Jan Lindholm (MP):
Jag tycker att det låter bra att ministern säger att man jobbar med att förtydliga och att man blir bättre på att tala om på vilka grunder man fattar sina beslut och gör sina bedömningar. Många av de rapporter som myndigheter, till exempel SSI och FAS, presenterar när beslutsfattare ska fatta sina beslut är faktiskt väldigt missvisande.
Man talar inte om hur man har tillämpat försiktighetsprincipen, om man över huvud taget har använt den. Det här ställer till problem, till exempel för våra domstolar. Normalt sett läser inte beslutsfattare sådana här rapporter, utan de tar till sig informationen på förkortade och förenklade sätt, till exempel via SSI:s hemsida eller olika skrifter och utlåtanden som de använder sig av.
Där kan det till exempel stå att strålning från basstationer och mobiltelefoner inte utgör någon risk ur strålskyddssynpunkt. Det är ett väldigt kort och knapphändigt sätt att formulera sin riskbedömning, men den läggs ju till grund för hur man prövar försiktighetsprincipen i beslutssituationerna i många olika sammanhang. Jag antar att även regeringen använder sig av detta som grund när man agerar.
Av den anledningen undrar jag om ministern har den uppfattningen att informationen från SSI har presenterat kunskapsläget på ett sådant sätt att regeringen kan säga att man uppfattar att kunskapsläget är betryggande och att det är helt säkerställt att strålning från basstationer och mobiltelefoner inte kan ge upphov till några hälsorisker. Är det så man uppfattar det?
Om det inte är det, undrar jag om ministern anser att SSI:s riskbedömning, som man på något sätt talar om, speglar graden av vetenskaplig osäkerhet på ett så utförligt sätt att det är lämpligt att lägga det till grund för regeringens egna bedömningar av försiktighetsprincipens tillämplighet.
På SSI:s hemsida kan man också läsa att de inte har något tillsynsansvar enligt miljöbalken, och det är ju helt riktigt. Då undrar jag om regeringen anser att det innebär att SSI:s uppgift att stå för kunskapsunderlaget på strålskyddsområdet inte skulle vara underkastat EU:s riktlinjer för försiktighetsprincipen, på grund av att de inte har något tillsynsansvar.
Det anser ju inte jag, men det vore intressant att höra hur regeringen ser på det. Sedan kan man på SSI:s hemsida också läsa om en personlig försiktighetsstrategi vid användning av mobiltelefon. Nu är det knappast de som har problem vid telefonanvändning som har någon nytta av det, för de har ju inga mobiltelefoner. Därför kan man också fråga om regeringen anser att EU:s riktlinjer för försiktighetsprincipen är uppfyllda om en myndighet uppmanar till en personlig försiktighetsstrategi.
Jag tycker fortfarande att det saknas en tydlig redovisning av minoritetssynpunkter i forskarvärlden och en bedömning av osäkerheten om det vetenskapliga läget när man uttalar sig. Jag tycker att det är jättebra att Sveriges regering försöker vara en garant för EU:s försiktighetsprincip inom EU, men jag tycker också att man ska jobba med att komma till rätta med problemen på hemmaplan.
SSI påpekar att man endast utgår från strålskyddslagen i sina bedömningar och inte från miljöbalken, och det här ser jag som ett av problemen eftersom vi länge i Sverige har haft en strid om vilka verksamheter som lyder under miljöbalken. Men jag tycker att EU:s resolution liksom EU-domstolen är väldigt tydlig med att försiktighetsprincipen ska tillämpas av medlemsstaternas samtliga myndigheter. Har jag fel där?