KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hanna Westerén (S):
Jag får nästan börja i samma ände och faktiskt vara lite frågande till vad Martin Kinnunen faktiskt menar. Jag undrar om det har undgått ledamoten att det pågår ett krig i vår omedelbara närhet och att krig faktiskt har konsekvenser för bränslepriser, livsmedelspriser och så vidare.
Jag är av den bestämda uppfattningen att vi kan stärka Sverige, vilket borde vara en prioritet för alla partier i Sveriges riksdag, genom att bygga bort vårt fossilberoende. Reduktionsplikten har pausats på årets nivåer, men jag menar att reduktionsplikten steg för steg tar oss närmare ett fossiloberoende och gör Sverige starkare. Jag vill också påminna ledamoten om att vi har ett förnybarhetsdirektiv där vi har förbundit oss till att ha minst 14 procent från förnybara källor.
Det är någonting som förpliktar. Pausar eller sänker man reduktionsnivåerna blir bördan större på sikt. Frågan är alltså när man vill ta det och hur man vill ta det. Jag menar att långsiktigt hållbara spelregler är tillämpligt för oss alla. Jag tror att det är någonting som de flesta av oss uppskattar att få. Jag menar också att reduktionsplikten faktiskt har en positiv inverkan på försörjningstryggheten.
Jag tror att den är av vikt för Sverige givet det läge vi befinner oss i nu men också för att bygga gemensam säkerhet över tid.
Jag tror att vi måste hitta ett rimligare sätt att prata om resiliensen i vårt samhälle och vad vi ska ha för gemensam försörjningstrygghet, för jag tror inte att det är hållbart att erodera stödet för en så pass viktig klimatåtgärd på det här sättet.
Hanna Westerén (S):
Min slutreplik kommer nog att bli ganska kort. Det känns väldigt intressant att bli beskylld för att skylla ifrån sig när man nämner ett krig som pågår i Sveriges omedelbara närhet. Det är faktiskt exceptionellt. Kriget i Ukraina påverkar mig veterligen priser på väldigt mycket i långt fler ekonomier än den svenska. Det är ett faktum. Det gäller drivmedel, livsmedel och förmodligen en rad andra insatsvaror över tid.
Dessvärre kommer vi inte riktigt att få veta hur Sverigedemokraterna ämnar öka den svenska försörjningstryggheten när det gäller till exempel biodrivmedel, eftersom man konsekvent underlåter att svara på frågan. Man riktar in sig på priset vid pump och pratar inte om de mer långtgående konsekvenserna för vårt samhälle. Man pratar inte heller om det verktyg som reduktionsplikten de facto är för att sänka de svenska utsläppen och på allvar ställa om Sverige.
Det tycker jag är djupt beklagligt.
Hanna Westerén (S):
Tack så hemskt mycket, Magnus Ek! Jag ska givetvis inte ha synpunkter på hur andra ledamöter yrkar. Däremot vill jag från min sida och från resten av S-gruppen i miljö och jordbruksutskottet tacka Magnus Ek för oerhört konstruktivt samarbete i utskottet. Det är alltid väldigt berikande och värmande att jobba i en kollegial miljö där man kan skilja på sak och person och ha roligt tillsammans.
Det har jag verkligen uppskattat med en klok kollega som Magnus Ek.
Hanna Westerén (S):
Jag skulle ändå vilja säga, nu när jag har möjligheten att prata ännu lite till om propositionen, att jag vet att Magnus Ek har jobbat väldigt ivrigt med frågorna om avfallshantering. Jag noterade särskilt de synpunkter som han hade på propositionen. Jag kan också konstatera att det finns ett genuint engagemang i miljö och jordbruksutskottet för att ha bättre ordning och reda på avfallet.
Jag vet att Magnus Ek kommer att jaga oss som förhoppningsvis finns kvar i riksdagen i höst när det gäller de här frågorna, och det ser jag fram emot.
Hanna Westerén (S):
Jag tackar ledamoten för frågorna. Jag kan än en gång understryka det jag sa i mitt anförande, nämligen att priserna på drivmedel ska vara rimliga. Vi kommer dock inte ifrån att det har tillstött somligt sedan 2014, det vill säga för knappt åtta år sedan. Klimathotet kryper allt närmare. Asfalten brinner och smälter.
Vi vet att klimathotet kryper allt närmare, och vi behöver en allt större beredskap på olika nivåer för att hantera den kris som knackar på dörren. Där upplever jag att Sverigedemokraterna inte har några som helst svar. Därtill har vi fått ett krig i vår omedelbara närhet.
Det kan inte ha gått någon förbi att vi har ett stort ansvar att bygga bort ett osunt beroende, och reduktionsplikten är ett viktigt verktyg för att bygga bort beroendet. Jag vet fortfarande inte hur Sverigedemokraterna ämnar minska beroendet, öka vår självförsörjningsförmåga och samtidigt uppnå målen. Vi måste ha balans i politiken, och det måste också råda proportionalitet.
Men jag ser varken eller från Sverigedemokraternas sida, utan det enda man fokuserar på är priset vid pump - inte hur landet ska hålla ihop, inte hur vi värnar oss mot kris och inte heller hur vi uppnår klimatmålen.
Hanna Westerén (S):
Jag upplever att Martin Kinnunen raljerar över att asfalten smälter och brinner i andra delar av världen. För mig är det väsentligt att lyfta fram det eftersom vi alla lever i samma värld. Klimathotet kommer att kräva beredskap och åtgärder av oss alla, här hemma och på andra platser i en och samma värld. Sverigedemokraterna går till val på att till varje pris sänka priset vid pump.
Vi socialdemokrater går till val på att hålla ihop landet, att faktiskt nå klimatmålen samtidigt som det är möjligt att leva och bo runt om i hela vårt land och faktiskt ha rimliga priser vid pump för att ta sig till jobb, skola och fritidsaktiviteter. Vi tror att vi måste hålla i våra högt ställda klimatambitioner, men vi tror också att vi behöver en folklig förankring för att omställningen ska vara möjlig att genomföra.
Hanna Westerén (S):
Jag tackar Jessica Rosencrantz för frågan. Jag tänker att jag fokuserar på något som Jessica Rosencrantz själv lyfte upp, alltså helheten i klimatpolitiken - och det är väl egentligen också svaret på frågan. I dag diskuterar vi ju en pausad höjning, men när det gäller reduktionsplikten i sig blir min fråga: Är reduktionsplikten verkligen viktig för Moderaterna? Det verkar faktiskt inte så.
Vi har sett under det senaste året hur stödet för reduktionsplikten har formligen eroderat i den här kammaren, trots att till exempel Naturvårdsverket i SVT:s granskning visar att biodrivmedel ger sju gånger mer klimatnytta än alla elbilar tillsammans. Hur kan man frånhända sig det verktyget och försvaga det så mycket?
Då tycker jag att vi tappar helheten, som även jag tror att vi måste hålla i. Vi behöver bibehålla, stärka och värna ett av våra viktigaste verktyg i klimatpolitiken, nämligen reduktionsplikten. Den här pausade höjningen har stöd i riksdagens kammare, men i övrigt måste jag än en gång verkligen beklaga att stödet för reduktionsplikten så tydligt har eroderat. Det försvagar oss som land avsevärt.
Hanna Westerén (S):
På frågan om detta är någonting som regeringen alls jobbar med är det korta svaret ja. Jessica Rosencrantz efterlyste också åtgärder för att vi ska minska vårt beroende och för att reduktionsplikten ska bli mer kraftfull. Åtgärder som en bioekonomisk strategi, elektrifiering, konverteringsstöd och ökat stöd till biogas är sådant som förstärker reduktionsplikten och gör oss mindre känsliga för kriser i vår omvärld.
Jag vill alltså än en gång understryka mitt partis absoluta stöd för en fortsatt stark reduktionsplikt som ett verktyg i omställningen.
Hanna Westerén (S):
Jag vill nog inleda med att säga att jag tror att det vore riskabelt för mig att föregå eventuella kontrollstationer och utvärderingar som väntar, men samtidigt vill jag understryka det jag sa i mitt anförande om att politiken så långt det bara är möjligt ska stå för långsiktiga spelregler. Självklart kommer vi att så snart det är möjligt ge besked till dem som inväntar sådana, och jag vet att de är många.
Jag vill dock än en gång återvända till det som har tagits upp lite i tidigare replikskiften, nämligen den inhemska produktionen. Jag har en tilltro till att vi kan öka den inhemska produktionen och faktiskt minska vårt beroende av andra länder, och jag kan inte låta bli att undra hur tilltron är från andra partiers sida - inte minst Kristdemokraternas.
Jag tror att vi, rätt hanterat, kan klara klimathotet och faktiskt ställa om Sverige. Där tror jag också, än en gång, att den folkliga förankringen är fullständigt avgörande. Den pausade höjningen är en konsekvens av att vi behöver en folklig förankring.
Vi vet att hushållen är väldigt utmanade i nuläget och att vi behöver se hur vi gemensamt ska klara de kostnadsökningar som nu kommer - utan att göra avkall på våra klimatambitioner.
Hanna Westerén (S):
Välkommen, statsministern, till den första frågestunden i en ny roll! Parallellt med pandemins utmaningar är det oerhört centralt för Sverige att framtidssäkra vårt näringsliv för en klimatneutral och cirkulär ekonomi. Näringslivet har en avgörande roll i den gröna återhämtningen, där vi skapar framtidens jobb och gör Sverige fossilfritt.
Teknikskiftet kräver kapitalintensiva investeringar med lång livslängd och även stora risker, vilket såklart innebär utmaningar vad gäller möjligheterna att få finansiering för investeringarna. Hur kan regeringen bidra till att möjliggöra finansiering av samhällsviktiga industriinvesteringar och därmed omställningen till världens första fossilfria välfärdsland?
Hanna Westerén (S):
Tack för frågan, Boriana Åberg! Vi är i någon mån överens om att Skatteverket behöver ha mer verktyg till sitt förfogande för att bringa ordning och reda i våra system. Men den som menar allvar med en folkräkning och att en sådan bör genomföras bör också tillföra avsevärt större resurser än de som nu finns anslagna i budgeten.
De siffror vi har fått till oss att det skulle röra sig om är långt mer än 75 miljoner kronor. Såvitt jag har förstått anses folkräkning inte heller vara det mest effektiva systemet för att komma till rätta med de problem vi har i Sverige. Vi ser gärna mer ordning och reda i våra system. Men vi tycker inte att folkräkning är det mest optimala verktyget.
Hanna Westerén (S):
Jag är den första att skriva under på att det skuggsamhälle som vi i dag ser växa fram i Sverige behöver bekämpas. Jag vill dock understryka att jag inte tror att folkräkningen är det verktyg vi behöver. Vi har en mängd kompetenta myndigheter i Sverige i dag med en mängd verktyg till sitt förfogande. Vi har också termer som folkbokföringsbrott. Vi kan göra oanmälda kontroller.
En folkräkning för lite tankarna till det som står i julevangeliet om att Quirinius, ståthållare i Syrien, ville att vi skulle gå och skattskriva oss. Det finns mer effektiva metoder i dag. Det finns en rad verktyg som bland annat Skatteverket har till sitt förfogande för att se till att rätt person är folkbokförd på rätt plats. En folkräkning, rätt hanterad, kostar dessutom långt mer än det som de borgerliga partierna och Sverigedemokraterna anslagit för en sådan.
Jag anser inte att det är en seriöst menad reform. Jag vidhåller att en skattereform av det större slaget vore av godo. Mekanismer för skatt efter bärkraft finns förvisso i dagens skattesystem, men de skulle kunna vara mycket starkare och mer omfördelande. Jag sörjer över att vi inte kommit längre i frågan om en skattereform.
Det allra bästa hade varit om vi haft bred enighet kring att vi ska ha ett mer omfördelande system där det råder enhetlighet, likformighet och neutralitet. Det är ett arbete som jag hoppas kommer att fortgå, även om jag misströstar en aning när det gäller nuvarande regeringskonstellation.
Hanna Westerén (S):
Tack, Boriana Åberg, för ett mycket målande anförande, och ett särskilt tack för att ledamoten också lyfte fram det ekonomiska våldet! Det är ett väldigt utstuderat sätt att begå övergrepp på en annan människa. Det är väldigt fint att det lyfts fram på det här sättet. Jag skulle vilja återkomma till någonting helt annat. Just nu nagelfar väldigt många våra politiska prioriteringar.
Givet de resurser som vi i dag debatterar och kommer att besluta om skulle jag vilja fråga hur Moderaterna resonerar om hur vi ska använda de skatter vi är satta att förvalta och allokera. I går kom LO-ekonomernas rapport. Där konstaterar man att det vore fullt möjligt att allokera mer resurser till offentlig konsumtion utan att spä på inflationen. Det tycker jag är väldigt intressant att ta del av.
Vi befinner oss i en så oerhört svår tid. Vi vet givet det vi har varit med om i Sverige att det får väldigt stora konsekvenser att dra åt svångremmen för offentlig sektor i den här tiden. Vi vet också att den typen av svångremspolitik ofta får en väldigt hög prislapp längre fram. Det har länge lönat sig i Sverige att satsa på det gemensamma. Det har gjort oss jämlika och starka. Vi vet också att besparingar på området alltid slår mot dem som har allra minst.
Givet det vi har lärt oss i dag, och inte minst om hur mycket pengar som kommer in, tror jag att Sverige kan mycket bättre än så här. Jag vill helt uppriktigt fråga: Är det verkligen rimligt givet den starka budget vi har, eller skulle kunna ha, att nedprioritera välfärden på det här viset?
Hanna Westerén (S):
Jag tycker inte att det är irrelevant att i en skattedebatt tala om vad våra gemensamma resurser kan användas till. Jag har den största respekt för att LO-ekonomernas rapport kanske inte toppar Boriana Åbergs litteraturlista. Det de pekar ut är att träffsäkra investeringar på till exempel elförsörjning eller utbildning för bristyrkesgrupper skulle kunna göra väldigt stor skillnad för Sverige i en svår tid.
Det är högst relevant att efterfråga prioriteringarna från Moderaterna. Vi befinner oss i en tid där vägvalen spelar otroligt stor roll. Jag saknar fokus och samling i en väldigt svår tid. Det spretar. Det är rimligt att få svar från Moderaterna om hur våra gemensamma resurser bäst kan användas.
Hanna Westerén (S):
Statsrådet talar här i dag om hela landet och vikten av att hålla ihop. Han sa även i samband med sitt tillträde att den regering som han ingår i ämnar föra en politik för hela landet. Jag tycker att vi har fått en viss vana vid att regeringen kanske säger en sak före valet och sedan gör en helt annan sak efter valet. Men jag måste ändå fråga: Ingår inte Gotland i hela landet?
I ärlighetens namn, fru talman, är det ju så att inget av de förvisso bristfälliga bränslestöd som nu rullas ut av regeringen träffar de trafikanter som använder havet som sin landsväg. Vi gotlänningar kan inte ta bilen till fastlandet. Våra företag kan inte flytta över transporterna till järnvägen. Färjetrafiken är vår livsnerv.
Att hänvisa till att man tillför medel för att uppfylla ett redan ingånget avtal är djupt otillräckligt, fru talman, och svarar inte på frågan om hur Sverige ska kunna hålla ihop om skillnaderna mellan transportslagen blir så här stora. Bränslestöd ska utgå för att resa mellan till exempel Mullsjö och Mariestad men inte för att resa mellan Visby och Oskarshamn. Det ansvaret är regeringens.
Det finns faktiskt fler perspektiv att beakta som också har lyfts här tidigare, bland annat det totalförsvarspolitiska. Gotland är en del av Sverige och inte obetydligt, sett till vårt geografiska läge. Då tycker jag att det är anmärkningsvärt att inte ägna mer möda åt att säkra den viktiga infrastrukturen till och från Gotland. Det är att spela ett högt spel med konsekvenser som inte bara äventyrar Gotland utan hela landet.
Perspektivet hela landet ska givetvis också betonas i regionalpolitiskt hänseende. Ansvaret vilar tungt på varje regering att använda hela verktygslådan klokt för att hålla ihop vårt fantastiska land och främja sund konkurrens och rättvisa landsdelar emellan. Att säkra infrastrukturen och därmed främja försörjningsförmåga, jobb, konkurrenskraft och tillväxt är en klok väg att gå.
Hur anser statsrådet att Gotlands totalförsvarspolitiska roll kan stärkas när infrastrukturen så tydligt äventyras? Hur ska hela landet kunna leva om en del av landet lämnas att härbärgera enorma kostnadsökningar för att kunna ta sig till och från den delen av landet och även för att driva näringsverksamhet på Sveriges största ö? Fru talman!
Sverige har transportpolitiska mål som rör viktiga gemensamma nyttor i termer av funktionalitet, klimatavtryck och leverans. Prisökningarna i Gotlandstrafiken står rimligtvis i direkt strid med de transportpolitiska målen, och det måste få ett slut. Gotland kan inte gång på gång komma till statsmakten med mössan i hand och vädja om anständiga villkor för att få trafikera vår väg över havet.
Jag skulle verkligen önska att Andreas Carlson vore beredd att vara med och samla det politiska Sverige för att se till att prisökningarna upphör nu. Nästa upphandling måste bli mer träffsäker och säkra att Gotlands livsviktiga infrastruktur faktiskt skapar rättvisa villkor för Gotland både på lång och på kort sikt.
Hanna Westerén (S):
Om statsrådet låter sig nöja med att hänvisa till de medel som finns i avtalet, mitt i en kostnadskris, som inte kunde ha förutsetts när avtalet tecknades, låter statsrådet sig också nöja med att gotlänningarna ska finna sig i att priset för att trafikera vår landsväg på ett år stiger med närmare 50 procent. Ingen lindring är i sikte. Det är så jag uppfattar beskedet.
Fru talman! Taket är inte nått. Fler prisökningar kan bli fallet. Jag förstår att det är statsrådets, och därmed regeringens, besked till gotlänningarna att ingen kompensation är att vänta. Då ska alltså gotlänningarna ensamma bära bördan av de ökande priserna. Jag tycker att det är orättfärdigt.
År 2027 träder ett nytt avtal i kraft, och jag vill än en gång efterfråga ambitionerna från statsrådet och regeringen. Jag saknar svaren om ambitionerna. Jag vet att en gotländsk delegation har mött riksdagens trafikutskott och statsrådet själv i absolut närtid. De har varit tydliga med de gotländska ståndpunkterna och belyst de katastrofala konsekvenserna av prishöjningarna.
Och jag finner det anmärkningsvärt att de ambitioner jag hittills har hört är så låga i stället för att berätta att politiken styr. Den kompensation som faller ut går till bolaget, inte till gotlänningarna. Jag har inte hört ett ord om prisnivån. Jag har inte hört ett ord om hur vi ska klara det här tillsammans. Jag hörde något om en regering för hela landet, men där ingår uppenbarligen inte Gotland.
Det är tydligt men likväl skamligt. Från Gotlands sida är sista ordet inte sagt - det kan jag gå i god för. Gotland förtjänar otroligt mycket bättre än så.
Pavel Gamov (-):
När man lyssnar på Hans Linde kan man luras att tro på de utfästelser som han kommer med när det gäller att Vänsterpartiet skulle vara ett EU-kritiskt parti. Hans Linde uppehöll sig vid påståendet att Vänsterpartiet skulle vara ett EU-kritiskt parti under en stor del av sitt anförande. Herr talman! Tillåt mig ställa mig frågande till det påståendet.
Vi har de senaste åren sett att Vänsterpartiet inte alls har några problem med att alltmer makt flyttas över från parlamenten och de enskilda folken i unionen till Bryssel och EU-kommissionen - till icke folkvalda byråkrater och pampar.
Här har vi de senaste åren sällan hört Vänsterpartiet opponera sig mot detta, till exempel när vi i EU-nämnden varje fredagsmorgon, varje vecka, lämnar över alltmer makt från Sverige till Bryssel. Vi kan se i utlåtandet att varken Hans Linde eller Vänsterpartiet har några problem med att de östliga partnerskapsländerna i förlängningen blir medlemsstater.
Vad innebär det för den svenska välfärden, som Hans Linde och Vänsterpartiet vanligtvis slår sig för bröstet för? Det kommer att innebära att Sveriges medlemsavgift, som redan är skyhög, kommer att bli ännu högre. Sverige är redan i dag största nettogivare i unionen.
Om vi tillåter att de tillkommande medlemsstaterna, innan de kan uppfylla kriterierna, ingår som medlemsstater i unionen kommer det att innebära att vi kommer att skyffla i väg ännu mer skattemiljarder till unionen, till en icke-demokratisk koloss - som Hans Linde och hans parti inte har några problem med. Hur EU-kritiskt är Hans Lindes parti? Hur definierar Hans Linde EU-kritik i det här sammanhanget?
Pavel Gamov (-):
Jag kan bara konstatera att de tre länder i det östliga partnerskapet som vi diskuterar här, Georgien, Moldavien och Ukraina, är tre länder som är drabbade av stor fattigdom. Det finns en hög grad av korruption. De här länderna är på intet sätt redo att bli kandidatländer eller i förlängningen medlemsstater i unionen.
Men vi ser att övriga partier här i riksdagen har den ambitionen. Man ville inte kännas vid detta i höstas eller i vintras, men nu talar man helt öppet om det så kallade medlemskapsperspektivet - att de här tre länderna ska bli medlemsstater. Det är inte på något sätt realistiskt. Som jag redogjorde för i mitt anförande har vi redan i dag enorma ekonomiska problem i unionen.
Det är därför man från kommissionens sida ännu mer vill centralstyra både bankväsen och finanspolitik i de enskilda medlemsstaterna. Det här, herr talman, har inte Hans Linde några som helst problem med.
Hans Linde och Vänsterpartiet har inga som helst problem med att alltmer makt flyttas över från det svenska parlamentet, från det svenska folket, till en icke folkvald liten elit i Bryssel - kanske inte så liten längre, för EU sväller hela tiden. Det är här skiljelinjen går mellan Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna. Sverigedemokraterna vill ha ett mellanstatligt samarbete. Vi vill ha samarbete med andra länder i Europa. Vi vill ha handel med andra länder i Europa.
Vi vill också ha handel med länderna i östliga partnerskapet. Men vi vill inte att vår nettoavgift till EU ska höjas ännu mer, vilket kommer att bli fallet om de här länderna blir kandidatländer och i förlängningen medlemsstater. Det här kommer att få konsekvenser för den svenska skattepolitiken och den svenska välfärden. Vi kommer inte att klara av välfärden, bland annat på grund av att vi har en så pass hög medlemsavgift till EU. Jag förstår inte - har inte Hans Linde några som helst betänkligheter mot detta?
Pavel Gamov (-):
Den som lyssnade på Karin Enströms anförande hörde många fina ord och löften om fred, frihet och att vi till exempel ska kunna handla med länderna i det östliga partnerskapet. Det är såklart något som alla partier i den här kammaren ställer upp på. Vem vill inte ha frihet? Vem vill inte ha frihandel? Jag känner inte till något parti i Sveriges riksdag som inte vill ha det.
Men konsekvensen av det som Karin Enström förespråkar här är att de här länderna i förlängningen ska bli medlemsstater. Först blir de kandidatländer, sedan medlemsstater. Det handlar om Georgien, Ukraina och Moldavien, tre länder som är hårt ansatta av både fattigdom och korruption.
Som jag tidigare varit inne på i mitt huvudanförande och i en tidigare replikväxling här kommer detta att få ödesdigra konsekvenser för den svenska ekonomin och välfärden. Moderaterna, som vanligtvis säger sig vara ett parti som vill värna de statliga finanserna, torde rimligen ha invändningar mot detta, men jag hör inget sådant i Karin Enströms anförande.
Sverigedemokraterna är som sagt positiva till frihandel med till exempel Georgien, Moldavien och Ukraina, och det är något som vi också lyfte fram när vi debatterade associeringsavtal med dessa länder tidigare under riksdagsåret. Men nu pratar man helt öppet om medlemsstatus för de här länderna, och det är något helt annat. Det kommer att påverka vår medlemsavgift till EU, som redan i dag är skyhög.
Sverige är redan i dag den största nettogivaren bland samtliga medlemsstater. Vi skänker bort skattemiljard efter skattemiljard utan att få tillbaka de pengarna, samtidigt som vi har stora hål i vår egen välfärd. Min fråga är om Karin Enström inte ser några problem med detta och vad de här ländernas eventuella medlemsstatus i framtiden skulle kunna få för konsekvenser.