Åsa Romson (MP):
Jag skrev den här interpellationen därför att jag är allvarligt oroad över den svenska skogen och tillståndet när det gäller alla de tjänster som skogen ger oss i form av biologisk mångfald, rekreationsmiljöer, ren luft, vattenrening och naturligtvis virke med gott rykte och goda kvaliteter.
Det finns inom skogsbruket i dag och i skogsdiskussionen med alla de engagerade medborgare, små markägare och naturligtvis även skogsbolagen, en ökad oro, som jag uppfattar, när det gäller vartåt det svenska skogsbruket leder. Vi fick nyligen en rapport om att närmast en tredjedel av de kalavverkningar som genomförs i Sverige inte når ens till minimikraven i skogsvårdslagen.
Den svenska skogsvårdslagen bygger på att man utöver lagens krav på frivillig bas under ansvar som skogsägare ska vidta åtgärder för ytterligare skydd. Att man inte ens klarar minimikraven är ett dåligt tecken och tyder på att diskussionen om ett ökat miljömedvetande och ökad hänsyn till de värdefulla krafter vi har i form av biologisk mångfald för framtiden när det gäller vår skogsresurs inte har nått skogsbruket.
Det är därför, tror jag, som vi ser alla dessa problem. Ett väldigt tydligt exempel som jag nämner i interpellationen handlar om den kalavverkning av 40 hektar flerhundraårig skog som Skogsstyrelsen nyligen godkänt i Jokkmokks kommun i Änokdeltat. Det är på gränsen till det Unescoklassade världsarvet Laponia. Det är många som har engagerat sig kring detta.
Det är en så oerhört unik miljö, också fjällnära. Jag trodde, fru talman, att 2011 var ett år när skogsdiskussionen i Sverige hade nått så långt att vi åtminstone var ense om att fjällnära skogar med sådana utpekat mycket höga naturvärden som det här området har - Skogsstyrelsen har själv pekat på att det har starka nyckelbiotoper - inte ska kalavverkas i den omfattning som här har godkänts.
Det trodde jag tillhörde historien, men uppenbarligen inte. Jag tycker att det är ett tydligt exempel på att svenskt skogsbruk är på fel väg. Jag blir inte heller lugnad av det svar jag har fått av ansvarig minister. Regeringen avser med anledning av alla mina tre konkreta frågor inte att vidta några som helst åtgärder och har därmed inte heller samma problembild som jag har.
Man ser inget problem med att Skogsstyrelsen är enda tillsynsmyndigheten enligt 18 §, som den själv har bestämt aldrig ska tillämpas. De tycker uppenbarligen att man ska kunna skövla fjällnära skog med mycket höga naturvärden trots att detta förbjuds i paragrafen, men det finns ingen som kan klaga. Så har jag frågat hur man kan skydda nyckelbiotoper. Då säger ansvarig minister att man från regeringens sida tycker att det är bra med de frivilliga avtal som ingås.
Det är bra att den möjligheten finns, men vad är resultatet, ministern? Vad är resultatet i form av ett ökat skydd för den biologiska mångfalden? Fru talman! På den sista frågan, vad ministern tänker göra avseende de miljömål där man i dag inte har nått gällande etappmål, svarar ministern att han är helt tillfreds med att det inte kommer att finnas några delmål före 2013. Han hänvisar till en utredning som har den typen av strategier i sikte.
Det betyder att vi har fått ett hålrum. Trots att det fanns konkreta förslag från det tidigare Miljömålsrådet på nya delmål som skulle löpa från i år, 2011, har man fördröjt hela processen och lagt allihop i en långbänk som kommer att resultera i nya miljömål tidigast 2013. Jag tycker att hela den här hanteringen tyder på att regeringen inte tar skogens skyddsvärden och miljövärden på allvar.