Luciano Astudillo (S):
Jag vill börja med att tacka integrationsministern för svaret. Med all respekt för Nyamko Sabuni hade jag verkligen sett fram emot ett samtal med Sven Otto Littorin om de här frågorna. Den reform ni genomför lämnar ju i praktiken över det viktigaste ansvaret för etableringen av nyanlända till hans departement och de myndigheter han rår över. Men nu tar vi ett samtal med Nyamko Sabuni.
Det är lika roligt och intressant varje gång. Utgångspunkten är följande. Under många år har vi i Sverige varit väldigt dåliga på att ta vara på den kompetens och de utbildningar nyanlända människor har med sig från andra länder, något som nu senast redovisades av fackförbundet Jusek i en väldigt spännande rapport.
Skälen till det är många - långa asylprocesser, onödigt lång väntan på att komma i gång med introduktion och att lära sig språket, otillräcklig individualisering och specialisering i svenskutbildningarna samt bristande engagemang och i det närmaste obefintlig närvaro från Arbetsförmedlingen.
År 2007 var det så allvarligt att SKL, Sveriges Kommuner och Landsting, slog larm om att den nuvarande regeringens politik inte stöttade nyanlända. Så lite som två av tio nyanlända som skrevs in på Arbetsförmedlingen fick någon hjälp över huvud taget. Dessa brister har givetvis missgynnat alla människor som kommer till vårt land oavsett utbildningsbakgrund.
De har särskilt missgynnat dem som har väldigt låga utbildningar men också akademiker. Den här debatten skjuter in sig just på gruppen nyanlända akademiker. Anledningarna till det är flera. Först och främst borde rimligtvis människor som har mycket utbildning och kompetens med sig i bagaget vara lättare att få in i samhället.
Vidare är detta en av de största grupperna. Nyanlända med akademisk bakgrund var den största gruppen 2007 och 2008. Det är alltså en viktig grupp människor som kommer in i vårt land. Dessutom är det dyrt med utbildning, och har människor med sig en utbildning borde vi vara bättre på att ta vara på den. Det finns alltså flera skäl till att detta är en viktig grupp.
Den här debatten har också en utgångspunkt i reformen att flytta ansvaret till Arbetsförmedlingen. Även om vi välkomnar den finns det väldigt många brister, och det är dem jag pekar på i interpellationen och i den här debatten. Låt mig ta ett par exempel. Ta etableringslotsarna, en reform som regeringen genomfört.
Dessa kommer att få full ersättning bara om den nyanlända får arbete under de två åren. Vad säger det? Jo, den incitamentsstruktur som regeringen nu bygger in kommer att leda till att vi får fler högutbildade som blir taxichaufförer, som öppnar pizzerior och städfirmor eller som jobbar inom de branscherna.
Jag välkomnar och hyllar alla de människor som gör det, men de facto är incitamentsstrukturen sådan. Ta kompletterande utbildningar. Ja, det finns många goda exempel på sådana, men de är alldeles för få. Dessa utbildningar är öar, trots att denna grupp som sagt är en av de största. Ta valideringssystemet. Det spretar. I flera insatser utföll validering med olika mål.
Visst är det så att Myndigheten för yrkeshögskolan har fått ett samordnande ansvar, men det avser validering utanför den akademiska utbildningen, inte för alla.