Margareta Cederfelt (M):
Det ärende som är den här riksdagsterminens och faktiskt 2012 års sista ärende handlar om en subsidiaritetsprövning av direktivet om en jämnare könsfördelning bland icke verkställande styrelseledamöter i börsnoterade företag. Jag skulle vilja börja med att säga en sak. Just att ärendet är årets sista visar hur viktigt EU är för Sverige.
Vi är en del i EU, och vi står här och debatterar EU som sista ärende. Tidigare ärenden som finansutskottet har debatterat har också till stora delar handlat om EU. Samtidigt är de nationella parlamenten viktiga. Det är här vi ska fatta beslut som inte hör hemma på EU-nivå. Herr talman!
När vi i civilutskottet gjorde en subsidiaritetsprövning gick vi så till väga att vi också inhämtade regeringens ställningstagande, hur regeringen bedömde att förslaget var förenligt med subsidiaritetsprincipen. Från Alliansens sida i utskottet kom vi fram till att frågan kan avgöras bättre på nationell nivå än på EU-nivå.
Vad grundar vi detta på? Vi har först och främst tagit ställning till om målet om jämställdhet kan uppnås på nationell nivå. Absolut, självklart finns det större utrymme att arbeta för jämställda styrelser på nationell nivå än på EU-nivå.
Det visar utan tvekan det resultat som vi har i Sverige, där vi har en större andel kvinnor i styrelserna än i EU-länderna över lag. I EU-länderna i snitt ligger den kvinnliga representationen i styrelser på ungefär 14 procent. I Sverige är den 23 procent.
Finns det viktiga gränsöverskridande aspekter på åtgärder som inte på ett tillfredsställande sätt kan regleras på medlemsstatsnivå? Självklart kan vi reglera på medlemsstatsnivå! Det är ju precis det som vi arbetar med inom Alliansen. Vi inför åtgärder så att kvinnor kan få större representation i styrelser. Vi har till exempel gjort satsningar på styrelseutbildning.
Nästa steg är utbildning för valberedningar. Det handlar också om mentorprogram och satsningar för att kvinnor ska kunna göra fler innovationer med mera. Detta visar att åtgärder på nationell nivå har betydelse. Skulle en underlåtenhet att handla på EU-nivå stå i strid med fördraget? Vi agerar ju på nationell nivå, så det behövs inget agerande på EU-nivå som vi ser det.
Den sista delen handlar om ifall åtgärder på EU-nivå skulle ge klara fördelar till medlemsländerna. Att reglera hur styrelser ska utse sina styrelseledamöter, herr talman, kan vi inte se är en fråga för EU. Det handlar om äganderätten, precis som representanterna för oppositionspartierna har sagt.
Äganderätten ger faktiskt ägarna mandatet att utse sina styrelser. I Sverige har vi en ordning med en valberedning som arbetar för att utse kandidater. Det är en bolagsstämma som beslutar om styrelsen, och ägarna kan avsätta styrelsen om den så skulle önska.
I näringslivets självreglering, kod för bolagsstyrning, finns också nämnt vikten av kvinnor i styrelserna, och det finns inskrivet som ett mål. På detta sätt har svenskt företagande tagit framstående steg för att öka andelen kvinnor, och det visar sig ju genom att vi har 23 procent kvinnor.
Jag vill också nämna att jämställdheten inte handlar om kvotering utan om värderingar, utbildning och kompetens - både den egna och omgivningens kompetens att kunna se kompetens. Det är där det är så viktigt att jobba på rätt nivå, det vill säga på nationell nivå, på lokal nivå och också i familjerna.
Det är självklart att vi ska arbeta för ett jämställt samhälle men inte genom att introducera ett EU-direktiv.