Jan Björklund (L):
En tredjedel - det tycker jag att debattörerna ska lägga på minnet. En tredjedel av varje årskull slogs ut i det socialdemokratiska gymnasium vi nu lämnar bakom oss. Det är tiotusentals ungdomar varje år som hoppar av eller som misslyckas med att nå den där högskolebehörigheten som var så viktig. De höga kunskapskrav som ni satte upp var i och för sig inte särskilt höga, men de skulle vara lika för alla.
Det var det viktigaste. Det viktigaste var inte att de var höga. Dessa krav innebar att en tredjedel aldrig nådde målen. Eva-Lena Jansson frågar hur ökad kunskap kan slå ut någon. Det gör det inte om man når målen. Men det slår ut om de som hoppar av blir utslagna därför att målet blir satt så att det inte går att nå. Det är det det gör; det är då det slår ut. Detta är en viktig orsak till den höga ungdomsarbetslösheten i Sverige. Det säger forskningen. Lyssna på forskningen!
IFAU är mycket tydliga med att detta är en viktig orsak. Vi höjer kraven kraftigt i svensk utbildning. Men vi måste förstå, och det måste ni också förstå, att det finns en målkonflikt om vi ska höja kraven i den svenska utbildningen. På vilken gymnasieskola som helst är eleverna mest oroade över de högre kraven i betygssystem och läroplaner. Vi höjer kraven i gymnasiet just nu. Det är viktigt för Sverige.
Men vi måste också vara ödmjuka och förstå att när vi höjer kraven kommer det också att finnas grupper som inte kommer att nå de kraven. Vi ger hjälp och stöd för att de ska göra det, men det kommer att finnas elever som inte når dem. Det enda sättet att med säkerhet få 100 procent att nå kraven är att ta bort kraven eller sänka dem tillräckligt mycket. Sätter man högre och högre krav kommer det att finnas grupper som inte når dem. Då är frågan: Vad ska hända med dem? Ska de bara slås ut och känna sig misslyckade? Eller ska vi hitta andra lösningar för dem?
Det är där det skiljer. Ni har en ideologisk modell där alla ska stöpas i samma form, och så struntar ni i konsekvenserna för dem som inte låter sig stöpas i den formen. De slås ut och blir arbetslösa. Det är det som har hänt i Sverige. Sätter man kravet på en sådan nivå att en tredjedel slås ut i varje årskull får man en hög ungdomsarbetslöshet. Det är inte så att en tredjedel hoppar av, utan det är färre. Det kanske är 10-15 procent som hoppar av, men sedan är det ytterligare en stor grupp som går färdigt men inte blir godkända.
De blir aldrig högskolebehöriga. De måste komplettera på vuxenutbildningen om de vill gå på högskola, precis som Eva-Lena Jansson, och då ska den möjligheten finnas. Staten satsar 30 procent mer resurser på vuxenutbildning i år än vad staten gjorde 2006 när den socialdemokratiska regeringen styrde. Påstå inte att staten satsar mindre på vuxenutbildningen. Staten satsar mer på vuxenutbildningen. Det är 7,7 miljarder varje år i stället för 5,7, som det var 2006. Det är ungefär 30 procent mer på vuxenutbildningen. Det är sanningen.
Vi har inte minskat ambitionerna när det gäller att människor ska få en andra chans. De har i själva verket ökat jämfört med 2006. Fru talman! Jag skulle vilja hälsa er från Jenny. Det är en flicka i 25-årsåldern. Hon är svetsare. Hon gick en tvåårig gymnasieutbildning i verkstadsteknik i Nyköping.
Det var en utbildning som egentligen inte fick anordnas. Det var förbjudet på den socialdemokratiska tiden. Nyköping inrättade en tvåårig utbildning i verkstadsteknik trots att det inte var tillåtet. Hon är i dag fast anställd svetsare på ett av de större företagen i Nyköping. När vi diskuterar detta säger hon till mig: Kalla inte mitt jobb ett skitjobb! Mitt jobb behövs och är viktigt.
Jag tycker att ni ska ta till er detta. Att gå tre år och läsa in högskolebehörighet är inte det enda som räknas. Att man kan gå ut en utbildning och bli godkänd och anställbar är väl så viktigt som att det ställs upp krav på utbildningar som gör att ungdomar slås ut.