Pyry Niemi (S):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Att vara företagare handlar om många möjligheter och utmaningar. Först ska du ha en bärande idé som kan komma ut på marknaden. Sedan måste idén ha en sådan bärkraft att den i princip finansieras genom kundernas direkta beställningar, alternativt utvecklas först genom finansieringen via eget kapital alternativt lånat kapital.
Produkten kommer sedan att testas på marknaden, och om kunderna gillar produkten eller tjänsten blir förtroendet så starkt att fler kunder köper dessa produkter eller tjänster. Ibland vinner produkterna eller tjänsterna snabbt förtroende. Ibland kan det ta år av utveckling innan kunderna är redo att ge det förtroendet till producenterna och det blir lönsamhet.
Produktutveckling, produktion, försäljning, marknadsföring och lönsamhet är alla avnämare av det som slutligen kallas förtroende eller kundnytta eller kundernas behov skapade som nödvändiga kring att investera i det som erbjuds på marknaden. Förtroende är honnörsordet. Det kan vinnas genom en långvarig dialog mellan producenter och kunder. Det kan försvinna bort och raseras genom fundamentalt slarv eller bedrägligt beteende visavi kunderna-konsumenterna.
Detta är grunden för producent-kund-interaktionerna. En mobiltelefon går att ersätta med en annan. Den är inte livsnödvändig för kundens existens. Möjligen kan vissa realtidsyankees tycka det, men vi kan som människor klara sig utan mobiler, om det skulle krisa. Det vi inte klarar oss utan är dock mat. Maten gör att vi ständigt kan uppvisa en växande befolkning som lever längre, är aningen friskare och generellt sett mår bättre.
Vi behöver mat för att överleva, helt enkelt. Mat är något som kunder och konsumenter handlar i princip varje dag. Den kräver noggrann omsorg och inte minst en mycket noggrann kontroll, så att varje person som köper mat kan känna trygghet i det som vi stoppar i oss. För att undvika onödiga tillsatser - gifter, produkter som är felmärkta för att öka lönsamheten med mera - krävs därför en kraftsamling utöver det vanliga.
Det räcker inte med att, som landsbygdsministern skriver, lägga ansvaret på livsmedelsföretagarna, eftersom de är delar av pusslet. Det behövs mycket tydligare kontroll och politisk vilja. Herr talman!
Det har funnits en rad händelser under åren som gång efter annan sätter livsmedelsproduktionen och konsumenterna i fokus: galna ko-sjukan, dioxin i fisk, salmonella, felmärkt fläskfilé som sålts som oxfilé, häst i lasagne, EHEC och mängder av andra incidenter som i grunden handlar om ett förhållningssätt till maten som inte är acceptabelt. Ju längre från produktionen som konsumenterna kommer, desto svårare är det att vara kritisk konsument.
Ju färre livsmedelshandlare som äger hela produktionsledet, desto svårare blir det att vara kritisk i produktionsledet mellan primärproducenter, grossister, livsmedelshandlare och till slut konsumenter. Herr talman! Eftersom ministern tar upp ämnet måste jag kommentera det: Livsmedels- och jordbrukssektorn är EU:s nästa största näringsgren. Den omsätter ca 2 miljarder euro per dag. Givetvis har den en inverkan på människors vardag.
Det handlar om att 500 miljoner konsumenter får bra mat varje dag, samtidigt som miljontals människor är anställda inom sektorn. Givetvis är det en bärande gren som står i ständig utveckling, och som en sådan ska också spelreglerna vara sådana att fusk ska minimeras. I ett Europa som har 26 1⁄2 miljoner arbetslösa, varav Sverige har en arbetslöshet på närmare 430 000 människor, känns det som att jobben är viktiga oavsett var de finns.
Eftersom landsbygdsministern i sitt svar påminner om att jordbruks- och livsmedelssektorn är EU:s näst största näringsgren känns det extra märkligt att ägna så litet tid och kraft åt sektorns trovärdighet gentemot dem som via skattemedel och inköp av livsmedel håller näringen sysselsatt, det vill säga konsumenterna. När varje arbetstillfälle är oerhört väsentligt måste också den näringsgren som vi diskuterar i dag och som till stora delar är beroende av direktstöd ha någon form av grund.
Jag ställer frågan till landsbygdsministern: Vilka åtgärder vidtar ministern för att Sverige ska vara ledande i livsmedelsproduktionen?