Carl Bildt (M):
Sven Bergström tar i sina frågor upp många av de problemfrågor som finns rörande Tibet. Låt mig först säga att situationen i Tibet förblir mycket allvarlig. Såväl Sverige som EU fortsätter att följa den nära. Den 19 mars förra året, i samband med att protesterna eskalerade, gjorde Europeiska unionen ett uttalande i vilket både de kinesiska myndigheterna och de tibetanska demonstranterna uppmanades att avhålla sig från våldshandlingar.
De kinesiska myndigheterna uppmanades att hantera demonstrationerna i enlighet med internationellt accepterade principer. Unionen underströk vikten av att de mänskliga rättigheterna, inklusive yttrandefriheten och rätten att fredligt uttrycka sin åsikt, respekterades. De kinesiska myndigheterna uppmanades att hitta sätt för att hantera de bakomliggande orsakerna till demonstrationerna och göra det på ett sätt som respekterar de mänskliga rättigheterna.
Slutligen upprepade Europeiska unionen sitt mycket tydliga stöd för en verklig och substantiell dialog mellan den kinesiska staten och representanter för Dalai lama. Dessa punkter förblir relevanta för Sveriges och Europeiska unionens syn på utvecklingen i Tibet. Sverige ifrågasätter inte Kinas överhöghet över Tibet eller den så kallade ett-Kina-politiken.
I flera olika sammanhang har emellertid såväl unionen som Sverige vädjat till de kinesiska myndigheterna om att inte använda övervåld i Tibet. Vi har också, som jag tidigare nämnt, upprepade gånger framfört att de motsättningar som finns måste lösas genom fredliga medel och att en substantiell dialog mellan centralregeringen och företrädare för Dalai lama och den tibetanska exilregeringen måste komma till stånd. Självfallet måste dialogen vara allvarligt menad och accepterad av båda parter.
Jag sade vid mitt samtal med utrikesminister Yang i Peking den 2 mars i år att en dialog är viktig för att skapa ett Kina som kan inrymma ett mångkulturellt samhälle. Jag uttryckte oro för situationen för MR och kulturell mångfald i Tibet. Såväl Sverige som Europeiska unionen framför regelmässigt att respekten för de mänskliga rättigheterna måste förbättras i Tibet, inte minst vad gäller kulturella rättigheter och mötes-, religions- och yttrandefrihet.
Vid överläggningar mellan företrädare för den svenska och den kinesiska regeringen diskuteras regelmässigt frågor med kopplingar till de mänskliga rättigheterna. När så bedöms som konstruktivt för vi även fram frågor om individuella fall. Den dialog om mänskliga rättigheter som Europeiska unionen har två gånger per år med Kina utgör ytterligare en kanal för att regelbundet resa dessa frågor.
Vid dessa tillfällen diskuteras dels övergripande frågor, dels har en lista överlämnats omfattande ett drygt hundratal politiska fångar som EU uppmärksammar och vill få mer information om. Vi har även nationellt en kanal genom de MR-konsultationer som hålls mellan delegationer ledda av Sveriges respektive Kinas MR-ambassadörer. Dessa konsultationer har hållits två gånger och man söker nu en lämplig tidpunkt för ett tredje möte.
Även vid dessa konsultationer behandlas dels övergripande MR-frågor, dels enskilda personers situation när så bedöms konstruktivt. I båda dessa typer av kanaler, reguljära MR-konsultationer och överläggningar mellan regeringarna, har Tibetfrågan diskuterats. Vi träffar också och lyssnar på företrädare för tibetanerna. För vår del är det viktigt att få information från båda sidor och därigenom bilda oss en egen uppfattning.
Förenta nationerna som organisation har, mig veterligen, inte gjort någon formell begäran om en utredning av Kinas bruk av våld förra våren vid nedslagningen av protesterna i Tibet. Generalsekretare Ban Ki Moon har dock i ett uttalande sagt att han är oroad över utvecklingen i Tibet. Han uppmanar parterna att lösa motsättningarna på fredlig väg och genom dialog.
Den dåvarande högkommissarien för mänskliga rättigheter, Louise Arbour, har i uttalanden vädjat till kinesiska regeringen att inte använda övervåld med anledning av oroligheterna. I samband med dessa uttalade även FN:s specialrapportörer att de önskade se ett fritt flöde av information om vad som hänt och öppet tillträde till området för oberoende bedömare.
Vi har genom Europeiska unionen och vid våra överläggningar med kinesiska ledare vädjat till dem att öppna gränserna till Tibet och tillåta diplomater, journalister och andra oberoende personer att besöka Tibet och andra tibetanska områden för att skapa sig en egen bild av situationen.