Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Min interpellation handlar alltså om glyfosat. För de åhörare som inte känner till glyfosat vill jag börja med att berätta att det är det vanligaste verksamma ämnet i det enskilt vanligaste växtskyddsmedlet i Sverige som används framför allt för ogräsbekämpning på jordbruksmark.
När det gäller specifikt i Sverige är det dessutom så att vi, eftersom vi har väldigt hårda regler på växtskyddsområdet, i praktiken inte har några alternativ till det här växtskyddsmedlet. Det innebär att det är otroligt viktigt att det är tillåtet att använda detta växtskyddsmedel som i praktiken är det enda som man faktiskt kan använda för att bedriva växtodling här. Nu har det varit en process på EU-nivå under hösten som vi hörde statsrådet referera till.
Där har man diskuterat huruvida glyfosat ska få ett fortsatt godkännande eller ej. Myndigheterna inom EU, dels kemikaliemyndigheten, dels livsmedelssäkerhetsmyndigheten, har i olika rapporter dragit slutsatsen att glyfosat inte är cancerframkallande.
I Sverige har vi länge ansett att det är viktigt att vi ska luta oss mot vetenskapliga slutsatser när vi gör våra bedömningar av vilka medel man ska få använda eller inte.
Det som var problemet i den här processen var att regeringen tydligt sagt att man har för avsikt att stå upp för de vetenskapliga slutsatser som finns och som görs - det har man bland annat gått ut och sagt i medierna - men när man började behandla de här ärendena under hösten agerade regeringen i motsatt riktning.
I en första omröstning om en tioårig förlängning röstade Sverige nej i en så kallad indikativ omröstning när man gjorde en runda runt bordet för att se var medlemsländerna stod i frågan. Man gick alltså på tvärs emot vad man hade sagt att man skulle göra, och man gick dessutom på tvärs emot de vetenskapliga bedömningar som borde ha legat till grund för hur man agerade. Det här är allvarligt av många skäl.
Det bryter mot den viktiga principen och traditionen att vi ska luta oss mot vetenskapliga slutsatser. Det skapar också stor osäkerhet om Sveriges position. Kan man lita på Sverige i olika sammanhang när vi säger att vi ska göra en sak i EU-sammanhang och regeringen sedan väljer att agera på ett annat sätt?
Det allvarligaste är naturligtvis att den här hanteringen riskerar att äventyra framtiden för det svenska jordbruket och skapar en stor osäkerhet i det svenska jordbruket. Vad får man göra? Vad får man inte göra? Vilket ben står egentligen den svenska regeringen på? Herr talman! Jag tvingas konstatera att statsrådet tyvärr inte svarar på mina fyra frågor.
På en av dem, den sista, svarar han väl delvis. Jag vill gärna säga att jag tycker att det är bra att det görs insatser för att utveckla och förbättra växtskyddet på sikt. Jag tror att vi i den här kammaren är brett överens om de förstärkta insatser som görs på det området. Det kan skapa nya möjligheter på längre sikt, och det är positivt.
Problemet gäller dock inte på lång sikt, skulle jag säga, utan problemet gäller på kort sikt och handlar om den osäkerhet som regeringen skapar genom att agera på olika sätt i den här processen och oklarheten för det svenska jordbruket om vad som är tillåtet och vad som inte är tillåtet. Jag skulle gärna vilja veta hur regeringen ser på det här med synen på vetenskaplighet. Gäller det besked man har gett tidigare, eller är det nya bud nu?