KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Andersson (S):
Tack för svaret, statsrådet! Det här är, precis som statsrådet själv säger, en angelägen fråga. Det syns inte minst i debatten här, där många interpellanter är med. Jag kommer från Östergötland, och där har vi goda förhållanden när det gäller vindkraftsetableringar. Vi har många ansökningar inne nu i våra kommuner om vindkraftsetableringar, framför allt naturligtvis ute på slättlandet.
Problemet när det gäller Östergötlands slättland är att vi har ett militärt flygfält, Malmen - det är i och för sig inte ett problem, för det är positivt i den här delen. Men det som är det mest oroande är just de ändrade ställningstaganden som man har gjort från Försvarsmaktens sida och gett helt andra förutsättningar för såväl kommande etableringar som de etableringar som redan är gjorda.
Riksdagen har uttalat ett tydligt miljömål när det gäller vindkraftsetableringar, och jag har svårt att se att det rimmar med den strategi som man nu har i form av de ställningstaganden som Försvarsmakten har gjort. Min fråga till näringsministern handlar om: Kan vi förhoppningsvis få se någon form av samsyn i regeringen när det gäller den här frågan?
Näringsministern har ansvaret för näringslivsutvecklingen i hela landet. Det här är naturligtvis en viktig binäring, och en del har det till och med som huvudnäring. Jag tänker framför allt på de lantbruksföretag som finns runt om i landet och många andra som har det som en del. Min fråga till näringsministern är alltså: Kan man förvänta sig någon form av samsyn i denna del? I dag är det väldigt spretigt med de besked som har getts.
Näringsministern uttalade sig själv kring detta i medierna för en tid sedan.
Johan Andersson (S):
Tack, näringsministern! Jag vet inte om jag blev så mycket klokare av det svar som gavs. Jag är mycket väl medveten om att det är olika intressen som naturligtvis ska vägas samman när det gäller uppfattningar om vindkraft, utbyggnad av detta och även befintliga verk, men samtidigt måste det ändå vara på det sättet att näringsministern har en egen uppfattning när det gäller synen på vindkraft.
Hon har ändå ett ansvar för näringslivsutvecklingen i landet i stort, och där är vindkraftverk och vindkraftsetableringar väl i allra högsta grad en del. Jag noterar att detta inte besvarades över huvud taget. Jag hade kanske inte förväntat mig det heller. Jag tycker att det är gott nog att man har gett Totalförsvarets forskningsinstitut uppdraget att titta på hur det ser ut i våra grannländer.
Det gäller inte bara de nordiska länderna utan även andra länder. Det som har funnits i medierna kring detta är att det skiljer sig väldigt mycket åt när det gäller synen och att Sverige har ett snävare synsätt än vad andra har. Det blir alltså spännande att se vad utvecklingen kommer att bli. Jag hoppas utifrån denna debatt återigen att näringsministern har tagit till sig den oro som finns ute i landet.
Vi företräder stora delar av framför allt södra Sverige här i dag, och det är en väldigt stor oro både från dem som vill etablera sina verk och dem som har etablerat sina verk - inte minst utifrån ett nationellt perspektiv. Har nu riksdagen tagit ett beslut är det viktigt att vi ser till att det verkställs och försöker undanröja de eventuella hinder som finns.
Jag hoppas som sagt var att näringsministern för denna debatt vidare till regeringen och verkligen tar till sig den oro och det engagemang som finns i frågan.
Johan Andersson (S):
Jag tackar näringsministern. Mycket har sagts i denna fråga. Jag tänkte ta upp en av de saker som näringsministern avslutade med, nämligen översiktsplaneringen. Det är inte lätt att göra en översiktsplanering när det hela tiden kommer nya förutsättningar. Jag tänker närmast på Försvarsmaktens retroaktiva beslut när det gäller våra vindkraftverk.
Näringsministern har givetvis rätt i att översiktsplaneringen är kommunernas styrdokument när det gäller utbyggnaden av vindkraften. Men då bör det vara så att myndigheterna håller sig till sitt tidigare ställningstagande. Annars blir det självklart knepigt.
Jag känner mig trygg med det näringsministern säger om dialogen - om det nu är på det sätt hon säger, vilket jag förutsätter eftersom hon har sagt i talarstolen inför riksdagen och tv-publiken att det pågår en dialog mellan riksintressena. Vi får väl förutsätta att det blir något resultat av det. En dialog borde gå att genomföra utan att ministern blir anmäld till KU.
Hon behöver nog inte känna sig hotad av det om hon öppnar för fortsatt dialog.
Johan Andersson (S):
Jag tackar för att jag får delta i debatten. Jag är också östgöte. Det är inte lätt för försvarsministern med alla dessa östgötar i denna sal i dag. Jag instämmer i mångt och mycket i det som både Staffan Danielsson och Torbjörn Björlund har sagt när det gäller denna fråga. Det som jag vill trycka på i denna del är just den oro som framför allt vindkraftverksägarna i Östergötland har kring detta.
Jag vill bara uppmana försvarsministern att försöka lösa denna fråga ganska omgående eftersom det lite grann känns som om det ligger en död hand över vindkraftsetableringar i Östergötland. Jag kommer från Motala kommun som har många bygglovsansökningar på gång när det gäller vindkraftsetableringar och som också har många uppförda vindkraftverk.
Det känns därför angeläget att frågan avgörs ganska omgående och att det förhoppningsvis blir ett positivt besked till dem som har lämnat in ansökningar och till dem som redan har etablerade verk.
Johan Andersson (S):
Jag har ett par frågor till Moderaterna och Gustav Nilsson med anledning av hans anförande. Jag tänkte fortsätta där Josefin Brink slutade när det gäller visstidsanställningarna.
Jag förstår inte riktigt hur Gustav Nilsson menar, för i dag är det så att man kan växla mellan anställningsformer, både vikariat och allmän visstidsanställning, och utifrån det, om man sätter det i system, landa i att man kan gå ändå upp till fyra år innan man blir erbjuden en tillsvidareanställning. Vi tycker att det är ett för dåligt system i dag.
Det är onekligen också så att det inte bara är Socialdemokraterna och Vänsterpartiet som tycker det utan till och med EU, eftersom de har varit på den svenska regeringen om det. Det känns valhänt från Alliansens sida att inte komma med något förslag kring detta. Nu pågår det ju en beredning, men det tar sin tid. Jag har även en annan fråga. Gustav Nilsson tar upp den svenska modellen.
Den är vi helt överens om när det gäller kollektivavtal och annat, även om jag ibland kan fundera på om Moderaterna korsar sina fingrar när vi pratar om den svenska modellen. Pratar vi verkligen om samma sak? Dem Gustav Nilsson inte nämnde är dess värre de som är utstationerade till Sverige. Det är en grupp människor som behandlas på ett annat sätt och som inte omfattas av den svenska modellen.
Nu är det snart sommar, och vi kommer att få se nya rubriker i medierna gällande bärplockare och andra. Min fråga till Gustav Nilsson är: Vad har Moderaterna och Alliansen för lösningar när det gäller de utstationerade, kanske framför allt bärplockarna som det brukar vara väldigt mycket diskussioner om? Jag har även en följdfråga som handlar om studieledighetslagen. Den har varit framme vid två tillfällen tidigare. Det har inte kommit någon proposition med förslag om ny lagstiftning.
Det har aviserats att det skulle komma en i mars månad, men det kom inget då heller. Min fråga till Gustav Nilsson är: Kommer det någon ändring av lagstiftningen?
Johan Andersson (S):
Jag har en konkret fråga till Gustav Nilsson och Moderaterna. Nu är det snart sommar igen. Förra året var det rubriker i medierna kring bärplockarnas situation i Norrland. Det var rubriker kring stenläggarnas situation i Mellansverige.
Vad kan ni ge för löften till dem som nu kommer till Sverige och ska plocka bär i sommar så att de inte luras och inte får garantier när det gäller lön och ersättningar? Förra året sade både justitieminister Beatrice Ask i en interpellationsdebatt som jag hade med henne och arbetsmarknadsminister Hillevi Engström att det här skulle regeringen se till. Man skulle åtgärda det.
Vilka konkreta förslag har man lagt fram för att detta inte ska upprepas denna sommar?
Johan Andersson (S):
Jag tänkte fortsätta där Josefin Brink slutade när det gäller frågor till Hans Backman. När man lyssnar på Hans Backman låter det som att Delegationen för jämställdhet i arbetslivet ska uträtta underverk. Det kommer att bli mycket spännande att se vad den kommer fram till. Den ska klara heltidsproblematiken, det ojämställda arbetslivet, arbetstidsfrågor och annat.
Vi ser med spänning fram emot när det kommer att levereras till riksdagens bord. Jag fastnade för någonting som Hans Backman sade i sitt anförande. Det handlar om korttidsanställningar. Jag tror att Hans Backman sade att regeringen varit framgångsrik med korttidsanställningar.
Men det är ändå på det sättet att de fackliga organisationerna, kanske framför allt IF Metall, och inte minst arbetsgivarorganisationerna kom och vädjade till Anders Borg om att regeringen skulle försöka hjälpa dem att övervintra de anställda i industrin under den värsta lågkonjunktur vi sett i mannaminne. Vi har precis genomlevt den och gör det kanske till viss del fortfarande. Vad hände från regeringens sida?
Inget, vill jag hävda. Hade man gjort det på ett annat sätt hade vi kanske haft kvar en del av de företagen. Det gäller arbetstillfällen och annat. Jag tycker absolut inte att man kan slå sig för bröstet för hur man hanterar frågan.
Man har hanterat det väldigt valhänt när det gäller möjligheterna för industriarbetare eller arbetare inom andra delar att övervintra under lågkonjunkturen och nyttja möjligheten att inte behöva varsla och säga upp, med allt vad det innebär av tragedier och annat. Men det är möjligt att jag hörde fel.
Johan Andersson (S):
Jag kan konstatera att Hans Backman nyanserade sig när det gäller Delegationen för jämställdhet i arbetslivet och nu är mer balanserad när han säger att vi kanske inte ska förvänta oss de kraftfulla underverken, även om det vore lysande. Jag kan hålla med Backman om att det ändå är bra att man från regeringens sida nu ser över korttidsanställningarna. Det är viktigt, tycker jag. Vi vet ju att när konjunkturen vänder en gång till och förhoppningsvis vänder upp är det inte några stora bekymmer.
Men när den vänder ned och det kommer en lågkonjunktur framöver är det bra att det finns ett system. Jag kan återigen konstatera så här efteråt att jag tycker att regeringen var väldigt valhänt när det gällde detta.
Det gick ju så pass långt att IF Metall tillsammans med metallarbetsgivarna tecknade det avtal som gjorde att många kunde övervintra ute på arbetsplatserna genom justeringar i arbetstid, arbetstidsbanker och annat. I den delen är det glädjande att man jobbar med frågan. Då vill jag ställa en följdfråga till Hans Backman när det gäller just det.
Det handlar om att detta naturligtvis inte går att lösa utan statlig medfinansiering på ett eller annat sätt. Det är helt orimligt att kräva att arbetsmarknadens parter själva ska klara finansieringen av detta. För många år sedan hade vi något som kallades 25-kronan, som gjorde att man hade möjlighet att utbilda industriarbetare under en lågkonjunktur.
Det gjorde att gubbarna på ett av våra företag i Motala passade på att läsa engelska under den tiden. De kanske inte hade så mycket nytta av det när högkonjunkturen kom, men förhoppningsvis hade de ändå nytta av det när de sedan skulle gå vidare till annat. Min fråga till Hans Backman är: Hur ser du på förslaget om att hitta en statlig medfinansiering kring detta?
Johan Andersson (S):
Jag har några frågor till dig, Göran Lindell, när det gäller det du sade i ditt anförande om översynen i fråga om visstidsanställningar. Tolkade jag dig rätt i den delen att ni i Centerpartiet är beredda att stödja ett förslag till begränsningar av den tid som man går i visstidsanställning?
Vi har i debatten i dag pekat på flera exempel där man staplar anställningar på varandra, vilket gör att man maximalt kan nyttja den här möjligheten under så lång tid som möjligt. Då tänker jag framför allt på allmän visstidsanställning, provanställning och vikariatsanställning.
I reservationerna från såväl Socialdemokraterna som Vänsterpartiet har vi, fast med olika utgångspunkter, pekat på olika alternativ för att kunna stödja en förändrad lagstiftning om det. Det är en följdfråga i den delen. Jag fastnade också för det du sade i ditt inlägg när det gäller den svenska modellen. Jag vill bara peka på en paradox som vi upplevde för inte särskilt länge sedan när det gäller Centerpartiets syn på den svenska modellen.
Den svenska modellen bygger på flera delar. En är naturligtvis att vi har parter som arbetar med arbetsmarknaden, tecknar avtal och reglerar olika frågor och annat. Tydligen gäller det ändå inte lönebildningen, utifrån Centerpartiets syn. Vi hade ett förslag om ingångslöner som vi debatterade i kammaren den 22 mars.
Där var Centerpartiets arbetsmarknadspolitiska talesperson Annika Qarlsson mycket snabbt ute och sade att man ville sänka ingångslönerna generellt med 25 procent för alla - först var det bara för ungdomar, men sedan gällde det alla. När debatten var som hetast om att sjuksköterskorna skulle ha en grundlön på 24 000 kronor i månaden gällde det alla utom sjuksköterskor.
Min följdfråga till Göran Lindell är: Gäller Centerpartiets syn på den svenska modellen även lönebildningen, eller är den undantagen?
Johan Andersson (S):
Jag har en följdfråga när det gäller ingångslönerna, och sedan har jag ytterligare en frågeställning. Kan jag tolka Göran Lindell så att det fortfarande är parterna som ska hantera ingångslönerna? I det utspel som gjordes av Centern den 22 mars fick man uppfattningen att det var lagstiftaren som skulle gå in och reglera ingångslöner och annat. Man kan tycka att det var mycket märkligt att mitt under brinnande avtalsförhandlingar göra ett sådant utspel. Det är en följdfråga.
Sedan kan jag bara konstatera att såväl Hans Backman som Göran Lindell är väldigt positiva när det gäller översynen av korttidsanställningar. Jag tycker att det ser positivt ut i framtiden kring det. Jag hoppas innerligt att ni påverkar era kamrater, departementschefen på Arbetsmarknadsdepartementet och den som slutligen kommer att bereda fram förslag och annat, så att det kommer fram ett vettigt förslag.
Det är mer ett medskick till såväl dig, Göran Lindell, och Centerpartiet som till Hans Backman och Folkpartiet.
Johan Andersson (S):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Dock är jag inte helt nöjd med svaret, även om det är en väg åt rätt håll. Jag vill börja med att ge en eloge till regeringen för att man har lyssnat på kritiken från oppositionen när det gäller kvaliteten för dem som är inne i fas 3-åtgärder.
Man har tagit till sig den massiva kritik som fanns framför allt under hösten 2010 och våren 2011 i fråga om flera fall av direkt missbruk av åtgärder från anordnares sida.
Det är också bra att man har lyssnat på oss i oppositionen när det gäller detta med arbetsmarknadsutbildning, att man ges möjlighet att delta i en arbetsmarknadsutbildning när man befinner sig i fas 3, och även att handläggartätheten på Arbetsförmedlingen ökas, vilket jag tror är välkommet för att få en bättre kvalitet och framför allt är bättre för den enskilde för att kunna komma ut på arbetsmarknaden.
Dock är det fortfarande katastrofala siffror för den andel av dem som är inne i fas 3 som inte går vidare till jobb eller annat, även om man kanske kan se en lite sjunkande tendens. Fas 3 är den största enskilda arbetsgivaren i Sverige just nu, som det ser ut med den andel som är inne i den sektorn.
Många känner en stor frustration kring den åtgärd som är, att den inte känns särskilt meningsfull. Jag skulle vilja fråga arbetsmarknadsministern varför man så hårdnackat säger nej till de förslag som vi från Socialdemokraterna lägger fram när det gäller alternativ till fas 3.
Jag tänker närmast på plusjobb, som skulle vara alldeles exemplariska i offentlig sektor, till exempel fler händer i vården eller klassmormor och klassmorfar i skolan. Det finns många alternativ här. Dessutom står offentlig sektor inför en ganska stor generationsväxling framöver.
Min övertygelse är stark att om man ges möjlighet att komma in i offentlig sektor och delta i någon form av åtgärd, exempelvis plusjobb, skulle det kunna ge tillsvidareanställningar framgent i den offentliga sektorn. Vi såg sådana effekter under mandatperioden 2002-2006, när vi hade plusjobb.
Min fråga till ministern i den här delen är: Varför är man så hårdnackat motståndare till att se på även andra lösningar för att hjälpa dem som i dag befinner sig långt från arbetsmarknaden?
Johan Andersson (S):
Tack, ministern, för en del klarlägganden när det gäller det här med plusjobb och annat! Men jag tänkte börja i en annan ända. Det kom häromdagen en undersökning som Arbetsförmedlingen hade gjort på uppdrag av Ekot med anledning av fas 3. Det visade sig tydligt att av de drygt 10 000 som gick in i fas 3-åtgärden för två år sedan är 6 000 fortfarande kvar.
Det är 40 procent som har kommit ifrån åtgärden. Av dem var det 16 procent som hade fått jobb - de allra flesta hade fått någon form av lönebidrag. Och det är en stor grupp som har gått i pension. Det hänger naturligtvis ihop med det som ministern säger, att det är många äldre som finns i fas 3-åtgärden.
Det finns alltså fortfarande saker att jobba på när det gäller fas 3 för att det ska bli en så bra lösning som möjligt. När konjunkturen vänder - förhoppningsvis blir det positivt framgent - vill jag absolut inte att vi lämnar en grupp människor efter oss som blir långtidsarbetslösa. Vi vet av alla undersökningar som är genomförda att det är väldigt svårt att komma ut på arbetsmarknaden, oavsett om det är en god konjunktur eller inte, för den grupp som står längst från arbetsmarknaden.
Sedan är det bara att beklaga att arbetsgivarna har den här synen på människor som har stått en bit från arbetsmarknaden. Vi har väl alla ett uppdrag att hjälpa till för att förbättra just den delen. Jag håller inte riktigt med ministern om att det här liknar plusjobb. Det är stor skillnad. Vi står inför stora behov av generationsväxling i offentlig sektor. Det finns arbetsuppgifter för alla.
Dock är ekonomin i kommunerna och i landstingen ganska ansträngd i dag, vilket gör att det är svårt att anställa personer i reguljära jobb. Från Socialdemokraternas håll tyckte vi att plusjobb var ett bra alternativ. Det ger möjligheter till sysselsättning. Det ger möjligheter till anställning på sikt.
Det kombinerat med en kraftfull utbildningssatsning tror jag skulle kunna vara en väg för att förbättra för många av dem som nu är långtidsarbetslösa. Problemen kommer att öka. Mätningarna och prognoserna från Arbetsförmedlingens sida visar att det här kommer att öka ganska dramatiskt.
Det är fler och fler som kommer att gå in i en fas 3-åtgärd framöver, som behöver ha utbildningar och som behöver åtgärder som kan leda till jobb på sikt. Jag har faktiskt svårt att förstå den här avogheten från regeringens sida, framför allt från Moderaternas sida, när det gäller plusjobb. Återigen vänder jag mig till arbetsmarknadsministern.
Om man inte lyckas med de åtgärder som regeringen vidtar - det gäller fas 3, handläggartätheten på Arbetsförmedlingen, skärpt kontroll av anordnare med mera - undrar jag: Är man då beredd att ompröva och se över möjligheten för långtidsarbetslösa att hitta nya lösningar och nya alternativ?
Utgångspunkten är väl densamma för oss båda, att det i första hand är tillväxten av jobb som är det viktiga. Men det här är en grupp som i alla fall jag är väldigt orolig för kommer att växa framöver, och risken är att vi kommer att lämna en stor grupp människor bakom oss när konjunkturen vänder om vi inte lyckas fasa in dem på ett bra sätt.
Johan Andersson (S):
Jag vill börja med att kommentera Jenny Peterssons inlägg. Hon nämner Socialdemokraternas alternativ till budget, men det hon glömde nämna är den utbildningssatsning som vi gör och framför allt den kompetenskommission vi vill tillsätta just för att se över utbildningar bland annat för den grupp människor som är långt från arbetsmarknaden.
Hur kan vi bli mer träffsäkra? Hur kan vi åtgärda just dessa delar? Alla kan ta till sig någon del av utbildning under ett arbetsliv, så även den här gruppen. Nu får man det att låta som om det bara är människor som har stått väldigt långt från arbetsmarknaden som hamnar i fas 3, men det finns både och. Jag tror att det är farligt att kategorisera allt för mycket.
Jag kan hålla med arbetsmarknadsministern när det gäller de insatser som föreningslivet gör i dag. Jag är själv väldigt aktiv i föreningslivet lokalt i Östergötland och vet vilka stora insatser man gör för de människor som finns i fas 3.
En fråga som dyker upp med jämna mellanrum gäller de människor som har varit inne i fas 3 på bra placeringar hos bra anordnare men som nu, efter två år, måste byta anordnare. Är man från regeringens sida beredd att se över detta? Jag har några fall där hemma med personer som är desperata över att behöva byta anordnare efter de här två åren.
I något ärende har man också hamnat väldigt snett hos mindre seriösa anordnare. Ibland är Arbetsförmedlingen lyhörd när det gäller detta, men ibland är lyhördheten mindre. Min konkreta fråga är: Är man från regeringens sida beredd att förlänga insatsen och placeringen för den enskilde?
Johan Andersson (S):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern, även om vi inte är särskilt nöjda med svaret! Vi hade ganska långa diskussioner i vårt parti Socialdemokraterna när vi lade fram kommittémotionen om kontanthantering för något år sedan. Det är ett växande bekymmer. Enligt statistik sker två butiksrån varje dag.
Det kanske sker ett precis nu när vi för denna debatt, vem vet. Det är ett stort bekymmer arbetsmiljömässigt för den som blir drabbad av det, precis som Raimo Pärssinen redogjorde för. Det känns rätt märkligt med det svar som ministern har givit. Min bild av arbetsmarknadsministern är att hon brukar vara väldigt tydlig och öppen med de uppdrag som har givits från riksdagen till regeringen. Det brukar i olika delar beskrivas i budgetpropositionen.
Vi har haft debatter här ministern och jag om ILO 94 och andra arbetsrättsfrågor. Vi har fått ganska bra svar på frågorna om vad som händer och sker i processen med detta. Just när det gäller sluten kontanthantering är svaret väldigt märkligt.
Efter ett förberedande möte har man från regeringen sida bestämt sig för att det inte är aktuellt att försöka hitta någon form av lösning på problematiken utan man hänvisar till Arbetsmiljöverket. Vi vet att Arbetsmiljöverket är ganska tandlöst, åtminstone när det gäller dessa frågor. Det finns andra delar där det kanske är bättre. Jag har svårt förstå svaret från ministern. Jag skulle gärna vilja, om arbetsmarknadsministern har möjlighet, att hon utvecklar det lite grann.
Vad är det för bakomliggande tankar kring att man inte vill gå i clinch med den här frågan och på något sätt och vis hitta en lösning?