Lars Mejern Larsson (S):
Jag blev förvånad och överraskad när min interpellation i medierapporteringen beskrevs som ironisk. Det händer inte varje dag, men det har inneburit att min interpellation har varit någonting av en snackis på nätet - tågsnackisen. Men, fru talman, för min egen del är frågan seriöst ställd, och jag tycker att den borde få ett mer innehållsrikt svar.
Visserligen håller jag med ministern om att ett försenat tåg är ett försenat tåg oavsett statistisk metod. Men tågresenären har via regeringens budgethantering fått vänja sig vid en allt sämre fungerande järnväg. Förseningar och inställda tåg har varit så vanliga att inte ens större sammanbrott i tågtrafiken ger några större rubriker i medierna.
Låt mig bara återge min resa från Karlstad till Stockholm tisdagen den 16 april, i tisdags, på väg hit. Jag lämnade Karlstad central. Vi hinner inte så långt innan det visar sig att det är fel på en växel i Svartå. När lokföraren efter ett tag uppmanar oss att titta ut genom fönstret till vänster i färdriktningen kunde vi se att det stod ytterligare ett tåg där, som stod still.
När sedan föraren meddelar att detta tåg ska åka före oss möts jag av de första oroliga blickarna av övriga resenärer. Under resans gång blir vi mer och mer försenade. För många av resenärerna var dagen förstörd redan innan vi hade kommit halvvägs. Jag vill nog påstå att många möten för resenärerna var inställda redan innan vi nådde Katrineholm.
Fru talman! Detta är vardagen för många luttrade tågresenärer runt om i vårt land. Någon lär ha sagt att tid är pengar. Men när det gäller tågtrafiken verkar inte den gamla sanningen gälla. Jag vill nog påstå att tågtrafikens avsaknad av efterlevande av detta uttryck är häpnadsväckande i Sverige 2013. Varför är det nu så häpnadsväckande att tåget inte kommer i tid?
Det som gör det lite olustigt är inte bristen på punktlighet utan att regeringens förlängda arm Trafikverket med emfas påstår att vi visst har en god punktlighet i tågtrafiken - inte för att tågen kommer i tid utan för att man anser att 15 minuters försening är att vara i tid. Dessutom räknar man inte inställda tåg.
I arbetslivet kallar man det för flextid, men då får man återgälda den försenade ankomsten genom att jobba lite längre en annan dag. Men när det gäller försenade tåg är tiden för alltid förlorad för den enskilde resenären. Det blir ett olustigt sätt att förhålla sig till förseningar i tågtrafiken när det blir en enskilds problem och inte samhällets. Detta är regeringens förhållningssätt.
Jag hörde en uppgiven kupékamrat säga att när du tar tåget talar du om att du inte har en aning om när du kommer fram. Så vill inte jag och Socialdemokraterna att det ska vara. Vi vill ha ett väl fungerande järnvägssystem med hög kvalitet och god punktlighet. Alla dessa förseningar tär på resenärer, och tågtrafikens förtroendekapital minskar. Fru talman!
Jag har i min interpellation försökt att peka på att regeringen måste göra någonting för att öka punktligheten. Även om ministern kanske inte tycker att trovärdigheten i Moldaviens och Rumäniens rapportering är någonting att eftersträva borde ministern åtminstone ha ett förslag på hur man tänker möta förseningarna i tågtrafiken.
Den fortsatta frågan lyder: Finns det några andra länder, utöver Moldavien och Rumänien, som ministern tycker att vi har någonting att lära av?