Martin Andreasson (L):
Först och främst tack för klargörandet om vad det är för tidsplan som regeringen arbetar med. Det ska bli mycket intressant för riksdagen, och naturligtvis dessförinnan för de olika parter som är berörda av detta arbete, att ta del av vad som kommer att komma från Näringsdepartementet under nästa mandatperiods första riksdagsår.
Jag tror egentligen inte att vi behöver ägna så mycket längre tid åt att understryka hur viktigt standardiseringsarbetet är. Däremot blir jag lite orolig över att Thomas Östros lyfter fram bara hur framgångsrika vi är och hur aktiva vi är. Sverige har naturligtvis väldigt mycket att vara stolt över i fråga om standardiseringsarbetet.
Men samtidigt har inte minst riksdagens näringsutskott så sent som i höstas - jag vill understryka att det var ett enigt näringsutskott - lyft fram att standardisering är ett område inom näringspolitiken som hittills har tillmätts alltför liten betydelse.
Men också näringsutskottet lyfter fram att medvetenheten och kunskapen om standardiseringens möjligheter behöver förbättras inom den offentliga förvaltningen. Ett undantag som nämns och där berörda myndigheter medverkar väldigt aktivt är just produktsäkerhetsarbetet, som Thomas Östros nämner. Men det finns så många andra områden där vi faktiskt skulle behöva vässa våra positioner.
Inte minst ett enigt näringsutskott lyfter fram att myndigheternas deltagande på andra områden är sämre. Det är därför som jag anser att vi har en hemläxa att göra. Därför känner jag ändå en viss oro för att näringsministern bara lyfter fram allt det som vi ska vara stolta över. Det finns faktiskt en anledning till att näringsutskottet har skrivit detta.
Och det finns faktiskt också en anledning till att regeringen har inlett detta arbete. Då kommer jag tillbaka till de två frågor som jag ställde i min interpellation och som näringsministern har hoppat över i sitt svar. Jag ställde ju fyra frågor och inte två frågor.
De två frågor som näringsministern hittills inte har berört handlar bland annat om hur man ska kunna se till att små och medelstora företag ges möjlighet att delta i det internationella standardiseringsarbetet. Här är det viktigt att vi håller tungan rätt i mun, därför att privata företag ska agera utifrån sina kommersiella intressen, och så måste det vara.
Samtidigt är det klart att vi som industrination och utifrån ett tillväxtperspektiv har ett intresse av att se till att olika röster från svenskt håll kan göra sig hörda i det internationella standardiseringsarbetet. Det som tidigare har funnits för att möjliggöra detta har till stora delar avvecklats eftersom det har visat sig vara ineffektivt. Och jag har inga synpunkter på att man drog den slutsatsen.
Men då är frågan vad man kan tänka sig att göra i stället för att underlätta för små och medelstora företag. Det lilla tillskott som har kommit till Sveriges Konsumentråd har kommit till stånd genom ett rent nollsummespel. Man har faktiskt bara flyttat runt pengar inom de befintliga anslagen till frivilligorganisationer på konsumentområdet. Det är inget nettotillskott. Jag vet att näringsministern direkt kommer att svara att det inte är hans bord utan jordbruksministerns.
Men detta är faktiskt ett tydligt exempel på att Regeringskansliet har ett departementsöverskridande ansvar att samverka när det gäller frågor som handlar om standardiseringsarbetet. Här skulle jag också vilja att näringsministern återkommer med ett förtydligande och ett besked.