Lars Hjälmered (M):
Tack, statsrådet, för svar och möjlighet att diskutera! Förra sommaren blev läget akut på den svenska elmarknaden. Staten tvingades då att akut sluta avtal med Ringhals men också med oljekraftverket i Karlshamn och med gaskraftverket i Göteborg för att elsystemet i södra Sverige helt enkelt skulle fungera.
Sedan dess har det om möjligt blivit kämpigare med det svenska elsystemet, bland annat efter att Ringhals 1 har stängts, med minskade marginaler. Framför oss har vi en önskad stor elektrifiering, där vi kan ställa om industrin och transporterna. Det kan betyda väldigt mycket för nya arbetstillfällen i landet och mycket för den gröna omställningen.
Experter pratar inte bara om 50 utan även om 75 och kanske till och med om 100 procent, alltså en dubblering av den svenska elanvändningen framåt. För mig är detta inte bara ett scenario utan faktiskt en önskad samhällsutveckling. Men vi ser också, fru talman, ett antal problem eller utmaningar för oss kring att få det svenska elsystemet att fungera. Vi pratar alltså inte om den klassiska konflikten, om det ska vara kärnkraft eller om det ska vara vindkraft.
Vi pratar helt enkelt om att hushåll, familjer och företag ska kunna räkna med en trygg tillgång till el och annan energi och om att man måste få det svenska elsystemet att fungera. Med anledning av detta och den kris som var förra året har jag därför ställt ett antal frågor till energiministern inför den stundande sommaren. Den första handlar om vilka åtgärder som statsrådet planerar att vidta i närtid för att utöka marginalerna. De har ju minskat nu när Ringhals 1 har stängts.
Förra året slöts de här panikavtalen med bland annat Ringhals, Karlshamn och Ryaverket i Göteborg. Enligt det som kallas för emergency and restoration regulation, från 2017, som är en EU-förordning, bör man jobba långsiktigt med den typen av åtgärder. Där har Svenska kraftnät gett beskedet att det inte är aktuellt med liknande avtal nu i sommar.
Då är frågan till statsrådet: Hur ser alternativen ut för att man ska kunna säkra funktionen och för att Sverige och Svenska kraftnät ska kunna leva upp till EU-förordningen och göra det på ett kostnadseffektivt och bra sätt? Det andra frågan handlar om hur regeringen och statsrådet agerar för att Sverige ska leva upp till elmarknadsförordningen.
När det gäller den här typen av elledningar måste man nämligen i normalfallet tillgängliggöra minst 70 procent av kapaciteten på el- och energimarknaden. Bara i undantagsfall kan man ansöka om undantag från detta, och man måste ha en plan för hur man går vidare. Vi kan se att vi nu börjar komma i ett läge där vi har en bristande förmåga att överföra elektricitet i Sverige, från norra till södra Sverige. Även om man gör nödvändiga utbyggnader av stamnätet kommer inte hela kapaciteten att kunna nyttjas.
Likadant är det med Sydvästlänken. Där säger experter nu att bara två tredjedelar av kapaciteten kommer att nyttjas. Då är frågan: Vad gör statsrådet för att vi ska kunna nyttja den fulla potentialen av stamnätet och för att vi ska kunna få en lite mer jämn prisbild och bättre stabilitet? Den tredje frågan handlar om vad vi gör långsiktigt i Sverige för att garantera produktion i södra Sverige.
Jag tror att vi är många, och inte bara i Moderaterna, som ser att dagens elmarknadsmodell inte i alla delar räcker till för att alltid få nödvändig elproduktion på plats. Det behöver ske reformer efter hand. Då är frågan: Vad är regeringens svar för att kunna säkra produktion? Fru talman! Vi har historiskt haft överskott i norra Sverige. Många tänker: Löser vi bara överföringen till syd så löser sig södra Sveriges problem.
Men vi kan se en fantastisk utveckling i norra Sverige, inte minst med industrins omställning och utveckling. Inte minst det sätter ljuset på att mer måste göras politiskt för att säkra produktionen i södra Sverige.