Fredrik Olovsson (S):
Jag vill börja med att tacka finansministern för svaret. Han har alldeles rätt i att regeringen har haft kort tid på sig när det gäller att bereda förslag som man lagt fram i budgetpropositionen inte bara på skatteområdet utan också på andra viktiga områden, till exempel om a-kassan - förslag som nu med rätta får kritik både för det sakliga innehållet, nämligen att de är djupt orättvisa och ökar klyftorna i samhället, och för att beredningen har varit mycket bristfällig.
Samtidigt kan det inte ha kommit som en överraskning för regeringen, eller i alla fall för de borgerliga partierna då, att det skulle bli knappt om tid om man skulle vinna valet. Ni berömde ju er för att vara mycket väl förberedda inför regeringsskiftet. Nu när vi ser resultatet råder det väl ingen tvekan om att det är en överdrift. Ni borde ha förberett er bättre. Uppenbarligen gjorde ni inte det.
Vidare kan jag konstatera att finansministern ganska lättsinnigt ser på beredningstvånget. Uppenbarligen anser han att man kan göra som man vill eftersom man har vunnit valet. Det finns ett annat ord för det, nämligen ordet "maktfullkomlig". Jag vill peka på att man bör ställa högre krav på lagstiftningen än på den typ av politiska pamfletter som både finansministern och jag säkert har skrivit i olika sammanhang.
Det råder inte heller någon tvekan om att regeringen inte har fullgjort sina grundlagsskyldigheter när det gäller de två lagförslag som jag har tagit upp i min interpellation. Jag tänker läsa in till protokollet vad Lagrådet skrev den 2 november. Lagrådet anser att den beredning som förekommit i ärendet inte motsvarar de krav som ställs i 7 kap. 2 § regeringsformen särskilt som det inte heller finns någon dokumentation rörande den mycket begränsade beredning som skett.
Trots den knapphet på tid som rått borde det ha varit möjligt att bredda remissförfarandet. Så långt Lagrådets kritik. Nu har också Skatteverket efter det att vi socialdemokrater krävt det i riksdagen gett besked om hur man ser på de här förslagen som man berett under hand med Finansdepartementet. Kanske kan finansministern hoppas på att få lite stöd och hjälp från nämnda håll, men så är det inte.
I Skatteverkets skrivelse står det: Beredningstiden har inte möjliggjort för Skatteverket att överblicka samtliga detaljer. Det har heller inte funnits tid att överväga andra lösningar, varken författningstekniska eller systemtekniska, som möjligen skulle kunna förenkla såväl utformningen av lagförslagen som den administrativa hanteringen. Den korta tid som stått till buds har Skatteverket till övervägande del ägnat åt att utreda om förslagen över huvud taget gått att administrera.
Efter beredningstiden har det framkommit ytterligare något problem. Sedan fortsätter man: Skatteverket vill också peka på att vissa förslag kommer att medföra omfattande och resurskrävande informationsinsatser. Skatteverket avslutar med att skriva: Kravet på snabba förändringar försvårar arbetet med framtagande av tydlig och förklarande information till allmänheten såväl i broschyrer som i beslutshandlingar. Så långt Skatteverket.
Regeringens slarv här leder alltså till en sämre lagstiftning och till att alternativa lösningar inte hinner gås igenom, att Skatteverket tvingas till stora och dyra informationsinsatser och att det blir mer krångel och oklarhet för medborgarna. Finansministern är tydlig med att han inte tänker göra något för att ordna upp den situationen, vilket jag tycker är synd.
Med tanke på vad som föregått i de här frågorna undrar jag: Varför en så lättsinnig inställning till Lagrådet och varför ingen särproposition om de här frågorna? Det är annars ett bra sätt att lösa ut en del problem. Men det har man nästan genomgående undvikit att göra från regeringens sida.