Hillevi Larsson (S):
Detta är en väldigt viktig fråga. Vi har bostadsbrist generellt, men det här slår extra hårt mot våldsutsatta. Det finns våldsutsatta män också, men det är en överväldigande majoritet kvinnor och barn som berörs. Tyvärr har vi de senaste åtta åren kunnat se att situationen har förvärrats. Det har lett till en stor kris för de utsatta kvinnorna och för kvinnojourerna.
Det har varit kvinnojourer som har slagit larm om att de tyvärr inte kan ta emot nya skyddsbehövande kvinnor eftersom det inte finns bostäder till dem som redan är där. Den genomströmning som är tanken när det gäller kvinnojourerna har alltså inte fungerat. Många har i stället bott i månader eller kanske till och med i år på kvinnojour, vilket är ett akutboende och ingen långsiktig lösning.
Även barn kan bo på kvinnojour, och eftersom det finns speciella regler som gör att man inte får ta emot besökare innebär det att barnen inte kan ta med kompisar "hem" till kvinnojouren. Det ställer alltså till det för de berörda familjerna, och det ställer till det ännu mer för de kvinnor som försöker komma in på en kvinnojour men nekas plats för att det är fullt. Vart ska de bli av?
Risken är att man hamnar i en ännu mer utsatt situation och att man kanske får gå tillbaka till sitt våldsamma förhållande eller sova på en soffa någonstans, flytta runt och ha en väldigt osäker situation. Därför är det jätteviktigt att vi löser det här. Det fanns ett bra initiativ, där vi hade enighet i riksdagen, som handlade om att man skulle försvåra vräkningar av våldsutsatta kvinnor.
Det är nämligen så att den man som antingen bor med kvinnan i lägenheten eller kommer på besök kan komma mitt i natten och stå och skrika utanför hennes fönster, vilket räknas som en störning - och det är kvinnan som blir ansvarig för störningen. Till och med i de fall då mannen inte bor tillsammans med henne i lägenheten blir hon ansvarig för störningen, vilket i förlängningen kan leda till att hon blir vräkt från sin bostad. Det är fruktansvärt, och det är därför ett viktigt initiativ.
Nu gäller det att det också följs - vi får följa upp hur det fungerar i praktiken - men det är viktigt. Sedan måste det till nya bostäder. Det som behövs är framför allt hyresrätter med rimliga hyror. Många av kvinnorna har nämligen ingen stark ekonomi. Det är dock stor skillnad bland våldsutsatta kvinnor, och vi har alltifrån låginkomsttagare till höginkomsttagare.
Men även om de har en stark ekonomi från början brukar det tyvärr sluta med att kvinnan har en låg inkomst. Det är väldigt vanligt att kvinnor som blir misshandlade blir sjukskrivna, och tyvärr är intresset från arbetsgivaren för att behålla kvinnan i många fall inte så stort. Blir hon dessutom utförsäkrad - vi har ju hårda sjukskrivningsregler - blir hennes ekonomi ännu mer försämrad.
Många hyresvärdar kräver att man har en ganska hög inkomst, och det ska helst vara en fast inkomst. Risken är alltså att även den kvinna som hade det från början i den här processen förlorar sitt jobb och står utan försörjning.
Därför måste vi se till att det kommunala ansvaret fungerar - ytterst finns det nämligen ett kommunalt ansvar för både försörjning och bostad - men sedan måste det till nya bostäder. Bostadsministern har i dag faktiskt aviserat en lång rad konkreta åtgärder, bland annat att staten ska ta ett större ansvar och hjälpa kommunerna med bostadsförsörjningsansvaret. Det tror jag är ett viktigt steg.