KBLab/rixvox huggingface dataset:
John Widegren (M):
Jag tackar för svaret, om vi nu ska kalla det för svar - jag tycker egentligen inte att Isak From kom fram med någonting konkret om vad vi faktiskt behöver göra annorlunda. Det som görs i dag verkar ju inte vara tillräckligt för att vända trenden. Någon tidigare talare nämnde ett antal nya EU-strategier som är på gång. Väldigt många av dem handlar om att vi ska minska olika insatsmedel. Vi ska ta mark ur produktion. Men jag hör att Socialdemokraterna och regeringen egentligen vill att vi ska öka vår produktion.
Hur ska det här gå till? Samtidigt som vissa regeringspartier vurmar väldigt mycket för den ekologiska produktionen, som innebär en mindre mängd producerat foder, säger EU-strategierna att vi ska minska mängden mark som vi har i produktion. Hur ska man få ihop den ekvationen, och är regeringen beredd att verkligen jobba i EU för att detta ska anpassas efter de svenska systemen? Annars kommer vi ju att fortsätta att minska produktionen här i Sverige.
John Widegren (M):
Tack, Maria Gardfjell, för ett intressant anförande! Jag tänkte till att börja med rikta in mig på skogen. Det lyftes fram ett antal internationella rapporter om biologisk mångfald och den problematiken. Det skulle vara intressant att höra om Miljöpartiet och regeringen tycker att vi i dag har stora problem med att hantera den biologiska mångfalden i den svenska skogen med det svenska skogsbruket.
Vi kan ju se siffror på att nästan inga arter har försvunnit ur den svenska skogen sedan vi införde trakthyggesbruk. De arter som försvunnit går i princip att räkna på en hand, och ett antal nya arter har tillkommit. Vi vet också att kurvorna för flera av de parametrar som vi brukar mäta biologisk mångfald med - mängden död ved, mängden lövträd, mängden grova lövträd, antalet fåglar - går åt rätt håll sedan den nya skogsvårdslagen infördes 1993.
Miljöpartiet pratar här om mängden skyddad areal och om att fortsätta skydda fjällnära arealer. Finns det några gränser för hur mycket man vill skydda? Hur mycket ska vi ta ur produktion? Från Moderaternas sida har vi sagt att vi nog inte behöver ta mer mark ur produktion därför att det är viktigare att vårda de naturvärden vi har skyddat genom att tillsätta medel till det än att ta mer mark ur produktion.
Finns det faktiskt en misstro mot att skogsägarna själva skulle kunna ta hand om naturvärdena genom att få behålla bestämmanderätten och förfoganderätten över sina marker? Det är de som har byggt upp de här naturvärdena under lång tid. I dag kanske en lantbrukare eller skogsägare är rädd för att ta fram något som liknar det som snart försvinner som begrepp, en nyckelbiotop, för då kanske någon lägger en död hand över det.
Jag tror att många skogsägare snarare vill ta fram de här naturvärdena, men man vill fortsätta bestämma över dem. Det skulle vara roligt att få höra lite om detta från Miljöpartiet.
John Widegren (M):
Jag tänker faktiskt hoppa till något helt annat nu när det är sista chansen jag får här i kväll. Det handlar om matsvinn. Vi har pratat om det förut, men jag skulle vilja prata om matsvinn på ett lite annat sätt än förut - om våra slakterier och våra slakteriveterinärer och hur man gör bedömning av slaktkroppar och djur som kommer in till slakterierna.
Jag har till exempel fått signaler om att vi i dag har en större kassering av svensk slaktkyckling än man har i exempelvis Danmark. Jag tror inte att vi har sämre djur här än man har i Danmark. Från Moderaternas sida har vi i budgeten gjort en satsning på att få en mer rättssäker och jämn bedömning av våra besiktningsveterinärer. Det kan nämligen leda till ett stort matsvinn om vi har en ojämn bedömning. Skulle Miljöpartiet och Maria Gardfjell kanske vilja problematisera lite kring detta?
John Widegren (M):
Precis som har lyfts här i talarstolen tidigare i dag är det väl sällan vi behandlar frågor som har engagerat på så många olika sätt som frågan om UTP-direktivet har gjort den här våren. Det är otroligt många organisationer från olika sidor som har hört av sig och velat ha möten och svar på frågor, samtidigt som vi i utskottet har kallat in till extra möten och bjudit in extra gäster för att reda ut vad som faktiskt är rätt och fel i den här frågan.
Som nämndes av Vänsterpartiets representant var Sverige tidigare emot det här direktivet på EU-nivå. Som jag förstår det gällde det brett, rakt över alla partier, på EU-nivå. Det kan man väl förstå - att vi kanske hade kunnat hittat lösningar utan det här direktivet - men det är ett direktiv, och det ska implementeras i Sverige.
I den svenska utredning som redovisades och som ledde fram till den här propositionen talades det om ett förslag med ett golvbelopp men inget takbelopp. Man motiverar det med att det ska vara den bästa vägen när det gäller att stärka primärproduktionen. Vi kan från Moderaternas sida köpa att det mycket väl kan vara så, men det har inte varit givet för vår del.
Precis som har lyfts fram skulle det nämligen kunna röra sig om en överimplementering av direktivet, och historiskt brukar vi från Moderaternas vara emot överimplementeringar av EU-direktiv. Men vi tolkar inte detta riktigt så, och de signaler vi får utifrån tyder kanske inte heller riktigt på att detta är en överimplementering. Snarare är det en förenkling av hela direktivet.
Det är också det som har gjort att vi till sist har landat som vi gjort i frågan. Eftersom detta spretar och vi ser att olika länder kommer att landa på olika sätt i detta tycker vi att det är väldigt bra och viktigt att utskottet enigt har ställt sig bakom Moderaternas förslag om att efter en tid göra en utvärdering av förslaget.
Det är nämligen alldeles uppenbart att den utvärderingen behövs, så det känns väldigt bra. För Moderaternas räkning yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Vi understryker detta med utvärderingen; vi tycker att det är väldigt bra. Det talas som sagt om hur direktivet skulle påverka livsmedelsstrategin och förutsättningarna för svensk primärproduktion och svenskt jordbruk.
Det gör det nog - absolut - även om jag inte tror att de stora jordbrukskedjorna, vilket lyftes tidigare, faktiskt speglar sina priser gentemot primärproducenter beroende på hur UTP-direktivet landar. Jag är inte lika säker på det som Socialdemokraternas representant var. Jag ser ett antal olika saker vi i stället behöver göra för att stärka primärproduktionen och för att uppnå livsmedelsstrategins mål.
Dem vill man från regeringens sida inte riktigt ta i, så dem väntar vi fortfarande på. När det gäller de konkreta verktygen för hur vi faktiskt når fram till livsmedelsstrategins mål, som nu närmar sig - vi ska ha uppnått dem 2030 - har vi en bra bit kvar att gå. Fru talman! Jag tänker inte förlänga den här debatten alltför mycket. Vi har från Moderaternas sida klargjort vår syn.
Jag yrkar alltså bifall till förslaget i betänkandet, och vi vill understryka vikten av en utvärdering.
John Widegren (M):
Tack, Isak From, för frågorna! Jag ser inte alls trikin- och cesiumprover som en del i en småskalig försäljning, utan det är bara någonting som skulle kunna leda till ökad avskjutning bredvid den småskaliga försäljningen. Detta är ju någonting som jägarna höll på med redan innan, så jag ser det inte alls som en del i den småskaliga försäljningen. Där har regeringen dragit benen efter sig. Det har tagit för lång tid. Det fanns ingen anledning till det, för det fanns bra förslag.
Det finns också länder i Europa som har bra förslag som vi kunde ha tagit för länge sedan. Är det fel att gå till exempel LRF:s ärenden i denna fråga? Nej. Jag förstår att vi har en stor problematik - jag ser det. Men det hade varit oerhört intressant att höra hur Socialdemokraterna menar att detta förslag faktiskt löser problemet.
Det finns myndigheter och organisationer som säger att vi kunde ha hanterat det som vi gör nu genom att i regleringsbrev ge myndigheterna ett utökat uppdrag inom befintlig lagstiftning. Vi kanske kunde ha utrett det färdigt innan vi hoppade rakt in i någonting nytt som det inte finns några belägg för. Det finns ingen forskning. Det finns inga försök. Det finns ingenting.
Detta är ett förslag som Socialdemokraternas egen statssekreterare säger så här om: Vi behövde bara få någonting på bordet, så att vi fick undan det. Det känns verkligen tryggt! Nej, det blir hemläxa på det här. Jag förstod nog inte riktigt frågan om regionaliseringen, så den får Socialdemokraterna gärna återkomma med.
John Widegren (M):
Nu förstod jag lite bättre vad som menades. Det är väl egentligen precis tvärtom, får man väl säga. Centralisering är ju det som har skett i och med det allmänna uppdraget nu, där man blandar in Naturvårdsverket ännu mer i att hantera de här frågorna än tidigare. På vilket sätt skulle Naturvårdsverket hantera det här bättre än en myndighet som är specialiserad på viltutfodring, en viltmyndighet?
När vi regionaliserade viltförvaltningsdelegationerna var det ju en jättebra tanke, men de har ju för jösse namn inte några mandat att bestämma eller göra någonting. Och när regeringen tyckte att fördelningen av delegationerna var konstig, därför att det var så många politiker som var jaktintresserade som satt i dem, då stoppade man in ett par intressen till på naturvårdssidan så att det vägdes upp.
Det är väl inte så konstigt att människor som är jaktintresserade också vill sitta i en viltförvaltningsdelegation. Och vad innebär det? Jo, det innebär väl i så fall en centralisering när vi tar makt från viltförvaltningsdelegationerna där vi i stället borde ge dem ökade befogenheter och möjligheter att hantera lokala och regionala frågor. Men frågan kvarstår fortfarande: Vad ska det nya förslaget lösa? Det kommer inte att lösa någonting.
Det är bara ett tomt förslag som inte kommer att lösa någonting. Hade vi gett våra myndigheter ett uppdrag att faktiskt efterleva den lagstiftning som redan finns hade de kunnat göra minst lika mycket nytta som det nya förslaget eventuellt kommer att leda till. Men, men, Moderaterna har sagt sin mening, och det var inte bara ett avslag.
Vi föreslog just förbättrade regleringsbrev, så att myndigheterna kan arbeta efter den lagstiftning som finns, och ökade incitament för att öka avskjutning på klövvilt. Det var våra förslag.
John Widegren (M):
Jag kan hålla med om mycket i Kjell-Arne Ottossons frågor. Jag uppmärksammade att Moderaterna nämndes i anförandet. Jag vill bemöta när vi får orden stoppade i munnen på oss - att Moderaterna inte anser att det finns några som helst problem med användningen av blyammunition. Det är fel. Vi vet mycket väl att det finns bekymmer med blyammunition.
Vi vet till exempel att det, som Livsmedelsverket redovisade för något år sedan, finns blyrester i det kött som hanteras i våra vilthanteringsläggningar. Det är ett jättestort problem att vi inte hanterar slaktkroppar skjutna med blyammunition på ett bättre sätt. Detta vet vi om. Vi vet att det finns problem med fåglar och blyammunition.
Vi vet också att det i dagsläget finns lite för få bra ersättningsalternativ till blyammunition. Jag tänker kanske främst på kulammunition. Med hagel tycker jag att vi har kommit längre, och vi ser att det fungerar vid användning i våtmarker. Sedan kan vi diskutera vad som är och inte är våtmarker, men det behöver vi inte göra nu. Det är bly vi pratar om, och där har vi sett att vi har kommit längre.
Vi får dock inte hasta förbi blyfrågan så att vi inte har några alternativ. Förlåt uttrycket, herr ålderspresident, men en del av alternativen dödar lite för dåligt. Det kan gå ut över de vilda djuren när vi i dag inte har fullgoda alternativ. Detta är jag orolig för, om vi rusar på för fort. Sedan skulle jag vilja höra Miljöpartiets syn på förslaget om utfodringen.
Hur menar man att det förslag som finns i propositionen kommer att göra skillnad? En begränsad yta under en begränsad tid - vad ska det göra för skillnad om det är ett område som har problem med stora viltstammar? Det skulle vara kul att höra.
John Widegren (M):
Jag uppmärksammar att jag inte fick svar på alla frågor, men det kanske kommer. Vi fick höra ungefär samma sak igen, om fåglarna och blyet. Ja, det finns absolut problem. Jag och Moderaterna säger inte att det här är problemfritt, men låt oss inte rusa in i det. Låt det inte bli fördyrande omständigheter som gör att färre människor kan jaga, och låt det inte gå ut över de djur vi jagar!
Det finns ett antal frågor som vi behöver hantera, och Miljöpartiets Maria Gardfjell lyfter också upp en del av problematiken i att rusa in i detta. Jag vill komma tillbaka till frågan om utfodringen av vilt. Om det nu är så att vi har stora viltstammar i ett område och det finns någon som bedriver utfodring där, och så förbjuder man utfodring i området under en viss tid, som förslaget säger att man kan göra, vad kommer det att leda till?
Jo, till kraftigare skador på jordbruket. Djuren kanske rör sig över större ytor och rör sig mer över allmänna vägar. Hade det inte varit bättre att inrikta sig på att först och främst se över den lagstiftning som redan finns? En del myndigheter anser att den går att använda om vi bara får ett uppdrag. Hade inte det varit bra, innan vi rusar in i något nytt utan att ha ett förslag som är utrett eller bevisfört?
Det forskas nu, precis som KD:s representant berättade här tidigare, på vad utfodringen faktiskt gör när det gäller viltet. Vi kanske skulle kunna använda befintlig lagstiftning under tiden, tills vi ser effekterna av detta? Det skulle vara intressant att höra Miljöpartiets representant svara på hur man kan tro att detta tandlösa förslag som ligger på bordet ska leda till något?
John Widegren (M):
När det gäller hur många vargar som behövs och vad forskarna sa på vår varghearing har vi diskussionen om att det kommer fram olika tal beroende på vilka forskare man talar med. Vi fick också höra från Naturvårdsverket att stammen mår ganska bra genetiskt sett.
Vi hör från SVA att det inte finns några jättestora inavelsbekymmer med den svenska vargen i förhållande till hur många vargar vi faktiskt har i dag. Den sista frågan handlade om Värmland och Dalarna. Det har väl funnits mycket födodjur i de här områdena så att vargarna kanske inte har behövt göra angrepp.
Jag kan inte svara för hur det ser ut exakt - det går säkert att ställa den frågan till våra värmländska vänner här i kammaren sedan - men vi vet att det finns problem med revir som går in i varandra och vargarna själva tar död på varandra. Det är de vargarna som ledamoten refererar till som försvinnande vargar - de som man menar är till följd av den illegala jakten helt och hållet. Det finns säkert spår av illegal jakt i Sverige i dag, och det står vi absolut inte bakom i så fall.
Jag tycker att det är intressant att få ett svar på det som ledamoten själv sa i talarstolen om att arten återhämtar sig. Innebär det att Miljöpartiet vill se en växande vargstam från de nivåer vi har i dag?
John Widegren (M):
Jag tycker absolut att "samexistens" är ett bra ord som vi ska kunna använda. Men det ska också fungera för alla. I Östergötland har vi sett en utveckling där vargen har etablerat sig de sista åren och där det absolut inte fungerar. Man misslyckas med rovdjursavvisande stängsel hela tiden. Vargen tar sig förbi och över dem hela tiden och in i befintliga fårhagar. Där fungerar inte de rovdjursavvisande stängslen särskilt bra.
De RAS-stängsel som finns i dag är inte jätteeffektiva, utan det kommer att behövas större, högre och dyrare rovdjursavvisande stängsel. Jag är själv lantbrukare med nötkreatur och har mycket betesmarker. Jag är inte särskilt orolig för vargen än, men den peng som förra gången fanns för Östergötland att söka från för rovdjursavvisande stängsel hade inte räckt ens för att stängsla in min gård, och det var den peng som var avsedd för hela Östergötland.
Det är alltså stora pengar som vi kommer att behöva hantera i framtiden för att göra det här. Antalet angripna besättningar och annat nämndes här. Vi ser i Östergötland - jag tar det som exempel eftersom det ligger mig närmast - att man inte vågar anmäla när man får bekymmer med rovdjur. Bönderna vågar inte anmäla. Djurhållarna vågar inte anmäla därför att den här hotsituationen finns. Det är ingenting att skaka på huvudet åt, för det här är fakta.
Så här är det. Lantbrukarna vågar inte anmäla. Då återkommer vi till det här med samexistens och hur det ska kunna fungera. Ja, det kommer att fungera den dag då vi har en acceptans hos dem som är berörda - från båda håll. Den acceptansen är vi väldigt långt ifrån i dag. Det är det vi behöver hantera till att börja med.
John Widegren (M):
Jag vill tacka för klargörandet om smala särintressen. Man kunde lätt få bilden att såväl jakt som livsmedelsproduktion och allting räknades in där. Tack för klargörandet! Moderaterna har sista året sagt 170 vargar. När rovdjurspropositionen antogs pratade vi om 170-270 vargar, men då gällde det ett väldigt stort område. Det området hyser inte varg i dag.
Därför är problemsituationen omfattande. I vår motion om rovdjurspolitiken har vi sagt att vargstammen under en tid förmodligen behöver minskas ned till 170, för att sätta ett tal. Det behövs för att återfå en acceptans för vargförvaltningen och börja bygga den från grunden. I våras dna-säkrades 365 vargar i Sverige. Sedan har de vargarna fått valpar. I dag har vi förmodligen mellan 400 och 500 vargar i Sverige.
Det är ganska långt ifrån de 300 som Naturvårdsverket pratar om. Det är extremt långt ifrån de 170 som vi pratar om. Sedan kommer man med ett licensjaktförslag på 24 vargar. Det är inte den beståndsreglerande licensjakt som vi ska hålla på med. I så fall talar vi om helt andra siffror i dag.
Från början talade man till och med om att 100 vargar skulle kunna vara en livskraftig stam i Sverige, när man kunde tillföra genetiskt viktigt material. Därför borde inte 170 under en tid vara för dåligt. Vi ska dessutom plocka med 30-40 vargar som finns i Norge. Då har vi drygt 200 vargar på den skandinaviska halvön. Vi är alldeles övertygade om, och får belägg från Skandulv, att det ska kunna fungera.
John Widegren (M):
Ett snabbt svar på den frågan är att vi inte har några riktade resurser till det. Däremot matchar vi den höjning till länsstyrelserna som regeringen har lagt fram. Det finns alltså en höjning. Jag tror att problemet snarare är viljan hos länsstyrelserna att hantera det snabbt och effektivt än ett resursproblem. Jag har inte fått någon signal om att det ska vara resursproblem som ligger bakom möjligheten att hantera skyddsjakt på ett snabbare och effektivare sätt. Det tror jag alltså absolut går att hantera.
Jag fick en fråga om att avsätta pengar för rovdjursavvisande stängsel och annat. Om vi till att börja med genomför det som vi har sagt om att minska mängden rovdjur behöver vi kanske inte lägga lika mycket på rovdjursavvisande stängsel. Det får vi se då. Men vi har fortfarande problemet med att rovdjursavvisande stängsel inte fungerar särskilt bra. Jag vet lantbrukare som har fått nötkreatur utjagade från rovdjursavvisande stängsel.
De nötkreaturen blir aldrig mer sig själva. Vem ska stå för kostnaden när man inte längre kan hantera de nötkreaturen? De blir nämligen förvildade efter något sådant. Det är intressant att prata om resurser även där. Det här är inte något som vi kan lägga hur mycket som helst av våra statliga resurser på. Det kostar tillräckligt mycket i dag. Någon här kanske har en siffra på hur mycket vargförvaltningen i Sverige kostar i dag. Det skulle vara intressant att få veta.
Vi lägger nämligen väldigt mycket pengar på det i Sverige. Jag tror att det i framtiden finns många viktigare hål att stoppa de pengarna i när det gäller att bekämpa brott, att få fler poliser och att återstarta samhället när vi är ute ur den här pandemin. De pengarna ska inte gå till rovdjursförvaltningen. Där finns tillräckligt med pengar i dag.
John Widegren (M):
Vi ska nu debattera MJU6 En anpassning av bestämmelser om kontroll i livsmedelskedjan till EU:s nya kontrollförordning . Det handlar i princip om att ställa om svensk lagstiftning till en EU-förordning vad gäller kontroller i livsmedelskedjan. Jag yrkar bifall till Moderaternas reservation nummer 1.
Jag tänkte prata en del om våra två reservationer i ärendet. Den första reservationen handlar om en kompetent och likvärdig kontroll i livsmedelskedjan. Här menar vi att det i dag finns vissa problem. Framför allt hör vi från näringen att det finns problem. Man tycker inte att man får en likvärdig bedömning beroende på var man finns i landet.
Det kan till och med vara så att man inte anser att man får en likvärdig bedömning beroende på vilken inspektör man får, även på en och samma plats. Detta tycker vi är ett problem. Vi hade gärna sett att regeringen hade vidtagit någon åtgärd mot detta.
Vi har i ett annat sammanhang motionerat om att våra besiktningsveterinärer på slakterierna skulle behöva bli mer likvärdiga i sina bedömningar. Det är en helt annan fråga, men det visar att det inte finns likvärdig bedömning i dag. Det blir tolkningsfrågor i mångt och mycket. Det är inte rättssäkert hur man inom våra näringar upplever sig bli bemött.
Till syvende och sist kan detta gå ut över både beredskapstänket och livsmedelsproduktionstänket. Det kan gå emot vår livsmedelsstrategi på vissa sätt när det inte fungerar. Man hör producenter som väljer att lägga ned i stället för att satsa och gå vidare, och det är jätteolyckligt.
Därför menar vi att man hade behövt bredda detta och se på ett annat sätt på hur vi får en kompetent och likvärdig kontroll, helt enkelt för att säkerställa att det är rättssäkert att ägna sig åt verksamhet inom livsmedelskedjan. Vår andra reservation rör ett förslag som tas upp i betänkandet och som handlar om att myndigheter ska kunna göra inköp med dold identitet.
Vi har även tidigare från Moderaternas sida, i samband med en proposition som hette 2019/20:137 Förbättrad tillsyn på miljöområdet , motionerat om detta med dolda inköp. Vi tycker att det är någonting som ska användas väldigt restriktivt. Det är på gränsen till vad man faktiskt ska kunna göra. Myndighetskontroll och myndighetsarbete ska ske offentligt och kunna ses av människor.
När man gör det med dolda inköp är det inte riktigt så. Vi ställer oss väldigt restriktiva till användning av dolda inköp. Vi menar att det finns verktyg för myndigheter att använda redan i dag. Man kan ju faktiskt göra inköp utan att de är dolda för att se att exempelvis ett livsmedel håller rätt kvalitet. Här är vi alltså skeptiska. Jag hade egentligen inte tänkt dra ut på detta så mycket mer, fru talman.
Jag är kortfattad och ville bara dra våra två reservationer.
John Widegren (M):
Vi blev omnämnda i anförandet. Därför ville jag ta replik. Det vi säger i vår följdmotion om inköp under dold identitet är att man ska uttömma alla andra alternativ innan man använder det. Det ska vara en sista utväg om man vill komma på någon med någonting.
Vi menar att myndighetskontroll och myndighetsarbete ska vara öppet och tydligt, särskilt på livsmedelssidan. Det är därför vi har med reservationen om dold identitet. Vi har alltså inte helt motsatt oss det hela. Men vi tycker att det ska användas restriktivt och vara den sista utvägen. Det talades i anförandet om att det som föreslås skulle leda till mindre krångel. Det är något som jag välkomnar.
Jag hoppas verkligen att det kommer att leda till mindre krångel. Vi har i många år talat om att minska krångel, regelbörda och administrativ börda inom livsmedelssektorn, just för att näringen själv tycker att det är en belastning. Fru talman! Jag vill fråga Miljöpartiet om det här med ojämna bedömningar, som man hör mycket om från näringen. Hur kan vi få en mer likvärdig bedömning?
Det verkar som att det är otroligt stor skillnad mellan olika inspektörer och olika kontrollanter. Jag hade inte tänkt nämna det, men det finns en inte alltför gammal rapport där det talas om myndighetsaktivism. Hur ställer sig Miljöpartiet till den frågan? Kan det vara en del i att det blir otroligt ojämna bedömningar när det kommer till livsmedelssektorn?