KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Det var remisstiden. Det är väl en extremt lång remisstid på nästan tio månader. Jag tror inte att det finns många sådana utredningar. Jag kan möjligen be utredningstjänsten ta reda på det åt mig vid något tillfälle om det skulle vara intressant. Vad jag vill säga med detta är att det har tagit lång tid. Det finns naturligtvis utredningar som har blivit liggande av ena eller andra skälet. Det kan finnas bra skäl och dåliga skäl. Då har man kunnat motivera detta.
Jag hörde aldrig någon motivering till varför den blev liggande ganska länge och att den sedan skulle ha tio månaders remisstid. Jag tycker också att det är bra att Barbro Westerholm redovisar att det finns möjligheter att göra det på andra sätt än detta ständiga tjatande som vi hör från de flesta ledamöter från den borgerliga bänken: Vi kommer att komma överens. Vi kommer att komma överens. Och detta kommer man alltid att komma överens om. Det är där som dubierna har varit från vår sida.
Kommer man verkligen att komma överens? Vi har anledning att tro att det inte är så när man har så tydliga ställningstaganden från tre partier och ett motsatt exakt lika tydligt ställningstagande från ett parti. Det är svårt att se vad detta skulle kunna innebära för kompromiss när man har börjat titta på vad man är riktigt oenig om. Det är begreppet äktenskap till exempel.
Omedelbart när någon sade att vi måste diskutera det begreppet sade man - jag tror att det var statsministern eller justitieministern - att det ska vara äktenskap, punkt slut. Man har anledning att misstänka att utrymmet för att kompromissa blir väldigt litet när man har så fasta ställningstaganden redan i början.
Det är det som gör oss väldigt oroliga. Stora delar av HBT-världen är oroad och följer den här debatten med intresse.
Börje Vestlund (S):
Jag ska inte förlänga debatten, men man kan göra på olika sätt. Om Tomas Tobé åtminstone hade mäktat med att läsa vår reservation hade han sett att det står just detta: Vi föreslår att man gör enligt vad som framkommer av utredningen. Det är också förslaget.
Jag vet inte om det i något sammanhang har förekommit att något parti eller någon grupp av partier har skrivit ett helt nytt lagförslag i form av en motion. Det skulle i så fall vara en helt annan form.
Rent formellt har naturligtvis Tomas Tobé helt rätt i att det går, men jag tror inte att den kapaciteten finns hos något parti. Det var därför man först begärde att man skulle göra ett utskottsinitiativ. Det fick man avslag på.
Hade det blivit ett utskottsinitiativ, Tomas Tobé, hade man naturligtvis tagit fram ett lagförslag. Om ni har en sådan kapacitet på Moderaternas kansli får jag väl gratulera, men jag tror inte att något annat kansli har det.
Det är inte bara att sätta sig ned med pc:n och börja skriva en lag, utan det är lite mer avancerat än så. Om Tomas Tobé kallar detta oseriöst skulle jag kunna plocka fram ett antal frågor där Moderaterna har varit väldigt oseriösa. Men jag skulle aldrig komma på tanken, för att lägga fram ett tillkännagivande är ett tillkännagivande om en ny lagstiftning, och det har även Moderaterna gjort ett antal gånger.
Börje Vestlund (S):
Jag förstår att Tomas Tobé blir upprörd när vi faktiskt försöker att driva en fråga framåt där ni saknar handlingskraft. Jag måste vara ärlig och säga att jag trodde att det skulle hända mer i den här frågan! Efter att ha följt denna fråga väldigt länge måste jag säga att jag trodde att det skulle hända mer när man drog i gång arbetet och när statsministern var så tydlig.
Tomas Tobé gör en jämförelse med partnerskapslagen som är helt irrelevant, och jag tror att även Barbro Westerholm instämmer i detta. Det var inga partier som skrev fram den lagstiftningen. Det gjorde kansliet och dåvarande lagutskottet. Det kräver som sagt var sin man att göra detta, och jag tror ärligt talat inte att den kompetensen finns på något av våra kanslier, och den ska vi naturligtvis inte heller ha.
Men det var ett helt annat hanteringssätt. Vad som gör oss oroliga, varför vi vill driva fram frågan och varför den är så viktig, handlar om vilka lekkamrater Tomas Tobé har i det här sammanhanget.
Man har förvisso en majoritet i regeringen, men den minoritet som finns sätter ned foten och är väldigt hårt emot och säger att de inte ens är beredda att kompromissa i dessa viktiga frågor. Då måste man ändå ställa frågan: Behöver man då inte köra på en majoritet som för det första faktiskt har dragit detta i långbänk och för det andra är väldigt osäker på om det över huvud taget kommer någon proposition?
Barbro Westerholm har på ett förtjänstfullt sätt tagit reda på på vilket sätt man kan gå runt dessa regler. Det tycker jag är jättebra, men är man beredd att gå så långt att man låter några av regeringens ledamöter reservera sig? Jag tycker man kan ställa sig den frågan själv. Jag tänker inte kräva att Tomas Tobé svarar på det, men det är så man måste tänka i det här sammanhanget.
Börje Vestlund (S):
Jag ska först be kammarens ledamöter om ursäkt. Jag trodde inte att det skulle gå så snabbt i dag, så jag var helt övertygad om att den här debatten skulle komma upp senare. Därför har jag inte kunnat vara med och lyssna på hela debatten, och jag ber om ursäkt för det. Mitt ingångsläge i den här frågan har varit transpersoners behov av att byta namn.
Då menar jag inte bara de som byter kön utan också de som lever i sitt motsatta kön under längre tid men av någon anledning inte väljer att byta kön. För dem är det här ett problem.
Det blir ett problem inte bara i de sociala kontakterna utan också när man lever i ett kön men inte har för avsikt att byta kön rent medicinskt och göra det ingrepp som det kräver. Det här är en fråga som rör ganska få människor, men möjligheten till namnbyte skulle göra väldigt mycket för dem.
Vi har stått här i ganska många år, och jag är lite förvånad över att den här frågan drar ut på tiden. Jag deltog i en debatt förra mandatperioden, och då var i alla fall Folkpartiet och Centerpartiet ganska arga på oss därför att vi inte hade genomfört den här utredningen. Ingenting gjorde vi under den perioden, påstod man.
Och nu har man suttit här i snart två år och ingenting har skett. Jag tycker att det är ganska allvarligt att man inte kan få i gång det här arbetet. Så svårt kan det inte vara att skriva direktiven.
Även om jag är medveten om att det här med efternamnen är en mycket mer komplicerad fråga än den om förnamnen, är det allvarligt att man inte kan få i gång ens en utredning på det här området. En del partier har klart och tydligt redovisat sin uppfattning att det inte finns något behov av att man ska kunna byta namn innan man genomgått ett könsbyte.
Det kan också vara en inställning, men då kanske det finns andra och bakomliggande skäl till att regeringen inte skyndar på med utredningen och ens kommer till skott med den. Man säger här att utredningen ska komma till stånd nu. Jag tror det när jag får se det.
Jag tycker att det finns all anledning, inte minst för alla transpersoner, att vara djupt besviken på regeringen som absolut inte gör någonting åt en fråga som trots allt är ganska liten och förhållandevis lagtekniskt enkel. Jag yrkar bifall till reservation nr 1.
Börje Vestlund (S):
Jag tror att det är viktigt att det finns beslutsstöd på olika punkter. Det har funnits i Försäkringskassan under lång tid på olika områden. Det kanske var dags att göra detta. Man kan ha formulerat det och utformat det på många olika sätt. Jag tror möjligen att det är det som den här debatten kan handla om.
Jag begärde ordet på grund av Finn Bengtssons krokodiltårar. Han säger att det är dålig tillgänglighet i vården. Den dåliga tillgängligheten till vården har ju ökat under den här majoriteten. Det är inte s, v och mp som sitter vid makten just nu. Det är ni som sitter vid makten. Gör något åt detta!
Jag ser inga aktiva åtgärder vare sig i den här budgeten eller i den förra budgeten. Man har tydligen accepterat det. Frågan är vad ni vill göra åt detta. Den här debatten handlar inte om tillgängligheten i vården, men Finn Bengtsson tog upp dessa frågor. Det har han gjort i många andra debatter. Det får han gärna göra, men problemet är att det inte är vi som ska ta ansvaret för detta. Det är ni som ska ta ansvaret. Var är era förslag? När får vi se dem?
Börje Vestlund (S):
Visst är problemen stora, och visst behöver man gör något åt de långa sjukskrivningarna. Visst ska vi göra allt som står i vår makt. Så långt tror jag att vi alla är överens. Jag har erfarenhet av att ha suttit i kassastyrelser i tio år och jag ser att mycket blir stelbent i försäkringskassevärlden.
Det är möjligen den varningsflaggan man måste sätta upp. Tänk om det inte blir så bra som man har tänkt sig. När man ser det på papperet kan det vara en bra lösning. Om det inte fungerar, vad gör vi då? Har man då den politiska kraften att ändra på detta relativt snabbt? Det är ju det som har varit problemet.
Vi har samma hälso- och sjukvårdslag som vi hade när den kom. Grunden för sjukskrivning är densamma nu som den var på 60-talet. Det kanske ska vara så. Problemet är att när man väl har satt systemet i sjön inom försäkringskassevärlden sitter det där och då är det svårt att få bort. Klarar vi att göra denna individualisering och gå på läkarnas bedömning, eller gör vi inte det?
Det är det intressanta i den här debatten. Klarar man det, eller klarar man det inte? Jag hoppas att man klarar det. Som statsrådet säger måste det vara vett och sans. Jag håller med om det. Problemet är att vi inte har lyckats så många gånger när det gäller den stora koloss som Försäkringskassan är. Hur hanterar vi det om vi inte lyckas?
Börje Vestlund (S):
Även jag får hälsa handelsministern varmt välkommen till kammaren i sin egenskap av handelsminister, även om det inte är första gången handelsministern är i kammaren naturligtvis. Om man läser svaret låter det väldigt bra, om man läser det och inte gör något annat.
Låt mig berätta att jag är ganska ny i näringsutskottet. Jag har inte suttit där mer än sedan i julas förra året. Jag var helt övertygad om att nu när jag kom tillbaka till riksdagen och skulle sitta i näringsutskottet så skulle jag få väldigt mycket att göra. Döm om min förvåning! Det är inte särskilt mycket att göra i riksdagens näringsutskott.
Det är inte så många förslag som vi har att behandla. Det är inte så mycket diskussioner om näringspolitiken, handelspolitiken eller företagarpolitiken framför allt. Diskussionen finns möjligtvis i huset. Den kanske finns ute någon annanstans. Men där den borde föras, där vi borde kunna förändra finns den inte.
Det är med stor förvåning vi då kan konstatera att trots att vi är ett sådant exportberoende land, trots att det är det som vi grundar vårt välstånd på har vi sett att man har gjort neddragningar av just exportstödet. Det handlar om exportstödet både för industrin och för de små och medelstora företagen.
Det är lite beklämmande att denna regering som hade tankar om att man skulle lyfta fram företagandet och lyfta fram handeln är så totalt i avsaknad av idéer om vad man vill göra.
Det enda som man redovisar när man redovisar vilka åtgärder man är beredd att vidta är att man vill se över, titta på och utreda.
Jag tycker att det är väldigt magert för att komma från en regering som gick till val på just att befrämja företagande och handel, och som lyfte fram handeln som en väldigt viktig del av sin valrörelse.
Så min fråga till handelsministern är kort och gott: Hur mycket pengar är handelsministern beredd att satsa för att öka exporten i Sverige?
Börje Vestlund (S):
Det är alltid lika intressant att debattera med regeringen. Först säger man att bytesbalansöverskottet är 9 procent av bnp. Det är en väldigt hög siffra i ett internationellt perspektiv. Jag håller med om det. Men på något sätt verkar inte regeringen vara nöjd. Om man är världsbäst ska man vara ännu bättre än världsbäst. Är man bara näst bäst måste man vara bäst och så vidare.
Även när vi kan säga att vi är bäst i klassen ska vi bli ännu lite bättre. Att vi inte är ännu lite bättre beror på den socialdemokratiska regeringen, blir slutsatsen då. Jag blir väldigt förvånad över den argumentationen. Fru talman!
Handelsbefrämjande insatser, framför allt när det gäller exporthjälp, är insatser för att få någonting tillbaka till Sverige. Därför är det så förvånande att man har skurit ned på just de anslagen. Man säger att den förra regeringen var ryckig. Den hade tillfälliga medel.
Ja, men den hade trots allt medel för att göra detta. Då måste man återigen ställa frågan: När tänker den här regeringen tillföra medel som främjar Sveriges export och som räcker så att företagen kan öka exporten och vi kan fortsätta att vara ett av de världsledande länderna när det gäller export?
Börje Vestlund (S):
Jag har en kort kommentar om utsläppen från sjöfarten. Vi har diskuterat att det skulle vara det mest positiva. Vi har de senaste månaderna sett att det kanske inte helt och hållet har varit alldeles positivt. En del saker om sjöfart har kommit fram som det är bra att beakta i debatten.
Jag reagerar när man ställer miljötänkande mot att man bygger en ny hamn i Norvik. Resonemanget om detta går inte ihop. Det ena står inte mot det andra. Det finns i alla hamnar i dag, var de än befinner sig i landet, ett stort miljötänkande.
Det kan vi som har varit runt i svenska hamnar konstatera. Det tråkiga är när saker och ting ställs mot varandra, till exempel miljötänkande i förhållande till att bygga Norviks hamn. Man försöker att ställa byggandet av Södertälje sluss mot att bygga Norviks hamn. Det finns en lång rad saker som görs. De har inte med varandra att göra. Det ena kan byggas utan det andra.
Det som saknas i sammanhanget och i Östersjöområdet är att vi inte har ett gemensamt samarbete. Hur ska vi organisera hamnverksamheten tillsammans mellan de olika huvudmännen? Det är tråkigt. Det var inte ämnet för dagens debatt, men det är där det skorrar.
Alla hamnar - oavsett om de heter Norrköping, Oxelösund, Södertälje, Västerås, Stockholm eller Gävle - vill vara Stockholms hamn. Detta går inte ihop, fru talman, utan man måste hitta ett samarbete mellan hamnarna för att nå dithän.
Börje Vestlund (S):
Först och främst skulle jag vilja säga till Margareta Cederfelt att det inte är konstigt att man pekar ut den som en av de nationellt viktigaste flygplatserna. Det är en av de största. Det är bara att konstatera. Det är väl inte så konstigt i det sammanhanget. Frågan är om man har ett politiskt mod och vill säga så här: Är det viktigt att man har kvar Bromma flygplats? Det är det som är frågan för debatten, enligt mitt sätt att se det i alla fall. Jag önskar egentligen att Åsa Torstensson fick sitta kvar på sin post i tio år.
Då kunde man säga till Åsa Torstensson: Varför har du inte genomfört det? Och varför har du inte genomfört det? Det är kanske sådant som inte är aktuellt i dag men kanske högaktuellt om tio år. Åsa Torstensson kräver alltid i alla debatter att vi skulle ha genomfört allting som vi i dag diskuterar. Bromma flygplats har varit bunden av ett civilrättsligt avtal ända tills man tecknade om avtalet.
Det har varit ett av problemen. Det har inte varit riktigt klart att man har kunnat säga upp avtalet. Dessutom är det precis så som Per Bolund säger: Man har betalat 1 krona per år i hyra. Det hade nästan varit ohemult av Luftfartsverket att säga upp en sådan liten godbit som man trots allt fick in ganska mycket pengar för och som man får från Bromma flygplats. Det här duger inte, Åsa Torstensson.
Varje gång vi tar upp en fråga för att diskutera hänvisar du till att vi inte har gjort någonting. Då skulle vi kunna sluta och debattera här i riksdagen. Det är just det som är det viktiga: Det man inte nådde fram med under den förra mandatperioden för att man inte hade påbörjat det eller alternativt nya frågor som kommer fram.
De måste ju få väckas utan att du varje gång ska stoppa i halsen att vi inte skulle ha gjort tillräckligt. I det här fallet finns det en förklaring. Det fanns ett civilrättsligt avtal som vi inte kunde gå runt. Med det tycker jag att det är viktigt att man konstaterar att man inte alltid kan komma med exakt samma argumentation i varje debatt.
Börje Vestlund (S):
Jag får säkert anledning att återkomma till Jörgen Johansson fler gånger under mandatperioden. Jag kan bara konstatera att han kom in på sitt andra favoritämne: Stockholmare är i alla fall lite sämre än alla andra i Sverige. Då har vi alltså klarat av båda argumenten i huvuddebatten. Jag tror möjligen att detta kan vara en missuppfattning.
Jag menar verkligen att man bränner upp det, och då menar jag inte att man bränner upp det till någon nytta, utan jag menar att det brinner en låga. Och då läser jag ingen dikt som Hjördis Pettersson gjorde under kärnenergidiskussionen, utan det brinner faktiskt på Henriksdalsberget praktiskt taget dygnet runt. Det är det som är problemet. Problemet är, herr talman, att det inte bara handlar om Stockholm.
Hade det bara handlat om Stockholm hade jag fått ta den diskussionen någon annanstans och kanske försökt se om man måhända kan ändra lagstiftningen på området. Då hade man kunnat ta den diskussionen, men det var just detta som var intressant - det handlar inte bara om Stockholm, utan det finns mycket mer att utvinna av just rötslammet.
Jag kan också hålla med om att Sverige är världsledande på väldigt många områden, men min fråga blir då: Har Sverige blivit det de senaste ett och ett halvt åren? Är det inte så att vi har varit världsledande på detta under en period i alla fall?
Jag ska inte påstå att vi har varit det under hela historien, men jag påstår i alla fall att vi har varit det under en period tack vare många regeringar som har intresserat sig för och successivt utvecklat dessa frågor. Låt mig också påminna om att debatten kring dessa ämnen inte är så väldigt gammal i den meningen att frågan har diskuterats av var och en.
Kyotoavtalet skrevs under 2001. Då satte debatten i gång, och det började hända saker inte minst internationellt. Jag tycker att vi borde ha det i minnet när vi kommer i gång med detta. Vi kan inte förändra hela världen på fyra år. Jag är helt övertygad om att när regeringen kommer till slutet av denna mandatperiod kommer den att sitta med en väldig massa problem som man fortfarande av olika skäl inte har löst. Det kommer att komma nya problem hela tiden.
Jag tror därför inte att man ska slå sig så hårt för bröstet.
Börje Vestlund (S):
Det här är lite symtomatiskt för den här typen av debatter. När vi debatterar näringspolitiken i Sverige kommer vi väldigt fort in på några generella åtgärder. Så säger man att man har gjort en väldig massa saker till, men i verkligheten har man tillsatt en del utredningar. Ingen vet riktigt i dag när de utredningarna kommer. Detta kommer mer upp i nästa debatt.
Jag tycker ändå att det finns anledning att påpeka i det här sammanhanget att den här debatten handlar om en för Sverige relativt ny företeelse, att man börjat prata i företagstermer. Förut har man ansett sig i väldigt många fall som hantverkare. Man har kanske inte betraktat sig själv som företagare. Därför är det viktigt att man kan ta den här branschen och se hur man kan utveckla den.
Jag ser få saker i näringsministerns svar och i det som har kommit fram i debatten som skulle gynna den här branschen och utveckla den. Branschprogrammet kan vara en sådan väg att gå. Jag tror att det är viktigt att vi fortsätter med branschprogrammet.
Socialdemokraterna har lagt fram förslag på att utöka de fyra som har funnits tidigare med ytterligare ett femte för besöksindustrin. Jag tror att det behövs fler på just de områdena. Vi kan också se nya områden som kan bygga upp det här.
Det andra som jag reagerar på är att man säger att det är första gången som Kulturdepartementet och Näringsdepartementet diskuterar de här frågorna. Då kan jag bekräfta en sak för statsrådet. Det är det inte.
Jag har till och med själv i ett sammanhang innan jag kom till riksdagen varit med där både kulturministern och näringsministern vid den tidpunkten hade en diskussion kring just modefrågor och designfrågor, då det fördes ett resonemang om att ha ett designkluster i Stockholm.
Jag vet också att den diskussionen har fortsatt, så att det här skulle vara något nytt är att försöka göra om sanningen. Jag kommer att återkomma om regler och s-frågorna i nästa interpellationsdebatt.
Börje Vestlund (S):
De där 55 olika åtgärderna roade jag mig med att gå igenom noggrant och tittade då på vad det var man hade hittat på i de här sammanhangen. Om man prickar av dem så ser man att det inte är särskilt mycket som har behandlats av kammaren så att de kan komma ut till företagen i företagens verklighet - än så länge i alla fall. Vi får väl se hur det blir med den frågan, men det är inte särskilt mycket levererat.
Det är måhända väldigt mycket tänkt, men det är inte särskilt mycket som har kommit företagen till del så här långt i alla fall. Låt mig också påminna om en sak.
Jag kan inte bedöma det här - det finns representanter från skatteutskottet och kanske andra utskott som har med mycket av de här frågorna att göra - men näringsutskottet har fått två stycken propositioner under den här mandatperioden, förutom budgetpropositionen och den proposition som Maud Olofsson inte är inblandad i när det gäller näringspolitiken, nämligen den om utförsäljning av statliga företag.
Dessa två propositioner har handlat om två små saker, nämligen införlivande av EU-direktiv, och det har också gällt väldigt smala saker. Om det kom fram mycket eller inte vet jag ärligt talat inte. Jag har inte följt frågan på det intensiva sättet. Men jag utgår ifrån att det kommer ut väldigt mycket nu, då.
Jag ska med intresse se när det sprutar ut idéer och när vi får ta del av hela den klokskap och kunskap som Maud Olofsson uppenbarligen anser sig ha på området. Då får vi väl se vad som händer. Kommer det möjligen någon ny lagstiftning? Kommer vi att förändra hållningen vad gäller den ekonomiska politiken eller skattepolitiken på det här området? Det ska bli mycket intressant att se. Vi får väl återkomma i framtida debatter om detta.