Gunnar Andrén (L):
Denna debatt gäller utlåtandet över EU:s framtidsstrategi 2020. Den ena frågan är: Vad är EU, och vad är Europa? Den andra frågan är: Hur långt är det till 2020? Vad är EU och Europa? Är det Bryssel?
Möjligen kan man säga att det är städerna som man ofta åker till, Paris, London, Rom och Madrid. Själv har jag under den här mandatperioden valt att besöka några andra städer. Allra först åkte jag till Bukarest och Sofia när de länderna hade blivit medlemsländer.
Jag har också besökt Budapest, Riga, Vilnius, Tallinn, Warszawa och dessutom Dublin på andra sidan. Detta är också Europa. Sverige är en viktig del av Europa. Det har 9 miljoner invånare av ungefär 495 miljoner.
Vi måste ha klart för oss att EU och Europa icke är detsamma som Bryssel. Det är en väldig mängd minoriteter som samlas under begreppet EU. Fru talman! Nu går jag in på frågan: Hur långt är det fram till 2020? Det är lika långt som det är tillbaka till år 2000.
Hur var då år 2000 i detta Europa? Det var inte alls så många EU-medlemmar. Det var 15 stycken. Det är nu 27 stycken. Ryssland fick en ny president år 2000, Vladimir Putin. Tyskland fick en ny oppositionsledare som hette Angela Merkel.
I Feira i Portugal var det toppmöte. När man läser en bok som heter När, Var, Hur ser man vad EU präglades av. Det var kris.
Jag är säker på att man kan läsa alla årgångar från 1957 när EEC bildades och se att EEC, EG, EU präglas av en enda sak: Det är kris, och det är kris. Likväl rör sig denna konstiga figur framåt som nuförtiden heter EU. Den ska bli större.
Vi måste ha med flera länder. De förödande krig som vi haft i Europa efter 1945 har varit på Balkan. Nu är flera av dessa länder på väg in. Det är väldigt viktigt att ha klart för sig vad EU är för någonting. Det är viktigt med en framtidsstrategi för alla de länder och städer som jag har talat om. Det är inget svenskt dokument, som man antyder här. Det är ett europeiskt dokument.
Jag vill påstå att det är särskilt viktigt med den här typen av framtidsdokument för de länder som vill upp till vår levnadsnivå. Alla har det inte lika bra. Det är inte lika raka gator i Sofia som det är i Stockholm. De är stenigare. År 2000 lärde jag också känna Birgitta Ohlsson, som kommer att framträda här.
Vi jobbade då tillsammans på Folkpartiets kansli. Jag var redaktör och Birgitta var nytillträdd ordförande i Liberala ungdomsförbundet.
Det är svårt att spå, särskilt om framtiden, säger den danske humoristen Storm P. Hade jag satsat några pengar på att Birgitta Ohlsson som nytillträdd LUF-ordförande år 2000 skulle framträda som EU-minister i dag? Det hade jag, sparsam som jag är, inte satsat så väldigt mycket pengar på. Men det är svårt att spå.
Hur ser EU ut år 2020? Det är det inte många som vet så mycket om. Det sker väldiga förändringar. I den bemärkelsen är det här dokumentet viktigt inte så mycket för Sverige som för många andra länder för att ha något att luta sig mot. Det är precis som det var viktigt för många länder vad som beslutades i Feira i juni år 2000 i Portugal under dess ordförandeskap.
Det var många viktiga beslut som den gången ledde fram till Nicefördraget år 2000 lite senare på året. Fru talman! I detta dokument från EU-kommissionen tas det upp ett antal punkter som också den svenska regeringen har kommenterat. Det är sådana saker som att sysselsättningsgraden för befolkningen måste öka.
En av de allra viktigaste sakerna att notera är att vi har relativt hög sysselsättning i Sverige. Men på en punkt är det väldigt bekymmersamt, som inte minst oppositionen varit inne på här, nämligen att många ungdomar är arbetslösa. Jag vill påstå att det också är en strukturell fråga. Ute i Europa är det så otroligt många kvinnor som inte är sysselsatta och inte har egen försörjning.
Är det någonting jag skulle önska är det att vi skulle höja sysselsättningsgraden radikalt för många länders europeiska kvinnor. Det är framför allt för att de skulle få ökad trygghet i förhållande till många män som de är beroende av. Det är en väldigt viktig jämställdhetsfråga att se till att öka sysselsättningen för kvinnor i hela Europa. Kunde vi nå så långt som vi har nått i Sverige vore det bra. Men vi ska inte heller låta oss nöja i Sverige.
Vi måste fortsätta med detta. En av de stora sakerna som har hänt under 1900-talets senare hälft är att vi har kunnat ge så många kvinnor social trygghet genom egna inkomster. Det handlar om jämställdheten mellan män och kvinnor. Ytterst handlar det om vilken försörjningsförmåga man själv har.
Det andra som vi måste ta sikte på är att vi måste investera mycket pengar för att behålla vår konkurrenskraft i förhållande till den övriga världen. I Sverige gör vi stora investeringar. Men det finns många länder som har otroligt eftersatta investeringar. Det måste vi inse. Det är i många fall historiskt betingat.
Men när man ser på utvecklingen i Kina, Indien, USA och flera av de andra stora länderna är det klart att Europa med sina 500 miljoner av ett stort antal miljarder människor måste bli bättre på att investera och bli duktiga på väldigt många olika saker. Framtidsstrategin pekar på just detta förhållande. Det är otroligt viktigt att vi blir duktiga inte på allt men många saker där vi kan gå före.
Vi i Sverige har här goda förutsättningar. En annan sak är klimat- och miljömålen. Köpenhamnsmötet blev i många avseenden ett fiasko. Varför? Det beror inte på det som man ibland får höra från den svenska oppositionen, det vill säga om det svenska ordförandeskapet misslyckades eller inte.
Det beror på att väldigt många nationer runt om i världen prioriterar annat av helt förståeliga skäl. Fattigdomen är ett mycket större problem för väldigt många människor. Det hindrar inte att vi ska driva på. Vi måste ha förståelse för att alla länder inte kan ha exakt samma miljömål som vi har. Men vi måste alltid vara bäst i klassen på det här området.
Det håller jag med oppositionen om. Ingen ska kunna säga någonting annat än att vi är föregångare. Men vi måste också ha förståelse. Vi kan ta några av de länder som jag nämnde, Ungern, Bulgarien och så vidare. De är oerhört beroende av kol för att klara sin försörjning. Det kommer att ta tid för dem. Det hjälper inte att vi med väldigt små utsläpp totalt sett gör mycket i Sverige.
Ändå tror jag att den största frågan av alla, fru talman, är frågan om utbildning. Den har vi i Sverige lyft fram under senare år. Jag tror att vi har varit eniga under väldigt lång tid. Ändå är det en viktig omläggning vi har haft i Sverige. Jag ska inte gå in på det, men det är klart att utbildningsfrågorna i Europa är alldeles centrala för att Europa ska behålla sin konkurrenskraft framöver.
Vi måste ha väldigt många fler välutbildade människor. Vi måste ha många som kan röra sig fritt med olika språk och så vidare. Vi säger i Sverige att vi nu har ungefär 40 procent som har avslutat högre utbildning. Det är i grund och botten en alldeles för låg siffra. Jag tror för min del att vi måste upp väldigt mycket högre för att klara vår konkurrenskraft i denna hårda internationella värld.
Allra sist vill jag ändå säga någonting om oppositionen och deras reservationer. Jag skulle vilja likna det vid ett X 2000-tåg på väg till Bryssel. Monica Green från Socialdemokraterna kör detta tåg alldeles utmärkt. Problemet är de två andra passagerarna.
Jacob Johnson från Vänsterpartiet, som ännu inte har talat, ropar hela tiden: Stoppa, stoppa jag vill hoppa av, helst före Öresundsbron! Helst före Öresundsbron vill han hoppa av tåget. Och framför tåget som Monica Green kör i god takt går Ulf Holm baklänges och säger: Stopp, stopp, stopp, inte så fort!
Detta är den reservation i all sin prydno som vi har här, ett tåg som är på väg till Bryssel med en bromsare och en som vill hoppa av. Fru talman! Det finns en sak som är bra som har skett under den tioårsperiod som jag talar om. Det är att Miljöpartiet ändå vill följa med hela vägen till Bryssel.
Jag har gott hopp om att Jacob Johnson under den kommande tioårsperioden också ska följa med ända fram till Bryssel.