KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunvor G Ericson (MP):
Ja, det är bra att rökningen minskar. Men vi har ett stort problem, för nyrekryteringen ökar. De senaste siffrorna visar att det var ungefär 16 000 nya rökare för några år sedan. Nu har de ökat till 20 000. Det är inte positivt. Reklamen lockar nya rökare. Tobaksindustrin liksom all kommersiell verksamhet drivs naturligtvis av ekonomisk vinst.
Men det som skiljer tobaksbolagen från annan industri är att produkterna de tillverkar tar död på mer än hälften av kunderna i förtid. Det är 6 000 dödsfall varje år i Sverige.
Därmed är behovet av nyrekrytering stort, och finurligheten är också stor när ungefär 20 000-25 000 behöver rekryteras årligen så som tobaksindustrin förmodligen tänker. Det blir också problematiskt att tänka så här: Det är svårt att fånga in rökare när de blir äldre.
Har man inte börjat röka i 25-årsåldern är det ganska troligt att man inte kommer att röka alls. 88 procent av alla vuxna dagligrökare tar sin första cigarett före 18 års ålder. När vi har en åldersgräns på 18 år måste vi alltså se till att den fungerar. Kunskapen att det är viktigt med marknadsföring i direkt anslutning till köpet av en vara har funnits länge.
Men fokuseringen på reklam och andra försäljningsdrivande aktiviteter på försäljningsställen tog verkligen fart i samband med att marknadsföring av tobak förbjöds i exempelvis tidningar och tv. Då var man snabbt på tårna och utvecklade strategier för att nå kunderna i detaljhandelsmiljön. Där har lagstiftningen inte legat i fas.
Är Maria Larsson villig att ta upp frågor om dold försäljning, om att förändra cigarettpaketens innehåll och om marknadsföring av smaktillsatser? Det är marknadsföring som visserligen EU pekar på, men där Sverige inte riktigt har tagit steget fullt ut.
Jag har för mig att det är flera år sedan Maria Larsson tog upp förslaget att ha fler rökfria miljöer. Jag tycker att det är bra, men när kommer det konkreta förslaget? När ska man slippa passera en sjukhusentré där rökning är tillåten för att komma in på sjukhuset? Rökstopp i sjukvården när patienten ska opereras har gett väldigt positiva resultat på många håll, inte minst medicinskt.
Men det har också visat sig att personer blir rökfria även ett år efter operation. Visst, attityder har stor betydelse. Men det behövs också insatser som gör att det inte är enkelt att få tag i cigaretter när man är under 18 år. Attityden påverkas även av hur industrin jobbar med att rekrytera nya rökare, till exempel på krogen på kvällen.
År 2002 satte regeringen upp fyra tobaksförebyggande delmål: tobaksfri livsstart från 2014, en halvering till 2014 av antalet unga som börjar röka eller snusa, en halvering till 2014 av andelen rökare i de grupper som röker mest och att ingen ofrivilligt ska utsättas för rök i sin omgivning. År 2014 är snart.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag upprepar min ursprungliga fråga: Vad vill regeringen konkret göra för att leva upp till tobakskonventionens artikel 5.3? Den säger att folkhälsopolitiken ska skyddas från kommersiella intressen och andra krafter inom tobaksindustrin. Är regeringen villig att införa dold försäljning?
Är regeringen villig att ha bättre kontroll av butiker så att de inte säljer till dem under 18 år? Jag tyckte att statsrådet Maria Larsson faktiskt antydde att man skulle ha bättre kontroller. Men är man då också beredd att stänga av butiker och inte tillåta att de säljer tobak under till exempel sex månader eller ett år om de bryter mot reglerna?
När det gäller attitydarbetet, vad tänker regeringen göra åt de rekryteringskampanjer eller vad man nu ska kalla dem som faktiskt förekommer i krogvärlden och andra miljöer? Där bjuder man på cigaretter, och det är inte alldeles tydligt att man upprätthåller ålderskontrollen. Är regeringen beredd att göra någonting konkret för att påverka krafterna när det gäller industrin?
Kent Persson (V):
Det är inte första gången som jag ställer en fråga om energi och klimatarbete och får frågan tillbaka vad vi anser om EU-samarbetet. Jag säger samma sak nu som jag sagt tidigare: Det är positivt att vi har nått fram en bit, men vi har ju inte nått så långt som vi skulle önska att vi hade gjort. Men det är bättre än ingenting trots allt.
Det är självklart att Vänsterpartiet respekterar den folkomröstning vi haft om EU. Vi respekterar resultatet. Vi har att jobba inom ramen för det, även om jag ogillar mycket av det som händer där.
Maud Olofsson tog upp två saker - individnivån, alltså att du och jag som individer självklart har ett ansvar, och byggandet, alltså bostadssektorn. Där spelar energirådgivarna en ofantligt stor och vikig roll ute i kommunerna.
Risken är nu stor att signalen blir att detta kommer att försvinna från och med 2008, och att man alltså än en gång lägger över det ansvar som borde vara nationellt på kommunerna.
De får leda denna folkrörelseutveckling och folkkampanj för att öka medvetenheten om hur man kan göra och vilken teknik som finns.
Därför vore det intressant att höra om ministern över huvud taget är beredd att inom alliansen driva frågan om att också fortsättningsvis avsätta pengar i budgeten för energirådgivning i kommunerna. Jag vet mycket väl att det pågår mycket ute i industrin.
Men det har ju också varit en diskussion i Dagens Industri under januari och februari mellan företrädare för industrin och andra. Till exempel har Göran Bryntse, som är teknisk doktor, skrivit om vilken potential som finns i en satsning på energisnåla pumpar, fläktar och motorer.
Bara inom pappersindustrin skulle vi om vi satsade på detta kunna spara 7 terawatt av de 23 som används där. Han menar att man inte gör det för att det inte finns incitament för att göra det. Det är i så fall allvarligt, för det är en industri som skulle kunna bli en ny basindustri i Sverige.
Jag tror att regeringen här skulle kunna ha en väldigt viktig uppgift i att föra denna dialog med företrädare för industrin om vikten av detta. Det kan inte vara så att vägen ut för den energiintensiva industrin är att få billigare energi. Vi har ju förstått nu när vi har lyssnat på regeringen att den vägen är stängd.
Fortum säger att det inte blir billigare. Dessutom borde det vara intressant för ministern att följa utvecklingen i USA, där man nu inom kraftindustrin har kommit fram till att det är billigare och smartare att stödja energiintensiv industri med effektiviseringsprogram än att bygga ut kapaciteten. Det är dubbelt så billigt att spara. Det har ju ni sagt tidigare.
Det skulle vara trevligt att höra om ministern skulle kunna tänka sig att ta en diskussion med Vattenfall om att de faktiskt kan jobba mer effektivt på det sättet.
Kent Persson (V):
Tack för det! Men jag får fortfarande inget svar på frågan huruvida det blir några ytterligare medel när det gäller stöd till energirådgivning i budgeten framöver.
Inte heller får jag något svar på frågan om ministern är beredd att ta en diskussion med till exempel Vattenfall, som vi trots allt äger ännu, om möjligheterna att diskutera en annan strategi än att man bara ska bygga ut och öka kapaciteten. Det kan ju vara så att man går in och stöder industrin på samma sätt som sker i USA, och att det är billigare att göra det än att bygga ut kapaciteten.
När det gäller individens uppgift och vad som ska ligga på individnivå vill jag säga att energirådgivningen har varit av avgörande betydelse för väldigt många hushåll i diskussionen om vad de ska investera i vid konvertering från olja, om det ska vara till biobränsle eller till bergvärme.
Jag känner till det här därför att det har varit en stor och viktig uppgift i den kommun som jag kommer från. Det hade alltså inte kunnat komma till stånd om det inte funnits ett statligt stöd. Så ser den ekonomiska verkligheten ut i väldigt många små kommuner. Det finns en risk att det här prioriteras bort när ekonomin stramas åt.
Jag skulle vilja ha ett svar från ministern på den här frågan: Kan vi räkna med fortsatt stöd inom det här området? Det är en viktig signal att skicka ut till kommunerna i Sverige.
Kent Persson (V):
Jag får tacka miljöministern för svaret. Det är bra att regeringen nu tar klimathotet på allvar. Det har inte alltid varit på det sättet. Det ska också bli intressant att se varthän det leder. När jag tittar på svaret från ministern kan jag bara konstatera att det är tomma ord.
Sanningen är att de konkreta åtgärder som jag var intresserad av att få höra om och beskedet om vilka ekonomiska resurser som regeringen är beredd att tillföra budgeten lyser med sin frånvaro. Vad får jag till svar? Ministern talar om krav på att varje tankställe ska tillhandahålla ett alternativt drivmedel. När då? blir min fråga.
Sanningen är att när jag har försökt driva den politiken i den kommun som jag kommer från har jag fått svaret: tidigast 2009 - om vi har råd. Frågan om miljöbilspremier blir ett hån. Det blir ett stort PR-jippo. Var ska vi tanka, och med vad? Det blir med bensin. Premien blir en subvention till dem som redan har råd och möjlighet att köpa nya bilar.
Det är ett problem. Om man läser i dagens nummer av Svenska Dagbladet, som jag studerat med noggrannhet, förstår man att det här är det stora problemet i regeringen i dag. Det finns fyra olika alternativ till hur miljöbilspremien ska utformas - om det blir någon. Det var den enda konkreta miljöfråga som ni lyfte fram inför valet.
Man kan också titta på vilken politik man för och vilka ekonomiska resurser som regeringen har tillfört i budgeten. Min fråga blir: Vad kommer att hända med klimatinvesteringsprogrammet? Efter 2008 är det ju borta. En konkret åtgärd som regeringen har vidtagit är att lyfta bort pengarna för det programmet ur budgeten.
Det har varit en av de mest effektiva åtgärderna under de senaste åren för att minska energiåtgången i våra fastigheter och minska växthusgasutsläppen från våra fordon. Pengarna har inte heller räckt till för den efterfrågan som har varit. Vad tänker regeringen göra? Miljöministern har ju nu ett gyllene tillfälle att säga: Det här ska vi ompröva.
Vi kommer att ta det här på allvar. Vi kommer att lyssna på miljörörelsen. Vi kommer att ompröva vår inställning. En annan fråga som har varit avgörande för att få fart på energisparåtgärder i kommunerna är energispararna. Även de lyser med sin frånvaro i budgeten för 2008 och framåt.
Jag kan berätta för miljöministern att för den lilla kommun som jag har varit aktiv i har det varit avgörande för att få fart på energisparåtgärderna, inte bara i själva kommunen utan även bland enskilda människor och företagare.
Jag efterlyser en fortsatt satsning på detta som är oerhört viktigt för att vi ska nå klimatmålen. Det är några konkreta frågor som jag önskar få svar på.
Kent Persson (V):
Jag noterar att det finns ett åtgärdspaket i de budgetar som har varit. Det borde ministern känna till vid det här laget. Den budget som ni har lagt fram med energisparåtgärder och effektiviseringar bygger ju på den tidigare budgeten. Det är ingen nyhet.
Det är ju den budget som Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet har jobbat fram och det är en fortsättning på det programmet. Men vad händer efteråt? Klimp:en och satsningarna på den delen är borta. Vi vet att det har varit ett viktigt och många gånger avgörande investeringsbidrag för kommuner att ställa om energianvändningen i fastigheterna.
Det har varit väldigt viktigt och det har varit en väldigt bra åtgärd. Man pratar om miljöbilspremien. Jag kan konstatera att det finns fyra partier i alliansen och det finns minst fyra förslag på utformningen. Vi får se var ni landar. Om man tittar på de konkreta förslagen ser man att det bara är två förslag som ni har lagt fram inför valet.
Den stora PR-grejen inför valet var ju miljöpremierna som inte ens finns med i budgeten för 2007. Om den kommer 2008 eller 2009 får vi se. Frågan är om det är en bra satsning.
Vore det inte klokare att hårt driva frågan om en ökad andel etanol i bensinen, från 5 % till 10 %, och driva frågan hårt inom EU? Det får bättre effekt på minskningen av utsläppen av koldioxid.
Åtgärderna och satsningarna på det som finns i landet är givetvis väldigt viktiga. Vad ni nu gör i regeringen är att tillsätta nya utredningar - tre utredningar eller parlamentariska grupper.
Vi kommer givetvis att vara med i det arbetet och vi kommer att bidra med våra förslag som vi delvis presenterade i vår budgetproposition och i förslaget till energiomställning. Ministern kan läsa det. Det finns en del förslag. Vi är ju inte utan förslag i Sverige.
Det gror oerhört på våra universitet, inte minst uppe i Umeå och nere i Lund. Varför inte ta fasta på vad LRF säger om energi från åker och skog? Man talar om 30 nya terawattimmar och 25 000 nya jobb. Det finns en hel del. Det här är ju inga nyheter.
Det borde vår miljöminister, som ju tillhör Centerpartiet, väl känna till. Jag hoppas att vi kan få se lite genomslag för den gröna delen av Centerpartiet i regeringen, annars tror jag att detta kommer att få en ände med förskräckelse.
Kent Persson (V):
Givetvis behöver vi överstatliga beslut om våra kommande miljömål. Och vi från Vänsterpartiet kommer också att vara med i det arbetet. Vi finns ju med i EU-parlamentet. Och så länge vi är medlemmar kommer vi också att arbeta aktivt där. Det har vi gjort tidigare, och det kommer vi att fortsätta med, så det är inga konstigheter.
Det är bara gammal retorik att säga att vi, bara därför att vi har varit kritiska mot EU, inte kan vara med och försöka påverka detta i rätt riktning. Självklart ska vi samarbeta. Det är inte tu tal om det. Det är ju därför som vi är så engagerade i dessa frågor. Men det blir lite märkligt här, att vi på något sätt ska börja om från början igen med att tillsätta parlamentariska utredningar och expertråd.
Det är som om det inte finns förslag redan i dag. Energisparrådgivarna har ju lagt fram en rapport om att det ska vara mer verkstad, där man är ganska kritisk. Och självklart faller detta tillbaka på tidigare regeringar och deras politik, men därmed inte sagt att vi borde gå snabbare fram.
Tittar man på alliansens budgetförslag och valplattform som man gick fram med så fanns miljön inte med över huvud taget om man ska vara riktigt ärlig. Det var först i och med att Sternrapporten kom och man fick se att miljön faktiskt hade ett pris som man vaknade till lite grann och började tala om att tillsätta nya arbetsgrupper, expertgrupper och så vidare. Det är ju sanningen.
Sanningen är att det är väldigt mycket ord och väldigt lite verkstad. Det finns förslag. Och detta handlar om tid, så att vi inte gör samma misstag som på 80-talet då hela utvecklingen inom vindkraften tog fart här i Sverige och vi var världsledande. Men i dag är det borta, och det har försvunnit till Danmark.
Kent Persson (V):
Ministern! Jag tackar så mycket för svaret på interpellationen. Jag blir kanske inte direkt något klokare över svaret utan känner samma oro som Peter Eriksson. Jag noterar att ministern tycker att nuvarande minerallag ger tillräckligt skydd för natur- och kulturområden såsom den är utformad i dag.
Utifrån vad som har hänt i Sjaunja delar jag inte ministerns uppfattning. Bakgrunden är det undersökningstillstånd som bergmästaren har tilldelat ett utländskt bolag att i nationalparken Sjaunja, som dessutom ingår i världsarvet Laponia, leta efter koppar. Laponia är Europas största sammanhängande naturlandskap med i princip orörd natur.
År 1996 tilldelades Laponia världsarvsstatus av Unesco. Motiveringen till det, som jag gärna vill referera, är: Området är av ett enastående universellt värde då det visar exempel på pågående geologiska, biologiska och ekologiska processer.
Det har en enorm rikedom på naturfenomen av exceptionell skönhet och betydande biologisk mångfald inklusive en population av brunbjörn och en alpin flora. I det området kommer nu aktiviteter att pågå för att klarlägga om kopparfyndigheterna är brytvärda eller inte. Det är djupt olyckligt.
Syftet med undersökningstillstånd är senare också att bevilja tillstånd att bedriva gruvverksamhet, alldeles som Peter Eriksson talade om tidigare när han också citerade miljöbalken. Jag menar att minerallagen i dess utformning i dag inte är tillräckligt tydlig när det gäller naturvårdens ställning i skyddade områden.
Den förändring av minerallagen som skedde år 2005 gav bara Bergsstaten en fingervisning om att man ska höra hos länsstyrelsen innan man ger tillstånd. Det är egentligen väldigt märkligt. Det är också att frångå förvaltningslagen.
Där står det klart och tydligt att man ska kommunicera med sakägare och eventuella fastighetsägare innan man ger tillstånd till någonting. Det är väldigt märkligt. Man kan läsa vad Riksantikvarieämbetet skriver på sin hemsida om världsarv.
Det står: Ett världsarv är ett kulturminne eller naturminne som är så värdefullt att det är en angelägenhet för hela mänskligheten. Det är en plats, ort, miljö eller objekt som på ett alldeles unikt sätt vittnar om jordens och människans historia. När det en gång kommit med på den prestigefyllda världsarvslistan garanteras det skydd och vård för all framtid.
Anser Maud Olofsson att det som nu händer uppe i Sjaunja är tillräckligt och uppfyller vad Riksantikvarieämbetet skriver på sin hemsida om världsarvet? Eftersom Sjaunja ingår i Laponia är det i allra högsta grad relevant.
Kent Persson (V):
Jag kan inte komma ifrån att jag känner oro trots att vår minister här så ihärdigt talar för att vår lagstiftning ger ett tillräckligt skydd. Jag delar Maud Olofssons uppfattning att det som händer i dag i Sverige i och med den ökade prospekteringen är bra. Jag delar den uppfattningen utifrån det faktum att jag kommer från Bergslagen.
Jag vet vilka möjligheter det här innebär för att öppna ny gruvverksamhet och för utkomst för folk både i Bergslagen och i Norrbotten. Utifrån detta är det här positivt. Men här finns en konflikt som är uppenbar mellan naturvårdsintressen och ekonomiska intressen. Frågan är var gränserna går för vad som är acceptabelt.
Vi har sett att det sker intrång i flera naturreservat. Man har naggat på naturintressena och naturvården till förmån för ekonomiska intressen. Man har byggt vägar, startat gruvverksamhet, dammbyggen och så vidare. Självfallet blir man orolig över den utvecklingen.
Bergsstaten skriver i sitt tillstånd följande: Enligt bergmästarens bedömning finns det anledning att anta att en undersökning kan leda till fynd av konsumtionsmineraler. Det är själva syftet med att ge undersökningstillstånd. För att få reda på det måste man göra ingrepp i naturen.
Därför är min fråga, som ministern inte riktigt svarade på, fortfarande aktuell: Delar ministern Riksantikvarieämbetets uppfattning att ett världsarv är ett kulturminne eller ett naturminne som bör bevaras för framtiden och för framtida generationer och att det ska garanteras skydd och vård för all framtid? Sjaunja ligger inom det här området.
Det vore därför rimligt att se till att det i våra nationalparker finns det skydd som behövs och att det också tydligt skrivs ut i minerallagen. På det sättet slipper företag en massa extra utgifter. Då vet de att de inte får undersökningstillstånd. Min fråga kvarstår alltså. Är Riksantikvarieämbetets synsätt värt att ta på allvar?
Eller kommer ekonomiska intressen att gå före naturvårdsintressen?
Kent Persson (V):
Näringsministern säger: "Jag vet att Kent Persson hör till dem som anser att staten bör äga så många bolag som möjligt." Det är jag ytterst tveksam till. Men det är faktiskt inte det som min interpellation handlar om.
Jag tycker nog att näringsministern skulle vara mer bekymrad över vad Riksrevisionen skriver i sitt yttrande över hur regeringen handlagt ärendet och över beredningen av de sex bolag som regeringen föreslår för utförsäljning. Det är detta som interpellationen handlar om, inte om vi ska sälja eller äga. Om den frågan kan vi ha olika uppfattningar, men den ska debatteras också den 20 juni.
Då kommer jag att argumentera för och emot de olika förslagen. Här handlar det mer om demokratin i Sverige, om det sätt på vilket regeringen utövar sitt styre. I den frågan bör det inte förekomma några som helst delade uppfattningar. Därför blir jag väldigt orolig över näringsministerns svar.
I princip med en handviftning avfärdar hon Riksrevisionens kritik. I propositionen om utförsäljning av vissa statliga företag anger regeringen att det vid beredningen inte varit nödvändigt att inhämta yttranden från myndigheter eller andra experter - detta trots att regeringsformen föreskriver det. Varför? Det kan inte bero på brist på tid. Ni har ju haft åtminstone fem månader på er att ta fram ett sådant underlag.
Näringsministern hänvisar i sitt svar också till att Allians för Sverige redan före valet presenterat förslag om vilka bolag som bör säljas ut och till att man i budgetpropositionen vägt för- och nackdelar mot varandra.
Men när jag läser vidare i dokumentet läser jag också att regeringen ber att få ett brett bemyndigande att sälja de företag som efter en analys bedöms vara lämpliga att sälja ut samt att öppenheten och möjligheten till ansvarsutkrävande ska förbättras. Det är just den kritiken som Riksrevisionen riktar mot regeringen.
Det gäller alltså bristen på analys och dokumentation. När det gäller just dokumentationen har konstitutionsutskottet framhållit att det är viktigt att dokumentera på ett korrekt sätt. Över huvud taget är det en grundförutsättning för att Riksrevisionen eller för den delen konstitutionsutskottet ska kunna bedöma om beredning skett på ett korrekt sätt.
Min fråga blir givetvis om näringsministern inte alls tar intryck av den kritik som Riksrevisionen har framfört eller av det som konstitutionsutskottet har sagt. Jag vill också påminna om att det vid en utfrågning av statsministern i konstitutionsutskottet framfördes kritik mot just bristen på beredning och underlag.
Statsministern både framhöll klart och tydligt och lovade att det skulle bli förbättringar på den punkten framöver. Det handlar alltså inte om huruvida vi ska behålla eller sälja ut, utan om formerna . Det handlar om någonting som egentligen är mycket allvarligare, nämligen hur regeringen utövar sin makt och använder sina möjligheter att styra Sverige.
Kent Persson (V):
Jag kommer ändå att envisas med att hålla mig till just det jag ställde interpellationen om - det andra kommer upp till debatt den 20 juni. I budgetpropositionen vägdes - det är rätt - för- och nackdelarna för sju av de här bolagen. Det var i en proposition. Men det är för- och nackdelar. Det är ingen analys. Det är bristen på analys som är det allvarliga i det här fallet.
Vad händer på bomarknaden om SSAB säljs ut, eller om Telia Sonera säljs ut? Det är först efter det att propositionen lagts fram som olika myndigheter och departement har börjat agera och sagt: Det här var kanske i snabbaste laget. Det här måste vi tänka på. Det blir en felaktig tågordning. Först beredning och analys som föreläggs riksdagen och sedan beslut.
Jag säger ingenting om vi ska sälja ut eller inte. Det är en politisk fråga, och det kan man ha olika uppfattningar om. Här handlar det om formerna för beslutsfattande. Vad har vi för rätt, och vad kan vi ställa för krav på det underlag som vi ska fatta beslut utifrån här i riksdagen? Det är detta det handlar om, och det är det som Riksrevisionen är så oerhört kritisk till. Ni har själva talat om öppenhet och möjlighet till ansvarsutkrävande.
Det kan inte vara så att det ska vara vart fjärde år som väljarna i Sverige har möjlighet att ställa regeringen till ansvar vid ett val. Det är Riksrevisionens uppgift. Det är en fristående myndighet för att granska och värdera regeringens jobb. Jag tycker att näringsministern viftar undan den kritik som finns på ett väldigt lättvindigt sätt.
Jag funderar om vi egentligen har behov av en riksrevision över huvud taget om man inte tar lärdom och intryck av vad som sägs. Där är näringsministern mig svaret skyldig.