Ola Johansson (C):
Jag vill tacka för svaret. Frågeställningen rör inte enbart den cementkris som uppstod i somras. Den är bredare än så. Sverige har stort behov av att bygga bostäder, och det finns redan många hinder - ekonomiska och praktiska. Till de senare hör bristen på planlagd mark, brist på personal i olika led och nu även akut brist på olika byggmaterial. Vi har brist på byggstål, armeringsjärn och liknande, vars pris har stigit med 35 procent det senaste året.
Stomvirke i trä har gått upp med 40 procent i pris. Priset på OSB, ett skivmaterial för innerväggar, har stigit med 20 procent. Till följd av det stiger också priserna på andra träbaserade skivor. Regeringen och framför allt Miljöpartiet för en politik som riskerar att ytterligare minska tillgången på sågade trävaror.
Det är av yttersta vikt att vi för en politik som innebär att man kan öka träbyggandet utan att behöva betala för import av en råvara som det egentligen finns gott om i den svenska skogen, förutsatt att man tillåts avverka den. Fru talman! Detta är ingen skogsdebatt. Men när man hör Märta Stenevi tala om cirkulär omställning ska man ha i åtanke att trävaruindustrin vid sidan om cementbristen också är djupt oroad över bristen på sågade trävaror.
Lagernivåerna på de svenska sågverken har inte varit mindre på 20 år, och priserna rakar i höjden. Denna debatt handlar egentligen om hur byggmålen ska nås, givet att vi redan har en brist och kommer att få en ännu större brist på byggmaterial. De varsel som planerades i somras till följd av det som sker med Cementa kommer att läggas lagom till jul. Det kan röra sig om 100 000 till 200 000 anställda inom bygg- och anläggningsbranschen.
Statsrådet ägnar huvuddelen av sitt svar åt att beskriva att regeringen är i färd med att förlänga tillståndet i ytterligare åtta månader. Det kan hon göra eftersom jag vid den tidpunkt då jag ställde frågan inte var medveten om att regeringen planerade att skjuta cementkrisen framför sig och vinna tid genom att förlänga tillståndet med åtta månader.
Men av svaret framgår det också att ministern och regeringen visserligen inser allvaret men står tomhänta när det gäller åtgärder. Det kommer att straffa sig - genom byggstopp kommande höst, genom arbetslöshet och genom att en redan skriande bostadsbrist förvärras. Regeringen har nu åtta månader på sig. Frågan som ställs är vilka åtgärder de tänker vidta under den tiden.
Den ursprungliga frågan handlade om vad regeringen tänker vidta nu, men nu finns det ytterligare åtta månader att planera åtgärder. Åtta månaders respit räcker inte. En förnyad ansökan om kalkbrytning i Slite kommer att ta flera år att utarbeta och behandla. Innan dess behöver man finna en lösning för hur 2 miljoner ton cement årligen ska bli tillgängligt för svensk bygg- och anläggningsindustri.
Som ett exempel på vad det handlar om i anläggningsindustrin kan jag ta infrastrukturprojektet Västlänken i Göteborgstrakten, där jag kommer från. När det ska anläggas behövs det 4 1⁄2 ton cement och kalk per löpmeter vägbank enbart för att stabilisera mark och minska risken för sättningar i leran. Utöver det kommer broar, viadukter och annat som ska gjutas.
Kännetecknande för det är att det ställs speciella krav på sammansättningen, vilka inte enkelt kan uppfyllas med importerad råvara. Frågan är då: Kommer import att lösa problemet med anläggningscement? Svaret är nej. Då är min fråga till statsrådet: Vilka åtgärder tänker regeringen vidta nu när det finns ytterligare åtta månader?