KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annicka Engblom (M):
Det är två saker. Kustbevakningens verksamhet är mycket uppbunden i fasta kostnader genom den plattformsuppbyggnad man har med väldigt fina fartyg och flygplan. Därtill har man 50 procent som består av den allra viktigaste delen, skulle jag vilja säga. Det är alltså humankapitalet.
Det är just den kompetens som kustbevakningspersonalen besitter som jag tycker ska stå i fokus. Men den kan också vara i kombination med andra myndigheter, framför allt. Jag tillåter mig att vara lite mer visionär än vad den här debattens ramar kanske medger.
Kustbevakningen har fått i uppdrag att samverka på andra sätt med andra myndigheter. Jag nämnde tidigare att det är några hundra meter som skiljer Kustbevakningens verksamhet från marinens. Samverkansmöjligheter skulle kunna finnas bland annat när det gäller inköp av undervattensfarkoster och dykeriverksamhet. Det gäller infrastruktur.
Det gäller utbildning - kustbevakningspersonal och marinpersonal är till vissa delar parallella. Men det gäller också framtida inköp. Teknikavdelningen på Kustbevakningen skulle exempelvis kunna samverka med Försvarets materielverk. Jag tror att det finns fler stenar att vända på för myndigheten. Fru talman! Jag ska komma tillbaka till min fråga till Eva Sonidsson. Det gäller resursfrågan.
Det är därför vi är här. Detta har varit känt sedan länge. Precis som statsrådet sade har myndigheten själv lyft fram dessa underskott tidigare. Eva Sonidssons interpellation skrevs för tre veckor sedan. Underlaget kom i fredags. Nog borde man väl ha tänkt över resurserna, även från Socialdemokraternas sida.
Annicka Engblom (M):
Jag ber om ursäkt för orden, men de är från en monolog som är från 60-talet. Den har några år på nacken. Avsikten var att belysa att Sverigedemokraterna tog väldigt stora svängar utifrån vad vi egentligen ska diskutera i dag, nämligen våra minoriteter.
Man buntade ihop det med övriga utmaningar som självklart finns i och med att vi har en invandring och en flyktingström till vårt land, av kända orsaker. Vi får liksom skilja på grejerna. Det är olika förutsättningar och olika slags politik för de olika utmaningarna. Det är viktigt att vi ser detta och håller isär det.
En liten avvikning från frågan är att det i Jonas Millards inlägg är intressant att höra Sverigedemokraternas beskrivning av om minoriteterna har ansett att den förda politiken har fungerat eller inte.
Den går stick i stäv med vad vi har hört bland annat under förmiddagen, nämligen att de är nöjda, men vi behöver gå vidare och göra det betydligt bättre. Delaktighet och egenmakt är absolut nyckelord i detta. När vi är inne på eländesbeskrivningar och att peka på vad som inte fungerar och annat passar jag tillbaka. Det tycker jag är lite intressant.
Man kan vända pekfingret mot sig själv, i det här fallet mot Sverigedemokraterna och Jonas Millard. Vad har ni för politik som uppenbarligen inte ska kosta någonting och som fungerar betydligt bättre? Använd nästa inlägg till det!
Annicka Engblom (M):
Om man har inställningen att det inte är någon idé eftersom det ändå kommer att misslyckas vet jag inte vad man har i politiken att göra. Det finns väldigt många utmaningar i de olika minoritetsfrågorna, utifrån deras olika karaktärer. Det är oerhört viktigt att man lyfter fram att de är olika till sin karaktär.
Jag är lite fascinerad över att höra Jonas Millard säga att det inte ska finnas någon särlagstiftning, men att minoriteternas olika intressen självklart ska tas till vara. Det är två helt motsatta saker. Det är uppenbart. Vi är överens om minoritetspolitiken därför att det finns viktiga hänsyn att ta till dessa grupper som har befunnit sig i vårt land väldigt länge.
De har historiska band till det svenska samhället. Det är viktigt att ta hand om deras kultur och språk, men det finns också utmaningar när det gäller kultur, språk och delaktighet i vårt samhälle. Därför finns det minoritetslagar. Jag får inte riktigt ihop vad Sverigedemokraterna egentligen vill i frågan.
De säger och pekar på att ingenting fungerar. Men i fråga om alternativet är det fullkomligt tomt och tyst. Och de buntar ihop alltihop. Det känns oerhört oseriöst.
Annicka Engblom (M):
Konstitutionsutskottets betänkande nr 4 med titeln Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet handlar också om ett grundlagsbeslut, och även där är konstitutionsutskottet enigt. Grundlagsförändringar - det säger jag för sakens skull - är en av våra allra viktigaste processer.
Det är viktigt, oberoende av vilka som sitter i regeringen vid ett regeringsskifte, att detta räcker över tid. Förslaget om våra grundlagar i det här ärendet väcktes av den förra regeringen och lades då vilande. Det tas nu upp igen och bifalls också av den nuvarande regeringen. För konstitutionsutskottets del handlar det egentligen bara om smärre språkliga förändringar.
Brotten spioneri och olovlig underrättelseverksamhet ska beskrivas på likalydande sätt i tryckfrihetsförordningen och brottsbalken.
Men låt mig för några minuter ägna mig åt vikten av att i arbetet med att beivra underrättelseverksamhet, egentligen den underrättelseverksamhet som vi har här i Sverige, också hela tiden väga in våra medborgerliga fri- och rättigheter. Per definition är ju underrättelseverksamhet intrång i någons integritet någonstans.
Vi har som lagstiftare, därigenom också våra myndigheter, och via regeringen ett ansvar att tillförsäkra våra medborgare dessa rättigheter, där tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen har ett särskilt starkt skydd i vårt demokratiska samhälle. Vi ska också väga detta mot att vi ska säkra våra medborgares säkerhet.
Detta har under de senaste, ska vi säga, tio åren försämrats. Med detta avser jag då underrättelseverksamheten, politiskt, försvarsmässigt och industriellt i vårt land. Vi är tillbaka vid och förbi de nivåer när det gäller spionage i vårt land som rådde under kalla kriget.
Och med teknikutvecklingen, det vill säga tillgången till nätet, har det blivit en ny arena inte bara för en direkt spionageverksamhet. Det handlar också om att vi ska hantera olika sorters information som kan vara av intresse för ett annat land eller en annan intressent.
Häri ligger självklart också hur vi hanterar hemliga handlingar, hur vi hanterar information öppet och också hur vi kanske ovarsamt hanterar information som vi egentligen inte ska ha tillgång till. Detta omfattas, så att säga, i regeringens proposition, som föranleder de här förändringarna i tryckfrihetsförordningen.
Men jag vill understryka hur viktigt det är i arbetet framgent att hela tiden väga den medborgerliga säkerheten mot den medborgerliga integriteten. Och det är vi i konstitutionsutskottet som bland annat är satta att bevaka detta.
Annicka Engblom (M):
Jag tänker inte recensera hur andra partier ser på denna fråga. Men tack för klargörandet! Nu vet jag i alla fall hur Niclas Malmberg tänker. Jag är lite bekymrad över att Niclas Malmberg genom detta resonerande utrycker både misstroende mot vårt demokratiska system och misstroende mot opartiskheten hos de medier som inte är public service.
Jag är lite förvånad och bekymrad över diskussionen. Jag tror inte att ett grundlagsskydd av public service skulle komma åt problemet som Niclas Malmberg lyfter fram.
Annicka Engblom (M):
Konstitutionsutskottets betänkande nr 6 behandlar den granskningsrapport som Riksrevisionen genomfört om huruvida staten har bidragit till att den övergång som föreslås från analog marksänd fm-radio till digital på ett effektivt sätt belysts ur ett ekonomiskt perspektiv och ett lyssnarperspektiv.
Frågan och diskussionen om övergången har egentligen pågått sedan den digitala erans födelse på 90-talet och har utmynnat i ett antal utredningar, som föregående talare har redovisat. Den senaste är Digitalradiosamordningens rapport som presenterades för regeringen i november 2014. Det är ett storteknikskifte som vi talar om. Det är i grunden en väldigt komplex fråga. Det finns både fördelar och nackdelar.
Det finns därmed också både förespråkare och motståndare. Om vi tittar på fördelarna ser vi att det är ganska trångt i frekvensutrymmet i dag. En digitalisering skulle frigöra utrymme. Det skulle kunna vara fler aktörer, bättre konkurrens och därmed också ett mer jämbördigt förhållande mellan kommersiell och statlig radio. Nackdelarna har att göra med att det är ett stort teknikskifte.
Det innebär ett skifte av själva apparaten för att kunna motta detta, och det gäller även i bilar. Riksrevisionens rapport lyfter fram huruvida det är tillräckligt belyst om det finns en efterfrågan av just digitalradio hos lyssnarna. Om man tittar på teknikutvecklingen de senaste åren ser man att utvecklingen av internetradio har gått ganska fort.
Frågan är om det egentligen inte är ett större utvecklingsområde än just övergång till digitalradio. Herr talman! Jag har i större delen av mitt liv sysslat med radio, inte med kommersiell radio utan med militär sådan. Därmed har jag förstås särskilda glasögon på vad gäller den aspekten av digitaliseringen och den viktiga roll som radion spelar i ett krisberedskapssammanhang.
Det gäller yttäckning och därmed tillgång till radio i vårt avlånga och i många delar glesbefolkade land. Det är aspekter som bland annat lyfts fram i Riksrevisionens rapport. Slutsatsen är att effekterna av ett sådant teknikbyte inte är tillräckligt belysta.
Just tillförlitligheten och att det är lättare att störa ut ett digitalt radiosystem än ett analogt är en viktig faktor i den återuppbyggnad av totalförsvaret som inleddes under alliansregeringen. Det är i dessa oroliga tider ytterligare en viktig aspekt. Herr talman!
Från konstitutionsutskottets sida föreslår vi att granskningsrapporten om digitalradio läggs till handlingarna med två medskick. Baserat på regeringens svar kan det inte uteslutas att en digitalisering av marksänd radio ändå blir den framkomliga vägen. Det kan aktualiseras i framtiden.
Det är bra att regeringen följer den internationella utvecklingen på området, bland annat i vårt närområde i Norge, där man avser att göra teknikskiftet 2017.
Ett medskick är att regeringen inte lägger frågan på is utan belyser och utreder frågan med beaktande av de påpekanden och rekommendationer som Riksrevisionen så förtjänstfullt lyfter fram i rapporten. Herr talman! Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i konstitutionsutskottets betänkande nr 6.
Annicka Engblom (M):
Min fråga går till försvarsministern. Samtidigt som vi sammanträder delas Nobels fredspris ut i Oslo till den tunisiska dialogkvartetten. För att få till en fredlig demokratisk dialog krävs two to tango, och i det här fallet fyra. Någon som inte alls vill dansa tango i dessa dagar är Ryssland, och effekten av det är en alltmer ansträngd incidentberedskap.
För att få stridsflyg i luften behövs inte bara två utan en hel line dance för att det ska bli verksamhet av. Det behövs stridsledning, basskydd, tekniker och verkstäder. För några veckor sedan slog chefen för flygverkstäderna larm till Flygsäkerhetsinspektionen om att de inte kan utföra sina uppgifter för att en annan myndighet kör över deras beslutsordning.
Det är alltså två myndigheter under försvarsministerns ansvar som inte kan tala med varandra. Så kan det definitivt inte gå till. Det får allvarliga följder. Vad tänker försvarsministern göra åt det?
Annicka Engblom (M):
Tack, försvarsministern, för ett kort, koncist och uttömmande svar. Det är skönt att den saken har löst sig. Därmed är dock inte hela kedjan för att få upp stridsflyg i luften löst. Basverksamheten, det vill säga verkstadsverksamheten, är sedan en tid tillbaka något reducerad. Det gäller det bakre underhållet.
Det finns ett direkt främre underhåll och ett längre bakunderhåll för de materielansträngningar som ett stridsflyg på grund av sin uppgift har. Det är en kedja som självklart måste hålla ihop. Vi kan skaffa hur många flygplan som helst, vilket ofta tas upp i diskussioner, men om vi inte får upp dem i luften för att det inte finns tillräckligt med bakre resurser sätter det stopp för vikten av att få upp dem i luften.
Hur resonerar försvarsministern kring tillgången på verkstäder och tekniker?
Annicka Engblom (M):
Vissa frågor äger aktualitet i medierna, andra äger en ständig aktualitet för individer. Jag ställer min fråga till framtidsminister Kristina Persson som också har ansvar för nordiska frågor. Många pensionärer flyttade under 2000-talet från Norge till Sverige. Det var lägre skatt, och det var lägre priser. Därmed hade de kanske också möjlighet att få en liten guldkant på äldre dagar.
Den 1 januari 2009 trädde det nordiska skatteavtalet med nya regler om dubbelbeskattning i kraft med retroaktivitet. Det innebar att många av dessa norska pensionärer hamnade i kläm. De fick inte rätt information under den här tiden. Under höstsessionen i Nordiska rådet här i Stockholm 2014 lovade statsrådet att ta initiativ genom att gå igenom ärendet på nytt. Min fråga är kort och gott: På vilket sätt har detta skett?
Annicka Engblom (M):
Jag tror nästan att Agneta Börjesson på ett sätt svarade på sin egen fråga. Vi har redan sett en förändring. Det är bra att man har gjort de satsningarna, för plan- och bygglovshanteringen behöver definitivt kortas ned. Det gäller inte bara på nationell utan också och framför allt på kommunal nivå. Och det har skett förändringar. Vi gör andra prioriteringar och anser att detta löses inom ram.
Vi gör satsningar på jobb och företagande. Vi gör andra prioriteringar i det förslag som vi har framfört i vår partimotion. Ja, det är viktigt att de här förändringarna fortsätter, men det kan lösas inom nuvarande ram.
Annicka Engblom (M):
I Sverigedemokraternas särskilda yttrande i det betänkande vi har att ta ställning till finns det en sak som jag gärna vill fråga Jonas Millard om. Under anslaget 3:1 Sametinget föreslår Sverigedemokraterna en ökning med 5 miljoner kronor. Anslaget 7:2 Åtgärder för den nationella minoriteten romer vill man däremot minska med 14 1⁄2 miljon kronor. Jag vill höra lite grann om varför.
Annicka Engblom (M):
Veronica Lindholm framhåller att betänkandet inte har beretts på sedvanligt sätt. Det har det gjorts. Det har beretts på sedvanligt sätt och enligt konstens alla regler. Att Centerpartiet har funderat ett extra varv i denna fråga hedrar dem.
De står bakom veteranpolitiken, som vi genomförde från 2009, de har stått bakom den politik som har lagts fram i veteranutredningarna och nu står de också bakom förslaget att göra veterandagen till allmän flaggdag.
Jag uppfattar Veronica Lindholm så att det är proceduren som stör Socialdemokraterna snarare än frågan i sig. Vad innebär en återremiss? Ska jag tolka Veronica Lindholms propå om återremiss som att man vill göra det och hamna i något annat?
Eller ska jag tolka det som, vilket jag hoppas och tror, eller åtminstone hoppas, att det innebär att även Socialdemokraterna gör en positionsförflyttning i frågan och kommer att ställa sig bakom förslaget och att de i så fall kommer över på denna sida om utvecklingen av försvarspolitiken för första gången?
Annicka Engblom (M):
Jag står och väntar på en fortsättning. Jag vet inte riktigt vad Veronica Lindholm menar. Är det att det skulle ligga på förslagsställarna att ta upp diskussionen? Vi har ju haft med förslaget i betänkandeproceduren hela vägen. Vi har haft en, två, tre, fyra processer och hanteranden i utskottet.
Det har varit ett, två, tre, fyra långa sammanträden, som vi ofta har i konstitutionsutskottet, för att ställa frågor och fundera över detta, som de övriga partierna har gjort. Men det räcker tydligen inte. Jag tror att det i grunden handlar om att man har insett vidden av denna fråga och fått lite kalla fötter.
Det finns all möjlighet att, i stället för att skicka tillbaka detta till utskottet, göra det enda rätta, nämligen ställa sig bakom motionen, liksom Centern, Liberalerna, Kristdemokraterna, Moderaterna och Sverigedemokraterna, klockan fyra i eftermiddag när vi trycker på knapparna. Vi har diskuterat detta. Uppenbarligen börjar Socialdemokraterna få kalla fötter.
Välkomna att trycka på nej-knappen i eftermiddag klockan fyra! Det är det enda rätta.
Annicka Engblom (M):
Bostadsbristen har ju under de senaste åren utvecklats till en bostadskris som inte bara hindrar unga att flytta hemifrån, studenter att hitta studentboende och asylsökande att starta ett nytt liv. Den påverkar också de kvinnor som söker sig bort från sina misshandlande män.
Jag besöker många kvinnojourer runt om i landet och gjorde det senast i måndags tillsammans med Elsa och Elin från Gymnasieskolan Knut Hahn i Ronneby som praktiserar hos mig den här veckan. Även då framkom problematiken och önskan om att ligga på vad gäller att skapa boenden.
Det är inte bara brist på skyddade boenden - man vittnar om att man måste säga nej till två av tre sökande - utan också problem med utslussningsmöjligheter. Vad har bostadsministern för svar på denna effekt av bostadskrisen?
Annicka Engblom (M):
Jag blir förvånad över svaret. Det är inte den bild jag får från kvinnojourerna. Alliansen satsade mycket på att få fram åtminstone tillfälliga boenden - det tar ju tid att bygga - genom att möjliggöra andrahandsuthyrning. Regeringen har nämnt andrahandsuthyrning i sin budget men inte ändrat ett enda regelverk.
Är bostadsministern beredd att göra det inom kort så att inte dessa kvinnor behöver flytta hem igen till sina misshandlande män?
Annicka Engblom (M):
Regeringen fick i mars i år en fråga om att tillsammans med ett antal EU-länder underteckna ett brev ställt till kommissionen med ett krav på att den planerade gasledningen Nord Stream 2 ska stämma överens med principerna i EU:s energiunion och följa EU-lagstiftningen. Tyvärr ville inte regeringen underteckna det här brevet och missade då chansen att visa handlingskraft och agera mot projektet.
Ledningarna riskerar att bli ett allvarligt säkerhetshot mot Europa. De gör oss mer beroende av rysk gas, och det riskerar också att vi här i Sverige släpper in ryska staten på känsliga områden. Regeringen avslog dessutom förfrågan utan att någon beredning skedde med andra relevanta departement såsom Försvars, Utrikes- och Näringsdepartementen.
Min fråga går till samordningsminister Ibrahim Baylan: Borde inte frågan ha beretts med berörda departement innan Statsrådsberedningen sa nej?
Annicka Engblom (M):
I det här läget räcker det inte med att hysa farhågor. Rysk energipolitik är ett viktigt säkerhetspolitiskt instrument; det är klart uttalat från Ryssland. Vi har en lång tradition av breda försvarspolitiska överenskommelser här i Sverige, särskilt i frågor av stor utrikespolitisk vikt. Anser inte samordningsministern att detta är en fråga av stor utrikespolitisk vikt som ska förankras såväl inom regeringen som med oppositionen?
Annicka Engblom (M):
Min fråga går till försvarsminister Hultqvist. Jag vill börja med att önska lycka till nästa vecka med att övertyga partikamraterna om allvaret i situationen, när kommunalrådet i Karlshamn inte inser problemet. Min fråga gäller följande: Sverige har i över 60 år deltagit i internationella fredsinsatser världen över, ofta under mycket farliga förhållanden.
Svenska veteraner förtjänar både beslutsfattarnas och befolkningens stora respekt och stöd. Sedan 2009 har vi en veteranpolitik, och sedan 2011 är den 29 maj veterandag. Jag har ställt en fråga till försvarsministern, som hänvisades till justitieministern, om man ämnar ta något initiativ för att även göra den 29 maj till flaggdag. Det ämnade inte justitieministern göra.
Nu har vi frågestund, och jag ställer därför frågan till försvarsministern: Ämnar försvarsministern ta några initiativ?
Annicka Engblom (M):
Tack för det positiva svaret! Det låter som en öppen dörr. Vi är flera moderater, inklusive undertecknad, som i många år har motionerat om detta i riksdagen, och nu har vi från Moderaternas sida även ett partistämmobeslut i frågan. Nästa år håller Socialdemokraterna kongress. Med denna hoppfulla ansats låter det som om det finns en möjlighet att vi även kan få ett S-kongressbeslut om detta. Kom igen nu, försvarsministern!
Annicka Engblom (M):
Denna vecka har jag berikats med praoeleven Märta Lindström, årskurs 8 på Musikugglan i Karlskrona. Hon har funderingar över domen från EU-domstolen som kom i veckan. Den innebär att det inte är diskriminerande av en arbetsgivare att neka en anställd att bära religiösa symboler. Arbetsgivaren kan själv bestämma vilken policy som ska gälla på arbetsplatsen.
Detta föranleddes bland annat av att en kvinnlig ingenjör i Frankrike hade fått klagomål då hon bar huvudduk. Det här ska nu testas i fransk domstol. Frågan till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson är: Hur ser hon på domen? Tror ministern att den kan komma att påverka svensk arbetsmarknad?
Annicka Engblom (M):
Detta är inte någon helt lätt fråga. Man måste självklart resonera kring den. Religionsfriheten har och ska ha ett starkt grundlagsskydd i Sverige, samtidigt som till exempel beslöjning eller besmyckning kan ha direkt inverkan på hur man kan utföra vissa arbetsuppgifter. Det är definitivt en delikat fråga. För att utveckla det här lite grann: Både Märta och jag är genuint intresserade av ministerns åsikt i frågan.
För övrigt är jag uppmanad att hälsa att Bajen är bäst.
Annicka Engblom (M):
Jag är inte bara begåvad med att ha med Jacob den här veckan, utan jag har också Selma och Sophie från årskurs 8 på Musikugglan i Karlskrona. De har funderingar kring kvotering, och därför går min fråga till jämställdhetsminister Åsa Regnér. Regeringen var tidigare beredd att lägga fram ett lagförslag om kvotering för att öka antalet kvinnor i privata bolagsstyrelser. Det fanns ingen majoritet för detta i riksdagen, och regeringen drog tillbaka förslaget.
Selma och Sophie har en del funderingar om varför det här, när de själva om några år kommer ut i arbetslivet, skulle vara ett verksamt instrument. De håller nämligen inte med om det. Själva vill de inte bli bedömda utifrån eller inkvoterade på basis av att de är tjejer utan för vilka egenskaper de själva har och för vilken utbildning och kompetens de kan erbjuda på arbetsmarknaden.
Ministern får gärna dela med sig av varför hon är av en helt annan åsikt och vill kvotera in dem mot deras egen vilja.