Patrik Björck (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Vi hade tidigare i debatten lite olika uppfattningar om ordval och vad som var lämpligt och inte här i kammaren, och när det gäller den här interpellationen om lagen om anställningsskydd anknyter den väl lite grann till samma problematik. Om det förra problemet sade jag att det var ett hot mot demokratin.
När det gäller den här interpellationen är det väl åtminstone problematiskt för demokratin att ingen egentligen vet vad regeringen vill. Det innebär också att man inte riktigt vet vad det var för gris man köpte i säcken. Att regeringen ända sedan den tillträdde har framfört dubbla budskap i arbetsrättsfrågorna skapar den här typen av demokratiska bekymmer.
Det som föranledde just den här specifika interpellationen var att vice statsministern uttalade sig om lagen om anställningsskydd, men just när det gäller dubbla budskap från regeringen finns det naturligtvis en mängd liknande exempel som skulle kunna radas på varandra. Maud Olofsson meddelar att diskussion pågår inom regeringen om förändringar i anställningsskyddet.
Arbetsmarknadsministern har åtminstone tidigare förnekat att sådana diskussioner förs i regeringen, och nu säger han även i det här interpellationssvaret att det inte pågår några sådana diskussioner. Vem ska man lita på när det gäller dessa oklarheter? Jag måste tyvärr säga att det inte blir mycket klarare i det här svaret, men även om det var ett ganska tunt svar finns det åtminstone några saker man skulle kunna gräva lite i.
"Modellen förutsätter att arbetsmarknadens parter uppträder på ett ansvarsfullt sätt" låter det lite hotfullt i interpellationssvaret från arbetsmarknadsministern. Det innebär att arbetsmarknadsministern anser att de uppträder ansvarsfullt - eller inte? Jag vet inte. Gör man det, blir min mycket direkta och enkla fråga. Uppträder arbetsmarknadens parter ansvarsfullt? I annat fall hänger väl hotet från Maud Olofsson där som ett Damoklessvärd.
Vi har också försämringar i anställningsskyddet som arbetsmarknadsministern väljer att kalla förändringar. Men det må vara hänt; det tillhör väl också den politiska retorikens konst att kalla det man försämrar för en förändring. Här har vi ju fått skarp kritik, inte bara från svenskt håll utan även från EU-håll vad jag har förstått, för att man med de här försämringarna har kunnat stapla visstidsanställningar på varandra i många år.
Det kan möjligen finnas anledning för arbetsmarknadsministern att säga något om detta. Det har visserligen varit andra interpellationer som har handlat om just den frågan, så det är kanske inte den tyngsta delen, men det finns trots allt med i svaret. "Allians för Sverige gick till val på att det skulle bli billigare och enklare att anställa - inte lättare att säga upp eller svårare att hävda sina rättigheter." Detta är också en formulering som jag kan bli frustrerad över på samma sätt som Torbjörn Björlund blev det tidigare i debatten.
Det låter naturligtvis väldigt bra. Tidvis blinkar arbetsmarknadsministern till med kommentarer i sina svar som låter rent socialdemokratiska i all sin välvilja, men vi vet ju alla att verkligheten sedan ser helt annorlunda ut.
Trots allt tycker jag att det är svårt att bara vifta bort vice statsministern när hon hävdar att diskussioner pågår inom regeringen om att man ska förändra, läs försämra, anställningsskyddet. Någonstans finns väl anledning att tro och hoppas att regeringen är så tydlig att inte vice statsministern varje gång arbetsmarknadsministern säger en sak kommer ut och säger en annan sak.
För då kommer naturligtvis de här interpellationerna att fortsätta. Varje gång den här sprickan i regeringen visar sig kommer det att komma en ny interpellation till kammaren som ett brev på posten.