KBLab/rixvox huggingface dataset:
Aida Hadzialic (S):
Jag vill börja med att konstatera att det på intet sätt råder en motsättning mellan det Tomas Tobé och Annika Eclund talar om och det Socialdemokraterna talar om. Alla satsningar på att vi ska få fler lärare, investera i elevhälsan och skapa diverse incitament för eleverna att gå kvar i skolan och fullfölja sin gymnasieutbildning omfamnar vi på alla sätt och vis.
Jag ska besvara Lena Hallengrens fråga om vad vi avser att göra i övrigt för att skapa incitament för eleverna att gå kvar i gymnasieskolan. Vi vill bland annat se över lagstiftningen som reglerar elevens rätt till särskilt stöd i skolan. Vi vill se över de nationella målen kring vad som kan göras för att vi ska minska avhoppen.
Vi vill föra partssamtal om hur vi kan göra så att elever på olika sätt inser varför det är relevant att ha en gymnasieutbildning och gärna förstärka kopplingen mot arbetsmarknaden och näringslivet. Vi vill även förstärka yrkesutbildningarna, där vi tyvärr ser att eleverna i många fall saknar tillräcklig motivation för att gå klart programmen - eller ens börja läsa dem.
Det råder alltså på intet sätt en motsättning mellan alla de incitamentförslag riksdagsledamöterna talar om och det vi talar om, utan den tanke ni presenterar kan såklart kopplas ihop med vår tanke om att se till att så många som möjligt går klart sin gymnasieutbildning.
Låt mig upprepa: Vi har på intet sätt bundit oss fast vid någon tanke om ett obligatorium. Vi socialdemokrater hade den tanken när vi gick in i valrörelsen, och nu är vi en regering och presenterar en regeringslinje som vi ska fullfölja. Det innebär att vi har en ambition om att så många som möjligt ska gå klart sin gymnasieutbildning, och vägen framåt ska utredas.
I utredningen kommer det att framkomma vad reformen ska kosta. Likaså kommer vi att titta på vilka andra länder som har genomfört motsvarande modeller eller något liknande, för att besvara Tomas Tobés frågeställning.
Låt mig dock än en gång säga att det viktiga är att vi gemensamt tar ansvar för Sveriges utveckling och att vi inte ger upp ens om den där enda procenten som inte har gymnasieutbildning och som kommer att ha svårt att klara sig i livet. Vi ska i stället säga till dem: Även ni ska med.
Vår devis om att alla ska med ska vi fullfölja inom många olika politiska områden, och så även inom skolans område.
Min motfråga är vad allianspartierna avser att göra för att motivera eller se till att alla unga fullföljer sin gymnasieutbildning och på så sätt får en nyckel in på arbetsmarknaden.
Aida Hadzialic (S):
Jag vill uttrycka ett tack till Tomas Tobé för debatten och för interpellationen. Låt mig vara tydlig med att vi på intet sätt backar i frågan. Vi socialdemokrater var före valrörelsen tydliga med vad vårt parti avsåg.
Nu har vi bildat en samarbetsregering tillsammans med Miljöpartiet och som regering avgett en deklaration kring vad vi avser att göra när det gäller den här frågeställningen. Ett tydligt besked har varit att vi vill se till att alla unga ska få gymnasiekompetens för att få en nyckel in till arbetsmarknaden.
Vad vi nu söker, inte bara i den utredning vi ska presentera utan även framledes i egentligen all vår politik, är att vi gemensamt tar ansvar för Sveriges utveckling. Vi som partier kan sträcka ut en hand till varandra och berika de förslag riksdagen ändå ska hantera, så att vi kan se till att vi får en skolpolitik som hänger ihop och är gedigen.
Det handlar om att ta ansvar för varenda unge där ute så att de får den kompetens och de kvalifikationer man behöver för att klara sig på den svenska arbetsmarknaden. Jag tycker inte att vi ska luras. Vi ska inte låta barnen tro att man klarar sig på framtidens arbetsmarknad utan de kvalifikationer vi alla här vet efterfrågas.
Vi kommer i stället att ta ansvar för dem, och vi kommer att söka samarbete och samverkan med riksdagspartierna. Det är vårt sätt att ta ansvar för Sverige - genom att prioritera både skolfrågorna och arbetsmarknadsfrågorna på det sättet.
Aida Hadzialic (S):
Ida Drougge har frågat mig hur jag avser att förbättra den kommunala vuxenutbildningen på distans och säkerställa att samtliga studerande får det stöd och den utbildning som de har rätt till. Frågan ställs med anledning av en rapport från Statens skolinspektion om distansutbildning inom kommunal vuxenutbildning, det vill säga komvux.
Jag tycker att det är bra att utbildningsanordnarna använder sig av modern teknik i vuxenutbildningen, men liksom Ida Drougge är jag bekymrad över de brister i distansutbildningen inom komvux som har uppmärksammats i Skolinspektionens granskning.
Kommunernas ansvar att erbjuda en utbildning som är anpassad utifrån individens behov och förutsättningar gäller oavsett om det rör sig om utbildning på distans eller i ett klassrum. Skolinspektionens granskning visar att kvaliteten på distansutbildningen inom komvux kan förbättras på en rad områden.
Bland annat menar Skolinspektionen att utbildningen behöver anpassas efter den enskilda elevens behov, att eleverna i större utsträckning behöver få tillgång till stöd och handledning från lärare och att lärarna bör erbjudas mer kompetensutveckling.
Ett annat förbättringsområde enligt granskningen är att kommunerna inte ställer tillräckligt höga krav vid upphandling av distansutbildning och att de ofta brister i uppföljningen av utbildningen. Regeringen har höga ambitioner vad det gäller vuxnas lärande. Vi satsar på vuxenutbildningen, både vad gäller fler platser och högre kvalitet.
Regeringens utgångspunkt är att vuxenstuderande oavsett om de läser i klassrum eller på distans ska ha möjligheter till en utbildning av hög kvalitet precis som elever inom grund- och gymnasieskolan. Hur regeringen kommer att agera med anledning av Skolinspektionens rapport om distansutbildning är dock för tidigt att säga.
Aida Hadzialic (S):
Jag vill återigen säga att jag välkomnar att Ida Drougge lyfter fram frågan. Men jag tycker att Ida Drougge, som representant för Moderaterna, ska vara något försiktig med att kritisera våra ambitioner, med tanke på den politik som den förra regeringen bedrev i fråga om bland annat vuxenutbildningen.
Den verksamheten fick inte alls de resurser som den behövde för att möta arbetsmarknadens behov. Den här regeringen däremot har identifierat vuxenutbildningen som strategiskt viktig för att vi ska kunna möta vår målsättning om att Sverige ska ha den lägsta arbetslösheten år 2020.
Vi vet att vuxenutbildningen är viktig för att fler ska bli anställbara och för att vi ska få bättre omställningsförmåga på den svenska arbetsmarknaden. Många arbetsgivare där ute skriker efter arbetskraft med relevanta kompetenser och kvalifikationer. Samtidigt har vi väldigt hög arbetslöshet. Då måste vi sluta det gapet.
Och vuxenutbildningen är en nyckel som vi behöver använda oss av. Därför har regeringen i våra förslag, i exempelvis vårändringsbudgeten, avsatt platser inom Kunskapslyftet och däribland också vuxenutbildningen. Vi tror nämligen att det här är en viktig del av utbildningspolitiken men också jobbpolitiken.
När det sedan gäller den här specifika delen om Skolinspektionens granskning av distansutbildningen inom vuxenutbildningen riktas det mycket riktigt kritik mot verksamhetens kvalitet.
Man lyfter bland annat fram att verksamheten behöver anpassas mer efter den enskildas behov, att lärarna måste få bättre kompetensutveckling inom detta område och att kommunerna måste bli bättre på att ställa högre upphandlingskrav.
Det är några väldigt konkreta och specifika saker som granskningen pekar på och som vi nu har tagit till oss på departementet. En analys av detta pågår på departementet. Men märk väl att rapporten kom i april i år. Det har alltså inte förflutit särskilt lång tid sedan granskningen presenterades.
Därmed är det alldeles för tidigt att uttala sig om den specifika delen som rapporten pekar på. Men regeringens politik avseende vuxenutbildningen är tydlig. Vi har högre ambitioner för den, och den är en central del av vår jobbpolitik.
Aida Hadzialic (S):
Som jag sa i mitt förra inlägg pekar Skolinspektionen på en del specifika åtgärder som man behöver titta på för att just distansutbildningen ska bli bättre.
Skolinspektionen menar att den behöver bli mer individanpassad, att lärarna behöver kompetensutveckling inom just det området samt att kommunerna måste bli bättre på att ställa just de här kraven, bland annat när de upphandlar distansutbildning. Det här har regeringen tagit till sig. Vi bereder de aspekterna inom departementet.
Jag tror på ordentliga analyser. Jag tror på att vi ska bereda vår politik på ett ordentligt sätt. Och med anledning av att rapporten kom i april i år kan jag inte leverera konkreta förslag eller motsvarande till riksdagen. Det hade varit alldeles för förhastat.
Och jag tror på ett bra grundarbete. Däremot investerar regeringen ordentligt med resurser i vuxenutbildningen. Vi gjorde det i samband med höstbudgeten som vi presenterade, som tyvärr röstades ned av de borgerliga partierna tillsammans med Sverigedemokraterna.
Man satte därmed stopp för en viktig ambitionshöjning när det gäller vuxenutbildningen men också jobbpolitiken och för alla dem som kunde ha utbildat sig om vår budget gått igenom. Det hade också kunnat leda till ökad sysselsättning. Jag beklagar att de borgerliga partierna satte stopp för ett väldigt effektivt verktyg på det viset.
Om vi tillför vuxenutbildningen mer resurser är jag säker på att vi bättre kommer att kunna möta behoven på arbetsmarknaden. När det gäller de specifika delar som Skolinspektionen tittar på nu kommer detta att beredas inom departementet, och vi kommer att återkomma i de här frågorna.
Aida Hadzialic (S):
Tack än en gång, Ida Drougge, för att du lyfter fram den här frågan! Jag anser den vara viktig för att vi ska kunna tillhandahålla en god vuxenutbildning till alla över hela landet, även till dem som av någon anledning inte kan delta i den ordinarie klassrumsundervisningen.
Det är en fråga om kvalitet, men det är självfallet också en fråga om tillgänglighet. Återigen: Jag kan inte svara på de specifika frågor som Ida Drougge nu ställer i och med att rapporten är så pass färsk.
Vi ska återkomma när vi hunnit analysera allt detta och bereda frågan ordentligt, för vi vill ha en politik och framför allt förslag som är ordentligt grundade för att vi ska kunna bygga strukturer och verksamheter som håller kvalitetsmässigt. Ett medskick, bara: Jag tycker och hoppas verkligen att Moderaterna inte ska minimalisera frågan om resurser.
Om en verksamhet ska fungera ordentligt, om vi ska möta arbetsmarknadens behov, måste vi från det politiska hållet se till att vi tillför den här verksamheten de ekonomiska förutsättningar den behöver för att kunna klara av sitt uppdrag.
Jag tror nog att vi kan anamma principen att om vi satsar 1 krona på detta kanske vi får 10 kronor tillbaka, sett ur ett samhällsekonomiskt perspektiv.
Aida Hadzialic (S):
Erik Bengtzboe har frågat mig om jag anser att alla gymnasieelever i hela Sverige ska ha möjlighet att driva exempelvis UF-företag i framtiden, och vilka åtgärder jag i sådana fall avser att vidta för att öka tillgängligheten till UF-företagande. Skolan ska utbilda såväl framtidens arbetstagare som framtidens arbetsgivare.
Den ska förbereda elever, både flickor och pojkar, för att kunna ta de jobb som finns på arbetsmarknaden nu och för att kunna skapa framtidens företag och därmed arbetsmarknad.
Därför är det viktigt att entreprenörskap finns med som ett perspektiv som genomsyrar undervisningen i gymnasieskolan och som ger alla elever en möjlighet att utveckla dessa förmågor. Entreprenörskap ska finnas med både som ett förhållningssätt som uppmuntrar och stimulerar eleverna i studierna och som ett sätt att mer konkret träna dem i just företagande.
Förhållningssättet ska utveckla elevernas entreprenörskapsförmågor, vilka de kan ha nytta av i många sammanhang både under studierna och efter, oavsett om de går vidare till högre studier eller till arbetslivet. Regeringen anser att så många elever som möjligt ska få en undervisning där entreprenörskap på ett tydligt sätt finns med.
Därför stöder regeringen både huvudmän och organisationer som arbetar aktivt med entreprenörskap inom skolväsendet. För 2015 har sammanlagt 18,5 miljoner kronor avsatts för statsbidrag för detta ändamål.
En förutsättning för att organisationer ska få detta statsbidrag är att de arbetar riksomfattande med att stödja entreprenörskap i skolan, vilket ökar tillgängligheten för elever.
Ung Företagsamhet är en av de organisationer som rikstäckande och operativt arbetar med entreprenörskap inom gymnasieskolan och som varje år når ett stort antal elever. Deras verksamhet är mycket uppskattad, och jag har träffat dem vid flera tillfällen sedan jag tillträdde som statsråd.
Det finns även andra organisationer som arbetar med att stödja entreprenörskap inom skolväsendet, inte minst inom grundskolans område, och som också får medel för detta ändamål. Statens skolverk har sedan tre år ett särskilt regeringsuppdrag att följa upp och analysera den reformerade gymnasieskolan Gy 2011.
Eftersom entreprenörskap då infördes som ett övergripande förhållningssätt i undervisningen ingår det i Skolverkets uppdrag att följa upp hur skolorna arbetar med detta. Regeringen förväntar sig att denna utvärdering kommer att kunna visa på effekter av att entreprenörskap nu ingår som ett övergripande förhållningssätt i undervisningen. Avsikten är att entreprenörskap i gymnasieskolan ska stödjas även i fortsättningen.
Regeringen anser detta vara viktigt för ekonomins tillväxt och för landets konkurrensförmåga.
Aida Hadzialic (S):
Jag tackar Erik Bengtzboe och Ida Drougge för deras kommentarer. Jag vill än en gång verkligen understryka vikten av att vi har en stark koppling mellan skolan och näringslivet på olika sätt - både genom att jobba inifrån i modeller som UF och genom att skapa breda kontaktytor mellan skolan och arbetslivet på många olika sätt.
En av de första saker jag gjorde när jag tillträdde som statsråd var att tillsätta en utredning som nu under året ska titta på hur man just kan stärka kopplingen mellan yrkesprogrammen och arbetslivet, som Erik Bengtzboe på ett förtjänstfullt sätt lyfte fram. Utredningen ska titta på hur kopplingen mellan yrkesprogrammen och arbetslivet kan bli än tydligare.
Jag ser tre viktiga pelare för att komma åt den kontaktytan. Förutom det vi diskuterar, det vill säga UF och företagsamhetsformen, är en av de två andra pelarna yrkescollege. Vi vet att det är en beprövad och bra modell för att få en bättre koppling till näringslivet; vi har exemplet Teknikcollege, som fungerar väl över hela landet.
Jag tror att man skulle kunna multiplicera detta till att omfatta fler program och branscher, vilket efterfrågas inte minst av näringslivet. Jag tror att den tredje pelaren är lärlingsutbildningarna.
De är väsentliga för att på sitt sätt inte bara möta de behov som finns på arbetsmarknaden utan också göra eleverna som går yrkesprogrammen mer anställbara och mer företagsamma. Jag tycker att det är väldigt olyckligt att den förra regeringen stigmatiserade yrkesprogrammen.
Den förra utbildningsministern talade om yrkesprogrammens elever som några som ingenting ville och ingenting kunde. Därmed skulle de gå ett program med lägre krav. Detta har resulterat i att andelen elever som söker sig till programmen sjunker, och det har gjort att programmens status har blivit lägre.
Det är ytterst problematiskt, framför allt för att yrkesprogrammen är instrumentella för strategiska sektorer såväl i vår ekonomi och välfärd som i exportindustrin - och även i det som är kärnan och ryggraden i vårt samhälle, det vill säga vården och omsorgen.
Man kan prata om andra branscher också, men korrelationen har blivit nog så viktig: Det faktum att en sjunkande andel elever söker sig till yrkesprogrammen resulterar i att vi riskerar att få ett kompetensförsörjningsproblem i framtiden. Jag undrar vilket ansvar de borgerliga och moderata representanterna anser sig ha i sammanhanget. Det här är nämligen inte enbart ett skolproblem utan även ett framtida problem för vår arbetsmarknad.
Aida Hadzialic (S):
Jag ska börja med att adressera det som Ida Drougge sa. Det handlar om yrkesprogrammens status och vad högskolebehörigheten betyder för just denna. Vi kan som sagt se att andelen elever som söker sig till yrkesprogrammen sjunker.
Skolverket har i sina analyser pekat på att en trolig förklaring till att det ser ut på det viset är just att högskolebehörigheten inte längre är en integrerad del av yrkesprogrammen.
Ert tal om att ni på något vis har ökat valfriheten genom att ta bort högskolebehörigheten som en central del av yrkesprogrammen tycker jag är en logisk tankevurpa. Genom att ta bort högskolebehörigheten skapar man återvändsgränder och mindre valfrihet. De här individerna får ju stängda dörrar emot sig, inte öppna dörrar.
Jag vet att det i teorin heter att man kan välja till högskolebehörigheten, men det har visat sig att det är väldigt svårt att göra det i praktiken på många ställen.
Om inte skolan från första början har valt att erbjuda högskolebehörigheten som en del av yrkesprogrammen har man faktiskt gått i motsats riktning till det som den tidigare folkpartistiska utbildningsministern ville. Här ska jag göra en koppling till det som Erik Bengtzboe sa.
Han sa att man inte ska prata om Folkpartiet i detta sammanhang när det är en socialdemokrat och moderater som debatterar. Men jag antog att den förra regeringen tog kollektiva beslut och att det inte bara var Folkpartiet som ägde utbildningsfrågorna, utan att även Moderaterna hade ett och annat att säga till om när de var med och regerade under de föregående åtta åren.
Något annat vore väldigt märkligt. Återigen: Jag delar absolut uppfattningen att vi måste se till att både Ung Företagsamhet och andra företags- och entreprenörskapsformer får mer genomslag i skolan.
Min första uppgift som ansvarigt statsråd för detta är att se till att de pengar som behövs allokeras till de olika aktörerna. Det är steg ett. Steg två är att i största allmänhet öka kopplingen mellan skolan och arbetslivet. Jag ser gärna att det sker i form av att UF får mer genomslag.
Redan i dag har Y-program rätt att bedriva Ung Företagsamhet, så rent tekniskt möter det inte några hinder. Men det som behövs är att vi ser till att det uppmuntras på ett bra sätt. Där gör UF ett bra arbete redan nu.
Det som exempelvis behöver förstärkas är lärares möjlighet att kompetensutvecklas för att kunna bedriva Ung Företagsamhet. Detta hoppas jag att vi ska kunna jobba vidare med under mandatperioden. Men det pågår som sagt en utredning, och jag vill inte föregå den.
Aida Hadzialic (S):
Tack för det, Erik Bengtzboe! Jag måste ändå säga något om skillnaden mellan att behöva stå till svars för någons uttalanden kontra den politik som fördes av den föregående regeringen.
Återigen: Varje regering tar kollektiva beslut, och de förändringar som gjordes av yrkesprogrammen gjordes kollektivt av den förra regeringen. Det har medfört en urholkning av statusen och attraktiviteten och därmed också kompetensförsörjningen på arbetsmarknaden.
När det gäller lärarnas kompetensutveckling i UF-sammanhang stämmer det att det är UF som ska handha den. Men i praktiken blir det svårt, även om det i teorin ska vara på det viset.
Som tidigare kommunalråd pratade jag med enskilda skolor och enskilda UF-aktörer som jag kände en väldig stolthet över. De pratade ofta om att det inte funkade i praktiken och att de behövde hjälp från politiken, och det ska vi försöka ta ansvar för tillsammans.
Avslutningsvis: Socialdemokratin har alltid stått bakom den svenska modellen, och en viktig del av den svenska modellen är en god näringspolitik som leder till fler och växande företag. Det har gett vårt land välstånd. För mig är det väldigt viktigt att vi nu ser till att UF och andra som håller på med entreprenörskap i skolan får den uppbackning de behöver.
Jag känner en stor stolthet över den svenska start-up-scenen och vill gärna bidra till den genom skolan, men det handlar inte bara om skolpolitik utan också om näringspolitik.
Aida Hadzialic (S):
Jag får väl börja med att be om ursäkt för att mitt anförande blev så långt. Jag var inte medveten om att vi hade begränsningen till 6 minuter, men då vet jag till nästa gång. Ulrika Carlsson talar om yrkesutbildningarnas status.
Jag sa i mitt anförande att problemet för yrkesprogrammen har varit ett problem som vi har konfronterats med väldigt länge och även under tidigare socialdemokratiska regeringar. Men problematiken har intensifierats de senaste åren.
Jag tror att mycket av det beror på att tidigare borgerliga företrädare har talat om yrkesutbildningarna som någonting för dem med lägre studiemotivation och nästan som någonting för dem som ingenting vill och ingenting kan. Den stigmatiseringen gör att människor inte vill bli etiketterade på det viset.
När det gäller högskolebehörigheten heter det i teorin att du kan få läsa in de ämnen som behövs för att du ska bli behörig till högre studier även om du väljer ett yrkesprogram. Men vi vet att i praktiken blir det väldigt svårt. Både studier och enskilda dialoger som jag har haft med elever runt om i hela Sverige påvisar det.
Många säger: Jag har faktiskt valt ett yrkesprogram för att min skola har lagt ett schema som gör att jag ändå kan läsa in högskolebehörigheten. Hade inte det varit fallet hade jag aldrig valt den här utbildningen. Vi vet att många resonerar på det viset. De väljer bort yrkesprogrammen för att de har blivit en återvändsgränd. Det är någonting som den borgerliga regeringen tillskapade och som vi nu måste vända på.
Aida Hadzialic (S):
Jag har inte hittat på att vissa borgerliga företrädare har sagt att yrkesprogrammen är ett alternativ för de elever som har det lite svårare i skolan och kanske inte har rätt studiemotivation. De orden har uttryckts, Ulrika Carlsson. Det är problematiskt, och vi måste hjälpas åt att ändra på den bilden.
Därför är jag väldigt glad att vi under 2016 ska arbeta tillsammans med Svenskt Näringsliv och LO för att höja yrkesprogrammens status och varumärke.
När det gäller rätten till komvux ämnar reformen ge alla rätt att läsa in både grundläggande behörighet och särskild behörighet utifrån olika utbildningars utformning på högskola, universitet och yrkeshögskola.
Aida Hadzialic (S):
Jag tackar Annika Eclund för frågorna. Låt mig börja med obligatoriet. Socialdemokraterna föreslog att obligatoriskt gymnasium skulle införas eftersom vi vet hur viktigt det är att alla elever fullföljer gymnasiet.
Det är helt avgörande för deras chanser på arbetsmarknaden och i samhällslivet i övrigt. Nu har vi en situation där ungefär en femtedel av alla elever inte fullföljer sin skolgång. Det är väldigt många. Mot denna bakgrund föreslog vi ett obligatorium. Men efter valet insåg vi hur det parlamentariska läget såg ut i riksdagen, och vi är pragmatiska.
Precis som utbildningsminister Gustav Fridolin sa vill vi hitta breda reformer som kan räcka under lång tid framöver och skapa en stabil grund för den svenska skolan. Då är jag inte beredd att föreslå en reform som skapar onödig turbulens.
Jag har i stället tillsatt en utredning som ska titta på hur alla ska kunna fullfölja gymnasiet. Här ingår en parlamentarisk kommitté för att vi ska kunna samla oss över parti- och blockgränserna. Det finns många förklaringar till att elever inte fullföljer gymnasiet.
Det handlar om lärarnas arbetssituation, att segregationen i skolan har ökat, att lärarna inte får rätt förutsättningar, att vi har haft en vinstjakt, att styrkedjan inte har fungerat med mera. Alla dessa delar attackerar regeringen nu för att vända på kunskapsresultaten och se till att alla skolor blir bra skolor.