KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det gläder mig mycket att retoriken kring flyget har förändrats. Detta är ett viktigt transportslag, och det har ju betydelse i övergångarna för att man ska kunna ta sig till vårt land och kunna ta sig fram inom vårt land. I min del av Sverige, som ligger nedanför Småland, nere i Skåne, finns både Tylösand, Halmstad och Båstad, om man bygger ihop de två landskapen.
Där har Ängelholms flygplats en väldigt viktig funktion, så jag är tacksam för att den finns med i planen framöver. Vi har, liksom statsrådet, suttit ned med Visita. Varje region gör detta med jämna mellanrum och diskuterar frågor om deras bekymmer och möjligheter framöver.
Jag är glad över att det kan framkomma synpunkter i samverkan med Trafikverket. Jag tycker att jag har hört i tidigare debatter att det var hugget i sten hur det skulle bli, men då finns det ändå en diskussion som pågår med besöksnäringen kopplat till infrastrukturplanen framåt. Detta är väldigt glädjande. Beteenden gör ju också, som sagt, att man måste ompröva.
I alla fall före pandemin var det ett antal personer som reste in från andra sidan Atlanten och cyklade, promenerade och reste runt. Vinpaket ser jag också framför mig; det är väl en fråga som vi får återkomma till med ett annat departement. Man tar sig runt i Skåne och på andra ställen i Sverige för att semestra, turista och besöka.
Jag hoppas verkligen att den här basindustrin kan komma tillbaka och att vi framöver kan se alla slags resvägar som möjliga i vårt land.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, statsrådet, för svaren! Bemanning, uppskov och el är tre viktiga frågor. Det kommer snart en strategi med titeln Ett land att besöka . Syftet med den är att ta fram en strategi för besöksnäringen för att underlätta och stärka den. Den togs fram redan före pandemin, så därför har vi en helt annan situation nu. Det handlar dock om en export- och jobbmotor för hela landet.
Här ingår också, som jag ser det, vingårdar och möjligheten att åka till Sverige, köpa ett vinpaket och ta sig runt. Det är en fantastisk möjlighet för landsbygden, och det finns mycket att lära om detta av andra länder ute i Europa. Jag hoppas att strategin kommer på plats och kommer landsbygden och besöksnäringen till del. Det skulle även locka människor internationellt. Det är meningen att det ska göra det.
Några som sticker ut är ishotellet uppe i Jukkasjärvi och Esrange, som också kan bli ett fantastiskt besökscenter. Vidare har vi cykling, natur, kultur och så vidare. De här personerna ska ju ta sig hit till landet. Jag hoppas därför att alla olika transportslag kommer att räknas in i det här och att vi ser teknik som en möjlighet. Jag ser framför mig att vi har elflyg inom landet så att man verkligen får dessa noder att hänga ihop.
Detta hade jag en debatt om med infrastrukturministern häromveckan. Jag hoppas verkligen att det blir så här. Men jag är lite bekymrad om Miljöpartiet kommer att få något att säga till om framöver. Jag hoppas att de inte får det. Jag vill gärna höra statsrådet säga någonting mer om vingårdar och att vi ska få en infrastruktur som fungerar även för besöksnäringen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, statsrådet, för det andra inlägget! Jag har också en mamma som har arbetat heltid, Hon är född 1933, så hon var tidigt ute. Men de är inte så många, tyvärr, och de har mött svårlösta problem längs vägen, men det har fungerat. Jag tror att vi alla här är överens om att den här mixen av personer på ett företag skapar dynamik. Med detta sagt skulle jag vilja ta två exempel.
År 1998 startade Kristina Wadström en barnmorskemottagning. En av de saker hon gjorde var att börja ta emot personer på kvällstid, så att de skulle kunna gå och få sin undersökning efter arbetet. Det ledde till ett ramaskri. Man kunde tro att detta var mycket länge sedan i vår historia, men så är det ju inte.
Tankarna för mig till dramaserien Fröken Frimans krig , där det handlar om att slå sig fram i samhället. Men här talar vi om en verksamhet som startade 1998. Det känns som om vi har stannat upp i tiden. Så får det inte vara. Det är en väldigt bra verksamhet som hon har utvecklat och varit en motor för. Mitt andra exempel handlar om en kvinna som själv har ett barn inom LSS-verksamheten.
Hon såg att man kunde göra detta på ett annat sätt, och hon har hittat en annan modell. Det handlar om att barnen själva äger sitt boende. De köper en plats och har en påse pengar med sig, och sedan anställer man personer dit. Det gör att man har skapat en kontinuitet och en familjekänsla på ett annat sätt, som omhuldar dessa människor.
En familj som har sitt barn där har berättat att de tidigare fick göra planer årsvis, alltså att de en gång om året lämnade in uppgifter om när man skulle vara ledig och lämna sitt barn och så vidare, men att det nu finns en flexibilitet. Man kan se behov från en vecka till nästa och lösa dem för dessa ungdomar. Ett sådant boende finns i Jämtland, ett finns i Kalmar och ett finns i Helsingborg. Det är en fantastisk verksamhet. Jag ser också ett öppet sinne.
Låt oss ha dessa goda delar i åtanke när vi talar om företagande.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Många branscher vittnar om rekryteringsproblem. Nu öppnar Sverige upp, och besöksnäringen är en bransch som många har längtat till. Det är också en bransch som har tagit mycket stryk under pandemin. Vi vill se en förändring, då branscherna behöver få hjälp med rekrytering. Regeringen har fått signaler om att detta kommer att hända. Jag skulle vilja veta vad statsrådet säger.
Det är 190 000 personer som har varit arbetslösa. Det är ungefär 46 000 i besöksnäringen, varav 18 000 inom hotell. Är regeringen tillfreds med hur man hanterar kontrollen från Arbetsförmedlingen?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag är glad att statsrådet nämner det här med utbildning. Det finns 5 000 personer i Platsbanken hos Arbetsförmedlingen. Det finns ett litet fönster nu innan kunderna börjar tycka att det ska finnas städning och mat och att allt ska fungera inom besöksnäringen.
Därför skulle jag vilja veta vad regeringen gör konkret för att matcha dessa platser med personer i Arbetsförmedlingens register som kanske behöver en liten, liten utbildning, väldigt intensiv och väldigt kort, för att komma i fråga.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det är tragiskt att flyget, som snabbt kan ta oss från norr till söder i vårt land, blivit en symbolfråga för kampen mot klimatförändringarna. Angående tåg är det så att de behöver speedas upp. Stambanorna kan inte ta emot mer trafik i Skåne. Skåne behöver tåg som stannar på orterna. I Höör och Eslöv planerar regeringen att höghastighetståg ska gå på orörd mark utanför stadskärnorna. I Finja utanför Hässleholm ska ett nytt stationsläge byggas, vilket medför skytteltrafik till och från stationen.
Hela sträckan Lund-Hässleholm är kidnappad av höghastighetståg och passar inte in i det som behövs för pendling till och från jobb, för tillväxt och för godsflöden i Skåne. Regeringens feltänk om Stockholm-Göteborg-Malmö rakt och snabbt skapar problem för det runda Skåne lokalt och regionalt. Hur tänker regeringen lösa frågan för regional och lokal tågtrafik i Skåne, och vad kommer kalaset med höghastighetståg att kosta de skånska kommunerna?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag har en angelägen fråga som inte får tillräckligt med utrymme i debatten. I ljuset av det allvarliga läget i Europa är det viktigare än någonsin för näringslivet att immaterialrättsliga tillgångar kan skyddas och tillvaratas. Så mycket som 90 procent av bolagsvärden ligger i dag i dessa tillgångar.
EU:s industristrategi från 2020 har som en av sina huvudpunkter intellectual property action plan, det vill säga en handlingsplan för immaterialrättsliga tillgångar. Denna punkt, och även skrivningar i regeringens industristrategi, saknar immaterialrätt. Vårt grannland Finland har sedan länge en nationell immaterialrättsstrategi, vilket gör att arbetet på EU-nivå kopplas på ett bra sätt hemåt och kan följas upp nationellt.
Danmark har nu också en plan, en immaterialrättsstrategi, och den är sjösatt. Därför ställer jag min fråga till statsrådet Karl-Petter Thorwaldsson: När blir den svenska strategin av?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Detta ärende handlar om att subsidiaritetspröva kommissionens förslag till förordning om inrättande av ett krisinstrument för den inre marknaden. Det innebär att vi här i dag har att ta ställning till om förslaget från EU-kommissionen ska avgöras nationellt eller på EU-nivå. Det är detta som subsidiaritetsprincipen innebär. Krisinstrumentet har som syfte att säkerställa den fria rörligheten för varor, tjänster och personer på den inre marknaden under en kris.
Förslaget ska garantera tillgång på varor och tjänster av strategisk betydelse vid en krissituation. Bakgrunden är att det under covid-19-pandemin fanns medlemsstater som ställde upp hinder mot den fria rörligheten, vilket satte stopp för och broms i leveranskedjor. Med den erfarenheten har man från kommissionens sida identifierat ett behov av att stärka den inre marknadens motståndskraft överlag och vid kriser.
Vilken sorts kris som kommer framöver vet vi inte; vi har ingen överblick över detta. Däremot vet vi att den kommer att komma, och man kan förbereda sig för den genom att så mycket som möjligt ta lärdom av det som tidigare kriser visat.
Det finns ett mervärde av att skapa mekanismer för en snabb och strukturerad kommunikation mellan medlemsstaterna och kommissionen för samordning och informationsutbyte i krissituationer liknande dem som uppstod under covid-19-pandemin.
Därför menar vi att de otydligheter som lyfts fram i regeringens bedömning av om förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen kan hanteras på vägen framåt under den sedvanliga förhandlingsprocessen om förslaget till förordning. Därför ser vi inte anledning att från riksdagen lämna ett motiverat yttrande. Vi anser att utskottet bör lägga utlåtandet till handlingarna. Jag yrkar bifall till reservationen från Moderaterna, Kristdemokraterna och Liberalerna.
Jag vill avsluta med att önska alla en god jul.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Egentligen tryckte jag på knappen för replik av samma anledning. Vi fick ju frågan, eller påståendet, att vi de facto inte har gjort någonting. Ni säger att det bara är ni som har lyssnat på organisationerna. Vi har lyssnat på dem. De har berättat, och de har skickat samma underlag till oss alla att titta på. Varför har vi då inte har landat i att skicka tillbaka ärendet och göra om det?
Nu har väl Vänsterpartiet inte riktigt sagt så, eftersom man nu ändå säger att det skyndsamt behöver genomföras. Men precis som Åsa Eriksson från Socialdemokraterna tidigare anförde menar juristerna på departementet att det här inte ska vara ett problem, utan att det är så man uttrycker sig i svensk lag. Mina tankar är desamma som Åsa Erikssons: Det är så här det ser ut när man skriver.
Det finns också ett par andra skrivningar för det här som man skulle kunna använda och ändå komma fram till samma sak. Det som inte nämndes senast men som jag tänkte ta upp är proportionaliteten. Det är ju också det som ska vara best effort i detta när man tittar på det. Jag är inte själv jurist, och ledamoten Vasiliki Tsouplaki har berättat att hon inte heller är det. Och alla kan ju inte vara det!
Men under den tid detta har tagits fram har jurister sagt - om än inte i just detta ärende men om andra saker - att det här är jättesvårt även för jurister. Men i det här fallet finns det ändå en praxis där man garanterat måste följa EU-rätten. Det ska alltså inte vara några problem. Jag förstår att ledamoten är ute efter ett steg tidigare, där man ska tolka det hela utan att komma fram till någon rättslig handling. Men jag kan ta upp det efter att ha fått mitt svar.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, ledamoten Vasiliki Tsouplaki, för svaret! Nu vet vi vad som har diskuterats i kulturutskottet. Jag skulle vilja säga att Moderaterna inte gör den här avvägningen enbart för att vi är oroliga för att det ska dra ut på tiden.
När man pratar med juristerna på departementet hör man också att de säger att alla stater har en skyldighet att implementera detta lojalt, det vill säga att man måste följa det som gäller i EU-kraven. Där har vi alla ett åtagande att uppfylla.
Det går alltså juridiskt att skriva så här, enligt jurister, och nå samma mål som Vasiliki Tsouplaki är mån om att ta upp för organisationernas skull. Det är därför vi har landat i detta samtidigt som vi har den andra delen om att detta bör införas.
När man har att följa den rättsliga princip som vi följer i Sverige och som sedan ska synkas med EU-lag ska det inte bli några bekymmer. Därför har man valt att ta steget fullt ut. Det är det som ligger bakom, och då vet alla aktörer det också. Vi kommer att följa ärendet noga. Det tar inte slut i dag. Det kommer inte att dröja, för det finns redan arbetsgrupper som tittar på innehåll.
Det ska göras avstämningar längs vägen, så man får vara på i processen och se vad som händer och följa det. Jag har inte sett att det blir några bekymmer eftersom det är sagt från den juridiska sidan att detta fungerar väl.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag har stått här tidigare och talat med den före detta justitieministern och fått veta att verktygen fanns där och att det bara var att leverera på det, ungefär. Det fanns inga problem. Jag hade även i våras en interpellationsdebatt med samma person. Då sa han ändå till sist: Ja, vi får väl titta på det och skruva i systemet.
Justitieministern som står här i dag säger att det är en viktig fråga som man tar på allvar. Jag delar den uppfattningen och känner att man måste se ett mönster, att man behöver se helheten. Det finns ett antal personer som sitter på sina enskilda berättelser. De ger mycket fakta om problemen i vardagen.
Det vore bra om man nu kan inventera vilka olika delar som finns, för att kunna se mönstret och ta tag i det. Brytpunkten är också en del. Det gäller även om man inte redovisar. Det ska vara ekonomisk brottslighet om man inte tar fram sina underlag. Det är en viktig del bland alla de andra verktyg som finns.
En del av fallen jag har lyssnat på kan låta som en deckare som är framtagen på lite påhittat material. Det är så extremt att jag nästan inte kan tro att det kan hända i Sverige. Jag är tacksam över att justitieministern säger att det är en fråga som man tar på allvar och att den är viktig och något som man kommer att jobba med framåt.
Peder Wachtmeister (M):
Jag misstänker att Socialdemokraterna gör en research på sina motståndare. Numera står det alltid dold talang i alla tidningar. Min dolda talang är att jag inte kan sjunga. Ni var väl underrättade. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget och avslag på motionerna. Vi har ett väldigt intressant år framför oss.
Vi har ett EU-val, och vi har dessutom ett ordförandeskap. Vi kommer att ha tusentals debatter under det kommande året. Därför slutar jag här.
Peder Wachtmeister (M):
Vi börjar med synpunkten och frågan om deltagandet i processen. Jag kan tycka att det är konstigt att man talade om att man hade en annan samhällssyn och därför ville lämna en avvikande mening redan innan kommissionens handling över huvud taget kom till riksdagen. Det finns ju skrivna protokoll på det. Förhoppningsvis deltar ni sedan i fortsättningen i den här frågan tills den slutgiltigt ska antas den 24 maj i rådet.
Sedan kommer vi in på det som vi kan kalla Lavalfrågan. När vi var i Bryssel tillsammans i förra veckan var Mario Monti där och talade för oss. Han är numera professor och var tidigare kommissionär. Er gruppledare i ekonomiska utskottet tog upp den här frågan med honom, men han passade då han inte tyckte att det var någon fråga som han skulle lägga sig i. Jag har hittills inte sett de här problemen.
Jag upplever varje vecka hur företag från andra länder jobbar i Sverige, och i dag har de allra flesta, de som jag känner till, avtalsmässiga löner. Ofta lägger de anbud som kanske är billigare, men det är inte fråga om att hänga ut någon.
Hela Lavalprocessen har visat sig vara ganska olycklig för Sveriges del, för det är flera som tycker att vi har varit lite väl morska i debatten.
Peder Wachtmeister (M):
Vem som har sagt vad och vad man lämnade avvikande mening till får Ulf Holm tolka som han vill. Jag tolkar det bara på ett sätt, nämligen att man markerade direkt att man inte var intresserade av att vara med på att göra ett bra förslag som sedan går vidare till kommissionen för utvärdering och sedan till rådet. Det är väl normalt det sättet man jobbar på, alltså att man avvaktar en handling som kommer från kommissionen.
Man kanske sätter sig ned och diskuterar hur frågorna ska lösas, men det var ju redan markerat innan att ni inte skulle delta i det hela. När det gäller att skapa nya arbetstillfällen är vi helt överens om den krissituation som vissa länder befinner sig i i Europa.
Någon uttryckte det häromdagen som att man inte kan planera för morgondagens middag när man inte har mat för dagen, och det är väl den situationen som Grekland, Spanien och Italien befinner sig i. Men i och med att vi befinner oss på andra sidan är det desto viktigare att vi kan visa en styrka och enighet när vi går ut och talar om hur vi ska lyfta EU 2020.
Peder Wachtmeister (M):
Det är lite märkligt att höra en representant för ett parti som under många år motarbetat EU-samarbetet påstå att Moderaterna inte har någon Europapolitik. Man kanske skulle titta på det gröna partiet i Europaparlamentet och se hur positiva de är till vissa frågor i Europa och vilka tankar de har om EU 2020.
Vi har tankar om EU 2020, det är fullständigt självklart, men vi vill delta i processen. Vi vill se den sakta rulla fram tills rådet i slutet av maj fattar beslut om vilka punkter man ska driva. Då kanske det kommer upp sådana punkter som Ulf Holm skulle vilja ha med, men om han ställer sig utanför processen är det inte säkert att han får med de punkterna.
Möjligtvis kan Ulf Holms kolleger i Europaparlamentet lägga fram en miljöpolitik som får tydligare kraft än vad som blir fallet om man ställer sig utanför samarbetet i denna kammare.
Peder Wachtmeister (M):
Det är på det viset att departementet har frågan och arbetar vidare med den. Riksantikvarieämbetet har ett uppdrag under 2012 för att komma fram med olika förslag om att garantera det här. Sedan vet vi att i till exempel kyrkornas fall är det en väldigt dyrbar process att sätta in larm i alla svenska kyrkor. Därför har man kanske försökt plocka undan värdefulla föremål, vilket i och för sig också är tråkigt.
Motivet för Moderaterna att inte säga ja till motionen är att vi vill ha lite mer kött på benen innan vi tar fram ett förslag på hur man ska hantera de här frågorna.
Peder Wachtmeister (M):
Det är alltid lätt att kritisera, men det är svårare att komma med egna förslag. Kulturarvslyftet uppfattas som väldigt positivt av många. Sedan tar det ett tag innan det kommer i gång. Så är det med alla sådana här nya innovationer, som man får kalla det eftersom det är en nyhet. Jag vill påstå att man väldigt aktivt följer det här.
Det ingår dessutom att skaffa fler jobb för fler människor, och det finns ingenting negativt i det.
Peder Wachtmeister (M):
Det är svårt att tolka besökssiffror. Det nya fotomuseet på Söder, nere vid hamnen, gick på Moderna museets siffror när de skulle starta sitt museum. Moderna museet hade då 550 000 besökare, och de sade att fotomuseet säkert kommer att ha hälften. Det visade sig att Moderna museet även mätte personalen som gick ut och rökte.
Alla som gick fram och tillbaka i dörren mättes. Det är ingenting som jag har hittat på, utan jag har fått informationen av dem som driver fotomuseet. Därför tycker jag att det är lättare att tolka besökssiffrorna om man får betala en peng. Då går det att registrera varje betalande.
Det är möjligt att det dippade då, men kanske alla de som gick in på museet med barnvagn försvann när de blev tvungna att betala. Jag tror att det är positivt att man får betala en peng när man går in och på det sättet känner ett visst ansvar.
Peder Wachtmeister (M):
Det finns ett bekymmer. I fredags var jag i Sörmland och tittade på ett antal olika kulturbyggnader, och där var det ingen som kände till Kulturarvslyftet. För det första måste man gå ut med mycket mer information. För det andra måste man informera Riksantikvarieämbetet om hur de hanterar de här frågorna för att få ut information snabbare.
Det finns ju länsmuseer som har jobbat med frågorna, även länsstyrelser, och man kunde hantera de människorna på ett bättre sätt. Om människor som vårdar en kulturbyggnad inte vet om att det finns är det ett problem - det håller jag med om.
Peder Wachtmeister (M):
Jag tänker hålla mig till sakfrågan. Å andra sidan ska jag tacka Erik Almqvist för lektionen i demokrati. Jag började som politiker redan 1979 och har väl vandrat den långa vägen inom politiken och är en av de få pensionärerna här i rummet, men det är alltid bra att höra en ny vinkling på demokrati. Tillbaka till sakfrågan: Sakfrågan är den att frågan har ställts hur man ska använda guldreserven i IMF.
Nu har guld varit en väldigt bra placering, det kan man inte komma ifrån. Dessutom är de flesta partierna i det här huset väldigt imponerade av IMF:s arbete, speciellt vad gäller tillväxt och fattigdomsbekämpning.
Det handlar om ett sjuttiotal länder, och det skulle vara omöjligt för Sverige att hantera så många länder med den avancerade metod som IMF gör det. I dag betalar vi 50 miljoner om året över vår biståndsbudget.
Om man får tillbaka 70 miljoner till regering och riksdag innebär det att man bara får in det i biståndskassan för att sedan betala ut igen. Det känns något meningslöst. Hela vår biståndsbudget för nästa år är över 31 miljarder kronor.
Tar vi bort julvecka, påskvecka och lite semester rör det sig om en miljard i veckan som kan användas till biståndsprojekt, och det är ett ganska stort företag i jämförelse med ett exportföretag i Sverige i dag. Med det yrkar jag bifall till finansutskottets förslag och avslag på motionen.
Peder Wachtmeister (M):
EU-frågan är väl inte föremål för debatt här i dag. IMF och Världsbanken har funnits väldigt länge. Sverige har haft ett stort förtroende för hur de har hanterat detta, och vi har ett inflytande. Även om man kallar det indirekta val har vi ett inflytande på vad som händer i dag. De arbetar med helt andra metoder. Vi kan till exempel gå tillbaka till Island som vi hjälpte för några år sedan. Det handlar inte om att den svenska staten betalar ut 6 miljarder i kontanta medel, utan man lämnar en garanti.
IMF lånar upp pengar på den allmänna finansmarknaden. Hittills har Sverige aldrig behövt betala ut några pengar på grund av en dålig affär från IMF:s eller Världsbankens sida. Med de garantier som alla 160 länder lämnar har de kunnat klara av den verksamheten. Det innebär att de sköter den väl. Jag har aldrig hört något negativt från de svenskar som har varit engagerade i de här organisationerna tidigare.
Peder Wachtmeister (M):
Erik Almqvist motsäger sig själv. Om IMF inte ställer tuffa krav på ett land som till exempel Ungern eller Grekland riskerar de här pengarna att försvinna i det landets verksamhet, och man har inte en chans att få tillbaka dem. Så hanterar en bank frågorna. Tar man en stor risk måste man ha tuffa regler. Det är ingen skillnad.
Det är inte IMF:s närvaro eller inte som vi diskuterar utan hur man hanterar pengarna.