Anders Hansson (M):
I detta betänkande behandlar vi frågor som rör framför allt strålningsskydd, närmare bestämt hälsoeffekter av elektromagnetiska och radiofrekventa fält och den forskning som bedrivs rörande detta. Vi behandlar också frågor om gränsvärden för strålning, inrättande av områden med låg strålning för elöverkänsliga samt myndigheters ansvar och deras myndighetsutövning.
Frågan om elkänslighet ska tas på största allvar. I både vårt arbetsliv och vårt privatliv använder vi oss mer och mer av allehanda elektroniska apparater som mobiltelefoner, datorer, tv-apparater, mikrovågsugnar och så vidare.
Dessa apparater avger i de flesta fall olika elektromagnetiska och radiofrekventa fält som de flesta av oss sällan känner av. Det finns dock personer som upplever att de påverkas mer än andra av dessa fält, personer som i vardagligt tal kallas elöverkänsliga.
Symtomen på elöverkänslighet kan vara allt från huvudvärk och illamående till ljuskänslighet och koncentrationsproblem, bara för att nämna några. Vi bör vara mycket ödmjuka inför de problem som dessa personer upplever och som också tyvärr påverkar deras livssituation mer än vi kanske kan föreställa oss. Fru talman!
Frågan om elkänslighet är på intet sätt ny och inte heller en fråga där åtgärder inte vidtas i syfte att uppmärksamma problematiken och hjälpa de människor som anser sig vara drabbade av elöverkänslighet. Från statens sida har vi följande myndigheter inom vilkas ansvarsområden elkänslighet faller: Strålsäkerhetsmyndigheten har ansvar för att skydda allmänheten från skadliga effekter av strålning.
Myndigheten genomför regelbundet mätningar, följer forskningen inom området, gör riskbedömningar för produkter som ska säljas på den svenska marknaden samt vidtar åtgärder i form av rekommendationer och föreskrifter när potentiella risker identifierats. Strålsäkerhetsmyndigheten finansierar också forskning inom strålskyddsområdet och bedriver i viss omfattning egen forskning.
En annan myndighet, Arbetsmiljöverket, ansvarar för frågor inom samma område om det gäller arbetstagare. Ett utökat samarbete finns också kring nybyggnationer och samhällsplanering. Här samarbetar Strålsäkerhetsmyndigheten med Socialstyrelsen, Elsäkerhetsverket, Arbetsmiljöverket och Boverket.
Tillsammans ger de rekommendationer kring bland annat utformningen och placeringen av kraftledningar och elektriska anläggningar samt placeringen av skolor och bostäder nära anläggningar där förhöjda magnetfält uppmätts. De ger också allmänna råd om hur man i övrigt kan begränsa fält som starkt avviker från vad som anses normalt i hem, skola och våra arbetsmiljöer.
Vidare har Socialstyrelsen ett centralt ansvar för tillämpningen av miljöbalkens regler när det gäller hälsoskydd. Även Vetenskapliga rådet, som är en statlig myndighet som ger stöd till grundläggande forskning inom olika verksamhetsområden, avger kontinuerliga rapporter om det vetenskapliga läget på området.
Slutligen finns Forskningsrådet för arbetsliv och socialvetenskap, som även de regelbundet följer forskningen om elöverkänslighet och andra effekter av elektromagnetiska fält. Sedan åtta år tillbaka har detta råd regeringens uppdrag att följa vad som händer inom detta område.
Årligen författar detta råd rapporter som uppmärksammar de senaste viktiga vetenskapliga framsteg som gjorts kring bland annat elkänslighet och elektromagnetiska fält. Fru talman!
Ett flertal myndigheter i Sverige är alltså delaktiga i, bedriver själva, initierar eller finansierar forskning kring elkänslighet och följer kontinuerligt frågor som rör elektromagnetiska och radiofrekventa fält och elöverkänslighet. Sverige deltar även i det internationella samarbetet kring bland annat frågor om elkänslighet.
Det finns en internationell strålskyddskommission för icke-joniserande strålning. Jag ska ge mig på att säga det på engelska också: International Commission on Non-ionizing Radiation. EU grundar många av sina beslut i frågor kring strålning på arbetet som denna kommission utför. Frågan tas därmed på största allvar, vilket jag är mycket glad och tacksam för.
I en av reservationerna från Miljöpartiet har krav lyfts fram på att regeringen ska tillsätta en särskild kommission för att granska problematiken med elrelaterad ohälsa.
Reservationen är säkert avgiven i ett gott syfte med de elöverkänsligas bästa i åtanke, men att skapa ytterligare en kommission i den långa rad av myndigheter, råd och utökade samarbeten som redan finns i dag skulle enligt min mening vara föga meningsfullt. Fru talman!
All forskning och alla vetenskapliga studier till trots förblir tyvärr resultatet detsamma: Något samband mellan elektromagnetiska fält och elöverkänslighet kan inte påvisas. Enligt Socialstyrelsen har i flertalet experimentella studier varken friska eller elkänsliga personer kunnat avgöra bättre än slumpen om de varit exponerade för elektromagnetiskt fält eller inte.
Det finns därför för närvarande inte något vetenskapligt stöd för att det föreligger något orsakssamband mellan exponering för dessa fält och dess symtom. Strålsäkerhetsmyndigheten gör också bedömningen att det inte finns några kända hälsorisker för allmänheten när det gäller påstådd strålning från till exempel mobilstationer, trådlösa nätverk och liknande.
Dess ställningstagande stöds också av Vetenskapliga rådet, som i ytterligare en epidemiologisk studie inte kunnat påvisa något samband. Flertalet andra studier och forskningar har också misslyckats med att finna vetenskapligt stöd för att kunna påvisa elöverkänslighet. Fru talman!
Jag vill här ta tillfället i akt att säga att detta på intet sätt förringar att elöverkänsliga har en mycket besvärlig situation. Vi genomför all forskning vi kan och har till vår hjälp åtskilliga myndigheter och råd, vilka jag tidigare nämnt och som är djupt engagerade i frågan.
All forskning kommer att fortsätta, såväl inom Sverige som i våra internationella samarbeten, allt i syfte att inhämta kunskap som kan vara till stor hjälp i arbetet med att hantera dessa frågor i samhället och underlätta situationen för dem som lider av elöverkänslighet. Jag yrkar därför bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna.