Elin Segerlind (V):
Dagens debatt handlar om cirkulär ekonomi - ett område som egentligen berör mycket mer än vad som tas upp i just det här betänkandet. Det är också ett område där vi till synes är ganska överens om att det är viktigt att samhället blir mer cirkulärt men där vi har olika syn på vad det sedan i praktiken kan komma att betyda för oss både som vision för samhället och som enskilda förslag. För Vänsterpartiet är en cirkulär ekonomi central som en del av klimatomställningen.
Vi vill ha en ekonomi som är cirkulär, där vi inte tar ut mer från naturen än vad som är hållbart och där råvaror och produkter kan användas igen genom återanvändning, materialåtervinning eller återbruk. Ett sådant förhållningssätt är centralt för att möta de klimatutmaningar vi står mitt uppe i. I årets betänkande har Vänsterpartiet ett antal yrkanden kopplade till just plast och retursystemet, och därför kommer jag nu att uppehålla mig en stund vid detta.
Vi tar som sagt i dag ut mer resurser från naturen än vad som är hållbart. Under det senaste århundrandet har vi sett att utvecklingen har skenat. Till exempel har förpackningar i plast ökat exponentiellt de senaste decennierna. Sedan 1960 har världens produktion av plast ökat tjugofalt och beräknas fördubblas igen de kommande 20 åren om utvecklingen inte ändras.
I en värld där tillgången på råvaror blir alltmer knapp och miljöutmaningarna allt större blir innovationer och produkter med högre förädlingsvärde allt viktigare. Det retursystem vi har i dag är viktigt och något vi gärna ser att Sverige bygger vidare på.
På sikt borde det gå att hitta ett retursystem som bygger på principer om både återvinning och återbruk, och ett första steg vidare som vi vill se är att alla dryckesförpackningar i plast eller metall som säljs i Sverige, med några möjliga undantag, ingår i ett godkänt retursystem. År 2016 gjorde Jordbruksverket en översyn av retursystemet och föreslog redan då ett utvidgat pantsystem med flera delar som vore värda att genomföra.
Det finns vidare anledning att införa pantsystem eller liknande på ytterligare plastprodukter för att stimulera insamling och återvinning, en utveckling vi också gärna ser samordnas med våra nordiska grannländer. Plast är på många sätt ett fantastiskt material med många fördelar inom en rad områden, till exempel sjukvården. Plast ska därför användas där den är mest lämplig.
För att vi ska få till en hållbar plastanvändning krävs att en stor del av den plast som produceras kan återvinnas eller återanvändas och därför håller högre kvalitet än vad den gör i dag. I dag konsumerar vi stora mängder plast som efter användning inte kan gå någon annanstans än till förbränning. Det kan handla om att plasten innehåller miljöskadliga ämnen, att den består av många olika sorters plast eller att den är av väldigt låg kvalitet.
Ansvaret behöver därför även hamna hos producenterna, och begränsningar kring vilka sorters plast eller vilken typ av plastprodukter vi tillverkar behöver ses över. En cirkulär ekonomi för med sig uppenbara fördelar för miljö och klimat om vi samtidigt låter det leda till en minskad utvinning av våra naturresurser. Den cirkulära ekonomin kan också leda till att vi når mål om anständiga arbetsvillkor och om fattigdom.
Det är ofta tidigt i produktionsleden som arbetsförhållandena är som sämst. Det har vi sett exempel på i mineralgruvor och i skofabrikerna i Bangladesh, för att nämna några få exempel. En cirkulär ekonomi som bygger på att tillverka hållbara produkter med lång livslängd och med möjlighet till reparation, återbruk och återvinning torde rimligen ställa helt andra krav på produktionen och i förlängningen på företagen.
Produktionshastigheten borde gå ned då antalet konsumerade prylar minskar, och med det hinner fabriksarbetare runt om i världen tillverka en produkt under rimliga arbetsförhållanden och till skälig lön. Kvalitet hastas inte fram. Vårt on demand- och slit-och-släng-samhälle borde skiftas över till ett cirkulärt samhälle som bygger på just kvalitet och slowkonsumtion. Fru talman!
En viktig slutsats när vi pratar om det framtida cirkulära samhället är att det tar oss ur status quo. Det tillåter inte fortsatt konsumtionsmönster eftersom den totala belastningen på jorden måste minska, vilket är ett av huvudsyftena med det cirkulära. Att övergå till ökad återvinning och återanvändning samtidigt som nyproduktionen fortsätter i samma takt är inte en hållbar väg framåt.
Därför får tal om det cirkulära samhället inte bli ett alibi för att fortsätta öka produktionen utan en omställning till ett mer hållbart och mindre resurskrävande samhälle. Fru talman! Jag yrkar bifall till vår reservation nr 9.