Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det här blir den sista energipolitiska debatten i kammaren för mandatperioden. Jag skulle initialt vilja passa på att tacka för de debatter som har varit under mandatperioden och det arbete som har skett under den gångna mandatperioden, även om vi långt ifrån är överens i alla delar. Det har under mandatperioden hänt en del i energifrågorna.
Vissa saker är glädjande, ska tillstås, främst den kraftiga sänkningen av fastighetsskatten för vattenkraften och borttagandet av straffskatten för kärnkraften. Det har skapat mer långsiktiga villkor för reglerkraften i Sverige. Förhoppningsvis går vi nu också mot förenklingar för den småskaliga vattenkraften, vilket är viktigt även i de södra delarna av Sverige.
Samtidigt är de kompromisser som finns i energiöverenskommelsen destruktiva ur vårt perspektiv sett. Viljan att få till en överenskommelse har lett till att motsättningar byggts in i överenskommelsen, vilket äventyrar den övergripande målbilden för energipolitiken. Det är fortfarande så att även om företrädare för andra partier talar här i kammaren om en förståelse för skillnaden mellan energi och effekt saknas varje tillstymmelse till handling som visar på någon form av förståelse utifrån det som nu sker.
Kraftbalansen för en tioårsvinter är redan nere på negativa värden. Sett till en normalvinter är den nere på negativa värden om ett par år. Svängmassan i vårt kraftsystem blir allt mindre eftersom större synkrongeneratorer fasas ut, vilket bidrar till att vi i en snar framtid kommer att ha ett extremt känsligt kraftsystem inom vårt synkrona område.
Men det ligger i linje med det som präglat mycket av debatterna, där melodin för energipolitiken främst har varit kvantitet medelst bidragssubventioner i stället för kvalitet. Herr talman! För Sverigedemokraterna är det uppenbart att vi är i behov av planerbar kraftproduktion även i framtiden.
Det är en sund balans mellan reglerkraft och annan planerbar kraftproduktion som möjliggör integration av tämligen stora mängder väderberoende kraftproduktion. Det är även detta som historiskt sett har gjort att det svenska kraftsystemet präglats av en exceptionellt hög grad av leveranssäkerhet och elkvalitet, något som har tjänat vårt land väldigt väl.
Det är därför angeläget att målen inom energipolitiken strävar mot att upprätthålla och vårda detta över tid. Det är därför beklagligt att man varken från regeringens eller större delen av Alliansens sida känner eller uttrycker oro över den utveckling vi nu ser. I kraftbalansrapporten från Svenska kraftnät finns en bedömning av vad man ser på längre sikt.
Inför den vinter som nu har passerat skrev man: "Analysen visar att nedläggning av kärnkraften leder till ett stort antal timmar med mycket höga elpriser, samt ett flertal timmar med svårigheter att överhuvudtaget få effektbalansen att gå ihop." Man bör stanna upp och reflektera kring detta.
Ett stort antal timmar med mycket höga elpriser - det är knappast det som kännetecknat situationen i Sverige eller som gett den svenska industrin en komparativ konkurrensfördel att verka i Sverige mot de marknader de konkurrerar med. Men det är den situation som vi nu i allt snabbare takt går mot.
Vad gäller "svårigheter att överhuvudtaget få effektbalansen att gå ihop" är det kanske mer tekniskt. Begreppet effektbalans kan kännas odramatiskt. Men får man inte ihop effektbalansen i ett givet ögonblick betyder det på ren svenska strömavbrott, då Svenska kraftnät kommer att koppla bort elanvändare för att få effektbalansen att gå ihop.
Därför, herr talman, är det för Sverigedemokraterna högst irrationellt att sätta upp ett mål om 100 procent förnybart. Det saknar koppling till de grundpelare som den svenska energipolitiken ska vila på. Det behöver inte leda till vare sig ökad försörjningstrygghet eller exempelvis mindre utsläpp av växthusgaser. Med stor sannolikhet kommer det i stället att leda till det rakt motsatta. Sverigedemokraternas förslag är i stället ett mål om fossilfri elproduktion.
Det ger också kärnkraften en tydligare och mer given roll i det framtida energisystemet. Det ligger även i linje med miljöarbetet i övrigt, som har fokus på fossilfrihet. I detta betänkande hanterar vi också ett mål om energieffektivisering. Det är ett mål som anger att Sverige till 2030 ska ha 50 procent effektivare energianvändning jämfört med 2005, uttryckt i termer av tillförd energi i relation till bruttonationalprodukten.
Ur ett resurs och konkurrensperspektiv är det en självklarhet att använda resurserna på ett så effektivt sätt som möjligt, då den som ligger i framkant kommer att ha en konkurrensfördel. Sverigedemokraterna är positiva till att Sverige ska ha ett mål som utgår från energiintensitet och ger drivkraft utifrån att stärka industrins konkurrenskraft genom att man använder mindre energi per producerad enhet, vilket hittills har varit en framgångssaga för industrin.
Det är även bra att målet är konstruerat så att vi kan använda mer energi i framtiden avhängigt den ekonomiska utvecklingen, då det är ett mått på vårt välstånd. Där emotser Sverigedemokraterna en fortsatt positiv ekonomisk tillväxt. Det som däremot är dåligt med målet är att det har fokus på tillförd energi och inte använd energi.
Det som gör det problematiskt är den styrning som det kan leda till, som bygger på hur vi för statistik om vår energitillförsel. Det kan man tala mycket om, men utan att gå in på alltför djupa detaljer kring detta kan jag säga att det mål som främst regeringen samt Moderaterna, Centerpartiet och Kristdemokraterna vill införa innebär att de anser att man energieffektiviserar genom att stänga kärnkraftverk.
Det skulle vara den största insatsen för energieffektivisering - att stänga av kärnkraft. Att stänga kraftvärmeverk skulle också vara energieffektivisering med det mål man nu har satt upp, liksom att ersätta fjärrvärme med värmepumpar. Det kanske inte direkt är intentionen, men det motiveras av det mål man nu satt upp i och med att det fokuserar på tillförd energi.
Vi anser som sagt att ett energieffektiviseringsmål är bra, liksom att det utgörs av ett energiintensitetsmål. Men då ska det i stället baseras på använd energi för att minimera de effekter som inte är önskvärda, vilket Sverigedemokraterna även föreslår i betänkandet. Avslutningsvis, herr talman: Sverigedemokraterna vill även införa ett mål om leveranssäkerheten som inramar det jag initialt talade om.
Problemet med den förda energipolitiken är att den helt saknar styrning mot leveranssäkerhet eller att effekt ska tillföras då behovet är som störst. Utöver att energipolitiken saknar ett mål för leveranssäkerheten är ingen enskild myndighet ansvarig för densamma. I stället är ansvaret för leveranssäkerheten uppdelat på ett flertal olika roller och aktörer. Det här skapar oklarheter och risk för ineffektivitet, vilket vi betraktar som ytterst svag politik för energiområdet i framtiden.
För att även i framtiden säkerställa att alla har tillgång till el under årets alla timmar och att kraftsystemet kännetecknas av såväl hög elkvalitet som god driftssäkerhet föreslår Sverigedemokraterna att Sverige sätter upp ett mätbart mål för leveranssäkerheten, vilket den framtida energipolitiken ska sträva efter att uppnå för att säkerställa att kommande generationer ska kunna åtnjuta samma goda tillgång på elkraft som vi har åtnjutit.
Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1 i betänkandet. Vi står givetvis bakom samtliga av våra reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till denna.