KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Gardfjell (MP):
Ingen är gladare än jag över att Kjell-Arne Ottosson inte ska ha någon ål på julbordet. Det tackar vi för. Och Nalle Puh är också en av mina husgudar och kul att läsa, faktiskt. Jag vill säga att svaret på Kjell-Arne Ottossons fråga är att vi i Sverige behöver en cirkulär bioekonomistrategi.
Vi har ingen strategi på plats ännu. Vi har hållit på och diskuterat den länge. Det var också en del som fanns med i januariavtalet. Vi har olika åsikter. En av de linjer som Miljöpartiet driver är att få en betydlig betoning på det cirkulära.
Genom att öka andelen långlivade produkter bland sådant som tillverkas av trä kommer vi också att ha en större mängd råvara som kan cirkuleras. Den kan återvinnas, och på så sätt kan vi maximera uttaget av det som vi faktiskt avverkar från skogen, så att man inte slösar bort det för tidigt i produkternas livslängd.
Man kan ta prima trävirke och göra dasspapper av det direkt. Då har det en väldigt kort livslängd. Men man kan också först bygga hus och använda träet till mer långlivade produkter innan det i ett senare skede blir dasspapper. På det sättet ökar vi mängden tillgänglig råvara för våra industrier.
Samtidigt behöver vi ett hållbart skogsbruk, och framför allt behöver vi ett skogsbruk där återväxten är god.
Maria Gardfjell (MP):
Äganderätten är grundlagsskyddad. Miljöpartiet anser absolut att äganderätten är viktig. Men äganderätten är inte oinskränkt. Skogsutredningen tar upp äganderätten på ett väldigt bra sätt och går igenom i detalj hur äganderätten påverkas.
Vi har också lagstiftning som vi har beslutat om här i Sveriges riksdag, bland annat miljöbalken. Den påverkar hur skogsägare ska bruka sin mark. Äganderätten är inte oinskränkt. Allemansrätten är också grundlagsskyddad. Skogen ska räcka till mycket.
Skogen ska räcka till alla de produkter som vi har pratat om, och skogsbruket är en viktig näring i skogen. Men skogen är också viktig för besöksnäringen, för rennäringen, för friluftslivet och för många andra syften. Den är viktig för att producera andra typer av produkter. I Finland har man skogar där man producerar råvaror till läkemedelsindustrin.
Där avverkar man inte skogen utan kan ta ut vissa typer av produkter från skogen. Det behövs ett mer variationsrikt skogsbruk i Sverige där vi får större nyttor, större klimatnytta och mer produkter. Allra viktigast i det är alla de människor som bor i Sverige och som har en relation till skogen, men också skogsägarna.
De 300 000 skogsägarna är oerhört viktiga för Sverige, för jag tror att med ökad lönsamhet, med ökande stöd för naturvården och med ett mer hållbart skogsbruk som är klimatanpassat kommer skogsägarna också att vara en viktigare del i kampen för ett räddat klimat.
Maria Gardfjell (MP):
Jag sa i mitt anförande att Miljöpartiet eftersträvar en skogspolitik med höga ambitioner när det gäller skydd av områden med värdefull natur. Som miniminivå behöver vi följa de beslut som tas inom ramen för FN:s konvention om biologisk mångfald och de beslut som fattas i EU och i Sverige som styr oss, helt enkelt. Där är vi inte i dag.
Vi ligger på en 5-procentig nivå ungefär av formellt skyddad mark. De siffror som Jessica Rosencrantz hänvisar till är därför mer tagna ur luften - ett slags servettskiss för skydd av vår natur kanske.
När det gäller frågan om hur mycket Miljöpartiet vill skydda och hur mycket man behöver pengar till tycker jag att det som Jessica Rosencrantz sa om att det är grundläggande att skogsägare får ersättning när de bidrar till naturskyddet var väldigt bra.
Men om det är så grundläggande förstår jag inte varför man tar bort 2 miljarder kronor ur budgeten när dessa pengar skulle gå till denna grundläggande rättighet att få ersättning. När det gäller fjällskogarna har vi domstolsbeslut på att staten måste betala ut ersättning till skogsägare om de inte får avverka.
Dessa domslut gör att vi behöver ta höjd i statens budget för att faktiskt kunna betala ut dessa ersättningar. Det är just därför som dessa 2 miljarder behövs.
Maria Gardfjell (MP):
Jag håller med Jessica Rosencrantz. Miljöpartiet får tala alldeles för lite om skogsbruket. Det är otroligt viktigt att vi gör det därför att vi behöver ha ett hållbart skogsbruk. Vi behöver ha mer hyggesfritt skogsbruk och fler brukningsmetoder som är mer naturnära. I vissa delar av Norrland behöver vi ha lite glesare tallskogar med mer lav, så att rennäringen gynnas mer.
Vi behöver ha ett anpassat och ett adaptivt skogsbruk. Det behöver vi i Miljöpartiet prata mycket mer om eftersom det är många som har fått uppfattningen att vi inte vill ha något skogsbruk alls. Det är fel. Däremot vill vi också se till att gammelskogar, urskogar och de absolut finaste biotoper som finns i de svenska skogarna skyddas.
Det vill vi göra på ett effektivt och bra sätt. I den överenskommelse som vi gjorde med Socialdemokraterna och Centerpartiet om skogspropositionen var själva poängen att göra detta tillsammans med markägarna - att inte arbeta med tvång som metod. Faktum är att svenska myndigheter inte har gjort det fram till nu heller.
Överenskommelser har varit det allra vanligaste. Men vi sätter också fingret extra på att skogsägarna inte ska behöva bli av med sin mark och ge den till staten utan att de ska kunna fortsätta att behålla och äga sin mark trots att de får pengarna. De kan också få bruka skogen, ta ved och ta virke för att bygga ett litet hus.
Detta är nya former för naturvården som har tagits fram i de förhandlingar som vi har haft med Centerpartiet, och de borde bejakas och inte förkastas.
Maria Gardfjell (MP):
Detta är en rolig debatt, tycker jag. Man måste få skratta lite. En och annan ek kanske har blivit dasspapper trots allt. När det gäller det ohållbara skogsbruket är jag faktiskt lite ledsen över att Magnus Ek inte var med i debatten i går som vi hade här i kammaren då vi pratade om EU:s skogsstrategi.
Jag tog upp tre exempel på varför det svenska skogsbruket just nu har oerhört stora problem när det gäller hållbarheten. Det ena är återväxten. Vi har fått rapporter under hösten från Skogsstyrelsen som visar att det är oerhört stora arealer av ungskogarna i norra Sverige som håller på att dö.
Det handlar om törskatesvampen men också om ett tiotal andra skadesvampar. Dessutom finns det naturligtvis problem med älgskador och en del annat. Att vi har ett så omfattande återväxtproblem är ett gigantiskt problem för skogsbruket.
Det som sägs i den rapport som myndigheten har kommit med är att man inte kan fortsätta med de metoder som används i skogsbruket för att åstadkomma och klara av detta, utan det kommer att krävas andra åtgärder. Det som man pratar om är att man helt enkelt får driva upp löv i dessa områden för att se om det kommer någon skog över huvud taget. Detta är inte hållbart.
En annan sak som inte är hållbar tas upp i en rapport som vi nyligen fick från MSB och Skogsstyrelsen och som visar att vi får enorma problem med skred, ras och översvämningar på grund av skogsbruket. Detta handlar om miljardbelopp. Det är inte hållbart.
Maria Gardfjell (MP):
Jag vill med bestämdhet hävda att skogsägarnas kunskap är viktig. De allra flesta skogsägare har till exempel kunskap om var de har skog, hur skogen ser ut, när de tänker avverka den och sådana saker. Det är dock inte så att alla skogsägare har kunskap om allt som rör deras skogar.
Till exempel är det inte så att jag som skogsägare eller Magnus Ek som skogsägare vet exakt om vi har någon utrotningshotad liten lav i våra skogar. Jag är oerhört tacksam över att vi i Centerpartiets, Miljöpartiets och Socialdemokraternas förhandlingar kom fram till att det behövs rådgivning till skogsägare.
Det behövs naturinventeringar, som myndigheterna gör, och det behövs rådgivning så att skogsägarna får den kunskapen och kan ta till sig den när de ska ta viktiga beslut om till exempel skydd av natur, skötsel av skog eller om de ska göra vissa typer av insatser i skogsbruket för att skydda naturen.
De pengar till rådgivning till skogsägare och skydd av natur som faktiskt fanns i den här budgeten är borta nu. Det är på grund av att Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna lade fram en budget som Centerpartiet indirekt stödde.
Maria Gardfjell (MP):
Också mina tankar går till folket i Ukraina. Ryssland har invaderat Ukraina, och det är krig i Europa. Självklart måste vi här i Sveriges riksdag stå upp för det ukrainska folket, samtidigt som vi här låter demokratin gå vidare. Någon sa att katten kanske är ett frihetens djur.
Det är klart att katten ska få ett märke. Lagen har kommit till för att skydda katterna. Den är hopkopplad med djurskyddslagstiftningen där bestämmelserna syftar till att säkerställa ett gott djurskydd, att främja god djurvälfärd och respekten för djur.
Den här lagen har stor nytta. I djurskyddslagen finns en bestämmelse om att djur av tamdjursart inte får överges. Trots det vet vi vad som händer med katterna. Därför kommer Miljöpartiet självklart att rösta för och yrka bifall till utskottets förslag. Katten är vårt vanligaste husdjur.
Det finns närmare 1 1⁄2 miljon katter. Nu ska katterna märkas precis som hundarna, hästarna, kossorna, fåren och de allra flesta djur som människor håller.
Katten kan ju vandra iväg själv på långtur och åka snålskjuts så att den hamnar alldeles för långt hemifrån, och många hittar aldrig hem och hittas inte.
Alla har inte en sådan tur som gatukatten Bob hade i London, som hittade sin nya ägare alldeles själv. Det är fortfarande väldigt många människor som helt enkelt överger sina katter när de inte vill ha dem längre. Vi vet inte hur många övergivna katter det finns.
Men man räknar med att ungefär 10 procent av katterna överges och lämnas någonstans för att klara sig själva. Våra katter klarar sig inte själva. De kanske klarar en sommar. Men sedan kommer vintern, och då dör de. De går en ganska hemsk svältdöd till mötes.
Frivillighet råder inte på det. Det är länsstyrelserna som kontrollerar att djurhållare lever upp till kraven i djurskyddslagstiftningen och som har huvudansvaret för att omhänderta övergivna och förvildade katter. Både polisen och länsstyrelserna välkomnar lagförslaget.
Det kommer nu att bli en ökning av antalet märkta och registrerade katter. Det underlättar för både länsstyrelserna och Polismyndigheten att fastställa vem som är ägare till djur. Det blir mycket lättare att särskilja ägda katter från övergivna och förvildade katter. Därför är lagstiftningen väldigt bra. Fru talman!
Jag vill avslutningsvis säga att vi i Miljöpartiet naturligtvis är glada att vi under vår tid i regeringen arbetade hårt för att lagstiftningen skulle komma på plats. Jag vill hälsa till min goda grannes katter Tessan och Tasso. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Märkning och regi-strering av katter
Maria Gardfjell (MP):
Tack, Magnus Oscarsson, för frågan! När det kommer till historieskrivningen kan jag säga att jag jobbade för Miljöpartiets språkrör 2008-2009, och det var första gången som Miljöpartiet drev på för att det behövdes en svensk livsmedelsstrategi. Miljöpartiet har alltså legat i framkant i de här frågorna länge.
Det är helt riktigt att jag är helt enig om att vi måste ha ett starkare fokus på självförsörjningsfrågorna, både när det gäller självförsörjning med mat och självförsörjning och minskad sårbarhet i jordbruket.
Så får vi mer inhemskt producerad fossil energi till jordbruket, och så blir jordbruket också bättre på att ta hand om gödselmedel och sådant som kan tillverkas i Sverige fossilfritt.
Jag tycker att livsmedelsstrategin behöver ses över och revideras, och det är också någonting som utredaren för ett fossiloberoende lantbruk, Helena Jonsson, har föreslagit. Det tycker jag att vi i miljö- och jordbruksutskottet ska ta hand om. Sedan var det frågan om konkurrenskraft och svenskt jordbruk.
Vet ni alla, och fru talmannen, att det svenska jordbruket är konkurrenskraftigt när det gäller några produkter, nämligen norsk lax, sprit och godis? Det här gynnar inte de svenska lantbrukarna. Det är inte konkurrenskraften som driver utvecklingen i svenskt jordbruk utan det är lönsamheten för lantbrukare och småföretag.
Maria Gardfjell (MP):
Det här skulle vara en livsmedelsdebatt, men det är lätt att det blir en jordbruksdebatt. Men låt oss se på livsmedlen i produktionen i lantbruket, och då är miljön en viktig fråga.
Svenska sjukhus finns också med i miljöbalken eftersom där hanteras inte bara patienter som ska bli friska utan också miljöfarliga ämnen av olika slag. Det är reglerat i miljöbalken. Precis samma sak är det med lantbruket.
Till exempel behöver bekämpningsmedel hanteras på ett korrekt sätt, och utsläpp måste regleras. Energi ska användas på ett rimligt sätt. Allt detta finns reglerat i vår lagstiftning. Miljöfrågor påverkar lantbruket.
Man agerar inte miljöfarligt eller är en miljöbov bara för att jordbruket finns med i miljöbalken. Det är en missuppfattning som Magnus Oscarsson sprider i Sverige. Fru talman!
Apropå vad Magnus Oscarsson har fört fram i riksdagen i dag vill jag kommentera att Kristdemokraterna så hårt driver på om att minska möjligheterna för en växande bioekonomi genom att spola reduktionsplikten.
Med Kristdemokraternas förslag, som han har pratat om i riksdagen i dag, skulle klimatutsläppen öka med mellan 15 och 20 procent. Det är allvarligt.
Maria Gardfjell (MP):
Socialdemokraterna har haft posten som landsbygdsminister i de senaste regeringarna. Och vi ser hur lantbruket i Sverige tyvärr läggs ned på många ställen, inte minst i skogs- och mellanbygder och i norrländska landskap.
Det är väldigt bra att Malin Larsson lyfter fram att det också finns exempel på lantbruk som kommer till i Norrland. Men tyvärr är det undantag. Socialdemokraterna har en väldigt stark inriktning mot industrialism i sin jordbrukspolitik.
Den 16 januari kunde vi i Svenska Dagbladet läsa att svenskarna äter mest ultraprocessad mat i Europa. Man kopplar ultraprocessad mat till stora problem för folkhälsan.
Det finns också en stor variation i hur livsmedlen ser ut runt om i Europa, där Italien kanske ligger bäst till. Men Danmark är betydligt bättre än vad Sverige är. Vad tänker Socialdemokraterna göra åt att Sverige är sämst i klassen?
Maria Gardfjell (MP):
Tack för svaret, Malin Larsson! Jag hoppas att detta är ett tecken på att Socialdemokraterna nu kommer att ändra inriktning i sin livsmedelspolitik och verkligen satsa mer på lokalproducerat och på små lantbruk i hela landet. Fru talman! EU har ett system med skyddade beteckningar för att skydda unika kunskaper, traditioner och miljö- och jordbruksförhållanden.
Systemet omfattar geografiska beteckningar och skyddade ursprungsbeteckningar. För en skyddad ursprungsbeteckning krävs att råvaran ska komma från området och att tillverkningen ska ske där.
Vi vet att det i många delar av Europa finns många produkter som har skyddad beteckning och att det också driver fram en matbesöksnäring, kan man säga.
Den utvecklingen saknar vi helt i Sverige, och jag undrar hur Socialdemokraterna och Malin Larsson vill arbeta för att vi ska få fler produkter med skyddad ursprungsbeteckning i Sverige. Och hur ska det gå till när vi har två myndigheter som uppenbarligen inte kan samverka särskilt bra kring uppgiften?
Maria Gardfjell (MP):
Jag tackar för frågorna, Kjell-Arne Ottosson. Det var ganska många frågor, och jag börjar i en ända. Jag börjar med frågan om på vilket sätt jag tycker att Kristdemokraterna är extremister.
Jag menar att den kritik som har förts fram från Kristdemokraternas sida mot viltförvaltningsdelegationerna, där man vill minska möjligheterna för miljöorganisationerna att delta, är hårdför och extrem.
Det gäller särskilt med tanke på hur många personer i varje viltförvaltningsdelegation som är ledamot eller ersättare som är jägare. Jag är själv ersättare i en viltförvaltningsdelegation, som representant för en miljöorganisation.
Jag kan se att det är en otroligt liten minoritet totalt sett av dem som sitter med som är representanter för miljövården. Miljöorganisationerna har också en viktig roll kopplad till jaktlagen.
Det finns en lång rad projekt som bedrivs av miljöorganisationer som har varit oerhört värdefulla för att upprätthålla viltets status i Sverige, men självklart är merparten av medlen i viltvårdsfonden pengar som går till jägarorganisationerna.
Jag vill verkligen inte mena att jägarorganisationerna på något sätt gör ett dåligt jobb, utan satsningarna har varit viktiga.
Maria Gardfjell (MP):
Jag vill börja med frågan om rennäringen och samernas rättighet till jakt. Jag tycker att det är självklart att om samebyarna får möjlighet att administrera jakten kan man ha samma typ av regler som när länsstyrelsen administrerar jakten, nämligen att man öppnar upp för allmänheten på olika sätt och vis.
Den typen av samverkan tycker jag att man bör ha mellan allmänna intressen och samebyarna. Jag hoppas verkligen att utredningen också kommer fram till det. Det är väldigt viktigt att till exempel ungdomar kan komma ut i de här fina områdena och få möjlighet att jaga och lära sig om jakt.
Det skulle inte gå om det bara var möjligt för dem som är med i en sameby, så det tycker jag är en viktig fråga. Där tror jag att vi egentligen är många i den här kammaren som håller med varandra. Däremot tycker jag att man verkligen ska respektera samernas rättigheter som urfolk.
När det gäller interpellationen som Kjell-Arne Ottosson ställde till Jennie Nilsson var jag tyvärr inte här och lyssnade på den debatten, så jag vet inte så väldigt mycket om den. Men den rättsliga kritiken som har kommit handlar om att de tidigare reglerna ansågs strida mot lagen om offentlig upphandling. Det var väldigt tydligt i kritiken från kommissionen att det var så.
Det är också bra med ordning och reda. Att Naturvårdsverket nu delar på det här så att man hanterar det för sig tror jag kommer att öka kvaliteten.
Maria Gardfjell (MP):
Jag kan utifrån det svar jag får av John Widegren konstatera att det är ganska oklart varför det finns en majoritet i Sveriges riksdag för att kräva en översyn av jaktlagen för att åtgärda viltskadorna, när man egentligen inte vet något om problemet, varför en översyn bör göras eller vad man skulle vilja åstadkomma.
I själva verket finns det enorma problem på andra sätt. Det kanske gäller brist på samverkan, som Isak From var inne på när det gäller Södermanland och hjortarna och vildsvinen. Det kanske gäller frågan om skogsbrukets metoder, som gör att älgarna inte får tillräckligt med mat.
Det blir helt enkelt tallen som älgarna betar på, trots att det inte är favoritfödan. Det handlar om viltskadorna i trafiken. Vad kan Trafikverket göra för att förbättra möjligheterna?
Är det verkligen jaktlagen som ska ses över, eller krävs det en helhetssyn på hur vi kommer till rätta med arbetet och ser till att få fler ungdomar att utbilda sig till jägare och att få fler jaktlag med yngre ledare, som kanske inte är så trötta som de äldre farbröderna börjar bli?
Jag vill ställa ett par avslutande frågor om vargen, fru talman. Hur vill Moderaterna säkerställa gynnsam bevarandestatus för vargstammen i Sverige? Och hur vill Moderaterna säkerställa att vargen inte fortsatt är så inavlad som den är i dag?
Maria Gardfjell (MP):
Den här debatten inleddes med att Markus Selin från Socialdemokraterna sa att regeringen har vidtagit historiska åtgärder för havet. Det är rätt, och det är tack vare Miljöpartiet. Det är förvånande att Socialdemokraterna inte går fram med en havsmiljöproposition när vi hade en enig miljömålsberedning.
Det är lika förvånande att vi helt saknar åtgärder från regeringens sida när det gäller frågan om att flytta ut trålgränsen med tolv nautiska mil, särskilt eftersom Socialdemokraterna här i riksdagen ställde sig bakom förslaget. Fru talman! Industritrålningen kan inte fortsätta i våra hav.
Vi måste rädda fiskbestånden i stället för att se den sista strömmingen bli sillmjöl. Det saknas inte vetenskapligt underlag, och det finns verktyg i verktygslådan från EU:s fiskeripolitik.
Till Roland Utbult vill jag säga att vi i Miljöpartiet inte vill avveckla MSY, men vi pekar på att det har tolkats felaktigt. Fru talman! Cirka 98 procent av den europeiska ålen har försvunnit sedan 1950-talet.
Internationella havsforskningsrådet rekommenderar nu ett totalstopp för allt ålfiske i alla vatten och i alla livsmiljöer överallt. Miljöpartiet vill se ett totalstopp för ålfisket. Argumentet från andra partier är oftast att vi måste bevara ålfiskare för att bevara ålfisketraditionen.
Detta är bra, men utan ålar finns ingen ålfisketradition att bevara. De senaste åren har Sverige rapporterat att man har fiskat 180 ton ål varje år. Det är inte marginella siffror. Ett totalstopp för ålfisket skulle göra att det blir en mycket positiv effekt på ålbeståndet.
Men det är ju inte bara fisket som påverkar ålen. Det uppskattas att cirka 100 ton ål dör varje år i de svenska vattenkraftverkens turbiner. Därför måste vi vidta åtgärder även där och skynda på arbetet med fria vandringsvägar för ål och andra fiskarter uppströms och nedströms i svenska vattendrag. Fru talman!
Blankålarna som simmar mot Sargassohavet för att leka borde inte löpa risk att fiskas upp. Vi behöver få en ny ålförvaltningsplan, men vi måste också stoppa det svenska ålfisket.
Ett stopp för allt ålfiske innebär också att Sverige måste sluta importera miljontals ålyngel från bland annat Storbritannien och Frankrike för att göda upp ålar i svenska vatten. Ålen är en mytomspunnen art i den svenska naturen, men den får inte bara återfinnas i sagor. Den måste också finnas i våra svenska vattendrag.
Om den inte gör det är det ett brott mot de internationella konventioner för biologisk mångfald som Sverige har undertecknat och mot principerna om hållbart fiske i den gemensamma fiskeripolitiken. Rädda ålen! Jag yrkar bifall till reservation 7.
Maria Gardfjell (MP):
Jag tackar John Widegren för dessa viktiga frågor. Moderaterna har lovat att skogen ska vara en viktig fråga i valet 2022. När man har vunnit valet, som John Widegren önskar, ska man göra om hela skogspolitiken - trots att vi nu brett har kommit överens om en skogspolitik.
Till stora delar har även oppositionen gått med på den och inte röstat för avslag. Där det finns värdefull natur ska den skyddas, har ni till och med skrivit under på att ni vill. Det har ni inte röstat emot här i dag.
När det gäller pengarna till skogsägarna var det inte alls så att pengarna fanns i budgeten sedan tidigare. Ja, det fanns en liten del som Skogsstyrelsen hade äskat.
Men Skogsstyrelsen var ju också med på att en stor del av pengarna till skogsägarna skulle ligga i Naturvårdsverkets budgetpott - 2 miljarder, närmare bestämt, och det är 700 skogsägare i hela landet som väntar på att få ersättning och som har ingått avtal på frivillig basis.
Det här med frivilligt formellt skydd kan låta som något nytt, men det är egentligen bara en beskrivning av hur det har varit redan tidigare. Det är ingen från staten som tvingar en markägare att göra ett avtal. Men däremot har markägare med nyckelbiotoper inte har kunnat avverka dem för att marknaden ställer detta krav.
Då har staten sagt att man kan gå in och göra naturreservat, men nu finns inte pengarna.
Maria Gardfjell (MP):
Jag är mycket glad att en socialdemokrat här i Sveriges riksdag nämner småbrukare och trädjordbruk, alltså agroforestry. Som vi har kämpat för att Socialdemokraterna ska se småjordbrukarna, trädjordbruk och annat i den jordbrukspolitik vi har här i Sverige!
Jag hoppas att vi ska få se detta framöver. Det har funnits en viss brist där, kan jag säga. Jag har en fråga till Isak From gällande den nya förordning vi nu diskuterar och hur man ska hantera den från svensk sida.
I subsidiaritetsprövningen säger man nej med hänsyn just till det svenska skogsbruket. Anser Isak From att man kan frikoppla skogssektorn från klimatpolitiken i EU generellt? Gäller det också andra direktiv och förordningar?
Jag tänker till exempel på RED II - tänker Socialdemokraterna resonera likadant där?