KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Eriksson (MP):
Tack, Ludvig Aspling, för frågan! Ludvig Aspling lyfter i interpellationen fram flera olika organisationer och situationer. Han verkar mena att just det korruptionsfall som har varit i African Enterprise Challenge Fund skulle vara ett tecken på bristande antikorruptionsarbete hos Sida eller dålig kontroll.
Men det var faktiskt genom Sidas rutiner och revision som myndigheten upptäckte att vd:n utan Sidas medgivande fått en orimlig löneförhöjning efter det att samarbetet hade påbörjats. Utbetalningarna stoppades då, och efter utredning fick vd:n lämna sitt uppdrag. Detta visar ju att arbetet fungerar.
Sedan finns det andra fall där Sida inte verkar ha reagerat i samma utsträckning. Det kan man ifrågasätta om de inte borde ha gjort. För min del har jag sedan jag tillträdde som minister på det här området arbetat för att stärka arbetet mot korruption och missbruk.
Vi tycker att de pengar vi avsätter för bistånd ska gå till ett effektivt arbete mot fattigdom och förtryck. Detta är viktiga frågor att sköta för att vi ska kunna ha ett hyggligt starkt förtroende bland svenska folket för att vi gör ett bra arbete på det området.
En viktig sak som vi har gjort i samband med den budget som riksdagen just nu arbetar med är att stärka Sidas förvaltningsanslag kraftigt. Det innebär att man nu kommer att kunna anställa fler controllrar och fler personer som följer projekt och samarbeten på lokal och nationell nivå i större utsträckning.
Man kommer att kunna göra fler uppföljningar och utvärderingar och också reagera när man ser att pengarna inte används på rätt sätt. Detta är nödvändigt, för vi arbetar i kontexter och situationer i olika länder där korruptionen ofta är hög. Jag kommer just nu från Kongo-Kinshasa, som har en hög grad av korruption och också är ett av världens fattigaste länder.
Det är extremt många människor som är i stort behov av både humanitär hjälp och stöd för att få till en utveckling. Korruptionen är, som jag bedömer det, det kanske viktigaste hindret för utveckling över huvud taget. Detta har också Sida insett och tagit fram ett nytt papper, ett dokument, med en policy som stärker arbetet mot korruption i organisationen.
Det antogs i somras, den 27 juni om jag minns rätt. Vi drar nu åt samma håll. Vi stärker arbetet på flera sätt genom att vi fokuserar på demokratiarbetet i större utsträckning än tidigare. Vi arbetar med att se just korruption som en central demokratifråga.
Peter Eriksson (MP):
I de flesta avseenden träffar Sida sina samarbetspartner vid ett flertal tillfällen och har en kontinuerlig diskussion om och uppföljning av hur arbetet går. Inför varje nytt stöd som man ger gör man en budgetanalys, där man går igenom vilka kostnader som är nödvändiga och rimliga innan man tar ställning till projektet.
Sedan görs också årliga oberoende revisioner. I många fall följer man också arbetet på plats. När det gäller det uppföljande arbetet och de återkommande uppföljningarna och kontrollerna tycker jag att det är viktigt att man stärker arbetet och Sidas möjligheter.
Under tio års tid har man faktiskt inte höjt förvaltningsanslaget, och det påverkar naturligtvis möjligheterna att avsätta resurser, för det handlar om väldigt många olika samarbetspartner. Sida driver ganska sällan egna biståndsprojekt, utan man använder upphandlingar och har samarbete med en lång rad organisationer.
Vi har också i stor utsträckning, som Ludvig Aspling var inne på, samarbete med FN-organisationer som bedriver själva verksamheten. En viktig del av Sidas jobb är alltså att följa, kontrollera och delta i arbetet vid sidan av för att se att det fungerar på ett effektivt sätt. Det är de resurserna som inte har ökat på över tio år.
Vi har nu sett till att justera beloppen för att Sida ska kunna göra ett effektivt, modernt jobb och bli ännu bättre i arbetet mot missbruk och korruption men också för att stärka effektiviteten i biståndsarbetet.
Peter Eriksson (MP):
Vid varje tillfälle när Sida tar beslut om att starta ett samarbete och dra igång ett projekt med en samarbetspartner ska man göra en budgetanalys. Då ska man också ha koll på vilka löner som finns. Det är uppgiften. Ludvig påstår att man inte gör detta. Det är möjligt att man har missat det i några fall. Det är i så fall inte bra; det kan jag verkligen tillstå.
Men jag vet att vi generellt har haft problem med att man har haft för låga förvaltningsanslag. Det har under ganska lång tid skadat effektiviteten och möjligheterna för Sida att hantera dessa frågor. Det är inte så att man under de senaste åren har haft för mycket pengar och inte har haft möjligheter att avsätta dem på ett effektivt sätt.
Vi har tvärtom haft problem under de senaste åren eftersom den svenska kronan har sjunkit i värde. Det påverkar möjligheten att få ett effektivt bistånd.
Det minskar värdet på det svenska biståndet och har gjort att vi snarare har den motsatta situationen: Hur ska vi klara av att hålla samma nivå som tidigare trots att den svenska kronan kanske har sjunkit med flera tiotals procent under de senaste två åren? Det är den konkreta situationen i dag.
Dessutom ser vi hur behoven ökar kraftigt när det gäller flyktingar runt om i världen. Det humanitära biståndet behöver öka. Miljö- och klimatfrågorna kräver mer och mer resurser eftersom detta i stor utsträckning skadar och drabbar människor. Det finns ett akut behov av en effektiv och snabb omställning. Men lönefrågorna är viktiga. Jag tycker att Sida måste sköta den saken.
Min bild är att man har stärkt det arbetet, och man får nu ännu mer resurser för att sköta det.
Peter Eriksson (MP):
Ludvig Aspling har frågat mig om det händer att Sidafinansierade hjälporganisationer betalar skatt till talibanerna i Afghanistan och, om så är fallet, hur jag kommer att agera.
Därutöver har Ludvig Aspling frågat om ARTF:s Anti-Corruption and Results Monitoring Action Plan från 2017 fungerat och, om så inte är fallet, hur jag avser att följa upp hur det svenska biståndet används. Antikorruptionsarbete är en prioritet för mig personligen och en viktig komponent i regeringens demokratisatsning. Noggrann uppföljning och transparens är avgörande för att upprätthålla biståndets trovärdighet och effektivitet.
Det är därför välkommet att det svenska biståndet granskas. Sverige är en långsiktig partner i Afghanistans strävan mot fred och hållbar utveckling. Sida ansvarar för genomförandet av utvecklingssamarbetet inom ramen för en strategi som beslutas av regeringen. Myndigheten har väl utvecklade system för att förebygga, upptäcka och åtgärda oegentligheter.
Regeringen för en löpande dialog med Sida om deras arbete med att bedöma riskerna för korruption i biståndet, både generellt och i specifika fall. Utrikesdepartementet har också haft en dialog med Svenska Afghanistankommittén, SAK. Både Sida och SAK uppger att varken någon skatt eller några avgifter ska ha betalats ut till talibanerna.
Svenska Afghanistankommittén har meddelat att de vid ett tillfälle det senaste decenniet pressats av lokala talibaner i ett avgränsat område i ett försök att få organisationen att betala skatt. Det ledde den gången till att SAK valde att stänga ned verksamheten i det aktuella området hellre än att betala. SAK kunde senare åter öppna när lokalbefolkningen själva förmått talibanerna att dra tillbaka kravet.
Regeringen har i budgetpropositionen för 2020 föreslagit en ökning av Sidas förvaltningsanslag, bland annat för att ytterligare stärka antikorruptionsarbetet, till exempel genom att ha mer resurser på plats på marken och i större utsträckning följa program och verksamheter och göra utvärderingar.
Sverige har, liksom övriga givarsamfundet, åtagit sig att kanalisera hälften av utvecklingsstödet via den afghanska staten. Hälften av vårt stöd går i dag till den givargemensamma världsbanksfonden ARTF, Afghanistan Reconstruction Trust Fund, som i sin tur stöder den afghanska statens institutioner och utvecklingsprojekt.
Världsbanken har system och rutiner för uppföljning och utvärdering. Sidas bedömning är att ARTF möter våra och andra givares rigorösa krav på transparens och uppföljning. Jag välkomnar Världsbankens åtgärdsplan som en del i att stärka det viktiga arbetet mot korruption. Konflikten i Afghanistan är komplex med många internationella och regionala intressenter.
För att skapa framtidstro och motverka grundorsaker till konflikt är det nödvändigt att arbeta med freds- och statsbyggnad, främja förtroendet mellan medborgare och stärka de aktörer i Afghanistan som vill se en fredlig lösning på konflikten. Men det är ingen lätt uppgift, ska alla vara medvetna om.
Peter Eriksson (MP):
Det är flera olika frågor som Ludvig tar upp. Vi har från UD försökt kontrollera detta. Vi har talat med Sida och med Svenska Afghanistankommittén, som själva har gjort undersökningar. Svenska Afghanistankommittén har ju en ganska stor verksamhet.
Man har funnits i Afghanistan väldigt länge och har över 6 000 anställda i landet, varav 99 procent är lokalbefolkning. Man driver hälsovårdscentraler, sjukhus och skolor i stora delar av landet men inte i hela landet.
Svenska Afghanistankommittén har själv fått fram entydiga resultat, nämligen att det inte har betalats några skatter till talibaner.
Som jag sa i mitt tidigare svar finns det fall där de har haft tryck på sig, för det har förekommit att en del andra organisationer har blivit krävda på skatt i områden där talibanerna styr, men Svenska Afghanistankommittén hävdar att de inte betalar någon sådan skatt och inte har gjort det tidigare heller. Jag har ingen anledning att tro något annat.
Artikeln i Expressen som Ludvig Aspling refererar till visar inte heller på något i sak som tyder på det, utan det handlar bara om att en enskild person tycker att det i allmänhet verkar vara så att man betalar skatt till talibanerna i de områden där de styr, men han verkar ha verkat i områden där SAK inte är aktiva.
I vilket fall som helst finns det som situationen ser ut just nu ingen anledning att tro något annat än att Svenska Afghanistankommittén har rätt och att man inte betalar skatt, så länge som det inte framkommer något annat. Men om det skulle komma fram uppgifter om att det är på annat sätt måste man naturligtvis kontrollera de uppgifterna.
Hittills har dock inget sådant enskilt fall kommit fram, utan det är bara ett slags rykten som Ludvig Aspling här vidarebefordrar. Vi vet att Afghanistan är ett av världens mest korrumperade länder. Det är en stat som inte fungerar. Staten i sig har inte kontroll över hela landet. Staten är väldigt svag.
Det är en hög grad av analfabetism och stora andra problem som extrem fattigdom. Man har varit i krig och konflikt i över 40 år. Vi vet vad det har lett till. När talibanerna tog makten tidigare ledde det också till våld och konflikter i andra delar av världen.
Därför finns det ett starkt intresse från oss och från omvärlden av att försöka bidra till att skapa ett fungerande samhälle och en fungerande stat i Afghanistan. Det är därför som Sverige har varit med i det projekt som kallas ARTF, med ett avtal som till stor del handlar om att bygga institutioner och att bygga en stat.
Detta, ska man vara medveten om, görs i en kontext som är extremt svår, men det är ett viktigt och omfattande arbete. ARTF är utsatt för en svår press, men man har också under tiden fått bättre och bättre möjligheter att hindra korruption.
Peter Eriksson (MP):
Detta blir en diskussion av typen "Har du slutat slå din fru?". Ludvig Aspling kommer med helt lösa påståenden. Det finns ingen som har ett konkret exempel på att Svenska Afghanistankommittén skulle ha betalat någon form av skatt till talibanerna. Det är bara allmänt prat, lösa påståenden och rykten som han sprider vidare.
Att det, som Ludvig Aspling säger, skulle finnas flera trovärdiga källor som uppger att Svenska Afghanistankommittén betalar skatt är bara rent svammel. Det finns inga sådana källor - inte en enda! Ta fram dem innan ni kommer med ytterligare anklagelser om att svenska skattepengar går via Svenska Afghanistankommittén till talibanerna! Gör det!
Då tar vi en ny diskussion om detta, men än så länge finns ingen sådan uppgift över huvud taget. Resonemanget dras dessutom vidare - att pengarna skulle gå rakt ned i terroristernas fickor. Arbetet inom ARTF är en annan fråga.
Det är i grunden ett mycket svårare uppdrag att försöka bygga ett statligt samhälle i ett land som inte fungerar och där det finns en extrem korruption. Jag vet att det har funnits problem inom detta område. Det tror jag inte att någon förnekar, och det är heller inte förvånande.
Det är heller ingen nyhet att det har funnits problem med korruption i Afghanistan också inom arbetet med att försöka bygga institutioner och en stat.
De rapporter, revisioner och utredningar som har funnits under de allra senaste åren har kommit med ytterligare ett antal förslag, både från den amerikanska myndigheten Sigar, som är den egentliga bakgrunden till Ludvig Asplings kommentar och fråga, men också från Världsbanken.
Man har nu genomfört och implementerat ytterligare ett antal åtgärder för att minska risken för korruption. Korruptionen är en av de allra allvarligaste och farligaste saker som finns, och den hindrar skapandet av fungerande samhällen i världen, särskilt i fattiga länder.
Men i vissa fall måste man våga ta risker. Det finns inte situationer som är rena. Och det är inte i länder som Norge eller Finland som vi bedriver den typen av verksamheter, utan det är i länder som inte fungerar.
Om man inte är villig att ta några risker kommer man heller inte att kunna göra några framsteg eller nå framgångar, utan då hamnar man i en situation där man låter de som är korrumperade ta över helt och hållet. Det ska vi inte göra.
Vi ska inte acceptera någon korruption, men om man ska få ordning i länder som Afghanistan måste man ändå verka i dessa länder och i situationer som är mycket besvärliga, både ur våldssynpunkt och ur andra synpunkter.
Peter Eriksson (MP):
Jag vill säga två saker. Den första är att de artiklar som Ludvig Aspling refererar till och som gäller Afghanistan och skatt som betalas till talibanerna avser anklagelser mot Svenska Afghanistankommittén. Det är i den artikeln som hela det resonemang förs som sedan har spridits vidare.
Det är ingen slump att just Svenska Afghanistankommittén lyfts fram, för det är en av de största biståndsorganisationer som finns i Afghanistan och den organisation som får mest svenskt stöd. Det var den ena. Det andra är det som jag försökte förklara tidigare. Det har egentligen aldrig funnits en stark stat i Afghanistan.
Detta är bakgrunden till mycket av det våld och de problem som finns där, förutom att det har varit krig där i 40 år. Så länge man inte har en fungerande stat med institutioner som fungerar kommer man inte att komma till rätta med problemen.
Detta är orsaken till att världssamfundet - Världsbanken, USA och flera andra länder tillsammans - medverkar i det avtal som kallas ARTF, för att försöka se till att ett fungerande samhälle skapas i landet.
Detta är i grunden för att undvika ytterligare katastrofer och krig och att talibanerna kommer tillbaka och tar över makten. Det är inte särskilt svårförklarat att vi är med i detta arbete.
Peter Eriksson (MP):
Yasmine Posio har frågat mig om jag anser att avräkningar främjar mottagare av bistånd i andra länder och om jag kommer att verka för att OECD-Dac ska ta bort möjligheten att göra avräkningar på bistånd.
I en värld där antalet väpnade konflikter ökar och miljontals människor är på flykt är jag glad att Sverige genom vårt ambitiösa bistånd har möjlighet att hjälpa utsatta personer, såväl på plats i låg- och medelinkomstländer som genom att erbjuda dem en fristad från förföljelse och förtryck i Sverige. Avräkningar för mottagandet av flyktingar och skyddsbehövande har enligt Dacs regelverk kunnat ingå i biståndet sedan början av 90-talet.
Under 2017 underströk Dac att kostnaderna räknas som bistånd på humanitära grunder. Dessutom konstaterade Dac att givarländerna genom mottagandet bidrar till att ekonomiskt avlasta låg- och medelinkomstländer, vilka står värd för de flesta av världens flyktingar.
Så ja, jag anser att det är rimligt att hävda att avräkningar, liksom annat bistånd, gynnar personer i låg- och medelinkomstländer och att det regelverk som nu finns är tillfredsställande, särskilt efter de regelförändringar som genomfördes i fjol. De kostnader inom biståndet som vi har för mottagandet utgör mindre än 5 procent av den totala biståndsramen 2020.
De utesluter inte på något sätt att vi använder den övriga biståndsramen, som totalt uppgår till nästan 50 miljarder kronor, för att bland annat fortsätta att ta en ledarroll i det globala arbetet för kvinnors rättigheter och för SRHR. Sveriges SRHR-bistånd har dessutom ökat i absoluta tal sedan 2014 och utgör i dag ca 7 procent av det totala biståndet.
Peter Eriksson (MP):
Jag är stolt över att vara en del av en regering - en av verkligt få i världen - som använder 1 procent av de totala inkomsterna i landet till bistånd till andra delar av världen. Det är en stor satsning som vi gör i Sverige, en solidaritetsgärning som mycket få andra länder kan säga att de ens är i närheten av.
Detta tycker jag att man som ledamot i Sveriges riksdag också kan vara stolt över. Vi gör en stark, offensiv och viktig insats, och vi påverkar på så sätt världen till det bättre.
När det gäller jämställdheten, som Yasmine Posio tar upp, har det varit den kanske högst prioriterade frågan de senaste åren för Sveriges regering. När den rödgröna regeringen tillträdde 2014 tog vi beslutet att införa en feministisk utrikespolitik.
Detta har under de senaste åren genomsyrat hela utrikesförvaltningen, alla våra ambassader och det internationella arbetet i FN och i multilaterala organisationer där vi verkar och är med och finansierar på olika sätt. Det har gjort stor skillnad i världen. Miljoner kvinnor har överlevt tack vare det.
För miljoner kvinnor har vi kunnat förhindra oönskade graviditeter och osäkra aborter. Det är bara ett exempel inom SRHR där detta har gjort en enorm skillnad.
Jag tycker vi alla kan vara stolta över att det arbete som vi gör och som vi fortsätter med under denna mandatperiod. När det gäller avräkningarna går en betydande del av hela biståndet till flyktingar, till flyktingmottagande och till en verksamhet som tyvärr växer över hela världen.
Vi har över 70 miljoner flyktingar i världen i dag, och kostnaderna på detta område ökar varje år. Det går till flyktingar som har fördrivits i Syrienkriget, till Jemen och till en rad länder i världen. Det går också till Venezuela, som de senaste åren tyvärr haft en historia av vanstyre som leder till många nya flyktingar.
De flesta av dessa flyktingar hamnar i länder intill konflikterna. En liten del av dem kommer också tillbaka till Sverige. Under den första tiden när dessa flyktingar har kommit till Sverige kan vi använda biståndspengar för finansiering. Det är inte orimligt att det fungerar på det sättet.
När det gäller flyktingmottagande i Sverige eller i andra länder anser jag och regeringen att vi kan göra på detta sätt. Men det är viktigt att det inte heller blir enorma summor som tas från biståndet. De senaste åren har denna summa minskat rejält.
Och efter de regeländringar som vi gjorde i fjol har vi större kontroll över dessa utgifter, vilket gör att jag kan känna mig tryggare än tidigare i fråga om detta.
Peter Eriksson (MP):
Enligt den organisation som gör utvärderingar av biståndet, OECD-Dac, är Sverige ledande i världen när det gäller den feministiska utrikespolitiken och jämställdhetspolitiken över huvud taget. Vi har fått mycket beröm från OECD-Dac.
Jag tycker också att man kan ta åt sig av att flera andra länder nu följer i de spår och den väg som Sverige har stakat ut när det gäller jämställdheten.
Men de misslyckades kapitalt. Vi hade en stor majoritet på vår sida. Vi lyckades tillsammans med de nordiska länderna och en majoritet av världens länder stå fast vid en mer radikal politik än den som USA tillsammans med Vatikanstaten och några länder till försökte få till i världen.
Det arbete som Sverige har gjort här har varit mycket viktigt och har haft stor betydelse för utvecklingen inom detta område. Att vi ökar stödet till SRHR, sexuella fri- och rättigheter för unga kvinnor och flickor, är någonting som inte sker automatiskt. Det är en felaktig bild som interpellanten har här.
Det sker inte automatiskt för att vi har en bni som ökar, utan det sker genom beslut varje år inom alla dessa områden då vi gör ytterligare satsningar. Det är inte någon helt självklar och lätt sak att fortsätta prioritera i fråga om detta när vi ser att antalet flyktingar i världen ökar och att klimatfrågorna växer och kräver mycket mer resurser än tidigare. Det finns i dag en hård konkurrens om dessa pengar.
Det är inte så att vi har en uppsjö av pengar som vi kan fördela hur som helst. Särskilt i takt med att den svenska kronan har minskat i värde har detta blivit en svårare uppgift än tidigare att prioritera. Men jag och Sveriges regering fortsätter att prioritera jämställdhetsfrågan högt.
När vi nu gör en demokratisatsning under denna mandatperiod följer den feministiska utrikespolitiken med och är en central och viktig del av den demokratisatsning som vi gör när det gäller biståndet och utrikespolitiken i hela världen.
Peter Eriksson (MP):
Jag kan berätta för Yasmine Posio att vi har ökat biståndet kraftigt sedan Parisavtalet kom till. Det gör att vi kan göra ökade satsningar på klimatområdet men också på jämställdhet utan att det dras från andra saker. Som jag sa finns det dock begränsningar när det gäller hur stort biståndet kan vara.
Det finns också stora områden som behöver hjälpas ekonomiskt, och stora behov ute i världen. Ibland kan man ju känna en avundsjuka mot Vänsterpartiet, som liksom vikingarna i Valhall har en grisen Särimner som gång på gång kan väckas till en ny dag och användas för att finansiera nya saker och som aldrig tycks ta slut. Det skulle jag också gärna vilja ha.