KBLab/rixvox huggingface dataset:
Max Elger (S):
Jag tackar ledamoten Roswall för att vi får ha denna diskussion. Jag börjar i det jag sa tidigare. Regeringens uppfattning är att kärnkraften kan inkluderas i taxonomin, och taxonomin sammanställer verksamheter som är hållbara.
Det är klart att det ligger i sakens natur att taxonomin kommer att fastställa ett antal tekniska granskningskriterier för de ekonomiska aktiviteter som är kopplade till kärnkraften. Dit räknas bland annat brytningen av uran, som är ett bränsle som är nödvändigt för driften av kärnkraften. Det inkluderar också hanteringen av avfall. De tekniska granskningskriterierna måste sättas på vetenskaplig grund och utifrån vad som är teknikneutralt.
Därnäst får man avgöra om hela verksamheten är hållbar. Detta är en fråga som kommissionen just nu behandlar, och det finns många uppgifter om att de ska återkomma den 22 december i ärendet. Då får vi ta del av hur de har sammanställt de tekniska granskningskriterierna. Det ser vi fram emot med stort intresse.
Det är helt riktigt att regeringen har förfäktat de uppfattningar som har kommunicerats från bland annat finansutskottet i Europeiska unionens ministerråd. Inte minst har jag själv gjort det. Senast i går, om jag inte misstar mig, var statsministern där och framförde denna uppfattning. Det är den kanal som finns för att föra fram Sveriges uppfattningar. Därvidlag har aktiviteten varit mycket god.
Med allt detta sagt kan vi konstatera - och det gjorde också Roswall inledningsvis - att vi är överens om vikten av att kärnkraften fungerar väl i Sverige. Det är en viktig källa till elektricitet och har en viktig roll att spela i omställningen. Det är en uppfattning som regeringen har fört fram en längre tid.
Med allt detta sagt tror jag att jag har besvarat de frågor jag har fått. Men jag kan tillföra en fråga. Jag delar Roswalls bedömning om att vi är överens i frågan. Vad är det vi inte är överens om?
Max Elger (S):
Jag tackar för detta förtydligande svar. Det är emellertid inte så förordningen fungerar. Verksamheter tas med i taxonomiförordningen, men sedan måste man granska de olika aktiviteterna och huruvida de genomförs på ett hållbart sätt eller inte. För att vara väldigt tydlig: Det är ju inte entydigt så att all kärnkraft i hela världen är hållbar. Det kan vara så att den bedrivs lite bättre på vissa ställen än på andra ställen.
Det är därför vi kommer att ha de här tekniska granskningskriterierna, som kommer att fastställa huruvida de aktiviteter som är förenade med kärnkraftsdrift är hållbara. Men regeringens uppfattning är entydig. Där skulle jag nog vara lite oenig. Här skickas inga dubbla budskap. Vi anser att kärnkraften är viktig, och vi anser att den kan inkluderas i taxonomin.
Detta är en uppfattning som vi har framfört i Europeiska unionens olika organ en längre tid.
Max Elger (S):
Jag tar vid där vi började, då vi konstaterade att vi var överens i allt väsentligt. Den uppfattning från expertorganen som Roswall nu refererar till är också regeringens uppfattning, det vill säga att kärnkraften kan inkluderas i taxonomin. Det är den uppfattning vi driver, och nu emotser vi med stort intresse kommissionens analyser och de tekniska granskningskriterier som fastställts.
Jag uppfattar i sak ingen större skillnad därvidlag. Att sedan kammaren och EU-nämnden haft lite olika uppfattningar i den här frågan är tyvärr inget som regeringen kan lastas för, utan det utgår jag från att de som är aktiva i dessa organ hanterar själva. Jag har all respekt för den processen. Tack för denna diskussion! Det var mycket trevligt och roligt att vara här.
Jag vill även passa på att önska Jessika Roswall och talmannen god jul.
Max Elger (S):
har frågat mig dels hur jag avser att agera för att möta riksdagens tillkännagivande om att stärka och utveckla den kommunala konsumentvägledningen, dels om jag avser att verka för att alla Sveriges konsumenter ska ha ett likvärdigt konsumentskydd, oavsett var i landet man bor, och i så fall hur. Jag vill börja med att tacka Angelica Lundberg för frågan.
Det är inte sällan komplicerat att vara konsument i dag, och många konsumenter är därför i behov av information och vägledning. Ett stort antal konsumenter får hjälp av Konsumentverkets konsumentupplysningstjänst Hallå konsument. Men konsumenter i särskilt behov av stöd är ofta mer hjälpta av förebyggande och personligt anpassade insatser.
De kommunala konsumentvägledarna utgör därför ett viktigt stöd för i synnerhet dessa konsumenter. Men som Angelica Lundberg framhåller drar många kommuner ned på resurserna till kommunal konsumentvägledning. Min företrädare Lena Micko har haft ett flertal möten med företrädare för kommuner och civilsamhället, liksom med enskilda konsumentvägledare, för att diskutera stödet till konsumenter.
Så sent som i oktober bjöd hon tillsammans med Sveriges Kommuner och Regioners ordförande in förtroendevalda och kommunala förvaltningschefer till ett seminarium om konsumentvägledning i syfte att öka förståelsen för vilka frågor som konsumentvägledningen kan hantera och belysa de utmaningar som finns med att erbjuda stöd och hjälp till särskilt utsatta konsumenter.
Men fler aktörer behöver engageras i arbetet med att stötta sårbara konsumenter. Konsumentverket har därför fått i uppdrag att identifiera och stödja olika samhällsaktörer, bland annat inom det civila samhället, som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd med att ta till vara sina intressen i samband med köp och med att hantera privatekonomiska problem.
Personer med mer omfattande ekonomiska problem kan i första hand få hjälp via de budget- och skuldrådgivare som finns i alla kommuner. Regeringen tar frågan om överskuldsättning på stort allvar och har nyligen tillsatt en utredning som ska föreslå åtgärder som motverkar riskfylld kreditgivning och överskuldsättning. Jag följer noga utvecklingen på området.
Och ytterligare åtgärder kommer att övervägas av regeringen, bland annat med anledning av riksdagens tillkännagivande om att regeringen bör se över hur den kommunala konsumentvägledningen kan stärkas och utvecklas.
Max Elger (S):
Jag redogjorde nyss för regeringens arbete som har föranletts av de tillkännagivanden som ligger på vårt bord. Men om man vill vidta ytterligare åtgärder ligger det i sakens natur att dessa först bör övervägas. Eftertanke är underskattat när man formulerar sin politik.
Regeringen har genomfört ett flertal åtgärder för att motverka den överskuldsättning som Angelica Lundberg lyfter upp. Vi har tagit bort kredit som förval vid köp på nätet. Det har lett till att ökningstakten för just konsumtionslånen har minskat. Vi har också infört ett räntetak för högkostnadskrediter som begränsar hur stora utgifterna för ett lån kan bli.
Jag tror dock - och det här är viktigt - att det viktigaste sättet att motverka överskuldsättning är att bidra till att människor faktiskt kan försörja sig. Roten till problemet här är fattigdom, ekonomisk utsatthet och svårigheten att få det att gå ihop.
Det handlar i grunden om att bekämpa arbetslöshet, att bistå långtidssjuka och inte minst att bidra i den ekonomiska utsatthet som en funktionsnedsättning kan innebära. Här går dessvärre en tydlig skiljelinje mellan regeringen och Sverigedemokraterna.
Åtgärdsprogram i all ära, men i den budget som Sverigedemokraterna nyss beslutade om tillsammans med moderater och kristdemokrater beslutades att funktionsnedsatta som lever på aktivitetsersättning ska betala högre skatt än andra. Det är en funkisskatt. Varför är det bra? Och hur bidrar inte denna funkisskatt till problematiken med överskuldsättning?
Max Elger (S):
Jag tackar för frågan. Det är mycket angeläget att vi har en väl fungerande konsumentvägledning i hela landet.
Det som är förbryllande på den här punkten är att den budget som just nu råder på området är beslutad av sverigedemokrater, moderater och kristdemokrater i förening, och de bidrag som Angelica Lundberg nämner som ska gå till konsumentvägledning finns inte med där. Jag tittade noga, men jag hittade ingenting.
Jag vidhåller att den problematik vi ser när det gäller överskuldsättning och problem på området i grund och botten handlar om försörjning.
Jag beklagar att jag inte får svar på min fråga om varför man har genomfört en särskild skatt för mycket utsatta människor, en funkisskatt, i den budget där man alltså inte har avsatt några pengar till konsumentvägledning. Det är riktigt att de kommunala resurserna minskar.
Det förefaller som att vi är överens om att kommunerna borde ge prioritet till den här arbetsuppgiften. Det förefaller emellertid inte som att Sverigedemokraterna när det kommer till kritan är beredda att avsätta pengar till detta syfte, eftersom de lyser med sin frånvaro i den budget som riksdagen i höstas fattade beslut om.
När man studerar de kommuner där Sverigedemokraterna sitter i kommunstyrelsen kan man inte heller se att de utgör något undantag. Vissa saknar helt konsumentvägledning. Andra har nyligen lagt ned den, medan några naturligtvis satsar. Bilden är splittrad. Jag har redogjort för regeringens politik på det här området.
Jag inledde vår diskussion med detta. Det handlar om att i samverkan med SKR försöka uppmuntra till ytterligare insatser, och det har vi gjort. Det handlar om Konsumentverkets insatser centralt, som Hallå konsument, som ju är tjänster som är välfungerande och mycket uppskattade. Det handlar också om att samverka med civilsamhället.
Regeringen tänker alltså självklart bidra till att fortsatt hantera riksdagens tillkännagivande; det ligger faktiskt i sakens natur. Låt mig avslutningsvis ställa en fråga. När jag lyssnar på Sverigedemokraterna om vikten av konsumentvägledning tycker jag att det låter alltigenom sympatiskt, men när det kommer till kritan avsätter ni inga pengar, Angelica Lundberg.
När ni får genomföra en budget är resultatet noll kronor. Varför förhåller det sig på det sättet?
Max Elger (S):
Jag vill tacka Angelica Lundberg för den här diskussionen. Jag tycker att den har varit informativ och lärorik. Jag har kunnat redogöra för de insatser regeringen gör för att stärka konsumentvägledningen, inte minst genom Konsumentverkets insatser men också i samverkan med SKR och genom stöd till civilsamhället. Vi har även lärt oss ytterligare några grundläggande saker om Sverigedemokraterna.
Vi har lärt oss att de inte ser den ekonomiska utsatthet som funktionsnedsatta lever med som ett problem som bidrar till överskuldsättning utan att de är helt contents med att belägga dessa människor, som lever i utsatthet, med en särskild skatt - den så kallade funkisskatten.
Vi har också lärt oss att Sverigedemokraterna när det väl kommer till kritan och de förhandlar med moderater och kristdemokrater genast gör avkall på insatserna för konsumentvägledning till förmån för andra insatser av moderat och kristdemokratisk kulör. Det är klart att detta är viktig information till hela svenska folket: Det man hör från Sverigedemokraterna behöver inte se dagens ljus, utan man ska lyssna mer noggrant på Moderaterna.
Slutligen hoppas jag verkligen att vi får anledning att återkomma till denna och andra diskussioner. Konsumentfrågorna är mycket angelägna frågor - där förefaller vi i grunden vara mycket eniga - som Sverige mår bra av att diskutera och driva vidare.
Max Elger (S):
Jag redogjorde i mitt inledande anförande för saker som vi gör här och nu. Vi har gett Kronofogdemyndigheten ett uppdrag att jobba med avhysningsförebyggande insatser. Vi har gett länsstyrelserna i uppdrag att bistå kommunerna för att förebygga och motverka vräkningar.
Vi föreslår också i vårändringsbudgeten ett tillfälligt höjt bostadsbidrag för att ekonomiskt utsatta barnfamiljer ska klara de svåra tider vi lever i. Angelica Lundberg redogör väl för de prisökningar vi ser i Sverige. Hon hänför det till regeringens insatser.
Det är nog att tillmäta regeringen lite för stor betydelse. Vi ser exakt samma utveckling i alla länder i hela Europa. Vi ser det i USA. Det finns naturligtvis en förklaring till detta. Det är den konflikt vi nu upplever i vårt närområde där el, gas- och oljepriser har stuckit iväg till följd av Rysslands invasion av Ukraina.
Jag noterade inom parantes sagt att Angelica Lundbergs partiledare inte kunde uttala sig helt entydigt om det veckan dessförinnan, då han inte kunde välja mellan Putin och Biden. Men det är måhända en bisak i sammanhanget. Vi är helt eniga om att vi inte ska se vräkningar av barn. Därför har vi vidtagit viktiga åtgärder.
Vi har också lagt fram förslag som skulle bidra direkt till att barnfamiljer kunde finansiera sitt boende. I höstens budget föreslog vi att vi skulle öka investeringsstödet till kostnadseffektiva och billiga hyresrätter. Där valde Sverigedemokraterna att gå emot det förslaget när de genomförde sin budget med moderater och kristdemokrater.
Jag noterar att Sverigedemokraterna själva ibland talar om att höja bostadsbidraget. Men när de väl förhandlar med Moderaterna försvinner de förslagen. Det är ett känt manér. Det gäller också insatser för konsumentvägledning, som vi tidigare har diskuterat. Just nu har regeringen lagt fram ett förslag om höjt bostadsbidrag för barnfamiljer. Jag har ännu inte hört Sverigedemokraterna kommentera det.
Det är lite upp till bevis den här gången om Sverigedemokraterna kommer att ställa sig bakom regeringens förslag om höjt bostadsbidrag till utsatta barnfamiljer. Jag väntar med spänning på att få se Sverigedemokraternas förslag och ett eventuellt gemensamt förslag från Sverigedemokraterna, Moderaterna och Kristdemokraterna i det avseendet.
Sammanfattningsvis gör regeringen en väldig mängd saker här och nu och kommer med progressiva förslag för att motverka de problem vi uppfattar. Vi har ofta sett att Sverigedemokraterna har gått emot sådana fördelningsförslag.
Det gällde inte minst förslaget om att sänka skatten för ekonomiskt utsatta, funktionsnedsatta och långtidssjuka som vi lade fram i höstas och som Sverigedemokraterna valde att inte genomföra.
Avslutningsvis, Angelica Lundberg, kan du upplysa mig: Kommer ni att ställa er bakom vårt förslag om att höja bostadsbidraget för utsatta barnfamiljer som just nu ligger på riksdagens bord och där Sverigedemokraterna är satta att förhålla sig alldeles strax?
Max Elger (S):
Jag fick några frågor som jag har att förhålla mig till, men vi kan väl börja med ledamoten Lundbergs inledande ord om att de åtgärder som regeringen vidtar är jättebra. Där är vi helt överens, och det är glädjande. Ledamoten Lundberg hade dessutom svårt att hitta någonting som är bra här i tillvaron.
Jag kan göra några smärre observationer till hennes hjälp. Sysselsättningen i Sverige är just nu den högsta vi upplevt sedan början av 90-talet. Det är inte så tokigt. Det är bra när folk har jobb och kan försörja sig. Arbetslösheten sjunker, och ekonomin växer. Det skulle jag säga är inte oväsentliga observanda när man försöker utvärdera hur situationen egentligen är i landet.
Med detta sagt: Ledamoten Lundberg nämner flera förslag på skuldsättningsområdet. Det är just dessa förslag vi utreder nu - förslag om ett centralt skuldsättningsregister som möjliggör en bättre kreditprövning, om måttfullhet i marknadsföring, om att sänka räntetaket på högkostnadskrediter etcetera.
Då har vi den omständigheten att vi inte bara kan lägga fram förslag hur som helst, utan de måste utredas och genomlysas på ett adekvat sätt. Det är det arbete som pågår, så även i den delen förefaller vi vara helt överens. Där vi inte är överens är när man går till botten med problem såsom att det saknas billiga hyresrätter.
Där föreslog regeringen att vi skulle öka investeringsstödet till hyresrätter, som ju har gett upphov till en mycket stor mängd hyresrätter. Detta motsatte sig Sverigedemokraterna, varpå det naturligtvis kommer att bli färre hyresrätter som vanligt folk kan finansiera. Det kan jag bara beklaga.
Jag noterar vidare att Sverigedemokraterna motsätter sig andra insatser för att hjälpa ekonomiskt utsatta, inte minst långtidssjuka och funktionsnedsatta, med en särskild skatt som i dagligt tal brukar kallas funkisskatten.
Jag ser med spänning fram emot Sverigedemokraternas budgetförslag, och jag ser med lika mycket spänning fram emot att ta del av vad som eventuellt emanerar ur en diskussion med Moderaterna. Vi har ju vid det här laget lärt oss att Sverigedemokraterna må tala om sympatiska förslag, men när det kommer till kritan finns det inga resurser där.
Min fråga till ledamoten Lundberg kvarstår: I denna utsatta situation för barnfamiljer, som illustreras av ledamoten Lundberg på ett alldeles förträffligt sätt, har vi alltså ett förslag på riksdagens bord som är att höja bostadsbidragen för dessa barnfamiljer. Min fråga är helt enkelt varför Sverigedemokraterna inte bara ställer sig bakom det. Det är ju ett gott förslag för att avhjälpa vräkningar och hemlöshet för barn.
Max Elger (S):
Jag fäster uppmärksamhet vid att Angelica Lundberg har uppmärksammat det regeringen nu gör för att motverka vräkning av barnfamiljer och tycker att det är bra insatser. Det är det vi gör här och nu, och jag tror att vi ser likadant på problematiken. Jag fick en fråga om sysselsättningen - detta är mer av folkupplysningskaraktär. Sysselsättningen i Sverige är den näst högsta i Europa. Vi är inte riktigt högst, men näst högst. Det är gott och väl.
Jag hoppas innerligt att jag på detta sätt har bibringat en mer adekvat verklighetsbeskrivning när vi fortsätter denna diskussion i ett annat sammanhang. Jag fick också en fråga om den funkisskatt som Sverigedemokraterna valde att införa i höstas. Den är det faktum vi lever med. Hade Sverigedemokraterna inte valt att göra upp om budgeten med Moderaterna hade funktionsnedsatta, långtidssjuka och andra som lever på sjuk- och aktivitetsersättning betalat lägre skatt än vad som är fallet i dag.
Självklart hade det varit gynnsamt i de tider vi lever i. Jag kan alltså bara beklaga att Sverigedemokraterna på något sätt talar om ekonomisk utsatthet, vilket till och med i mina öron stundtals kan klinga rätt så väl, men när det kommer till kritan gör de upp med Moderaterna. Då blir resultatet noll kronor på dessa insatser.
Det blir högre skatt för funktionsnedsatta och andra utsatta som lever på sjuk- och aktivitetsersättning. Jag tackar för alla vänliga ord om de bra insatser som regeringen genomför. Där är vi helt eniga. Jag är glad att jag har fått berätta om att Sverige faktiskt upplever ett rätt så gott allmänekonomiskt tillstånd och hoppas att detta är utgångspunkten för våra fortsatta interaktioner.
Men jag beklagar att det är Moderaterna som styr när Sverigedemokraterna formulerar sin ekonomiska politik.
Max Elger (S):
har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att tillgängliggöra konsumentvägledning för fler lokalt där de bor och om jag avser att ta initiativ till några kompetenshöjande insatser riktade mot landets konsumentvägledare. Konsumenter möter alltmer komplexa marknader, vilket ökar behovet av information och stöd och även leder till att de problem som konsumenter får blir mer komplexa.
Det är något som både kommunala konsumentvägledare och vägledare i Konsumentverkets upplysningstjänst Hallå konsument vittnar om. Jag instämmer med Jon Thorbjörnson i att införandet av Hallå konsument var en nödvändig och viktig åtgärd, samtidigt som konsumenter med särskilda behov av stöd kan behöva mer anpassade insatser än vad Hallå konsument kan erbjuda.
Många kommuner erbjuder konsumentvägledning som omfattar både förebyggande arbete och rådgivning och hjälp när problem uppstått. Men regeringen ser att andelen kommuner som väljer att erbjuda konsumentvägledning minskar. Regeringen har gjort bedömningen att fler aktörer behöver engageras i arbetet med att stötta sårbara konsumenter.
I februari 2020 gav regeringen därför ett uppdrag till Konsumentverket för att främja och utveckla konsumentstödet. Det handlar bland annat om att identifiera och stödja olika samhällsaktörer - inklusive det civila samhället - som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd med att tillvarata sina intressen i samband med köp och med att hantera privatekonomiska problem.
Till exempel erbjuder pensionärsorganisationerna sedan en tid tillbaka viss konsumentrådgivning. Det är också viktigt att grundläggande kunskaper om konsumenträtt och privatekonomi förmedlas i grundskolan, gymnasieskolan och sfi-undervisningen.
Såväl min företrädare som jag själv har haft ett flertal möten med företrädare från kommuner och civilsamhälle, liksom med enskilda konsumentvägledare och med SKR, där vi diskuterat frågor om konsumentstödet och hur detta kan fortsätta utvecklas. Jag följer noga utvecklingen på området, och fortsatta åtgärder kommer att övervägas av regeringen med anledning av riksdagens tillkännagivanden om att regeringen bör se över hur den kommunala konsumentvägledningen kan utvecklas.
Max Elger (S):
Inledningsvis får jag liksom Jon Thorbjörnson konstatera att vi är helt överens vad avser problemställningen, och när vi ser på samhällsutvecklingen gör vi nog en mycket likartad analys. Jag får frågan om regeringen står i begrepp att göra något just nu.
Där är väl förhållandena sådana att det är väldigt kort tid kvar till nästa val, och det är svårt att komma med utfästelser om vad som ska hända i nästa budget. I den budget vi nu har ligger inga riktade satsningar på det här området. Vi får alltså återkomma i den frågan även oavsett de allra senaste utvecklingarna i regeringsfrågan.
Det är riktigt, som Jon Thorbjörnson lyfter fram, att vi gör vad vi kan genom de kanaler vi redan har öppna, nämligen Konsumentverkets arbete och befintlig konsumentvägledning. Inte minst har vi gett ett uppdrag till Konsumentverket att identifiera och stödja olika samhällsaktörer som har förutsättningar att hjälpa konsumenter i särskilt behov av stöd.
Det handlar till exempel om yrkesföreningar och andra organisationer, till exempel pensionärsorganisationer, som kan bistå genom sin verksamhet. Konsumentverket har uppdraget att hantera detta. Sist och slutligen är det ju så att vi har ett långtgående kommunalt självstyre som vi inte avser att inskränka i den här frågan.
Det är kommunerna som ytterst måste prioritera vilka verksamheter som de finner högst relevanta. Där förefaller jag och Jon Thorbjörnson göra samma bedömning, nämligen att deras prioriteringar kanske inte ligger i linje med vad vi helst av allt skulle önska. Men vi avser inte att göra några ingripanden i just den frågan.
Max Elger (S):
Till att börja med är det inte så att det saknas satsningar på området. Tvärtom, som Jon Thorbjörnson nämner, har vi Hallå konsument, en verksamhet som har utvecklats väldigt starkt. Man hade 2,3 miljoner besökare under 2021, och man besvarar 70 000 frågor.
Det här är alltså en verksamhet som har utvecklats väldigt väl under de senaste åren, och det tycker jag inte att man ska bortse från. Det är riktigt att det inte är ett substitut utan snarare ett komplement till den kommunala konsumentvägledningen och civilsamhällets organisationers arbete, och det är själva anledningen till att vi satsar resurser på civilsamhällets insatser i denna del.
Jag ska villigt erkänna att det känns intellektuellt lite hederligare att diskutera denna fråga med Vänsterpartiet, som ju har motionerat och avsatt medel på ett sätt som inte regeringen har gjort. Jag har stundtals stått i diskussioner med andra partier som har anfört samma argumentation utan att ha gjort motsvarande, vilket alltid har känts något egenartat.
Jag måste med detta även konstatera att den senaste budgeten som gick igenom här i riksdagen inte var regeringens alster, utan det var helt andra krafter som fattade beslut om den. Med allt detta sagt tycker jag ändå inte att man ska ringakta det arbete som faktiskt görs. Det satsas pengar.
Vi har en förträfflig digital vägledning, låt vara ett komplement, som likafullt utvecklas väl. Verksamheten är alltså inte lagd i fullständig träda.