KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kerstin Engle (S):
Jag kommer från Skåne och är ganska välinformerad om verksamheten i Lund, och jag reagerade på svaret till Isak From, nämligen att man ska följa den regionala samverkan och att regeringens tanke är att följa detta noggrant.
Men då måste jag ge lite mer information. Dialekt- och ortnamnsarkivet i Lund förvaltar ett immateriellt kulturarv och ger ett rikt material till forskningen.
De har mycket kontakter med Lunds universitet, de undervisar studenter och de handleder doktorander både i nordiska språk, etnologi och arkeologi vid universitetet och andra högskolor i regionen. Själva verksamheten är väldigt lokalt förankrad.
Enligt myndigheten handlar detta om ett strukturellt budgetunderskott, men det är ingen akut kris för ekonomin i dagens läge. För mig är verksamheten det viktiga och att man har ett regionalt perspektiv. Det blir svårt att sköta detta från Stockholm och Göteborg, om man flyttar hela arkivet.
Visserligen kan man göra mycket via it, videokonferenser och liknande, men jag tror inte att det fungerar i detta fall därför att det är viktigt för forskare och studenter att ha tillgång till alternativet.
Det kan inte vara meningen att studenterna i Lund ska åka till Stockholm eller Göteborg för att lära sig mer om de skånska perspektiven, de skånska dialekterna och de skånska ortnamnen.
Jag hoppas att utbildningsministern tar till sig detta och inser att det här är en stor och viktig fråga för regionen Skåne och naturligtvis även för Norrland.
Kerstin Engle (S):
Jag har full respekt för att vi har självständiga myndigheter, och jag vet att ministern inte ska eller kan detaljstyra. Men jag tycker inte att man kan kalla det detaljstyrning när man tänker kapa av en hel verksamhet och ta bort alla förutsättningar för det grundläggande uppdraget.
Det är sant att Lunds universitet har stora resurser. Det kanske finns förutsättningar att föra diskussioner med universitetet, men då måste man ge det den tid det kan ta. Det hoppas jag att man gör nu, i och med att beslutet har blivit uppskjutet och konsulten ska komma med sitt uttalande.
Översynen har inte präglats av dialog och samverkan, men det kan vi väl hoppas på nu. Vi pratar hela tiden om universitet och forskning, som är jätteviktigt. Humaniora måste vi också ha i ett väl fungerande samhälle.
Men vi ska inte underskatta den folkrörelse med släktforskning och ortnamnsforskning som bedrivs av amatörer och entusiaster i hela vårt avlånga land. Det är också en del av ett mänskligt och humanistiskt samhälle att vi har sådana folkrörelser.
Kerstin Engle (S):
Nu lägger ministern ord i min mun som jag aldrig har sagt. Jag har inte sagt att vi ska förändra KB så att det inte längre ska vara ett forskningsbibliotek eller ha ansvar för forskning. Men vi kan ju konstatera att den nya bibliotekslagen är en ramlag och att den behöver fyllas med innehåll. Skolbiblioteken är inte tillräckligt utvecklade. Mer behöver göras där. Det finns goda exempel att sprida.
Nu är det ju den här regeringen som har haft ansvaret i snart åtta år. Vi socialdemokrater vill ständigt utveckla och förbättra samhället. Det kommer ny forskning och ny kunskap. Då kan man inte bara slå sig till ro och säga: Vi har ändrat den nya bibliotekslagen - ni gjorde ingenting. Så fungerar inte verkligheten. KB fick ett utökat anslag med det nya uppdraget.
Man kan alltid se över vad som ska göras nu och vad som gjordes tidigare, men jag har definitivt inte uppfattningen att KB ska mista den viktiga roll det har som forskningsbibliotek. Det blir lite olyckligt när det är två departement som har ansvar för den viktiga läsfrågan.
Det finns säkert en hel del projektmedel att söka via KB och via Kulturrådet, som mest sysslar med läsfrämjande. Det är naturligtvis jättebra att det finns pengar till sådant, men jag tycker ändå att läsutveckling är en alldeles för viktig fråga för att göras till ett projekt.
Jag hoppas att statsrådet Björklund och för den delen också partiledaren Björklund tar ett samtal med sin partikamrat Christer Nylander, som här i kammaren och även på annat håll har uttalat att han tycker att det behövs en tydlig nationell biblioteksstrategi för att tillgodose behovet av bra biblioteksservice och bra läsfrämjande verksamhet i hela landet.
Vi behöver en genomarbetad strategi för bibliotekens roll i kunskapssamhället. Till den rollen hör till exempel läsning och läsförståelse, som vi har varit inne på, men också demokrati, yttrande- och informationsfrihet, livslångt lärande och inte minst kultur och social sammanhållning.
Kulturutredningen 2009 - det var väl regeringens utredning - pekade på splittringen i bibliotekslandskapet och på behovet av en ny organisation och en ny ledningsfunktion för det svenska biblioteksväsendet. KB fick sitt utvidgade uppdrag 2011, men det räcker inte för att leva upp till Kulturutredningens synpunkter.
Nog måste väl ministern hålla med om bibliotekens roll i kunskapssamhället - det har vi redan hört att han delvis gör - och behov av samordning och kunskapsspridning?
Kerstin Engle (S):
För ett litet kort ögonblick blev jag nästan glad. Ministern sade alldeles nyss att han inte har något emot en strategi, och det är ju positivt. Men då är det pengarna det faller på, och då kan man fundera på hur viktigt det är för ministern. Var det bara förflugna ord att det är bra med en strategi?
Ministern har ju inte sett vår budget inför hösten. Säger man att det inte finns några pengar, att man inte klarar det, har man också talat om hur man prioriterar. Det är inte bara Socialdemokraterna, Christer Nylander och Kulturutredningen som tycker att en strategi är viktig. Det finns även ett organ som heter Unesco - det vet ministern säkert - som har uttalat detta.
Unesco konstaterar att Sverige är det enda land i Norden som inte har en strategi för att få ännu bättre bibliotek och utvidga kunskapen om bibliotekens roll i samhället ännu mer. Det är ju märkligt att det bara är i Sverige regeringen inte ser fördelen med en sådan strategi.
Jag hoppas att ministern vill följa sitt råd och fullfölja det som han alldeles nyss sade: att det nog ändå är bra med en strategi. Jag vill uppmana regeringen att följa Unescos rekommendationer så att den nya bibliotekslagen omsätts i handling och skolbarn får tillgång till bibliotek, som skollagen ger dem rätt till, samt att ta ansvar för KB så att de får resurser att uppfylla uppdraget.
Jag hoppas att ministern använder de sista minuterna till att ge ett positivt svar och tala om att han har lyssnat på både Kulturutredningen och Unesco.
Peter Rådberg (MP):
Jag vill också ta upp det som Alice sade inledningsvis, nämligen tillkännagivandet. Det skulle ha varit bättre tyngd hos regeringen och majoritetspartierna om det låg med i lagförslaget. Nu blir det ett tillkännagivande, och som hon sade hoppas man att regeringen ska ta till sig det. Det är oerhört vagt för att vara denna typ av lagstiftning. Jag är mycket förvånad. Detta kom till när man fick kritik.
Då lade man till dessa punkter, och nu hoppas man på att regeringen i sin goda vilja ska ta till sig detta. Jag vill landa på det yttre hotet - som vi säkert kommer att tala om ganska mycket- och hur man ska definiera det.
Det är en ganska fantastisk skrivelse att man inte låter någon domstol avgöra detta, utan man låter regeringen eller försvarsministern vara den som ytterst avgör vad som ligger i begreppet yttre hot. Karin Enström räknar upp en massa saker som man har skrivit in för vad som kommer att gälla. Men det är helt oväsentligt i en situation när det kanske händer något. Då gäller inte det. Då är det försvarsministern och regeringen som ytterst avgör vad yttre hot är.
Det är mitt första frågetecken. Det andra gäller skillnaden mellan vad polis, säkerhetspolis och försvarsmyndighet ska göra. Läser du propositionen står det inget om att det finns någon åtskillnad i uppdrag, utan det flyter. Varför kan det inte bli något klargörande på den punkten?
Peter Rådberg (MP):
Oavsett hur mycket du talar, Karin Enström, kommer det yttre hotet ändå bedömas av Mikael Odenberg i slutändan. Det är han som kommer att avgöra vad det yttre hotet är, så man kan skriva vad man vill. Det är oerhört viktigt att detta kommer fram när vi ska ta en ny lag i Sverige där man inte direkt kan peka på vad som gäller. Sker det ett brott vet vi om man ska få fängelse i tre månader eller ett år.
Där är det bra tydlighet. Här är det inte det på samma sätt. Ska man avlyssna någon i USA krävs det ett domstolsbeslut. I Sverige behöver man enligt regeringens förslag inte det. Det är en oerhörd skillnad om vi jämför med USA som vi kan ha ganska mycket åsikter om. I detta fall går ni ett steg längre med liberalismen när det gäller att avlyssna folk.
Det är en mycket märklig situation som vi får uppleva. Oavsett vad ni säger om det yttre hotet har de remissinstanser som har sett på detta kritiserat det oerhört hårt. Det verkar Karin Enström ta lätt på, och det förvånar mig lite grann att man inte kan vara lite mer ödmjuk på den punkten.
Peter Rådberg (MP):
Jag kan läsa högt här när det gäller fråga 2: Avser försvarsministern att verka för att Försvarsmaktens miljöledningssystem moderniseras så att det är anpassat till insatsförsvarets behov? Lite underförstått: Vad har ni gjort när det gäller den frågan? Jag förstår att miljön inom försvaret kanske inte är Mikael Odenbergs bästa gren.
Men försvaret har väl också att i förhållande till vårt samhälle ta sitt ansvar när det gäller att förbättra miljön. Det skulle vara väldigt bra att veta vilka miljömål som Försvarsmakten har under de kommande tre-fem åren. Det är ungefär en del av det som ligger i fråga 2. När det gäller fråga 3 säger du att återrapportering sker från Försvarsmakten till regeringen.
Men i sådana här sammanhang är det ganska vanligt att återrapportera också till Naturvårdsverket - det är faktiskt brukligt i sådana här sammanhang - och inte bara till regeringen. Det finns många olika delar inom Försvarsmakten, och ett exempel är Kustbevakningen. Skickar Kustbevakningen sin miljöpolicy till Naturvårdsverket så att de kan kolla detta? Det ligger i de här frågorna.
Förvarsministern gör det väldigt enkelt för sig genom att svara på detta sätt och inte gå in på en enda del av dessa viktiga frågor. Herr talman! Mina frågor kvarstår. Har försvarsministern några miljömål för Försvarsmakten under de kommande åren? Du kan väl säga någonting. Och sker återrapporteringen också till Naturvårdsverket, viket är brukligt i sådana här sammanhang?
Peter Rådberg (MP):
Jag får tacka försvarsministern. Han verkar vara lite positiv i alla fall, och han försöker ta till sig detta stora problem som vi alla, även Försvarsmakten, delar. Jag tar den bollen och hoppas att vi kan försöka hitta någon lösning - och att Försvarsmakten försöker hitta någon lösning - på detta problem. Jag hittade som sagt en bil. 5 från Försvarsmakten, och där står det väldigt mycket bra saker. Jag erkänner detta.
Problemet är dock att det är väldigt lätt att skriva vad man har som mål och vad man ska verka för. Jag vill se lite mer konkret vad Försvarsmakten har gjort och vilka mål ni har. Ni måste väl ha någon form av procentsatser - till exempel att 10 eller 20 procent av fordonen ska vara miljöanpassade inom ett visst antal år - så att man åtminstone kan följa utvecklingen. Det finns inte en rad om detta, utan det är bara vackra ord!
Jag kan tycka att det är helt okej, men det vore väldigt bra om Försvarsmakten också tog ett lite större ansvar. Det behövs för att ni ska bli trovärdiga i denna debatt. Det är ju väldigt viktigt. Även försvaret måste bli trovärdigt i denna miljödebatt, vilket ni inte har varit globalt sett. På den punkten är ni ju en miljöförstörare. Går vi tillbaka 20 år och tittar på vad ni har släppt ut ser man att ni inte får några bra betyg. Ni har alltså mycket att bevisa.
Jag tar ändå tag i bollen du skickar och hoppas att det blir något bra av detta så småningom.
Peter Rådberg (MP):
Jag har skrivit en interpellation till försvarsministern med anledning av Natobesöket i Göteborg som ägde rum i helgen. Det känns lite märkligt att vi ska behöva diskutera denna händelse efter Natobesöket, trots att jag skickade in interpellationen i rätt tid - men, okej.
Upprinnelsen till Natobesöket i Göteborg är att Nato under maj månad kommer att genomföra den största militära övningen i Östersjön sedan kalla kriget. Sverige kommer att bidra med en styrka på 600-700 personer. Man skulle kunna tro att Sverige är ett Natoland, men vi är inte det än - som tur är.
I anslutning till denna Natoövning har Sverige bjudit in eller fått en förfrågan från Natoländerna om att ta emot 37 fartyg i Göteborgs hamn med omnejd. Jag ställde två frågor till försvarsministern, nämligen vilka garantier Sverige har fått av Natoländerna att de fartyg som kommer till Göteborg inte har några kärnvapen ombord och därmed inte bryter mot svensk lag samt om försvarsministern har tagit några initiativ i frågan.
Svaret är nej på båda frågorna. Försvarsministern har inte fått några garantier i frågan eftersom Mikael Odenberg inte ens har frågat utan förutsätter att de följer svensk lag. Man har inte ens undersökt saken.
Eftersom regeringen inte fick några sådana garantier fanns det ändå möjlighet att avgöra saken på egen hand genom att utföra någon form av strålningsmätningar enligt den metod som användes för att konstatera att ubåt U 137 som gick på grund i Karlskronas skärgård 1981 var kärnvapenbestyckad. Men den risken skulle en svensk regering aldrig våga sig på att ta.
Det är bäst att inget veta, och det gäller att sitta still i båten när Nato är på besök. Då är det lättare för försvarsministern att stå här i kammaren några dagar efter besöket och säga att man förutsatte att man skulle följa svensk lag. Varför skulle i det här fallet Natoländerna följa svensk lag? De vet på förhand att vi inte kommer att fråga. Med andra ord har de full handlingsfrihet i frågan.
Försvarsministern har inte frågat, och några initiativ har du definitivt inte tagit för att ta reda på fakta i ärendet. Det tycker jag är mycket upprörande av en svensk regering. Sverige har passivt tittat på när Nato kommer in i landet och med största sannolikhet har kärnvapen ombord. Den svenska regeringen vågar inte försvara de lagar som riksdagen har fattat beslut om.
Nato är numera en anfallsstyrka, och Sverige närmar sig Nato undan för undan. Vad regeringen och försvarsministern gör sig skyldiga till är att urholka den lag som riksdagen har stiftat, nämligen att vi inte får ta emot besök av fartyg med kärnvapen ombord. Lagen saknar i dag i praktiken betydelse. Jag har en följdfråga till försvarsministern.
Eftersom du inte har fått garantierna och eftersom du inte har tagit några egna initiativ blir min naturliga följdfråga: Varför har du inte gjort detta? Varför har du inte tagit detta initiativ som jag tycker skulle ha varit en självklarhet utifrån den lagstiftning som vi har i Sverige?
Peter Rådberg (MP):
Interpellationen gäller inte vad jag tycker om själva övningen i sig, utan interpellationen handlar om kärnvapen inom svenskt område. Det är det den handlar om, ingenting annat. Jag ska återge vad en av Natobefälhavarna sade enligt en tidning. Han sade följande: I skarpt läge finns det en rad olika vapen ett Natofartyg kan vara utrustat med.
Men vi skiljer på operationer och övningar, och vissa vapen - man betonar vissa - har vi inte med på fartyg för närvarande. Vilka dessa "vissa vapen" är kan man fråga. Men, Mikael Odenberg, regeringen vill närma sig Nato med det bestämdaste. Jag läste Svenska Dagbladet i morse. Enligt den kan du mycket väl tänka dig att vi ska ingå i Natos insatsstyrka efter 2008.
Du öppnar en liten dörr där. Vi som följer försvarsfrågan ser att du kommer närmare och närmare. Det här är ett steg. Det som hände i Göteborg är att inte knacka för hårt på Natos dörr för att störa dem för mycket. Därför vill du inte ta initiativ, och därför vill du definitivt inte fråga. Men jag utgår från den svenska lagen.
Om man ska ha en svensk lag och följa den måste man ta reda på fakta i ärendet, undersöka saker och vara helt säker. Ja, den socialdemokratiska regeringen - jag håller med om det, inte bara ni utan även den gamla regeringen - hade precis samma inställning som ni. Då urholkas den här lagen fullständigt. I praktiken saknar den betydelse. Det är vackra ord om att vi inte ska ta in kärnvapen i landet.
Men när vi aldrig undersöker saken kan vi aldrig heller få veta någonting. Därför kvarstår frågan: Varför försöker man inte upprätthålla svensk lag genom att ta reda på om fartygen har kärnvapen ombord eller inte?
Peter Rådberg (MP):
Miljöpartiet håller med regeringen om att Sverige är i behov av strategiska flygtransporter. Vi har också argumenterat för det behovet när Sverige har gått från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar. Vi håller också med om att det är bättre att flera länder går samman och delar på kostnaden och ägandet av C 17-planen än att Sverige självt står för anskaffningen.
Miljöpartiet säger därför ja till regeringens förslag om att just anskaffa denna kapacitet. Det var den positiva delen. Däremot är vi starkt kritiska till regeringens förslag. Jag ska nämna fyra punkter. För det första: Inte någonstans i propositionen beskriver regeringen behovet av ett så omfattande antal flygtimmar som 550 timmar årligen. Inte på en enda rad står det något om det behovet.
Vi kan jämföra med andra länder, till exempel med Tjeckien, Ungern och Bulgarien. De har bedömt att deras behov ligger på 40-65 timmar. För det andra: Regeringen har inte lyckats koppla ihop behovet av det föreslagna antalet flygtimmar med det svenska deltagandet i internationell freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet. Det är väl ganska logiskt att försöka koppla ihop de sakerna.
Varför alla dessa 550 timmar när det inte finns någon koppling på internationell basis? För det tredje: Inte heller har regeringen lyckats förklara den långa bindningstiden, ca 25 år. För det fjärde: Här gäller kritiken ekonomin. Jag får väl säga att det är en otroligt dålig tajmning. I dag kl.
14.00 kommer ju ÖB att presentera hur han ser på försvaret och nedläggningen där. Samtidigt har vi här framför oss ett förslag som kommer att innebära mycket stora kostnader. Den tajmningen är väl inte speciellt lyckad. Därför bör regeringen innan det här avtalet ingås återkomma till riksdagen med en behovsanalys.
För mig är det fullständigt självklart att man redovisar behovet innan man lämnar en proposition till riksdagen om kostnaden. Kostnaden är 200 miljoner kronor per år. Under de fyra första åren kommer kostnaden att ligga på 1 1⁄2 miljard. Dessutom tillkommer kostnaden för simulatorer och svensk besättningspersonal, ca 25 personer per år.
Den sammanlagda kostnaden är ca 7 1⁄2 miljard. Den kostnaden är inte säker. Det är mycket troligt att den ökar. Huvuddelen av dessa pengar kommer att betalas även om vi utnyttjar bara en enda timme av de 550 timmarna. Jag vet inte vilken verklighet regeringen lever i när man lägger fram ett sådant här förslag samtidigt som försvarets ekonomi ser ut som den gör. Detta är för mig en gåta.
Jag förväntar mig att de borgerliga politiker som kommer upp efter mig här i debatten ger svar beträffande de fyra punkterna, så jag avvaktar de svaren.
Peter Rådberg (MP):
Jag får börja med att yrka bifall till min reservation, som jag glömde att göra. Vi behöver flygtimmar, sade Rolf Gunnarsson. Ja, vi håller med om det. Vi är helt överens i sak, och jag tror att alla partier är överens i sak. Sedan sade Rolf Gunnarsson något som är intressant: Vi har fått den siffran och vi tror på den.
Men det står ju inget i propositionen om var de 550 timmar som ni tydligen tror på kommer ifrån. Jag vill ha ett svar på detta. För mig är det fullständigt självklart att om man ska köpa något för 7 1⁄2 miljard kronor, som är mycket pengar, måste man väl ha ett underlag innan man kan fatta ett bra beslut. Det underlaget finns inte.
Det finns heller ingen koppling mellan antalet flygtimmar och det svenska deltagandet i internationell freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet, som är vårt huvuduppdrag. Jag skulle också vilja ha en kort förklaring, utifrån det ekonomiska läget just nu, till hur man kan binda upp sig 25-30 år för en total kostnad på 7 1⁄2 miljard kronor.
Ni ger inget svar på de här frågorna, och jag skulle vara tacksam för svar.
Peter Rådberg (MP):
Då lever vi i helt olika världar. Rolf Gunnarsson säger återigen att han fått ett papper på att det behövs 550 timmar och ifrågasätter inte detta. Jag kan försäkra dig om att om jag hade suttit i samma situation hade jag penetrerat varje timme och krävt ett riktigt underlag på vad behovet är. Det har inte regeringen gjort och det har inte Moderaterna gjort. Det förvånar mig otroligt mycket. Det är ju vi som är ansvariga för beslutet.
Då kan man väl inte skylla på Försvarsmakten och säga att det är de som har fattat beslut, men det är precis det som Rolf Gunnarsson säger. Men jag är ändå tacksam för att du är så ärlig som du är och säger: Vi har inte gjort någonting, utan vi har tagit de 550 timmarna in blanko, och sedan kör vi på det. Det är precis vad Rolf Gunnarsson står här och säger. Detta tycker jag är oerhört anmärkningsvärt. För att återgå till den andra frågan som jag ställde, nämligen den om våra internationella uppdrag, har vi gått från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar.
Då måste man koppla dessa 550 timmar och behoven till just de internationella uppdragen. Det finns inte en enda rad om just den kopplingen. När det gäller de 7 1⁄2 miljarderna kan inte jag som riksdagsledamot läsa ut de konkreta behoven. Det är dessa jag vill ha reda på.
Vi är ju för att vi ska ha den här typen av flygplan - vi, Socialdemokraterna, Vänstern och de borgerliga partierna - men då måste vi ha ett underlag så att vi har något att ta ställning till. Det underlaget får jag inte.
Peter Rådberg (MP):
Det förs en diskussion om huruvida det ska finnas en Nordic Battlegroup 2011 över huvud taget. Den frågan är inte löst utifrån den ekonomiska situation som råder just nu. Kopplar du då ihop den med flygtransporterna så vet vi inte var vi landar. När det gäller internationella insatser rent allmänt vet vi inte vad vi ska satsa på framdeles på grund av ekonomin. Vi kan ju inte heller vara överallt. Det hänger också ihop med flygtransporterna.
Det finns en massa sådana parametrar som hänger i luften. Därför vill jag ha ett tydligt underlag för vad de 550 timmarna ska användas till. Det är det vi bygger vår kritik på. Vi har sagt att vi vill ha detta. Sverige kan inte ensamt ha ett sådant här C 17-plan. Vi måste gå ihop med andra länder. Det är vi helt överens om. Men frågan är på vilka villkor, på vilket sätt och hur många timmar? Det är det underlaget som saknas för att vi ska kunna fatta ett bra beslut.
Det är det som är hela grejen. Nu kopplar man ihop den otroligt risiga ekonomin med ett försvar i nästan fritt fall. Det ska bli spännande och intressant att se och höra nu kl. 14 vilka förslag ÖB kommer fram med. Detta rimmar illa, och det blir dålig tajmning. Det är det här jag vill ha svar om från Staffan Danielsson.