KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annika Lillemets (MP):
Helena Lindahl vränger till verkligheten på ett något märkligt sätt. Vem har sagt att vi inte vill ha lagstiftning? Det har vi inte över huvud taget sagt. Vem har sagt att det inte behövs? Det är Helena Lindahl som säger det. Jag litar på vår regeringsöverenskommelse. Jag litar på att regeringen kommer att komma tillbaka med förslag på hur vi ska åstadkomma detta oerhört tydliga.
Vi ska inte öppna för brytning av uran eller för den delen olja eller fossilgas. Precis så står det i regeringsöverenskommelsen. Möjligen drack man kaffe när man skrev den, men jag tar den på allvar i varje fall. Det är ganska märkligt att förringa den på det sättet. Självklart kan saker och ting ändras om regeringen inte längre sitter vid makten.
Men vi har den regering vi har nu, och jag litar på att den kommer att ta fram förslag till riksdagen. Sedan får vi ta ställning till det, helt enkelt. Det är första gången vi har en regering som faktiskt tar den här frågan på allvar och som kan göra någonting åt den. Det är väl utmärkt om Centern då kommer att stödja vad som nu kommer att bli lagstiftning eller annat när vi tar beslut här i riksdagen om det.
Jag tycker att det är att slå in en öppen dörr nu. Och att påstå att vi skulle ha svikit våra vallöften är befängt. Det är tvärtom. Vi jobbar med dem på riktigt i regeringen.
Annika Lillemets (MP):
Miljöpartiet har alltid varit emot uranbrytning. Därmed följer självklart att vi är emot prospektering. Det gäller även för fossilbränslen. Det har inte på något sätt ändrat sig. Vi har alltid drivit frågan på de sätt som har stått oss till buds i opposition eller nu, för första gången, i regering. Jag håller med om att det lägger en död hand över bygden. Det håller vi med om.
Men där ni har suttit i åtta år och röstat emot er övertygelse har vi nu en regeringsöverenskommelse. Jag tycker att vi måste ge regeringen en chans. Låt regeringen komma med förslag! Jag litar, precis som Hanna Westerén, på det som har överenskommits. Jag tycker att det är ganska märkligt att fästa så lite vikt vid detta. Ni är mycket välkomna att hjälpa till i arbetet.
Vi behöver vara många som ställer oss bakom detta, så att vi verkligen i praktiken får ett stopp för prospektering och annat. Vi håller med om er motion. Men vi tycker helt enkelt att det är att slå in en öppen dörr nu när arbete pågår. Låt regeringen göra sitt jobb och återkomma!
Annika Lillemets (MP):
Regeringskavajer kan väl alltid skava på alla som är med i en regering. Det handlar naturligtvis om att söka kompromisser, och man kan inte alltid få precis allt man vill.
Jag är glad över att det kommer resultat av KEX-utredningen nu, där vi kan ta steg i rätt riktning och minska det som Hans Linde och andra har beskrivit: export till dem som inte ska ha vapen. Jag hoppas naturligtvis också att vi kan utveckla icke-våldskonfliktlösning; det har vi också sagt att vi vill göra bland annat inom EU.
Det är effektiva metoder att få fred och säkerhet. Det handlar även om att förebygga konflikter genom att göra klimatsatsningar och liknande. Jag ser att det är en hel del positiva saker på gång som gör att kavajen känns lite bekvämare.
Annika Lillemets (MP):
Anna-Caren Sätherberg har redan utvecklat frågan och svarat på den. Om jag har förstått det rätt var det tidsbegränsade projekt som inte heller Centern har föreslagit fortsatta pengar till i sin budget. Jag kan dock ha fel och undrar därför om Helena Lindahl har någon annan information. Pengarna finns, och jag litar på regionerna.
Jag tycker givetvis att det är viktigt att kvinnor får samma möjligheter som män att starta företag.
Annika Lillemets (MP):
"Kvinnofientlig regering" - nu är det brösttoner. Jag frågar Helena Lindahl igen: Har ni lagt in dessa pengar i er budget? Jag fick inte svar på den frågan. Vi litar som sagt på regionerna, men jag tar med mig detta. Saker och ting kanske kan göras bättre. Vi kanske kan få in bra saker i regleringsbrev framöver.
Man kan göra saker på olika sätt.
Annika Lillemets (MP):
Som Anna-Caren Sätherberg redan har sagt värnar vi självfallet om goda arbetsvillkor i den svenska modellen. Det är oerhört viktigt.
Det som görs i många kommuner för att hjälpa och underlätta för små och lokala producenter är till exempel gemensam distribution och liknande så att de kan komma in på en marknad där de är för små för att tillgodose hela behovet av en produkt - gurkor, morötter eller vad det nu kan vara. Sådana saker vet jag görs.
Jag är för övrigt övertygad om att detta går att lösa på ett positivt och bra sätt. Det är viktigt att värna om arbetsrätten.
Annika Lillemets (MP):
Självklart ska alla som arbetar ha goda villkor. Det ska inte vara lönedumpning, social dumpning eller dumpning av arbetsvillkor över huvud taget. Exakt hur man ska göra detta hoppas jag att klokare människor än jag, som kan upphandling i detalj, kommer att lösa.
Vi har ett stort arbete om upphandling som pågår, och jag är fullständigt trygg med att man har detta med sig och kommer att lösa det.
Annika Lillemets (MP):
Tack för viktiga frågor, Hans Rothenberg! Hur definierar man handelsfrämjande? Det är en bra fråga. Om vi tar biståndsminister Isabella Lövin finns det en viktig sak.
När det gäller de länder som vi har haft utvecklingssamarbete med och gett bistånd till förut och som nu har kommit upp en bit, blivit lite rikare och klarar sig bättre själva har vi en stor uppgift att hjälpa dem att komma vidare och transformera vårt samarbete och vårt förhållande med dem till att inte bygga på bistånd utan i stället på handelsrelationer.
Jag har svårt att se skillnaden, om jag ska vara ärlig. Är inte detta indirekt handelsfrämjande? Jag vet inte hur handelsfrämjande definieras av Hans Rothenberg. Jag ser det definitivt som handelsfrämjande att hålla fast vid kontakterna och se hur de kan vidareutvecklas.
Jag vet naturligtvis inte i detalj vad våra ministrar har gjort på sina utrikesresor, eftersom jag inte har följt med på dem, men i någon mening är allt handelsfrämjande. Att bara exponera svensk kultur, tala om vad som finns och så vidare befrämjar handel på sikt.
Man får inte göra det så snävt som Hans Rothenberg vill. Om det finns rättssystem som fungerar i länder är det absolut ingenting som hindrar svenska företag från att stämma stater om de gör något otillåtet mot företagen. Det är rimligt.
Som jag sa måste det vara likhet inför lagen. Jag tror inte att detta är något problem i de flesta fall.
Annika Lillemets (MP):
Det är klart att det behövs tvistlösningsmekanismer. I alla mänsklig verksamhet uppstår ju intressekonflikter. Men de får inte utformas så att de går före demokratiskt fattade beslut och beslut som syftar till att skydda mänskliga rättigheter, miljö och hälsa, djurskydd och andra samhällsintressen. Det är vi nog alla ense om - hoppas jag verkligen.
Men det finns en berättigad oro över hur de utformas i olika handelsavtal. Visst behövs någon form av tvistlösningsmekanism, som inte förbryter sig mot de här absolut viktiga samhällsintressena och demokratin. Det tror jag inte att det är några problem med. Har vi fungerande rättsstater har vi också ofta sådana på plats. Man kan alltid klaga på regeringen och säga att det borde göras mer.
Men jag är själv stolt över det som hela regeringen står för vad gäller hållbart företagande och exportfrämjande. Det är massor av saker. Man vill ta till vara de regionala krafterna, regionala exportcentrum. Det är en stor kraftsamling, så jag tycker nog att Hans Rothenberg - förlåt uttrycket - är lite gnällig. Det tycker jag nog.
Jag tycker att det finns stor potential och att det redan görs mycket. Men hur man etiketterar det är en annan sak.
Annika Lillemets (MP):
Det var många viktiga frågor. Jag får se hur många jag hinner svara på. Om uttrycket "drabbas av företagsamhet": Det händer tyvärr. Vi kan ta Arla i Saudiarabien, där man i fabriken tog migrantarbetares pass, så att de inte kunde resa från landet. Vi kan ta en underleverantör till i det här fallet statliga Vattenfall, som köpte kol från ett bolag i Colombia, där man mördade fackföreningsledare.
Vi kan ta textilindustrin, där det finns stora problem och där folk har fått arbeta under omänskliga förhållanden, där de har brutit mot ILO:s kärnregler och det har varit mer eller mindre slavarbete. Vi har också hemska olyckor där man har låst in arbetare som sedan har brunnit inne. Man kan hålla på hur länge som helst. Ibland går det tyvärr fel. Sådant kan hända. Jag tror inte att någon som håller på med företagsamhet vill att det ska bli så.
Men med kostnadsjakt och kanske när det är svårt att hålla koll på underleverantörer kan det gå fel, även om man har de bästa intentioner. Då måste de som drabbas ha en reell möjlighet att få upprättelse, kompensation och förbättring av sina villkor där så är möjligt. Det skyddet måste stärkas.
Vi kommer väl in på detta igen, när vi debatterar hållbart företagande. Det är mycket bra att många företag arbetar med detta. Det har gjorts mycket, men det finns saker kvar att göra. Där ser jag ett behov av att gå vidare och titta på bindande regler för att stärka skyddet för människor. Sedan har vi exemplen på vad som är vettigt att exportera och importera. Det var just exempel, Penilla Gunther.
Det finns naturligtvis mycket mer än solceller och malariamedicin. Det finns hur mycket som helst som kan vara bra att exportera och importera. Det var just exempel.
Annika Lillemets (MP):
Det låter som om vi i grunden är överens om att vi ska främja bra företagsamhet och inte dålig företagsamhet. Men som jag sa: Även med de bästa intentioner kan det ibland gå fel, och det är därför vi behöver starka institutioner och kontroll- och uppföljningsmekanismer för allas skull. Det kan vi prata om länge. Beträffande flyget: Vem har sagt att vi ska lägga ned allt flyg? Jag har inte gjort det. Däremot ska vi inte expandera det hur mycket som helst.
Det är nämligen inte klimatvänligt. De transporter som kan gå med klimatvänligare transportslag, som tåg och sjöfart, är det vi ska satsa på i första hand. Sedan kommer det alltid att finnas flyg.
Men vi ska inte bygga ut det i onödan utan alltid välja det resurssnålaste och minska behovet av transporter, vilket jag försökte belysa, och ha ett transportsnålt och smart samhälle. Jag nämnde några exempel på vad vi är bra på och kan exportera från Sverige.
Det gäller miljöteknik, biogas, samhällsplanering och avfallshantering. En annan stor sak är musik och kultur som är en enormt stor exportvara, som dessutom är både trevlig och miljövänlig. Det sliter inte alls på miljön. Jag riktar ett tack till kommunala musikskolan.
Det finns alltså mycket som vi är bra på och som vi kan stödja, sprida och samarbeta med andra om. Vi kan ha ett ömsesidigt lärande, inte minst i fråga om samhällsplaneringen.
Annika Lillemets (MP):
Som sagt, alla goda krafter behövs för att ställa om samhället i klimatvänlig riktning, och Håkan Svenneling sa en hel del viktiga saker. Regeringen satsar. Järnvägsunderhållet och järnvägsutbyggnaden är mycket eftersatta. Det är bara full fart som gäller här, och jag hoppas på stöd från så många som möjligt.
Jag passar på att upprepa att vi också har en politik för en smartare hushållning och cirkulär ekonomi, vilket minskar resursanvändningen. Vi vill också arbeta på olika sätt för att Sverige ska bli ett av de första fossilfria välfärdsländerna.
Det händer alltså mycket på området, även om det finns en del som jag definitivt inte hade förespråkat om jag och mitt parti hade fått bestämma helt själva. Men sammantaget går vi ändå i rätt riktning. Vi arbetar seriöst med att minska Sveriges klimatpåverkan.
Och där behöver vi, som sagt, alla goda krafter som kan hjälpa till med det - Håkan Svenneling och alla andra.
Annika Lillemets (MP):
Miljöpartiets politik är och har varit att kol ska stanna i marken. Vi har inte råd att släppa ut kol. Sedan vet Ulf Berg likaväl som jag att det inte är helt lätt att agera utifrån den situation som nu råder, med en usel affär - det är väl Vattenfall som avses, som köpte på sig allt detta i tidigare skeden.
Exakt hur vi bäst kan göra för att få kolet att vara kvar i marken kan jag inte redogöra för. Det arbetar man med nu. Vattenfall har kommit in med en begäran om att få sälja, och nu får regeringen se över det budet. Kolet ska vara kvar i marken - det är det vi jobbar efter, nu och alltid, så länge vi kan.
Annika Lillemets (MP):
Som sagt: Handel kan vara både till nytta och till skada. Jag kan inte frågan tillräckligt bra för att säga om det kan vara till mer skada eller nytta och om det är det bästa sättet att lösa frågan. Det pågår en process i FN nu om Västsahara.
Vi väljer helt enkelt att låta den verka och hoppas att problemen går att lösa så att Västsaharas folk får den frihet som alla folk förtjänar.
Annika Lillemets (MP):
Den är inte alls ömsesidig. Det är företag som kan dra stater inför de här skiljedomstolarna. Att stater har fått rätt innebär bara att de har sluppit att betala. Det är ju inte så att de kan få pengar av företagen via skiljedomstolarna. Och det är stora företag som utnyttjar det här systemet. Det finns också marknadslösningar för det här; det går att försäkra sig mot expropriering och liknande. Och det handlar naturligtvis också om rättsstater.
Det är en sak om det hade varit stater där rättssystemet inte fungerar. För mig är det glasklart att demokrati och demokratiskt fattade beslut är viktigare än att företag ska kunna tjäna pengar på vad som helst. Låt mig ta det kända exemplet med Philip Morris som stämde Australien när Australien för att skydda folkhälsan införde neutrala cigarettpaket. Processen pågick i fyra år.
Australien vann visserligen, och Philip Morris fick inga pengar för att man inte fick sälja tobak på det sätt man ville. Det fick dock allvarliga konsekvenser. Det hämmade liknande lagstiftning i exempelvis Nya Zeeland. Där hade man en färdig lagstiftning men menade att man inte hade de ekonomiska musklerna att driva en sådan långvarig process.
De har därför avvaktat med sin lagstiftning, vilket jag tycker är fullständigt orimligt. Jag skickar gärna över den studie där man har gått igenom detta till Hans Rothenberg. Jag ser inte hur man kan säga att det är på lika villkor. Jag förstår ärligt talat inte hur Hans Rothenberg kan mena det.
Annika Lillemets (MP):
Tysklands största organisation för domare och offentliga åklagare anser som sagt att denna typ av separat rättssystem inte behövs och att det dessutom strider mot EU-rätten. Låt oss diskutera tvistlösningsmekanism och investeringsskydd.
Regeringen har sagt att det kan behövas i någon form men att det inte får inskränka på rätten att fatta demokratiska beslut. Här skiljer vi oss åt, Hans Rothenberg. Det är intressant att våra ideologiska skillnader kommer i dagen. Det är viktigt för alla som lyssnar på detta. Demokratiska beslut måste kunna fattas utan att man riskerar att bli stämd.
Det finns andra fall, till exempel med försäkringsbolag i Slovenien. Philip Morris är dock det mest kända, och det var upprörande. För mig är det viktigare att staten stiftar lagar för att skydda folkhälsan än att Philip Morris ska få tjäna mer pengar på att sälja tobak till människor.
Jag ser med spänning fram emot det fortsatta arbetet som kommer att behöva ske med tvistlösningsmekanismen. Jag räknar med att det kommer att lösa sig på något bra sätt så att vi får något som är rättssäkert för alla. Jag förstår inte det där med rättssäkerheten heller.
Vi har faktiskt rättsstater, och vi har fungerande rättssystem i de europeiska länderna och i USA. Är det något som behöver förbättras någonstans ska inte vi andra kortsluta vår demokrati för det, utan då ska man förbättra där det behövs. Det kan säkert finnas brister i ett eller annat land. Vi får se, och sedan får vi ta ställning när vi har ett färdigt förslag.
Annika Lillemets (MP):
Tack för informationen, statsrådet! Det är bra att alla får höra detta. Det pågår mycket bra och viktigt arbete, vilket jag också nämnde. Det är bara det att det naturligtvis behövs ännu mer. Det finns egentligen en säkerhetspolitisk dimension i det hela. Var hamnar en motion? Nu ligger den i ett utbildningsbetänkande.
Visst kan man invända att vi inte ska toppstyra, men jag tycker att det finns en viktig säkerhetspolitisk dimension i att ha just ett fredsinstitut - och just på Gotland, för att stärka axeln med Åland. Det ska väldigt uttalat vara just ett fredsinstitut. Det handlar om att få ett gränssnitt mellan akademi och aktivism.
Vi ska helt enkelt förstärka och göra mer, för det är tyvärr ett faktum att fredsforskning och fredlig konfliktlösning behandlas väldigt styvmoderligt jämfört med vad som anslås till militär konfliktlösning. I värsta fall förvärrar man naturligtvis saker och ting när det blir vapenskrammel.
Det låter som att vi är ense i mångt och mycket, men som sagt: Mer, mer - och just på Gotland!
Annika Lillemets (MP):
Det görs som sagt mycket bra, och det finns duktiga forskare. Det finns också duktiga aktivister. Men de är för få, och ofta är medlen alldeles otillräckliga jämfört med vad som oreflekterat satsas på vapen och militär upprustning.
Jag upprepar att det vore en mycket stor poäng att uttalat säga från oss här i riksdagen att det ska vara ett fredsinstitut just på Gotland med tanke på dess strategiska läge och den vikt man tillmäter det militärt. Tänk så vackert det vore om vi hade denna fredsaxel genom Östersjön med Åland och Gotland!
Jag tror att det skulle vara en väldigt viktig sak. Platsen har betydelse. Verksamheten i sig har betydelse; den kan säkert bedrivas var som helst. Men platsen har en väldigt stor symbolisk betydelse.
Marianne Åhman (L):
Dagens debatt gäller Färdplan för ett gemensamt europeiskt transportområde , trafikutskottets utlåtande TU22. Här redovisar utskottet sin granskning av Europeiska kommissionens vitbok, med samma titel men med tillägget Ett konkurrenskraftigt och resurskrävande transportsystem . Den nu framlagda vitboken är den tredje i ordningen. Den första vitboken tog upp frågan om att öppna transportmarknaden.
Den andra behandlade trafiktillväxt och tilltagande trängsel. Den nu framlagda tredje vitboken lyfter särskilt fram transporternas betydelse för ekonomin och vårt samhälle. Utskottet välkomnar kommissionens initiativ till en ny vitbok. Herr talman!
Färdplanens övergripande mål om ett konkurrenskraftigt och resurseffektivt transportsystem ligger i linje med de övergripande transportpolitiska målen i Sverige: att bidra till ett transportsystem som stöder ekonomiska framsteg, ökar konkurrenskraften och erbjuder transporttjänster med hög kvalitet samtidigt som resurserna används effektivare.
Det finns också en samsyn mellan utskottet och kommissionen kring de utmaningar som finns för att nå de övergripande transportpolitiska målen. Den första viktiga utmaningen är miljömålen och behovet av att minska växthusgasutsläppen. Den andra är kraven på utökade transporter. En förutsättning för samhällsutveckling är att människor ska kunna nå en större arbetsmarknad och att ungdomar ska kunna förflytta sig till arbete och studier.
Med andra ord är utökat resande en nödvändighet för att en ökad samhällsutveckling ska kunna ske. Utskottet pekar på att särskild hänsyn måste tas till de speciella förhållanden som råder i till exempel Sverige med bland annat stora avstånd och låg befolkningstäthet inom stora områden.
Det är inte ett mål i sig att resa mindre utan i stället att begränsa de negativa effekter som kommer av ökade transporter, står det att läsa i utlåtandet. Den tredje utmaningen är trafiksäkerheten som måste prioriteras.
Utskottet instämmer med kommissionen i vikten av att skapa attraktiva transporttjänster av hög kvalitet och med god tillgänglighet och tillförlitlighet liksom en hög säkerhetsnivå för alla, inklusive personer med funktionsnedsättning, med andra ord robusta och hållbara transporttjänster för framtidens Europa. Herr talman! I samband med behandlingen av detta utlåtande i trafikutskottet har tre motivreservationer lämnats.
Samtliga har avstyrkts av trafikutskottet. Med denna inledning överlämnar vi utlåtandet till riksdagen för debatt.
Marianne Åhman (L):
Alliansregeringen har klargjort att satsningar ska göras för att skapa det nya matlandet Sverige. Inför år 2011 ökades anslaget med 66 miljoner kronor, och inför 2012-2014 ökas anslaget med 63,5 miljoner. Det här är en del av satsningen att skapa en alltmer konkurrenskraftig livsmedelssektor.
Det framgår vidare att anslaget ska användas för kommunikationsinsatser och för satsningar på mat inom offentliga sektorn. Folkpartiet anser att det är viktigt att den goda maten kommer alla till del. En stor marknad för livsmedel är den offentliga sektorn för våra barn, ungdomar och äldre.
Alliansregeringen har visat att vi vill att kommun- och landstingspolitiker runt om i vårt land kan ge möjligheter till offentliga sektorn att upphandla även svensk mat konkurrensneutralt, men lagen om offentlig upphandling sätter vissa hinder. EU-direktivet med principen om icke-diskriminering säger ju att vid utformning av förfrågningsunderlag får inte krav införas som enbart svenska företag känner till eller kan utföra.
Den upphandlande myndigheten får till exempel inte heller ge ett lokalt företag företräde med anledning av dess geografiska läge. Det här är exempel på hinder. Nu gäller det att vi kommunicerar ut de goda exempel som finns ute i landet på att man kan ställa krav på djurskydd i samband med upphandlingar om man uppfyller de objektivitets-, icke-diskriminerings- och likabehandlingskrav som statsrådet nyss nämnde.
Inom detta område måste både tjänstemän och lokala politiker få mycket mer kunskap och information för att vi ska nå vårt mål med det goda matlandet. Vi har många små och medelstora jordbruksföretag inom livsmedelsproduktionen i våra skogslän, inte minst i mitt hemlän Värmland.
Det är inte lätt för dem att hålla kostnaderna på samma nivå som större jordbruk då samma djurskyddskrav och miljökrav naturligtvis gäller för små som stora producenter. Deras produktion ger inte spår på världsmarknaden, men de bidrar i stort till att skapa länets kollektiva nyttigheter. De skapar ett öppet odlingslandskap och fritids- och rekreationsområden.
Och det är våra livsmedelsproducenter inom jordbruket som ofta genom generationer har förvaltat, brukat och skött sin mark och skog och därigenom skapat grunden för ett rikt växt- och djurliv. Dessa företagare behöver kunna konkurrera på en mer jämlik nivå för att kunna få en lön att leva på. Alliansregeringen har slagit fast att Sverige ska bli det nya matlandet.
Utökade ekonomiska medel är avsatta för detta i anslaget för areella näringar, landsbygd och livsmedel, som jag nyss nämnde. Men nu gäller det att vi kommunicerar och informerar om att förutsättningarna finns för svensk mat med hög kvalitet inom offentlig sektor. Folkpartiet ser fram emot ett fortsatt gott samarbete i denna fråga mellan näringsministern och landsbygdsministern för att vi ska nå det här målet.
Edward Riedl (M):
Låt mig säga att jag inte har någon annan uppfattning än Leif Pettersson när det gäller alternativ på många ställen i Sverige, både Norrlands inland och många andra ställen, där man är helt beroende av flyget, både inrikes och utrikes. Det som däremot förbryllar mig är att det ofta bara blir väldigt många vackra ord i talarstolen i riksdagen, både från dig och från dina partikolleger. Jag välkomnar det, jag tycker att det är bra att Socialdemokraterna i grunden har en positiv inställning till flyget.
Men jag vad försöker kommunicera här är att ni inte avsätter några pengar för det, varken i skuggbudget i riksdagen eller i de lokala länstransportplanerna. Vad jag menar är att den retoriken inte hänger ihop. Ni säger att Moderaterna lämnar det åt marknaden, men samtidigt anslår ni inte mer pengar än vad alliansregeringen gör. Den matematiken menar jag inte går ihop. Som sagt tycker jag att det är bra att ni har en i grunden positiv inställning till flyget.