KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Jag beklagar att ministern inte har probleminsikt när det gäller lärarutbildningen. Söktrycket till lärarutbildningen sjunker. Det hjälper inte att maximera antalet utbildningsplatser om det inte är någon konkurrens om dem. För ett par år sedan var det ingen konkurrens om 50 procent av samtliga lärarutbildningsplatser i landet.
Det innebär att man indirekt sänker ribban för att antas till lärarutbildningen, den absolut viktigaste utbildningen vi har inom högskolan. Vi ser också att det finns stora skillnader. På ämneslärarprogrammet vid Karlstads universitet hoppade 46 procent av de som gick ämneslärarutbildningen på distans av, medan "bara" 28 procent av de som studerade på campus hoppade av.
Regeringen måste ändå erkänna att det är ett kvalitetsproblem, fru talman. Det behöver inte betyda att kvalitetsproblemet ligger inom själva utbildningen, att utbildningen är för lätt. Tvärtom visar flera uppföljande granskningar och studier att det på många av de här utbildningarna ställs höga krav på delaktighet, didaktik, metodik och så vidare.
Men det är de studerandes motivation, intresse, aktivitet, incitament och så vidare som gör att de inte fullföljer lärarutbildningen. Därför är svaret på Liberalernas interpellation egentligen inte relevant. Det är inte lämplighetstesterna jag är ute efter; det är ju vi som har ställt krav på lämplighetstest.
Min fråga till regeringen när det gäller det är vad de gör för att stimulera att lärosäten utöver högskolan i Jönköping ska införa lämplighetstest rakt av på alla lärarutbildningar, som man har i Finland. Det har regeringen motsatt sig under många år.
Jag undrar också över vad som har hänt med Universitets- och högskolerådets, UHR:s, återkoppling till regeringen, som kom för ett år sedan, när det gäller att ställa krav på lägst betyg C i det ämne man vill undervisa i för att komma in på ämneslärarprogrammet. Här står det i en mycket kort mening, fru talman, att ärendet bereds på Regeringskansliet. Nu har det gått över ett år.
Vi i riksdagen är såklart nyfikna på om beredningen går mot ett förslag eller om regeringen helt enkelt lägger den i den berömda lådan på Utbildningsdepartementet. Visst har det enligt UHR vissa negativa effekter, så som ministern skrev, på söktryck och rekrytering, men det har också positiva effekter.
Dem har statsrådet, Utbildningsdepartementet och regeringen helt bortsett från att ta med i sitt interpellationssvar. Det skulle nämligen också minska avhoppen och öka genomströmningen och hur många som tar poäng. Det är oerhört centralt, fru talman, att om vi ska klara genomströmningen i lärarutbildningen, klara lärarbristen och höja statusen räcker det inte att vi gör det hela lättare, utökar antalet platser och tar in fler lärarstudenter.
Det är också oerhört viktigt att vi ser till att ännu fler examineras, tar en riktig lärarexamen och går ut på arbetsmarknaden.
Roger Haddad (L):
Det är Liberalerna som genom januariavtalet har fört upp frågan om lärarutbildningen på regeringens bord. Punkterna om det kommer direkt från vårt skolpolitiska program. Kravet på lämplighetstest är vårt krav. Kravet om att höja antagningspoängen till C-betyg på ämneslärarutbildningen är också vårt krav. Allt detta har Socialdemokraterna varit emot.
Att vi inte har kommit längre och genomfört det här på riktigt, det vill säga nere på lärosätesnivå, beror på att ni har förhalat det hela och har gjort ert yttersta för att inte genomföra dessa kvalitetsförändringar. Att övningsskolorna som vi införde nu har permanentats var också ett krav från Liberalerna. Jag har inga problem med hälften av dessa förslag eftersom det är mitt partis politik.
Det handlar om krav på bättre verksamhetsförlagd utbildning, VFU, mer lärarledd undervisning på lärarutbildningen och ökade resurser även för samhällskunskap och humaniora. Men vi skiljer oss radikalt åt när det gäller kraven för att komma in på lärarutbildningen, fru talman. Socialdemokraterna står för kvantitet, och vi står på kvalitetssidan. Det vill jag fortfarande hävda. Det handlar inte om att ta in nollpoängare.
Campus Gotland meddelade häromdagen att de inte fyller platserna på lärarutbildningen. Flera orter har detta problem. Vad gäller ämneslärarprogrammet undrar jag om det ska göras om. Ska det kortas? Ska det reformeras på något sätt? Ska det utredas? Jag får över huvud taget inga besked om det. Det är kanske den enskilda inriktning där vi har störst kvalitetsproblem.
Det finns såklart många motiverade, duktiga och oerhört kämpande lärarstudenter, men vi kan inte acceptera att det på flera inriktningar förekommer avhopp på alltifrån 35 procent till 56 procent.
Roger Haddad (L):
Häromdagen presenterade Arbetsförmedlingen sin nya prognos, som visar att långtidsarbetslösheten håller på att bita sig fast och att det inte finns några som helst tecken på att den kommer att sjunka. Snarare närmar vi oss 200 000 personer i långtidsarbetslöshet, varav över hälften har varit arbetslösa i över två år. Över hälften av dessa är födda utanför Europa. Detta är ett gigantiskt misslyckande för den förda politiken.
Vi såg redan före pandemin att arbetslösheten började öka även i dessa grupper. Häromdagen presenterade regeringen klassiska socialdemokratiska reformer, som vi menar är ineffektiva och dyra och inte har lett till bättre integration på arbetsmarknaden. I dag går generaldirektören på Arbetsförmedlingen ut och säger att Arbetsförmedlingen inte kan klara av hela integrationspolitiken. Min fråga till regeringen är: Hur ser ministern på denna kritik?
Roger Haddad (L):
Jag har en fråga till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. Skolan är Sveriges viktigaste och största arbetsplats, och läraryrket är det viktigaste yrket i samhället. Häromdagen presenterade Lärarförbundet en mycket bekymmersam rapport om hot och våld och brister i arbetsmiljön. Mer än en tredjedel av låg- och mellanstadielärarna hade utsatts för hot och våld.
I enkäten fördes också fram att arbetsgivaren inte alltid anmäler eller utreder hot och våld. Man vet inte heller om det leder till någon konsekvens när man anmäler. Det sista som togs upp var att man inte ens vet om arbetsgivaren över huvud taget går vidare och anmäler det till Arbetsmiljöverket.
Min fråga till arbetsmarknadsministern är om hon och regeringen ser behov av att skärpa arbetsmiljölagstiftningen och kraven gentemot huvudmännen.
Roger Haddad (L):
Tack, statsrådet! Vi har inte bara generella problem med brist på studiero, som drabbar eleverna. Hot och fysiskt våld gäller inte bara från elever. Även vårdnadshavare ger sig på skolans personal. Det är helt oacceptabelt. Senast Arbetsmiljöverket gjorde en större granskning av arbetsmiljön inom skolväsendet var 2016. Är regeringen beredd att besluta om en ny djupstudie för att få en bättre och uppdaterad lägesbild av arbetsmiljön inom skolan?
Långtidsarbetslösheten har sannerligen bitit sig fast. Det som oroar mig mest är att den ökar särskilt bland personer som har olika typer av funktionsnedsättningar. Periodvis har vi sett att det finns dubbelt så många arbetslösa och långtidsarbetslösa bland dem jämfört med övriga inskrivna på Arbetsförmedlingen.
En fråga som jag särskilt vill lyfta fram är Arbetsförmedlingens bristande kompetens, kapacitet och förmåga att bedöma arbetsförmågan hos personer med funktionsnedsättning. Jag vill även lyfta fram den häftiga kritik som återkommande hörs om det statliga bolaget Samhall. Många människor mår dåligt, blir sjukskrivna och får inte rätt stöd. Det finns inga rutiner för vad som ska ske när någon avlider på arbetsplatsen.
Det har gått så långt att några har tagit livet av sig på grund av bristfällig hantering. Jag menar att det är dags för regeringen och statsrådet att slå näven i bordet och agera. Hur ser statsrådet på kritiken mot Samhall?
Roger Haddad (L):
Jag vill återigen uppmärksamma situationen för de elever med särskilda behov som inte får tillräckligt anpassat stöd i grundskolan och gymnasieskolan. Den senaste tiden har vi också sett hur antalet elever i särskolan har ökat kraftigt.
Jag vill fästa skolministerns uppmärksamhet på detta och fråga skolministern vilka åtgärder hon tänker vidta för att se till att elever inte blir felaktigt inskrivna i särskolan. Om man hamnar fel, vilket vi dagligen ser exempel på, riskerar man att inte få rätt undervisning, att inte få de moment som man har rätt till och att inte få en färdig utbildning.
Därmed riskerar man att gå miste om möjligheter att gå vidare i livet och till exempel läsa på högskola eller universitet.
Roger Haddad (L):
Andelen elever i särskolan har ökat de senaste åren. Det är fakta enligt Skolverket, ingenting annat. Men det finns för många som har gått igenom skolsystemet och blivit felaktigt inskrivna tidigare. I dag är de kanske i 20-, 25- eller 30-årsåldern, och de har ännu inte fått upprättelse av samhället. Kommunerna drar igång domstolsprocesser som gör att de inte vågar gå vidare. För många i den här målgruppen är livet förstört.
Det handlar till exempel om ekonomiskt skydd. Är statsrådet beredd att tillsätta en statlig utredning när det gäller de här frågorna?
Roger Haddad (L):
För ungefär tio dagar sedan drabbades min hemkommun Västerås av tre mycket grova brott. Det mest anmärkningsvärda, som jag tror chockade hela landet, var att en skolklass knivrånades mitt på ljusa dagen under pågående lektion. Detta visar att brottsutvecklingen är allvarlig.
Vi ser sedan lång tid tillbaka att utvecklingen går åt fel håll på flera av våra orter, även i Västmanlands län, som jag kommer från. Vi behöver fler brottsförebyggande insatser och fler poliser, och vi behöver fortsätta skärpa straffen. När det gäller straffrabatt för unga finns fortfarande luckor i systemet.
Ministern säger att vi har en all-time-high, men låt mig upplysa om att vi har 20 färre utredare och 32 färre poliser i Västmanland än 2015. Vad tänker justitieministern göra åt detta?
Roger Haddad (L):
I måndags meddelade skolministern, vilket är känt i kammaren, att utredningen om statligt huvudmannaskap, som bland annat vi liberaler har drivit för att öka likvärdigheten i landet, kommer att få en annan inriktning. Den dagen besökte jag Åsele Centralskola i Västerbotten. Den socialdemokratiska kommunledningen har lagt ett sparbeting bara på skolverksamheten på 3,7 miljoner.
Det låter inte som en stor summa, men för Åsele motsvarar det två hela förskoleavdelningar. En sådan summa är ett exempel på hur en förändring av huvudmannaskapet skulle innebära bättre förutsättningar för lärare och rektorer. I stället får utredningen en annan inriktning, och regeringen vill öka styrningen. Vad är budskapet?
Är det ett 79:e statsbidrag som ska lösa problemet?
Roger Haddad (L):
En konsekvens av Rysslands invasion i Ukraina är att vi nu har tagit emot drygt 14 000 ukrainska medborgare, varav de flesta är kvinnor och barn och ungefär hälften är i arbetsför ålder. Jag lyssnade häromdagen, fru talman, på arbetsmarknadsministerns presskonferens om hur vi förbereder oss som samhälle. Kommunerna gör sitt yttersta på ett positivt sätt genom att de tar emot och ställer upp.
Frågan om egen försörjning kommer snart som ett brev på posten. Det finns en förväntan att de vuxna som kommer hit också ska försörja sig själva. Men när man lyssnade på regeringen fick man inte höra något om extra resurser till Arbetsförmedlingen. Inte heller kommer det att införas en möjlighet att få svenskundervisning, som för många är avgörande för att komma in på arbetsmarknaden. Min fråga till statsrådet Eva Nordmark är: Varför motsätter ni er det?
Roger Haddad (L):
Jag är helt övertygad om att de många mammor och andra vuxna som kommer till Sverige inte vill något annat än att göra gott och bra ifrån sig i Sverige, oavsett om de är här i tre månader eller ett år. Vi vet inte, fru talman, hur länge den här konflikten kommer att pågå. Därför tycker jag att det är anmärkningsvärt att inte beredskapen dras igång mycket tidigare och snabbare när det gäller resurser, verktygslåda hos Arbetsförmedlingen och kartläggning tillsammans med Myndigheten för yrkeshögskolan.
Man skulle redan nu kunna säga till kommunerna: Erbjud svenskundervisning, för det är viktigt för etableringen!
Roger Haddad (L):
De senaste veckorna har jag varit på skolor och boenden som har tagit emot flyktingar från krigets Ukraina, och ingen kan gå därifrån oberörd av vad kvinnorna och inte minst barnen har fått vara med om. Efter fem sex veckor är det fortfarande många barn som inte har kommit ut på skolorna, men jag vet att det är på gång.
Något som oroar mig är den sysslolöshet som riskerar att drabba de vuxna på dessa boenden eftersom de inte får aktiviteter, rådgivning och stöd för att komma ut på arbetsmarknaden. I morse meddelade regeringen att de ska få information om arbetsmarknadsläget, men efter att ha varit ute på boenden och träffat dessa människor inser man att de behöver en mycket mer aktiv utbildnings- och arbetsmarknadsinsats.
Vad tänker regeringen göra för att påskynda etableringen på arbetsmarknaden?
Roger Haddad (L):
Också jag riktar min fråga till integrationsminister Anders Ygeman. Det är inte bara så att långtidsarbetslösheten i Sverige har bitit sig fast med över 180 000 personer, varav lejonparten är utrikes födda och många utrikes födda kvinnor, utan vi ser också att segregationen ökar i landet. Både Försvarshögskolan och Säkerhetspolisen bekräftade nyligen bilden av att också extremismen och radikaliseringen ökar i vårt samhälle.
Tidigare i dag presenterade regeringen bland annat åtta nya uppdrag kring segregation till ett antal myndigheter. Min fråga till regeringen är: Vilka resultat och vilken effekt ser ni framför er? Det är ju inte första gången regeringen ger sig på de här utmaningarna och problemen, och trots det går utvecklingen tyvärr åt fel håll.
Roger Haddad (L):
Samhällsutvecklingen i Sverige går åt fel håll, oavsett om vi tittar på skjutningar, brottslighet, segregation eller extremism. När det gäller utsatta områden har dessa under den här regeringens tid ökat från 55 till 61 områden. Det är inget annat än ett misslyckande för svensk integrationspolitik. Därför frågade jag, fru talman, om regeringen med dagens besked tror sig kunna uppnå några andra, verkliga resultat.
Vi har haft delegationer, men det har ändå inte fått effekt.
Roger Haddad (L):
För några veckor sedan kom Jämställdhetsmyndighetens återrapport om situationen för de utrikes födda kvinnorna på arbetsmarknaden. Tyvärr kan jag, som jobbar med dessa frågor i arbetsmarknadsutskottet, konstatera att det inte är någon munter läsning. Man pekar på flera systematiska hinder för att komma in på arbetsmarknaden, där vi ser en fortsatt ökad sysselsättningsgrad bland arbetskraften just när det gäller utrikes födda.
Man säger att var tredje utrikes född kvinna som är född utanför Europa befinner sig utanför arbetskraften. Flera av de hinder som pekas ut, fru talman, är sfi-undervisningen och etableringsprogrammet inom Arbetsförmedlingen. Min fråga till integrationsministern är: Har du något konkret förslag på gång för att komma åt detta problem så att vi får ut fler kvinnor på arbetsmarknaden och därmed förbättrar integrationen?
Roger Haddad (L):
Svensk skola har i dag många utmaningar. Vi har bristande kvalitet på många håll, och vi har bristande tillgång på utbildade och behöriga lärare. De elever som mest behöver möta utbildade och behöriga lärare får inte det i många utsatta områden. Vi har också bristande studiero i skolan.
Vi måste göra allt från det politiska samhället, riksdagen och regeringen för att rekrytera och behålla lärare i kommuner och friskolor och också höja yrkets status. Ett initiativ har varit det statliga Lärarlönelyftet.
Häromdagen meddelade Skolverket något som jag skulle vilja kalla ett hafsverk, och regeringen meddelade snabbt att stödet ska trappas ned från 3 kronor till 2, 1 och kanske 0 kronor, som ska gå till ersättning till kommunerna i stället för till lärarlöner. Eftersom likvärdighetsbidraget inte omfattar lärarlöner är min fråga till statsrådet: Tänker utbildningsministern stoppa denna utveckling?
Roger Haddad (L):
För fem år sedan satt bland andra jag för mitt parti och statsrådet Anders Ygeman och skulle förhandla fram nationella åtgärder mot våldsbejakande extremism och terrorism. Ett av Liberalernas främsta krav då, för fem år sedan, var att inga offentliga bidrag och medel skulle gå till att genom statsbidrag finansiera samfund eller organisationer som motverkar grundläggande demokratiska värderingar. Häromdagen kom det ett förslag.
Jag menar att det är lite sent. Det har gått fem år. Men det är bättre än ingenting. Fru talman! En del i vårt krav var dock att genomföra skärpningar inte bara för staten utan även för kommuner och regioner, som fördelar ut miljontals kronor varje år till olika föreningar. Min fråga till statsrådet Anders Ygeman är: Var i detta förslag finns den skärpningen?
Roger Haddad (L):
Jag vill vända mig till jämställdhetsministern. Det kom sysselsättningsstatistik för drygt en månad sedan som fortfarande bekräftar bilden av sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda kvinnor. Sysselsättningen för inrikes födda kvinnor ligger på ungefär 80 procent, medan siffran för utrikes födda kvinnor är ungefär 20 procent lägre.
Det här är ett oerhört stort problem som vi från Liberalerna återkommande har uppmärksammat, och vi ser att Arbetsförmedlingen har fått kritik för delar av jämställdhetsuppdraget i arbetsmarknadspolitiken. Jag såg att regeringen nu vill individualisera etableringstillägget, något som har avslagits i kammaren från Socialdemokraterna när vi har drivit den frågan de senaste två tre åren.
Vi har nu beslutat om språkförskola för att öka deltagandet och underlätta etableringen för kvinnor på arbetsmarknaden. Hur ser ministern på det här glappet, och vad tänker regeringen ytterligare göra inom arbetsmarknadspolitiken för att få ut utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden?
Roger Haddad (L):
Jag välkomnar att Socialdemokraterna ansluter sig till Liberalernas linje när det gäller att individualisera etableringstillägget. Men att bara se över etableringsprogrammet räcker inte. Många av de 180 000 arbetslösa, huvudsakligen utrikes födda och inte minst kvinnor, är inte aktuella för etableringsprogrammet.
Det krävs helt andra insatser för att snabbare få ut dem i inte minst utbildning för att de ska kunna närma sig arbetsmarknaden.
Arhe Hamednaca (S):
Det är första gången som jag står här i talarstolen, och jag är glad att jag börjar med en fråga som har engagerat mig länge. Jag vill börja med att tacka ministern för svaret på min interpellation. De frågor jag tar upp är viktiga, svåra och komplexa och gäller främst svårt utsatta medborgare i vårt samhälle.
Jag utgår från att ministern menar väl, men jag tycker ändå inte att det verkar som att ministern riktigt förstår hur allvarliga problemen är för de här flickorna och unga kvinnorna. Det som krävs är en helhetssyn för att långsiktigt vända utvecklingen. Ministern räknar i svaret upp en rad lovvärda initiativ, men de räcker inte.
De här utsatta människorna behöver ses som lika viktiga som andra medborgare. De insatser eller de senaste årens omfördelningar av resurser från utsatta områden och grupper till redan välbeställda områden och grupper signalerar snarast motsatsen.
Skolan och vården är särskilt tydliga exempel på detta. Jag citerar ur min interpellation: "Våldet mot kvinnor är en urgammal och primitiv universal företeelse med olika mekanismer, av vilka en är det så kallade hedersrelaterade våldet.
Ändå var det först i mitten av 1990-talet som politiker, samhälle och svenska medier på allvar började uppmärksamma att unga kvinnor med invandrarbakgrund kunde vara utsatta för dödshot och mordförsök av nära anhöriga. Några av de unga flickorna hamnar i skyddat boende."
Innan jag blev riksdagsledamot arbetade jag mot hedersrelaterat våld i åtta år på Fryshuset Elektra. Under åren som jag har jobbat med de här frågorna har jag mött många unga flickor och killar som har vittnat om hur svårt många flickor har det.
Jag har också träffat och samarbetat med många frivilligorganisationer, inte minst kvinnojourer, som gör ett fantastiskt arbete med små resurser. De vittnar också om flickornas svåra situation tiden efter skyddat boende - jag betonar starkt att jag pratar om tiden efter skyddat boende.
Länsstyrelsen i Stockholms län hade 2008 ett stort nationellt samråd som utmynnade i rapporten Skyddat boende för personer som utsätts för hedersvåld . Jag utgår från att ministern har läst rapporten.
Här beskrivs problem som kortsiktighet, bristande finansiering, olämpliga eller uteblivna placeringar och oklara kriterier för vilka som ska få bedriva verksamhet som skyddat boende.
Utifrån detta vill jag repetera mina frågor i min interpellation till statsrådet: Avser statsrådet att ta initiativ till att utreda eller kartlägga hur det går för dem som lämnar ett skyddat boende, livet efter skyddat boende?
Vad tänker statsrådet göra för att flickor och unga kvinnor efter det skyddade boendet ska få samma möjligheter som andra i vårt samhälle att leva ett normalt liv?
Arhe Hamednaca (S):
Jag påstår inte att allt har blivit sämre, och jag skyller inte allt på regeringen. Den här sortens våld och utsatthet fanns självklart även före 2006. Jag känner igen handlingsplanerna och satsningarna som statsrådet nämner.
Jag har jobbat ute på fältet i nästan tio år. Jag känner igen dem, och jag vet att vi är på rätt väg. Men det räcker inte. Jag talar inte om de satsningar som görs. Jag vet att det satsas kortsiktiga projektmedel genom länsstyrelserna.
Jag vet också att det finns ett stort engagemang tack vare de frivilliga organisationerna, inte minst i kvinnojourerna som jobbar och kämpar dagligen med dessa frågor. När det gäller kunskap är vi också på rätt väg. Kunskapshöjande utbildningar och satsningar är på gång; det vet jag.
Men det som jag tar upp, Maria, är ett nytt område. Det handlar om livet efter skyddat boende. Dessa flickor har levt ett trasigt liv, och därför kommer de in i skyddat boende. Där börjar ett helt annat liv. Det blir nästan dubbla trasiga liv för dessa flickor.
Efter skyddat boende hamnar många flickor tyvärr i destruktiva miljöer. De börjar redan i skyddat boende med tabletter mot depressioner. Fortsättningen blir alkohol, droger och till och med prostitution. Detta vill jag lyfta upp.
Jag upprepar att jag vill se en utredning eller kartläggning av hur stort detta problem är. Därifrån kan vi sedan hämta kunskap om vad vi kan göra. Jag talar inte bara om unga flickor som drabbats av hedersrelaterat våld, utan det här gäller många kvinnor. Livet efter skyddat boende är inte helt enkelt.
För en månad sedan besökte jag en kvinnojour som heter Someja som gör ett fantastiskt arbete för att hjälpa tjejer och kvinnor med invandrarbakgrund. De lyfte upp att stöd och hjälp från samhället efter skyddat boende är nästan obefintligt.
Man tycks tro att de kan klara det normala livet ute i samhället själva precis som andra människor. Man tycks totalt ha glömt att dessa flickors liv aldrig har varit normalt.
Enligt Someja och många andra som har jobbat med dessa frågor kommer många flickor tillbaka till dem och söker hjälp för att kunna klara det vardagliga livet. Jag vill att ministern ska göra en kartläggning av hur livet efter skyddat boende ser ut.