Lars Tysklind (L):
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag kan också passa på att instämma i Jessica Rosencrantz och Anders Åkessons anföranden. Vi har här ett betänkande med två tillkännagivanden. Det ena handlar om att återstarta bygget av Förbifart Stockholm före den 1 januari. Det andra handlar om att inte tillsätta en förhandlingsperson för bostadsbyggande på citynära flygplatser. Detta är egentligen en omskrivning.
Diskussionen handlar inte så mycket om andra citynära flygplatser än just om Bromma. Utgångspunkten för Folkpartiets och Alliansens politik sett bakåt har varit att vi bygger på ett transportslagsövergripande tankesätt.
Jag utgår från att vi är helt överens om att en robust och väl fungerande infrastruktur är en avgörande faktor för jobb och tillväxt i hela landet. Då talar vi om hela landet. Det är viktigt att lyfta fram, vilket Anders Åkesson också gjorde, att budgeten för infrastrukturen ökar med 3,4 miljarder kronor jämfört med förra året. Infrastrukturen är grunden.
Den är inget självändamål utan finns för att öka rörligheten. I spåren av rörligheten ökas möjligheten att bygga bostäder i expansiva områden tack vare effektiva persontransporter. Det handlar också om att det ska finnas pålitliga godstransporter för till exempel basindustrin, skogs- och gruvnäringen.
Där är satsningar på bärighet och tjälsäkring viktiga, speciellt inom skogsindustrin. Vi kan konstatera att kostnaderna för satsningarna har ökat. I den nu gällande nationella åtgärdsplanen för 2014-2025 är ledorden långsiktighet och helhetssyn.
Där finns viktiga projekt med, till exempel att påbörja den nya stambanan för höghastighetståg och en efterlängtad utbyggnad av E20 i Västergötland. Det som också karakteriserar planen är ett fokus på drift och underhåll; inte minst har järnvägsnätet prioriterats. Det vet alla.
Det har ju framgått under debatten att vi har olika verklighetsbilder av det svenska järnvägsnätet. Alla vet att underhållet av järnvägsnätet har varit eftersatt under decennier. Det är faktiskt ingen slump att alliansregeringen under åren 2006-2014 har fördubblat anslaget till drift och underhåll.
Det beror naturligtvis på att vi ser verklighetsbilden. Anslaget ligger på en sådan nivå att Trafikverket långsiktigt kan bygga upp en funktionell och robust järnväg. Långsiktigheten är helt avgörande.
Låt oss blicka lite framåt till frågan om det så kallade Sverigebygget, som har varit uppe under debatten. Folkpartiet tillsammans med övriga allianspartier blickar framåt till 2035. Det handlar om att investera i stambanor för höghastighetståg mellan Stockholm och Malmö samt Göteborg och Stockholm. Det handlar om satsningar på kollektivtrafik och inte minst satsningar på bostäder.
Det handlar om i storleksordningen 100 000 nya bostäder i Sverigebygget. Fru talman! Mot förslaget från Folkpartiet och övriga allianspartier, som finns med i den budget som ska antas i dag, finns förslag från S-MP-regeringen med stöd från Vänsterpartiet om kraftigt sänkta anslag till väginvesteringar.
Det kan kännas oroande för de delar av landet där man är helt beroende av vägar. Vi diskuterar järnvägen, men vi får inte glömma bort att större delen av Sverige är beroende av vägar. Vi talar här om viktiga satsningar. Det måste finnas satsningar som får skjutas på framtiden.
Det handlar tydligen inte om E20, eftersom den inte nämns i de särskilda yttrandena, utan det måste handla om andra objekt, men det är höljt i dunkel vilka objekt det är fråga om. För en större del av landet är vägarna en lika viktig fråga som järnvägarna, även om järnvägarna naturligtvis är en oerhört viktig fråga. Fru talman!
I grunden handlar det inte om att sätta transportslagen mot varandra, utan det handlar om att med hjälp av ett transportslagsövergripande tankesätt, som vi säkert är överens om, få ett optimalt fungerande transportsystem där alla transportslagen samverkar. Ett transportslag som har nämnts är sjöfarten, som definitivt inte utvecklats till sin fulla potential.
Det är bra att vi nu diskuterar ett nytt regelverk för inre sjöfart och att införa tonnageskatt. Det pågår faktiskt en utredning. Det är inte en glömd och undanstoppad fråga. Det handlar om att jobba efter den väl genomarbetade nationella planen.
I skenet av detta känns stoppet av bygget av Förbifart Stockholm märkligt, speciellt som representanter för Socialdemokraterna hela tiden upprepar att Förbifarten ska byggas. Så sent som i morse sade infrastrukturminister Anna Johansson att det var ett viktigt projekt och att det aldrig har varit aktuellt att stoppa bygget. Då kan man undra varför det har stått stilla och kostat skattebetalarna pengar, om det aldrig har varit meningen att stoppa bygget.
Det måste ju ses som rent slöseri. Jag utgår från att vi röstar om ett tillkännagivande om att starta bygget igen den 1 januari, och då verkar det som att det tillkännagivandet kommer att effektueras ganska snabbt. När det gäller Bromma flygplats kan vi slå fast att det definitivt inte är bara en Stockholmsfråga. Vi har pratat mycket om tillväxt och jobb i Stockholm, men Bromma flygplats är en nationell fråga.
Bromma flygplats är viktig för många regioner i Sverige. Det har tidigare i dag räknats upp ett antal flygplatser som är direkt beroende av Bromma, så det behöver jag inte göra. Frågan om Bromma flygplats är ingen lokalpolitisk storstadsfråga, utan det är en nationell infrastrukturfråga. I det skenet känns det ganska märkligt att man tillsätter en förhandlingsperson.
Det bedyras att Bromma definitivt inte ska läggas ned. Då undrar jag vad syftet med förhandlingspersonen är över huvud taget. Vad ska det leda till? Det tillkännagivandet har i allra högsta grad fortfarande aktualitet.