Jan Ericson (M):
Jag satt och tittade lite på siffrorna från Eurostat. Ylva Johansson kritiserade att Alliansen fick stöd för att minska ungdomsarbetslösheten under sin tid. Då kan jag påminna Ylva Johansson om att 2015 fick dagens regering 120 miljoner i EU-stöd för att bekämpa ungdomsarbetslösheten - bara som en upplysning. I den föregående debatten diskuterades en del vad vi moderater vill göra.
Därför tänker jag nämna en del. Vi har omfattande förslag till reformer i skolsystemet för att hjälpa nyanlända. Vi vill förlänga skolplikten för elever som inte når gymnasiebehörighet, införa lovskola, inrätta en ny yrkesskola för elever som snabbt vill lära sig yrken, och vi vill öka antalet lärare som kan undervisa på sfi.
Tillsammans med resten av Alliansen har vi också presenterat en ny arbetsmarknadsreform som vi kallar inträdesjobb, riktad till framför allt nyanlända och även lågutbildade, där man kan få lön för 70 procent arbete och där 30 procent av arbetstiden går åt till att lära sig arbetet. Vi vill höja taket för RUT-avdraget, som är ett bra sätt för nyanlända att komma in på arbetsmarknaden. Vi vill också förändra integrationsplikten med krav på att delta i svenskundervisning och samhällsorientering.
Vi vill införa ett bidragstak som gör att det blir mer lönsamt att gå från bidragsförsörjning till arbete. Och vi sänker skatten på arbete. Det här är sådana saker som vi moderater tillsammans med Alliansen föreslår för att göra något konkret åt situationen för de nyanlända. Vi tar den frågan på allvar. Jag upprepar: Det är tio månader kvar till valet. Frågan är om vi har tid att vänta i tio månader på att göra alla dessa saker.
Efter att ha läst upp de här exemplen vill jag fråga Ylva Johansson: Är arbetsmarknadsministern nöjd med resultatet av sina egna åtgärder? Är de ärligt talat så bra, har de lyckats något vidare? Det skulle jag gärna vilja ha svar på. Det är lätt att säga att det här är besvärligt därför att vi har så många nyanlända. Det är lätt att vi använder det som undanflykt för att det ser ut som det gör på den svenska arbetsmarknaden.
Men jag vill då påminna om Tyskland. Tyskland är det land i Europa som utöver Sverige har tagit emot flest asylsökande. I Tyskland har arbetslösheten sedan 2014 minskat från 5 procent till 3,7 procent, trots mottagandet av nyanlända. I Sverige ser vi inte alls samma utveckling. Då är frågan vad detta beror på. Möjligen kan det bero på vilken regering man har.
Att det stora mottagandet av asylsökande är problematiskt ur många aspekter vet vi alla vid det här laget, men som regering kan man inte bara slå sig till ro och konstatera det. Man måste agera. Gör vi ingenting nu bäddar vi för stora problem i framtiden, som jag sa i mitt förra anförande, både sociala och statsfinansiella problem. Många nyanlända har en lång väg till arbetsmarknaden.
Om konjunkturen samtidigt vänder nedåt har vi stora problem framför oss de kommande åren. Vilken arbetsmarknadsminister som helst borde känna en stor och djup oro för framtiden i stället för att försöka skönmåla situationen. Man borde lägga all kraft på att hantera situationen. Men regeringen sitter i det närmaste passiv och låter högkonjunkturen hjälpligt dölja underliggande problem på svensk arbetsmarknad.
Och de få åtgärder man presenterar är mest vackra ord men med väldigt klent resultat. Jag upprepar min fråga om arbetsmarknadsministern inte inser att många nyanlända kommer ut på arbetsmarknaden i ett läge där konjunkturen vänder nedåt. Vad tänker hon då göra?