Elin Segerlind (V):
Den svenska allemansrätten är unik, och det starka strandskyddet har varit en viktig del i det. Strandskyddet har till syfte att skydda växter och djur men också att värna allmänhetens tillgång till stränder. Det har gjort att stränderna har varit tillgängliga för alla och inte bara för dem som har en förmögenhet att köpa en strandtomt för.
Det här har gjort Sverige till ett land med ett mycket aktivt friluftsliv och en stark naturturism. Trots att vi har haft ett strandskydd i Sverige sedan 1950-talet har det fortsatt att byggas nära våra stränder. Det är bara att se sig omkring i det svenska kustlandskapet eller kring våra stora sjöar för att se bevisen på det - på en del platser mycket mer än på andra och då också med större konsekvenser.
Det är beklagligt men ändå inte förvånande givet den politiska utvecklingen och läget i Sverige i dag att vi här kommer att ta ställning för försvagningar av strandskyddet i en tid då diskussionerna både inom EU och FN går åt motsatt håll. Det kan på debatten verka som att det är i princip omöjligt att bygga strandnära i Sverige i dag, men varje människa som har varit nära en attraktiv kust vet att så inte är fallet.
I stället beviljas flera tusen strandskyddsdispenser årligen, och det har blivit fler för varje år. Att det inte skulle gå att bygga strandnära är helt enkelt inte sant. Samtidigt används just behovet av att kunna bygga strandnära som ett argument för att värna landsbygden. För Vänsterpartiet är det självklart att man behöver ta hänsyn till lokala förutsättningar.
Att få dispens i en landsbygd som inte redan är kraftigt utbyggd borde vara lättare än att få dispens från strandskyddet i exempelvis det redan tätbebyggda Bohuslän. Det sker också i dag. Strandskyddsdispenser ges oftare än de avslås - dock även i redan tätbebyggda områden.
Så kanske är det inte strandskyddet som i verkligheten avgör om personer vill bosätta sig på landsbygden eller inte utan mer basala saker såsom tillgång till skola, mataffär, vårdcentral, kollektivtrafik och arbetstillfällen. Kanske är det detta som avgör var vi väljer att bosätta oss. Här behöver vi onekligen satsa för att få en levande landsbygd.
Närheten till naturen är också viktig för dem som väljer att bosätta sig på landsbygden, liksom för dem som bor i städerna, men vi når inte naturen genom att avskärma våra kustlinjer med allehanda staket och skyltar som deklarerar privat mark.
Våra strandzoner är också mycket speciella miljöer med skiftande karaktär, men gemensamt för dem är att de har ett mycket rikt ekosystem och utgör viktiga livsmiljöer för ett stort antal växt- och djurarter. Över tusen rödlistade arter har strandzonen och närliggande vattenmiljöer som sin livsmiljö.
Regeringens förslag att ersätta dagens system med landsbygdsutveckling i strandnära lägen, LIS, till ett system med strandnära utvecklingsområden skulle innebära en kraftig försvagning av strandskyddet.
De föreslagna kriterierna för ett strandnära utvecklingsområde är också mycket allmänna och otydliga och kommer oundvikligen att minska allmänhetens tillgång till stränder och försvaga tillgången till livsmiljöer för djur- och växtarter som är beroende av sjöar, vattendrag och strandzoner.
Med regeringens förslag försvinner också behovet av att väga in landsbygdsutveckling som ett kriterium för att få dispens - något som i sig talar för att det inte är just landsbygdens utveckling man är särskilt intresserad av.
För Vänsterpartiet hade det i stället varit välkommet att fortsätta utveckla LIS så att det fungerar väl i hela landet och bidrar till den landsbygdsutveckling vi faktiskt vill se, där fokus kan läggas på bostadsbyggande för helårsboende och verksamheter som positivt bidrar till en bygds utveckling.
Förslaget om att strandskyddet ska begränsas till endast 25 meter från strandlinjen vid små sjöar och mindre vattendrag är ytterligare ett förslag från regeringen. Det är ett dåligt förslag eftersom ett vattendrags betydelse för biologisk mångfald inte har med dess storlek att göra. I stället är det många av de små vattendragen som har stor betydelse för den biologiska mångfalden, och det är många ideella krafter som lägger mycket tid på att återställa dem runt om i landet.
De små vattendragen är däremot mer känsliga för påverkan, till exempel utsläpp från dagvatten eller enskilda avlopp. Regeringens proposition om ett försvagat strandskydd baseras på ett påtagligt bristfälligt kunskapsunderlag, och vilka effekterna blir är inte fullt ut klarlagt.
Men regeringen konstaterar också själv i sin proposition att den breda allmänheten, den del som inte har tillgång till en egen strandfastighet, förväntas påverkas negativt av ökat strandnära byggande, framför allt genom minskad tillgång till stränder med möjlighet till utblickar, bad och friluftsliv.
Regeringen konstaterar också att en stor del av förslagen i propositionen kommer att innebära negativa effekter för djur- och växtlivet på land och i vatten, och Lagrådet pekar i sin remiss på att det kommer att bli svårare att nå miljökvalitetsmålen. Fru talman! Jorden erbjuder oss ett visst givet miljö- och klimatutrymme.
Det som av vissa upplevs som en begränsning när det kommer till exempelvis möjligheten att bygga strandnära hus är en begränsning i stunden, men i förlängningen är det vad vi behöver för att möjliggöra starka och livskraftiga ekosystem. Detta är något som vi är helt beroende av för att kunna leva bra liv här i många generationer framåt.
Det är ingen mening med att ha regelverk för att få en bättre miljö om vi sedan ändå ger alla dispenser för att slippa leva upp till regelverket. Vi behöver se att vi är i en situation i mänsklighetens historia där det aldrig har varit viktigare att vi tar vårt ansvar för att lämna efter oss en miljö som är i bättre skick än vi fann den i. Därför är ett fortsatt starkt strandskydd helt avgörande.
Vänsterpartiet avstyrker propositionen och yrkar bifall till reservation 6.