KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lotta Finstorp (M):
När det gäller den ödmjukhet Peter Persson nämner handlar det inte om ödmjukhet gentemot oppositionen utan mot handlarna. Det hade nämligen varit väldigt svårt att genomföra detta till den 1 april. Därom var vi dessutom överens. Som Peter Persson vet har vi i Alliansen en följdmotion, som handlar om att vi vill se en översyn av lagstiftningen för att få se vilka svårigheter handlarna har stött på i och med att kassaregisterlagen tillkom.
När jag läser om varför majoriteten anser att man inte ska bifalla följdmotionen ser jag att det är väldigt tunt. Det står att regeringen har möjlighet att vid behov återkomma med nödvändiga åtgärder vad gäller uppföljning, tillämpning och utvärdering. Min fråga är därför varför Socialdemokraterna och Peter Persson inte anser att en översyn av en oberoende instans bör göras.
Vi vet ju alla att det har funnits och fortfarande finns svårigheter för vissa handlare ute i landet, beroende på årstider och så vidare, även om tekniken har blivit mycket bättre. Varför är Peter Persson och hans parti inte intresserade av hur företagen har det i sin vardag?
Lotta Finstorp (M):
Utvärderingen gäller inte den lagstiftning vi nu får på plats utan den som har verkat under några år. Med tanke på de svårigheter vi har hört om från talarstolen hade det varit på sin plats att göra en oberoende översyn, för den som finns har Skatteverket gjort för egen del - man har haft lite okulärbesiktning på marknadsplatser och så vidare. Det som behövs är ju något annat.
Ni vet att vi fick väldigt mycket mejl från knallar när detta infördes för några år sedan. De var oroliga för att inte klara årstidsväxlingar och så vidare utomhus med den teknik som fanns. Det hade väl alltså verkligen varit på sin plats att göra en översyn. Enligt remissvaret från Svenskt Näringsliv och Visita är det också precis detta de efterfrågar. Det finns nämligen svårigheter fortfarande; det kan vi inte sticka under stol med.
Det är väldigt olyckligt att det från regeringens sida inte finns någon ödmjukhet gentemot handlarna i Sverige. Jag har en annan fråga också. Regelrådet är ofta väldigt kritiskt till de svaga konsekvensutredningarna i propositionerna. Även när det gäller denna proposition säger Regelrådet att utredningen avseende förslagets effekter för företagen är bristfällig.
Det saknas alternativa lösningar, och företagens storlek med mera finns inte angivet i konsekvensanalysen. Anser Peter Persson att det är ett problem att konsekvensutredningen är bristfällig?
Lotta Finstorp (M):
Jag tackar Peter Persson för hans ideologiska tal. Jag har några frågor. Det finns en viss osäkerhetsfaktor i detta. Hur pass många extra administrativa pålagor kommer detta att ge för företagen?
Det är ofta de mindre företagen, de som sköter sig och som månad ut och månad in gör det som de ska i arbetsgivardeklarationen och så vidare, som får pålagan. Vi vill komma åt dem som fuskar och som inte är seriösa. Jag tycker att det är viktigt att man följer denna förändring i skatteförfarandelagen. Hur har regeringen tänkt att man ska göra det?
Den kommer ju inte att införas skarpt, om man säger så, förrän 2018. De digitala systemen måste först komma på plats, och det kommer förhoppningsvis att underlätta för företagen. Detta är min fråga: Hur kommer regeringen att följa förändringarna i skatteförfarandelagen utifrån de förmodat ökade administrativa pålagorna för de mindre företagen?
Lotta Finstorp (M):
Jag tycker nog att vi i den här kammaren är ganska dåliga på att som tillägg i olika lagstiftningar eller, som i det här fallet, i en förändring i en lag ha ett utvärderingsdatum eller liknande. Nu finns inte det med i förslaget, men man kan hoppas att myndigheterna själva utvärderar efter kanske två år.
Vi har en reservation från Kristdemokraterna och Moderaterna angående att det ska vara synligt hur arbetsgivaravgiften ser ut, vilken nivå den ligger på och så vidare. Den yrkar ni avslag på. Min fråga är: Varför gör ni det? Peter Persson nämnde en intressant koppling som jag hajade till inför och som jag gärna skulle vilja ha utvecklad. Det handlar om hur månadsuppgifter kan förhindra terrorism.
Lotta Finstorp (M):
Jag kommer att fortsätta att betona vikten av att personer som är förföljda och hotade får ett starkare skydd i Sverige. Personuppgifterna är det viktiga. Man måste veta och kunna lita på att myndigheter inte kan lämna ut personuppgifter mellan varandra så att den som förföljer någon kan få reda på var personen bor eller andra saker som har med personen att göra.
Det som är märkligt i utskottets ställningstagande i betänkandet är att man blandar in andra saker. Man skriver att regeringen den 17 mars 2016 lade fram propositionen Straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning , men det är ju någonting annat, som handlar om att någon tar min identitet och använder den i mitt namn.
Det här handlar i stället om att skydda den enskildes personuppgifter mot en förövare. Jag skulle vilja att Socialdemokraterna och gärna även Miljöpartiet vidareutvecklar varför man inte yrkar bifall till vår motion i den här frågan.
Ni säger er värna om de svaga grupperna, och det här är verkligen en utsatt grupp - de som är hotade och förföljda i samhället och inte känner trygghet. Det är dessutom otroligt svårt att få en skyddad identitet och skyddade personuppgifter. Beslutet måste i många fall omprövas en gång per år, och den rädsla som dessa människor känner varje gång det ska omprövas är fruktansvärd.
Jag är väldigt intresserad av hur regeringspartierna resonerar i den här frågan, som är viktig för denna svaga, utsatta grupp.
Lotta Finstorp (M):
Det låter ju som att åtminstone Maria Strömkvist kommer att bevaka den här frågan. Men det är ju en ganska stor fråga, och den innefattar till exempel att fingerade personuppgifter ska kunna medges i betydligt större omfattning. Det finns olika delar i detta.
Under alliansregeringens tid tillsatte vi Trygghetsutredningen, som 2015 kom med en mängd förslag. Dessa finns på plats, och jag känner en oro över att regeringen - som inte är jättehandlingskraftig, om jag ska uttrycka mig snällt här på kvällen - inte tar fram dessa förslag så att de kommer till riksdagen för beslut. Många där ute väntar på det här, och de är synnerligen oroliga.
En partikamrat till Maria Strömkvist sa till mig innan debatten började att inte glömma bort att hbtq- och transpersoner också är otroligt utsatta och har stort behov av att få till exempel fingerade personuppgifter. Framför allt transpersoner har ett stort behov av att få skyddad identitet och har många gånger ett väldigt tufft läge.
Detta måste ske väldigt snart. Jag vill fråga: Hur kommer Socialdemokraterna och Miljöpartiet att driva på sin regering för att få fram de här förslagen i skarpt läge till riksdagen?
Lotta Finstorp (M):
Nu byter jag raskt ämne. Det handlar om delningsekonomin och utredningen som kom häromdagen, SOU 2017:26 Delningsekonomi på användarnas villkor .
Vi har ett förslag från moderat håll som handlar om att man bör se över möjligheten för Skatteverket och andra berörda myndigheter att ge hjälp till företagen i delningsekonomin, till exempel it-stöd och administrativt stöd, för att förenkla för köpare och säljare men också för att skatt ska betalas så att det blir rätt.
I utredningen som kom häromdagen säger utredarna tydligt att man inte närmare har studerat skatterättsliga regler och effekter.
Därför undrar jag varför Miljöpartiet, som ändå brukar vara i framkant när det händer nya saker, innovationer och annat - jag uppfattar er så i alla fall - avslår vår motion om behovet av bra plattformar för att motverka skattefusk.
Lotta Finstorp (M):
Den sista frågan var svår att förstå. Jag uppfattade inte riktigt vad som sas. Skulle Moderaterna vilja att bankerna ska kunna gömma pengar? Det handlar inte om det. Vi har fått en rapport från Riksrevisionen där svidande kritik framförs till sittande regering. Någon gång måste ni här i kammaren förstå att ni inte längre sitter i opposition. Det är ni som har ansvar och som får kritik. Det som är mest alarmerande i Riksrevisionens rapport är regeringens svar.
Detta borde vi debattera. Svaret säger ingenting. Min oro gäller det som utskottet säger och som vi ställer oss bakom: Betydligt större tryck måste till i frågorna. Den stora frågan handlar om attityden gentemot företagande och varför ni prioriterar frågorna så lite. Detta är anmärkningsvärt.
Vi har stora utmaningar på arbetsmarknaden med många som har kommit till Sverige och som måste komma in på arbetsmarknaden och få sitt första arbete. Ni gör det svårare för företag att anställa. Den attityd ni har i alla sammanhang är mycket oroande.
Det handlar inte om att bankerna ska stoppa undan pengar, som Jörgen Hellman säger, utan om att fyra av fem jobb skapas i mindre företag, och det är dessa som får pålagorna. Det ska självklart vara ordning och reda, vilket vi tog upp i en tidigare debatt. Vi införde till exempel personalliggare. För många ses detta säkert som en pålaga, men många andra jublar över att de kom på plats. Det är klart att det måste vara ordning och reda. Men jag tog upp några exempel på gold-plating.
Sverige och regeringen vill alltid ha betydligt hårdare krav på företag, vill att fler företag ska omfattas och vill ha fler förhindrande regler. Allt detta gör att jag blir bekymrad över regeringens företagarpolitik.
Lotta Finstorp (M):
Tack för frågan! Det Jörgen Hellman säger är otroligt viktigt. Först vill jag kommentera det han sa om att regelförenklingar leder till svartjobb. Om man har inställningen att svartarbete direkt uppstår så fort man gör det enklare för företag ska man självklart inte göra någonting utan vara passiv. Då gäller det att sitta still i båten. Men det finns väl ingen som säger så.
Se på Svenskt Näringslivs förslag! När man gör en ny regel för företag ska man också se till att ta bort en annan. Det vore alldeles utmärkt. Låt mig ta upp ett exempel som jag inte hann nämna i talarstolen tidigare. Det handlar om förslaget avseende ändringar i årsredovisningslagen. Det kommer att påverka fler företag än nödvändigt. Kravet på att upprätta rapport om betalningar till myndigheter omfattar nu ytterligare flera tusen företag.
Det är definitionen av vad som menas med större företag som leder till detta. Sverige har vidgat definitionen och går längre än EU. Regeringen har säkert en tanke med att göra en gold-plating på detta sätt. Det vore intressant att få höra om den tanken. Men så här är det nästan med allting. Just detta är vad som utgör skillnaden gentemot när Alliansen styrde.
Vi ser det här i nästan alla nya regler; ni vill hela tiden vara bäst, bäst, bäst i klassen. Men då slår ni samtidigt undan benen för företagsamheten i Sverige.
Lotta Finstorp (M):
Tack, ministern, för svaret! Svaret gör det tydligt att arbetsmiljöfrågor är väldigt viktiga och därmed även det förebyggande arbetet, både på organisatorisk och på individuell nivå. Jag kan tipsa om att vi moderater i både kommittémotion och partimotioner har konkreta förslag på insatser för att förebygga ohälsa.
Det står också i svaret att kvinnors sjukpenningtal är 90 procent högre än mäns, och det är egentligen där vi har den stora problematiken. Därför tycker jag att det är oroande att regeringen vill slå undan benen för de kvinnor som behöver byta arbetsgivare. Många vittnar om att de hade velat ha möjlighet att göra det tidigare och till exempel gå till något mindre och alternativt drivet eller en mindre enhet inom offentlig sektor.
Jag vill alltså återkomma till att välfärdsföretagen är en väldigt viktig faktor för frisktal. De stora ohälsotalen finns inte hos de mindre välfärdsföretagarna utan i offentlig sektor. De flesta politikområden hänger ihop, herr talman, och därför måste man också ha en samsyn när det gäller vilka faktorer det är som samverkar för ohälsotalen ska gå ned.
Anledningen till att jag skrev denna interpellation var en rapport från ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, som jag tycker är väldigt alarmerande. I rapporten visas att läkarintyget är centralt i Försäkringskassans beslut om en person har rätt till sjukpenning, och det påverkar också inflödet i sjukförsäkringen.
När man då ser att det är så ojämnt mellan mäns och kvinnors sjukskrivningar, fast diagnosen är densamma, blir det ytterligare ett orosmoment när det gäller de höga sjukskrivningstalen. Eftersom tidigare analyser visar att det första läkarintyget påverkar sjukfallens längd är det också en viktig faktor när det handlar om återgång till arbetet.
Om man då sjukskriver män längre tid än kvinnor i det första läkarintyget ger det följdverkningar längre fram under sjukskrivningsperioden. Det Inspektionen för socialförsäkringen föreslår bland annat i den här rapporten är långsiktiga kompetenssatsningar i försäkringsmedicin, där en jämställd sjukskrivningsprocess bör vara en viktig del i utbildningen.
Det behövs också stödresurser i sjukskrivningsprocessen ur ett genusperspektiv. Jag är inte förvånad över de slutsatser som kommer fram i rapporten; män har ju alltid varit normen i hälso- och sjukvården. Det är också det som avspeglar sig i de första läkarintygen. Detta måste få ett stopp, för det kan inte få vara på det här sättet. Dels måste man göra alla arbetsmiljöinsatser.
Vi måste ha goda organisationer och friska arbetsplatser som blir goda exempel för dem där det inte fungerar på samma sätt. Vi måste också ha en sjukskrivningsprocess som är transparent, och det blir den ju inte när det till och med är ojämställt inte bara regionalt utan också ur ett genusperspektiv.
Därför tycker jag att studien från ESO, där man vill se att det är specifika läkare med specifik yrkesmedicinsk kompetens som sjukskriver, är intressant. Jag skulle vilja höra lite vad ministern anser om det.
Lotta Finstorp (M):
Precis som ministern säger tror jag att man måste skruva på många olika ställen eftersom sjukskrivningar liksom arbetsplatser är väldigt individuella. Därför måste man se över olika delar. Vi har bland annat ett förslag om att man skulle göra en rehabkedja för psykisk ohälsa som till viss del är frikopplad från fysisk ohälsa.
Jag skulle gärna vilja att ministern i sitt nästa inlägg kommenterar vårt förslag kring detta. Det här med partiell sjukskrivning är glädjande. Jag hade också en sådan fråga, och jag tycker att det är på sin plats. Våra arbetsliv ser olika ut. Alla jobbar inte från åtta till fyra, 40 timmar i veckan, och om man ska kunna gå tillbaka till sitt arbete på den del man orkar måste det vara väldigt flexibelt.
Det blir för stora hopp mellan de procentsatser som är i dag. Därför blir jag väldigt glad över att höra detta. Det man också ser i ISF-rapporten är också de regionala skillnaderna. Vi har tidigare stått här i kammaren och diskuterat och debatterat hur det kommer sig att sjukskrivningars längd är så olika i olika regioner.
I ISF-rapporten som vi nu debatterar står det till exempel att män sjukskrivs i genomsnitt 1,8 dagar längre även i det andra läkarintyget. I det första är det alltså 2,8 dagar och i det andra 1,8. Skillnaderna i sjukskrivningstid mellan olika landsting och regioner när det gäller det första läkarintyget är anmärkningsvärda.
Det jag ser i rapporten är till exempel att läkare i Jämtland-Härjedalen sjukskriver män i genomsnitt 5,1 dagar längre än kvinnor, medan läkare i Västmanland sjukskriver män i genomsnitt 1,6 dagar längre än kvinnor. Det är alltså längre på båda ställena, men det är ändå en väldigt stor skillnad på antalet dagar. Den som kan knäcka nöten om regionala skillnader lär få någon form av Nobelpris.
Många av landstingen och regionerna anlitar dessutom hyrläkare. De reser runt i hela landet. Därför är det ännu mer ofattbart att det ser så olika ut i fråga om kultur, attityd eller vad det nu är. Det är märkligt och intressant. Jag skulle vilja lyfta fram fackförbundet Visions utmärkta rapport Sjukskrivningarna kostar välfärden miljarder - Ett schyst arbetsliv lönar sig .
Vi pratar också samhällsekonomi, inte bara individens lidande utan också samhällsekonomi och ansvar för samhällets gemensamma pott med pengar. Sjukfrånvaron kostar välfärden mer än 20 miljarder kronor varje år enbart för kommuner, landsting och regioner. Det är pengar som verkligen skulle kunna användas i kärnverksamheten för att höja kvalitet eller vad man nu behöver göra individuellt ute i regioner och kommuner.
Det handlar om direkta kostnader i form av sjuklöner och pensionsavsättningar. När det gäller att sätta personalens hälsa på den politiska dagordningen äger vi frågan själva. Det är våra vänner och kollegor ute i kommuner och landsting som äger frågan och är arbetsgivare i offentlig sektor. Frågan måste lyftas upp högre på agendan. Vision har brutit ned kostnaderna på kommuner, landsting och regioner.
Det kan förhoppningsvis hjälpa när det blir så tydligt i kronor och ören hur mycket pengarna kan användas till annat. Jag skulle vilja att ministern kommenterar Visions rapport.
Lotta Finstorp (M):
Tack, ministern, för en positiv feedback till det förslag som vi moderater har om en särskild rehabkedja för psykisk ohälsa. Det tar i dag alldeles för lång tid. Det kanske går att stävja en hel del genom att till exempel gå tidigare tillbaka till arbetet. Det kan finnas en egen fil för just de diagnoserna. Det känns glädjande att ministern vill titta vidare på den frågan.
Många sjukskrivna berättar om en sjukförsäkring som inte är transparent. Den är inte förutsägbar, och den är svårförståelig. Man vet inte hur den fungerar i praktiken när man själv drabbas av ohälsa. Läkarnas sjukintyg är inte sällan otydliga, vilket gör det svårt såväl för den sjukskrivne som för arbetsgivaren att förstå vad som är bäst för den sjukskrivna individen.
Kallduschen blir, som någon har beskrivit, när Försäkringskassans bedömning helt går emot doktorns intyg. Den processen är svår för gemene man att förstå. : Verkligen!) Man litar på sin doktor. Sedan säger andra att det inte stämmer. Vad bör göras så att människor känner sig trygga med försäkringen?
Vi satt många år i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen, och i utredningen finns förslag om historiska månatliga e-inkomster. Den enskilde sjukskrivne ska lättare förstå hur mycket man får tillbaka i pengar. Med månatliga e-inkomster skulle försäkringen bli betydligt mer transparent. När kommer utredningens förslag till riksdagen?
Lotta Finstorp (M):
Tack, ministern, för en intressant och viktig debatt om svensk hälso- och sjukvård samt storregionförslaget! Det som ministern avslutade med om multisjukas problematik och svårighet att komma till rätt vårdnivå är otroligt viktigt. Det måste man komma till rätta med. Då kommer jag osökt att tänka på: Hur ska storregionaliseringen hjälpa multisjuka att snabbare komma in på rätt vårdnivå?
Det är en fråga som jag inte riktigt förstår och som jag gärna vill ha svar på. Det är den nära vården som man har störst behov av när man är multisjuk. Den lär ju komma längre ifrån medborgarna om man har större regioner. Jag hoppas att få svar på den frågan senare. Ministern säger i sitt svar: "Inledningsvis vill jag påtala att det inte finns någon koppling mellan regionfrågan som sådan och antalet sjukhus i Sverige."
Han säger också att kvaliteten inte har något att göra med om det är stora eller små landsting. Samtidigt står det i sista stycket av svaret: "Det är emellertid min uppfattning att färre och starkare regioner är en viktig förutsättning för att svensk hälso- och sjukvård ska utvecklas på ett positivt sätt."
Då utgår jag från att ministern menar att större geografiska områden ger svensk hälso- och sjukvård en bättre förutsättning. Jag hoppas att jag har uppfattat ministerns svar fel. Ministern talar även om att patienter vårdas på sjukhus i onödan. I Landstinget Sörmland, mitt landsting, finns en förskräcklig brist på vårdplatser.
Hur skulle det kunna se annorlunda ut för patienterna i en storregion? Tror ministern att det blir fler sängplatser om vi lägger ned akutsjukhus? Detta vill jag också få veta. Vilka problem ska regionreformen lösa? Varje förändring av den regionala indelningen måste göras med utgångspunkt i vilka problem som ska lösas. Vad är det som ska bli bättre?
Och vad är det mer specifikt som blir bättre inom hälso- och sjukvården om vi får större geografiska enheter? Jag har tagit del av myndigheten Vårdanalys remissyttrande, där man avstyrker förslaget i delbetänkandet mot bakgrund av att myndigheten anser att delbetänkandet inte utgör ett fullgott underlag för en långsiktigt hållbar förändring av samhällsorganisationen.
Bristerna består enligt myndigheten bland annat av följande: De problem som utredningen anger som grund för den föreslagna strukturförändringen är otillräckligt preciserade, och relevanta problem saknas helt i analysen. Det är otillräckligt belyst att den föreslagna strukturreformen på ett effektivt sätt åtgärdar de utmaningar som vården och omsorgen står inför.
Det saknas en konsekvensanalys ur ett patient- och brukarperspektiv. Att det saknas en konsekvensanalys ur ett patient- och brukarperspektiv, som det talas om under den tredje punkten, är väldigt allvarligt. Om man inte kan få en folklig förankring för en så stor reform som att vidga länsgränserna har det inte längre legitimitet hos medborgarna.
Jag vill att ministern i sitt nästa anförande kommenterar denna allvarliga del i myndigheten Vårdanalys remissyttrande.
Lotta Finstorp (M):
Jag vill gärna kommentera det som ministern nyss sa. Framför allt gäller det Landstinget Sörmland, vars remissvar kan sammanfattas på följande sätt: Nej tack, år 2019 vill vi absolut inte få en storregion. Det är detta som det finns ett majoritetsbeslut om från Landstinget Sörmland. När det handlar om Ansvarskommittén och Svegforsutredningen byggde storregiontanken på funktionella samband, arbetsmarknad och tillväxt. Den hade inte hälso- och sjukvården som grund.
Varför så bråttom? Varför försöka få igenom det här 2019 i stället för att ha ett val emellan så att det finns en folklig förankring? Nu blir det väldigt konstigt, för vi som är politiker från länen i bland annat Svealandsregionen men också Norrlandsregionen kan inte svara våra invånare. Vi har inga svar, för ni har inte gett några sådana. Vad är syftet?
Det är därför vi står här, dag ut och dag in, och ställer de här frågorna, som vi får medskickade från våra medborgare i länen. Den folkliga förankringen och ett majoritetsbeslut om hur man ska dela in Sverige borde egentligen vara det minsta som ni skulle vilja ha. Det bästa att få är en bred majoritet för att gå in i denna storregionalisering. I stället vill man få det här undanstökat snabbt.
Redan 2019 ska det alltså vara nya länsgränser i Sverige. Det tar väldigt lång tid att göra om organisationer. Jag håller med - staten borde absolut ha en annan indelning. Det är som ett lapptäcke i dag. Men innan man får det på plats? Jag sitter i ett regionpolisråd som nyligen har bildats med anledning av den nya nationella polisorganisationen, som håller på och sätter sig. Nu ska den förmodligen göras om igen på grund av att det blir nya storregioner.
Det finns väldigt mycket som gör att människor är otroligt oroliga. När då dessutom det här med att lägga ned akutsjukhus kom blev det en stor oro - vi har tre sjukhus i länet. Detta leder till en väldigt negativ syn på storregioner.