KBLab/rixvox huggingface dataset:
Said Abdu (L):
Jag vill vara tydlig mot Monica. I Sverige ska vi ha sjysta villkor på arbetsmarknaden. Det ska löna sig att arbeta. I Sverige ska man ha en skälig lön som man kan leva på. Lönedumpning och andra oseriösa villkor är saker som vi självfallet vill motarbeta.
När det ska lagstiftas om åtgärder för att säkra goda arbetsvillkor tror vi dock att de måste införas på ett sätt som tillvaratar och värnar småföretags möjligheter att kunna delta i offentliga upphandlingar. Jag vet inte ifall jag och Monica Green är överens om synen på de mindre företagen, på att enmansföretag ska ha möjlighet att delta i upphandlingar. Därför vill jag fråga Monica hur hon ser på kritiken som Konkurrensverket har lyft fram.
Said Abdu (L):
Jag vill bara upplysa om att vi är överens om synen på arbetstid, på lön och på semester. Vad vi inte är överens om är till exempel om man ska införa tjänstepension. Men jag undrar fortfarande hur man ser på den kritik som har lyfts fram från Lagrådet och Konkurrensverket. Om man kan tillgodose det som sägs i kritiken är vi givetvis pragmatiska och beredda att se över detta. Men det är inte det som har lagts fram på riksdagens bord.
Vi tycker att det är bekymmersamt att man inte ser de utmaningar som har lyfts fram av remissinstanserna. Vi vill värna småföretagens möjligheter att delta i upphandlingar.
Said Abdu (L):
Tack så mycket, Ulla Andersson. Jag upplever det som att man försöker att ge sken av att vi inte skulle vara för sjysta villkor på arbetsmarknaden. Vi är för det, men det som remissinstanserna har tagit upp är bland annat att en del av förslagen krockar med utstationeringsdirektivet, till exempel när det gäller tjänstepensionen.
Vi vill värna svenska småföretag, och där vet jag att vi har en annan ingång i frågan än vad Ulla har. I sitt anförande betonade Ulla Andersson arbetstagarperspektivet. Det gör vi också, men vi tycker att det är minst lika viktigt att bejaka och värna de småföretag som skapar sysselsättning i Sverige, startup-företag och ensamföretag, och deras möjlighet att delta i den offentliga sektorns upphandlingar.
Said Abdu (L):
Jag upprepar det som jag tidigare sa: All form av lönedumpning och andra former av oseriösa villkor för arbetstagare måste självfallet motarbetas. Där är vi överens. Vi är även överens om att det ska vara skäliga villkor och att man ska ha en skälig lön på svensk arbetsmarknad. Vad vi inte är överens om är småföretagens möjlighet att delta i offentliga upphandlingar.
Vi från utskottet har uttryckt ett tillkännagivande om att ifall det krockar bör regeringen utan dröjsmål återkomma till riksdagen med kompletterande lagförslag.
Said Abdu (L):
Med risk för att det kan bli lite upprepningar kommer jag ändå att redogöra för Liberalernas hållning och för den här reservationen. Herr talman! Riksrevisionen har granskat statliga stöd till innovation och företagande och funnit det som vi länge har påpekat: att det i grunden är oklart om statligt stöd till företag bidrar till ökad tillväxt och är samhällsekonomiskt lönsamt. Vi välkomnar rapporten.
Vi liberaler tycker att det ska vara enkelt, givande och lönsamt att driva företag. För oss är företagandet både ett uttryck för individens möjlighet att förverkliga sina drömmar och en grundförutsättning för vårt gemensamma samhällsbygge. Det är genom företagens möjlighet att växa som jobb skapas. Fler växande företag betyder fler livschanser för individer. Det betyder ett minskat utanförskap.
I förlängningen betyder det ökade skatteintäkter, som är det som finansierar vår gemensamma välfärd. Företag ska skapas och drivas av människor. Precis som Hans Rothenberg sa handlar det om människor av kött och blod. Det är människor som vågar ta risker och som vågar förverkliga sina drömmar. Det bästa stöd som staten kan ge till innovation och företagande är att ta ett steg tillbaka och låta marknaden fungera i just den form som fungerar allra bäst.
Konstgjord andning och statliga interventioner riskerar att snedvrida konkurrensen och göra fallet desto djupare när väl kraschen kommer. Vi såg det under slutet av 1900-talet i varvsindustrin, i textilindustrin och i andra sektorer som inte stod förberedda när globaliseringen svepte över vårt land. Lejonparten av företagens finansiering sköts på ett fullgott sätt på den fria marknaden.
Det statliga riskkapitalet är här en marknadsekonomisk anomali, som i vissa fall kan vara behövlig men långt ifrån eftersträvansvärd. Det statliga stödet fyller en funktion där marknaden på ett eller annat sätt inte fungerar eller där glesbygd och geografiska utmaningar försvårar företagens kapitalförsörjning. Det finns dock inget egenvärde i att ha ett så omfattande statligt stödsystem och statligt riskkapital som vi har i dag.
De statliga utgifterna på detta område skulle exempelvis kunna omformas så att de omfattar investeringsavdrag för entreprenörer så att de själva kan satsa på sina idéer och andra entreprenörers idéer. När dessa satsningar görs måste de följas upp noga, vilket Riksrevisionens rapport har visat. Regeringen har inte fullgjort sitt ansvar att följa upp arbetet.
Kanske tror man ibland i politiken att det räcker med en intention eller med plakatpolitik eller liknande för att vända en viss trend. Men den så kallade intentionen eller satsningen kan ibland bli själva syftet med politiken, vilket inte är hållbart på lång sikt. Det skapar bara kulisser och inga hållbara och livskraftiga bolag.
I alliansreservationen, som mina kollegor har redogjort för tidigare, reserverar vi oss när det gäller den här rapporten. Jag nöjer mig med det.
Said Abdu (L):
Sverige är ett avlångt land med stora avstånd och där elproduktion och elkonsumtion inte är samlade inom samma område. Största delen av elproduktionen sker i norra Sverige, och huvuddelen av elen konsumeras i södra Sverige. Vi debatterar i dag Riksrevisionens rapport om förutsättningar för en säker kraftöverföring.
Riksrevisionen konstaterar att den svenska energimarknaden genomgår en omfattande strukturomvandling som ställer nya krav på elkraftssystemet, inte minst med anledning av energiomställningen och utformningen av energipolitiken i Sveriges riksdag. För att möta dessa utmaningar krävs en utbyggnad av elnäten.
Det viktiga här är att den utbyggnaden sker under ordnade former och med god framförhållning. Hushåll och företag ska kunna räkna med trygg tillgång till el och annan energi. Jag yrkar därför bifall till reservation 3. Jag står givetvis bakom de övriga alliansreservationerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till den. Mina kollegor har redogjort för vår hållning i det här betänkandet.
Jag tänker inte gå vidare in på det. Men jag kommer att kommentera lågvattenmärket som jag tycker att Åsa Westlund stod för. Att försöka kleta på oss Sverigedemokraterna för att vi tycker lika i en enskild sakfråga tycker jag är destruktivt. Och det är inte bra för ordningen här i riksdagen. Det är en tendens från Socialdemokraterna.
De försöker ofta ha någon form av opportunistisk trumpifiering, vilket bidrar till polariseringen av debattklimatet. Jag har förväntningar på Socialdemokraterna att de ska vara pragmatiska och vilja Sveriges bästa. Jag hoppas att det ska framföras här i kammaren framgent.
Said Abdu (L):
Jag finner inga konstigheter i att man tar till sig saker och kritik och lyssnar på bra argument. Det gör vi i Alliansen konstant och ofta. Det som jag försökte uttrycka i mitt anförande var att jag tycker att det är problematiskt att Socialdemokraterna i det andra yrkandet röstar med Sverigedemokraterna samtidigt som ni försöker kleta på oss någon form av stämpel och märklig retorik som jag inte uppskattar.
Jag tror inte att den bidrar till en god samtalston. Den här polariseringen förekommer ofta, och den är väldigt opportunistisk. När man talar om företag säger man ofta att de är skurkar. Man talar om att vinster är stöld från folket. Man säger att företagen ska sälja barn på börsen. Den formen av retorik visar på just de tendenser som jag talade om.
Said Abdu (L):
Jag tar bestämt avstånd från det som Åsa Westlund påstår om att vi skulle ha förhandlat med Sverigedemokraterna. Det är lögn. Det jag sa var att vi är öppna för att lyssna på goda argument. I mitt anförande tog jag upp varför Socialdemokraterna gång efter annan har en opportunistisk ton, och det gäller inte bara i det här fallet.
I stället för att diskutera sakfrågan försöker man hela tiden hitta argument som inte är rationella och logiska. Man diskuterar, man kletar på och man stämplar. Jag tycker att det är en tendens som vi har sett på andra sidan Atlanten, och som jag hoppas inte ska få vind i seglen här i Sverige.
Riksrevisionens rapport om förutsätt-ningar för en säker kraftöverföring Jag hoppas att vi ska kunna ha ett pragmatiskt samtal i Sveriges riksdag, och jag hoppas att det blir mindre av den retoriken när man beskyller inte bara liberaler och centerpartister för att förhandla med Sverigedemokraterna. Jag hoppas också att man slutar med den retorik som man har mot näringslivet, att man slutar att säga att företag säljer barn på börsen och att vinster är stöld från folket, för det är inte god ton, speciellt inte från landets främsta företrädare.
Said Abdu (L):
Tack, Birger Lahti, för en bra fråga! Givetvis finns det undantag för det statliga ägandet. Från Liberalernas sida har vi uttryckt att det är en anomali när staten äger företag, men precis som du nämner finns det undantag som är befogade. LKAB är ett av dem.
Både LKAB och Systembolaget nämns i vår motion som exempel på bolag som vi inte avser att avyttra, utan vi inser att det finns en samhällsnytta i att äga dem. Ett av de bolag vi diskuterar i dag är Apoteksgruppen. Jag skulle vilja fråga Birger Lahti vad man anser om detta.
Det var ju en del av ett monopol tidigare. Riksrevisionen har kommit fram till att privatiseringen har gått väldigt bra. Jag skulle vilja höra: Om Vänsterpartiet kom till makten efter nästa val, hur skulle man då se på dessa frågor? Är det kanske några företag som man skulle vilja återförstatliga?
Said Abdu (L):
Birger Lahti! Jag förstår. Riksrevision har i sin rapport uttryckt just att det har varit en lyckad privatisering. Jag tycker att det har varit en väldigt bra modell, där staten successivt har minskat ägandet. Man har låtit mindre aktörer komma till tals och bli en del av apoteksverksamheten och ha egna apotek. Antalet apotek är givetvis något man kan diskutera.
Men jag tror inte att man ska stirra sig blind på just antalet apotek. Jag tror på tekniken. Jag vet att det finns väldigt många bolag som hittar andra former för att distribuera. Varför har vi ett apotek? Det finns många anledningar till att Djurfarmacia går jättebra. Det finns många anledningar till att bolag som Apotea går väldigt bra. Då handlar det snarare om distribution. Jag skulle inte stirra mig blind på just apoteket som en fysisk plats.
Dock håller jag med om att det är väldigt viktigt att alla nås av den nytta som apoteket tillhandahåller. Jag välkomnar regeringens förslag.
Said Abdu (L):
Även jag känner mig lite apostroferad, och jag tänkte ge en kort kommentar. Jag vet att min kollega Helena Lindahl har försökt reda ut missförstånden och förtydliga att vi ser på de statliga bolagen som en anomali - om de inte har ett samhällsuppdrag, givetvis. Vi anser att det är ett undantag att driva statliga bolag.
Jag anser inte att man ska vara både domare och spelare på den öppna marknaden. Jag tänkte passa på att fråga ledamot Jonas Eriksson hur Miljöpartiet ser på de statliga bolagen. Hur ser man på att staten äger ett kommersiellt charterbolag som SAS? Hur ser man på att staten driver ett bemanningsföretag på den öppna marknaden?
Varför ska vi som statlig aktör driva ett sådant bolag?
Said Abdu (L):
I anförandet sa ledamoten att Miljöpartiet vill sälja alla bolag. Det var en av anledningarna till att vi kände oss apostroferade. Vi vill inte sälja alla bolag. Liberalerna har både i alliansformat och som eget parti specificerat vilka bolag vi skulle vilja se avyttras. Det gäller Telia Sonera, SAS, Lernia med flera.
När det gäller Vattenfall har vi en tydlig överenskommelse om att i den mån det är möjligt avyttra den verksamhet som inte är förknippad med den nordiska verksamheten. Alliansen har varit tydlig. Jag vill hoppa över till en annan närliggande fråga. Den rör inte det statliga bolaget men näringslivet generellt. Frågan gäller regeringens retorik.
Ledamot Jonas Eriksson hör till regeringen i någon form. Hur ser Jonas Eriksson på att man från högsta politiska ledningen, statsminister och finansminister, använder sig av en retorik som enligt mig segmenterar viljan att över huvud taget starta företag. Man säger att företag på något sätt är skattesmitare.
Man säger vidare att barn säljs på börsen och att vinst är stöld från folket. Vad tror Jonas Eriksson konsekvenserna blir för det generella näringsklimatet? Gagnas näringsklimatet eller inte? Det var en allmän nyfiken fråga.
Said Abdu (L):
Min fråga är till näringsminister Mikael Damberg och gäller vad man i EU-sammanhang kallar gold-plating, det vill säga överimplementering av EU-direktiv. I går beslutade den här kammaren om en tvingande lag om hållbarhetsrapportering från civilutskottet. Här försöker regeringen vara bäst i klassen, men i stället sätter man den inre marknaden ur spel. Svenska företag får sämre spelregler än andra företag i Europa.
Exempelvis kommer Tyskland och Finland att införa direktivet rakt av medan vi i Sverige tvingar dubbelt så många företag att hållbarhetsrapportera som Tyskland - och Tyskland har 90 miljoner invånare. Som vänner av EU tror vi starkt på den inre marknaden, men vi tror att den inre marknaden bygger på likvärdig konkurrens.
Jag skulle därför vilja fråga Mikael Damberg hur den svenska konkurrenskraften stärks av att vi tvingar svenska företag till 16 gånger fler pålagor än man gör i våra grannländer Tyskland och Finland och hur det blir fler jobb av det här förslaget. Stefan Löfven gav ju faktiskt ett löfte att fråga varje minister hur många jobb det blir av ett förslag.
Said Abdu (L):
Vi är helt överens om att hållbarhetsrapportering är viktigt och att vi bör ligga i framkant som nation. Det gör våra svenska företag. Tre av fyra företag hållbarhetsrapporterar redan i dag. Många av våra företag har de senaste två åren gjort en enorm resa. Min fråga är dock varför vi gång på gång överimplementerar EU-direktiv och snedvrider konkurrensen för våra svenska företag i förhållande till de företag som finns i Europa.
Said Abdu (L):
Jag vill inleda med att säga att vi givetvis står bakom samtliga av Liberalernas och Alliansens reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 2. Fru talman! Liberalerna är Sveriges socialliberala parti.
Vårt parti vilar på en idé om att hålla två tankar i huvudet samtidigt - dels ett socialt perspektiv för att värna de svagaste i samhället, dels ett liberalt perspektiv för att vi älskar att se självständiga individer växa, utvecklas och starta företag. Kombinationen av dessa två perspektiv som bildar en välbalanserad helhet är grunden till socialliberalismen.
I balansen mellan det sociala och det liberala har vi en osviklig optimism och tilltro till människan och samhället som vi tillsammans har skapat för att upprätthålla medborgarnas fri- och rättigheter. Vi tror på människan, och vi tror att marknadsekonomi är en av de främsta formerna för individens självförverkligande. Vi tror på en marknadsekonomi som stärks av vissa kontrollmedel och ramar från det offentliga om förtroendet mellan individ och marknad skulle svikta. Fru talman!
Själva ärendet för dagen handlar om ett utökat huvudansvar vid anlitande av underleverantörer för hur underleverantörerna driver sin verksamhet och sitt företagande, även kallat entreprenörsansvar. Vi är eniga i utskottet och i samhället i stort, tror jag, om att det finns särskilda problem med byggsektorn och osund konkurrens där företag inte efterlever de lagar och regler som vi har beslutat om i denna kammare.
Frågan är dock om regeringens förslag om att överimplementera EU-direktivet som ligger till grund för förslaget är befogat.
Det har även mina kollegor redogjort för här tidigare, så jag tänkte att jag stannar där i den argumentationen. Jag skulle avslutningsvis, fru talman, eftersom detta är mitt sista anförande i riksdagens talarstol denna mandatperiod vilja ta tillfället i akt och rikta ett varmt tack till kollegorna i riksdagen. Men kanske främst vill jag rikta ett varmt tack till väljarna hemma i Norra Älvsborg och Västra Götalands norra valkrets för att de gav mig förtroendet att företräda dem här i Sveriges riksdag.
Som personkryssad riksdagsledamot från en icke valbar plats vill jag givetvis rikta tacket såväl till de interna partisympatisörerna som till dem utanför den organiserade liberala rörelsen. Att komma som flykting och få göra klassresan via akademi och företagsamhet och fram till att tjänstgöra i Sveriges högsta beslutande organ är någonting som jag är väldigt tacksam för. Att vara förtroendevald ledamot av Sveriges riksdag kommer alltid att vara det finaste uppdrag jag haft i mitt liv.
Jag vill på förhand önska alla glad sommar och en glad valrörelse!
Said Abdu (L):
Jag tackar Ali Esbati för frågan. Jag tror inte att jag ägnade alltför mycket av min talartid till att hylla den förra regeringen, utan jag konstaterade att vi är i en högkonjunktur. Jag tycker såklart att den förra regeringen gjorde ett bra jobb. Men man ska alltid vara självkritisk och rannsaka sig själv. Att vara efterklok ligger gemene man väldigt nära.
Men jag tycker att den tidigare regeringen gjorde ett bra jobb, men många saker kunde ha gjorts bättre. Den nuvarande regeringen gör många bra saker, men den kan också göra en hel del saker betydligt bättre. Om man tittar på den rådande högkonjunkturen tror jag att man ska vara lite ödmjuk och se att det kanske inte är de tre budgetar som regeringen har lagt fram och fått igenom med hjälp av oss som har bidragit till att vi har en högkonjunktur i dag.
Jag tror att vi lever i en global värld som påverkas mycket mer av vad som händer i våra grannländer, i Europa och även utanför Europa än av de beslut som vi fattar här i Sveriges riksdag. Jag tror att dessa aspekter är mycket mer avgörande för om det framgent ska gå bra för Sverige.
Våra förslag i betänkandet och vårt förslag om inträdesjobben, eller lärlingsjobben, handlar inte om att sänka några löner. De handlar egentligen om att ha en större rörlighet och en större lönespridning för att människor ska kunna ta sig in på arbetsmarknaden.
Jag ska återkomma till det här i nästa replikskifte, men att det är viktigt att ha en möjlighet att få sitt första jobb och att kunna ta sig in på arbetsmarknaden är inte någonting som bara jag instämmer i. Det är många expertorgan som har refererat till att detta är en utmaning för svensk arbetsmarknad som vi behöver ta tag i här i Sveriges riksdag om inte arbetsmarknadens parter tänker göra det.
Said Abdu (L):
Tack så mycket för replikskiftet, Ali Esbati! Ett par samhällen som jag kan referera till och som jag tycker går ganska bra är Tyskland och Danmark. Det är två länder som står oss väldigt nära. De har en snarlik ekonomisk struktur, och det gäller även arbetsmarknadsmässigt. Danmark och Tyskland har betydligt fler enkla jobb.
Människor där kan ta sig in på arbetsmarknaden och göra en löneresa. Jag skulle vilja hävda att detta är två ekonomier som vi skulle kunna lära oss mycket av på många olika sätt. När det kommer till varför vi lägger fram de här förslagen handlar det om att vi vill ta ansvar för Sverige.
I en tid när arbetsmarknadens parter inte vill ta ansvar för att hjälpa oss med en av våra största utmaningar på arbetsmarknaden, alltså att få in många av de människor som befinner sig i en utsatt ställning, måste vi från Sveriges riksdag se till att de här människorna kommer i sysselsättning. Det är först så vi kan nå ett jämlikare samhälle: genom att människor får jobb, egenmakt och egenförsörjning. Därför tycker vi att det här är viktigt.
Vi har lagt fram förslaget på premissen att ifall inte arbetsmarknadens parter kommer överens kommer vi att gå fram med detta. Om de kommer överens om ett bättre förslag där de tar ansvar är vi redo att lyssna på det. Men detta förslag gäller alltså om inte arbetsmarknadens parter finner en bättre lösning.
Vad gäller lösningen i sig har Konjunkturinstitutet, EU-kommissionen, OECD, IMF och Finanspolitiska rådet alla pekat på detta område som problematiskt. Det är alltså helt fel att säga att det är vi som har uppfunnit detta på våra kamrar. Detta är vad experter och många institutioner har föreslagit Sverige att vidta åtgärder för.
Said Abdu (L):
Tack, Eva Sonidsson, för ditt anförande! Jag skulle egentligen vilja replikera på Sverigedemokraternas anförande, för när jag hör att man vill förbjuda en försäljningskanal - som telefonförsäljning ju är - blir jag förvånad. Vad kommer härnäst? Ska vi förbjuda försäljning över internet också?
Det är någonting som jag förstår att ledamoten inte kan replikera på, men det gör att jag förstår att Sverigedemokraterna inte är marknadsliberaler. Nåväl. Jag skulle vilja fråga dig, Eva Sonidsson, hur du ser på det som Ola talade om - det här med ikraftträdandet och hur ni resonerar där.
Ola ställde en fråga, och jag ser återkommande när det gäller lagstiftningsberedningen att man lägger fram lagförslag som har ganska kort tid till ikraftträdandet. Lagförslaget om entreprenörsansvar, som vi ska klubba igenom nästa vecka, har också kort tid till ikraftträdandet. Jag undrar hur ni ser på det. Hur ska företag och verksamheter hinna ställa om med kort varsel?
Säg att vi skulle förbjuda lotteriförsäljning helt från och med i dag, eller säg att vi skulle dra in allt partistöd för ert parti och alla andra partier. Hur svårt skulle det inte vara för våra partier och organisationer att ställa om till den verkligheten? Vi vet ju att lotteriförsäljningen är en stor del av era intäkter, och jag tror att det hade varit svårt att ställa om också för er. Jag tror att det skulle vara bra om man fick lite mer tid till själva ikraftträdandet. I övrigt är vi ju överens. Sedan skulle jag i samband med detta också vilja ställa en fråga.
Vi skulle ju gärna se att man förbjuder försäljning av lotter på kredit. Hur ser ni på just den frågan?
Said Abdu (L):
Tack för svaret, Eva Sonidsson! Jag förstår er ståndpunkt. Den har framkommit i anförandet och i diskussionen i utskottet. Men jag funderar på hur ni mer konkret ser på ikraftträdandet. Om vi från och med i dag skulle säga att ni inte får något partistöd och att Socialdemokraterna och övriga partier inte får sälja lotter mer, hur lång tid skulle det då ta för er att ställa om verksamheten? Det skulle ta tid.
Jag tycker att det finns bristande förståelse i lagberedningsarbetet när man har tagit fram dessa förslag och satt datum för ikraftträdandet. Det ser vi både i den här propositionen och i övriga propositioner, som den om entreprenörsansvar och så vidare. Företagen får väldigt kort tid på sig för att ställa om sin verksamhet med beaktande av personalen och så vidare. Man kan behöva ta fram ett nytt it-verktyg.
Jag tror att det hade gynnat svensk ekonomi om vi hade kunnat ha lite bättre framförhållning när det gäller just ikraftträdandet. Jag fick aldrig något svar på hur ni ser på detta att förbjuda försäljning av lotter på kredit. Det är ju något som har ökat. Fler och fler använder sig av den formen. Har ni någon uppfattning i den frågan skulle jag vara tacksam om jag kan få ta del av den. I övrigt önskar jag Eva Sonidsson en glad sommar.
Vi har inte jobbat så mycket tillsammans i civilutskottet, men som kollega i riksdagen önskar jag dig en varm sommar.
Said Abdu (L):
Jag tackar Josef Fransson för frågan. Som jag nämnde i mitt anförande är det mycket vi vill göra för att underlätta företagarnas vardag. Det är ändå de som bygger vårt välstånd, och de bör vara med i diskussionerna om hur vi ska utforma denna politik. Regeringsbildningsfrågan får vi återkomma till när väljarna har sagt sitt.
Jag har en fråga till Josef Fransson: Hur ser du att regelbördan, som du i ditt anförande lyfte fram som en väsentlig del i Sverigedemokraternas näringspolitik, skulle minska genom ett utträde ur EU eller genom ett avslut av EU:s nuvarande konstellation?