Jennie Nilsson (S):
Jag blir lite bekymrad när jag lyssnar på Hillevi Engström. Det är som att man tittar på en teoretisk modell och inte på hur det ser ut i verkligheten. Det är visserligen sant att arbetslösheten nu sjunker, att fler människor får jobb, att vi har en god ekonomi i landet, att det tuffar på.
Borde inte det, Hillevi Engström, innebära bättre resultat på arbetsmarknaden än de som du genom att slå dig för bröstet redovisar här? Vi har en av de bästa tillväxterna i hela Europa, men arbetslösheten har bara sjunkit med drygt 1 procent. Är det verkligen ett tillfredsställande resultat?
Om det inte är det, och jag hoppas verkligen att vi inte har en arbetsmarknadsminister som går omkring och tycker att en sänkning från 9 till 8 procent är ett bra resultat, tycker jag att man borde fundera på vad det är i politiken som inte fungerar. Bevisligen är det någonting.
Det går an att säga att det är jobb, jobb, jobb som är fokus, men om inte resultatet blir jobb, jobb, jobb kanske man borde försöka flytta fokus lite grann och titta på andra saker. Oavsett om Hillevi Engström säger att det är ett problem med dem som finns i fas 3 och att det inte är så enkelt eftersom många av dem varit arbetslösa väldigt länge visar prognoserna att fas 3 bara växer.
Det fylls på med nya människor hela tiden, och om bara något år förväntas där finnas nästan dubbelt så många som i dag. Om inte de människor som står längst ifrån arbetsmarknaden har en chans att komma tillbaka när det är brinnande högkonjunktur, när menar du då, Hillevi Engström, att de ska komma tillbaka?
Om inte de åtgärder de får del av i fas 3 i dag gör att de faktiskt kommer tillbaka, borde inte Hillevi Engström då leverera något förslag som skulle kunna innebära att de fick en chans att komma tillbaka? Jag tycker att det hela är anmärkningsvärt. Sedan säger Hillevi Engström att det inte är sant att man inte får utbildning.
Hon sade att 70 000 fick en utbildning via Arbetsförmedlingens försorg under förra året. Det är säkert sant om vi räknar in coachning, jobbsökarkurser och så vidare, men om vi tittar på arbetsmarknadsutbildning i Arbetsförmedlingens egen statistik visar den att det 2010 handlade om 6 000 och nu 4 235 personer.
Jag får inte ihop det till 70 000 hur jag än räknar, om vi nu ska tala om kvalificerad yrkesutbildning som kan leda till jobb för framför allt en grupp som står väldigt långt från arbetsmarknaden. Jag inser att det är en ministers uppgift att i någon mening försöka försvara politiken även om man kanske inte har varit med om att utforma den.
Jag kanske inte tror att Hillevi Engström i alla lägen ens hade valt att göra på det här sättet om hon fått utforma det hela från början, men det är en ministers ansvar att försöka vara seriös i vad man vill, ta ansvar för det som är nu och också vara seriös i vad man vill framöver. Jag skulle därför vilja ställa några konkreta frågor till ministern och hoppas att hon besvarar dem i sitt nästa inlägg.
Tycker Hillevi Engström att matchningen på arbetsmarknaden fungerar tillfredsställande när var femte rekrytering misslyckas? Tycker Hillevi Engström att fas 3 fungerar tillfredsställande? Är det okej eller enligt plan att den bara växer och växer? Om det inte är det, vad är i så fall den konkreta åtgärden eller det konkreta förslaget för att få till en annan tingens ordning?