Eva Lohman (M):
Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i SfU7. Sedan tänkte jag att jag skulle lugna Fredrik Lundh Sammeli. Han var så fundersam över varför inte Sverige tog emot fullt antal kvotflyktingar. Vi tog förra året emot 1 853 kvotflyktingar. Det är alltså 47 färre än vad vi har avtal om, och det har lite grann att göra med att vi har svårt med platser.
Det är svårt att förutse hur många asylsökande som kommer till Sverige. Vi har även problem med av- och utvisningar. Alla lämnar inte landet. Det är anledningen till att vi tar emot färre, men det är alltså 47 personer färre än vad vi har avtal om. Samtidigt försöker Sverige också verka för att ge UNHCR en mer framträdande roll.
Vi skänkte, om jag inte minns alldeles fel, 756 miljoner till UNHCR förra året, och det gör vi därför att migration är en positiv kraft som bidrar till ett rikare och öppnare Sverige.
Sverige ska fortsätta vara ett öppet land som välkomnar människor oavsett om de söker skydd, vill arbeta här eller kommer hit som anhörig till någon som redan bor här. Vi har en human, rättssäker och generös asylpolitik, och den ska vi värna om. Vi ska också värna om att den är reglerad, att det är individuella prövningar. Det är ett viktigt system som vi ska ha kvar.
Vi ska också värna om det öppna regelverk för arbetskraftsinvandring som har tillkommit genom alliansregeringen och Miljöpartiet. Vi behöver arbetskraftsinvandringen för att möta vårt framtida behov. Vi måste på sikt säkra den svenska välfärden, och reformen ger också människor från andra länder möjlighet att komma hit och förverkliga sina drömmar.
Vi har kanske det mest öppna regelverket för arbetskraftsinvandring i världen, i alla fall i Europa. Vi har inga kvoter, och vi gör ingen skillnad på människor utifrån färdigheter och utbildning. Det nya med denna reform som trädde i kraft så sent som 2008 är att det är arbetsgivaren som bedömer vilket behov han eller hon har i sitt företag.
Självklart måste vissa grundkriterier vara uppfyllda. Man ska kunna leva på lönen som man får. Man ska kunna ha ett försäkringsskydd, och arbetsvillkoren och anställningsvillkoren ska inte vara sämre än vad de är för andra i branschen, alltså svenska kollektivavtal eller praxis inom branschen. Missförhållanden och utnyttjande av utländsk arbetskraft ska naturligtvis motarbetas.
Sedan 2012 ställer Migrationsverket högre krav på nya företag som vill anställa och som har varit verksamma i ett år eller kortare tid. Företagen ska kunna visa att man garanterar lön i tre månader, och man ska också visa skattekontoutdrag för de tre senaste månaderna.
Vi menar att det är oacceptabelt att enskilda arbetsgivare inte följer de regler som gäller. Under våren kommer också regeringen med förslag för att ge fler verktyg till Migrationsverket som de kan använda när de ser att arbetstagare utnyttjas och missbrukas.
Jag vill understryka att de allra flesta som kommer hit för att arbeta gör det på sjysta villkor, och det är en uppskattad reform eftersom många arbetsgivare som haft svårt att få tag på arbetskraft på det här sättet kan anställa människor från andra sidan jordklotet. Vi hörde i det förra utskottets diskussion när Patrik Björck nämnde någonting om att var femte rekrytering misslyckas i Sverige enligt Svenskt Näringsliv.
Så är det ju, och det beror till stor del på att arbetsgivarna inte får tag i kompetent arbetskraft. Då kan man alltså söka arbetstagare från andra länder. Reformen är bra. Den är bra för de personer som kommer till Sverige och har möjlighet att skapa sig ett nytt liv. Herr talman! År 2012 sökte närmare 44 000 personer skydd i Sverige.
Under samma år fick, som vi tidigare har hört här, ungefär 110 000 människor uppehållstillstånd. Ungefär 17 400 eller närmare 18 000 av dem var skyddsbehövande. Andra var studenter, medföljare till studenter, arbetskraftsinvandrare och anhöriginvandrare. Det är alltså fel att ge sken av att det kommer 110 000 flyktingar eller asylsökande till Sverige.
Så är det inte. Antalet som söker asyl i Sverige är dock fortfarande högt. Det är väl sällan så enkelt att se värdet av asylrätten som när det gäller dem som flyr från Syrien i dag. Fram till i dag har ungefär 9 000 personer från Syrien fått asyl i vårt land, och det ska vi vara stolta och glada över.
De allra flesta från Syrien får alltså uppehållstillstånd. För oss är det självklart att de ska ha sin sak prövad. Varje person som kommer till Sverige och knackar på dörren och säger att de behöver skydd och söker asyl här ska få sin sak prövad. Det är en mänsklig rättighet.
Att hänvisa syrier som kommer hit till närområden för att få en plats i ett flyktingläger är inget alternativ, även om Sverige är en av de största givarna till UNHCR. Ett så stort tryck på Sverige ställer naturligtvis stora krav på Migrationsverket, både vad gäller handläggningstider och boenden. Till detta kommer också att Migrationsverket handlägger ansökningarna om arbetskraftsinvandring.
Verket arbetar hårt med att försöka förkorta handläggningstiderna så att de som väntar får snabbare besked. Men det finns stora utmaningar i detta, både genom att många inte kommer ut i etableringsprocessen så snabbt som man skulle önska eftersom det saknas platser för nyanlända ute i kommunerna men också för att återvändandet för dem som får avslag inte sker så snabbt som det borde göra.
Just återvändandet har regeringen under ett antal år haft fokus på. Ett långsiktigt samarbete har bedrivits mellan polisen, Migrationsverket och Kriminalvården i syfte att arbeta effektivare med av- och utvisningar. Människor som har lagakraftvunna beslut om av- eller utvisning kan också få hjälp med återetablering i sina hemländer.
Det är viktigt att den som har sökt asyl får ett besked så snabbt som möjligt, oavsett om beslutet är negativt eller positivt. Herr talman! De barn som har utvecklat eller är i riskzonen för att utveckla uppgivenhetssyndrom eller andra allvarliga sjukdomstillstånd ska uppmärksammas, oavsett vilken del av asylprocessen de befinner sig i. Det är särskilt viktigt att myndigheterna samverkar i denna fråga.
Socialstyrelsen arbetar också nu med att ta fram en vägledning rörande stöd och vård för barn med uppgivenhetssyndrom. I det ramavtal som Miljöpartiet och regeringen har är man överens om att personer som håller sig undan verkställighet av utvisning eller avvisning, alltså gömda och papperslösa, ska få laglig rätt till subventionerad vård som motsvarar den vård som asylsökande har tillgång till.
Det innebär att papperslösa under 18 år har tillgång till fullständig vård regelbunden fullständig tandvård läkemedel. Gömda och papperslösa vuxna har rätt till vård som inte kan anstå och mödrahälsovård hälsoundersökning tandvård som inte kan anstå läkemedel som receptförskrivs.
Dessutom kan landsting och regioner erbjuda mer vård förutom detta. Herr talman! Sverige har också ett stort ansvar för den lokalanställda personal som arbetar för den svenska ISAF-styrkan. Det är självklart att Sverige har ett särskilt ansvar för tolkarna, och Försvarsmakten har så nyligt som i mars månad också deklarerat att man tar sitt ansvar.
Frågan bereds nu i Regeringskansliet, och även Försvarsmakten och Migrationsverket arbetar aktivt med frågan. Det är heller inte ovanligt att förföljelse på grund av homo- eller bisexuell läggning åberopas sent i en asylprocess eller när avvisnings- eller utvisningsbeslutet redan har vunnit laga kraft. Om det åberopas sent i en asylprocess ska det inte minska uppgiftens trovärdighet.
Migrationsverket har haft en utbildning i normkritiskt synsätt, som det heter. Det ska införlivas i verkets utbildningsprogram. En särskild samordnare för hbtq- och genderfrågor har också tillsatts.
Migrationsverket har dessutom i regleringsbrevet för 2013 blivit ålagt att redovisa vilka metoder och verktyg myndigheten använder för att säkerställa rättslig kvalitet och hur myndigheten arbetar för att säkerställa likformig tillämpning i asylärenden där sexuell läggning och könsidentitet åberopas. Uppdraget ska vara klart och redovisas i juni månad i år.
Herr talman! Avslutningsvis kan jag säga att vi ska vara stolta över att Sverige har en bra och fungerande migrationspolitik vad gäller flyktinginvandring såväl som annan invandring. Vi har ett rättssäkert, humant och generöst system där fokus ska ligga på individen och dennes möjligheter att få sin sak prövad.
Min uppfattning är att även om det är ekonomiska kristider i många av Europas länder får det aldrig användas som skäl till att stänga gränserna, dels för att migration har ett plusvärde i sig, därför att det stimulerar, öppnar upp och ger kraft åt samhällen, dels också därför att vi har ett moraliskt ansvar för att skydda människor som flyr undan krig, förföljelse och förtryck.