Hans Wallmark (M):
Jag tycker kanske inte att svaren är fullgoda, men jag tycker ändå att det är lite intressant och ger lite knorr på debatten att statsrådet Johansson menar att av alla kompetenta ministrar som jag utgår från att han tycker finns i regeringen så är i alla fall inte Åsa Romson den mest kompetenta att vara ställföreträdare. Det är ett mycket intressant budskap som jag ska komma in på om en liten stund. Först till besvarandet.
Morgan Johansson hävdade här att såsom minister med ansvar för grundlagsfrågor är han den som borde ta interpellationen. Samtidigt säger han i nästa andetag att det här inte är konstitutionellt reglerat. Då kunde det ju ha varit fullt möjligt för Åsa Romson att själv komma hit och beskriva och berätta om hur hon uppfattar rollen som vice statsminister, när jag nu väckte interpellationen till henne. Fru talman!
Precis som jag sa blev det ju en intressant diskussion i somras när det plötsligt visade sig att vice statsministern inte var ställföreträdande statsminister. Morgan Johansson säger att det är ju klokt, för man ska veta vem som leder landet i en krissituation. Ja, tack vare det som skedde i somras vet vi nu att det inte är vice statsministern utan en annan person.
Det var en väsentlig information som regeringen och statsministern hade kunnat ge i ett annat sammanhang, till exempel med ett tillkännagivande av att vice statsminister skulle bli Åsa Romson men att hon inte skulle vara ställföreträdare. Återigen, och det är en rätt central punkt, fru talman, är det så att i somras blev rätt många bland svenska folket, av riksdagens ledamöter och säkert ett antal miljöpartister uppriktigt förvånade över att det var på det här sättet.
Det hade man väldigt enkelt kunnat hantera genom att infoga en liten asterisk i regeringsförklaringen och säga att Åsa Romson blir vice statsminister, men det har egentligen inget med saken att göra. Fru talman!
Jag vill ändå betona en sak, och det är att jag inte är alldeles säker på att mest kompetens i en krissituation sitter i antalet regeringsår eller hos den som är äldst, om inte ställföreträdaren är en utpekad person i regeringen. Det kan vara den personen, men det är inte nödvändigtvis så.
Jag, fru talman, är rätt trygg och tillfreds med att under de åtta år som Fredrik Reinfeldt var statsminister utsåg han kompetenta vice statsministrar som hade kunnat hantera landet i händelse av kris.
Det intressanta är att vi nu har en regering som säger att det finns en vice statsminister som inte har kompetensen och kraften att leda landet i en krissituation. Därför är ställföreträdaren Margot Wallström.
Där har uppenbarligen någonting hänt sedan de åtta åren av alliansregering, där det fanns ett klart samband med att om man var vice statsminister var man ställföreträdare, var man justitieminister hade man ansvar för justitiefrågor, var man klimatminister hade man ansvar för klimatfrågor, och efter valet 2014 med den nya regeringen på plats med en vice statsminister som inte är det folk tror att hon är, nämligen ställföreträdare, utan är något helt annat.
Där kanske statsrådet med viss ödmjukhet och självkritik skulle kunna erkänna att detta hade kunnat hanteras skickligare och bättre från regeringens sida, nämligen genom att berätta hur det egentligen förhåller sig. Jag hade för min del varit intresserad av att få höra Åsa Romsons syn på sin egen roll som vice statsminister men inte som ställföreträdare, men det hoppas jag få göra i ett annat sammanhang.