Mikael Eskilandersson (SD):
Är det viktigt att omöjliggöra för alla föreningar att betala ut en del av sitt kapital till en medlem som av någon anledning tvingas lämna föreningen? Arbetskooperativ är på många sätt en utmärkt företagsform. Även i den bransch som jag jobbade i tidigare, skogsbranschen, finns en del exempel på lyckade arbetskooperativ.
Ofta rör det sig om manuellt arbetande skogsarbetare som går samman för att kunna ta på sig större uppdrag och för att kunna hjälpa varandra. Det finns också exempel på betydligt större arbetskooperativ, och det kan finnas i alla möjliga branscher. Arbetskooperativ är ofta bättre och friare än en anställning. Arbetaren får mer att säga till om än vid en anställning.
Det blir en delaktighet då alla arbetare gemensamt fattar beslut och är beroende av att det går bra för föreningen eller företaget. Lojaliteten till föreningen blir större än den skulle vara till ett företag där man är anställd. Belöningen, om det går bra, är mycket mer än bara en extra fin julgåva när man själv är del av de styrande.
Man kan påverka utvecklingen av verksamheten och samtidigt vara en del i en större gemenskap. Man delar ansvar och problem men också glädjen när det går bra. Undersökningar tyder på att arbetskooperativ är stabilare för sysselsättningen, då de i sämre tider ofta delar på det arbete som finns i stället för att göra sig av med arbetskraft.
Detta borde ses som positivt och är också en anledning att ge alla arbetskooperativ bästa möjliga förutsättningar, även i goda tider. För mig är det en gåta att en socialistisk regering inte vill ge arbetare i förening så bra förutsättningar det bara går utan i stället vill begränsa deras möjligheter att handla fritt genom att begränsa deras möjligheter att betala ut av sitt eget kapital. Herr talman!
Kapitalet i ett arbetskooperativ uppstår inte av sig självt. Det är oftast ett resultat av hårt arbete av de medlemmar som har valt att avstå från maximalt löneuttag. I stället för att tas ut som lön har pengarna fått stå kvar i föreningen för att användas vid framtida behov.
Riskerna med att begränsa möjligheterna av uttag, som regeringen vill, är flera. Dels innebär det sannolikt att vissa föreningar i stället väljer att bli aktiebolag, där man är betydligt friare att använda sitt kapital, eller väljer någon annan företagsform, vilket kan vara till nackdel för samhället. Dels gör det att föreningar är mer försiktiga med att bygga upp ett eget kapital i en förening.
Det borde vara bra för en förening att bygga upp ett stort kapital, då föreningen i så fall får större handlingsfrihet. Varför motsätter man sig då det?
Vänsterblocket säger i sin reservation: "Om en förening genom insatsemission kontinuerligt för över fritt eget kapital till medlemsinsatserna ökar insatsernas värde och en avgående medlem kommer att kunna få ut ett större belopp än vad han eller hon har betalat in som insats. Har möjligheterna till insatsemission utnyttjats maximalt kommer den avgående medlemmen att få ut hela sin andel av föreningens fria egna kapital."
Då undrar jag: Har regeringen tänkt på vad som händer om föreningen inte har överfört sitt fria kapital, alltså om föreningen i stället har samlat ett större kapital, för att vara fri att använda detta? Det är nog få föreningar där det sitter experter på ekonomi och regler. Det behöver inte heller vara så att medlemmen som lämnar föreningen har planerat detta.
Det kan till exempel röra sig om ett plötsligt dödsfall i en förening med stort eget kapital. Hur gärna de övriga medlemmarna än vill ge en del av det egna kapitalet till den avlidnas dödsbo får de inte göra detta, enligt de regler som regeringen vill ska gälla. Jag kan ta ett exempel från min tidigare bransch, skogsbranschen.
Det kanske är ett tiotal arbetande inom manuellt skogsarbete som samlar för att köpa en skogsmaskin eller något liknande. Genom att göra lägre uttag av lön har de samlat ihop ett stort kapital. Men plötsligt dör en av de tio personerna.
Då kan inte de andra ge hans dödsbo hans del, hur enhälligt de än tycker det, utan från regeringen och vänsterblocket säger man: Så får man inte lov att göra. Det finns givetvis sätt att gå runt detta. Man kan i föreningen alltid hitta på något sätt att betala efterlön eller något i den stilen, hitta på att han kanske hade jobbat fler timmar eller något sådant.
Men då börjar man ju fiffla med lagarna, och det blir inte bra. Motiveringen från vänsterblocket att en förening blir mindre stabil om flera lämnar samtidigt tycker jag haltar.
Jag förutsätter att alla föreningar har lite grann självinsikt och självbevarelsedrift, så att man självklart begränsar uttaget i sina stadgar efter vad man anser att man mäktar med ekonomiskt. Herr talman!
På frågan "Är det viktigt att omöjliggöra för alla föreningar att betala ut en del av sitt kapital till en medlem som av någon anledning tvingas lämna föreningen?" är Sverigedemokraternas svar nej. Det är mycket viktigare att föreningar får handlingsfrihet, så att de kan utvecklas på bästa sätt. Därför valde vi att fälla regeringen i ännu en fråga. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.