KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Hillevi Larsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra förutsättningarna för ungdomar att få egen bostad. Interpellanten har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att studentbostäder ska byggas även utan statligt stöd. Jag håller med interpellanten om att ungdomars bostadssituation är viktig. Regeringens politiska inriktning innebär att långsiktigt stabila villkor för ägande och byggande av bostäder ska etableras.
Detta innebär bland annat att snedvridande subventioner och detaljregleringar avskaffas. Denna inriktning förbättrar möjligheterna för bostadsbyggande oavsett upplåtelseform och ägarkategori. Regeringen anser att stöd för att gynna grupper att ta sig in på bostadsmarknaden blir mer effektiva och ändamålsenliga om de riktas till konsumenterna i stället för till producenterna.
Mot denna bakgrund har regeringen avsatt 100 miljoner kronor i 2007 års budgetproposition för att underlätta för enskilda att etablera sig på bostadsmarknaden. På kort sikt fördyras visserligen produktionen av nya studentbostäder när stödet tas bort. Jag är dock inte övertygad om att detta får ett omedelbart genomslag på hyrorna, eftersom fastighetsägarna också måste ta hänsyn till sina kunders - i detta fall studenternas - ekonomiska situation och betalningsförmåga.
Att inte göra det skulle leda till vakanser och inkomstbortfall. På längre sikt gynnas dock all bostadsproduktion, även studentbostäder, av att beroendet av statliga bidrag upphör och ersätts med normala marknadsförutsättningar. Tillgången till bostäder handlar inte enbart om att producera nytt utan även om att utnyttja ett befintligt bestånd på ett effektivt sätt.
Privatpersoner som tillfälligtvis inte utnyttjar sin bostad skulle genom att hyra ut den helt eller delvis kunna bidra till att komplettera de konventionella boendeformerna. Regeringen har gett tilläggsdirektiv till utredningen om ekonomiska och juridiska förutsättningar för privatpersoners upplåtelse av den egna bostaden.
Avsikten med tilläggsdirektiven är att öka möjligheterna för utredningen att lämna förslag till ekonomiska incitament som kan öka bostadsinnehavarens intresse av upplåtelse av den egna bostaden. Att utnyttja det befintliga bostadsbeståndet på ett bättre sätt skulle gagna hela bostadsmarknaden, inte minst studenter. Det är inte helt självklart så att bostäder ska byggas för de hushåll som står i bostadskön.
Det är viktigt att komma ihåg att även när det produceras nya bostäder skapas flyttkedjor, som kan leda till att nya personer kan etablera sig på bostadsmarknaden i redan befintliga bostäder. Sammanfattningsvis är jag övertygad om att de långsiktiga villkor som nu regeringen skapar, som varit efterfrågade av byggbranschen en längre tid, kommer att leda till att Sverige kan närma sig den högre nivån på bostadsbyggandet som finns i övriga EU-länder.
Det skulle gynna alla på bostadsmarknaden, däribland ungdomar.
Mats Odell (KD):
Det här med statistik över byggande är alltid relativt. Det låg alltså i prognoserna redan långt innan den här regeringen tillträdde att byggandet skulle minska under 2007 och 2008. Det här följer mycket med konjunkturen. Konjunkturen är mycket mer styrande än marginella subventioner.
Det är klart att man därmed kanske också kan förringa de 100 miljoner som satsas, men låt oss ändå titta på detta. Nu säger Hillevi Larsson att det två månader efter att en ny regering har tillträtt är ett totalt katastrofläge på bostadsmarknaden. Jag tror nog att det är lite lätt överdrivet att säga det.
Prognoserna nu är att det kommer att byggas mer än man trodde innan regeringen tillträdde. Och jag är alltså beredd att mycket noga följa utvecklingen vad gäller hyresrätten. Jag har redan haft flera samtal med företrädare för hyresgäströrelsen, SABO och fastighetsägarna när det gäller hur vi tillsammans ska kunna utveckla hyresrätten, som är en mycket viktig del av den svenska bostadsmarknaden.
Mats Odell (KD):
Tack, Egon Frid, för ett intressant inlägg och en intressant interpellation som andas omsorg om svaga och utsatta. Jag tror att Egon Frid och jag har samma utgångspunkt: Det är den gruppen som vi måste ta sikte på att ge särskilt stöd.
För att få fram fler bostäder tror jag att det har varit negativt för bostadsproduktionen i Sverige att vi har haft en bostadspolitik som har varit uppbyggd runt en växande flora av tillfälliga subventioner till bostadsbyggande i stället för långsiktigt goda förutsättningar som gör att vi får en mera reguljär produktion.
Låt mig bara som exempel på den politik som har varit ta det som Egon Frid själv nämner, nämligen investeringsbidragen. De hade den förra regeringen bestämt skulle upphöra vid årsskiftet. Men strax före valet lade man fram ett förslag om att förlänga det här stödet till den sista juni 2008. Hur många bostäder tror Egon Frid att man hinner bygga med så kort startsträcka? Det är det här som har varit förödande: In med nya subventioner, bort och in igen.
Bostadsbyggande är ju en oerhört långsiktig verksamhet som måste kunna överblickas, och man måste ha goda planeringsförutsättningar. Vår ambition är att nu ersätta de tillfälliga stöden med riktade stöd till de riktigt svaga grupper som behöver hjälp in på marknaden. Det andra är långsiktigt goda förutsättningar för låga kostnader i den löpande driften och att hyrorna kan hållas nere genom en god konkurrens så att det byggs mer.
Det tror jag principiellt är en mycket viktig förutsättning. Vi har alltså avsatt 100 miljoner kronor i budgeten för nästa år för just den här typen av stöd till svaga grupper, för att de ska kunna komma in på bostadsmarknaden. Vi har däremot inte preciserat exakt hur pengarna ska användas. Vi har ju sett att den förra regeringen föreslog någon typ av statlig kreditgaranti. Det är säkert ett bra förslag. Vi har inte förkastat det på något sätt. Men vi tror att man måste titta lite bredare.
Det kanske finns ännu bättre och smartare sätt. Det kanske inte är alla som kan eller vill köpa sin bostad och behöver en kreditgaranti. Vi kanske också måste ha olika sätt att stödja dem som vill in i en hyresrätt, till exempel.
Jag tror att Egon Frid säkert kan delta i en sådan här debatt igen när vi har lagt fram det förslag som vi snart kommer att göra om hur de 100 miljoner kronorna ska användas för att stärka de utsattas position på bostadsmarknaden.
Mats Odell (KD):
Jag uppskattar den här konstruktiva och trevliga debatten med Egon Frid om en väldigt viktig fråga. Jag hoppas att vi ses i dessa talarstolar många gånger. Här tror jag att vi kan lära av varandra. Det är det som är förutsättningen för att vi ska kunna bygga vårt samhälle på ett positivt sätt också för de mycket svaga grupper som vi nu talar om.
Jag tror ändå att jag vill understryka en gång till att när vi talar om att bryta utanförskapet är det viktigaste att människor har ett arbete att gå till. Det är för att skapa förutsättningar för detta som vi har satt in den stora grundläggande förändringen. Sedan är det viktigt att man har en bostad. Det är alldeles riktigt. Där har vi kunnat se att den politik som hittills har förts har byggt på tillfälliga subventioner.
Ta den senaste, som nu fasas ut och som också den socialdemokratiska regeringen hade tänkt fasa ut ända tills strax före valet. Det var blanketter som skulle fyllas i, för det var mycket speciella typer av bostäder som man fick subventioner för. Jämför hur bostadsmarknaden ser ut i andra länder, som inte har sådana här subventioner. Ta en sådan stad som Bryssel till exempel. Jag vet ju detta. Vi har nu nya statsråd som ska ha bostäder här i Stockholm. Det är omöjligt att få tag på en bostad.
Hade det varit i Bryssel hade man kunnat titta på hur många bostäder som helst i olika prislägen, i olika delar av Storbryssel. Du hade kunnat åka runt i flera dagar och titta på lediga lägenheter. Där har man alltså fått i gång ett byggande som gör att det är konkurrens om hyresgästerna. Det är dithän vi måste komma, att det är möjligt att också göra en bostadskarriär, att flytta och hitta bostäder allteftersom familjen utvecklas, allteftersom ens behov växlar.
Det tror vi inte fungerar genom att föra den grundläggande politik som hittills har förts, med subventioner av olika slag till en så enormt kapitalkrävande verksamhet som att bygga bostäder. Det går inte att subventionera goda förutsättningar. Det gäller enbart att skapa sådana långsiktigt goda förutsättningar. Det är grundhållningen i regeringens politik.
Krediter hjälper inte de svagaste, säger Egon Frid. Nej, det menar jag också. Det är därför vi inte köper den förra regeringens förslag fullt ut, att bara använda detta till krediter. Vi vill titta bredare på möjligheten att också hjälpa till att få in svaga grupper på bostadsmarknaden på annat sätt med de här pengarna.
Mats Odell (KD):
Egon Frid faller nu ned i de retoriska groparna. Det får han gärna göra. Men låt oss ändå titta seriöst på detta. Om det är nästan omöjligt för ett statsråd att få en bostad i Stockholm, hur ska det då vara för de utsatta grupperna? Hur lång tid tar det om jag i dag ställer mig i den bostadskö som finns i staden? Jämför det med hur lång tid det tar i Bryssel.
En invandrare som kommer dit får en bostad mer eller mindre direkt. Det är en väldig skillnad på en bostadsmarknad som fungerar och en som inte fungerar. Jag tror ändå, när Egon Frid säger att vi håller upp priserna på bostadsrätter i stället för att satsa på hyresrätter, att det är tvärtom.
Det är en politik som förs där man subventionerar ett smalt segment för byggande och där villkoren för övrigt hyresrättsbyggande är så dåligt att Sverige ligger i bottenligan av bostadsbyggande i Europa. Vi nådde knappt ens upp till genomsnittet av bostadsbyggandet inom EU-länderna i början av 90-talet och slutet av 80-talet när vi hade denna extrema byggboom. Då måste man inse att vår modell måste reformeras.
Det är bara långsiktigt goda villkor för bostadsbyggande som kan lösa problemet.
Mats Odell (KD):
Peter Hultqvist har frågat mig om jag avser att initiera några förändringar i lagarna om jäv och bisyssla i offentlig förvaltning så att alla statligt anställda får samma möjligheter som statsrådet själv att delta i ekonomisk verksamhet inom det område man också har myndighetsansvar. Inledningsvis vill jag bara fästa uppmärksamhet på att svaret tar sikte på bisysslereglerna i lagen om offentlig anställning .
Peter Hultqvists fråga, om jag avser att "initiera några förändringar i ovan nämnda lagar" får uppfattas så, eftersom det är endast denna lag som han nämner i texten. Jag vill dock för tydlighetens skull påpeka att för statsråd gäller i detta avseende reglerna i 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen.
Peter Hultqvist gör också en tolkning av hur han anser att rättsläget skulle vara om reglerna i lagen om offentlig anställning vore annorlunda än vad de är i dag. Han gör det med bäring på att jag äger aktier i ett bolag som är verksamt inom vårdsektorn. Det är omöjligt för mig att uttala mig om hur ett enskilt fall skulle bedömas om lagreglerna såg annorlunda ut än vad de gör i dag.
Det är naturligtvis våra domstolar som har att bedöma rättsläget i olika tänkbara situationer som kan uppkomma. Bisyssleutredningen lämnade i september 2000 sitt betänkande Offentligt anställdas bisysslor som innehöll en översyn av bisyssleregleringen inom den offentliga sektorn. Riksdagen beslutade i november 2001 om ändringar i lagen om offentlig anställning.
Ändringarna innebär bland annat att en arbetsgivare ska besluta att en arbetstagare som har eller avser att åta sig en bisyssla som inte är förenlig med bestämmelsen om förbud mot förtroendeskadliga bisysslor i 7 § lagen om offentlig anställning ska upphöra med eller inte åta sig bisysslan. Beslutet ska vara skriftligt och innehålla en motivering.
En arbetstagare som inte är nöjd med ett sådant beslut kan få det överprövat slutligt i Arbetsdomstolen. Några ändringar i sak i regleringen av vilka bisysslor som är otillåtna för offentliganställda infördes inte i och med beslutet i riksdagen. Förutom den nämnda allmänna bisyssleregeln i lagen om offentlig anställning finns dessutom sedan tidigare regler i kollektivavtal om förbud mot arbetshindrande bisysslor och konkurrensbisysslor.
Sammantaget är min bedömning att nuvarande lagregler i lagen om offentlig anställning beträffande bisysslor är väl avvägda, och jag har inte i nuläget för avsikt att initiera några förändringar i lagreglerna inom detta område.
Mats Odell (KD):
Vem som är på hal is och på fel väg kan man alltid fråga sig. Peter Hultqvist ställer en fråga till mig: Avser ministern att initiera några förändringar i ovan nämnda lagar så att alla statligt anställda får samma möjligheter som statsrådet själv att delta i ekonomisk verksamhet inom det område man också har myndighetsansvar? Jag har svarat på den frågan.
Jag har sagt att jag inte har för avsikt att initiera några förändringar i den här lagstiftningen. Peter Hultqvist pekar på det han anser vara orimliga konsekvenser. Det innebär att gällande lagstiftning, enligt Peter Hultqvist, är orimlig och att han indirekt vill att lagstiftningen ska ändras.
Det är regeringsformen som Peter Hultqvist vill förändra. Eller är det lagen om offentlig anställning? Jag blir inte riktigt klok på vad det är han vill åstadkomma.
Mats Odell (KD):
Glider mellan olika - jag minns inte vad Peter Hultqvist sade. Mitt intryck är att Peter Hultqvist ganska fritt glider mellan olika svenska lagar som är stiftade av denna riksdag. Han kastas mellan vad offentligt anställda skulle kunna tillåta sig och vad ett statsråd kan göra. Jag har hänvisat till gällande lagstiftning.
Jag har innan jag tillträdde mitt uppdrag frågat vad som gäller. Jag har fått ett tydligt svar från juristerna på Finansdepartementet att det inte finns någon generell jävssituation i mitt fall. Jag är delägare i ett familjeföretag som mina föräldrar startade för ca 50 år sedan. Det är 47 år sedan, för att vara riktigt noga.
Jag har levt i detta företag. Jag är uppvuxen och har bott bland de personerna. Våra barn är uppvuxna tillsammans med dem. Det är en del av vår familj. Det är inte en aktie vilken som helst, Peter Hultqvist. Jag tycker att det här hamnar i vad lagen säger. Det kan vara en sak att Peter Hultqvist tycker att intressen som har med näringsverksamhet att göra ska stå i en särklass.
Där måste man skaka av sig varje del innan man tar ett offentligt uppdrag. Gäller det också andra intressen, exempelvis ideella organisationer, fackliga organisationer? Kan de intressena finnas kvar? Peter Hultqvist berör väldigt intressanta principiella frågor, och han kan ha en annan uppfattning om detta. Men jag har att hålla mig till lagen.
Vi har oerhört duktiga jurister i Regeringskansliet som har granskat detta, så det finns inget generellt jävsförhållande. Däremot kan det för alla statsråd som har olika typer av tillgångar, aktier eller annat, finnas konkreta beslut som ska fattas där det kan föreligga en jävssituation.
Där har varje statsråd ett ansvar för att tillsammans med juristerna se till att man aldrig är med vid beredningen av sådana ärenden. Men att utfärda generella förbud för näringsidkare att finnas med i en regering exempelvis tycker jag är en tolkning av regeringsformen som är väldigt extensiv, för att uttrycka sig försiktigt.
Mats Odell (KD):
Vi i detta hus stiftar lagar. Regeringen lägger fram förslag. Riksdagen granskar och godkänner eller avslår lagförslag från regeringen. Sedan har vi ett konstitutionsutskott som granskar statsrådens ämbetsutövning.
Just det förhållande som Peter Hultqvist och Sven-Erik Österberg tar upp är av en partikamrat till er anmält till riksdagens konstitutionsutskott. Är det inte rimligt att utskottet då får pröva detta?
Jag menar att den prövning som har gjorts av juristerna på Finansdepartementet är tydlig i den delen att det inte finns någon generell jävssituation, utan det kommer att prövas från fall till fall - som för alla statsråd. Om det finns minsta risk för en jävssituation deltar man inte i ett sådant beslut. Det är en självklarhet.
Mot bakgrund av det Sven-Erik Österberg här tar upp förstår jag att ni i den förra regeringen känner att ni granskades väldigt hårt, så nu ska vi minsann bli granskade lika hårt. Det har jag full förståelse för. Jag får naturligtvis med glatt humör ha de här debatterna. Men jag ser med spänning fram emot vad konstitutionsutskottet kommer att säga i den här frågan.
Mats Odell (KD):
Jag är glad över den omsorg om mitt känsloliv som Sven-Erik Österberg visar. Det känns hedrande. Det är väl så att statsråd inte kan gå efter sitt eget känsloliv. Det tror jag inte att de socialdemokratiska statsråden gjorde när de kände sig på det sätt som Sven-Erik Österberg upplever. Jag vet inte om de vidtog några åtgärder med anledning av att den dåvarande oppositionen ställde interpellationer till dem. Jag kan inte bedöma det.
För min del är känslolivet underordnat. Jag lever efter de lagar som riksdagen stiftar och just nu handlar det om hur konstitutionsutskottet uttolkar dem i mitt fall.
Mats Odell (KD):
Peter Hultqvist har frågat mig om jag avser att tillse att en viss pm rörande utnämningspolitiken presenteras för riksdagen och det utskott som där ansvarar för frågorna om utnämningsmakten. Låt mig inleda med två klarlägganden. Promemorian som avses finns tillgänglig i Regeringskansliet för envar som är intresserad. Den har således inte exklusivt förbehållits en trängre krets journalister.
Utnämningsmakten är ett av regeringens viktigaste instrument för att fullgöra sin grundlagsenliga uppgift att styra riket. Det finns således inget utskott i riksdagen som ansvarar för dessa frågor. Konstitutionsutskottets uppgift härvidlag är att i efterhand granska regeringens utövning av utnämningspolitiken.
Jag hör till dem som kritiserat den förra regeringen för att det för omvärlden, inte minst för riksdagen och dess ledamöter, varit omöjligt att i efterhand granska på vilka grunder myndighetschefer har utnämnts. De reformer regeringen ämnar genomföra syftar till att öka möjligheterna att i efterhand granska regeringens bruk av utnämningsmakten. Med detta sagt är det dock så att vi i den nuvarande regeringen ärvt ett system, ett system som nu kommer att reformeras.
Jag står fast vid att jag, när beredningen av frågan är avslutad, återkommer till riksdagen med en redovisning av vilka förändringar i utnämningspolitiken som kommer att genomföras. I den mån förändringarna kräver lagstiftning kommer självfallet förslag om detta att underställas riksdagen.
Mats Odell (KD):
Ett väldigt viktigt inslag i höstens valrörelse var just utnämningspolitiken, det sätt på vilket den hade skötts av den förra regeringen. Jag förstår att det var jobbigt för Sven-Erik Österberg att stå här i skottgluggen för de utnämningar som hade varit. Jag har full förståelse för att det känns relativt trevligt att nu få rikta motsvarande interpellationer till efterträdarna.
Det må väl vara förlåtet att man inte efter två månader i kanslihuset, det är kanske lite tidigt, kan upprätta något slags bokslut över hur den här regeringen har skött utnämningspolitiken. Jag tycker också att det är löftesrikt att Peter Hultqvist snarare tar upp formerna för överlämnandet av regeringens preliminära planer för hur lagstiftningsprocessen ska gå till än innehållet i utnämningspolitiken.
Jag vet inte om Peter Hultqvist har någonting att invända mot att det blir en mer transparent process, att det ska vara mer förtjänst och skicklighet än andra faktorer som ska gälla. Låt mig ändå säga att det pm som tas upp i interpellationen var någonting som togs fram till ett besök som statsministern gjorde hos riksdagsjournalisterna och beskrev preliminärt hur vi har tänkt oss den här processen framåt.
Jag har nu svarat i interpellationen att det finns tillgängligt, men jag lovar på stående fot, Peter Hultqvist, att se till att detta pm kommer, inte bara till konstitutionsutskottets ordförande, utan till hela utskottet, inklusive suppleanter. Det finns inget konstigt i detta.
Men en sak är säker: En sådan process följer inte den tradition och praxis som har utvecklats, som Peter Hultqvist skriver i sin interpellation. Det är i så fall en extraordinär åtgärd att ett statsråd skickar över ett preliminärt pm från Regeringskansliet om hur en kommande lagstiftningsprocess ser ut.
Men jag gör det gärna om detta kan underlätta för utskottet att förutse hur den här processen kommer att gå till. Jag har gärna samtal med ordförande, vice ordförande och andra ledamöter i konstitutionsutskottet om de vill ha mer personliga kommentarer runt den här processen. Öppenhet är någonting som vi är för på alla nivåer.
Jag har inte uppfattat att det har funnits en kritik som har tagit fasta på det som Peter Hultqvist skriver i sin interpellation. Men om den finns vill jag göra vad jag kan för att rätta till detta. Sven-Erik Österberg är inne på samma frågor. Han tog emot en kaskad av interpellationer och så vidare. Han undrar om jag har kommit till insikt sedan jag kom till Regeringskansliet.
Jag har kommit till insikt om en sak, och det visste jag redan tidigare eftersom jag har varit statsråd tidigare, och det är att det tar tid att genomföra det man har sagt i en valrörelse. Men där tycker jag att Sven-Erik Österberg och jag var överens. Han hänvisade själv till granskningsgruppen. Vi har väldigt tydligt i alliansens olika dokument inför valet pekat på vår avsikt att reformera denna utnämningsprocess.
Jag hoppas att Sven-Erik Österberg och Peter Hultqvist är beredda att stödja de propositioner som kommer att läggas på riksdagens bord om att få en mer transparent och spårbar process i hur utnämningar har gått till, för så har det inte varit hittills.
Mats Odell (KD):
Jag är väldigt glad att Peter Hultqvist och andra verklighetens män och kvinnor kommer in i denna kammare och har med sig praktiska erfarenheter av sådant som kanske kan reformera kammarens sätt att arbeta - och varför inte också regeringens sätt att kommunicera med riksdagen. Jag tycker att det är jättebra. Vi behöver det.
Dock kan jag förvarna Peter Hultqvist, han har ju varit riksdagsledamot ungefär lika länge som jag har varit statsråd den här gången, om att det är en trögrörlig materia att ändra i de här processerna. Men jag tror att det är bra att man tittar med friska ögon på hur saker och ting hanteras. Jag har ju också fått många goda råd, och jag tar till mig många av dem.
Jag kommer att se till att det här pm:et går över, som sagt, till konstitutionsutskottet, dess presidium och ledamöter, och jag har mycket gärna diskussioner om hur den här processen ska hanteras. Nätverk är bra. Jag har ju snart ett nätverk med Peter Hultqvist här. Vi ses ju ganska ofta och diskuterar i denna kammare. Jag kan även gärna tänka mig diskussioner vid sidan av kammarens talarstolar med så kloka personer.
Sven-Erik Österberg undrar: Vad är det för fel på cheferna i staten? Jag tycker ändå att den frågan skiljer sig lite grann från interpellationens fråga: "Kommer statsrådet Odell att se till att pm:et om utnämningspolitiken presenteras för riksdagen och det utskott som där ansvarar för frågorna om utnämningsmakten?" Jag har svarat på den frågan, och jag kommer att göra det som efterfrågas. Jag ser ingen anledning att i det här sammanhanget recensera de chefer som finns i staten.
Det görs via de fortlöpande resultaten och dialogerna med de olika myndigheterna. Generellt vill jag säga att vi har mycket duktiga och kompetenta chefer i staten. Det finns ingen anledning att i det här sammanhanget ha någon recension av deras olika egenskaper.
Mats Odell (KD):
Jag vill tacka Peter Hultqvist och Sven-Erik Österberg för viktiga debatter. Även om vi är kvar på övertid här inför julen, många av våra kamrater har åkt till sina julfiranden, är det viktiga frågor som här tas upp. Jag vill gärna understryka det som Peter Hultqvist sade, nämligen att de här tre generaldirektörerna, Jan Brandborn, Ingemar Skogö och Bo Bylund, är personer som jag hyser stor respekt för.
Jag kan säga att jag har haft väldigt mycket att göra med de två förstnämnda när jag var kommunikationsminister. Det är till och med så, Peter Hultqvist, att det var jag som utsåg Ingemar Skogö till generaldirektör för Luftfartsverket trots att han då var medlem i samma parti som Peter Hultqvist. Jag vill önska en riktigt god jul och ett gott nytt år till såväl Sven-Erik Österberg som Peter Hultqvist.