KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sotiris Delis (M):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Starten på min fråga kom när jag läste i den svenska säkerhetspolisens årsbok för 2014 under avsnittet Händelser 2014, där det bland annat helt öppet redogörs för ryska olagliga underrättelseoperationer mot vårt land. De har dessutom ökat i anslutning till krisen i Ukraina.
Tanken med frågan är också att ta pulsen på statusen på vår psykologiska beredskap. Enligt min bedömning, fru talman, är det så att ju bättre denna är och ju högre befolkningens försvarsvilja är, desto starkare är dess motståndskraft mot påtryckningar och psykologisk krigföring från motståndaren.
Samordningen och planeringen för det psykologiska försvaret i vårt land har varit en civil myndighetsuppgift sedan 50-talet. Arbetet syftade till att så långt som möjligt under extrema förhållanden säkerställa ett öppet och demokratiskt samhälle där upplysta medborgare fattar kloka beslut. Statsrådet redogör för hur han bedömer att Sveriges psykologiska beredskap ser ut. Det är korrekt.
Däremot säger inte statsrådet i sitt svar så mycket mer om hur han tänker gå till väga för att förbättra den.
Statsrådet ger med andra ord inget svar i en sådan allvarlig fråga i en sådan allvarlig tid som den vi lever och verkar i. Det vore därför intressant att få lyssna på statsrådets tankar om hur han ämnar göra för att förbättra Sveriges psykologiska beredskap. FOI har nyligen publicerat en initierad rapport med titeln War by non-military means - understanding Russian information warfare .
Denna typ av cyberkrigföring är numera mycket aggressiv, enligt min bedömning. Mer konkret, fru talman, indelas en informationsattack eller informationschock i tre steg, enligt den ryske majoren general Ivan Vorobev, en grå eminens inom området.
De är informationspsykologiska attacker, desinformation i akt och mening att förvirra motståndaren psykotropiska attacker, det vill säga påverkan på motståndarens psyke med användning av speciella medel och dataattacker genom att infektera motståndarens datasystem, särskilt inom områdena kontroll och/eller ordergivning. Denna lilla exposé av de möjligheter som den tekniska utvecklingen globalt erbjuder skapar nya och mycket krävande utmaningar.
I vårt globala informationssamhälle behöver man numera inte skicka en grupp specialiserade kommandosoldater för att skapa oreda i till exempel våra trafiksystem. På säkert avstånd och bakom ett tangentbord kan motståndaren stoppa snabbtåget som jag åker minst två gånger i veckan mellan Stockholm och Jönköping. Påverkanskampanjer, fru talman, är ett komplicerat område som kräver resurser. Såvitt jag vet har regeringen minskat anslaget till MSB.
I statsrådets svar lyser också oviljan att informera om huruvida Sverige framöver kan tänka sig att samarbeta med EU i dessa synnerligen resurskrävande problemområden. Har regeringen blivit inbjuden till att samverka inom ramen för liknande EU-aktiviteter? Har regeringen accepterat inbjudan? Arbetar regeringen med att finna andra kompletterande fält med ambitionen att Sverige ska vara psykologiskt rustat när vi fullkomligt cyberbombarderas?
Jag skulle välkomna statsrådets kommentarer om detta.
Sotiris Delis (M):
Till att börja med har regeringens företrädare satt i system att skylla allt som inte gjorts av den nuvarande regeringen på den tidigare regeringen. Jag vill informera statsrådet om att ni sitter vid makten nu.
När det gäller EU kan jag konstatera att regeringen i sitt svar på en skriftlig fråga, 2014/15:181 om EU och rysk informationskrigföring, bland annat uttalade följande: "EU:s svar på denna utveckling har hittills varit otillräckligt.
Regeringen har därför konsekvent verkat för att EU:s institutioner bör förstärka sina insatser och ta en tydlig, ledande roll för att - tillsammans med medlemsstaterna - proaktivt sprida korrekt information om EU:s politik och dess bevekelsegrunder samt korrigera felaktigheter." Nu finns det möjlighet för Sverige att aktivt delta i detta arbete.
Enligt en artikel i nättidningen Euobserver vill EU:s utrikestjänst anställa en handfull ryskspråkiga "mythbusters" för att motverka rysk påverkan på och propaganda i medierna. På den frågan svarade statsrådet lite allmänt att man är positiv. Men det finns fakta - Sverige har fått en inbjudan.
På en punkt är vi dock överens, nämligen att vår psykologiska beredskap är bristfällig och måste kompletteras väldigt snabbt inför de system som finns.
Jag skulle dock hemskt gärna vilja höra statsrådet säga att han är beredd att delta i just det av EU:s utrikestjänst initierade projektet, för att bredda och komplettera Sveriges initiativ när det gäller att förstärka Sveriges psykologiska beredskap.
Sotiris Delis (M):
Jag vill också välkomna de initiativ statsrådet aviserar ska tas på just detta område. På en punkt delar jag dock inte statsrådets beskrivning.
Det är nämligen så att regeringen har axlat ansvaret för Sveriges framtid, och jag har i kammaren ofta hört att regeringen har en enkel förklaring så fort den misslyckas med att åstadkomma saker och ting på den ambitionsnivå regeringen har.
Jag tycker inte att medborgarna förtjänar att regeringens representanter, statsråd, riksdagsmän och riksdagskvinnor gång på gång hänvisar till att Alliansen gjorde si, att Alliansen gjorde så och så vidare. Jag tycker inte att det är vare sig politiskt hedervärt eller lämpligt.
När man sitter i regeringsställning tar man tvärtom fullt ut ansvar för det man har lovat svenska folket efter att ha axlat manteln att leda detta land.
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet för svaret i en brännande och mycket aktuell frågeställning. När jag skrev interpellationen, herr talman, hade jag inte ens i min vildaste fantasi väntat mig att denna fråga skulle bli så brännande aktuell som den i dag är. Inte ens i mitt allra svartaste scenario skulle jag ha kunnat vänta mig en sådan systemkollaps som den vi nu kan bevittna.
Jag tänkte börja mitt svar till statsrådet genom en direkt fråga: Vad skulle regeringen förlora på att ha en integrationsminister med ett helhetsansvar för integrationen? Ända sedan statsministern informerade i regeringsförklaringen 2014 om att integrationsministerposten skulle avskaffas har jag velat ställa frågan om det verkliga motivet och de verkliga drivkrafterna bakom statsministerns beslut.
Jag lät tiden gå då jag ville avvakta konsekvenserna av detta beslut. Även om min politiska idéplattform ligger en bit ifrån statsrådets bör man ge upplägget en chans, tänkte jag. Men tiden gick, och jag såg klart att utmaningarna beträffande flyktingfrågan växte lavinartat för vårt land. Problemen accelererade, och en systemkollaps är nu nära förestående. Herr talman!
Statsrådet antyder att det är hon som har det samordnade ansvaret - väl så. Är det då också hon som ska ställas till svars för avsaknaden av integrationspolitik från regeringens sida? Detta har naturligtvis att göra med att regeringen inte har lyckats hantera utmaningarna på ett klokt sätt. Det är enligt min bedömning ett bevis på en brist på lednings- och samordningsförmåga som regeringen har svårt att förklara.
Just därför att integrationspolitiken inte är ett isolerat område behövs en minister som ser helheten och knyter samman åtgärder på alla dessa områden. Att man - tillåt uttrycket - duttar här och där på olika departement duger inte, herr talman.
Problemet med integrationen försvinner inte bara för att det inte finns någon minister att kritisera.
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet. Detta är en mycket angelägen diskussion, i och med att det rör sig om själva ledningskapaciteten hos den regering som styr landet.
Statsrådet och regeringen tycks ha drabbats av allmänningens förbannelse, om uttrycket tillåts. Allas ansvar är ingens ansvar - det är syndromet. Integrationen är en angelägenhet inom varje politikområde och inom varje enskilt statsråds ansvarsområde, säger statsrådet.
Torde inte detsamma gälla jämställdheten, om jag får ställa en motfråga? Varför har regeringen då en jämställdhetsminister? I så fall borde vi avveckla också den. Herr talman!
Ledarskapskvalitet är enligt min och många andras uppfattning också förmågan att inse saker och ting i tid och agera. Det har denna regering inte gjort.
Jag vill påstå att i dagens allvarliga läge är statsministerns beslut att inte utse en minister med exklusivt ansvar och fokus på migrations- och integrationsfrågor ytterst olyckligt. Jag imponeras inte av regeringens migrations- och integrationspolitik. Herr talman! Jag går över till den annan mycket intressant frågeställning med anknytning till detta.
Statsrådet har tidigare i år i medier i olika sammanhang uttalat målet att nyanlända ska vara i jobb inom två år. Det är ett realistiskt mål enligt statsrådet. Min fråga är: Står statsrådet fast vid att det är realistiskt att nå det målet? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta, efter det att vi befinner oss där vi befinner oss, för att nå dit?
Sotiris Delis (M):
Tack, ministern! Jag utgår ifrån att ministern vet att hon mitt emot sig har en sådan produkt. Det gläder mig att ministern ser att det tar tid, är väldigt ansträngande och ibland väldigt plågsamt.
Mot bakgrund av den erfarenhet jag besitter kan jag stå här framme och förklara att statsrådets uppdrag framöver inte kommer att bli lättare. Jag har tidigare talat om att man bör utse en ansvarig minister i integrations- och migrationsfrågan. Statsrådet talade om låg ambitionsnivå. Vilkas?
Vem är det som har det? Med risk att låta polemisk i dessa kritiska stunder för ett land som står inför väldigt stora utmaningar vill jag samtidigt och med respekt för stunden göra ett medskick.
Regeringens beslut att inte ha en person som är fokuserad på dessa frågor är inte bra. Regeringens hårda arbete, som ministern har vittnat om, kommer att underlättas om alla frågor samlas under en hatt.
Det kommer att göra att såväl statsrådet som regeringen inte kommer att påverkas av det som jag tidigare betecknade som allmänningens förbannelse: Allas ansvar är ingens ansvar.
Sotiris Delis (M):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Egentligen skulle vi ha kunnat avsluta denna debatt här och nu genom att statsrådet här och nu lovade att Folkhälsomyndigheten skulle få ett tydligt mandat att nationellt ansvara för samordning beträffande vaccininköpen. Men det gör inte statsrådet.
I sitt svar delar han min bedömning om det allvarliga i det rådande läget. Han hänvisar till mycket annat, inklusive tillsatta utredningar, internationella bristtrender, utmaningar i hanteringen etcetera.
Det som saknas är det som jag och många med mig, såsom föräldrar till ettåringar och femåringar hemma i Jönköping och annorstädes i Sverige, hade väntat oss: kraften och beslutsamheten att agera.
Statsrådet avslutar sitt svar genom att säga: "Jag kommer fortsatt att noga följa frågan såväl nationellt som internationellt." Därmed har statsrådet av egen kraft hänvisat sig själv till åskådarläktaren.
Detta tyder på att statsrådet aktar sig för att peka med hela handen, trots att han kanske borde göra det och trots att frågan - om jag spetsar till det - handlar om liv och död. Statsrådet vet att dagens system inte är vare sig hälsoekonomiskt eller kostnadseffektivt. Mina frågor kvarstår, herr talman.
Varför har vi inte ett nationellt beredskapslager för vaccin? Varför hanteras och i praktiken styrs inköpsprocessen av 21 regioner eller landsting? Varför tar inte statsrådet intryck av den norska respektive den finska modellen, som utgår från samordnat nationellt vaccininköp? Sverige har som bekant fått 160 000 nya människor under 2015.
Prognoserna är alltjämt osäkra för innevarande år. Dessa människor har också vaccinationsbehov. Hur tänker statsrådet? Vi har haft dödsfall i kikhosta i Sverige hos spädbarn. I USA och Storbritannien vaccinerar man sina gravida mammor för att skydda spädbarnen. Vi i Sverige gör inte det. Det är bråttom, herr talman.
Risken för en epidemi ökar medan de byråkratiska kvarnarna rullar. Varje beslut i frågan har enligt initierade bedömare en ledtid på hela två år. När vi fattar ett beslut i dag kommer alltså verkan om två år. Glädjande nog kommer vaccin mot hepatit B, vilket Världshälsoorganisationen har rekommenderat sedan 1992.
Det är på väg in i barnvaccinationsprogrammet, enligt dagens info från Sydsvenskan. Situationen bedöms som allvarlig. Leveranserna för det kortsiktiga behovet lider av störningar, och för det långsiktiga behovet garanteras inga leveranser. Regeringen har nu vant oss vid mycket långsamma beslutsrörelser, eller än värre: passivitet. Vacciner räddar liv och skapar skydd.
Är ministern utöver löftet om att personligen följa utvecklingen beredd att bli en del av vaccinverkligheten?
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet, men det är just där vi skiljer oss åt. Jag har i mina händer en rapport från utredningstjänsten beträffande vaccinationer. Jag beställde denna rapport just för att situationen bedömdes som så allvarlig.
Jag har även intervjuat en hel del folk, bland annat ordföranden i Smittskyddsläkarföreningen, som är verksam hemma i Jönköping. Han bekräftar att situationen är allvarlig. Nej, det är inte fråga om "hela havet stormar". Ansvaret ligger tungt på oss som politiker när det kommer till att skydda medborgarnas liv.
Att förhindra att risk för epidemier uppstår och ha en god beredskap är för mig en plikt som kräver direkt handling och inte är någon byråkratisk övning. Smittskyddslagen har ej individperspektivet, utan fokus ligger på att skydda befolkningen.
I dessa sammanhang som berör nationen bör vi se till att systemet och ansvaret är sammanhållet och koncentrerat, så att allt fungerar snabbt och effektivt. I motsats till statsrådet, herr talman, gör jag bedömningen att det finns oklara mandat som leder till brister i programmet och därmed ineffektivitet i programmet.
Det föreligger oklarheter i mandat mellan Folkhälsomyndigheten, regioner och landsting då Folkhälsomyndigheten ansvarar för beredning medan regioner och landsting ansvarar för inköp genom möten med till och med enskilda leverantörer. Den synpunkten delar smittskyddsläkarna i Sverige. De efterlyser också klarspråk i frågan då det föreligger risk för liv.
Statsrådet är väl medveten om detta men undviker trots det att ta styrpinnen i sina händer. Det som är intressant i sammanhanget är att det är en organisationsfråga. Oavsett hur statsrådet eller undertecknad vill se på saker och ting talar verkligheten ett annat språk.
Vi har försäljningar och inga garantier att tempot i vaccinationsprogrammen kan upprätthållas 2016 och 2017. Det som riktigt rejält sätter fart på stresshormonerna i mig är ledtiderna.
När statsrådet fattar beslut i dag dröjer det cirka två år till dess att beslutet verkställs i verkligheten. Det handlar om unga liv. Det sas att det är att leka "hela havet stormar", eller hur statsrådet vill formulera det, att lyfta upp frågan här.
Men innerst inne tror jag att statsrådet delar bedömningen.
Sotiris Delis (M):
Tack, statsrådet, för diskussionen! Jag tror att statsrådet försöker skapa en genväg. Det handlar inte om att göra om det. Som jag tolkar det är Folkhälsomyndigheten relativt ny i sin roll.
Det finns underlag från Sveriges Kommuner och Landsting om vaccinbrist etcetera. Vad man möjligtvis kan titta på är hur samordningen mellan Folkhälsomyndigheten och de olika regionerna och landstingen fungerar. Med mina ögon och öron konstaterar jag att det kan finnas en form av konkurrens sinsemellan alla dessa 21 myndigheter.
När konkurrens kryper in i de situationerna skapar man en viss ineffektivitet. Jag har hört talas om att varje region eller landsting separat träffar leverantörerna. Då blir det ännu värre. Förmodligen handlar det inte om att göra om hela systemet. Men det gäller att, tillåt mig använda uttrycket, hitta buggarna i systemet. Jag återkommer till den känsla jag hade.
Jag tror innerst inne att statsrådet och jag har en gemensam tankeplattform. Det gäller bara att agera. Det kan vara motiverat med två års ledtid. Men om det är motiverat kan vi tappa kontrollen över situationen.
Då kan riskerna för en epidemi dyka upp från ingenstans. Det vore väldigt besvärande och tråkigt för landet.
Sotiris Delis (M):
Min fråga vänder sig till utrikesministern. Enligt svenska medier har statsminister Stefan Löfven gjort ett uttalande som lyder: "Det är inte den eller den som bär skulden." Det gäller förlamningen i FN:s säkerhetsråd. Detta sägs trots att Ryssland och Kina flera gånger har utnyttjat sitt veto i säkerhetsrådet mot resolutioner som är avsedda att få ett slut på Syrienkonflikten.
Detta görs trots att FN:s generalsekreterare har uppmanat säkerhetsrådet att se bortom sina nationella intressen och sluta blockera resolutioner. Delar utrikesministern statsministerns syn att alla medlemmar i säkerhetsrådet har lika stort ansvar för säkerhetsrådets förlamning?
Sotiris Delis (M):
Jag fyller strax 40 år i Sverige, och för min del var det avgörande språk och arbete. Min fråga är därför: Hur har regeringen tänkt sig att praktiskt marknadsföra de olika typerna av snabbspår för nyanlända och ge de nyanlända möjlighet att få nytta av de färdigheter de har med sig från sina hemländer?
Jag frågar mot bakgrund av att om dessa viktiga spår inte fungerar hotas de nyanlända av åratals inlåsning i bidragsgarderobernas obehagliga värld och av beroende och ängslan.
Sotiris Delis (M):
Min fråga går till Ylva Johansson. För inte så länge sedan annonserades att lekplatstillverkaren Hags i småländska Aneby har planer på att flytta till Polen. 200 anställda berörs i en kommun med ca 6 500 invånare. Nedläggningen drabbar den lilla orten i min valkrets Jönköping hårt. Trenden att företag överväger att lämna landet ökar i dessa tider då de behövs mest här hemma.
Vad gör regeringen för att förebygga den svenska företagsflykten till andra länder?
Sotiris Delis (M):
Min fråga ställer jag till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. I lördags visade TV4 i sina nyhetssändningar den numera före detta vice ordföranden för Turkiska riksförbundet, som i sitt tal på Sergels torg mitt i Stockholm kallade armenier för hundar och ropade att blodet ska flyta. Även ett statsråd figurerar i svensk press som middagssällskap till den före detta ordföranden samt till en representant för den fascistiska organisationen Grå vargarna.
Turkiska riksförbundet i Sverige finansieras av bland annat svenska skattemedel. Regeringen har nu möjlighet att gå från ord till handling och visa att man skyddar de mänskliga rättigheterna och markerar mot rasistiska handlingar. Min fråga är: Vilka konkreta åtgärder tänker regeringen vidta för att hantera dessa händelser?
Sotiris Delis (M):
Min fråga går till utrikesministern. Tre master har på kort tid saboterats i Sverige - i Tranemo, Borås och Skutskär. I dag stängdes luftrummet över en stor del av vårt land, vilket orsakade stora förseningar och oro. Är regeringen informerad om orsakerna och deras eventuella samband?
Är regeringen beredd att informera svenska folket för att bland annat blockera flödet av spekulationer som redan är ute och skapar oro?
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Enligt riksdagens utredningstjänsts rapport gällande kostnader för Migrationsverkets handläggningstider kostade mottagandet av asylsökande hela 17 miljarder för de 100 000 som är inskrivna hos Migrationsverket.
Beloppet beror på hur man väljer att ange de rörliga kostnaderna på mellan 5,8 och 16,6 miljarder kronor. När det gäller de rörliga kostnaderna menar jag att man kan göra effektiviseringar.
Statsrådet berörde inte en enda siffra i sitt svar till mig, vilket innebär att jag nödgas att ta upp några problem med Migrationsverkets verksamhet. Jag önskar få dem kommenterade. Migrationsverket prioriterar nu asylärenden med sannolika bifall.
Det går snabbare, vilket förklarar de ökningar i antal avgjorda ärenden som ministern hänvisar till. Det gör också att andra ärenden blir liggande, och det gäller typiskt sett mer komplexa ärenden. Därmed kan vi förvänta oss en försämrad produktivitet framöver. Dagens förbättring kan alltså förväntas sväljas av en försämring. Hur kommenterar statsrådet det?
Migrationsverket har anställt motsvarande 2 000 nya årsarbetskrafter inom loppet av ett år och fått mycket kraftigt ökade resurser. Om inte detta leder till fler avgjorda ärenden med kvalitet vore det något av en skandal. Vad gör statsrådet rent konkret för att möta dessa förstärkningar med ökad effektivitet? Herr talman! Utfärdandet av arbetstillstånd är en viktig del av Migrationsverkets verksamhet.
Vi hör dock upprepade berättelser om långa väntetider som drabbar enskilda och påverkar företag negativt. Detta är inte rimligt i dagens läge. Man måste få verksamheten med arbetstillstånd att fungera, inte minst med tanke på de stora resurstillskott Migrationsverket har fått. Vad gör statsrådet för att säkerställa detta?
I en internrapport från i somras rörande Migrationsverket angavs att genomsnittet för avgjorda ärenden per årsarbetare på en asylenhet endast var omkring ett i veckan. Detta ska jämföras med Finland, där motsvarande siffra uppges vara fyra ärenden per vecka.
Nu talar statsrådet om förbättrad effektivitet, vilket förstås är positivt, även om det i alla fall delvis kan förklaras med en prioritering av ärenden med sannolika bifall. Mot denna bakgrund är min fråga: Vilken är 2016 års siffra vad gäller antalet avgjorda ärenden per årsarbetare och vecka på asylenheterna?
Sotiris Delis (M):
Jag var här tidigare, när statsrådet debatterade med mina kollegor, och hörde exakt samma argument: Gå hem, Moderaterna, och gör jobbet! Det är mycket märkligt att statsrådet inte lyssnade på mina kollegors noteringar och analyser.
Jag vågar påstå att antalet socialdemokratiska kommuner i Sverige som bryter mot detta - något som statsrådet vägrar att kommentera - är större än antalet moderata motsvarigheter.
Jag envisas med att stanna kvar vid att det i den här processen finns mycket pengar som vi måste hantera effektivt, och ett nöjt och optimistiskt statsråd gör mig ännu mer misstänksam. Bland annat ökar kostnaderna för offentliga biträden.
Här har Moderaterna föreslagit ett tak på åtta timmar för arvode i första instans till offentliga biträden - detta för att öka kostnadskontrollen. Jag är osäker på vad statsrådet anser om detta förslag från Moderaterna. Det får statsrådet gärna berätta här och nu. Jag undrar också vad statsrådet gör för att minska kostnaderna för offentliga biträden i asylprocessen.
Lika viktigt som effektivitet, om än inte viktigare, är kvalitet i asylprövningen. Här finns det brister hos Migrationsverket, vilket regeringen själv har påpekat i sin budgetproposition för 2017. Man är bra på till exempel service och bemötande, men man är mindre bra vad gäller utredningsdjup och bevisvärdering i asylärenden. Vad gör statsrådet för att säkerställa kvaliteten i asylprövningen?
Självklart är detta alltid viktigt, inte minst med tanke på det stora antal ärenden som Migrationsverket nu har haft, och fortfarande har, att hantera. Herr talman! Sammantaget är min bild fortsatt att det finns ett stort utrymme för förbättrad effektivitet och en mer ändamålsenlig organisation vad gäller Migrationsverket.
Min undran är om regeringen är beredd att gå i en sådan riktning och att göra en sådan översyn som skulle behövas. Är statsrådet i så fall beredd att ta till sig av de förslag som jag hänvisar till?
Sotiris Delis (M):
Statsrådet fortsätter att bolla över regeringsansvaret till oppositionen. Han säger till oss: Si och så gjorde ni när ni hade regeringsmakten. Men frågan är: Vad gör ni nu när ni har regeringsmakten? Migrationsverket är i behov av en nystart. Det är nu ett antal månader sedan generaldirektör Anders Danielsson slutade.
Vad är tidsperspektivet för att få en ny generaldirektör på plats för denna viktiga myndighet? Det finns ett värde med en ordinarie myndighetschef som tar itu med de strukturreformer som så väl behövs. Avslutningsvis vill jag tacka statsrådet för diskussionen i ett angeläget och kritiskt ämne. Jag hoppas att statsrådet och regeringen är beredda att lyssna samt att - där det är motiverat - vara prestigelösa för att möta de utmaningar som vi har framför oss.
Jag vill passa på att tillönska statsrådet, kollegorna i kammaren samt talmannen och presidiet allt gott inför de kommande jul- och nyårshelgerna.