Helena Bargholtz (FP):
År 2008 anmäldes det enligt preliminära siffror i Sverige 1 371 725 brott. Bakom de här anonyma siffrorna finns det brottsoffer. Det finns människor som har utsatts för en annan individs missdåd men som även i förlängningen är offer för samhällets otillräckliga brottsförebyggande och brottsbekämpande insatser.
Då handlar det om människor som i många fall drabbas av otrygghet och trauman, fysiska och psykiska skador och andra rättsförluster på grund av brottet. De mentala och fysiska såren kanske aldrig läker, men för att komma en bit på vägen är det väldigt viktigt att det finns en ordentlig möjlighet att klara upp de här brotten. Det är därför som det är så viktigt med den stora polissatsning som alliansregeringen gör.
En viktig upprättelse för brottsoffret eller brottsoffrets anhöriga är också att gärningsmannen åtalas för brottet och att skadestånd kan utdömas. När en person utsätts för brott kan det kännas som om hela livet skakas om. Det blir inte bättre av att man sedan bemöts negativt med ointresse eller okunskap genom hela rättskedjan.
Ett bemötande med respekt, förståelse och erkännande kan förstärka känslan av upprättelse. Därför är det väldigt viktigt att brottsoffret inte upplever sig kränkt två gånger, först av förövaren och sedan av samhället. En viktig faktor när det gäller hur man behandlar ett brottsoffer är hur brottet utreds.
Förundersökningen och förhörssituationen är mycket viktiga delar i det. Förhörsledaren måste ha en hög kompetens, och förhörslokalen måste vara väl anpassad, inte minst när det gäller barn. Vi har i dag talat flera gånger om betydelsen av det när det gäller att hantera barn som är brottsoffer. Det handlar också om rättssäkerhet.
Det är nämligen det som kommer fram under förundersökningen som sedan ska ligga till grund för det som åklagaren kan använda för att avgöra om man ska väcka åtal. Vi från Folkpartiet anser att det behövs mer forskning när det gäller förundersökningar, mer statistik och kartläggning som belyser vad som händer under förundersökningarna och hur detta kan förbättras. Jag vet att Socialdemokraterna i det förra betänkandet, som vi talade om tidigare i dag, lyfter frågan om behovet av statistik.
Jag kan instämma i att vi måste ha tillförlitlig statistik. Men det pågår tack och lov ett arbete inom Rättsväsendets informationsteknik, RIF, med hur det här kan förbättras. När rättsprocessen sedan kommer i gång måste brottsoffrets rättighet ges samma prioritet som den misstänktes i rättskedjan.
Man får inte på något sätt öka brottsoffrets problem. I varje del av rättskedjan och inom sjukvården och socialtjänsten måste man därför ordentligt beakta brottsoffrens situation. Och här finns det mycket som brister.
Folkpartiet och alliansregeringen vill väldigt tydligt sätta brottsoffers rättigheter i fokus, bland annat genom den tidigare omnämnda och viktiga handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer.
De 56 åtgärder som föreslås omfattar en rad insatsområden, och alliansregeringen satsar drygt 800 miljoner kronor under mandatperioden för att genomföra denna. Sedan har vi den andra handlingsplanen för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Det är en satsning på 36 åtgärder. Det är bland annat 75 miljoner kronor till rättsväsendet för att stärka operativa insatser.
Jag blev ju lite besviken när jag i morse fick höra att rättsväsendet inte alls använder de här pengarna fullt ut. Man talar om att det här tar tid. Man har inte kunnat komma i gång med arbetet. Men här har vi i justitieutskottet ett särskilt ansvar att se till att man verkligen fullföljer det uppdrag som vi har gett polismyndigheten.
Om vi ska få färre brottsoffer måste vi, som många här har sagt, se till att vi inte får fler brottslingar. Vi måste naturligtvis ha färre brottslingar. Vi måste också se de här dubbla rollerna. Många gärningsmän är också offer. Det gäller inte minst kvinnor. Vi vet att många av de kvinnor som är offer för misshandel också är narkotikamissbrukare.
De hanterar narkotika och är dömda för det. Det är väldigt viktigt att man kan hantera den här dubbelproblematiken - och det gäller verkligen inte bara kvinnor; det gäller många brottslingar. Därför måste man göra särskilda insatser under fängelsetiden så att dessa personer kan bryta sig loss både från missbruket och från en misshandelsrelation.
Det behövs ökade kunskaper om kvinnors brottslighet. Vi har diskuterat det i en särskild grupp i justitieutskottet. Det handlar om kvinnor i fängelser. Det här måste vi fortsätta att debattera. Om man tittar på statistiken ser man att det än så länge är förhållandevis mycket färre kvinnor som är brottslingar än män, men vi ser en tråkig ökning.
Allt fler kvinnor blir också brottslingar, och det är en utveckling av jämställdheten som vi inte vill ha. Vi har tidigare talat om kvinnojourerna. Jag tror att det var Elisebeht Markström som tog upp detta. Jag vill passa på att nämna vilka belopp som alliansregeringen nu satsar på detta. Det årliga bidraget från staten till kommunerna för att utveckla skydd och stöd och som delvis fördelas vidare till frivilligorganisationerna var förra året 109 miljoner kronor.
Det kommer också i år att vara 109 miljoner kronor, så det är ingen försämring. Det årliga bidrag som Socialstyrelsen fördelar till organisationer som arbetar med att motverka mäns våld mot kvinnor var i fjol 29 miljoner - och det var 10 miljoner mer än året dessförinnan. Det är inte helt klart vad de får i år, men det kommer i alla fall att bli minst lika mycket som man fick för 2009.
Förhoppningsvis kan det bli mer. Mobbning har vi berört lite grann. Man blir väldigt ledsen när man läser i tidningen om Skolinspektionens rapporter som visar att skolorna inte alls klarar av mobbningsproblematiken. Vi har från Folkpartiet därför föreslagit, för att visa hur allvarligt det här brottet är, att man ska utreda frågan om att införa mobbning som ett särskilt eget brott.
Det tycker jag vore intressant om vi kunde göra. Det skulle ge en mycket klar markering att mobbning inte kan accepteras på något sätt. Det skulle också säkert göra det lättare att åtala för mobbning. Slutligen, fru talman, vill jag säga några ord om kameraövervakning i brottsförebyggande syfte som är en mycket omdebatterad fråga.
Jag och vi från Folkpartiet tror att kameraövervakning kan bli en trygghet för människor om man sätter in det i tunnelbanan, ute på stan, i matvarubutiker, i skolor som vandaliseras och i taxibilar. Det handlar om att kunna utreda de brott som begås där. Då är kameraövervakningen ett medel.
Samtidigt vill jag verkligen betona att vi måste slå vakt om den personliga integriteten. Vi har från Folkpartiet föreslagit att det i varje kommun ska finnas särskilda kartor som visar vilka platser och lokaler som är kameraövervakade. Vi vill också att den som har fått sitt privatliv kränkt på grund av att inspelat material har hamnat i fel händer alltid ska kunna kräva skadestånd direkt av den som ger tillstånd till kameraövervakningen.
Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner.