Sofia Damm (KD):
I dag debatteras utrikesutskottets betänkande med anledning av regeringens skrivelse om strategisk exportkontroll under 2016 gällande krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden. Det är en årlig debatt. När vi stod här förra året uttryckte många av oss stor besvikelse över att regeringen inte lyckats presentera ett nytt lagförslag för riksdagen med en ny lagstiftning som skulle omöjliggöra krigsmaterielexport till diktaturer.
Representanterna för regeringspartierna bedyrade att ett sådant förslag skulle komma under våren 2017. Det gjorde det aldrig, och nu står vi här igen. För att uttrycka vad? Möjligen uppgivenhet. I regeringens propositionsförteckning för riksmötet 2016/17 anges dock att en proposition om skärpt exportkontroll av krigsmateriel ska överlämnas till riksdagen nästa månad.
Om det blir så återstår att se, men det ser onekligen ganska mörkt ut. Herr talman! Sverige behöver en stark försvarsindustri. Genom deltagande i internationella samarbeten på försvarsmaterielområdet säkrar Sverige långsiktiga säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Kristdemokraterna anser att handeln med försvarsmateriel med vissa länder är viktig och försvarbar. Att exportera och importera krigsmateriel är en del av svensk försvarspolitik.
Men detta förutsätter att det finns tydliga regler för vem som får stå som köpare av den materiel vi säljer. Detta är helt nödvändigt. Annars krockar handeln med de värderingar som utgör hörnstenar i vår demokrati. Sverige beskriver sig självt som en humanitär stormakt och ett land som verkar för att rädda liv. Sverige tar också ställning för mänskliga rättigheter, frihet och demokrati.
Men man kan inte med trovärdighet kalla sig för en feministisk röst i världen om man samtidigt beväpnar kvinnoförtryckande regimer. Man kan inte exportera vapen till diktaturer och samtidigt säga sig värna mänskliga fri- och rättigheter. Det duger inte att med ekonomiska argument exportera krigsmateriel till några av världens värsta diktaturer.
Särskilt nonchalant blir det när regeringen tycks bortse från att det åtminstone i utredningen fanns en samsyn mellan riksdagens partier att exportkontrollen måste skärpas. Riksdagen har alltså beställt en skärpning av lagen och är tydlig med att respekt för mänskliga rättigheter samt mottagarlandets demokratiska status ska utgöra centrala villkor vid tillståndsprövningen.
Om det förekommer grava brister eller allvarliga och omfattande kränkningar utgör det ett hinder mot export. Kristdemokraterna har sedan 2001 ett tydligt ställningstagande i partiets principprogram för ett demokratikriterium. För oss stod tre frågor i fokus under arbetet med utredningen. Det var ett tydligt demokratikriterium och ett förbud mot att exportera vapen till icke-demokratier.
Vi vill att förbudet också ska gälla följdleveranser, då begreppet i dag tycks få till konsekvens att export kan pågå år efter år även om landet utvecklas i fel riktning. Samtidigt måste öppenheten kring Exportkontrollrådet öka. Utan ansvarsutkrävande gentemot partierna riskerar både rådet och ny lagstiftning att bli tandlösa. Herr talman!
Vi vet att i den värld vi lever måste vapen användas för att förvara oskyldiga civila eller när våld används i förtryckande syften. Den balansgång vi hela tiden måste ställas inför och det vi måste avväga är att ju mer vapen det finns i omlopp, desto otryggare blir vår värld. Många av de konflikter med dödlig utgång vi nu ser i världen sker inte heller med de mest avancerade och sofistikerade vapnen utan på grund av den okontrollerade spridningen av lätta vapen.
Martin Luther King fångade i ett tal den dubbelhet som vi människor drabbas av och verkar i. Han sa: Vi talar hängivet om freden, men på samma gång arbetar vi oförtrutet på att förbereda kriget. Herr talman! Vi behöver en ny krigsmateriellagstiftning. Med en ny skärpt exportkontroll skulle Sverige ta ett tydligt steg bort från att höra till de länder som talar om freden men förbereder kriget. Jag yrkar bifall till reservation 2 under punkten 1 Ny krigsmateriellagstiftning.