Christopher Ödmann (MP):
Sverige står i dag inför flera stora utmaningar. Det gäller inte minst kommuner och landsting, som i och med finanskrisen och den stundande lågkonjunkturen kommer att stå inför större utmaningar än kanske någonsin tidigare. När industrins orderingångar minskar kan man minska arbetstiden eller varsla sina anställda.
Inom kommuner och landsting har man inte alls den möjligheten på samma sätt, därför att orderingångarna, det vill säga det som måste göras i kommuner och landsting, kommer att vara minst lika stora nästa år som i år. Behoven inom förskolor, skolor, äldreomsorg och handikappomsorg kommer att vara minst lika stora nästa år som i år.
Den ekonomiska krisen, som bidrar till minskade skatteinkomster, riskerar att leda till att kommuner och landsting kommer att försöka spara genom att minska på personalen. Detta kommer inte att bli lyckosamt, bland annat därför att kommunerna redan i dag har oerhört slimmade organisationer. Skulle kommuner och landsting minska sin personal skulle det leda till försämrad sjukvård, försämrade skolor och förskolor och försämrad äldreomsorg.
Tyvärr har det flaggats för detta på flera håll. Kommuner och landsting är inte i samma situation som 1990. Ytterligare besparingar på personalen kommer att leda till färre händer i vården, vilket betyder sämre vård och omsorg. Detta menar vi måste förhindras.
Ska man lyckas med detta måste staten ge kommunerna resurser, så att de kan bibehålla och helst fortsätta utveckla en hög kvalitet inom verksamheter som har betydelse för våra barn, gamla, sjuka och funktionshindrade.
Vi har därför i en motion till riksdagen med anledning av den snabbt försämrade konjunkturutvecklingen föreslagit stimulansåtgärder som innebär att ytterligare 5 miljarder kronor tillförs till kommuner och landsting för att möta de här utmaningarna. I en ekonomisk kris är det viktigt att bibehålla grunderna för våra samhällsfunktioner men också fortsätta processer som utvecklar den viktiga kommun- och landstingssektorn.
Dit hör en fortsatt satsning på ökad kvalitet, valfrihet och mångfald i de offentligt finansierade välfärdstjänsterna. Vi hoppas att arbetet med ökad jämställdhet fortsätter i kommunerna och att kulturen får resurser till den viktiga plats den har för betydelsen av människors välbefinnande, vilket kanske är ännu mer viktigt i kristider. Vi hoppas också att landstingens arbete med att bygga ut den klimatsmarta kollektivtrafiken fortsätter.
Vi vill se ökade satsningar på modersmålsundervisning och på ett solidariskt ansvarstagande för flyktingmottagning i kommunerna. Därför tillför vi ekonomiska medel till detta. Vi anser också att det behövs en storsatsning på fler utbildningsplatser inom vuxenutbildning, folkhögskolor och olika yrkesskolor. Det finns flera inslag i den nya regeringens politik som vi kan sympatisera med.
Dit hör den uttalade viljan att satsa på fler jobb, förbättrade villkor för företagande, minskat utanförskap och ökad valfrihet i utbudet av välfärdstjänster. Vi stöder också att arbetsmarknadspolitiken ses över för att skapa större frihet för individen och att fler aktörer släpps in som arrangörer och arbetsmarknadsåtgärder.
Det vi har reagerat på och kommer att fortsätta att reagera på är förslag som går ut över de sämst ställda i samhället, till exempel försämringar av ersättningsnivåerna i a-kassan. Vi ser också en oroande ökning av antalet utförsäkrade människor, vilket kommer att ge kommunerna ytterligare ökade kostnader nästa år. Vi har också ett pågående och växande problem med människor som inte får sin privatekonomi att gå ihop i dag.
Den gruppen består av runt 500 000 människor, men kan bli mycket större framöver i takt med den tilltagande konjunkturnedgången. Vi vill också se ett ökat samarbete mellan sociala myndigheter och fastighetsägare, så att vräkningar av äldre och barnfamiljer kan undvikas. Det finns som sagt mycket saker som kommuner och landsting har att bibehålla, utveckla och förbättra. Herr talman!
I den kris som vi nu ser, där kommuner och landsting har en viktig roll att spela för att motverka de negativa konsekvenserna för människor som är i behov av hjälp, är det viktigt att riksdagen förstår och vågar fatta de beslut som krävs för att underlätta för kommuner och landsting i deras uppdrag, så att de kan motverka de negativa konsekvenser som konjunkturavmattningen ger som resultat.
Riksdagen har under hösten fattat en rad viktiga beslut för att smörja näringsliv och finansiella system. Vi har med en viss stolthet talat om att vi minsann har tagit lärdom av 90-talskrisen. Nu menar vi att det är dags att visa att vi också har tagit lärdom av 90-talskrisen när det gäller kommuner och landsting, de som har ansvaret för samhällets viktigaste verksamheter, våra barn, ungdomar, äldre och sjuka och de med olika funktionshinder.
Det är dags, anser vi i Miljöpartiet, att visa att vi tagit lärdom av 90-talskrisen också på samhällets mjuka områden och börja smörja även dessa verksamheter. Därför föreslår vi att 5 miljarder satsas på kommuner och landsting 2009 och ytterligare 7 miljarder 2010. Herr talman! Det är dags att riksdagen visar viljan och att man vågar ta ansvar också för samhällets mjuka verksamheter i kommuner och landsting.
Allt annat kommer att ge oerhörda konsekvenser, också för vårt näringsliv, som förutsätter att samhällsfunktionerna fungerar. Jag tänkte berätta en historia om en helt ung man som inte var speciellt rik. Han hade inte råd att köpa några nya kläder, utan var tvungen att laga dem han hade. Han hade mat för dagen, men inte så mycket mer.
Men han hade drömmar - drömmar om att få köpa sig fina kläder, drömmar om att ha tillräckligt mycket pengar för att kunna resa dit han ville resa, vilket var rätt långt bort från Sverige. Så en dag när han var på väg hem träffade han en främling som gav honom en börs. I börsen låg ett guldmynt.
Det som var så speciellt med den här börsen var att när man plockade ur guldmyntet hoppade det genast in ett till. Men det förutsatte att man inte köpte någonting för pengarna. Den unge mannan tänkte att det här var precis vad han behövde ha. Han sprang hem, började plocka ur börsen och fick bara mer och mer pengar. Han visste att han inte kunde köpa sig någonting för pengarna. Men när han fått tillräckligt mycket skulle han göra det. Då skulle han få sina drömmar uppfyllda.
Då skulle han resa, köpa sig fina kläder och få ett bra liv. Men han kunde inte göra detta. Han fortsatte hela livet att plocka av guldpengarna. När han dog hade han sina gamla vanliga slitna kläder på sig. Han bodde i sitt gamla slitna hus och hade inte unnat sig att resa någonstans i världen.
Det sedelärande med det här är att det är jättebra att ha pengar på kistbotten, men att man någon gång också ska använda dem. Man bör använda dem och ta möjligheten att göra det. Vi menar att det i dag är dags för statskassan att börja använda pengarna för det som är oerhört viktigt.
Det som är absolut viktigt i dag är att se till att våra fungerande kommuner och landsting får fungera också under de närmaste kristiderna, så att vi på bästa sätt kan komma framåt och utåt till nästa högkonjunktur med ny framtidstro. Det är oerhört viktigt. Herr talman! Jag avslutar mitt anförande och tackar för de trevliga månader i riksdagen som jag varit med om under den här hösten.
Jag önskar en god och vilsam jul till riksdagens alla ledamöter.