KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Jag kan bara stryka under det Sven-Erik Österberg sade. Jag uppfattade att arbetsmarknadsministern och vi nästan var överens. Jag är inte heller jurist, ska jag erkänna. Problemet med den tidigare domen, och det som har ställt till det för oss, är att man säger att bemanning inte är anställning. Och eftersom det inte är anställning kommer det inte på något sätt i konflikt med återanställningsrätten.
Det är kärnan i problemet som uppstod i den tidigare domen, den så kallade Abu Garcia-domen. Vad det har för bäring i övrigt har jag svårt att bedöma. Det verkar besvärande eftersom lagen om anställningsskydd bygger på återanställningsrätten. Man har alltså rätt till anställning före någon annan. Domstolen säger att bemanning inte är att betrakta som anställning och därmed upphävs detta.
Det känns som om det är lagen om anställningsskydd som man måste gå in och hantera för att täppa till detta så att det inte kan uppstå en ny anställningsform eller något annat som vi inte känner till.
År 1974 när lagen om anställningsskydd skrevs var detta inte intressant över huvud taget eftersom detta fenomen inte existerade på svensk arbetsmarknad.
Uppfattade jag arbetsmarknadsministern rätt - nu är det finlir i hur man uttrycker sig - menade arbetsmarknadsministern att om den nya domen inte återställer rättsordningen är arbetsmarknadsministern beredd att lagstifta? Är det så?
Patrik Björck (S):
Ett sätt hade väl varit att inte ta andra ministrars interpellationer. Då hade arbetsmarknadsministern fått mer tid till annat arbete och hade kunnat ägna tid åt att förbereda de interpellationer som faktiskt ställts till arbetsmarknadsministern.
Det finns inte ett spår av arbetsmarknad i den här interpellationen över huvud taget, utan som jag sade tidigare är detta är ett mycket tydligt exempel på ett fall där frågan gäller övergripande överväganden för regeringens arbete. Det handlar alltså om vad statsministern tänker göra för att man ska följa de regler som finns för riksdagens kontrollmakt. Arbetsmarknadsministern hade kunnat undvika den här debatten.
Den hade kunnat bli sakligare och mer intressant om rätt statsråd hade stått i talarstolen. Det var det som jag lite grann ville uppmärksamma talmannen på. Låt oss gå vidare och tala om tiden. Jag säger ingenting om det, utan jag förstår att tiden kan vara svår att hålla. Jag är absolut inte ute efter någon millimeterrättvisa på den punkten.
När det tar två tre månader, som det gör ibland, tycker jag inte att det finns något försvar. Men det finns ingen som helst anledning till kritik för att man inte klarar att ge svaret inom två veckor. Kritiken gäller betydligt större överdrag av tiden.
Jag förstår inte riktigt hur arbetsmarknadsministern kunde drabbas av sådan ilska när han skulle debattera de viktiga arbetsmarknadsfrågorna med en kunnig ledamot som Sylvia Lindgren.
Som jag inledde med att säga hade det varit betydligt rimligare om Sylvia Lindgren hade blivit ilsken om det hade stått en annan ministern än arbetsmarknadsministern i talarstolen som inte hade varit insatt i frågorna på samma sätt som arbetsmarknadsministern. Förklara den ilskan, arbetsmarknadsministern!
Patrik Björck (S):
Jag vill understryka att jag stöder Josefin Brinks beskrivning av situationen på svensk arbetsmarknad i de här frågorna. Jag delar hennes uppfattning om rättsläget efter Abu Garcia-domen, även om jag inte är jurist. Men som det ser ut pekar allt på att man har förskjutit maktbalansen kraftfullt och egentligen gjort den enskilda arbetstagaren rättslös och skapat ett stort godtycke.
Josefin Brink beskrev detta på ett bra sätt, och jag stöder henne helt och hållet; den bilden är korrekt. Detta leder naturligtvis till slutsatsen att lagen om anställningsskydd behöver ändras för att rätta till detta, om inte arbetsmarknadens parter på något sätt tar över och kan lösa detta. Med det stöd som arbetsmarknadens parter i dag får från arbetsmarknadsministern kanske den processen underlättas, kan jag tänka mig.
Arbetsmarknadsministerns beskrivning av situationen är intressant. Den i sin tur blir ett stöd för LO:s uppfattning. Som LO:s avtalssekreterare ger uttryck för i Svenska Dagbladet i dag är hela den här frågan fylld av mytbildning och vanföreställningar. Jag tycker att det är bra att arbetsmarknadsministern ställer sig bakom LO:s tolkning och diskussion om anställningsskyddet.
Jag väger varje ord på guldvåg; man är tvungen att göra det i sådana här situationer. Nu skulle arbetsmarknadsministern avvakta domen. Jag tycker att arbetsmarknadsministern var lite tydligare för tre dagar sedan. Jag hoppas att detta inte är en svängning, och jag kommer att vara petig på den här punkten. Beträffande huruvida arbetsmarknadsministern behöver avvakta domen eller inte delar jag Josefins uppfattning att det i och för sig inte är nödvändigt.
Men när domen har fallit, om den faller, blir det lagstiftning om rättsordningen inte återställs - ja eller nej?
Patrik Björck (S):
Jag fick en fråga från arbetsmarknadsministern varför jag inte citerar Henreksons mest berömda tes att man ska ta bort LAS. Svaret är väldigt enkelt: Jag interpellerar ministern, och ministern vill inte ta bort LAS. Jag och ministern är överens om att det är fel politik att ta bort LAS, och då hade det varit fullständigt korkat om jag hade interpellerat ministern om det. Det är elementär riksdagsordning att man interpellerar ministern om vad han gör eller inte gör. Jag ska fortsätta att citera Henrekson för att få någon ordning i den här debatten.
Att Gunnar Andrén som har skjutit sig själv i fötterna hela dagen över huvud taget kan stå på benen är fullständigt märkligt. Henrekson säger: "Enligt budgetpropositionen beräknas hela jobbskatteavdraget på lång sikt öka sysselsättningen med 75 000 jobb, men eftersom antalet personer i yrkesaktiv ålder samtidigt ökar med långt mer än 100 000 personer beräknas det således inte bidra till någon ökning alls i sysselsättningsgraden."
Det gäller även om man antar regeringens egna prognoser för hur det här skulle påverka, vilket Henrekson sedan naturligtvis ifrågasätter. Även om man använder regeringens prognoser är inte jobbskatteavdraget någon viktig del i arbetsmarknadspolitiken. Ska man då anklaga oss socialdemokrater för att vi inte tror att man kan återta hela jobbskatteavdraget på en gång? Nej, det kan man naturligtvis inte göra.
Vi har aldrig hävdat att jobbskatteavdraget skulle vara den viktigaste delen i arbetsmarknadspolitiken. Vi behöver naturligtvis inte stå till svars för någonting som vi aldrig har gjort eller påstått. Arbetsmarknadsministern har, tvärtemot alla ekonomers bedömningar, konstaterat att jobbskatteavdraget är den viktigaste delen i arbetsmarknadspolitiken. Vi tycker inte det och kan inte heller ställas till svars för det.
Sedan borde Gunnar Andrén läsa Finanspolitiska rådets rapport, 2010, för där står det inte alls, som Gunnar Andrén säger, att det här har fungerat väldigt väl. Där står det att det kan antas vara effektivt för att öka sysselsättningen på lång sikt. Men det har inte varit effektivt, och det är inte väldigt bra. De skriver inte det. De säger inte det. Det har aldrig varit så.
Patrik Björck (S):
Jag ställde egentligen en ganska enkel fråga till näringsministern, nämligen om det är näringsministerns uppfattning att kärnkraft räknas in i den viktiga svenska elproduktionen som hon tar upp i sitt svar här. Jag fick inget svar på den frågan. Sedan började näringsministern prata om vad tidigare socialdemokratiska regeringar har gjort, och det är ju alltid spännande och intressant, men det var inte riktigt det som interpellationen handlade om.
Interpellationen handlade om att en centerpartistisk partiordförande tillika vice statsminister och näringsminister nu står för en väldigt kärnkraftsvänlig linje i svensk politik. Man vill bryta uran i Sverige och man vill bygga nya kärnkraftsreaktorer och anser att de är en viktig del i svensk elproduktion. De anses till och med, som vi får höra i Alf Erikssons inlägg, vara en miljövänlig del av energiproduktionen.
Det här vill jag ha svar på från den centerpartistiska näringsministern, och jag får inget svar alls. Vi får väl höra i ministerns fortsatta inlägg här i debatten, fru talman, om det kommer några svar. Om det inte gör det får man tolka det som att nybyggd kärnkraft är en viktig del av den svenska elproduktionen och att det är ministerns uppfattning.
Då är frågan: Hur stämmer detta överens med att man samtidigt försöker få med sig både den del av den folkliga opinionen som är emot att bygga ny kärnkraft och att bryta uran och därtill de delar av centerrörelsen som faktiskt har väldigt svårt att svälja den här nya politiken? Man försöker sitta på två stolar samtidigt, och det är därför som näringsministern inte vill svara tydligt på de här frågorna.
Det är också ett bra besked till svenska folket att vice statsministern, näringsministern och Centerpartiets ordförande vägrar att ge svenska folket tydliga besked inför valet. Det är ett viktigt svar även om det är ett icke-svar.
Patrik Björck (S):
Jag har sagt det förut, och jag säger det igen: Jag får inga svar på mina frågor. Arbetsmarknadsministern fick några konkreta och enkla frågor. Reglerna kunde omöjligtvis vara väl avvägda för fyra år sedan om de fortfarande är det och nivåerna inte har förändrats. Arbetsmarknadsministern vägrar att svara på det. Arbetsmarknadsministern vägrade att svara på frågan om logiken i att uppmana till civil olydnad och teckna tilläggsförsäkringar.
Arbetsmarknadsministern vägrade försvara varför han inte genomförde sitt obligatorium när han hade utrett det. Arbetsmarknadsministern vägrade att förklara sin regel som gör att det är bättre att vara heltidsarbetslös än att ta de påhugg som finns, än att följa det normala som varje arbetslös människa instinktivt känner, nämligen att hellre jobba en dag eller två dagar än att vara heltidsarbetslös.
Där har arbetsmarknadsministern stiftat ett regelverk som omöjliggör detta. Arbetsmarknadsministern vägrar svara på varför. Det är bara att notera, herr talman, att frågorna hänger fortfarande i luften. Det finns ett svar på frågorna, nämligen att det är samma högerpolitik i dag som 1871. Det är 1871 års fattigvårdspolitik som arbetsmarknadsministern står bakom, men det kan han naturligtvis inte säga i kammaren. Alla åtgärder han vidtar leder till samma ställe.
Innan mina fattiga sekunder har tickat ut här vill jag ändå passa på att tacka arbetsmarknadsministern. Även om politiken har varit katastrofal är arbetsmarknadsministern en trevlig debattör. Det har varit spännande debatter i kammaren. Tyvärr får jag väl inte möjlighet att återkomma till dem eftersom arbetsmarknadsministern efter valet kommer att bli arbetslös. Vad jag förstår står han inte till förfogande för omval till riksdagen, och därför kan han inte delta i kammaren som riksdagsledamot.
Tack för tiden som har varit!
Patrik Björck (S):
Jag kunde inte låta bli att anmäla mig till den här debatten när arbetsmarknadsministern sade att förr handlade debatten om kris och elände, men nu handlar den om trevligare saker. Bekymret är att debatten hela tiden - såväl i högkonjunktur som i lågkonjunktur - handlat om regeringens fundamentala misslyckande i arbetsmarknadspolitiken.
Under högkonjunkturen hade man också en sådan här rekryteringsenkät från Svenskt Näringsliv där man konstaterade att man hade problem med flaskhalsar eftersom arbetsmarknadspolitiken inte kunde leverera arbetskraft. Nu, i lågkonjunktur, är det naturligtvis ännu mer anmärkningsvärt. Men det är i princip samma misstag och samma debatt det handlar om.
Jag ska läsa högt ur Svenskt Näringslivs sammanfattning under rubriken Dåligt fungerande arbetsmarknad: Att företagen har svårt att hitta medarbetare med rätt kompetens och att många rekryteringsförsök helt misslyckas även i lågkonjunktur då tillgången på ledig arbetskraft är god visar att den svenska arbetsmarknaden fungerar dåligt. Det är det betyg som arbetsmarknadsministerns politik får av Svenskt Näringsliv.
Vi kan sedan titta på den av arbetsmarknadsministern och regeringen tillatta Finanspolitiska rådets rapport. Det är det råd som man själv har tillsatt för att man vill ha en spegel att spegla sig i. Man vill väl likt Snövits styvmor att spegeln ska säga att du vackrast i världen är. Nu gör inte Finanspolitiska rådet det. Det gör precis som spegeln i bröderna Grimms saga. Det säger något annat.
När det gäller arbetsmarknadsministerns ansvarsområde säger Finanspolitiska rådets spegel: Jobbsökaraktiviteter och coachning har expanderat för mycket i lågkonjunkturen medan arbetsmarknadsutbildningen har blivit alltför liten. De av regeringen tillsatta experterna säger exakt så. Företagarna, företrädda genom sin organisation Svenskt Näringsliv, säger så.
Vi säger så. Maria Stenberg och Marie Nordén har argumenterat alldeles förträffligt för vad det är som gör oss upprörda och varför vi vill ha svar på detta. Arbetsmarknadsministern är fortfarande svaret skyldig. I grund och botten är det tyvärr inte någon trevlig debatt. Det är en debatt som handlar om arbetsmarknadsministerns fundamentala misslyckande med arbetsmarknadspolitiken.
Patrik Björck (S):
Det är sant att vi har haft debatterna förut, det är sant att vi många gånger har ställt krav på arbetsmarknadsministern och regeringen att ta initiativ till att omförhandla utstationeringsdirektivet och det är sant att varje gång vi har rest frågan har man sagt att man inte vill, inte kan och att det inte är rätt väg att gå.
Nu ställde jag frågan i ljuset av att regeringen när det gäller tjänstedirektivet plötsligt har intagit en helt motsatt ståndpunkt. Därför tyckte jag att frågan var berättigad att ställa igen.
I samband med att den svenska lagstiftningen för implementeringen av tjänstedirektivet antogs i riksdagen - jag vet inte om det var exakt i kronologisk ordning, men ungefär i det spannet - lyfte man från regeringens sida fram möjligheten att väcka frågan att riva upp tjänstedirektivet.
Ungefär samtidigt som tjänstedirektivet införs i svensk lagstiftning lyfter regeringen fram möjligheten att riva upp det. Det är inte i och för sig för att stärka den svenska modellen, svenska löntagare eller för att underlätta att sluta kollektivavtal. Det hade vi inte räknat med eftersom vi vet att regeringen har en helt annan agenda i de frågorna.
Det var ändå intressant att se att när det gäller tjänstedirektivet har regeringen en helt annan uppfattning om möjligheten av och framgången med att riva upp ett direktiv.
I ljuset av den lite schizofrena inställningen från regeringens sida skulle det ändå vara lite intressant att få ett svar på varför det är möjligt att riva upp tjänstedirektivet nu när vi precis håller på att införa det i Sverige men att det är helt omöjligt att ens diskutera utstationeringsdirektivet.
Patrik Björck (S):
Nu när vi ska gå igenom denna arbetslöshetsförsäkring säger Maria Plass från Moderaterna att denna reform utreds kontinuerligt. Det vore spännande att få lite insikter i hur denna utredning har utfallit. Jag inledde mitt anförande med att påvisa några saker som har skett. 500 000 har lämnat försäkringen. 4 procent av de arbetslösa har 80 procent av sin inkomst.
40 procent av de arbetslösa har någon sorts ersättning. Om den moderata regeringen får fortsätta sin destruktiva politik kommer det om två år att vara 25 procent av de arbetslösa som har någon ersättning. Är det Maria Plass och Moderaternas uppfattning att detta är en väl fungerande försäkring? Var det hit ni ville komma? Var det så här ni ville att försäkringen skulle fungera? Var det hit ni ville att era reformer skulle nå?
Detta tycker jag skulle vara spännande att få ett svar på.
När det gäller de två punkter i betänkandet som det finns majoritet för i utskottet skulle det vara spännande att höra Maria Plass argumentera emot de framstående OECD-ekonomer som hävdar att detta är samhällsekonomiskt vansinne och att argumentera emot att en bättre matchning skulle vara någonting att vara rädd för.
Det skulle vara spännande att höra Maria Plass argumentera emot att en förändring som stärker arbetslinjen inte ska genomföras. Det skulle vara spännande att höra Maria Plass argumentera för att arbetslösa ska välja heltidsarbetslöshet framför arbete.
Patrik Björck (S):
Att Maria Plass avvaktar med att kommentera förstår jag. Maria Plass kan naturligtvis inte svara på de ställda frågorna. Men jag ska göra det ganska lätt: 500 000 har lämnat försäkringen, 4 procent av de arbetslösa har 80 procent av sin inkomst, 40 procent av de arbetslösa har någon sorts ersättning och om två år har 25 procent av de arbetslösa någon sorts ersättning - är det en positiv utveckling, ja eller nej? Det är min första fråga. Maria Plass kommer med ett ganska sensationellt påstående.
Hon påstår nämligen att man har sänkt avgiften. Men jag tror inte att det finns någon medlem i arbetslöshetskassorna eller någon annan arbetslös som känner igen sig i det påståendet. Det skulle vara väldigt spännande med en fundering kring hur detta motiveras. Är det för att man har sänkt avgiften som 500 000 har lämnat försäkringen? Är det Maria Plass uppfattning? Maria Plass säger att jag skyller detta på regeringen.
Ja, skyller på - jag konstaterar bara att regeringens politik har lett fram till de fakta som jag här läst upp. Om det är att skylla på regeringen kan man alltid fundera över. Sedan till detta med att avvakta och att kommentera. Maria Plass behöver inte kommentera regeringens eventuella utredningar. Maria Plass behöver inte kommentera Socialförsäkringsutredningen.
Maria Plass kan däremot kommentera de frågor som jag ställer till henne. Det hinner Maria Plass utmärkt med på två minuter om hon koncentrerar sig på det.
Patrik Björck (S):
Jag tänker ställa tre enkla frågor till Hans Backman och hoppas att han använder sin väl avvägda tid till att besvara dem. Hans Backman kommer inte att bli förvånad när han hör dem, för han har hört dem tidigare. Jag har ställt dem till Maria Plass, men där fick jag inga svar.
När det gäller den moderata arbetslöshetsförsäkringen är resultatet att 500 000 har lämnat den, 4 procent av de arbetslösa har 80 procent av sin inkomst, 40 procent av de arbetslösa har någon sorts ersättning, och om två år är det 25 procent av de arbetslösa som har någon ersättning. Tycker Hans Backman att det är ett bra resultat av den förda politiken - ja eller nej?
Hur argumenterar Hans Backman mot OECD:s ekonomer som påvisat det samhällsekonomiskt lönsamma med en arbetslöshetsförsäkring som matchar rätt person till rätt jobb? Det finns alltså inget stöd bland forskare för den politik som Hans Backman står för. Den tredje frågan: Hur förklarar Hans Backman för en arbetslös att det är bättre att vara helt arbetslös än att ta de påhugg som erbjuds?
Patrik Björck (S):
Jag tackar Hans Backman så mycket för den här öppningen. Nu har Hans Backman en möjlighet att rösta för våra förslag när de kommer till omröstning, för då hittar han en lösning på problemet. Det är tacknämligt att Hans Backman ställer sig bakom vår politik och avvisar den moderata politiken, även om han tillhör ett stödparti till Moderaterna.
När det gäller punkten om OECD:s ekonomer och hur Hans Backman skulle argumentera mot dem tror jag inte att OECD:s ekonomer skulle vara så väldigt imponerade när Hans Backman säger att många tecken talar för eller att han tror att matchningen fungerar. Jag tror inte att ekonomerna skulle vara oerhört imponerade av den argumentationen.
Jag tror att de skulle ställa lite större krav på någon sorts evidensbaserad bakgrund än att "många tecken talar för". Det är inte bara forskarna som dömer ut den moderata arbetsmarknadspolitiken. Det gör även Svenskt Näringsliv. De konstaterar att matchningen inte fungerar. De konstaterar att man missar rekryteringar.
De konstaterar att företagen missar order på grund av att den här politiken leder till en felaktig matchning, som i sin tur skadar svensk ekonomi och skadar svensk arbetsmarknad. När det gäller den första frågan valde Hans Backman, precis som kollegan Maria Plass, att inte kommentera resultatet av den förda politiken.
500 000 har lämnat a-kassan, 4 procent av de arbetslösa har 80 procent av sin inkomst, 40 procent av de arbetslösa har någon ersättning, om två år är det 25 procent av de arbetslösa som har någon ersättning. Det är resultatet av politiken från den moderatledda regeringen, där Hans Backmans stödparti ingår som underlag. Är det ett bra resultat - ja eller nej?
Patrik Björck (S):
Jag skulle vilja få några små kommentarer även från Abir Al-Sahlani när det gäller dessa tre frågor. Abir säger här att en arbetslös ska ha en bra arbetslöshetsförsäkring. Då är min fråga: Anser Abir att det är en bra arbetslöshetsförsäkring när 500 000 personer har tvingats lämna den och när 4 procent av de arbetslösa har 80 procent av sin inkomst? Det är 40 procent av de arbetslösa som har någon ersättning över huvud taget.
Det innebär att 60 procent inte har någon ersättning alls. Abir säger att man inte ska leva på bidrag. Men resultatet av detta blir att fler lever på bidrag med er politik. Hur kommenterar ni det? Jag skulle också vilja ha svar på frågan om huruvida det är bättre att vara helt arbetslös än att ta de påhugg som bjuds. Abir hävdar att 100-dagarsregeln är bra för matchning.
Jag skulle vilja ha tillgång till den forskning som stöder ett sådant påstående.
Patrik Björck (S):
Jag ville bara få bekräftat det jag redan misstänkte: Den moderata arbetsmarknadspolitiken som även Abir Al-Sahlani står bakom grundar sig på lösa antaganden. Man har ingen aning. Man tror, och man påstår, men man har ingen som helst grund för sina påståenden. Fromma förhoppningar och ingivelser i stunden - det är det man bygger sin arbetsmarknadspolitik på. Jag har nu ställt tre enkla frågor till tre olika företrädare för Alliansens politik.
Jag får dessa svar. Jag ska inte säga att jag är förvånad, herr talman. Men det är oerhört tydligt att den katastrofalt misslyckade arbetsmarknadspolitiken och det sätt som man har hanterat arbetslöshetsförsäkringen på bygger på lösa antaganden. Det bygger på tro och fromma förhoppningar. Det finns ingen grund för påståendena.
Abir Al-Sahlani kunde inte visa hur 100-dagarsregeln stöder matchningen. Hon kunde bara tro och hoppas. Det är en sådan politik som bara kan gå åt ett håll, det vill säga åt fel håll. Vi socialdemokrater står för en helt annan politik. Vi står för arbetslinjen. Vi står för tillväxt.
Vi står för att man ska använda arbetsmarknadspolitiken aktivt och för att arbetslöshetsförsäkringen ska vara en del av denna politik som skapar tillväxt och som gör att våra företag i det här landet får rätt personal anställd. Då kan de ta in order, expandera och anställa fler. Då får vi en positiv utveckling av det här samhället. Och då, herr talman, skulle man kanske kunna komma ifrån de massarbetslöshetssiffror som Abir Al-Sahlanis politik leder till.
8 procents arbetslöshet är tydligen Abir Al-Sahlani oerhört nöjd med. Vår politik skulle leda till någonting helt annat - tillväxt, utveckling och framtidstro.