KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nyamko Sabuni (L):
Jag kan börja där Göran Pettersson slutade, nämligen med att ägarna väljer. Socialdemokraternas medlemmar valde att införa kvotering i sitt parti genom varannan damernas. Andra partier har följt efter. Det är jättebra. Det finns i dag ingenting i lag som hindrar att börsbolagen också väljer att kvotera och tillämpa varannan damernas. Det finns absolut ingenting som hindrar.
Skillnaden, Eva-Lena Jansson, är att du får välja, men du tycker inte att de som äger börsbolagen ska välja. Du vill bestämma hur de ska utse styrelser. Jag delar uppfattningen att det är problematiskt att man inte har bättre representation av könen i styrelserna, men vi ska inte låtsas som att vi når jämställdhet bara det blir fifty-fifty.
Vi läser ju årligen undersökningar där riksdagsledamöter blir tillfrågade om sin arbetssituation i riksdagen. Inte är resultatet att det är en jämställd och mångfaldsinspirerande arbetsmiljö, utan det finns hela tiden ledamöter som beklagar sig över sexism, rasism, diskriminering, härskartekniker eller annat som man kan utsättas för som kvinna, som invandrare, som ung och så vidare.
Jämn könsfördelning är ingen garanti för jämställdhet. Därför är det citat du läste upp helt korrekt, det vill säga att jämställdhet är mer än jämn könsfördelning. Även om vi eftersträvar detta är jämställdhet mer än jämn könsfördelning. Man måste arbeta mer aktivt. Man måste ta sitt ansvar för att skapa jämställda styrelser eller jämställda arbetsplatser. Det räcker inte med bara sifferexercis.
Sveriges befolkning består av ungefär 50 procent kvinnor och ungefär 50 procent män. Det är klart att var vi än kvoterar skulle vi få in kvinnorna. Men det är återigen ingen garanti för jämställdhet. Vi kan ju se på högskolorna, där det finns positiv särbehandling. Där missgynnas kvinnor i dag. Det är också för att man ser på bara en liten del i stället för på helheten.
Man kvoterar in killar på tjejdominerade utbildningar, men man har inte samtidigt tittat på hur arbetsmarknaden ser ut för veterinärer, präster eller vad det nu kan vara. Ska vi börja kvotera in killar på högskolan när vi fortfarande inte har en bra representation av kvinnor och män i de yrkessektorerna? Det här är ett större problem som man måste titta lite vidare på och inte bara se en enskild sak i taget.
Då säger jag till Eva-Lena Jansson: Vi arbetar och försöker analysera hur vi kan uppnå bättre jämställdhet på arbetsmarknaden. Jag lovar att återkomma med ytterligare idéer om hur vi kan göra det. Jag menar att problemen är stora, och det finns säkert gott om idéer om vad man kan göra. Men kvotering är inte lösningen på problemen. Att byta ut en diskriminering mot en annan är inte lösningen. Där går våra politiska åsikter isär.
Eva-Lena Jansson säger att det blev bättre när man hotade med kvotering. Varför nöjde ni er då med att bara hota? Varför lagstiftade inte Socialdemokraterna om kvotering till börsbolagens styrelser? Jag skulle vilja ha svar på det, Eva-Lena Jansson.
Nyamko Sabuni (L):
Jag vill också avsluta med att tacka Eva-Lena Jansson för denna debatt. Ja, vi delar uppfattningen att vi behöver ett bättre jämställt samhälle, men vi delar inte synen på hur vi uppnår det. Det är detta som är det bästa med politiken: Man har olika idéer och tror på olika saker, och när man har turen att vara den som leder landet ser man till att göra så gott man kan för att få igenom sin politik. Det är det vi försöker göra här.
Sedan kanske Eva-Lena Jansson inte gillar den politik vi för, men du och ditt parti hade er chans under tolv år före de två år som vi nu har suttit i regeringen. Ni kunde som sagt ha kvoterat då, och ni gjorde det inte. Vi tänker vidta andra åtgärder för att nå ett bättre jämställt samhälle.
Nyamko Sabuni (L):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att det nya ID-kortssystemet ska bli icke-diskriminerande, verka för att kommunernas introduktionsenheter får arbeta med sitt huvuduppdrag, vidta åtgärder för att ett nytt ID-kortsutfärdande finns på plats redan i januari 2009 samt frånta bankerna rätten att utfärda ID-kort. Det är ett vitalt samhällsintresse att personer som bor i Sverige har tillgång till ID-kort för att till exempel kunna utföra bankärenden.
Regeringen har gjort en samlad bedömning av olika lösningar och kommit fram till att det inte är lämpligt att ge polisen uppdraget att utfärda dessa ID-kort då kärnverksamheten, brottsbekämpning, ska prioriteras. Regeringen har därför valt att ge Skatteverket i uppdrag att utfärda ID-kort till personer som är folkbokförda i Sverige. Vad gäller den första frågan kan jag glädja Eva-Lena Jansson med att det nya ID-kortet för folkbokförda är icke-diskriminerande.
ID-korten kan utfärdas till alla, oavsett medborgarskap, under förutsättning att personen är folkbokförd i Sverige. Jag delar Eva-Lena Janssons uppfattning om att det är viktigt att kommunernas introduktionsenheter koncentrerar sig på sitt huvuduppdrag, att introducera nyanlända till det svenska samhället. Vad gäller svårigheterna att få ID-kort har olika kommuner haft olika lösningar på problemet.
Från och med den 1 juni 2009 finns det ett ID-kort som nyanlända invandrare kan ansöka om. Eva-Lena Jansson önskar att det nya ID-kortet ska finnas tillgängligt redan i januari. För att säkra en rättssäker och fungerande lösning på problemet har det inte varit möjligt att införa det nya ID-kortet snabbare. Jag är glad över att en lösning finns på plats från den 1 juni 2009. Slutligen frågar Eva-Lena Jansson om jag kommer att verka för att frånta bankerna rätten att utfärda ID-kort.
Jag är något förvånad över frågan. Jag ser inte hur situationen skulle förbättras för dem som i dag har svårt att få ID-handlingar genom att bankerna fråntas rätten att utfärda ID-kort. Mitt svar på denna fråga är således nej.
Nyamko Sabuni (L):
Ja, i utredningen fanns det ett förslag om att polisen skulle kunna utfärda de här korten. Men jag måste ärligt talat säga: För mig spelar det ingen roll vilken myndighet som utfärdar de här korten. Huvudsaken är att de invånare i Sverige som i dag inte kan legitimera sig ska kunna göra det. Då spelar det ingen roll om det är polisen eller skattemyndigheten.
Nu har skattemyndigheten tagit på sig denna uppgift, och de ska se till att man kan utfärda ID-korten från den 1 juni 2009. Jag förstår att många människor har haft problem, men det handlar också om rättssäkerheten. Vi kan inte utfärda ID-kort vars säkerhet vi inte kan garantera, för då kommer man inte heller att kunna använda dem på ett bra sätt i de instanser där man behöver använda dem.
Om man då vill göra bankärenden kommer bankerna inte att godkänna de ID-korten om de inte får en garanti för att de här ID-korten är rättssäkra. Och för att kunna garantera det tar det tid för skattemyndigheten att faktiskt rigga upp ett system som är rättssäkert innan man kan börja utfärda korten. Att det i uppdraget till skattemyndigheten står vilken grupp av individer som främst kommer att ansöka om dessa kort är inga konstigheter.
De som är svenska medborgare kommer ju att fortsätta att kunna ansöka hos polisen. De nyanlända kan däremot bara ansöka hos skattemyndigheten. Men vi har alla rätt att ansöka hos skattemyndigheten. Det är ingen som behöver vända sig till polisen längre när skattemyndigheten börjar utfärda de här korten. Det är därför som det står som det gör i uppdraget. Eva-Lena skulle, som sagt, önska att detta kunde ske redan den 1 januari. Jag är glad över att det sker den 1 juni.
När det gäller dem som har problem kommer vi tyvärr att få fortsätta att lösa de här problemen på samma sätt som man har gjort under de senaste månaderna. En del kan identifiera sig med hjälp av passen från hemlandet och ett utdrag från folkbokföringen. Andra kan få hjälp om de har en bank i sitt forna hemland som kan vara garanten gentemot de svenska bankerna här i Sverige. På det sättet kan man få ID-kortet. En annan kategori får, som sagt, hjälp av kommunerna.
Jag tror att det är bra att man lokalt försöker hitta så många lösningar som möjligt för att se till att också de här individerna kan få den samhällsservice de behöver och som de inte skulle kunna få om inte någon kan legitimera dem. Men det betyder i sin tur inte att vi ska utfärda korten för snabbt, så att de inte är rättssäkra. Då kommer vi bara att skjuta fram problemet. Från och med den 1 juni finns det rättssäkra ID-kort också för dem som inte är svenska medborgare.
Därmed kan också de ha tillgång till all samhällsservice på lika villkor som för oss andra. Det tycker jag är det viktigaste och grundläggande här.
Nyamko Sabuni (L):
Jag kommer att fortsätta att tacka de kommuner som tar sitt ansvar i introduktionsprogrammen att hjälpa de individer som de har ansvar för att introducera i samhället. Just nu råkar ett av de problem som möter de nyanlända vara att de inte kan få tillgång till ID-kort. Men då är det väl bra att kommunerna kan hantera det. Vi jobbar så skyndsamt som vi kan för att de ska kunna få tillgång till ID-kort. Eva-Lena Jansson känner till hur vårt demokratiska system fungerar. När man ser problem utreder man dem.
Efter utredning skickar man ut betänkandet på remiss. Efter remissen bereder man betänkandet i Regeringskansliet och fattar beslut om hur man vill se den framtida lagen. Efter det ser man till att det finns rätt myndighet för att utföra uppgiften. Den processen tar tid. Värre än så är det inte. Visst finns det utredningar som kan göras på mycket kortare tid. Men det här är en viktig fråga. Det handlar också om landets säkerhet. Därför får det ta den tid det tar.
Jag är tacksam för varje kommun som ser till att hjälpa sina nya invånare med att få tillgång till den service de behöver och som de inte skulle få tillgång till utan ID-kort. Det är väl inget fel. Det är väl en del av kärnuppdraget att se till att det ska fungera för invånarna i kommunen. Rättssäkerheten kommer att garanteras. Det finns inget som säger att bara för att det är skattemyndigheten som utfärdar ID-korten så blir det ingen rättssäkerhet. Allting handlar om rättssäkerheten.
Annars kunde vi ha givit uppdragit till vem som helst. Vi menar att skattemyndigheten är rätt myndighet, inte polisen. Det är klart att det kanske hade kunnat gå lite fortare för polisen eftersom de har en hel del redan riggat på plats med de nationella ID-korten. Men nu valde vi att lägga denna uppgift på skattemyndigheten så att polisen kan fokusera på sitt kärnuppdrag så mycket som möjligt.
Jag förstår inte varför vi diskuterar vilken myndighet det ska vara, att det ska vara viktigt i den här processen. Det viktiga är väl att invånarna får tillgång till sina ID-kort. Det får de från den 1 juni. Från den 1 juni kan man ansöka och därmed också rösta i parlamentsvalet. Jag hoppas att personerna kan hitta till skattemyndigheten och få sina ID-kort så att de kan få delta i parlamentsvalet. Det fanns också i beräkningen av när detta måste ske.
Vi påskyndar processen väldigt mycket just nu. Trots att vi kräver hög säkerhet kräver vi att man ska jobba så fort som möjligt för att invånarna ska få tillgång till ID-korten. Vi kan inte slarva, men vi påskyndar det så mycket som möjligt, Eva-Lena Jansson. Det hade inte kunnat gå så väldigt mycket snabbare än det gör nu, oavsett regering.
Nyamko Sabuni (L):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder, exempelvis utbildning för hela regeringen, i syfte att säkerställa en aktiv jämställdhetspolitik. Inledningsvis vill jag understryka att jag delar Eva-Lena Janssons ståndpunkt att ett aktivt samordningsarbete är nödvändigt för att jämställdhetspolitiken ska få genomslag.
Att handläggare och chefer i Regeringskansliet har kunskap om jämställdhet och verktyg i jämställdhetsarbetet är självklart av stor vikt. Sedan flera år pågår också ett systematiskt arbete med att genomföra jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet. Regeringen har beslutat om en övergripande plan för genomförande av jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet som sträcker sig till 2010.
Utgångspunkten är att arbetet ska bidra till att kvalitetssäkra regeringens politik ur ett jämställdhetsperspektiv. Den övergripande planen kompletteras med handlingsprogram. I handlingsprogrammen fastställs mål som anger vilka resultat som ska uppnås i arbetet med jämställdhetsintegrering i Regeringskansliet. Det nuvarande handlingsprogrammet omfattar åren 2008-2009 och har fokus på propositioner, myndighetsstyrning samt EU-arbetet.
För att säkerställa en aktiv jämställdhetspolitik erbjuds kontinuerligt alla anställda i Regeringskansliet grundläggande jämställdhetsutbildningar och särskilda metodutbildningar inom ramen för Regeringskansliets ordinarie utbildningsutbud. Vidare finns specifika block om jämställdhet och jämställdhetsintegrering med i Regeringskansliets introduktionsutbildning för nyanställda och i kommittéutbildningen som erbjuds alla kommittéanställda.
Med stöd av EU-programmet Progress har nyligen två jämställdhetsutbildningar genomförts riktade till chefer respektive analysfunktioner i Regeringskansliet. I enlighet med jämställdhetsintegrering som strategi har respektive statsråd ansvar för jämställdhet inom sina områden. På respektive departement finns en eller flera jämställdhetssamordnare som fungerar som ett stöd och verkar för att samordningen av departementets jämställdhetsintegreringsarbete fungerar.
Avslutningsvis vill jag försäkra Eva-Lena Jansson att regeringens arbete präglas av en aktiv jämställdhetspolitik. Den ekonomiska satsningen på jämställdhet har möjliggjort en lång rad särskilda insatser inom flera områden.
Nyamko Sabuni (L):
Jag fortsätter där Finn Bengtsson slutade och påminner återigen Eva-Lena Jansson om det som statsministern gav uttryck för i sitt svar: Det är inte denna regering som har låst in kvinnor i vissa branscher där det inte ges högre löner. Det är inte denna regering som har låst in kvinnor i branscher där det råder monopol. Det är inte denna regering som har låst in kvinnor i branscher där det inte är möjligt att göra karriär.
Den förra regeringen, som Eva-Lena Jansson stödde, gjorde absolut ingenting för att komma till rätta med dessa problem. Vi har skapat möjligheter för kvinnor att kombinera yrkesliv och arbetsliv. Vi har under vår tid sett till att fler deltidsarbetande kvinnor nu arbetar heltid. Vi har sett till att kvinnor tjänar mer i dag än de gjorde under den tid som Eva-Lena Janssons parti satt i regeringen.
Kvinnors löner har faktiskt ökat i snabbare takt än männens löner. Med det sagt ska jag svara på de ytterligare frågor som Eva-Lena Jansson ställde. Hur fungerar samordningen av jämställdhetsarbetet i Regeringskansliet? Jag har ansvaret att samordna det.
De flesta frågor av relevans som bereds inom Regeringskansliet bereds också på Integrations- och jämställdhetsdepartementet, på enheten och så vidare upp till min nivå. Jag tror dock inte att Eva-Lena Jansson vill se ett system där jämställdhetsministern med samordningsansvar är den enda som kan jämställdhetsfrågor och bryr sig om dem.
Vi ser därför till att varje departement är försett med kunnig personal för att kunna garantera att betänkanden, utredningar, propositioner, Departementsserien och annat har detta jämställdhetsperspektiv. När det gäller kulturen gick Kulturdepartementet kanske inte vidare med utredningen Plats på scen .
Men Eva-Lena Jansson kanske har missat att kulturministern och jag redan 2007 avsatte 9 miljoner kronor till jämställd scenkonst. Pengar finns alltså tillgängliga att söka för alla som jobbar med scenkonst för att få bättre jämställdhet där. Sexköpslagen ska utvärderas.
Tanken är att vi ska se vilka effekter den har fått, hur den har hjälpt att få bort prostitution i vårt land och om den kanske också har hjälpt när det gäller människohandel för sexuella ändamål. Vi får dock inte glömma att om prostitutionen har minskat i vårt land kan vi eventuellt ha exporterat sexköpande män till andra länder. Det måste vi också ta hänsyn till.
Allt detta ska utvärderas - inte i syfte att avskaffa lagen utan i syfte att förstärka och förbättra den om det skulle behövas. När vi har alla fakta på hand, Eva-Lena Jansson, blir det mycket lättare för oss i Sverige att kunna marknadsföra lagen utomlands. I dag har vi inte tillräckliga fakta för att kunna göra det.
Jag tror inte att vi gör lagen en tjänst om vi går ut och marknadsför den utan konkreta resultat av vad lagen har lett till. Eva-Lena Jansson hade många frågor, men jag tror att jag har besvarat alla. Annars får jag återkomma i nästa inlägg.
Nyamko Sabuni (L):
Jag är övertygad om att Eva-Lena Jansson och jag är överens om att vi inte ska ha olika skatter för män och kvinnor, det vill säga mansskatten. Då är det ganska lätt att förstå att när man sänker skatten, till exempel genom jobbskatteavdraget, kommer den som har högre lön att i kronor tjäna mer. I andel är det precis lika mycket. Det var det som statsministern pekade på. Den som har 25 000 i lön kommer att få fler kronor i behåll än den som har 15 000.
Det är denna arbetsmarknad som bland annat Eva-Lena Janssons parti har varit med om att skapa genom att behålla monopol, genom att inte skapa förutsättningar för kvinnor att kunna göra karriär, genom att inte skapa förutsättningar att åtminstone kunna byta arbetsgivare för att på det sättet kunna få upp lönen. Då kommer vi att se dessa problem i omvandlingen av politiken. Det handlar lika mycket om sjukskrivningar. Det är främst kvinnor som är sjukskrivna.
I förändringen av sjukskrivningar när det gäller rehabiliteringskedja och ersättningar kommer antagligen några kvinnor att drabbas eftersom det framför allt är de som är sjukskrivna. I det här fallet är det viktigare att kvinnor erbjuds rehabilitering, att de blir sedda och att de kan komma tillbaka till arbetsmarknaden än att man förpassar dem till förtidspension där de får leva på 64 procent av sin lön.
Jag tror att kommuner, precis som all arbetsmarknad, måste följas upp i krisens tid. Det handlar om att följa processerna och utvecklingen för att kunna vidta förnuftigt avvägda åtgärder. Kommunerna är inte lottlösa i år heller. I budgetpropositionen ser vi att fastighetsskatteavgiften är kommunal nu. Det innebär 1,7 miljarder till kommunerna detta år.
Sänkt arbetsgivaravgift kommer att innebära 2,9 miljarder som kommer kommunerna till del. Sänkt arbetsgivaravgift för unga människor innebär 2,8 miljarder till kommunerna. Dessutom har vi övrig välfärd som de har fått och som innebär 1,5 miljarder. Kommunerna har alltså resurser.
Om kommunerna behöver åtgärder för att stimuleras i finanskrisens tider kommer, precis som för annan arbetsmarknad, sådana beslut att fattas, men de kommer att avvägas på ett bra och förnuftigt sätt. Vad ska vi lyfta upp i EU-sammanhang? Vi kommer att lyfta upp jämställd arbetsmarknad. Där är det viktigt att det händer saker. Jag har under min första tid fokuserat på att bekämpa mäns våld mot kvinnor, prostitution och människohandel. Nu jobbar vi för fullt när det gäller jämställd arbetsmarknad.
Jag tror att det finns mycket att lära av andra, men också att lära ut så att vi får ett erfarenhetsutbyte mellan EU:s medlemsländer. Vi kommer att fortsätta att diskutera och utbyta erfarenheter när det gäller åtgärder för att komma till rätta med mäns våld mot kvinnor. Vi kommer, inte minst, att diskutera och utbyta erfarenheter när det gäller hur vi kan bli bättre på att stimulera kvinnors företagande. Det ser väldigt olika ut i olika länder.
Arbetet inom de olika områdena pågår för fullt inom vårt departement och på andra relevanta departement i regeringen. Det är framför allt de tre frågorna vi tänker lyfta upp när det gäller jämställdhet på EU-nivå under vårt ordförandeskap.
Nyamko Sabuni (L):
När det gäller den kommunala och landstingsstyrda verksamheten, precis som alla arbeten på arbetsmarknaden där fler riskerar att bli arbetslösa, jobbar regeringen för att stimulera att fler jobb skapas. Det är det enda sättet att garantera att människor, om de blir av med ett arbete, kan gå in i ett annat arbete.
På klassiskt manér, när man diskuterar med socialdemokrater, går man från att tala om löneskillnader till att börja tala om de arbetslösa och ersättningar eller bidrag. Nu talar vi löneskillnader. Vilken utveckling har kvinnors löner haft under de två år som alliansen har haft regeringsmakten? Jag ska säga Eva-Lena Jansson att det har varit mycket bättre för kvinnor nu. De har fått lönehöjningar som inte ens facket har mäktat med.
Som Finn Bengtsson sade, har det inneburit 10-11 procents löneökning med löneskatteavdraget. Vi talar då om dem som arbetar. För den här regeringen är det viktigt att så många som möjligt ska arbeta. Det är det viktiga. Utgångspunkten är att man ska kunna försörja sig själv, inte att man ska bli försörjd av staten vilket Eva-Lena Jansson verkar tycka är viktigare. Med de orden tackar jag för debatten.
Nyamko Sabuni (L):
Vems intressen ska väga tyngst - barnens eller tillverkarens, marknadens intressen? Det är klart att det är barnens intressen som ska väga tyngst. Det är också det som är utgångspunkten för detta direktiv. När Egon Frid nämner ett antal kemikalier som är tillåtna i leksaker glömmer han samtidigt att säga att det som finns i leksaker endast förekommer i den mängd som man anser vetenskapligt inte är farligt.
Framkommer det ytterligare forskningsrön som visar att andra ämnen i leksakerna är farliga framkommer det också tydligt i direktivet att de ämnena ska förbjudas. Vi kan inte förbjuda saker som vi inte vet är farliga. Ska vi kunna kontrollera och kräva att tillverkarna ska leva upp till regelverket måste vi veta att det som är förbjudet är skadligt.
Är det så att man vill förbjuda kemikalier av annat intresse än barnens säkerhet, får man använda sig av en annan lagstiftning än just konsumentregelverket och leksakers säkerhetsdirektiv. Då kanske man får använda sig av miljölagstiftningen och föra den debatten med miljöministern. Jag tycker att det är jätteviktigt att tala om för medborgarna hur man ska tänka som konsument för att kunna garantera att man väljer rätt typ av leksaker.
Det är klart att vi aldrig kommer att kunna garantera att det inte kommer in leksaker på vår marknad som kan vara farliga, men vi kan i alla fall säga att leksaker som är CE-märkta är sådana leksaker som kommer från tillverkare som åtminstone känner till regelverket. Därmed säger jag inte att det är en garanti för att de följer det men de känner till det, och det är en början. Det tycker jag är viktigt att tala om.
I direktivet står det att vi ska inta försiktighetsprincipen, det vill säga att om man tror att en leksak är farlig ska den kunna förbjudas på marknaden. Man behöver alltså inte som i dag vänta tills det är bevisat att den är farlig, utan med detta direktiv finns möjligheten att förbjuda leksaker under tiden som man undersöker deras säkerhet. Det tycker jag också är bra med den typ av princip som nu finns i detta direktiv.
Jag ser inte att det finns så mycket för Egon Frid att oroa sig för. Det vi ska jobba för är att se till att om vi får ny kunskap om farliga ämnen ska de så fort som möjligt i så fall förbjudas. Och det är precis efter den principen som det är tänkt att man med detta direktiv ska arbeta utifrån.
Jag tycker fortfarande att Egon Frid har anledning att vara glad över detta direktiv, som Sverige har haft väldigt stort inflytande över, med den utformning som det har fått.