Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag instämmer i det som Linda Modig sa i början av sitt anförande - jag är glad att vi äntligen kan ha en Nordendebatt där vi inte behöver se på mycket allvarliga gränshinder här och nu utan kan börja titta framåt, vilket vi absolut måste göra. Jag tittade lite grann inför den här debatten på mina stödord inför de två föregående debatterna, som vi hade 2020 och 2021.
Jag visste egentligen vad som stod där, men det var ändå rätt intressant att se. Det står om fysiska avspärrningar. Det står om militär längs gränsen. Det står om polishelikoptrar. Det står om både svenska och norska medborgare som inte fått åka över gränsen för att ta avsked av nära och kära.
Det står om personer som inte ens fått möjlighet att delta vid begravning av sina nära och kära. Det står om personer som inte fått åka på besök hos farmor, farfar, mormor, morfar, mamma eller pappa eller inte ens fått åka på jobb.
Vi har under pandemin haft enormt många härdsmältor som vi nu verkligen måste lära av för att komma vidare. Jag ska nu tala lite om mig själv och outa min dåliga disciplin. En gång i tiden hade jag diskbråck. Det var vedervärdigt. Det rekommenderas inte att dra på sig det.
Dock var jag väldigt duktig på att träna när värken var som värst. Men när värken hade gått över och jag verkligen kunde träna på riktigt - för att den inte skulle komma tillbaka - tränade jag inte, för då hade jag inte ont. Lite så är jag rädd att det kan bli i det nordiska samarbetet om vi inte steppar upp.
Det är nu när solen börjar skina igen som vi har chansen att ändra våra lagar så att vi inte möter dessa bekymmer igen. Tidigare i våras ställde jag en fråga till Nordenministern om hur man jobbar för att vi ska komma vidare.
I sitt svar skrev ministern bland annat: "De nordiska regeringarna är eniga om att vi bör dra lärdom av det som hände under pandemin." Ja, dra lärdom ska vi absolut göra, men vi måste göra mycket mer, statsrådet Hallberg. Vi måste gå från att dra lärdom till att agera.
Det ska därför bli mycket intressant att höra i statsrådets anförande hur man går från ord till handling och hur de olika ministrarna i Norden jobbar för att det ska bli aktion. I början av maj hade Sverige besök av den norska kronprinsfamiljen och en stor delegation med norska näringslivsföreträdare.
Jag tror att det till och med var den största delegationen någonsin, och det var jättebra. Självfallet byggdes relationer upp igen, men det hade också ett otroligt viktigt symbolvärde.
I sitt svar skrev statsrådet även att vi hade ett antal gränshinder innan pandemin. Ja, i allra högsta grad, och dem ska vi jobba med. Men tyvärr har vi fått många fler som vi måste ta tag i. Även om vissa gränshinder har monterats ned eftersom pandemin är över ligger de latent och kan återuppstå.
Nu måste vi se en mycket tydligare utstakad väg. Det är i skidspåren och på fotbollsplan de nordiska länderna ska slåss mot varandra, inte vid våra gränser.
Jan-Erik Enestam tog i rapporten Strategisk genomlysning: Nordisk civil krisberedskap upp tolv punkter för hur vi ska jobba framöver för att stå bättre rustade vid en kommande kris.
I en av punkterna skriver han att det saknas en tydlig och effektiv politisk styrning för den civila krisberedskapen på nordisk nivå och att det politiska beslutsfattandet under covid-19-krisen till stor del skedde utan föregående dialog eller samordning mellan de nordiska ländernas regeringar.
Som flera av mina kollegor som är ledamöter i Nordiska rådet har tagit upp har vi lång väg att gå innan vi är på banan här. Vidare skriver Enestam att vi ska inrätta en nordisk enhet för civil krisberedskap.
Sommaren 2018 hade vi flera skogsbränder därhemma, och några av de brandkårer som var först på plats kom från Norge. Nyårsnatten 2020 var det ett stort jordskred i Gjerdrum utanför Oslo där tyvärr flera människoliv gick till spillo. Då ställde bland annat räddningspersonal från Sverige upp och var snabbt på plats.
Vi är alltså rustade för egna katastrofer och för att hjälpa varandra, men vi är inte rustade för om vi drabbas samtidigt. Här måste vi dra lärdom för att se hur vi ska jobba i ett sådant läge.
Enestam skriver också att vi ska införa ett gemensamt nordiskt reseintyg, apropå det flera varit inne på, alltså när gränsen stängs och det leder till stora bekymmer, till exempel att man inte ens kan få åka på jobb. Att vi ännu inte är framme vid den vision våra statsministrar har tagit fram är ytterst tydligt. Men defaultläge kan inte vara att stänga gränsen.
Alla länder har visat att oavsett färg på regering har man inte förstått vad det innebär att stänga gränser. Jag har sagt det förr i talarstolen att ska man förstå det måste man bo och verka i ett sådant område. Gör man inte har jag full förståelse för att man inte förstår det. Jag noterar att vi har långt att gå i mycket av detta. Fru talman!
Den senaste siffran jag såg var under pandemin. Då rapporterades det in 141 nya gränshinder. Möjligen tillkom det några fler på slutet som jag inte fått med mig. Detta visar dock vilket jobb vi har att göra. Utöver dessa har vi, som jag tidigare nämnde, de gamla vanliga gränshindren som vi behöver jobba med. Vi har hört om Nordiska rådets arbete med budgeten och att rådet inte är enigt med ministerrådet.
Vi har problem med det nordiska skatteavtalet och med pendling. Dessa gränshinder behöver vi verkligen jobba med. Ett ministerråd för infrastruktur och digitalisering har vi tagit upp flera gånger, och jag noterar att S-gruppen stått bakom det i Nordiska rådet men voterat emot det här.
Därför var det med stor glädje jag såg att S-gruppen på nytt lämnat in ett medlemsförslag i Nordiska rådet om att det ska inrättas ett ministerråd för infrastruktur och digitalisering. Jag valde då att ställa en fråga till statsrådets kollega Eneroth om han numera står bakom att det ska bli ett sådant ministerråd eftersom hans egen partigrupp åter föreslagit det. Men så var inte fallet.
Tydligen finns det inget intresse för det i regeringen, vilket är väldigt tråkigt eftersom det efterfrågas av en mängd aktörer som vill vara med och utveckla Norden även när det gäller infrastruktur och digitalisering.