Mikael Damberg (S):
Jag vill tacka interpellanten och övriga riksdagsledamöter som deltar i debatten för en viktig diskussion om Vattenfall. Det är i dag ett statligt bolag som har en viktig roll i vårt energisystem och för den ekologiska omställningen av vår energimarknad i Sverige men också för hur man agerar i andra länder.
Precis som har påtalats i debatten har Socialdemokraterna och Miljöpartiet en överenskommelse om att regeringens styrning av Vattenfall ska förändras på ett sådant sätt att den expansion av brunkol som den borgerliga regeringen har tillåtit inte ska fortsätta. Att vi kritiserar vad som har hänt med Vattenfalls affärer under senare år är ett viktigt principiellt ställningstagande.
Man har gjort väldigt stora investeringar i icke-förnybar energi runt om i Europa, som i dag kostar bolaget stora summor pengar. I dag talar vi om brunkolsverksamheten. I andra debatter i kammaren har vi talat om gasverksamheten och att den borgerliga regeringen tillät ett stort köp av Nuon.
Det har inneburit att Vattenfall i dag är mycket svagare ekonomiskt och på grund av affären har gjort nedskrivningar på över 50 miljarder kronor. De tillgångarna kunde ha använts till nya investeringar i förnybar energi. Jag menar att vår roll är att se till att Vattenfall blir ledande i omställningen av energisystemet.
På valborgsmässoafton åker jag till Tyskland och deltar i en invigning av en stor ny vindkraftspark som Vattenfall investerar i för att driva på den förnybara energiproduktionen i Tyskland. Men även i Sverige och runt om i övriga Europa görs stora investeringar i förnybart. Bolaget säger självt att de nya investeringar man gör och nya projekt som man går in i nu är 100 procent förnybara.
Det tycker jag är en intressant och viktig utveckling för bolaget. När det gäller just brunkolsverksamheten, som interpellanten fokuserar på, är det styrelsen för bolaget som har tagit initiativ till att undersöka olika möjligheter att skapa ny ägarstruktur för den tyska brunkolsverksamheten. Ägaren, i form av regeringen, kommer att hålla sig väldigt väl underrättad om hur arbetet drivs framöver.
Jag kommer att göra det, med utgångspunkten att vi måste förvalta statens ägande i Vattenfall så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga. Det är så vi ska förvalta de statliga bolagen. Hur ägaren blir involverad i processen beror på vad Vattenfalls initiativ resulterar i. Vänsterpartiet vill gärna hoppa ett par steg framåt och säga att det finns en köpare, att det blir en affär och att det är exakt den köparen som är aktuell. Där är vi inte än.
Vi vet inte om affären kommer att bli av och hur en sådan affär kommer att se ut. Därför tänker jag inte kommentera det i detalj. Hur det kommer att spelas ut avgör vilken roll regeringen får i det arbetet framöver. Om det blir aktuellt för Vattenfall att genomföra en avyttring som omfattar stora värden, är det då rimligt att bolagets styrelse tar initiativ till en så kallad ägarsamordning? Ja, det är det. Det måste man i så fall göra.
Det ska vara ett utbyte av information och synpunkter i frågor av avgörande betydelse i en ägarsamordning, och den ska ske skriftligt. Vi har styrt upp det här arbetet på ett helt annat sätt jämfört med tidigare för att vi inte ska råka ut för kommande Nuonhaverier.
Jag förutsätter att om Vattenfalls styrelse kommer fram till att man har en affär på gång och att man kan presentera underlag för en sådan, så ska det göras en skriftlig begäran om ägarsamordning med regeringen, och då kommer vi att granska affären och ta ställning till om den är bra eller inte. I nästa inlägg ska jag ta upp riksdagens roll i det hela.