KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Ja, jag tycker att det var rätt beslut att ta, och vi har sällskap av 135 andra länder i världen som har gjort en liknande bedömning.
Vill man ha en tvåstatslösning, vilket är det som EU förespråkar och som också resolutioner i FN:s säkerhetsråd föreskriver, måste man skapa förutsättningar för palestinierna att agera statsmässigt och givetvis leva upp till alla förpliktelser som följer med det.
Vi anade att det skulle bli starka reaktioner från Israel, och det har vi också sett. Man har velat använda oss som ett avskräckande exempel. Tyvärr finns det ingen fredprocess i dag.
I EU-sammanhang arbetar vi dock konsekvent för att EU:s överenskomna Mellanösternpolitik från 2009 ska ligga kvar. Vi jobbar med andra länder, och en del av dem överväger nu att erkänna Palestina eftersom de ser att utvecklingen går i helt fel riktning.
Vi engagerar oss med alla de länder som är intresserade av att nå en fredsuppgörelse och få något som är balanserat och som stöder tvåstatslösningen. Jag vill också tacka dig, Markus Wiechel, för att du i din inledning sa att du är stolt över Sverige och vad vi har uträttat. Det är en viktig signal till alla som har jobbat hårt för detta.
Margot Wallström (S):
Dessvärre finns det inte någon pågående fredsprocess. Tyvärr väntar vi nu på ett amerikanskt förslag som alla fruktar bara kommer att driva utvecklingen i en negativ riktning.
Jag anser att detta har gett oss möjligheter att prata med palestinierna och också, som vi alltid gör, framföra respekten för Israels behov av säkerhet. Om man inte förstår detta kommer man aldrig att förstå konflikten heller. Vi är inte för den ena sidan. Vi är för en tvåstatslösning, och vi fortsätter att argumentera för det.
Då måste man erkänna att Palestina har rätt till en stat och att det bara är så man kan få de två länderna att leva sida vid sida i fred och säkerhet och med respekt för varandra. Vi är på intet sätt emot Israel, utan tvärtom är vi en vän av Israel. Vi kommer att fortsätta att hävda deras behov för att en tvåstatslösning ska kunna nås.
Vi jobbar mycket aktivt med denna fråga i både EU och FN, och vi gör detta baserat på folkrätten och på det som varit en erkänd hållning från EU ända sedan 2009. Det är dessa ståndpunkter vi framför. Sedan driver vi på för att det förhoppningsvis ska bli en aktiv fredsprocess.
Margot Wallström (S):
Detta är en bra sakfråga om reformer och vetoanvändning, som jag vet intresserar många. Vi har verkligen drivit dessa frågor, och detta framgår av avsnitt 3 och 13 i skrivelsen. Det handlar om att förbättra arbetsformerna i säkerhetsrådet och också om att kringskära vetot och begränsa vetoanvändningen, men detta görs i generalförsamlingen, inte i säkerhetsrådet. Det har att göra med stadgan.
Vi deltar i olika grupperingar, främst nordiska, där vi diskuterar olika förslag för att begränsa vetoanvändningen. I fall där det kan leda till brott mot mänskligheten, folkmord eller folkrättsbrott ska man inte kunna använda veto. Det finns alltså en rad grupperingar där vi är aktiva och där vi har anslutit oss för att se till att man sakta men säkert tar sig i den riktningen.
Detta är dock inte en fråga som finns på säkerhetsrådets dagordning, utan det sker i generalförsamlingen och måste även fortsättningsvis göra det. I övrigt har vi verkligen drivit på för en reformering av säkerhetsrådets arbete.
En sak som vi har gjort mycket medvetet är att försöka se till att vi använder de invalda medlemmarna för att så att säga bilda en motkraft och en motvikt i förhållande till de permanenta medlemmarna och därmed försöka förhindra vetoanvändning. Vi har gjort detta på ett planerat sätt under denna tid, och det har i vissa fall visat sig framgångsrikt att jobba mycket mer på det sättet.
Margot Wallström (S):
Jag tror att det är få frågor som har utretts så mycket som just frågan om kandidaturarbetet. Den har utretts på längden och tvären av utrikesutskottet självt, men det var tydligen en utredning som var för positiv då ingen någonsin har nämnt den senare. Den tog upp kostnaderna och redovisade dessa tydligt. Det finns inget som är hemlighållet, utan ni har fått alla siffror redovisade för er, Margareta Cederfelt.
Ni har också haft tillgång till allt material, och både konstitutionsutskottet och utrikesutskottet har tittat på dessa frågor. Men det är bra att allt tas med i en utvärdering. Det tycker vi också, så det är klart att vi ska göra det. Jag ville bara vara vänlig och säga att jag tycker att det var bra frågor, för när det är sakfrågor är det lättare att se hur vi ska ta det hela framåt och inte bli kvar i något som har diskuterats mycket tidigare.
Jag tycker att det är en högst respektabel åsikt att vi bör jobba mer med reformerna. Vi har också gjort detta och suttit i säkerhetsrådet i en tid när det kom en ny generalsekreterare, som har försökt reformera det interna arbetet, alltså hur hela FN-organisationen ska se ut och vad man ska arbeta med i en tid när budgeten blivit mindre och mindre, inklusive för det vi vill göra ute i fält för FN.
Därför är detta en superviktig fråga. Ibland räcker dock inte alla våra resurser och vår tid till att hantera dessa frågor. Jag tycker dock att det är en högst respektabel åsikt att det är viktigt att redovisa ännu tydligare vad vi har gjort för att hjälpa till med reformarbetet.
Jag håller med om att själva tilltron till hela FN-systemet och alla FN-insatser har att göra med hur vi har organiserat arbetet. Vi gör det gärna och sysselsätter oss gärna med det i fortsättningen också.
Margot Wallström (S):
Ja, det var ett långt svar. Jag tänkte att ni kanske skulle räkna ut att det var ett sätt att beskriva vår långvariga, djupa och vänskapliga samarbetsrelation med Storbritannien. Nu när det bara är mindre än sju veckor kvar till det planerade utträdet ur EU är omständigheterna och villkoren för ett sådant utträde fortfarande oklara.
Till att börja med vet vi inte exakt hur det kommer att ske. Men vi vet att det kommer att få konsekvenser på många områden. Ni har väldigt bråttom med saker i dag, Allan Widman och Hans Wallmark. Ni tycker att allting ska ske mycket snabbare. Jag kan trösta er båda med att vi förstås också har tänkt mycket på den här frågan.
Men vår utgångspunkt är att vi behöver överlägga med riksdagen och förstås få Försvarsberedningens syn på det här. Det är väl högst rimligt att Försvarsberedningen tittar på just solidaritetsförklaringar och vad som kommer att hända i det fall vi nu ser ett utträde. Men vi behöver också överlägga med våra EU-partner.
Vi tycker att man måste tänka att det här är en justering av vår solidaritetsförklaring, och det kan inte ske i ett vakuum. Det ska vara en politisk signal i ett bredare sammanhang och bör samordnas med våra EU-vänner. Det gäller alltså inte bara Sveriges relation till Storbritannien.
Det handlar också om hur EU som institution, precis som de individuella EU-länderna, ska förhålla sig till Storbritannien efter ett brittiskt EU-utträde. Därför tycker vi att en sådan process måste ske i transparens med andra länder, framför allt med våra EU-partner. Det är komplicerade frågor som måste hanteras. Och förutsättningarna är väldigt olika för EU-länderna.
En del är, som Hans Wallmark mycket riktigt påpekar, med i Nato. Andra har nära bilaterala relationer med Storbritannien. Därför tycker vi att vi även här kan vänta någon månad eller ett par månader till, tills Försvarsberedningen kommer med sitt förslag. Vi tror att det tjänar på att vara genomtänkt och väl förankrat hos alla som kommer att vara involverade.
Men signalen borde ändå ha gått fram när det gäller vår inställning till och samarbetet med Storbritannien. Vi har även, precis som Hans Wallmark sa, reagerat mycket starkt på att en sådan fullständigt vansinnig attack kunde äga rum i Storbritannien. Vi har agerat i enlighet därmed och visat vår solidaritet med Storbritannien.
Margot Wallström (S):
Tack, Allan Widman och Hans Wallmark! I dagsläget vet vi inte ens hur utträdet kommer att ske. Det är klart att det är en fördel att vi förbereder oss så noga vi över huvud taget kan, att vi talar med våra EU-partner och att vi låter Försvarsberedningen titta på det. Om vi inte hade gjort det tror jag att ni hade klagat på det i den här kammaren. Risken är stor för det.
Jag tycker alltid att det är säkrast att se till att förankra vår syn på det. Budskapet kunde inte heller vara tydligare från er sida. Ni har också förstått vår inriktning och att vi uppskattar samarbetet med Storbritannien. Sverige kommer även i fortsättningen att värdera det och det ömsesidiga intresse vi har av en säkerhets- och försvarspolitik i Europa.
Vårt samarbete tillåter att vi är nära. I krishanteringsinsatser och annat har vi också samarbetat väldigt väl. Vi kommer att ta oss den här tiden och försöka vara så väl förberedda som vi kan. Vi hoppas också att vi får en klok synpunkt från Försvarsberedningen.
Vi vill säkerställa ett nära partnerskap med Storbritannien, och mellan EU och Storbritannien, på utrikes- och säkerhetspolitikens område, oavsett om Storbritannien är medlem i EU eller inte.
Margot Wallström (S):
Joar Forssell har frågat mig om regeringens reaktioner på förföljelserna av hbtq-personer i Ryssland. Det är med stor oro vi nu tar del av uppgifter om en ny våg av förföljelser sedan december 2018. Jag har själv kommenterat uppgifterna offentligt och uppmanat den ryska regeringen att på ett oberoende sätt undersöka händelserna.
Rapporterna från Tjetjenien sedan åtminstone 2017 om systematiska övergrepp, inklusive tortyr och mord, på hbtq-personer är alarmerande. UD har arbetat intensivt med frågan såväl i Stockholm som genom vår ambassad i Moskva och genom andra utlandsmyndigheter. Sverige har aktivt verkat för uttalanden i EU och av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa, samt inom Equal Rights Coalition.
Sverige var ett av de 16 länder som tog initiativ till att inom OSSE aktivera den så kallade Moskvamekanismen. Mekanismen ger oss möjlighet att sända en oberoende expertmission till ett OSSE-land om det bedöms föreligga ett särskilt allvarligt hot mot uppfyllandet av åtaganden som landet har gjort inom OSSE vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Den senaste rapporten om situationen i Tjetjenien kom till som ett resultat av denna mekanism.
Rapporten bekräftar vår bild av den oacceptabla situation som råder, och tillsammans med övriga initiativtagare verkar vi nu för att den ska följas upp. Den ryska regeringen har ansvar för att garantera full efterlevnad av Rysslands internationella åtaganden, inklusive hbtq-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna och deras säkerhet över hela Rysslands territorium, så även i Tjetjenien.
Regeringen tar regelmässigt upp frågor om mänskliga rättigheter i kontakten med ryska företrädare. Det kommer vi att fortsätta med, och frågan kommer att tas upp vid kommande högnivåmöten med ryska företrädare. Vi kommer också att verka för att EU fortsätter att ta upp dessa problem vid möten med ryska företrädare. Sverige ger ett omfattande stöd till kontakter mellan det svenska civilsamhället och det ryska civilsamhället.
Det är viktigt för att stödja demokratisk utveckling och bidra till ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. Stödet inkluderar juridisk hjälp till hbtq-personer. Jag kommer att göra vad jag kan för att denna fråga, som jag personligen känner starkt för, fortsätter att uppmärksammas. Jag kommer att ta upp den med min ryska motpart och ryska regeringsföreträdare vid varje tillfälle som ges.
Vi ska verka för att EU och andra relevanta aktörer fortsätter att sätta press på den ryska regeringen att agera. Vi ska också lyfta frågan i möten med utländska regeringsföreträdare, i diplomatkretsen och med civilsamhällets organisationer.
Margot Wallström (S):
Jag tyckte att Joar Forssell kanske försökte raljera över de saker vi gör, lite grann som om vi hade nöjt oss med att skriva ett brev. Så är det inte alls. Vi har gjort precis detta: Vi har kallat upp ambassadörer. Vi har sett till att agera gemensamt i EU-kretsen. Vi har en pågående diskussion om hur vi också ska ta med människorättsaspekten i de sanktionsregimer vi har.
Det finns redan en möjlighet, men vi pratar också om hur vi ska göra det på ett mer konsekvent och systematiskt sätt i EU-sammanhang. Vi är också kända för hur vi använder vår ambassad för att se till att människor som tillhör civilsamhällets organisationer har en plats att komma till för att diskutera och beskriva sina problem och utmaningar. På det sättet ger vi stöd till framför allt civilsamhällets organisationer.
Det tror jag är bland det viktigaste vi kan göra, precis som nämndes här - kanske bistå med juridisk hjälp eller se till att organisationer som gör det får stöd och hjälp. Vi är helt öppna för att diskutera hur vi även fortsättningsvis kan se till att hålla trycket uppe i den här frågan. Vi tänker oss att det i första hand inte ens ska vara på ambassadörsnivå utan på högre politisk nivå.
Vi har sådana inkommande besök planerade framöver, och då kommer den här frågan att väckas. Att ta upp detta i alla kontakter vi har och när vi kan agera gemensamt, till exempel när vi är flera EU-länder som gör démarcher, är också ett sätt att hålla trycket uppe. Vi använder alltså alla våra diplomatiska och politiska verktyg och kommer att fortsätta att göra det.
Detta är en mycket viktig fråga, och vi arbetar aktivt med hbtq-personers ställning och rättigheter runt om i världen genom alla våra ambassader. Jag skäms inte för vad vi har gjort och vad vi gör. Jag tror att vi delar detta engagemang och i stället bör hjälpas åt och uttrycka oss respektfullt om hur vi ska använda alla våra verktyg.
Vi har förstås skrivit till Lavrov. Men det är ju inte det enda vi har gjort, utan vi har gjort allt det där andra också och kommer att fortsätta att göra det. Jag tror att en viktig och bra diskussion vi kan föra är just hur man får in människorättsperspektivet i sanktionsbestämmelserna.
Det finns redan en öppning för att ta med det som en aspekt, men det som nu diskuteras är om man ska en separat sanktionsregim som bara handlar om detta. Då får vi en helt ny struktur på det som hittills har varit våra sanktioner. Hur det ska gå till och hur det ska genomföras behöver man diskutera ordentligt. Vi är med i en sådan diskussion och välkomnar en sådan debatt.
Detta är så illa och så allvarligt att vi bör använda alla våra plattformar för att agera.
Margot Wallström (S):
Vill man att det ska bli effektiva sanktioner ska man nog se till att de är väl förankrade i FN, helst, och även i EU-kretsen. Den slutsatsen har vi kommit till sedan lång tid tillbaka. Vi vet att det är först när samtliga EU-länder agerar gemensamt som det kan bli riktigt effektivt. Det är vad vi har förespråkat hela tiden. Nu kanske Liberalerna har en helt annan syn på detta, det vet jag inte.
Normalt sett förespråkar ni att vi ska agera via EU. Vi har drivit på. Vi har tillhört de länder som har legat i framkant med att föreslå sanktioner mot Ryssland gång efter annan. Vi har alltid stöttat sanktionsregimerna mot Ryssland och är mycket aktiva i den här frågan.
Det är därför jag försöker beskriva att ska man nu införa en helt ny regim som så att säga skär det här horisontellt på ett helt annat sätt än att det är baserat på länder måste vi diskutera vilka rättsliga och andra konsekvenser som det får. Det är inte någonting som man gör på en eftermiddag, men vi välkomnar och är med i den debatten. Under tiden måste vi använda alla våra politiska och diplomatiska verktyg, och i synen på det verkar vi inte skilja oss åt.
Vi har tagit upp det här, förstås, med den diplomatiska representationen här, vi gör det i alla våra kontakter med ryska företrädare och vi gör det framför allt genom att aktivt stödja de organisationer som är mycket aktiva och som kämpar under svåra förhållanden för att hjälpa människor som är förföljda och mycket utsatta.
Det är så jag menar att demokratibiståndet också måste användas: att se till att vi ger stöd till de organisationerna. Jag tror att det är det som vi på ett bättre sätt behöver rikta in oss på plus att använda alla de organisationer som finns - OSSE, FN, EU-kretsen och organisationen Equal Rights Coalition, där vi har varit en av de aktiva aktörerna - som plattformar för att hjälpas åt.
Det är så vi ökar trycket, och det är så vi håller trycket uppe för att förändringar ska kunna ske.
Jag tror faktiskt inte att vi har olika åsikter om det här, och jag tycker att det blir konstigt om man ger intryck av att det här skulle vara en enkel sak och att vi plötsligt på egen hand skulle kunna införa sanktioner när vi hittills faktiskt har gjort det gemensamt med andra EU-länder och gärna med FN och FN:s stöd i ryggen. Det är då det får effekt och kan bli kraftfullt.
Sedan måste vi skriva om det här och se till att det pågår en debatt. Det är så vi bäst kan bilda opinion, och det är så vi bäst kan mobilisera andra länder och andra aktörer så att vi faktiskt kan ändra på den här situationen. Det är precis så illa som Joar Forssell beskrev och som vi också har fått rapporter om. Det är viktigt att fortsätta insistera på den roll som vi menar att OSSE kan ha i allt det här.
Jag hoppas och utgår från att vi kan fortsätta att verka kring den här frågan, och jag tackar Joar Forssell för att han är med och driver den. Det tycker jag är väldigt bra. Joar Forssell kan lita på att vi ska använda alla våra diplomatiska och politiska verktyg.
Margot Wallström (S):
Joar Forssell lyssnar inte riktigt på vad jag säger. Vi skiljer oss åt, tror jag, bara på punkten där Joar Forssell förespråkar att man skulle göra det här ganska ogenomtänkt och utan att ha EU med sig. Jag tror inte på det. Jag tror att vi blir mycket starkare om vi agerar via EU.
Jag står ju här och säger gång på gång att vi tycker att det här är en viktig och nyttig diskussion och att vi alls inte är främmande för att införa fler sanktioner och använda detta även för den här typen av brott. Men vi menar att det måste ske på ett organiserat sätt där man faktiskt också har undersökt vilka konsekvenser det får. När ska man lyfta sanktioner, och hur ser det ut rättsligt? Allt det där behöver vi faktiskt tänka igenom.
Under tiden använder vi alla de verktyg som Joar Forssell har nämnt. Vet Joar Forssell hur många gånger vi har träffat den ryske ambassadören sedan vi sist kallade upp honom? Det är klart att de här frågorna kommer upp gång på gång. Vi är villiga att lyfta dem också till politisk nivå och inte bara diskutera dem på ambassadörsnivå.
Vi stöder civilsamhället, som ett av de länder som syns mest, och vi är mycket aktiva på alla de här plattformarna och i alla de organ som har att hantera dessa frågor. Vad mer? Jag har inte hört vad mer det skulle kunna vara, men vi är absolut villiga att se till att vi också genom EU - för då blir vi starkare - kan diskutera om det behövs ytterligare sanktioner.
Margot Wallström (S):
Vi är överens om det och om att utvecklingen i dagens Turkiet är mycket bekymmersam. Det är bra att det finns en bred enighet om detta i både Sveriges riksdag och EU.
Det är klart att vi blir starkare om EU har en samfälld reaktion, och vill vi stödja en förändring i landet behöver Sverige och EU arbeta på bred front. Låt mig säga något om lokalvalet, för mångas ögon riktades mot Turkiet inför helgens lokalval.
Vi minns också de synpunkter som framfördes på genomförandet av folkomröstningen 2017 och valen till parlamentet och av presidenten 2018. Dessa synpunkter framfördes av OSSE:s Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter, Odihr.
Spelplanen var väldigt ojämn, och det var svårt för väljare att få opartisk information om olika alternativ eftersom det var ett likriktat och statskontrollerat medieutbud. Flera av dessa förutsättningar kvarstod vid valen i söndags, vilket var tydligt att se. Valobservationsinsatser genom OSSE är en viktig del av vårt demokratistöd.
En förutsättning för att Odihr ska kunna genomföra en insats är en inbjudan av det aktuella landet, men Turkiet bjöd inte in Odihr att observera lokalvalen. Däremot bjöd man in Europarådets kongress för lokala och regionala myndigheter att observera valet. Kongressen genomförde en insats som bestod av 22 internationella observatörer, och de var närvarande i landet från den 27 mars till den 1 april.
Eftersom detta var en av dina frågor tänkte jag att det var viktigt att berätta om det. Tio grupper observerade olika valstationer runt om i landet och publicerade sedan preliminära uppgifter och slutsatser om hur valen genomfördes.
Observatörerna säger att det inte är enbart det praktiska genomförandet av valdagen som avgör om val är i enlighet med Europarådets principer, utan för att uppfylla dessa principer krävs också ett robust rättsväsen, yttrandefrihet och ett pluralistiskt medielandskap samt att statens insatser inte används för att gynna bara vissa partier.
Det är tyvärr uppenbart att Turkiet inte kan garantera dessa grundläggande demokratiska rättigheter och principer. Vår ambassad i Ankara har också följt genomförandet av lokalvalen, och det är en viktig uppgift för oss liksom att vi följer rättegångar och så. Vi har också genom biståndet gett stöd till en kampanj som syftar till att öka valdeltagandet.
Regeringen ha upprepade gånger tydligt kritiserat att oppositionspolitiker i Turkiet fortfarande sitter fängslade. Vår kritik gäller inte minst situationen för HDP:s partiledare. En förutsättning i pluralistiska och demokratiska samhällen är att partier och kandidater tillåts verka i enlighet med sina mandat och på lika villkor.
Vi har visat solidaritet med HDP-ledarna, inte minst genom rättegångsbevakning. Nu måste vi fortsätta att sätta press på Turkiet att återvända till en fredsprocess med kurdiska grupper och att stärka demokratiska verktyg såsom fria medier och rättvisa förutsättningar för alla partier.