinster i välfärden som nu genomförs och också om försämrade villkor gällande RUT. Världen förändras och vi ser stora flyktingströmmar.
För att ta till vara all kompetens behöver vi även det som man brukar kalla enklare jobb. Alla människor som kommer till vårt samhälle är inte högutbildade, men de har ändå väldigt mycket att bidra med - bara man får den möjligheten. Sverige är ett av de länder inom EU som har lägst andel enkla jobb. Det beror på att vi under lång tid har effektiviserat många verksamheter och jobb, och dessutom ställs det i dag högre krav på utbildning. Herr talman!
Trots detta halveras RUT och ROT-avdraget sänks, arbeten som har minskat andelen svarta jobb och som har gett upphov till en mängd nya företag. Dessa företag har de facto anställt många människor som tidigare har varit långt från arbetsmarknaden. Även om regeringen nu har gått med på att RUT-avdraget ska gälla för fler områden behöver vi återställa avdragsmöjligheterna till den ursprungliga nivån.
Det är också något som verifieras av Arbetsförmedlingens generaldirektör, men tyvärr bromsar vänsterpartierna. Det är synd, framför allt för de nysvenskar som behöver ett första jobb att gå till. Herr talman! Vi vet att många företagare tvekar när man ska anställa den första personen. Kommer man att ha råd? Har man täckning för ytterligare en person under hela året?
För att uppmuntra företag att ta steget att göra just detta har Centerpartiet föreslagit att man för den första anställda slipper arbetsgivaravgifterna de två första åren. Häromdagen föreslog regeringen en liknande reform, men tyvärr innefattar det inte alla företag. Aktiebolagen är undantagna och det beklagar jag. Herr talman!
Slutligen undrar jag om regeringen tycker att det är hållbart att öka skatterna med 27 miljarder för de svenska företagen och samtidigt kalla det för hållbart. Det är trots allt företagen som är grunden för vår välfärd.