KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lotta Olsson (M):
Beskedet är att det ändå finns rätt så generösa ROT-avdrag, och många kommer ändå att få solcellsstöd. Jag tycker absolut att man ska investera i solceller. Jag tycker att det är mycket konstigt om en bostadsrättsförening, en villaägare, en bilägare eller någon som har en ekonomi över huvud taget intecknar något som de faktiskt inte vet någonting om för framtiden.
Jag vågar inte göra investeringar om jag inte vet att jag ska få stöd och om jag inte har råd. Mitt råd är att man kanske ska vänta lite grann och ta en del av jobbskatteavdraget och spara det för att satsa på solceller. Det lönar sig nämligen på sikt. Pengarna kommer tillbaka om man investerar dem. Dessutom är inte räntorna så höga just nu.
Lotta Olsson (M):
Jag kan försvara avdrag för kostnader för trädgårdsarbete. Sedan tror jag inte att någon kommer att dra av för 75 000 bara på trädgårdsarbete, utan det är vad man totalt får göra avdrag för. Det finns många gamla människor som bor kvar i sina hus och som kanske inte kan sköta allt i sin trädgård även om de sköter vissa delar. Det finns också många som kan utföra det jobbet och som kanske annars inte har ett jobb.
Människor kommer att få betala med sin privata ekonomi för att anställa en person som de annars kanske inte skulle anställa. Jag tror att vi på många sätt får ut att de personer som behöver köpa tjänsten kan ha råd att göra det. De som har riktigt god ekonomi kommer att kunna köpa tjänsten ändå; det här gäller många gånger dem som kanske inte skulle unna sig att betala för trädgårdsarbete.
Jag tycker alltså absolut att man kan försvara detta. Det är dessutom så att de som utför det här jobbet kommer att betala skatt, som också går till det offentliga. Det kommer även att minska antalet som anställer utan att betala vita pengar, och det är något vi alla har nytta av - att skattepengarna kommer in i stället för att bara inte finnas.
Lotta Olsson (M):
Jag tror inte att någon kommer att dra av för 75 000 kronor när det gäller trädgården, men man kanske behöver andra tjänster. Kanske behöver ens gamla mamma andra tjänster. Man kanske vill ha städning, och man kanske vill att någon hjälper en att flytta. Sedan har man ett träd som ska beskäras, men man vågar inte stå på stegen. Det kommer vi också att tjäna en del pengar på, eftersom man då inte trillar ned från stegen för att man beskär sina träd själv.
Den som har jobbat på sjukhus vet att det händer väldigt mycket konstiga saker när människor försöker göra sådant de inte längre orkar. Jag tror ändå på detta. Jag tror att det är vanligt folk som kommer att använda det här. Är man multimiljonär spelar det här avdraget inte så stor roll, utan det handlar om att vanliga personer ska kunna använda sig av ett tjänsteutbud de annars inte skulle kunna använda sig av. Folk får dessutom jobb.
Jag tror på de idéerna.
Lotta Olsson (M):
Tack för jätteintressanta frågor, Lorentz Tovatt! Personligen tror jag att omställningen till bioenergi kommer att vara en övergångsfas, även om den kanske kommer att vara under ett antal år. Jag tror nämligen att det om vi tittar tillräckligt långt in i framtiden kanske är solenergi, vind och sådana kraftslag som kommer att vara så utvecklade att vi kan klara oss helt på dem.
Däremot kommer vi alla troligen att vilja ha kläder på oss, så jag tror att vår skog i framtiden kommer att användas till klädindustrin i stället. Men innan vi är där och innan teknikutvecklingen har kommit så långt tror jag att vi måste gå igenom den här fasen och växla ut det fossila.
Det är också så att vi måste använda kärnkraften; även om det inte är en framtidsbransch måste vi under överskådlig tid använda även den om vi ska klara klimatfrågan. Någonstans tror jag alltså att vi lurar oss själva när vi tror att vi har hittat den optimala lösningen på energiproblemet i dag. Det kommer att komma enormt mycket.
Jag har till och med sett att man skulle kunna ha solceller i stället för plåt på bilar, och de skulle då sköta hela energiförsörjningen för bilen. Det kanske kan bli så på flygplan också. Jag tror alltså väldigt mycket på teknikutveckling och att vi måste vara lika smarta när det gäller att ta bort sådant som är omodernt som när det gäller att ta in det nya.
Vi måste vara öppna och verkligen se teknikutvecklingen och använda dess potential till fullo. Många länder kommer heller inte att ha gått den långa väg som vi har gjort. Precis som att man i Afrika går direkt till mobiltelefoni utan att gå via kopparledning kommer många länder att hoppa på den senaste tekniken direkt. Jag ser faktiskt väldigt optimistiskt på det här området.
Lotta Olsson (M):
Allt hänger ihop. Jag tror inte på den totala romantiseringen av vår järnväg; det kostar 1 miljard att bygga en mil järnväg, och det tar väldigt lång tid innan du har hämtat hem de resurserna och kostnaderna, både pengamässigt och vad gäller miljön.
Hittar vi ett bra bränsle - och just i dag är det biobränsle - där man kan hoppa från A till B med flyg i stället för att göra en massa åverkan på vägen kommer det att vara en väldigt bra lösning för långa transporter. Det gäller inte pendling till jobbet - det tror jag inte på - men om man ska flyga från övre Norrland till Stockholm finns det inget som kommer att konkurrera. Det är väldigt svårt att se i dag.
Jag kan inte se det.
Lotta Olsson (M):
Våra lantmäterier har en viktig samhällsfunktion. Man får inte stycka av och sälja mark från en fastighet innan Lantmäteriet gjort en förrättning. Så är lagstiftningen, och det är bra och tydligt. Vad som däremot inte är bra och tydligt är hur våra lantmäterier bedriver sitt arbete avseende hur lång tid det tar att få ett svar på sin förrättning.
Våra lantmäterier drivs i dag via det statliga Lantmäteriet och ett antal kommunala lantmäterier. De 40 lantmäterimyndigheterna i Sverige genomför varje år 20 000 förrättningar. För mig som riksdagsledamot är en viktig del av uppdraget att lyssna på vad våra medborgare och väljare ser som viktiga frågor, vad som fungerar i samhället och vad som inte fungerar. Nu är inte medborgarna nöjda. Väntetiderna till våra lantmäterier är ett stort problem.
Man fastnar i långa väntetider och kan inte göra något åt det. Fru talman! Det är också ett demokratiproblem. När tjänster och service som är offentligt styrda inte fungerar finns det ingen annan instans som man kan vända sig till. Man är helt bunden till de här väntetiderna. Man beskriver att man inte haft möjlighet att stycka av och sälja delar av en fastighet på grund av en väntetid på två år.
Det innebär att man inte heller får möjlighet att få ut pengarna från en försäljning på två år. Den tilltänkta köparen får inte heller möjlighet att vare sig söka bygglov på köpt mark eller, för den delen, exempelvis börja investera på annat sätt i marken, till exempel en täckdikning på åkermark. Det kanske inte ens finns någon som vill vänta i två år på att köpa en bit mark om man får den avstyckad.
Vidare leder detta till andra problem. Väntetiderna på våra lantmäterier försenar byggandet av bostäder - bostäder som Sverige har brist på och som skulle behöva byggas. Väntetiderna innebär en flaskhals och att vissa byggen kanske inte ens blir av. Väntetiderna bidrar till att samhällsutvecklingen stannar upp. Vi missar arbetstillfällen på grund av detta, och det har Sverige inte råd med. Viktiga infrastrukturer kommer inte heller på plats.
Hur ska vi nå klimatmålen om det inte finns tillräckligt med ledningskapacitet i våra elnät och Lantmäteriet inte gör de förrättningar som är nödvändiga för att bygga ut elnätet? Väntetiderna är indirekt ett klimatproblem. Fru talman! Om vi som politiker ska kunna bidra till en god samhällsutveckling gäller det att vi tillser att de samhällsfunktioner som politiker har att styra fungerar.
Det är vårt ansvar. Vi förväntar oss att alla andra funktioner som ska fungera i ett samhälle verkligen fungerar. Taxin ska komma i tid, bilverkstäder ska laga vår bil när det behövs och mataffärerna ska vara öppna när vi har tid att handla.
Det är rimligt att vi politiker har en grundinställning som innebär att vi också tillser att det vi servar alla samhällsmedborgare med också ska fungera. Då behöver även Lantmäteriet fungera. Bara så får vi ett samhälle som fungerar. Vi måste komma bort från den rödgröna regeringens väntesamhälle.
Lotta Olsson (M):
Den tillsyn som Lantmäteriet har över de kommunala lantmäteriverksamheterna är inte särskilt djupgående. Men varken den statliga eller den kommunala delen klarar sina uppdrag. Det ser väldigt olika ut. Under det första kvartalet 2018 fanns det väntetider på mellan 23 och 146 veckor, vilket riksdagens utredningstjänst har tittat på för min räkning.
Då måste det rimligen finnas jämförelser att göra. Man borde kunna lära sig hur man kan jobba för att få en kortare väntetid. Hur hanterar man det på vissa ställen för att få ned tiderna? Hur kan man dra nytta av det? Det visade sig också att vissa har väldigt långa väntetider, men när de väl sätter igång processerna går det rätt fort.
Detta tyder på att tiden egentligen inte nödvändigtvis behöver vara så lång för en bra ärendehantering. Själva tiden man använder för att jobba med ärendet går ganska fort. Det handlar alltså om en ren väntetid. Det finns dessutom en fara i att tro att digitalisering ska lösa allting. Oftast brukar tröskeln när man digitaliserar bli en smärtsam, om än positiv, process att komma över.
Om man har haft problem innan tror man kanske att man får ett snabbt jobb efter detta. Det här är ett synsätt jag vill varna för. Detta är inget nytt problem, utan det har funnits i flera år. Även Justitieombudsmannen har tagit upp detta. Då har man åtgärdat det hela genom att jobba av de ärenden som var längre än fem år.
Det känns ändå som att detta är en fråga där alla fakta visar att man borde sätta ned klacken och prioritera det hela högre. Jag har läst om Axel Oxenstierna och hans stora insats för svensk förvaltning. Tänk om han hade fått se något som detta som inte fungerar bättre än så här! Vi kan ju få alla andra funktioner i samhället att funka så bra. Det här får stora konsekvenser.
Vi har problem med infrastrukturen, elnäten och bostadsbyggandet. Att detta inte fungerar får stor impact. Fru talman! Jag förstår inte varför ministern inte är tydligare och trycker på i dessa ärenden som är enormt viktiga. Vi måste kräva mer. Detta påverkar människors liv på ett mycket negativt sätt.
Från min horisont duger det inte att bara arbeta med detta. Här behöver man visa på tydliga resultat. Både jag och mina väljare kräver det. Detta är något som människor ute i landet har börjat bli ganska trötta på. Det här måste gå att ordna. Det kan vara farligt för etablissemanget att sådana samhällsfunktioner sköts styvmoderligt och inte kommer på plats.
Lotta Olsson (M):
Självklart behövs det kompetens, och självklart finns det trånga sektorer. Jag har inte för avsikt att underminera något och påstå att det här inte är viktiga funktioner som kräver hög kompetens och utbildning. Det ser ju ut så här i en del andra branscher också. Det behöver man komma till rätta med. Men det är också så att det finns sådana som har lyckats hålla nere handläggningstiderna. Hur jobbar de? Jobbar de på ett annat sätt?
Måste man vara lantmätare för att ha hela hanteringen, eller finns det delar av detta som man kan lägga på andra yrkesgrupper, där det är lätt att få tag på personal? Organisation kan ibland lösa saker på ett sätt som inte kompetens snabbt kan göra. Det duger alltså inte riktigt att bara skylla på det. Det är även inom en del andra yrken så att det inte finns hur många som helst av dem med den högsta kompetensen.
Då får man se över vilka funktioner de måste sköta. Man ska hushålla med resurserna på ett bra sätt. Självklart är det viktigt att göra en analys. Ingen är gladare än jag om ministern går till handling. Får vi se någonting hända redan under våren eller under hösten är det bra. Man ska aldrig vidta åtgärder utan att ha tänkt till ordentligt. Men jag skulle också vilja att man redovisade hur det ser ut med väntetiderna.
Om svenska folket ser att det ser ut så här i vissa kommuner kommer man att öka trycket. Det är som med taxichaufförer och andra funktioner i vårt samhälle - får man ta del av vad de icke nöjda kunderna känner kommer det att öka trycket. Jag tror att de allra flesta vill göra ett bra jobb. Ser man att man är sämst i klassen försöker man jobba på det.
Det behövs lite mer jämförelser och lite mer tryck ut i organisationen. Ministern kan inte sköta hela jobbet själv.
Lotta Olsson (M):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Sverige är ett gammalt industriland och dessutom ett på många platser låglänt land. Det har inneburit att behovet av vattendammar har funnits i hundratals år. Att kunna reglera flödet av vatten över säsong och över året har varit livsnödvändigt. På många platser riskerar man att drabbas av torka om inte dammar finns för att ta till vara vårfloden och reglera ut vattnet under sommaren.
Om våra vattendrag torkar ut under sommaren dör dessutom musslor och fiskar som lever här. Vidare är nuvarande infrastruktur och vattenförsörjning anpassad efter att de månghundraåriga dammarna finns. Dessutom ger många mindre kraftverk en möjlighet att ha en viss reservkapacitet av el, vilket är nog så viktigt i dag. Fru talman!
Det kan vara en damm som gör skillnad mellan att en skog brinner ned eller att en skogsbrand kan släckas med vattenbombning. I somras drabbades Örebro län av en del skogsbränder, och då var möjligheten att ta vatten via helikopter helt avgörande för att man faktiskt skulle kunna hejda branden. Våra vattendammar bidrar helt enkelt till ett stärkt civilförsvar.
Många av våra dammar är så gamla att tillståndsprocesserna inte fanns då de anlades, vilket har varit ett problem. Tidigare har man inte tagit hänsyn till att hela landskap, natur och vattenhushållning varit anpassade efter att dammarna finns.
Därför är det välkommet med den nya lagstiftningen från den 1 januari 2019, som ministern nämner i sitt svar och som tar hänsyn till äldre rättigheters rättskraft. Fru talman!
Det som är viktigt i sammanhanget är att de beslut om rivningar som nu ligger på bordet och som är överklagade inte verkställs förrän överklagan prövats, men också att hänsyn tas till den nya lagstiftningen. Det har nämligen förekommit att man rivit dammar innan överklagan har hunnit behandlas i domstol, vilket satt hela rättssäkerheten ur spel.
Detta får självklart inte förekomma. Det innebär ett rättsövergrepp som i sig är lagvidrigt. Enskilda dammägare har dock sällan ekonomisk möjlighet att överklaga, vilket innebär att staten då får för stor makt i förhållande till den enskilde.
Med en rättssäker hantering och med den nya, förfinade lagstiftningen kan jag ändå hoppas att vi slipper se dammrivningar utan korrekt genomförda konsekvensanalyser och med förödande effekter.
Lotta Olsson (M):
Vattenförsörjning har alltid varit en viktig fråga. Förr fick vi själva tillse att vi hade vatten i våra brunnar, och i dag förväntar sig de flesta att de har tillgång till kommunalt vatten. Vi har sedan länge sällan behövt bekymra oss om att vatten finns då vi behöver det. Många förstår inte ens att vatten, precis som det mesta här i världen, är en ändlig resurs - en resurs som vi behöver vara rädda om.
De senaste årens torka har dock inneburit ett uppvaknande för många. Man kan inte lita på att vatten alltid finns, och vi måste värna våra vattenresurser. Att vara rädd om vatten är faktiskt en dygd. Fru talman! Våra stora städer är beroende av vattenförsörjningen från våra stora sjöar och från tillflödet till dem. Det finns varken smältvatten från någon glaciär, som i Alperna, eller källvatten, som många av våra mindre orter har att tillgå.
I stället är det en nödvändighet att avrinningsvatten kommer och att det är rent. Det finns alltid risker med att använda vanligt åvatten som renats som dricksvatten. Vattnet är nämligen aldrig renare än det område det kom ifrån.
Om gammalt bottensediment som legat orört i många decennier sköljs med kan det innebära ett förorenat dricksvatten för en storstad, med allt vad det innebär. Så kan det faktiskt bli om man helt tömmer dammar som i dag inte är sanerade utan orörda. Orört är faktiskt bäst. För Örebros del är man beroende av vatten från Svartåns tillrinningsområde.
Om detta vatten inte finns att tillgå under en varm sommar därför att det helt har runnit ut under vårfloden får det konsekvenser. En stad som Örebro med omnejd, vilket omfattar ca 150 000 invånare, kan inte vara utan en säker vattenförsörjning. Förra året utfärdades bevattningsförbud i Örebro på grund av för lågt vattenstånd, fru talman, trots att det faktiskt fanns dammar i vattensystemet.
Hur hade det sett ut om vi inte hade sparat vatten sedan tidigare på våren? Örebro kommun diskuterar hur man i framtiden ska kunna säkra sin vattenförsörjning, och det gör de flesta andra städer också. Låt oss vara förutseende och värna de vattenresurser vi har i tid! Att riva dammar handlar inte bara om flöden i våra vattendrag utan om mycket mer.
Det handlar om ett civilförsvar med vattenmagasin vid behov av att släcka bränder. Det handlar om reservkraft då vi behöver den. Det handlar om att undvika torka i våra vattendrag då vi får torra somrar. Det handlar om att förhindra översvämningar vid stora mängder nederbörd. Det handlar om att säkra vattenförsörjningen inte bara till enskilda brunnar utan även till storstäders kommunala vatten.
Därför är det så viktigt att statens förlängda arm länsstyrelserna gör ordentliga konsekvensanalyser och låter överprövningar bli klara innan eventuella beslutade rivningar verkställs.
Lotta Olsson (M):
Jag vill tacka för svaret. Precis som ministern här lägger fram det finns det enormt många faktorer som man måste ta hänsyn till. Jag blir väldigt skrämd när man snabbt processar fram beslut utan att handlägga alla de olika perspektiv som det handlar om.
De miljöer som finns i dag är ju inte skapade över en natt, utan de har funnits i många hundra år. Jag tror inte att man alltid tänker igenom vad som skulle hända om man river och förändrar tillbaka till något. Är det något som har funnits förut som kommer tillbaka? Hur ser det ut? Jag skräms som sagt av att man ibland är så villig att riva och göra något som man kortsiktigt tror är bra.
Man glömmer att det kan få inverkan på många andra sätt. Utanför Laxå hade vi exempelvis en händelse där järnvägsrälsen ned till Göteborg höll på att försvinna då vårvattnet tog hela underlaget till rälsen. Man har alltså inte kunskap om alla olika faktorer. Jag tycker därför att man bör visa större ödmjukhet.
Vi kan förstås inte ha våtmarker i hela Västernärke som helt plötsligt skulle lösa alla dessa problem. Jag hoppas att vi kan göra något bra av detta. Det låter som att det även är ministerns intention. De som oroar sig för dessa dammar har verkligen djur, natur och vattensäkring i sitt sätt att tänka.
De försöker tänka på många faktorer och inte bara kortsiktigt på någon enskild paragraf.
Lotta Olsson (M):
Ett demokratiskt samhälle måste hela tiden värnas och vårdas. Det är inte någon naturlag att vi får behålla vår demokrati - om vi inte är rädda om den och står upp för den hela tiden kan den på en relativt kort tid försvinna. Vi ser i vår omvärld att även stater med högt välstånd och relativt lång historia av demokrati bryter samman och försvinner.
Därför är alla politiska makthavare viktiga på så sätt att även om ingen människa är perfekt måste vi stå upp för grundfundamenten i demokratin. När vi missbrukar förtroendet vi fått av svenska folket urholkar det på sikt vår demokrati.
När regeringsmedlemmar anställer chefspersoner som använder aktivism som metod för att nå sina syften är det inte förenligt med att vara en trovärdig stabschef på regeringskansliet. Man kan inte vara för aktivism och demokrati på samma gång.
Anser Isabella Lövin att det är någon skillnad på att göra intrång på ett kärnkraftverk för att man inte vill ha kärnkraft och att göra intrång på Regeringskansliet? Om en grupp skulle anse att regeringen är ett säkerhetshot med dålig säkerhet i regeringsbyggnaden, är det då okej att köra fram en brandbil, göra intrång och väcka uppmärksamhet för frågan?
Huvudfrågan är: Kan man få ett toppjobb i Regeringskansliet efter detta? Hur ska vanliga skötsamma medborgare tolka detta? De ser att deras surt förvärvade skattepengar går till att finansiera polisinsatser som skulle behövts på annan plats men som nu i stället används för att motverka aktivism.
Ska man som anställd på ett kärnkraftverk inte anses lika viktig att skydda som om man arbetar i Regeringskansliet? Det måste ju ha varit en hemsk upplevelse innan man förstod att det var militanta opinionsbildare som stormade Forsmark och inte terrorister. Vice statsminister Isabella Lövin försvarar sin medarbetare, och det får stå för henne.
Men det måste ju vara så att statsminister Stefan Löfven också får stå för detta - dels därför att han inte är här för att debattera detta, dels därför att Annica Jacobson fortfarande är stabschef i Regeringskansliet. Att säkerställa rikets säkerhet är statsministerns och vice statsministers yttersta ansvar. Att det då anställs stabschefer som förordar militant aktivism som opinionsform är skrämmande.
Statsministern och vice statsministern skyddas på bästa möjliga sätt mot yttre hot, men att anställa utan eftertanke kan ingen skydda dem mot. Nej, vice statsminister Isabella Lövin, för mig är detta ansvarslöst och ett farligt sätt att sköta Regeringskansliet.
Ytterst är det en förolämpning mot det fria samhällets möjligheter att bedriva opinionsbildning.
Lotta Olsson (M):
Den här debatten visar tydligt hur olika vi ser på värderingen när det gäller hur man kan påverka ett samhälle. Jag vet att det har skett civil olydnad som har lett till utveckling, till exempel vid förtryck mot svart befolkning. Men att göra ett intrång på ett kärnkraftverk och den fara som det innebär är för mig något helt annat.
Vi är nu enormt oroliga för regeringens säkerhetstänkande vad gäller digitaliseringen i landet. Jag skulle vilja likna detta vid att jag skulle göra ett intrång i någon av servrarna i Regeringskansliet en mörk natt när jag lyckats komma över ett passerkort, bara för att det hade ett gott syfte.
Om inte vi själva i våra roller i regering och i riksdag kan stå upp för att vi måste ha metoder som kan driva en utveckling mot ett säkerhetstänkande och ett bra samhälle har vi egentligen skrivit ned hela den demokratiska processen.
Ska aktivism, och i så fall vem som kan få fram mest pengar till aktivism, vara det som ska driva utvecklingen och också vara påtryckande för hur en riksdag och regering agerar? Det här är min utgångspunkt i frågan. Jag tycker att det är en form av utpressning när man sätter press på ledamöter inför en riksdagsomröstning om en viktig fråga.
För mig är det väldigt konstigt hur man som minister kan känna sådan tilltro till en medarbetare som har sådana värderingar som grundvärderingar. Det här handlar de facto inte om kriminalitet, utan det handlar om vilka värderingar man står upp för och tilltron till oss alla. Den dagen då människor inte har tilltro till vår regering och till vår riksdag är vi väldigt illa ute som demokrati.