Maud Olofsson (C):
Kent Persson har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder så att undersökningstillstånd inte beviljas i världsarvsområden samt i två likalydande interpellationer om jag avser att se över minerallagen för att stärka naturvårdens ställning.
Peter Eriksson har frågat mig vad jag avser att göra för att förhindra ny gruvverksamhet i våra allra mest skyddsvärda naturområden, vad jag avser att göra för att stärka skyddet för miljöintresset i minerallagen, vad jag avser att göra för att öka miljöhänsyn vid myndigheternas tillämpning av minerallagen, särskilt för de mest skyddsvärda områdena som Natura 2000-områden och världsarvsområden och slutligen vad jag avser att göra för att öka miljöhänsyn redan vid beviljandet av prospekteringstillstånd.
Jag har valt att lämna ett gemensamt svar på interpellanternas frågor. För mig är det viktigt att understryka att jag delar interpellanternas mening att skyddet av natur- och kulturmiljöer är viktiga allmänna intressen. De ingår bland de allmänna intressen som ska beaktas och vägas av vid beslut enligt minerallagen. Jag menar att den ordningen gör att skyddet av olika områden redan är tillgodosett i lagstiftningen.
De generella och väsentliga reglerna till skydd för miljön och den biologiska mångfalden finns i miljöbalken och i föreskrifter som meddelats med stöd av balken. Minerallagens bestämmelser gäller parallellt med miljöbalken och flera andra lagar, bland annat kulturminneslagen. Utgångspunkten för miljöbalkens hushållningsregler är att mark- och vattenområden ska användas till de ändamål som de är mest lämpade för. Detta ger en rättvis och rimlig beslutsordning för exploateringsföretag.
FN-organisationen Unesco håller en lista över kultur- och naturmiljöer som är så unika att de ska utgöra så kallat världsarv. Att ett område tagits med på denna lista innebär en skyldighet att bevara det kulturarv som är klassat som världsarv. Många områden har ett formellt nationellt skydd, till exempel Laponia, som i huvudsak är skyddat som nationalpark och naturreservat.
Exploateringsföretag i obrutna fjällen får enligt miljöbalken endast komma till stånd om det behövs för rennäringen, den bofasta befolkningen, den vetenskapliga forskningen eller det rörliga friluftslivet. Andra åtgärder inom områdena får vidtas endast om det kan ske utan att dessas karaktär påverkas. Detta är vad miljöbalken säger och det gäller också för utvinning av mineral. Ett undersökningstillstånd innebär endast en förtur till undersökningar inom det sökta området.
För undersökningsarbete ska prospektören upprätta en arbetsplan över kommande undersökningsarbete och delge fastighetsägare och andra kända sakägare denna plan för godkännande. En godkänd arbetsplan utesluter inte de ytterligare tillstånd för arbetet som kan krävas enligt annan lagstiftning, till exempel miljöbalken. Undersökning och undersökningsarbete i ett tidigt skede har i de flesta fall sällan eller aldrig någon påverkan på markanvändningen.
I minerallagen finns dessutom en allmän hänsynsregel som innebär att undersökningsarbeten generellt ska utföras så att minsta skada och intrång vållas på bland annat natur- och kulturmiljöer. Minerallagens regler ändrades den 1 maj 2005 efter flera års utredningsarbete. Eftersom minerallagen nyligen noga gåtts igenom och vi också har en strikt miljölagstiftning ser jag inget behov av att ta initiativ till förändring av minerallagen.