Sten Tolgfors (M):
Min generella bedömning är att det är fullt möjligt att kombinera försvarets intressen och vindkraftsbranschens och samhällets intresse av utbyggd förnybar energi. Men det förekommer situationer och fall där intressena kan vara utmanande. Jag försökte i går i riksdagens frågestund bena ut frågan lite grann, och jag tänkte göra ett nytt försök nu därför att vi egentligen talar om ett antal olika delfaktorer.
För det första talade Försvarsmakten i våras om en generell stoppzon på fyra mil runt militära flygplatser i avvaktan på att man skulle ta fram en intern policy. För det andra kom den policyn i höstas och byggde på en mer individuell bedömning av respektive område och behoven där. Det innebar att man reducerade områdena som var så kallade stoppzoner jämfört med tidigare.
Men det finns några exempel där man har kvar de fyra mils radie som man talade om i våras. För det tredje har Försvarsmakten på formell grund, som jag uppfattar det, överklagat en del äldre bygglov där Försvarsmakten själv anser att man inte har hörts på det sätt som man borde ha hörts. Enligt Försvarsmaktens hemsida framgår det också att syftet med detta inte i första hand är rivning utan att man vill ha ordning på processen.
För det fjärde är Försvarsmaktens uppgift, som vi gemensamt ställer krav på, att man i detta sammanhang ska värna riksintresset försvar. Vindkraftverk kan på olika sätt påverka Försvarsmaktens verksamhet. Det kan vara störningar på radar och signalspaning och på radiolänksstråk, störningar som kan påverka möjligheterna att övervaka luftrummet.
Den aspekten gäller kanske särskilt i kustområdena. Men det finns andra huvudproblem på andra håll. Av flygsäkerhetsskäl får det inte finnas höga objekt som master eller vindkraftverk vid flygplatser. Det gäller både civila och militära flygplatser där man kan anse att höga objekt är ett hot mot flygsäkerheten. Man behöver också kunna öva lågflygning och så vidare. Här finns alltså i grunden seriösa intressen för Försvarsmakten att värna.
Och de intressen som Försvarsmakten är satt att värna är dels försvarsintressen, dels säkerhetsintressen. Men det är Försvarsmakten som självständig myndighet - det vill jag lyfta fram väldigt tydligt - som avgör hur man bedömer dessa intressen och hur man yttrar sig. Skulle jag gå in i de värderingarna kan jag försäkra er att någon av era kolleger skulle se till att jag fick reda ut det inför KU.
För det femte finns det en instansordning som har den uppgift som interpellanten och meddebattörerna efterlyser, det vill säga att väga samman olika och stundom motstående samhällsintressen till ett sammanvägt beslut. Det är inte i första hand politiken som gör det, inte heller Försvarsmakten, utan kommuner, länsstyrelser och förvaltningsdomstolar.
Ytterst, i vissa fall, kan ärendet vandra hela vägen upp till regeringen. Försvarsmaktens uppgift i detta är alltså att värna försvarsintressen och säkerhetsintressen. Andra tillför sina intressen, och sedan finns det en ordning i vårt samhälle som har till uppgift att väga samman och stundom också väga av olika intressen i de fall dessa är motstående.
Jag är dock glad - det vill jag gärna säga - att Försvarsmakten självständigt och utan politiska påtryckningar har nått fram till en mer öppen inställning till vindkraften. Det är en skillnad nu på hösten jämfört med i våras, och det har medgett att större områden har undantagits från de stoppzoner som diskuterades i våras.