Joar Forssell (L):
Jag tackar för en god debatt. Det här är kanske de viktigaste frågor vi har att diskutera i denna kammare. Det är förutsättningen för allt annat som vi gör i Sveriges riksdag att vi har företagsamma människor, entreprenörer, som skapar värde, tillväxt och välstånd.
Det är det som gör att vi kan ha en rättspolitik, att vi kan ha en hälso- och sjukvårdspolitik och att vi kan göra någon av alla de andra saker som vi här i Sveriges riksdag är överens om är viktiga delar av välfärden. Det är det här som är grunden för allting - det är helt enkelt att det finns ett välstånd. Och välstånd skapas av företagsamma människor som har ett eget driv, som vågar investera egna resurser och egen tid och kunskap.
Det skapas av entreprenörer som utmanar och kanske stjälper något gammalt som inte längre funkar med en ny affärsmodell eller en ny produkt. Det är så vi får ett ökat välstånd. Det är så vi skapar tillväxt. Fru talman!
Det kan ibland låta här i talarstolen som om det är politiker som genom olika investeringar, i sina budgetar eller kanske genom att ta bort någon regel eller i värsta fall införa en regel - det finns ju sådana politiker också, som tror att det funkar - skapar goda förutsättningar för företagande och liknande. Så är det ju inte. Fru talman!
Den bästa och mest effektiva näringspolitiken vore såklart om vi klappade igen, jag och du, om du lämnade in klubban på kontoret och låste dörren och vi gick hem och slutade ägna oss åt att sätta upp en massa hinder för företagande. Det är ju precis det politiken alldeles för ofta gör.
Vore det inte för att vi politiker hade satt upp en massa regler och en massa byråkratiskt krångel skulle självklart företagandet - de företagsamma människorna, entreprenörerna, de som vågar utmana, ta risker och skapa något nytt - få ekonomin att blomstra. Vi skulle få se oerhört mycket mer tillväxt. Nu är ju inte jag en sådan person som tycker att vi ska lägga ned hela riksdagens arbete för detta, fru talman.
Det behövs såklart regler ibland, och det kan behövas byråkrati därför att det finns andra mål och andra saker som vi vill uppnå. Vi kanske till exempel vill ha en livsmedelslagstiftning för att vi vill att det ska vara tryggt att äta på restaurang. Men då behövs det politiker som ser att det i grunden måste vara fritt att företaga.
Om vi ibland, i undantagsfall, tvingas till regler ska de reglerna vara så enkla att följa som möjligt och byråkratin så effektiv och lätt som möjligt. Det ska kosta så lite och finnas så få hinder för företagsamma människor som det bara går. Jag tycker att vi ska påminna oss om detta, fru talman: Det är inte politiker som skapar välstånd i det här landet, det är företagsamma människor. Det är inte politikers förtjänst när företagsklimatet blir bättre.
Där vi tyvärr befinner oss i dag är politikernas uppdrag snarare att rulla tillbaka de många försvårande reglerna, den försvårande byråkratin och de försvårande höga skatterna som politiker från början har infört. Fru talman! Vi behöver också företagen och näringen för att lösa många av de stora samhällsutmaningar vi står inför.
Det handlar inte bara om att få finansiering till rättsväsendet eller hälso- och sjukvården utan också om att det är företagsamma människor, entreprenörer, och innovation som ser till att vi kan lösa till exempel klimatutmaningarna. Och ta inte miste där heller - de flesta och bästa innovationerna skapas av fria människor i fritt företagande och inte av statliga subventioner. Fru talman!
Coronakrisen har gjort det uppenbart, ännu mer uppenbart än det redan var, att företagare ofta är i en oerhört socialt utsatt situation. Den sociala trygghet som andra människor i samhället kan ta för given saknar ofta företagare. Jag skulle säga att den politik vi haft eller har i Sverige i princip delar upp människor i A- och B-lag, då företagare ofta har mycket sämre social trygghet.
Det är svårare att vara sjuk, för att nämna ett exempel. Det är en sådan sak som vi politiker måste ta ansvar för. Har vi sociala trygghetssystem måste de skapa trygghet för alla människor, oavsett om man är företagare eller anställd.
Jag är glad över att vi tack vare att Liberalerna har varit motor i januarisamarbetet har sett till att det finns stöd och åtgärder för att skydda och rädda så mycket företagande som det bara går. Det har inte nått ända fram, och Liberalerna har varit väldigt kritiska till mycket av den byråkrati som har omgärdat coronastöden.
Vi har varit kritiska till saktfärdigheten, och vi har varit kritiska till att stöden ibland har legat på en för låg nivå. Vi är dock stolta över att ha drivit fram dem till den nivå de ändå har hamnat på. Fru talman! Nu har vi börjat komma till en situation där det är uppenbart att vi för att skapa trygghet även bland företagande människor måste ha en diskussion om och en plan för hur vi ska öppna upp Sverige.
Man kan självklart inte stänga ned Sveriges ekonomiska aktivitet hur länge som helst, fru talman. Man kan inte ge konstgjord andning hur länge som helst. I takt med vaccinationerna har Liberalerna ställt krav på att regeringen ska presentera en plan för hur vi ska öppna upp landet så att företagsamheten återigen kan få blomstra. Fru talman!
Vi behöver också se till att det inte bara är våra storstäder och storstadsregioner vi diskuterar när vi diskuterar företagande.
För den som har varit utanför Stockholm, Göteborg och Malmö är det uppenbart att företagandet är en kanske ännu viktigare del av den lokala ekonomin där. Det ger människor frihet att forma sina egna liv och gör att man har tillväxt snarare än motsatsen.
Jag och Liberalerna menar att våra myndigheter runt om i landet behöver få ett främjandeuppdrag för att se till att få ett ökat företagande, göra det enklare och så vidare. Vi behöver någon form av servicegaranti, det vill säga att byråkratins kvarnar ska mala snabbare och att man ska vara garanterad att tillstånd kommer på plats fortare, till exempel. Det behöver bli enklare att driva företag i hela landet.
Fru talman! I den här debatten har det förts en diskussion om kooperativa företag, det vill säga den kooperativa modellen för företagande. Som liberal blir jag ganska glad för det, för det är en företagsform som har liberala rötter. Till en början motarbetade ju arbetarrörelsen i Sverige och världen den kooperativa bolagsformen.
Vi i Liberalerna har en reservation som jag yrkar bifall till, nämligen reservation 13. Den handlar just om att förenkla för det kooperativa företagandet. Det är inte så att vi har bestämt oss för en viss bolagsform och tycker att alla företag ska drivas i den formen; tvärtom tycker vi att det ska vara enkelt att driva företag oavsett vilken bolagsform man väljer.
Men den kooperativa företagsformen och socialt företagande är ju en form av företagande som kan fylla en funktion på en fri marknad som andra företagsformer inte fyller. Det är klart att varje bolagsform har sina för- och nackdelar, fru talman, och att vi måste göra det enklare för alla typer av företag - inte bara för vissa.
På den punkten har vi alltså reservation 13, där vi föreslår olika åtgärder för att det ska bli enklare. Nu kan Vänsterpartiet - som har talat sig varmt för kooperativt företagande - välja, fru talman: Vill man rösta på Liberalernas reservation, som vill förenkla för kooperativt företagande?
Eller vill man visa sina kort och avslöja att det egentligen inte handlar om att förenkla för företagande utan om att styra ekonomin till en viss bolagsform? Man kan välja mellan Lenin och liberaler, så att säga. Det finns många skäl att tro att Vänsterpartiet inte kommer att rösta på Liberalernas reservation. Till exempel har man inte varit pådrivande för att det ska bli enklare med personaloptioner, som också är ett sätt för medarbetare att vara delägare i företag.
Man har inte heller drivit på för att det ska bli lägre beskattning av aktier och fonder i ISK och på så sätt öka ägandet i de breda folklagren. Men man har i alla fall en chans! Med de orden ber jag om ursäkt för att jag överskred min anmälda talartid. Jag vill också säga att jag självklart står bakom alla våra reservationer.