Lotta Finstorp (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nummer 1, och vi står även bakom vårt särskilda yttrande. Det är en prövningens tid när pandemin tagit fart igen, en tid med oro, smärta, sorg och en stor trötthet. Det är också en prövande tid för många av landets kulturföretagare. Kultursektorns inkomster störtdök i mars, och den form av näringsförbud som drabbat sektorn är fortfarande en realitet.
Människor får gå från hus och hem när ekonomiskt stöd uteblir eller väntan på besked dröjer under många månader. Det tysta året 2020 är en påminnelse om hur viktig kulturen är, både ekonomiskt och socialt. Kulturen och idrotten erbjuder arenor där vi människor får uttrycka oss, diskutera, ifrågasätta, jubla, skratta och gråta.
Detta är något djupt existentiellt som vi alla behöver för att må bra och kunna leva ett gott liv. Kultursektorns ekosystem är ett myller av offentliga medel och företag i olika storlekar och associationsformer, som nu håller på att slås i bitar. Vi lever i en otrygg tid, med motsättningar som växer i Sverige. Gängkriminaliteten fortsätter att öka, och oskyldiga människors liv riskeras i kampen om smutsiga segrar.
Kultur och idrott har ett absolut egenvärde men kan också motverka intolerans, fördomar och lögner. Fru talman! Moderaterna lovar inte allt till alla. Vi gör en tydlig prioritering för att tillgängliggöra kultur för främst barn och unga, framför allt i utsatta miljöer.
Kulturanalys rapport 2019 bekräftar att offentligt finansierad kultur tillkommer grupper där föräldrar har hög utbildning och höga inkomster. Därför vill vi moderater föra över resurser från kultur och bildning som i första hand konsumeras av vuxna till satsningar för barn och unga. De första stegen tog vi i och med budgeten för år 2020, och vi fortsätter 2021 på den inslagna vägen.
Vi prioriterar barn och unga, för vilka böcker, musik, teater, idrott och sunda vuxna förebilder inte är självklara inslag. Vi avvisar således regeringens förslag om fri entré för vuxna på statliga museer till förmån för att stärka kultur riktad mot i första hand barn och unga.
Vi förstärker Skapande skola, stödet till barnlitteratur och bibliotekens digitalisering, idrottspaketen i idrottssvaga områden samt det ekonomiska stödet till friluftsorganisationer. Barn- och ungdomsidrotten är en viktig del av vår folkhälsa men också en väsentlig brobyggare för social inkludering. Människor som lever i utanförskap har sämre hälsa, kortare livslängd och sämre upplevd livskvalitet.
Vi prioriterar kampen mot detta. Idrotten är mer än själva idrottsutövandet. I föreningar fostras hundratusentals barn och unga av ideellt engagerade ledare. Dessa ledare förväntar sig att barn och unga ska ta ansvar, komma i tid, anpassa sig till klubbens värdegrund och fungera socialt som lag- och klubbkamrater.
Det är givet detta idrotten kan anses vara världens bästa brottsförebyggande organisation. Fru talman! Folkbildningen har under de senaste åren fått betydande ekonomiska förstärkningar som en följd av det tidigare stora flyktingmottagandet, bland annat, varför vi nu föreslår en justering nedåt av anslaget. De frigjorda resurserna vill vi i stället använda för våra satsningar på barn och unga.
Folkbildningen har en viktig roll i vårt demokratiska samhälle, och det är med stor oro vi tar del av mediernas rapporter om hur skattepengar missbrukas i folkbildningens namn. Organisationer som erhåller bidrag måste självklart stå upp för demokratiska fri- och rättigheter och ett jämställt förhållningssätt.
Därför måste kontrollsystem snarast vidareutvecklas och demokratiska villkor tydliggöras för att organisationer ska få ta del av det offentliga ekonomiska stödet. Efter relationsförändringen mellan Svenska kyrkan och staten 2000 åtog sig staten att delfinansiera bevarandet av det kyrkliga kulturarvet.
Varje år bidrar staten med ungefär en fjärdedel av underhållet genom den kyrkoantikvariska ersättningen. Sedan 2009 uppgår denna till 460 miljoner årligen, och vi anser därför att en höjning nu är befogad för att bevara vårt kyrkliga kulturarv. Fru talman! Den fria kulturen är en bärande del i vår unga 100-åriga demokrati.
Kampen för att värna demokratin får aldrig falna, och rätten till allas lika värde får aldrig enbart bli plakatpolitik. Demokratin måste försvaras varje dag genom bildning, tillgängliga bibliotek och källtillit. När demokratin inskränks är det alltid friheten för medier, trossamfund och konstnärer som först begränsas.
De kulturpolitiska målen, som fastställdes redan under den förra alliansregeringen, anger vilken riktning staten vill peka ut för kulturpolitiken. Enligt målen ska kulturen vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Kulturen måste därför fredas från politisk klåfingrighet, och en armlängds avstånd måste alltid vara en realitet.
Kommuner, regioner och den nationella nivån ska inte gå in och villkora - det vill säga styra - konsten och de fria institutionerna, hur vällovliga dessa ambitioner än är. Regeringen bör därför se över regleringsbrev och statliga uppdrag i syfte att minska den politiska styrningen av konstens och kulturens innehåll.
Kulturen och konsten har ett egenvärde, men de ger oss också verktyg att utforska vilka vi är som människor och i vilket sammanhang vi befinner oss. De är även en utmärkt väg till social inkludering. Kultur och bildning får aldrig reduceras till bara ett intresse inom den snäva bokföringstekniska ram vi kallar kulturpolitik.
Kultur i dess vida bemärkelse angår alla och är en förutsättning för hela vår västerländska demokrati. Fru talman! De fria konsterna är ett av våra viktigaste medel för att värna yttrandefriheten. Vi ser med oro på all sorts radikalisering och extremism med antidemokratiska förtecken, oavsett om den är religiös eller politisk.
När vi debatterar kulturpolitik tenderar diskussionen att kantra ned i olika ytterlighetsuppfattningar. Vissa anser att det statliga stödet borde skäras ned kraftigt. Andra vill styra kulturen politiskt utifrån väl avvägda mål, kan man tycka, som integration och jämställdhet. Men det kan också vara så att man vill styra utifrån ideologiska uppfattningar. Allt detta är fel. Kulturen ska vara fri från politisk styrning.
Det är först då den blir en inkluderande arena där alla olikheter möts. Det statliga stödet tillgängliggör kulturen, men möjligheten till alternativ finansiering måste lyftas fram och betonas. Fru talman! Vi ska "post corona" ånyo fylla arenor, scener, parker, restauranger och kaféer med samtal, rop, skratt och tårar. Det ska strömma ljud från Berättarladan i Sunne, Dramaten i Stockholm och marknaden i Jokkmokk.
Det är viktigt att vi drar lärdomar av det tysta året 2020. Kulturen får aldrig reduceras till ett perifert särintresse eller klåfingriga politikers förlängda arm.