Anders Borg (M):
Jag är lite förvånad över Ulla Anderssons argumentation när det gäller utanförskapet. I min föreställningsvärld har vi massarbetslöshet i Sverige. Den kommer till uttryck i en mycket hög andel människor som står utanför arbetsmarknaden. Det är fler än vad som var fallet på 60- och 70-talet. Jag kan förstå om Miljöpartiet vill förneka utanförskapet om man har som ideologi att människor inte ska vara på arbetsmarknaden.
Men att Vänsterpartiet skulle hamna i den fållan har jag väldigt svårt att förstå. Jag trodde att Vänsterpartiet var ett parti som ansträngde sig för att uppnå full sysselsättning. Jag har diskuterat hur vi återupprättar full sysselsättning. Det handlar om att det ska löna sig att arbeta.
När det lönar sig bättre att arbeta blir det mer skäl att anstränga sig för att komma in på arbetsmarknaden tidigt, att stanna kvar längre, att gå från halvtid till heltid och att snabbt återkomma efter en tids arbetslöshet eller sjukfrånvaro. Det handlar om arbetslinjen. Våra socialförsäkringar ska vara byggda så att de uppmuntrar människor att vara på arbetsmarknaden och komma tillbaka till arbetsmarknaden.
Arbetslinjen i dess vida mening med barnomsorg och föräldraförsäkring gör att också kvinnor har skäl att vara på arbetsmarknaden. Vi minskar anställningskostnaderna för grupper som kanske påverkas mer än andra av den relativt sett strama arbetsrätten, som naturligtvis har andra fördelar i termer av trygghet för människor. Det gör att vi ska vårda denna del av den svenska modellen. Vi vet också vad som inte har fungerat för att skapa full sysselsättning.
Det har inte fungerat med omfattande Amsåtgärder som gör att människor låses fast i stället för att söka arbete. Det har inte fungerat med en stor ofinansierad utbyggnad av offentlig sektor, som Vänsterpartiet förordar i sin budgetmotion. Det har inte fungerat med en ansvarslös ekonomisk politik där man överger utgiftstak, inflationsmål och skapar underskott.
Min poäng var inte att jämställa Socialdemokraternas sysselsättningspolitik med Vänsterpartiets, Lars Johansson. Jag har avsevärt större respekt för Socialdemokraterna när det gäller en ansvarsfull ekonomisk politik med budgetar, de minskningar av marginaleffekterna på nästan 5 procentenheter som vi såg under den förra mandatperioden och ett ansvarstagande för lönebildningen.
Sedan har jag andra synpunkter på Socialdemokraternas brister när det gäller sysselsättningspolitiken, men jag skulle inte jämställa den med Vänsterpartiets eller Miljöpartiets. Jag är övertygad om att socialdemokratin är ett parti med betydligt större ansvarstagande än så. Låt mig ändå påpeka vad den här återgången mot full sysselsättning som nu är på väg innebär. Den innebär att utanförskapet minskar. Det betyder att färre människor är beroende av sociala ersättningar. Det betyder att de människorna långsiktigt får en högre inkomst.
Det minskar inkomstskillnaderna. När fler får arbete och går upp från halvtid till heltid minskar inkomstskillnaderna. Då är det fler människor som kan försörja sig. Ytterst har det konsekvenser för alla grupper i utanförskap, men det har också tydliga regionala konsekvenser. Det kommer att bidra till att pressa ned den regionala arbetslösheten. Det kommer att bidra till att korta arbetslöshetstider. Det kommer att öka utströmning ur arbetslöshet. Det kommer att förkorta tiderna i sjukfrånvaro.
Därför är en politik för full sysselsättning och för att pressa tillbaka utanförskapet också en politik som minskar skillnaderna. Sedan ska jag återgå till Lars Johansson. Han menar här att ingenting har med regeringens politik att göra. Jag delar inte den bedömningen. I marssiffrorna såg vi att sysselsättningen ökade med 110 000 personer. Vi ser att antalet nyanmälda lediga platser fortfarande ligger på 50 000-60 000, vilket är det största antalet vi har sett under lång tid om man bortser från det senaste året.
Vi ser att deltidsarbetslösheten i Ams senaste statistik minskat med 13 000-14 000 och långtidsarbetslösheten med 15 000. Det här är naturligtvis glädjande. Precis som de flesta andra bedömare är min slutsats att det här till viss del har med konjunkturen att göra men till stor del också har med regeringens politik att göra.