Ardalan Shekarabi (S):
Precis som jag beskrev tidigare är kriterierna för fördelning av det tillfälliga stödet överenskomna med de borgerliga partierna. Skillnaden i belopp mellan den preliminära och slutliga fördelningen är mindre och har uppkommit efter att fördelningen har kvalitetssäkrats. Det är naturligt att man har en sådan process när man måste fatta den här typen av beslut i en sådan akut situation som vi hade under hösten. Det är viktigt att poängtera att vi inte ska tillbaka till en sådan situation.
Regeringens politik på migrationsområdet handlar om att skapa förutsebarhet, i den mån vi kan skapa förutsebarhet i migrationspolitiken. Då måste vi också säkerställa att Europeiska unionen tar större ansvar. Vi ska inte tillbaka till det läge som vi hade under hösten 2015. Vi ska garantera alla människor som söker skydd i Sverige ett värdigt mottagande.
Vi kunde erbjuda alla ett värdigt mottagande under hösten. Men det var en mycket stor utmaning inte minst för kommunsektorn. Jag är övertygad om att utan civilsamhällets insatser hade det varit ännu svårare att hantera den situationen och erbjuda de asylsökande ett godtagbart mottagande.
Då blev situationen akut, och det fanns en tidspress. Det medförde att man efter kvalitetssäkringen av fördelningsmekanismen, som dessutom var överenskommen med de borgerliga partierna, gjorde en del justeringar. Man kan konstatera att för flertalet kommuner var förändringarna små. De måste sättas i relation till stödets totala storlek.
När det gäller de kommuner som Maria Malmer Stenergard nämner i interpellationen blev det beslutade stödet för Kristianstads kommun 0,3 procent lägre jämfört med den preliminära beräkningen. För Bromölla blev det 1,7 procent lägre och för Hässleholm 0,2 procent lägre. De justeringar som gjordes med anledning av kvalitetssäkringen av underlag avsåg att åstadkomma en enhetlig redovisning av antalet ensamkommande barn.
I statistiken kan ibland även personer som är 18 år eller äldre ingå i antalet ensamkommande barn. Eftersom ensamkommande barn gavs störst tyngd i beräkningen kunde även mycket små förändringar av antalet barn medföra en förhållandevis stor förändring av beloppet för vissa kommuner.
För flertalet kommuner, 89 procent eller 258 kommuner, låg dock förändringen inom intervallet ± 2 procent. Den kommun som fick störst ökning vid en jämförelse mellan det preliminära och det beslutade stödet var Gnesta. Det handlade om 8,9 procent, vilket motsvarade 989 000 kronor.
Den kommun som fick minst minskning var Arjeplog med 8 procent, motsvarade 299 000 kronor. Utifrån den situation vi hade under hösten måste man ändå göra bedömningen att regeringen gjorde vad som krävdes. Oppositionen bidrog också i denna process.
Fördelningsmekanismen, som vi diskuterar i dag, var resultatet av förhandlingar och en lösning som vi kom överens om, helt enkelt, mellan regeringen och oppositionen. Värt att nämna är också att finansutskottet vid behandlingen av propositionen hade möjlighet att begära kompletterande information från regeringen i frågan, men utskottet gjorde bedömningen att det inte behövdes ytterligare information.
Man ansåg att den lämnade informationen från regeringens sida var tillräcklig.