KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Wegendal (S):
Jag kanske får börja bakifrån. Jag vet inte om Kenneth Lantz har läst idrottens skatteutredning som kom förra veckan. Grunden för den utredningen var egentligen ett resonemang som förts i varje fall under något år.
Det handlar dels om försörjningen av ledare och också styrelsearbete och liknande - inom idrotten har man svårt att rekrytera kassörer - dels om föreningarnas "förutsägbarhet" när det gäller skattereglerna, alltså kontrolluppgifter och sådant.
Grunden för utredningen var att man skulle försöka få till stånd en enklare ordning för föreningarna för att dessa därmed skulle få det enklare att jobba på föreningsnivå och få det lättare att rekrytera ledare och så. Såvitt jag kan se av utredningen har man tagit åt sig detta, så de förslag som föreligger är, tycker jag, rimliga och bra från den aspekten.
Sedan finns det andra delar här som jag kanske inte känner samma entusiasm för. Det gäller då detta med idrottsmannakonton som jag menar är ett onödigt förslag. Annars tycker jag att det är bra. Sedan gäller det elitiseringen. Ja, det där är ett bekymmer. Det finns vissa idrotter där folk rensas ut.
Jag tog upp i mitt anförande detta med den som inte blir vald i laget utan hamnar utanför. Det gäller att försöka hitta en sådan modell att de personerna ändå har en roll inom idrotten. Jag vet att Riksidrottsförbundet inom ramen för Handslaget jobbar väldigt intensivt med det för att liksom hitta modeller för detta.
Lars Wegendal (S):
Självklart, ett av huvudmålen inom Handslaget har varit att få in fler tjejer i idrotten. Vissa idrotter har haft väldigt svårt att finna en roll för tjejerna över huvud taget. Det har blivit bättre. Massor av de projekt som anordnats inom ramen för Handslaget har haft just det anslaget.
Där tror jag att idrotten själv är väldigt medveten om detta problem och jobbar intensivt med det. Ett område som jag kan tycka är väldigt intressant och som man kanske borde jobba mer med är etiken inom idrotten över hela fältet. Det är ett brett spektrum.
Där finns föreningar, till exempel en som heter All fair, som jobbar väldigt intensivt med detta och får ett väldigt genomslag på förbundsnivå och på föreningsnivå och till och med bland kommuner i dag. Där finns ett anslag som jag tycker är intressant att stötta.
På politikens område är det ofta som vi stöter på frågeställningar som har med etik och moral att göra. Det är bra om idrotten själv kunde jobba intensivt med det.
Lars Wegendal (S):
Jag ska väl kunna bjuda på ett positivt svar. Som sagt har jag inte kunnat ha några kontakter med anledning av brevet ännu, men jag kommer naturligtvis att ha det. För mig, precis som Peter Pedersen, är grunden den idrottspolitiska proposition som antogs här år 2000.
Där är det väldigt klart och tydligt att statens bidragsgivning ska vara sådan att staten ska ange syftet med bidragen och att idrotten själv ska ange målen för sin verksamhet. Sedan ska vi följa upp det hela och se om man uppfyller de syften som vi har haft. Det som bekymrar mig lite grann var tonen i brevet.
Jag kan i och för sig förstå att man när det är valrörelse spetsar till formuleringar. Ändå blev det en överraskning för mig. Jag har upplevt det i alla de kontakter som jag tidigare haft med både regeringen och Riksidrottsförbundet att samtalstonen har varit god, och man har nått fram till samförståndslösningar i de allra flesta frågor.
Det finns några frågor som hänger lite i luften både mellan regeringen och idrotten och också mellan idrotten och SOK. Men om jag kan vara delaktig i att skapa ett samtalsklimat i de samtal som förs framöver som kan vara gott gör jag gärna det för idrottens bästa.
Lars Wegendal (S):
För min del är det här en självklarhet i och med att det här är den absolut största folkrörelse vi har i landet. Kan inte den folkrörelsen och en riksdagsmajoritet ha en samsyn i de stora och väsentliga frågorna vore det en katastrof.
Jag tror inte att det här brevet är så negativt som man i ett första skede kan tolka det som, utan jag tror att det finns en möjlig lösning på alla de bekymmer som man skissar i brevet. Jag har goda förhoppningar att vi även i fortsättningen, kanske till och med efter valet, kan ha ett bra samarbete med Riksidrottsförbundet.
Lars Wegendal (S):
Jag har bara en kort replik. Jag har ingenting emot olympiska spel, tvärtom. Jag har ingenting emot stora internationella idrottsevenemang. Det anordnas ju ett antal sådana i Sverige årligen. Det jag funderade kring var två frågor.
Den första frågan handlar om den reservation som finns där man vill att staten ska ansöka om att få arrangera OS. Det är ju inte staten som ansöker om det, utan det är ju kommunen plus SOK, så det är fel spår på något sätt, tycker jag.
Sedan vore det ju fantastiskt om det blev ett olympiskt spel i Köpenhamnsregionen. Du beskriver välviljan eller entusiasmen när det gäller köpenhamnarna, både i kommunen och i den danska regeringen. Men de satte ju en prislapp på detta i förra veckan, och den hamnade på 50 miljarder.
Det skulle alltså vara en kostnad på 50 miljarder. Skulle 50 miljarder kronor i Centerns Sverige vara en rimlig kostnad att lägga på ett olympiskt spel, och hur skulle man klara det budgetmässigt?
Lars Wegendal (S):
Jag ska inte märka ord. Jag sade också fel på miljoner och miljarder förut. Det är 50 miljarder , inte miljoner, så det är väldigt, väldigt mycket pengar. Det är danska staten som har räknat ut sina kostnader.
Jag vet inte om det blir mindre kostnader totalt sett om två länder anordnar det, om det i framtiden blir möjligt, men jag har svårt att tänka mig det. Jag tror faktiskt att kostnaderna skulle öka ytterligare, inte minst för arenabyggande på bägge sidor. Men den som lever får se.
Lars Wegendal (S):
Jag ska inte förlänga debatten speciellt mycket, men jag vill ta tillfället i akt och ge en sorts credit till Östersund-Åreregionen för det aktiva arbete som man lägger ned för att få till stånd ett olympiskt spel.
Jag tror att förutsättningarna att få spelen 2018 är oerhört mycket större än de var när man ville lämna in en ansökan för 2014.
Det krävs naturligtvis riktigt rejäla ekonomiska och samhälleliga utvärderingar och bedömningar innan man kan säga ja eller nej till en sådan här satsning. Vilken storlek det hamnar i är naturligtvis också avgörande.
Jag tror att det är viktigt att man får med sig näringslivet i en sådan här satsning så att inte all risk hamnar på staten, kommunen eller länet. Hela bredden av aktörer som är med och tjänar på detta ska också ta risken för det.
Lars Wegendal (S):
Inför ansökan för 2014 hade man säkert tagit fram ett väldigt bra material. Om jag har förstått det hela rätt kunde man inte, när det kom in till regeringen, göra de rejäla utredningar som behövs som grund för ett ställningstagande. Det blev ganska forcerat till slut.
Jag tror att det var Statskontoret som gjorde utredningen. De hade väldigt kort tid på sig. Får man längre tid på sig så att hela samhället kan göra den här analysen tror jag att förutsättningarna är bättre när det gäller att få fram de risksummor som man vill ha för ett någorlunda vettigt beslutsunderlag.
Man hinner också belysa hela bredden av risk som finns. Det är inte bara pengar. Det är oerhört mycket annat. Det handlar till exempel om hur anläggningarna ska kunna användas i fortsättningen. Jag tror att förutsättningarna är oerhört mycket bättre för 2018 än de var för 2014.
Lars Wegendal (S):
Först vill jag naturligtvis tacka interpellanten för att interpellationen framställts men också ministern för det svar som är levererat. Men jag tycker att svaret faktiskt är ganska begränsat till sin utformning. Det kan naturligtvis ha sin förklaring. Det kan bero på att det är finansministern som avlämnar svaret. Jag tycker att det är lite märkligt att inte socialministern så att säga är involverad i svaret.
Jag tycker också att det är lite märkligt att det när jag ställer frågor till regeringen till exempel om främjandeförbudet i dagens lagstiftning är finansministern som svarar, inte justitieministern. När det gäller ålderskontrollen tycker jag nog att ministerns svar är ganska torftigt.
Visst är det så att staten som ägare av ett bolag kan ställa, och ställer, krav på bolaget vad gäller till exempel spelansvar. Det är egentligen endast av sociala skyddshänsyn som vi kan hävda den reglerade spelmarknaden; så är det. Det är liksom själva poängen med en statligt reglerad marknad.
När jag är ute internationellt och pratar om spelpolitik är det en sak som man verkligen slås av, nämligen av det fantastiskt goda rykte som Svenska Spel har när det gäller spelansvarsfrågor och hur Svenska Spel tillsammans med ytterligare något statligt bolag internationellt också leder den här utvecklingen i världen.
Men även nationellt bedriver man tillsammans med övriga legala aktörer på marknaden ett mycket framgångsrikt spelansvarsarbete.
Det som jag tycker är det stora problemet både med svaret och med den här marknaden är att det finns ett antal andra aktörer som penetrerar marknaden och som inte reglerar den, det vill säga Internetspelsbolagen. Varken av interpellanten eller av ministern i dennes svar nämns något om dem.
Det är ofta deras aktiviteter som styr omfattningen av de legala aktörernas marknadsföringsinsatser. Inte heller nämns någonting om vinståterbetalningen och dess storlek. Också det har enorm betydelse när det gäller omsättningen på spel och viljan till återspel så att säga och därmed också när det gäller de negativa verkningarna för spelaren.
Inte någonting nämns om spelens utformning, om hur de legala aktörerna frivilligt begränsar just spelens utformning på ett sådant sätt att man inte maximerar vinsten på de olika spelen.
Typexemplet är Jack Vegas-automaterna men också den välfyllda papperskorg där lysande idéer om spel ligger - lysande idéer i ett företagsekonomiskt perspektiv men som blivit kasserade just därför att det är högriskspel.
Inte kan man nå motsvarande resultat på en marknad där spelföretagens vinster hamnar i privata fickor och där själva poängen är att maximera vinsten, eller hur, ministern? Inte någonting nämns om de 3 000 illegala spelautomater som fortfarande finns runtom i vårt land.
År efter år bedriver polisen en ojämn kamp för att få bort dessa från spellokaler där ägarna lockas med löften om stora pengar.
Lars Wegendal (S):
Lagstiftningen kring spelpolitik och spelande är kristallklar. Vi har förbudslagstiftning. Allt spel är förbjudet utom det som vi tillåter. Så fungerar lagstiftningen. Det är en självklarhet att vi ser på spel som en riskmiljö, naturligtvis. Finansministern tar upp det här med vänsterpartierna.
Det är lite löjeväckande, måste jag ändå säga. Det är högerpartiet Moderaterna som har stått ensamma helt och hållet. Jag har haft debatter där Moderaterna har pläderat för att släppa marknaden helt fri. Så har det varit, så var det för inte så många år sedan.
Sedan kom man på att man inte kan komma någonvart med det, och då hoppade man över till samma fålla som Folkpartiet har gjort, det vill säga att ha licensmarknad i stället. Jag tror att det är ni två som för de övriga borgerliga partierna framför er.
Jag blir bekymrad över när Mats Odell två dagar efter det att han har blivit minister kommer och säger: Nu har vi bytt fot inom Kristdemokraterna. Centern har än så länge inte sagt någonting. Mitt hopp står till Centern. Vi socialdemokrater har i alla lägen haft ett gott samarbete med både Centerpartiet och Kristdemokraterna när det gäller spel- och lotterifrågor.
Jag hoppas att ministern, för de spelberoendes skull, ser till att hålla omsättningarna nere, att hålla vinståterbetalningen nere så att omsättningen inte springer i väg, för det genererar spelberoende. Det är där vi skiljer oss från de bolag som ligger ute på nätet i dag och producerar spelberoende.
Lars Wegendal (S):
Det var inte mycket svar på frågorna jag fick. Men det är alltid trevligt att pratas vid lite grann, om jag säger så. Jag förstår att det är uppenbara problem i Regeringskansliet att hitta en modell som alla fyra partierna ställer upp på. Det finns säkerligen väldiga skillnader inom partierna också utifrån den debatt som vi hör i denna kammare.
Det finns extremer åt det ena hållet inom i varje fall två av partierna. Det som finansministern säger är bra. Det gäller att det är fokus på skyddshänsynen men också på vinståterbetalningen.
Vi vet att med ökad vinståterbetalning sker ett ökat återspel, det vill säga att omsättningen ökar markant på spelen. Med en ökad omsättning får vi också ett ökat spelberoende. Det är väldigt klara och tydliga samband som finns.
Där hoppas jag innerligt att den beredning som nu sker i Regeringskansliet kommer fram till att man fortsätter på den väg som den socialdemokratiska regeringen slog in på, att hålla nere vinståterbetalningarna. Det i sin tur kan naturligtvis innebära problem om man har ett licenssystem.
De internationella spelbolag som vi i dag har via Internet bygger hela sitt koncept på höga omsättningar och hög vinståterbetalning.
Hur de ska kunna passa in i detta system förstår jag inte om de ska ha råd att betala sina aktieägare, vilket de ju ska ha, och samtidigt ge ett bidrag till den betalning till idrotten till exempel där vi hämtar pengar från spelsektorn.
Lycka till, finansministern, med det fortsatta arbetet! Det var annonserat att propositionen skulle komma i månadsskiftet maj/juni. Vi får hoppas att en stärkande lång semester ger ett resultat i en proposition i varje fall till hösten.
Lars Wegendal (S):
Nu kom det i alla fall en nyhet. Jag har inte vid något tillfälle i samband med diskussioner och debatter om spelfrågan hört finansministern säga att det ska göras en bred översyn av denna fråga. Jag tycker att det är bra. Detta är inte en fråga som man ska hasta igenom.
Och jag förstår att ett av skälen naturligtvis är den totala splittring som finns inom borgerligheten i denna fråga. Vad jag vet är att aktörerna på spelmarknaden blir djupt besvikna över det uttalande som finansministern gör. De har skickat skrivelser till Finansdepartementet i parti och minut där de skriver: Sätt ned foten. Det är viktigt.
Aktörerna på spelmarknaden har en verksamhet som de bedriver, och de vill få till stånd en långsiktighet i sin verksamhet. Jag kan skicka med några korta frågor eftersom jag inte fick några svar tidigare på frågan om illegala spelautomater ute i samhället. Det finns 3 000 sådana. Det är nästan hälften så många som de legala automaterna.
Se till att få bort dem från gatorna. De om något alstrar spelberoende. Aktörerna som annonserar på Internet begår en olaglig handling varje gång som de sätter ut en annons. Lotteriinspektionen jagar dem bäst man kan, och det är fällande domar hela vägen, men det går ändå inte att få dem att sluta. På något sätt måste ni lösa detta.
Frågan om vinståterbetalningen är viktig. Ta med den också. Stärk folkrörelsernas ställning på spel- och lotterimarknaden. Det har vi försökt göra under många år men inte lyckats. Nu kan vi försöka igen. Jag tror att det är viktigt.
Lars Wegendal (S):
Först och främst vill jag tacka Thomas Bodström och Siw Wittgren-Ahl för att de har ställt dessa interpellationer till idrottsministern. Jag är helt övertygad om att en stor del av Idrotts-Sverige har sett fram emot idrottsministerns svar. Tyvärr tror jag inte att man är nöjd med det svar som idrottsministern har lyckats prestera.
Jag är helt övertygad om att alla idrotter, inte bara friidrotten, är intresserade av att vi i vårt land får möjlighet att anordna friidrotts-VM 2011 eller 2013. Jag är också övertygad om att det inte är enbart idrotten som ser fram emot detta. Jag är lika övertygad om att även näringslivet och befolkningen i stort ser fram emot den här typen av evenemang.
Den erfarenhet som vi har av motsvarande evenemang är att det blir både en framgång för näringslivet och en folkfest utan like. Det är riktigt bedrövligt att staten inte ser denna möjlighet, att regeringen inte stöder svensk idrott på ett mer påtagligt sätt när de ansöker om den här typen av evenemang.
Det är självklart lätt att hänvisa till en pågående utredning och ha det som motiv för sina negativa ställningstaganden. Men det blir naturligtvis mer besvärande när utredaren menar att den här typen av evenemang som friidrotts-VM representerar kommer att vara den typ av evenemang som han rekommenderar regeringen att stödja när han lämnar sitt förslag framemot våren.
Det kan ju inte vara så att alla evenemang som nu är aktuella ska hamna i en sorts vakuum bara av just det skälet att utredningen inte är klar. Regeringen måste naturligtvis värdera just detta evenemang på sina egna meriter. Jag har svårt att se att de beräkningar som svensk friidrott har gjort är orealistiska.
Vi som under det senaste året har sysslat med idrottspolitik vet att detta med statens stöd till idrottsevenemang har varit en av de hetaste frågorna i debatten. Jag kan nämna att ett av de teman som idrotten själv lyfte fram vid Almedalsveckan i år var just internationella evenemang.
Inte minst Moderaternas dåvarande idrottspolitiske talesperson, Kent Olsson, var mycket positiv både till statliga förlustgarantier och till direkta statliga stöd. Det var samme Kent Olsson som efter valet åkte med svensk friidrott till Monaco för att träffa det internationella friidrottsförbundet, en träff där samtliga ansökarländer deltog och där just friidrotts-VM diskuterades.
Som vi tidigare hört har Friidrottsförbundet informerat både Göran Persson och Fredrik Reinfeldt om innehållet. Jag reagerade på samma sätt som Siw Wittgren-Ahl när Fredrik Reinfeldt angav i regeringsförklaringen att man ska stödja idrottsevenemang i Sverige.
Min fråga är naturligtvis: Vad är det som har hänt inom Regeringskansliet, mer än att vi har fått en borgerlig regering, sedan Reinfeldt angav detta i regeringsförklaringen? Vad har hänt sedan Moderaternas idrottspolitiske talesperson, troligen på friidrottens bekostnad, deltog på mötet i Monaco i slutet av oktober månad?
Lars Wegendal (S):
Friidrottsförbundet lämnade in sin ansökan i fredags till det internationella förbundet. Det var sista dagen. Svensk friidrott har på alla möjliga sätt försökt komma i kontakt med idrottsministern efter det att regeringen hade gett sitt första negativa besked.
Jag tycker att det är både tråkigt och anmärkningsvärt att idrottsministern inte har tagit sig tid förrän i går att träffa friidrottens företrädare. Jag tycker att det är nonchalant när man vet hur mycket regeringens besked betyder för denna ansökan. Vi vet att det är åtta nationer som har sökt. Fyra nationer kommer troligtvis att rensas bort inom de närmaste två veckorna.
Det innebär att regeringen måste komma till skott väldigt snabbt. I ansökan finns det nämligen en klausul där man säger att regeringen ännu inte har tagit definitiv ställning. Jag hoppas därför att regeringen i varje fall inom 14 dagar tar ställning, annars är det kört helt enkelt.
Jag tror att det är viktigt att vi konstaterar att det ekonomiskt är en framgång för landet som helhet med denna typ av evenemang. Jag är lite bekymrad över hur idrottsministern har argumenterat. Hon har sagt att det ekonomiska underlaget för evenemanget inte är seriöst.
Vad är det i underlaget som inte är seriöst? Idrottsministern är tveksam till det internationella förbundets spelregler för denna typ av evenemang. Hur menar idrottsministern att detta står i förhållande till idrottens självständiga ställning? Och idrottsministern har också tydligt antytt att kommunalrådet i Göteborg ser detta evenemang som något personligt och att det mer ser ut som ett personligt race än en idrottslig ansökan.
Var det den bilden som idrottsministern fick när Svenska Friidrottsförbundet träffade ministern i går?
Lars Wegendal (S):
Jag kan hålla med Göran Montan när det gäller HBT-personer. Jag ser egentligen inte att problemet ligger på nationell nivå - varken på RF-nivå eller på förbundsnivå. Problemet ligger nog längre ned i organisationen, på den lokala nivån.
Hur man kommer till rätta med den typen av problem skulle jag vilja se i en diskussion framöver. Strategi för internationella evenemang har vi debatterat ett antal gånger på senare tid. Det är ju bra. Jag skulle vilja höra Göran Montans kommentarer till det arbetssätt som regeringen har valt. I Norge arbetar man mycket brett.
Man har engagerat sju departement i arbetet, vilket gör att man fångar in såväl turism och idrottsrörelse som World Scout Jamboree. I Sverige har regeringen valt ett mycket smalare arbetssätt, vilket oroar mig lite. Risken är uppenbar att man inte fångar in alla de evenemang som behöver stöd och råd för att genomföras.
Hur tror Göran Montan att man fångar in de evenemang som ligger inom till exempel integrations- och jämställdhetsministerns ansvarsområde? Min andra fråga handlar om ytor för spontan idrott. I betänkandet avstyrker majoriteten ett par motioner om mindre platser för spontan motion med hänvisning till det kommunala självstyret. Så kan man naturligtvis göra om man inte vill diskutera frågan.
Hur ser majoriteten på möjligheten att till exempel genom ändringar i plan- och bygglagen eller på annat sätt åstadkomma de grundläggande förutsättningarna för att skapa dessa viktiga ytor för spontan och ofta icke-organiserad idrott?
Lars Wegendal (S):
Det gör jag också - inte tror på henne, men hoppas att det blir något. Jag är lite glad i dag. I två olika debatter efter varandra har vi fått enormt beröm av moderata företrädare. Först när det gäller Forum för levande historia och nu för Handslaget. Detta måste gå till historien. Eller också är det ett sätt för er att komma närmare oss i debatten.
Tack för svaren. Min tredje fråga handlar om de två moderata motionerna i betänkandet om att tillåta professionell boxning. Många deltog i den debatten, som föregick den nya lagstiftningen för kampsporter. Moderaterna ställde inte upp på den nya lagen.
Därför är det inte konstigt att de två motioner som vi behandlar i det här sammanhanget är moderata. Jag konstaterar att tillsynsmyndigheten i Örebro börjar tillåta den kampsportsvariant som kallas MMA, det vill säga Mixed Martial Art. Det låter nästan som en konstart.
Det innebär att man har två utövare i en bur, utan huvudskydd och med rätt tunna handskar som i stående eller liggande ställning har rätt att slå eller sparka varandra på ett ganska anmärkningsvärt sätt.
Min fråga till Göran Montan är därför: Tycker du att detta är en kampsport som även fortsättningsvis bör tillåtas, eller finns det anledning att ytterligare skärpa lagstiftningen eller se över den för att förhindra att de här avarterna kommer in? Jag kan visa upp en tidningsartikel om detta. Personligen tycker jag inte att det ser speciellt trevligt ut.
Jag kan överräcka den till Göran Montan så att han kan läsa den efter debatten.
Lars Wegendal (S):
Jag har bara några korta kommentarer till det som Anders Åkesson tar upp om idrottens självständighet. Handslaget var på motsvarande sätt som Idrottslyftet idrottens egen prioritering av insatsområden. Det var ingenting som regeringen satt och bestämde. Det var idrottens egen prioritering precis som det är inom Idrottslyftet.
Också Anders Åkesson måste vara medveten om att OS är ett speciellt evenemang. Det behandlas i en särskild ordning i förhållande till alla andra evenemang - både idrottsevenemang och andra. Detaljerna hade vi, som Anders Åkesson angav, uppe i den debatt som vi har haft här i kammaren i form av interpellationsdebatt.
Centern har under många år agerat för att Sverige ska anordna antingen ett vinter-OS eller ibland ett sommar-OS tillsammans med Danmark. Ett antal motioner om detta finns med i betänkandet. Majoriteten avslår dem. Det är alltså centermotioner man avslår.
Jag funderar lite grann över hur Anders Åkesson ser på det arbetssätt som jag tog upp i mitt anförande. Det är det sätt som regeringen har valt: Man för ihop ett antal, tre stycken, departement som förhoppningsvis jobbar intensivt med frågan nu.
Finns det en risk att man glömmer bort de evenemang som kan finnas inom andra departementsområden, till exempel på det område som har hand om ungdomspolitiken? Jag tänker framför allt på World Scout Jamboree 2011 i Kristianstad. Kommer det med i resonemanget när man har den här ordningen?