Johan Forssell (M):
Jag vill tacka statsrådet så mycket för svaret. Det här är min andra interpellation, men det känns lite som att det redan börjar följa någon form av invant mönster: Varför gör inte statsrådet det som riksdagen har fattat beslut om? Vi hade en annan interpellationsdebatt ganska nyligen som handlade om jämställdhetsbonusen. Riksdagen fattade ett tydligt beslut om att den skulle förstärkas. Det är ett beslut som har bäring på de 230 000 föräldrar i Sverige som i dag får jämställdhetsbonus.
Finansieringen av det här var klar, men ännu har regeringen inte valt att lägga fram någon sådan proposition. Jag ställde då frågan: Varför har Annika Strandhäll varit med om att lägga fram en sådan proposition när det gäller just socialavgifterna men inte på sitt eget område? Vad är liksom principen här? Jag har fortfarande inte fått något svar på det, tycker jag. Nu handlar det om målen för familjepolitiken. Det beslut som riksdagen fattade i december var väldigt tydligt.
Det var, precis som statsrådet sa, att det nuvarande målet, som fanns i Alliansens budget, skulle behållas. Det var egentligen ganska likt det som regeringen lade fram. Det fanns dock en viktig skillnad. Det var att regeringen ville att formuleringen om valfrihet skulle strykas, och det skulle ersättas med jämställdhet. Man kan ha många olika uppfattningar om det här - är det bra eller dåligt? Jag tror ändå att man kan konstatera en sak, och det är att riksdagen fattade ett tydligt beslut.
Innebörden i det var att riksdagen strök regeringens förslag och ville att man skulle komma tillbaka med något som kunde vinna gehör. Då trodde jag nog att regeringen skulle ta till sig det här och att det också skulle bli beslutet när man styr sina myndigheter. Därför blev jag lite förvånad när jag läste regleringsbrevet till Försäkringskassan, som Annika Strandhäll har fattat beslut om efter det att budgeten föll.
Där var det tidigare målet: "Försäkringskassans information ska ge föräldrar goda kunskaper om föräldraförsäkringens regelverk och därmed skapa förutsättningar för valfrihet, ett jämställt föräldraskap och makt över livssituationen." Det tycker jag är ett ganska balanserat mål. Det handlar om jämställdhet. Det handlar om valfrihet. Vi inser att det är två kommunicerande kärl, och man måste ha med sig båda i detta.
Det är viktigt både med jämställdhet och att människor får fatta egna beslut - människor passar nämligen inte alltid in i olika Excelark. Regeringen valde dock i regleringsbrevet på 31 sidor att helt stryka valfriheten - överallt. Inte en enda gång på 31 sidor lyckades man behålla detta. Det finns inte något kvar av valfrihet. Vad innebär det?
Jo, det innebär att riksdagen fattade ett beslut. Man sa nej till regeringens budget. Men i stället för att finna sig i det valde regeringen att faktiskt ta lite av en rövare och ändå försöka smyga igenom sitt eget beslut bakvägen, genom regleringsbrevet till Försäkringskassan. Försäkringskassan är en stor och viktig myndighet. Den omsätter drygt 60 miljarder. Det är 13 000 anställda. De kommer dagligen i kontakt med tusentals föräldrar runt om i Sverige.
Det här är ganska viktigt. Det är ingen petitess. Man kan göra ett tankeexempel. Låt oss säga, bara rent hypotetiskt, att riksdagen skulle fastslå ett mål om ett fullt jämställt föräldraskap.
Skulle statsrådet då tycka att det vore okej om regeringen, oavsett partifärg, valde att skriva ett regleringsbrev till Försäkringskassan med innebörden att Försäkringskassan ska arbeta för att 100 procent av föräldraledigheten ska tas ut av bara papporna eller bara mammorna? Tycker statsrådet att det skulle vara okej?