KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för det raka svar som vi har fått att regeringen inte backar från sitt arbetslöshetsmål. Då kan vi lämna den frågan. En annan fråga som var väldigt het under hela förra året, och där regeringen hade ett högt tonläge, var frågan om insatserna. Jag har förstått lite av svaret som arbetsmarknadsministern gav att man ändå jobbar på med en del av insatserna. Traineejobben har än så länge bara blivit ett, men vi får hoppas att det blir några fler.
Det är till och med så att jag hoppas på det, även om jag i grunden inte tror att det är en så bra insats. Men ska man få dem på plats är det bra om fler än en person har dem. Jag förstår inte riktigt diskussionen just nu. Man ska absolut vara pragmatisk. När arbetsmarknaden och läget förändras måste politiken hänga med - så är det. Konjunkturen går nu upp, och det ska vi vara väldigt glada för, och sysselsättningen fortsätter att öka. Den ökade trots en lågkonjunktur tidigare, men den fortsätter att öka nu - jättebra.
Arbetslösheten sjunker. Den stora utmaningen - och det har jag sagt under många år - är inte den korta utan den långa arbetslösheten, det vill säga de som har varit arbetslösa i sex eller tolv månader. Men av gruppen unga som varit inskrivna på Arbetsförmedlingen längre än tolv månader var det drygt 15 000 arbetslösa i år och ungefär 15 000 förra året. Det skiljer på några hundra personer. Det är verkligen inte någon större skillnad.
Därför tycker jag att arbetsmarknadsministern i det här läget skönmålar situationen. Det är fortfarande många unga som står långt utanför och såklart behöver komma in. Arbetslöshetsmålet står fast. Då är nästa fråga 90-dagarsgarantin.
Det finns enormt många citat som jag skulle kunna använda här i riksdagens kammare - jag ska inte använda min talartid till det just nu - som har använts av statsministern och arbetsmarknadsministern om 90-dagarsgarantin. Det var det första beslut som regeringen skulle fatta. Det är möjligt att beslutet har fattats. Men var är 90-dagarsgarantin? 90-dagarsgarantin skulle hjälpa alla unga.
Och Stefan Löfven sa många gånger under förra året att det här var det första beslutet och att ingen ung skulle gå arbetslös eller stå utanför mer än 90 dagar. Det här är ett löfte som ni gav för väldigt länge sedan. Då undrar jag: Står regeringen fast vid 90-dagarsgarantin? När kommer i så fall 90-dagarsgarantin på plats?
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för ytterligare ett svar! 90-dagarsgarantin är inte övergiven. Så uppfattar jag det. Jag vill återgå till det som jag började med. Vi hade ett högt tonläge under valrörelsen. Vi hade ett högt tonläge också förra hösten. En mängd löften skulle infrias. Jag märker att regeringen nu lite grann gömmer sig bakom ordet pragmatism. Regeringen gömmer sig också lite grann bakom uttrycket "det är bra att man tänker igenom och inte förhastar sig".
Mitt tips är att alltid i opposition förbereda sina förslag så att de är väl genomtänkta och kan genomföras så snart man kommer i regeringsställning. Det har gått 14 månader sedan valet 2014. Det har gått ännu fler månader sedan alla dessa löften började ta fart och spridas. Många unga undrar såklart. Även om jag inte delar åsikten att det är en bra politik kan jag förstå att många unga undrar vad som händer nu. Löftena var väldigt högljudda, skulle jag vilja säga. Låt mig ge några korta tips till arbetsmarknadsministern. Jag tror att arbetsmarknadspolitik fyller en del.
Men det verkar som att ministern ser att det inte är allt. Vi behöver jobbpolitik. Det saknar dessvärre regeringen. Unga som saknar utbildning och utrikesfödda är de två grupper som har det svårast att ta sig in. Vi behöver göra mer för att de ska komma i jobb. Utbildning är bra - jag delar den bilden - men vi behöver fler vägar in på arbetsmarknaden.
Det nya utanförskapet kräver nya lösningar, till exempel en ny anställningsform i LAS, som vi föreslår, där man lär sig jobbet på jobbet, där alla företag kan anställa en person, ett slags lärlingsjobb helt enkelt. Det tror vi är viktigt om vi ska kunna möta den utmaning som vi ser. Vi kommer att stå här många gånger framöver. Det är en stor utmaning med fler som kommer till Sverige på kort sikt. Vi kommer att behöva reformera och ta nya tag på arbetsmarknaden, och vi kommer att behöva en ännu skarpare jobbpolitik.
Det ser jag fram emot att debattera framöver med arbetsmarknadsministern.
Elisabeth Svantesson (M):
Det är uppenbart så att de reformer som har genomförts de senare åren för att öka arbetskraftsdeltagandet har haft effekt. Det är väldigt viktigt, för då synliggörs människor. Då finns de med, och då kan de också få den hjälp de behöver. Men jag måste ändå komma tillbaka till nöjdheten. Det jag hör arbetsmarknadsministern säga här i kammaren är att regeringen är rätt så nöjd. Jag tycker att vi alla ska vara nöjda med en ekonomisk tillväxt som är fantastisk just nu.
Ekonomin går på högvarv. Det beror på en välskött långsiktig ekonomisk politik med tydliga reformer som alliansregeringen införde. Men man kan aldrig vara nöjd med att antalet långtidsinskrivna på Arbetsförmedlingen ökar i en högkonjunktur och att majoriteten av dem som är inskrivna där är utrikes födda.
Vi kan aldrig vara nöjda med det så länge vi dessutom vet att de nu kommer att bli ännu fler. Jag är nöjd med att vi moderater i opposition har gjort en kraftfull samling och förändrat politiken. Mycket av det som regeringen nu genomför har vi drivit på att ni ska göra. Nu är det Ylva Johansson som är minister. Hon ska genomföra politik.
De få reformer som regeringen nu genomför är reformer som Moderaterna och andra i opposition har drivit på. Slutligen: Det kommer att krävas en generellt bättre jobbpolitik - en politik för jobb och tillväxt. Vi ser att regeringen gör satsningar.
Man satsar en krona på näringslivssatsningar, men tar med andra handen tillbaka många fler genom att beskatta jobb och företagande. Det är fel väg att gå. Till och med regeringens egna expertmyndigheter säger att jobben kunde vara många fler om regeringen hade fört en annan politik. Jag hoppas att vi här i kammaren ska få höra inte så mycket om nöjdhet utan om fler kraftfulla reformer.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag vill ställa min fråga till utbildningsminister Gustav Fridolin. Att vi befinner oss i en väldigt svår situation är vi många som kan skriva under på, och statsministern har vid ett flertal tillfällen sagt att den är ohållbar. Jag delar den bilden. Det är många kommuner som upplever att de går på knäna, och myndigheterna jobbar väldigt hårt. Det gäller naturligtvis även människor som flyr från den största krisen, men det är en stor utmaning för Sverige.
I morse i Sveriges Television kommenterade inrikesminister Anders Ygeman gränskontroller, och han beskrev att det är svårt att veta hur det påverkar hur många som kommer till Sverige. Han sa dock: Samlat vill vi naturligtvis att det ska komma färre till Sverige. Så sa Anders Ygeman. Min raka fråga till utbildningsminister Gustav Fridolin är om han delar den bilden.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar för svaret. Jag tror att vi delar bilden att fler måste göra mer och att söktrycket mot Sverige behöver minska. Just nu är det nämligen svårt på många sätt. Min nästa fråga blir ändå vad regeringen avser att göra för att minska söktrycket på kort sikt. Många av förslagen på EU-nivå tar nämligen väldigt lång tid. Vi har nu en situation där det bara under de senaste två och en halv månaderna har kommit 80 000 asylsökande till Sverige. Det är ett tufft läge.
Jag har förstått att utbildningsministern inte gillar de konkreta förslag vi presenterade i måndags. Nu är det dock inte Moderaterna som styr riket, även om man kan tro det ibland, utan det är Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Frågan är därför: Vad är era konkreta förslag för att minska söktrycket i en svår tid?
Elisabeth Svantesson (M):
Då är det uppenbart så att regeringen inte har en samlad syn på om det behövs jobb även för dem som har en lägre utbildning. Mitt enkla svar och råd till den här regeringen är: Se att det inte går att utbilda bort all arbetslöshet! Det krävs reformer för fler enkla jobb. Med en splittrad regering är det väl - för den vänligt sinnade - tydligt att en orsak till att det inte finns förslag för de enkla jobben helt enkelt är att ni inte är ense.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Per Bolund. I asylprocessen är det viktigt att det är skillnad på ett ja och ett nej. Den som har fått ett avslag på sin asylansökan måste snabbt återvända till sitt hemland. Alternativet är annars att vi får ett stort skuggsamhälle där människor lever gömda och far illa, ofta i stor utsatthet.
I dag är läget oklart om huruvida en person som olovligen befinner sig i Sverige har rätt till ekonomiskt bistånd eller bidrag från kommunerna. Här gör olika kommuner olika bedömningar. Därför vill vi moderater tydliggöra och skärpa lagstiftningen. Jag menar att huvudregeln måste vara glasklar. Den som inte har rätt att stanna i Sverige ska heller inte ha rätt att få ett bidrag från kommunerna.
Men min fråga till statsrådet Bolund är om regeringen är villig att skärpa lagstiftningen, så att den som inte har rätt att befinna sig i landet inte heller har rätt till bidrag från kommunerna.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för svaret, även om det inte var helt tydligt! Jag vill gärna skicka med regeringen någonting, nämligen vad Sveriges Kommuner och Landsting har skrivit i ett remissyttrande. Jag ska citera vad de har skrivit: Nationell lag bör korrespondera på så sätt att en persons illegala vistelse i Sverige inte möjliggörs och finansieras av kommunen. Jag tycker att det här sammanfattar väl vad som bör gälla, och jag hoppas att regeringen tar till sig av detta. Ja är ja, och nej är nej.
Då måste det också vara så i fallet med bidrag från kommunen.
Elisabeth Svantesson (M):
Låt mig bara konstatera att det går bra för Sverige på väldigt många sätt, och jag vill dela det som både Miljöpartiet och Vänsterpartiet lyfter upp: Sverige är fantastiskt! Det finns många pull-faktorer som gör att man vill vara just i Sverige. Vi har en bra föräldraförsäkring, en bra förskola och mycket annat. Jag tänkte dock inte att vi skulle använda vår tid till att bara berömma Sverige just nu och här, för debatten handlar ju om vilka hinder vi kan riva för de här tillväxtföretagen. Ekonomin går bra - ja, det gör den.
Exportföretagen går för högtryck, svenska hushåll konsumerar mer än någonsin, och det beror till stor del på Alliansens politik som har gett fler människor mer i plånboken. Det kan vara bra att påminna regeringen och Mikael Damberg om att det endast är 4 1⁄2 månad som den här regeringens budget har gällt. Vi är här för att prata om hinder, tänker jag, och vilka hinder ser vi då mer?
Vilka hinder ser Spotifygrundarna som skrev det här brevet? En del handlar om skatter och skattepolitik. Jag kan bara påminna lyssnarna om att det är en väldigt stor skillnad mellan regeringens retorik och regeringens politik. Regeringen och näringsminister Mikael Damberg pratar gärna om strategier, industrikansler, innovationskatapulter och miljonsatsningar.
Och det behöver inte alls vara fel på de här miljonsatsningarna; det är inte det som är min poäng. Men sanningen är den att för varje krona som ni väljer att "satsa" på företagsfrämjande insatser tar ni tillbaka 50 kronor i form av höjda skatter på jobb och företagande. Konjunkturinstitutet bedömer att jobben kunde vara minst 15 000-20 000 fler om det inte vore för regeringens politik.
Totalt lägger regeringen, och även Vänsterpartiet som är stödparti här, 800 miljoner fram till 2019 på olika satsningar i näringslivet.
Men ni höjer samtidigt skatterna med 154 miljarder fram till 2020, varav den största delen slår emot jobb och tillväxt. Svenska startups och andra snabbväxande företag har alltså fog för att oroa sig.
Varför ska de lita på näringsministerns löfte när regeringen hittills gett med den ena handen och tagit så mycket mer med den andra? Slutligen vill jag återigen ställa frågorna till Mikael Damberg: Är näringsministern och regeringen beredda att säga ja till en garanti för alla?
Det här handlar inte om en gräddfil, utan det handlar om att alla företag ska ha maximalt 30 dagar för att få ett arbetstillstånd om man har lämnat in en korrekt ansökan hos Migrationsverket. Är regeringen beredd att säga ja till mer generösa regler för personaloptioner?
Är regeringen beredd att satsa på en timme mer matematik i veckan för högstadieeleverna och införa programmering som ett ämne för att våra barn ska rustas och för att tillväxtföretagen och andra företag ska ha den kompetens som man så väl behöver i framtiden? Återigen, herr talman: Jobben ska flytta till Sverige. Jobben ska inte flytta från Sverige.
Då behöver vi riva ännu fler hinder, inte vara nöjda.
Elisabeth Svantesson (M):
Den här debatten är och har varit viktig. Den påminner oss om var jobben skapas. De skapas i företag som ges möjlighet att anställa en person till, ytterligare en person till och ytterligare en person till. Stefan Löfven sa vid ett tillfälle: Det är inte brist på jobb. Det är brist på utbildning som är problemet i Sverige. Jag delar inte den bilden. Det är väldigt tydligt i debatten att vi är fyra allianspartier som ser just var jobben skapas och att jobb måste få växa fram i olika delar av ekonomin.
Vi kommer att behöva fler så kallade enkla jobb, men vi kommer också att behöva många fler jobb av den typ som finns i många av startup-bolagen. Då måste vi riva hinder. Då måste vi fortsätta att göra det. Då behöver Sverige ett företagsklimat som inte bygger hinder för snabbväxarna utan som kan göra att de innovativa tillväxtföretagen får fortsätta att växa och stärka Sverige. De betyder väldigt mycket.
Många svenska startup-bolag skapar jobb i dag. De kan mycket väl bli nästa generations storföretag, och det har Sverige inte råd att säga nej till. Jag vill tacka för debatten. Tack, Mikael Damberg, för att du närvarade! Tack, Centerpartiet, för att ni tog initiativ till debatten! Vi kommer att behöva fortsätta diskutera jobbskapande i Sveriges riksdag. Vi kommer att behöva fortsätta att diskutera hur vi ska riva hinder.
Det är något av det allra viktigaste som vi har att göra. Det viktigaste är såklart inte att diskutera utan att den här regeringen levererar resultat. De utmaningar som Sverige står inför och som den svenska arbetsmarknaden står inför är bland de största utmaningar som vi någonsin har stått inför. Då krävs det reformer. Då krävs det att vi är rädda om vartenda jobb i varenda sektor.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för frågorna, Sven-Olof Sällström! Du har nog inte följt debatten. Det finns såklart saker som vi borde ha gjort betydligt bättre - det har jag sagt många gånger efter 2014 - även när det gäller integrationsområdet. Men många utrikesfödda fick jobb under den förra mandatperioden och mandatperioden dessförinnan. Det var en styrkefaktor. Det beror på att vi sänkte bidrag.
Det beror på att vi sänkte skatten för dem som tjänar minst. Det är en politik som Sverigedemokraterna aldrig har provat. Men jag kan rekommendera den. Den är framgångsrik. När man läser er budget ser man att ni går en annan väg. Ni gillar höjda bidrag. Men det fanns mycket som vi inte gjorde och som vi inte pratar om.
Det är därför som jag efterlyser att regeringen ska lyfta fram reformer på områden där vi faktiskt lyfter väldigt tydliga reformer, alltifrån att fortsätta att göra det mer lönsamt att jobba till ett bidragstak. Vi föreslår också insatser för att människor ska kunna komma in på arbetsmarknaden, det vill säga sänkta trösklar. Läs vår budget så ser du nog att vi har skärpt och förändrat vår integrationspolitik! Det behövs om fler ska komma i jobb.
Elisabeth Svantesson (M):
Oavsett var man född någonstans och om man står långt ifrån arbetsmarknaden kan man behöva en sänkt tröskel. Svenska arbetsmarknaden har höga trösklar. Parterna har ett stort ansvar för att sänka dessa trösklar, det tror jag att många partier här i riksdagen är överens om. Politiken kan också bidra till sänkta trösklar var man än är född och om man står långt ifrån arbetsmarknaden. Vi har ett konkret förslag för att förenkla lönestöd. Det finns en djungel av stöd, så de är svåra att utnyttja.
Det är ett sätt, men det kommer också att behövas fler enkla jobb. Det behövs till exempel fler lärlingsanställningar. Det behöver ju inte alltid vara ett enkelt jobb, men det finns goda förutsättningar för att lärlingsanställningar kan finnas på en marknad där det krävs lägre kvalifikationer. Vi har konkreta förslag för att människor ska komma in på arbetsmarknaden. Vi kommer aldrig att ha en politik som lämnar människor utanför. I Sverigedemokraternas budget är det ju inte särskilt mycket fokus på att alla ska komma in på arbetsmarknaden.
Vi vill att den som har hög utbildning ska komma in mycket snabbare, men vi måste göra mer framför allt för den som har låg utbildning. Om du lyssnade noga på mitt anförande hörde du att jag sa att människor också måste anstränga sig mer för att göra sig själva anställbara. Det är otroligt viktigt. Vi har haft en omhändertagandepolitik i Sverige alldeles för länge. Jag vet inte hur många gånger jag har hört att man ska ta hand om invandrare som kommer till Sverige. Jag tror att vi ska ge människor förutsättningar och ställa krav på alla som finns i vårt land att bidra och göra rätt för sig.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Annika Karlsson! Det var ett stort engagemang - det ska jag ge Annika Karlsson. Och det var väldigt många adjektiv. : Annelie.) Förlåt, Annelie! Det var väldigt många adjektiv. Det är förvånansvärt att man helt plötsligt kan bli så nöjd när problemen är större än någonsin.
Jag sa i mitt anförande att vi har en uppgift och en utmaning framför oss som är den svåraste som vi någonsin har haft. Det finns inte ett uns av tecken på att du ser de problem som finns. Du sa alldeles mot slutet av ditt inlägg: Vi ska försöka att lösa de problem som finns. Men du nämner inte ett enda problem. Det har kommit 100 000 personer om året i snitt till Sverige under de tre senaste åren.
Jag sa tidigare att om vi gör på samma sätt som vi har gjort tidigare kommer det här att gå riktigt illa. Vad är det då den här regeringen har gjort till skillnad mot tidigare? Det är snabbspår. Det är absolut en bra insats. Mindre än 4 procent av alla i etableringen deltar i snabbspåren. Min konkreta fråga måste då bli: Om du ändå har sett ett problem med snabbspår men inga problem med verkligheten - på vilket sätt ska då dessa problem lösas?
Jag har ytterligare en fråga. Du talade med Fredrik Malm tidigare om kollektivavtalens förträfflighet. Vi delar absolut den bilden. Men är det på allvar så att snabbspår och lite utbildning ska lösa den integrationsproblematik som vi ser framöver? Vi fyra allianspartier har alla var sitt förslag om enklare vägar in på arbetsmarknaden. De liknar varandra. Vi har också en ny anställningsform.
Hur kommer det sig att regeringen i de svåraste av tider som Sverige befinner sig i säger nej till alla goda förslag om hur människor ska komma snabbare i arbete?
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för anförandet! Jag har några frågor kopplade till detta. Det finns ju mycket att tala om de här dagarna och många stora utmaningar, och jag är glad att ministern nämner att det finns problem. Några av de problem som vi ser finns i en del stadsdelar i Sverige. Som jag nämnde i mitt anförande har vi 130 stadsdelar där färre än 50 procent arbetar. Det är ofta samma stadsdelar som polisen knappt kan åka in i längre. Det måste alltid vara två poliser, för den ena måste vakta polisbilen.
Man möts ofta av stenkastning och annat. De flesta som bor där är hederliga medborgare som bara vill leva i trygghet, men de möts av en tuff vardag. I regeringens budget finns det ett kapitel på två sidor med rubriken Åtgärder mot segregation. När jag läser det här avsnittet får det mig att tänka på en gammal psalm som heter Jag kan icke räkna dem alla .
Det handlar om hur många delegationer, utredningar och samordnare den här regeringen har tillsatt. Jag tror att det är betydligt fler än politiska reformer. Herr talman! Jag måste bara få läsa upp en mening i budgeten: Regeringen avser att tillsätta en delegation som bland annat ska arbeta för att skapa jobb, minska trångboddhet och med andra åtgärder för en förbättrad valfrihet.
Vi kan glömma att det inte är riktigt korrekturläst, men det får mig att ställa en fråga. Under åtta år i opposition har ni haft stora möjligheter att ta fram kraftfulla reformer för att möta de många utmaningar och problem som finns i Sverige. Vad ska den här delegationen göra? Vore det inte bättre att lägga fram konkreta förslag på riksdagens bord om hur segregationen ska minska i de här områdena än att tillsätta ytterligare en delegation?
Elisabeth Svantesson (M):
Den nöjda arbetsmarknadsministern kom tillbaka här för en stund när hon berättade om allt som går bra i Sverige. Jag delar bilden att det är väldigt mycket som går bra. Vi har högkonjunktur och arbetslösheten sjunker. Jag vill bara påminna alla som lyssnar på debatten just nu att vi har haft ett år med den här regeringens budget.
Man ska nog vara försiktig med att ta åt sig äran, för vilka reformer som den här regeringen har genomfört har lett till de här jobben? Vi behöver nya och enkla vägar in på arbetsmarknaden, sa arbetsmarknadsministern tidigare. Då är min fråga: Vilka nya och enklare vägar? Jag ser inte att det finns just detta i budgeten. Vi har tidigare pratat snabbspår, och jag vill verkligen understryka att det är en bra insats. Även om det går långsamt är det en bra insats.
Men det behövs betydligt mer i det här läget. Jag kan bara lyfta fram två saker som regeringen kan genomföra i morgon. Slå ihop anställningsstöden från åtta till ett, så att det blir enklare att ta sig in! Inför en ny anställningsform, så att människor som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden enklare kommer i jobb! Vi vill ha en anställningsform i LAS. Man kan alltså leva på den lönen, för den är dessutom skattefri upp till 12 000 kronor.
Jag tycker att det är synd att en del företrädare här inne inte läser budgetar ordentligt. Slutligen jobbstimulans: Ja, jag är mycket väl medveten om att den här regeringen inte gillar att göra det mer lönsamt att gå från arbetslöshet till arbete. Alliansen införde en jobbstimulans, men regeringen tog bort den. Vi tror att man borde ställa krav, som jag pratade mycket om i mitt anförande, på individer att göra sig anställbara. Men människor behöver också stöd för att bli anställbara.
Vi behöver göra det mer lönsamt att bryta bidragsberoendet. Då måste det alltid löna sig bättre att ta ett jobb än att inte göra det.