KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gustav Nilsson (M):
Att det bedrivs en aktiv näringspolitik så att vi får fler jobb är en viktig fråga att debattera. Inledningsvis tar interpellanten upp arbetslösheten och gör beskrivningen att Sverige har massarbetslöshet. Verkligheten är ju den att trots finanskris och lågkonjunktur under flera av Alliansens regeringsår har utanförskapet minskat. Det har minskat i varje län. 250 000 fler människor är sysselsatta i dag jämfört med när Alliansen tillträdde.
Sysselsättningsgraden har ökat i alla åldersgrupper. Den har ökat bland människor i arbetsför ålder, bland ungdomar, bland utrikes födda och bland pensionärer. Vi tillhör de länder i Europa som har högst sysselsättningsgrad och lägst långtidsarbetslöshet. Arbetskraftsdeltagandet, sysselsättningsgraden och antalet arbetade timmar har utvecklats väl under Alliansens regeringsår, vilket framgår av Finanspolitiska rådets rapport som presenterades för någon vecka sedan.
Men det innebär självfallet inte att det saknas utmaningar. Fler människor måste komma i arbete. Den kritik mot Alliansens skattesänkningar som interpellanten anför är inte trovärdig. Jobbskatteavdragen, som Socialdemokraterna för övrigt har accepterat i efterhand, ger nya jobb. Såväl Finanspolitiska rådet som Konjunkturinstitutet bekräftar detta. För att upprätthålla och förstärka Sveriges konkurrenskraft krävs ett dynamiskt näringsliv i hela landet.
Ett antal stora internationella företag svarar för en betydande del av näringslivets satsningar. De möter tuffare konkurrens. Det gör också småföretagen. Med ökade investeringar i forskning och utveckling blir Sverige bättre rustat för att möta den tilltagande konkurrensen. Med Alliansens åtgärder med stöd till forskning, sänkt bolagsskatt, investeraravdrag med mera stärker vi konkurrenskraften och får fler jobb.
Landets småföretag skapar fyra av fem nya jobb. Vi ser detta tydligast på mindre orter. På landsbygden är småföretagen avgörande för landsbygdens utveckling. Interpellantens påpekanden om att det är viktigt att landets industri får bra förutsättningar genom säker tillgång till energi till konkurrenskraftiga priser, tydliga, långsiktiga spelregler samt kompetent arbetskraft är viktiga påpekanden. Det är svårt att säga emot detta.
Vi är ett elberoende land. Vår geografi, vårt klimat, våra basindustrier, vårt samhälle är beroende av el, och säker elleverans är avgörande för hållbar tillväxt och välfärd. Det som är oroväckande i sammanhanget är den politik som Socialdemokraternas tilltänkta regeringspartner Miljöpartiet vill driva.
Kärnkraften - den energikälla som ger oss nästan hälften av vår el - ska bort. Minst två reaktorer ska stängas redan under kommande mandatperiod. Det skulle vara ett hårt slag mot både basindustrin och hushållen. Alliansens energipolitik bygger på tre ben: vattenkraft, kärnkraft och förnybar energi.
Energiförsörjningen är en av de viktigaste delarna i en aktiv näringspolitik. Detta tillsammans med satsningar på forskning och innovation, som näringsministern har redogjort för, bättre villkor för företagande och fortsatta satsningar på jobbskapande åtgärder är grunden för ökad tillväxt och välfärd. Det är den vägen som vi måste gå vidare på.
Gustav Nilsson (M):
För att vårt näringsliv ska utvecklas behövs högklassiga forsknings- och innovationsmiljöer. Alliansen har gjort betydande satsningar på forskningssidan. EU-kommissionen konstaterade för en tid sedan att Sverige ligger i topp vad gäller innovation. Investeringar i forskning och innovation ger nya jobb och kan också bidra till att lösa många av de utmaningar som vi står inför.
Det går inte att luta sig tillbaka och ta välfärd och levnadsstandard för givna. Våra företag bär välfärden, och en aktiv näringspolitik är viktig. Omvärlden förändras snabbt och satsningar på innovation och entreprenörskap är nödvändiga för att nya produkter ska utvecklas och tas fram på marknaden. Företagens egna investeringar i forskning och utveckling går i normalfallet snabbare att omsätta i kommersiella produkter och tjänster.
Den offentliga finansieringen är, som vi hörde här tidigare, är mycket mindre. Men den är också viktig, bland annat för att få fram ett bra samarbete mellan lärosäten och näringsliv. Vi ser att när kunskapsintensiva företag väljer att investera och satsa ser de ofta till vilka möjligheter som finns till samverkan med universitet och högskola.
Att stimulera rörligheten mellan akademi och näringsliv tror jag är något som Sverige behöver mer av. Många småföretag och nya företag är beroende av riskvilligt kapital för att kunna växa och utvecklas. Det är viktigt att få statligt kapital och också att få riskkapital från privat håll. Det är också viktigt att se att varje satsad krona ger tillväxt och nya jobb.
Ingemar Nilsson sade från talarstolen att det har kommit fler jobb för att befolkningen har ökat. Vi ser en befolkningsökning i Danmark, Nederländerna, Grekland med flera länder. Men vi ser inte motsvarande ökning av nya jobb. Under 90-talet ökade också befolkningen men 500 000 jobb förlorades. Det argumentet håller alltså inte.
Gustav Nilsson (M):
Dessa två interpellationer handlar om Marinens Musikkår och dess framtid. Det är en fråga som engagerar väldigt många människor och väcker starka och berättigade känslor. I världsarvsstaden Karlskrona, med traditioner från den svenska marinen, är Marinens Musikkår ett omistligt ansikte utåt. År 1680 erhöll Karlskrona sina stadsrättigheter, och 1685 omnämns Marinens Musikkår för första gången i dessa sammanhang.
Sedan dess har man verkat obrutet. Om jag minns rätt är det endast Kungliga Hovkapellet som är äldre bland orkestrar. Marinens Musikkår är en av tre professionella Musikkårer med ett trettiotal heltidsanställda yrkesmusiker. Förutom uppdrag inom försvaret bedriver Marinens Musikkår omfattande konsertverksamhet riktad till många olika målgrupper.
Deras framträdanden håller mycket hög internationell klass och hög konstnärlig kvalitet. De lovordas av såväl nationella som internationella bedömare och framställs ofta som en av världens bästa militärmusikkårer. De är viktiga för kommande musikgenerationer och inspirerar ungdomar till att bli musiker. Marinens Musikkår bidrar därför med både musik och lärande och bidrar starkt till den kulturella välfärden i samhället.
De sprider glädje och inspiration, marknadsför Sverige och ger pr för försvaret och dess verksamhet. Marinens Musikkår är en viktig koppling mellan medborgarna och det svenska försvaret. Militärmusik har en förmåga att beröra och samla människor och skapa högtidsstämning i samband med musikframträdanden och länka ihop det civila samhället med det militära.
Utgångspunkten måste vara att Marinens Musikkår utvecklas. Det måste bli slut på diskussionen om en avveckling. Vi har i Sverige en militär yrkesorkester, Marinens Musikkår, som tål en jämförelse med de främsta internationella militärmusikkårerna.
I dag står många upp för Marinens Musikkår - ett stort antal kulturpersonligheter, högskolor, akademier, organisationer med flera. Det handlar om såväl nationellt som internationellt stöd. 36 000 människor har skrivit på ett upprop för att rädda militärmusikkåren med obruten historia sedan 1685.
Denna fråga är för omfattande för att den ska avgöras enbart utifrån Försvarsmaktens ekonomiska prioriteringar. Det civila musiklivet och försvarsmusiken är starkt sammankopplade. Detta bör inte vara en angelägenhet för Försvarsmakten utan i högsta grad en fråga som berör hur vi bevarar och utvecklar ett betydande musikaliskt kulturarv i Sverige.
Det är viktigt att det kommer en utredning till stånd som syftar till att Marinens Musikkårs nationella uppdrag säkerställs så att det militärmusikaliska kulturarvet får fortsätta att utvecklas.
Dessutom borde militärmusikkårens organisatoriska tillhörighet i förhållande till kultur och försvar ses över i likhet med exempelvis lösningen för de maritima museerna. Jag välkomnar den utredning som försvarsministern har aviserat i dag. Det måste av direktiven framgå att Marinens Musikkår ska bevaras och utvecklas. Det måste vara utgångspunkten.
Gustav Nilsson (M):
Försvarsministern ger ett mycket efterlängtat och positivt besked om en utredning - ett positivt besked som gläder försvarsvänner, kulturvänner, musikälskare och inte minst anställda musiker i Marinens Musikkår.
Vi får en utredning som förhoppningsvis lägger en grund för en trygg och säker framtid för Marinens Musikkår, vars anställda ska kunna känna arbetsro och koncentrera sig på att utveckla sin musikaliska konst och därmed fortsättningsvis ge oss alla många musikaliska högtidsstunder i framtiden. Än en gång tack, försvarsministern, för beskedet om utredningen!
Gustav Nilsson (M):
Vad gäller kodning är i de allra flesta fall läkare inkopplad; det ska vara ett läkarutlåtande. Men jag vill också erinra om att Arbetsförmedlingen har tillgång till specialister inom hela det socialmedicinska området - psykologer, kuratorer och sjukgymnaster. Det finns väldigt mycket expertis som ska finnas runt den enskilda individen. Det är viktigt att man kommer rätt.
Sedan kan jag tycka att det ibland kan ta lång tid innan man är klar med just detta, men vi ska ha respekt för att många aktörer är inblandade. Försäkringskassan ska säga sitt och Arbetsförmedlingen har huvudansvaret, men allt ska ju bli så bra som möjligt för att man ska få adekvat vård och rätt insatser. Attitydförändringen vill jag gärna säga någonting mer om.
Det handlar mycket om att man gärna ser problem och svårigheter men sällan vad en person med funktionsnedsättning kan utföra. Jag har sett många bra exempel på vad man kan göra om har en funktionsnedsättning. Det finns också bra exempel på arbetsgivare, framför allt privata. Många är småföretagare.
Det finns också exempel på kommuner och även något landsting som har tagit det här på stort allvar. Med rätt insatser och en attitydförändring i samhället och om vi kan få fler att anställa tror jag nog att det ska kunna bli en bättre situation för personer med funktionsnedsättning. Det hänger naturligtvis mycket på att det förs en politik för jobb och tillväxt.
Det är det som är grunden för vår välfärd, och det är också grunden för att det kommer till fler arbetstillfällen som också, det är jag övertygad om, kan gynna personer som har en funktionsnedsättning. Jag ser just de människorna som en väldigt stor resurs när man nu talar om behov av arbetskraft i framtiden.
Anders Andersson (KD):
Socialutskottet överlämnar för debatt och beslut ett betänkande om socialtjänstfrågor. Betänkandet innehåller 80 motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Varje betänkande som lämnas till kammaren för debatt har sin profil. Ibland sticker vissa frågor ut och gör skillnad mot det som har varit tidigare.
Under behandlingen av detta betänkande har socialutskottets ledamöter och ersättare fått ett minne som sitter fastare och kommer att påverka under längre tid än många andra minnen och möten. Det minnet är utskottsmötet den 17 februari. Det formades till ett seminarium där vi tillsammans med barnombudsman Fredrik Malmberg fick träffa ungdomar.
Det var ungdomar som hade erfarenhet av vård i familjehem och i hem för vård eller boende. Bakgrunden till seminariet var ett regeringsuppdrag som hade givits till Barnombudsmannen. Även barnminister Maria Larsson har fått tillfälle att träffa denna grupp ungdomar. Ungdomarnas berättelser vid utskottsmötet var gripande och påverkade.
De pekade på hur verkligheten också kan se ut när solen inte skiner. Många av berättelserna gav ett fokus på att ha blivit sviken som barn och ung. Trots detta kom ungdomarna med många förslag till förbättringar.
Ett uttryck som etsade sig fast hos mig, när jag efteråt tittade på mina anteckningar, vill jag gärna delge som inledning: "Vuxna måste möta barn och ungdomar i sitt mående." Jag har aldrig hört uttrycket tidigare, men det sitter kvar. Jag vill påminna om det: Att möta barn och ungdomar i sitt mående .
Det är möjligen ett nytt ord, men det är ett ord som vi fick vid denna träff som, vill jag påstå, kommer att ha en lång efterföljd och som kommer att påverka också oss i riksdagen och i den allmänna samhällsdebatten. Det som bland alla bekymmer ändå gör mig hoppfull är att dessa ungdomar, med olika bakgrund och olika förutsättningar, speglade en så oerhört stark framtidstro. Det bör vi ta till vara. Herr talman!
Jag vill med denna enkla inledning överlämna betänkande SoU10 till kammaren för debatt och kommande beslut.
Anders Andersson (KD):
Vi ska nu debattera socialutskottets betänkande 11 om funktionshindersfrågor. I detta betänkande föreligger 52 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Som ett led i arbetet med att bereda och förbereda detta ärende har utskottet haft möjlighet att bjuda in Socialstyrelsen och Försäkringskassan.
Dessa har informerat om hur arbetet fortskrider med en enhetlig modell för bedömning, ett så kallat behovsbedömningsinstrument.
I det betänkande som kammaren nu ska debattera tas följande områden upp: funktionshinderspolitikens mål, stöd till personer med funktionsnedsättning, hjälpmedelsfrågor, bilstöd och glasögon för barn. Motionerna har delats in i dessa områden och därefter behandlats.
Härmed överlämnas socialutskottets betänkande 11 med reservationer och särskilda yttranden som föreligger till kammaren för debatt och beslut.
Anders Andersson (KD):
Jag vill inledningsvis instämma i de anföranden som mina kolleger inom Alliansen har hållit. Jag vill framför allt kommentera och understryka de kommentarer som har givits till olika delar av de reservationer som oppositionen har redovisat. Det gäller inte minst kommentarerna till det som rör barn och äldre som Barbro Westerholm och Anders W Jonsson här belyste.
Vi kan se att vi med detta betänkande redovisar hur vi tar steg för steg framåt och verkligen belyser frågorna. Jag ser mycket positivt på de insatser som har gjorts under senare år i syfte att förtydliga och förstärka patientens ställning inom hälso- och sjukvården.
Den lagändring som byggde på regeringens proposition om ökad kvalitet vid läkemedelsförskrivning och som genomfördes den 1 juli 2010 var ett led i detta arbete. I det betänkande vi nu har att ta ställning till här i riksdagen framhåller socialutskottet att läkemedel är en viktig del av hälso- och sjukvården som tillför direkt patientnytta och som effektiviserar vården.
Jag delar utskottets bedömning att det finns ett behov av att samordna, koordinera och prioritera det nationella arbetet inom läkemedelsområdet för att uppnå en mer effektiv förskrivning och en förbättrad användning av läkemedel. Jag är samtidigt glad över att arbetet med den nationella läkemedelsstrategin nu har kommit så långt att vi kan se fram mot att det är klart under senare delen av innevarande år.
Genom strategin kommer de statliga och landstingskommunala insatserna att bättre kunna samordnas och utvecklas så att man uppnår konkreta förbättringar vad gäller läkemedelsanvändningen. Detta är av stor betydelse för alla patientgrupper inom sjukvården. Men arbetet med den nationella läkemedelsstrategin har särskild betydelse för de äldre och de äldre multisjuka, som vi måste ta ett särskilt ansvar för.
Jag gläds åt att vi nu kan sätta fokus på detta, och jag ser fram emot den nationella läkemedelsstrategin när den redovisas i slutet av året. Herr talman! Jag yrkar med dessa reflexioner bifall till socialutskottets förslag i betänkandet samtidigt som jag yrkar avslag på de föreliggande reservationerna. De är ju också i princip på väg att genomföras, vilket Barbro Westerholm påpekade.
Anders Andersson (KD):
Debatten kring frågorna, Lena Hallengren, upplever jag nog att vi har här i riksdagen, och det ska vi ha. Men det som jag tycker är poängen med överenskommelserna är att våga erkänna att all klokskap kring äldreomsorgen inte finns bland 349 riksdagsledamöter.
Jag är övertygad om att de kommunpolitiker som finns från Ystad till Haparanda innehar och består svensk debatt men också svenska beslut med klokskap och erfarenheter som jag vill fånga in. Det är därför alliansregeringen har dessa överenskommelser med SKL. Men det är uppenbart, om jag nu ska dra några slutsatser av vad Lena Hallengren säger, att överenskommelser med SKL kallar hon för pressmeddelandepolitik och vill avbryta.
Är det så att hon vill isolera riksdagen från den del av samhället som ansvarar för, utför, beställer och kvalitetskontrollerar äldreomsorgen? Jag ser det som oerhört viktigt att regering och riksdag har ett nära samarbete med SKL och alla Sveriges kommuner och landsting. Detta säger jag som riksdagsledamot, och det kommer jag nog att fortsätta göra. Jag har haft mina fötter och tår långt ned i den kommunala myllan.
Det är där jag har skaffat mig denna erfarenhet som säger att om man inte gör på det sättet så blir det en misslyckad statlig styrning som inte leder till den kvalitetsutveckling som jag tycker att våra äldre är berättigade till. Jag vill se till att kvalitetsfrågorna ständigt finns, och vi ska aldrig tveka om att ha en uppföljning och en kvalitetskontroll.
Men vi ska samtidigt konstatera att regering och riksdag kanske inte är de mest framgångsrika organen när vi ska se till att äldreomsorgen fungerar i varje stadsdel, i varje del av en kommun över ett land som Sverige. Låt oss erkänna detta. Jag tycker faktiskt att Lena Hallengrens anförande är en halv bredsida mot Ilmar Reepalu, Lena Micko och Anders Henriksson. Det överraskar mig, men något spännande ska man få lyssna på också i den här debatten.
Anders Andersson (KD):
När det gäller lagen om valfrihetssystem handlar den om en valfrihet för pensionärerna i Sverige och inte i första hand en valfrihet för landets kommunpolitiker. I det avseendet vill jag säga att lagen har tagit sin utgångspunkt i att ge ett ökat inflytande för landets pensionärer. Samtidigt är den inte detaljstyrande, och det bygger ju på att vi vill ge utförarna, det vill säga kommunerna, möjligheter eftersom det skiljer mellan Hultsfred och Kalmar, mellan Gällivare och Stockholm.
Det är därför lagen har denna utformning. Grundidén är dock att om du är en 86-årig pensionär och bor i Kalmar eller i Vimmerby så ska det inte skilja sig åt. Om du bor i Göteborg eller Stockholm ska det inte heller vara någon skillnad, utan du ska ha en grundläggande möjlighet att känna att du lever ett värdigt och respektfullt liv med välbefinnande och eget inflytande. Det är det inflytandet vi vill ge landets pensionärer.
Vi vill inte omyndigförklara någon för att de har fyllt 65, 75, 86 eller 96 år. Det är det som är grunden i beslutet om LOV. Jag beklagar att det finns ett antal socialdemokratiskt ledda kommuner som stretar emot, men jag är samtidigt övertygad om, Lena Hallengren, att om vi får stå här om tre fyra år kommer det att vara färre socialdemokratiska kommuner som har hållit på din linje.
Fler socialdemokratiska kommunpolitiker kommer att ha insett att vi måste visa respekt för landets pensionärer. Det handlar om att motverka ålderismen. Ålderismen är något som diskuteras i varje pensionärsförening. Jag vill säga att det man upplever är att det är kommunkontoret som beslutar.
I den här delen ska kommunkontoret ta tillbaka sina tassar och ge pensionären ökad makt. Det är därför vi har lagt fram förslaget om valfrihetssystem. LOV är därmed en efterlängtad reform som allt fler uppskattar.
Anders Andersson (KD):
När det gäller riskkapitalbolag har det givits besked från regeringen som jag förstår uppfattas som att man förlorar en del av sin argumentation om man lyssnar in dem. Men jag vill påstå att på denna punkt finns det ingen av oss som gillar att det finns riskkapitalbolag i äldreomsorgen som för ut pengar ur landet. På denna punkt har vi varit tydliga, och det kommer vi att vara fortsättningsvis också.
När det gäller de kommunala verksamheterna ska de kooperativa, de ideellt drivna men också de privat drivna finnas som möjliga utförare. Det är upp till kommunerna att ställa kvalitetskrav både när det gäller utförandets innehåll och hur verksamheten bedrivs av dessa. Vi har tydligt talat om att meddelarskyddet för alla anställda ska vara lika oavsett driftsform.
Detta är det grundläggande. Med respekt för din envishet när det gäller privata alternativa utförare i äldreomsorgen, Eva, vill jag säga att jag tror att det är allt färre som vill gå tillbaka till den kommunala monopollösning som fanns och som fortfarande är en del vänsterpartisters dröm.
Om jag frågar dem som då var i behov av äldreomsorg om de upplevde att det alltid fanns någon som var beredd att stryka den äldre över hans eller hennes kind tror jag inte att svaret blir ja. Vi har alltså fått en kvalitetsutveckling genom att vi låter olika alternativ redovisas i öppna jämförelser. Denna kvalitetsutveckling är nödvändig. Också jag sätter ett stort värde på att det finns tid för det personliga. Det ska vägas in.
Detta är en del i att denna proposition inte skrevs när ni vänsterpartister stödde sosseregeringar. Propositionen kom först när vi fick en alliansregering med en kristdemokratisk äldreminister. Det är styrkan för framtiden och tryggheten för pensionärerna!
Anders Andersson (KD):
Din aversion mot privata företag, Eva Olofsson, särskilt i äldreomsorgen, har nu gått så långt att vi i helgen har noterat att Stefan Lövfen som ny partiledare för ett parti som jag har uppfattat att du vill regera ihop med har tvingats markera att Socialdemokraterna inte vill klistras ihop med Vänsterpartiet i dessa frågor. Varför kan en ny partiledare efter ett par veckor behöva göra ett sådant uttalande?
Anledningen är att ditt synsätt på de privata entreprenörerna är destruktivt. Det leder inte till respekt för den personal som jobbar där. Det ger inte heller den utvecklingsmöjlighet som en mångfald av utförare kan innebära för äldreomsorgen. Det är därför jag är övertygad om att Lena Hallengrens partivänner i den socialdemokratiska ledningen håller sig ett stycke ifrån dig när du kritiserar privata företag inom äldreomsorgen.
Också i denna debatt kan vi nu notera hur uppsplittrad den opposition som vi har framför oss är. Jag kan hålla med dig när det gäller resurserna, Eva Olofsson. Också jag har jobbat som kommun- och landstingspolitiker i många år. Jag kan se detta, och jag kan också ha en fundering och en oro kring det.
Men jag noterar att när det gäller stimulansinsatser från regeringens sida fanns det ingen tidigare regering med socialdemokratiska ministrar som då stöddes av Vänsterpartiet som gjorde sådana satsningar på kvalitetsutveckling eller på de sjukaste äldre. Det fanns inte på den tiden.
Detta gör vi nu samtidigt som vi underlättar för kommunerna att upprätthålla en resursnivå där vi vet att 300 000 pensionärer runt om i landet varje dag - i dag onsdag och i morgon torsdag - kommer att få hjälp av personal inom hemtjänsten eller på ett särskilt boende. Vi satsar 3,5 procent av bnp i vårt land på detta. Det är betydligt mer än i de möjligtvis jämförbara socialistländer vi har i Europa.
Jag är stolt över att Sverige är ett alliansland som gör dessa satsningar.