Hillevi Larsson (S):
Det är alltid en definitionsfråga: Vad är gratisarbete, och vad är slavarbete? Det är människor som mot sin vilja tvingas arbeta till så låg ersättning och dessutom upplever att de blir utnyttjade av arbetsgivaren. Den enda anledningen till att de är där är att arbetsgivaren får 5 000 kronor i månaden medan de själva får leva på 65 procent av sin tidigare a-kassenivå eller socialbidrag.
Det är en väldigt låg ersättningsnivå att leva på. Dessa människor jobbar hårt. De jobbar heltid liksom alla andra. Men de andra har riktiga löner och kollektivavtal, vilket fas 3:arna inte har. Det är många som själva upplever att det de har är ett slavarbete. Men de har inget alternativ, eftersom de då förlorar den lilla ersättning som de ändå har tack vare detta.
Jag vill ta dessa människor på allvar som själva känner sig som gratisarbetare eller slavarbetare. Precis som Eva-Lena Jansson säger är det inte alla arbetsuppgifter som upplevs som meningslösa. Det finns de som har reguljära arbetsuppgifter som känns meningsfulla men som ersätter riktiga jobb. Det är självklart inte rätt att man ska jobba med så dålig ersättning och ersätta riktiga jobb.
Men sedan finns det också de som upplever det som meningslösa jobb. Det har förekommit fusk med detta där det bara handlat om att få ersättningen. Jag vill även komma in på möjligheten att gå vidare till utbildning och jobb. Någonting som många fas 3:are upplevt är att de blir totalt övergivna när de är i fas 3. Arbetsförmedlingen hör inte längre av sig.
Det finns ingen hjälp att få, eftersom de anses som avprickade och inne i systemet. Men de kan ju inte nöja sig med en fas 3-placering med en så dålig ersättning. Det är riktiga anställningar, riktiga jobb med riktiga löner med kollektivavtal, som är målet. Det har varit ett problem att människor inte har haft möjlighet att söka jobb på dagarna i och med att de jobbar heltid i fas 3. När ska de få möjlighet att söka jobb på dagarna?
Efter kritik har regeringen tillåtit kortare utbildningssatsningar. Det är ofta utbildning som arbetslösa behöver för att komma i fråga för jobb. Men det är bara några enstaka procent av dem som är placerade i fas 3 som har omfattats av utbildningssatsningarna. Det har inte heller lett till några jobb. Resultaten uteblir ju. Jag vill upprepa min fråga: När ska regeringen följa riksdagens beslut?
Man kan inte säga att detta har varit en framgång när man ser att det är så få som går vidare till riktiga jobb. Man ser nu att en av fem som är placerad i fas 3 inte ens har en sysselsättningsplats att gå till. De är totalt passiva. Jag väntar fortfarande på regeringens svar.
Detta är ett led i en större politik som handlar om låglönesatsningar i stället för att vässa kompetensen. Om Sverige ska överleva i den internationella konkurrensen är det inte låglönesatsningar vi ska ägna oss åt. Vi kommer ändå att bli utkonkurrerade. Det kommer ändå att finnas länder som har ännu lägre lönelägen.
Det behövs i stället satsningar på innovation, forskning och utbildning på alla nivåer, alltifrån barn till vuxna, och en aktiv arbetsmarknadspolitik där man satsar pengarna på att stärka de arbetslösa i stället för att ge kravlösa bidrag till företagen, som ju fas 3 är ett exempel på.
Krogmomsen och den halverade arbetsavgiften för ungdomar är också kravlösa bidrag till företag, och de har inte gett någon effekt och har inte sänkt arbetslösheten.