Margareta Cederfelt (M):
Ursäkta att jag kommer något sent in i plenisalen. Jag försöker följa regelverket och har suttit och väntat utanför, och jag tappade nog fokus lite grann. Fru talman! Betänkandet vi nu ska debattera handlar om Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa och är utrikesutskottets betänkande nummer 12.
Betänkandet är retrospektivt och behandlar verksamhetsberättelsen för 2020 vad gäller riksdagens OSSE-delegation samt regeringens skrivelse angående dess verksamhet andra halvåret 2019 och 2020.
Självfallet ska delegationen liksom regeringen redovisa sin verksamhet inför riksdagen. Jag vill dock säga att det är lite tråkigt med den här typen av debatter eftersom de handlar om vad som skedde i dåtid. Som politiker vill vi gärna blicka framåt och tala om aktuella frågor.
Samtidigt finns det ingen nutid och framtid utan historia. Därför är den här debatten viktig. Jag vill också anföra att jag på ett sätt finner detta betänkande olyckligt eftersom det handlar om två vitt skilda verksamheter.
Det handlar om riksdagens delegation till OSSE:s parlamentariska församling - en delegation verksam i en parlamentarisk församling, en delegation som har egen stadga, egen budget och egen beslutsordning och som på intet sätt påminner om en riksdag.
I den parlamentariska församlingen, där jag ingår som vice ordförande i den svenska delegationen, stiftar vi inga lagar. Vi har inte till uppgift att besluta om någonting som rör regeringssidan. Vi granskar heller inte regeringarna eller regeringssidan i den parlamentariska församlingen.
Den andra delen i betänkandet handlar om regeringens skrivelse om dess verksamhet. Det är, återigen, en egen verksamhet med eget ansvarsområde, egen budget och egen beslutsordning. Det är väldigt få kommunicerande kärl häremellan.
Jag nämner detta för att det på ett sätt hade varit enklare att debattera varje del för sig med ett separat betänkande för riksdagens delegation och ett för regeringens skrivelse. Det är mitt perspektiv som jag vill framföra.
Vad jag också vill säga när det gäller OSSE är att verksamheten under det gångna året har varit starkt präglad av pandemin. Den har påverkat inte bara OSSE:s 57 medlemsländer utan också resten av världen.
Detta har vi märkt inom OSSE:s 57 medlemsländer, inte minst för att vi politiker i den parlamentariska delegationen har varit strängt upptagna med nationella frågor och många gånger har fått prioritera dessa, vilket vi funnit viktigt eftersom vi är valda i våra respektive länders parlament.
Detta har förstås påverkat möjligheten att vara engagerade i den parlamentariska församlingen, men de verksamheter som OSSE:s parlamentariska församling normalt utövar har också varit inställda på grund av restriktioner och svårigheter att delta i möten.
Det positiva som restriktionerna och den minskade mängden möten har fört med sig är att behovet av multilaterism har framstått som desto tydligare, fru talman. Behovet av att mötas mellan parlamentariker från olika länder för att diskutera aktuella problem, finna möjliga vägar i syfte att uppnå en säkrare OSSE-region har blivit tydligare.
Jag vet att motsvarande restriktioner har funnits inom regeringssidan, där ministerråd har fått hållas via webbmöten och så vidare. Sista gången vi hade ett möte i den parlamentariska församlingen med personligt deltagande 2020 var i februari då vintermötet hölls.
Där var det livliga debatter om aktuella frågor, till exempel säkerhetssituationen för Ukraina. Den ryska aggressionen har pågått sedan februari 2014, och det finns inget som tyder på att den har avstannat.
Ett annat exempel är den utdragna konflikten i Nagorno-Karabach mellan Armenien och Azerbajdzjan där det har varit ett öppet krig och numera finns en fredsöverenskommelse, men det är viktigt att säkra att den bibehålls. Det förekommer utbrott och avsteg från denna, och det är ett stort hot. Ytterligare ett exempel är situationen i Georgien med den ryska annekteringen av Abchazien och Sydossetien.
Jag tänker också på den politiska situationen och bristande demokratin i Belarus där vi har sett en eskalering av situationen - det går inte att säga något annat - efter presidentvalet 2020 där fängslanden och arresteringar har skett av civila som inte har gjort något annat än gett uttryck för sin vilja till demokrati.
Jag tänker också på Ryssland och fängslandet av den ryska oppositionspolitikern Aleksej Navalnyj. Det är en process som började med förgiftning och fortsatte med fängslande och en resa till ett arbetsläger. Vi vet inte så mycket om vad som har hänt, för det finns ingen insyn i processen.
Det jag sa inledningsvis om att det inte finns någon nutid eller framtid utan historia sa jag för att jag i februari 2020, vid vintermötet, presenterade min rapport som jag hade utfört på uppdrag av OSSE:s parlamentariska församling angående mordet på den ryska oppositionspolitikern Boris Nemtsov.
Tyvärr är detta en fråga som fortfarande är aktuell och som det fortfarande behöver bringas klarhet i. Vad var det som skedde? I min rapport tog jag upp behovet av insyn i den ryska legala processen, eller vad den ska kallas. Insyn saknas. Det som har tillkommit, som jag också nämnde i rapporten och som jag är väldigt glad över, är att det finns en Magnitskijlagstiftning på EU-nivå.
Detta var något som jag underströk i rapporten. Det finns likheter i de här processerna, och jag tycker att de är viktiga att lyfta fram.
Det finns olikheter också, men det är viktigt att ha fokus på centrala frågor om demokrati, medborgarnas rättigheter och rättigheter för oliktänkande och politiska alternativ till sittande regeringar.
Vad jag också vill säga är att trots att det har varit en pandemi och bristande möjligheter att träffas har den svenska OSSE-delegationen fortsatt att ha sin höga ambitionsnivå och sin höga aktivitetsnivå. Det är väldigt roligt att vara vice ordförande i den svenska delegationen, för vi har deltagit i de valobservationer som har skett i Montenegro, Georgien, USA och Kirgizistan.
Den enda valobservation som vi inte deltog i var den i Kazakstan, men det berodde på att den i Kirgizistan pågick samtidigt. Vi har också från delegationens sida deltagit i webbmöten. Sådana har hållits i ett högt tempo under 2020.
Och webbmöten i all ära, fru talman - de är viktiga, för de ger möjlighet att lyfta aktuell politik - men de kan på intet sätt ersätta det mänskliga mötet just för att den mänskliga och personliga dimensionen saknas.
Stort tack till er för ert fina arbete! Jag vill också yrka bifall till den moderata reservationen i betänkandet, reservation 2. Detta gör jag utifrån perspektivet att vi anser att det är viktigt att fokusera på OSSE:s huvudområden och att OSSE får en skarpare profil.
Det är inte lätt, för det handlar om en beslutsordning i konsensus på regeringssidan, och det finns många krafter som vill lyfta bort fokus från huvudområdet till mindre aktuella och brännande områden. Därför är det viktigt att fokusera på huvudområdet.