Leif Pagrotsky (S):
Runar Patriksson vädjar till mig att jag ska ta mig an den här frågan och försöka göra vad jag kan för att förhindra en uppsplittring på olika tekniker och annat. Jag tar emot den vädjan och säger att jag ska göra så gott jag kan. Jag har tagit initiativ till att frågan kommer upp på dagordningen vid nästa möte med de nordiska utbildnings- och kulturministrarna. Mötet äger rum den 22 mars, alltså om bara ett par veckor.
Jag tänker vädja till den norske kollegan, som är den som närmast står inför ett sådant teknikbeslut eftersom de är sist i Norden med övergång till det digitala nätet, att de dels ska försöka undvika en annan teknik, dels försöka undvika en kryptering av det norska public service -utbudet som skulle försvåra för Sverige.
Den vädjan, den utmaningen, tar jag alltså till mig, och jag ska försöka verka i just den riktning som Runar Patriksson vill så att vi också i fortsättningen kan samarbeta i riksdagen kring gemensamma värderingar. Runar Patriksson säger att jag hoppar på honom och att jag partipolitiserar frågan om gemensamma nordiska sändningar. Det var absolut inte min avsikt. Jag vet att Runar Patriksson tycker som jag i den här frågan.
Jag hoppar inte på Runar Patriksson. Jag försöker bara klargöra för honom och för åskådarna på läktaren, och naturligtvis för talmannen, att det som håller tillbaka den här frågan är den borgerliga opinionen i riksdagens konstitutionsutskott och i de borgerliga riksdagsgrupperna.
Nog kan väl jag då få returnera Runars vädjan genom att vädja till honom att försöka påverka opinionen i den egna riksdagsgruppen så att vi får ett bredare stöd för tanken att Sveriges riksdag kan bestämma lite mer om tv-utbudet.
Det perspektiv som hittills dominerat i Folkpartiets riksdagsgrupp, och i några till, är ju att den enskildes rätt till sin egendom ska vara så helig att riksdagen inte får göra någon inskränkning och säga att en viss kabelägare inte får disponera som han vill utan har skyldighet att distribuera den ena och den andra kanalen.
I dag går Folkpartiet inte ens med på tanken att just det utbud som Runar Patriksson beskrev, det public service -utbud som Sveriges riksdag har beordrat Sveriges Television att genomföra, får tas in i de privata kabelnäten. Att begära åtkomst till dessa ledningar anses nämligen vara expropriation av den enskildes egendom.
Jag tycker att det är en väldigt långtgående syn, och eftersom jag hör att Runar Patriksson och jag är överens vädjar jag att han ska försöka vrida om detta lite grann. Sedan till frågan om digitaliseringen. Jag vill ha fler kanaler. Jag vill ha fler nordiska kanaler, och jag vill också ha fler andra kanaler.
Fler kanaler kräver dock mer plats, och det digitala sättet att distribuera tv rymmer väldigt många fler kanaler på samma utrymme i etern. Det analoga, gamla, som vi haft tar mycket utrymme och är nu fullt. Om vi ska få fler kanaler behöver vi gå över till det digitala sättet.
Även här vädjar jag därför till Runar Patriksson att försöka verka för att hans parti inte fortsätter att driva att digitaliseringen ska avbrytas för då kommer vi aldrig att få plats för fler kanaler. Slutligen vill jag säga att jag nog tycker att visionen är mycket bra.
Jag vill inte minska betydelsen av att kunna se grannlands-tv direkt, men jag tycker inte att det är riktigt rättvist att göra som Runar och säga att det bara är fråga om samproduktioner, att det inte är fullvärdigt. 442 nordiska program har antingen utväxlats, där vi har köpt norska, danska, finska och isländska program, eller också har vi gemensamt finansierat och tagit fram dem.
Jag tycker att det är ett mycket bra sätt att få mer nordisk förståelse, mer nordisk nytta, och jag hoppas att det kan fortsätta.