Mikaela Valtersson (MP):
En av alliansens viktigaste valfrågor under valrörelsen 2006 var att minska utanförskapet. Begreppet utanförskap har också använts mycket flitigt under regeringens två första år vid makten. Det sägs fortfarande vara en huvudprioritering att minska detta utanförskap. I vårpropositionen skriver regeringen att antalet personer som får sin försörjning från system som rör ohälsa, arbetslöshet och försörjningsstöd minskade med 121 000 personer under 2007.
Utanförskapet mäts av regeringen som antalet helårsekvivalenter försörjda med olika sociala ersättningar. Denna statistik har samlats in av SCB under ett antal år. Regeringen använder emellertid en variant av SCB:s statistik där även sjuklöneperioden som inte ersätts av det offentliga ingår. Därför får man en högre siffra än SCB. Att regeringen räknar in helårsekvivalenter skapar förvirring och gör att målet med regeringens politik blir oklart.
Sammantaget är det 1,8 miljoner individers ersättningar som är sammanräknade till helårsekvivalenter. Många av dem som räknas in är individer som är frånvarande en mycket kort del av året, till exempel på grund av sjukdom eller kortare tids arbetslöshet. Med regeringens sätt att räkna ingår även personer som är borta kanske två dagar från arbetet för att de är förkylda i det så kallade utanförskapet.
Detta är såklart mycket missvisande och gör att fokus försvinner från de riktiga problemen med människor som verkligen står långt från arbetsmarknaden eller som har sociala problem som gör det svårt för dem att försörja sig själva. Regeringen gör tyvärr inte heller någon analys av skillnaden mellan kvinnor och män när det gäller utanförskap. Att sjuktalen ser olika ut, att fler kvinnor än män har sjuk- och aktivitetsersättning, att fler kvinnor än män är deltidsarbetslösa och att arbetslöshetstiderna ser olika ut för kvinnor och män tas ingen hänsyn till.
Man tar heller ingen hänsyn till orsakerna bakom dessa skillnader som ofta handlar om att kvinnor och män har olika ställning på arbetsmarknaden. Ska man ha trovärdighet i att verkligen vilja lösa problem med människor som står utanför arbetsmarknaden måste man analysera den verklighet man talar om och titta på vad det finns för orsaker bakom statistiken. Jag får väl så långt tacka finansministern för svaret, även om jag vill förtydliga några frågor som jag inte tycker att finansministern riktigt svarade på.
Man kritiserar den tidigare regeringen för att ha kvantitativa mått, men detta är verkligen att upphöja kvantitativa mått till det stora och viktiga. Om man för att få ned utanförskapssiffrorna ger stor betydelse åt att folk går förkylda till jobbet i stället för att fokusera på det som är riktiga problem har man upphöjt kvantitativ statistik över människors riktiga problem.
Anders Borg har inte svarat på om ni har planer på att redovisa statistik över hur många personer ni bedömer de facto befinner sig i ett utanförskap och vad man egentligen är utanför för något. Upphöjer man utanförskapet till sin viktigaste fråga vore det väl ändå relevant att redovisa hur många och vilka det rör sig om? Det vore mycket bra om vi här i dag kan få svar på hur finansministern ser på det.
I svaret säger finansministern att utanförskapet är ett samlingsbegrepp för ett allvarligt samhällsproblem och det låter sig inte enkelt kvantifieras med en enda storhet. Jag skulle vilja att finansministern i dag tydligare kunde definiera vilket detta allvarliga samhällsproblem är och om han anser att det behöver belysas mer noggrant än ni hittills gjort. Finansministern talar om att man ska förbättra mätmetoderna. Det vore bra om ni kunde förtydliga det.
På vilket sätt tänker ni förbättra mätmetoderna och vilket är det allvarliga problem som man behöver belysa?