KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
Nu står arbetsmarknadsministern här nästan som en egen Bagdad Bob för partierna som ingår i januariöverenskommelsen, om liknelsen ursäktas. Nu står ministern här och påstår att det absolut inte är några problem. Man är överens om allting - om alltifrån tidsplanen till modellen för sin förändring av Arbetsförmedlingen.
Tidsplanen och övrigt ligger dessutom fast. När jag läste igenom uttalandet från partiledaren för Liberalerna - alltså ett av de i januariöverenskommelsen ingående partierna - kunde jag dock konstatera att man klargör att man inte tror på den tidsplan som arbetsmarknadsministern har sagt ska gälla.
Man säger också att modellen för detta är helt ohållbar. Man beskriver en kaosartad reformprocess och stora motsättningar mellan januaripartierna. En företrädare för detta parti uttalar att det här är ett fullskaligt experiment.
Utan tvekan är det så att Arbetsförmedlingen är en dysfunktionell myndighet som är i ett extremt uppenbart behov av förändring. Det är egentligen kanske bara Ali Esbati och hans parti som inte inser det numera. Socialdemokraterna har vägrat att inse det under en lång följd av år men inser det nu.
När man gör något, fru talman, ska man göra det bra, men det är faktiskt det sista som görs här. När man ska göra om Arbetsförmedlingen i grunden behöver det vara en ordnad och genomtänkt förändring där man gör allt i hanterlig takt. Det gör man inte nu. Det visar sig också att det egentligen inte finns någon samsyn över huvud taget mellan januariöverenskommelsens fyra partier.
Sverige står nu på randen till en vikande konjunktur, och vi ser en ökande arbetslöshet. Det är inte okej. Moderaterna har länge varit tydliga med att vi behöver få en förändrad och förbättrad arbetsförmedling. Men vi säger nej till den modell som januariöverenskommelsens partier uppenbarligen inte är överens om.
Jag noterar att Centerpartiets arbetsmarknadspolitiska talesperson har varit extremt tydlig med att partierna är överens om detta, att det är vad de kommer att göra och att de inte kommer att vika någonting från det över huvud taget.
Jag konstaterar också att det finns ett annat parti i form av Liberalerna som inte köper detta över huvud taget, i synnerhet inte den vision som arbetsmarknadsministern här har gett uttryck för och de ambitioner som man har haft för Sveriges kommuner och deras roll i detta. Allt detta har på något sätt fallit när vi kan ta del av Liberalernas klargörande att man inte köper detta och att man heller inte köper tidsplanen.
Jag får väl därför fortsätta att fråga arbetsmarknadsministern: Gäller januariöverenskommelsen fortfarande i sin helhet, i synnerhet den modell för reformering av Arbetsförmedlingen som man har valt baserad på LOV?
Gäller även den tidsplan som arbetsmarknadsministern har slagit fast här och nu, och som hon även slog fast vid presskonferensen förra veckan? Detta skulle jag uppskatta ett svar på.
Mats Green (M):
Jag och arbetsmarknadsministern kan stå här och diskutera vem som är mest konservativ. Jag vågar nog påstå att jag kanske vinner i just den kraftmätningen. Jag skulle vilja återkomma till de frågor som jag ändå vill ha besvarade här och som jag tycker är tämligen relevanta. Arbetsmarknadsministern säger att avtal ska hållas, absolut, pacta sunt servanda.
Men här är det uppenbart att de i januariöverenskommelsen ingående partierna har helt olika bilder av hur avtalet ser ut. Det skulle jag också vilja ha en kommentar till. Att allt skulle vara frid och fröjd är det nog ingen här som har påstått, för det framgår väldigt uppenbart för alla och envar att det inte är så. Arbetsförmedlingen har sedan länge stora problem.
Man klarar inte sitt uppdrag och har inte gjort det under väldigt lång tid. Det är därför som det finns en bred enighet i Sveriges riksdag om att myndigheten måste förändras i grunden. Vi moderater säger att vi vill ha färre utförare, långsiktighet och kvalitet.
Det är därför som vi avvisar den modell byggd på lagen om valfrihetssystem som januariöverenskommelsens partier talar om, även om jag nu noterar att vissa inte köper detta. Jag skulle återigen vilja få svar på frågan om tidsplanen som man har slagit fast gäller.
Liberalerna säger nu att det inte kan komma på fråga att en kommun ska kunna komma in som utförare och konkurrera med privata utförare. Det har Liberalerna varit extremt tydliga med i ett brev till regeringen, alltså inte via massmedierna. Då skulle jag vilja fråga: Kommer det att bli så? Har Liberalerna rätt i detta?
Mats Green (M):
Bakgrunden till min interpellation om friåret och återbetalning av ej fullgjorda studier är givetvis att regeringen inom ramen för januariavtalet har föreslagit ett återinförande av friåret i omdöpt form, numera kallat utvecklingsår, till en kostnad av 1 miljard. Satsningen har sågats av i stort sett samtliga experter, institut och remissinstanser.
I tider av eskalerande gängkriminalitet och otrygghet väljer alltså januariavtalets partier att satsa dubbelt så mycket på friåret som på polisen. Enligt regeringen ska de som kommer i åtnjutande av friåret kunna studera för att kompetensutveckla sig.
Övriga studerande i samhället, som ej har av skattebetalarna finansierad ledighet, är hänvisade till studiemedelssystemet och dess regler för återbetalning vid avbrutna eller icke fullgjorda studier.
Ministern påstod nyss att friåret ska ses som ett sätt att fylla rekryteringsbehovet inom bristyrken. För några veckor sedan frågade jag henne därför i riksdagens talarstol om hon kunde ge ett enda exempel på en utbildning inom ett bristyrke som man kunde fullfölja inom tidsramen för utvecklingsåret, det vill säga minst tre och högst tolv månader.
Arbetsmarknadsministern kunde då inte ge ett enda exempel på detta.
Nu står vi här igen, och arbetsmarknadsminister Eva Nordmark kan inte svara på den mest uppenbara av frågor, den om rättvisan, eller rättare sagt orättvisan, gentemot alla dem, i synnerhet kvinnor och då kvinnor med låga inkomster, som aldrig kommer att kunna omfattas av utvecklingsåret.
I stället hänvisar arbetsmarknadsministern till ett beredningsarbete i Regeringskansliet. När man frågar om rättvisan i regeringsförslagen blir alltså svaret från regeringen: Var god dröj. Fru talman!
Friåret eller utvecklingsåret, vad man än väljer att döpa det till, är alltså varken rättvist, rättfärdigt, effektivt eller ändamålsenligt på något sätt.
Jag får dock nöja mig med att upprepa min fråga till den socialdemokratiska arbetsmarknadsministern: Vari ligger rättvisan i detta förslag?
Mats Green (M):
Arbetsmarknadsministern slår fast att utvecklingsåret är en fantastisk idé som är bra på alla sätt. Men när jag ställer den uppenbara frågan på vilket sätt det är bra och rättvist blir svaret: Vi tar gärna emot input, för vi sitter just nu och funderar på detta på Regeringskansliet.
Vanligtvis brukar det vara grunden för att man över huvud taget lägger fram förslag i Sveriges riksdag. Men här säger man att det är ett bra förslag och ska i efterhand försöka visa att det är bra - när vi alla kan konstatera att det definitivt inte är bra för någon. Jag har svårt att hitta någon i Sverige som tycker att detta är ett bra förslag, allra minst de fackliga organisationerna. Fru talman! Återigen: Detta är inte rättvist - och det vet arbetsmarknadsministern.
Det är inte rättvist mot dem som sliter på jobbet varje dag att någon annan kan ta ledigt. Det är inte rättvist mot dem som inte ens har ett jobb att ta ledigt från.
Och, som vi diskuterar nu, det är inte rättvist mot alla dem som måste ta lån för att finansiera sina studier och som utöver det måste betala tillbaka om de avbryter eller inte fullföljer sina studier, de som inte kan studera helt utan krav och på sina arbetande kollegors bekostnad. Det är dessa det är orättvist mot.
Detta är kontraproduktivt på alla plan. När Eva Nordmark var ordförande för TCO avfärdade man detta förslag rakt av och påpekade just den orättvisa som jag i dag förgäves söker besked om.
LO:s förste vice ordförande Therese Guovelin konstaterade att "över 700 000 personer saknar fast jobb, många av dem kvinnor, och de lämnas utanför det här förslaget". Hon tillade: "Man missar dem som är otryggast på arbetsmarknaden."
Enligt regeringen saknas det pengar till att kapa vårdköer, höja polislöner och göra satsningar på skolan. Samtidigt finns det pengar till ett års ledighet och andra bidrag.
I tider av stigande arbetslöshet är detta det sista som Sverige och de som över huvud taget inte har ett jobb att gå till behöver. Det finns inga friår. Det är alltid någon som betalar.
Att pensionärer och löntagare ska betala för att vissa ska vara lediga från jobbet med det så kallade utvecklingsåret är inte rätt, och det är framför allt inte rättvist. Jag tror att det är väldigt få av dem som lyssnar på denna debatt i dag som tycker att det är rimligt att de ska gå upp och slita på jobbet varje dag för att någon annan ska kunna ta ledigt. Fru talman!
Detta är ärligt talat en gräddfil för en liten skara personer. När vanliga människor får ta studielån för att utbilda sig får en liten grupp förströ sig på andras bekostnad. Detta är ojämlikhet och orättvisa när den är som värst, och den är skattefinansierad.
Återigen, fru talman: Var ligger rättvisan i detta gentemot dem som får ta lån och som, ifall de inte klarar eller fullföljer sina studier, får betala tillbaka dessa? Och hänvisa inte till en utredning!
Mats Green (M):
Det säger ganska mycket om var Socialdemokraterna befinner sig att en socialdemokratisk minister, när jag frågar om rättvisa, säger att man först måste bereda detta i Regeringskansliet. Okej. Man pratar om vikten av omställning. Det är väl ingen som är emot omställning, fru talman, för det är vad framtidens arbetsmarknad kräver.
Vad jag ställer frågor om är att alla andra, som också behöver ställa om, den förkrossande majoriteten, över 90 procent, är hänvisade till det studiemedelssystem och övriga system för detta som har skapats för att gynna omställning.
Återigen: Här pratar vi om människor som tar lån för att kunna göra detta och som har krav på sig att betala tillbaka lånen om de inte fullföljer eller avbryter sina studier. Hur kan man då tycka att det är egendomligt att påpeka det djupt orättvisa och det djupt orättfärdiga i detta?
Varför kan inte alla omfattas av det studiemedelssystem som vi en gång byggde för att omfatta alla? I stället väljer man att satsa på en åtgärd som inte är bra för någon. Jag konstaterar återigen: Lyssna på vad LO:s förste vice ordförande säger om detta!
Hon säger att det slår mot de svagaste, mot kvinnor och mot dem som inte finns på arbetsmarknaden över huvud taget - de som inte har ett jobb att få ledigt ifrån i form av ett utvecklingsår eller friår. Det är dem som det slår emot.
Mats Green (M):
År 2015 lovade statsminister Stefan Löfven att Sverige skulle ha Europas, eller rättare sagt EU:s, lägsta arbetslöshet 2020. När vi nu står med facit ser vi att det blev precis tvärtom. Vi tillhör den absoluta botten tillsammans med länder som Grekland, Spanien, Italien och Frankrike. Vi har också den högsta arbetslösheten någonsin i högkonjunktur i Sverige.
Statsministern övergav målet med mer eller mindre en klackspark. När vi nu går in i en avmattning undrar jag om statsministern har några andra löften eller målsättningar när det gäller Sveriges arbetslöshet. Eller har regeringen totalt övergett alla sådana ambitioner? Det skulle jag önska ett svar på.
Mats Green (M):
Min fråga är riktad till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. Regeringen har föreslagit ett återinförande av friåret, numera omdöpt till utvecklingsår. Det är en åtgärd som har avfärdats av de flesta fackliga organisationer. LO konstaterar bland annat att den slår mot dem som står utanför arbetsmarknaden och framför allt mot kvinnor.
Vi har en riksdagsmajoritet som har sagt att man avvisar regeringens förslag om utvecklingsår och de kostnader som det medför. Fru talman! Jag har också kunnat notera att Miljöpartiets språkrör Per Bolund har klargjort att det här ska återkomma som förslag från regeringen.
Jag skulle vilja ha garantier från arbetsmarknadsministern att man kommer att respektera riksdagens vilja och inte föreslå ett införande av utvecklingsåret. Kan arbetsmarknadsministern ge ett sådant besked?
Mats Green (M):
Jag önskar ställa en fråga till statsrådet Ibrahim Baylan. Nu vill både Sveriges riksdag och Sveriges regering naturligtvis fokusera på att hantera konsekvenserna av coronaviruset, framför allt vad gäller hälsa men också vad gäller de ekonomiska konsekvenserna. Moderaterna står bakom många av de åtgärder som regeringen har infört.
Vi konstaterar och välkomnar att regeringen har tagit till sig de förslag om företagspaket som Moderaterna har presenterat. Dock kan jag konstatera att man har satt en begränsning vad gäller arbetsgivaravgifterna. Det är bara företag med under 30 anställda som kan få lättnader vad gäller arbetsgivaravgifter, och lättnaden får inte överstiga 30 000 kronor per arbetstagare.
Moderaterna har inte något tak för dessa åtgärder över huvud taget. Jag skulle vilja få en beskrivning. Varför denna begränsning?
Mats Green (M):
Efter det första stadiet av krisen, som nu hanteras för fullt, kan vi se tecken på en arbetsmarknadskris med kraftigt ökande arbetslöshet. Just därför tycker jag att begränsningarna är beklagliga, för de slår när det gäller arbetslösheten. Vi kan konstatera att de branscher som drabbas hårdast just nu är de branscher där de flesta får sitt första jobb. Vad är regeringens reflektioner kring detta?
Mats Green (M):
Jag vill inleda med att yrka bifall till Moderaternas, Kristdemokraternas och Sverigedemokraternas reservation i frågan. Herr talman! Sveriges arbetsmarknad kännetecknas av stora matchningsproblem. Samtidigt som fler människor än någonsin behöver hjälp för att komma in på arbetsmarknaden är rekryteringsproblemen stora, och arbetsgivarna hittar inte rätt kompetens.
En väl fungerande matchning och förmåga att ge arbetslösa rätt insats och aktivitet kommer att spela en central roll för att hantera den utmaning som Sverige står inför.
De insatser som januaripartierna hittills aviserat är otillräckliga, och de stora problem som vi ser på arbetsmarknaden med hög arbetslöshet samtidigt som arbetsgivare inte hittar den kompetens de söker kan inte vänta på en lösning.
I Riksrevisionens rapport som vi nu behandlar är det övertydligt att regeringens styrning av Arbetsförmedlingen inte fungerar. Samtidigt har regeringen lagt mycket pengar på subventioner med ingen eller nästan ingen effekt. Problemen med förmedlingsverksamheten har funnits i flera år.
Vi menar därför att en reformering av Arbetsförmedlingen är högst nödvändig och att regeringen i sitt kommande arbete måste ha tydligt fokus på att förbättra just detta.
Vi anser mot bakgrund av dessa faktum att regeringen omedelbart bör vidta åtgärder för att reformeringen av Arbetsförmedlingen ska ske på ett genomtänkt sätt för att säkerställa effektivitet och likvärdighet i Arbetsförmedlingens förmedlingsverksamhet. Herr talman!
Jag skulle också vilja ställa en fråga mot bakgrund av januaripartiernas löften om en reformering av Arbetsförmedlingen och en reformering av LAS, lagen om anställningsskydd. Dessa stod ju som punkt 1 och 2 på i synnerhet Centerpartiets krav- och löfteslista inför januariförhandlingarna.
I söndags i SVT:s Agenda såg vi att Centerns arbetsmarknadspolitiska talesperson började retirera från löftet om reformering av LAS - trots att han i samma andetag påstod att Centern avstått från ministerposter för att få igenom just detta krav. Minsann, herr talman!
Min fråga är följaktligen om man nu i full fart är på väg att retirera även vad gäller löftet om reformering av Arbetsförmedlingen. Det skulle jag vilja få svar på senare i denna debatt, när Centerpartiets arbetsmarknadspolitiska talesperson äntrar talarstolen.
Mats Green (M):
Tack, Martin Ådahl, för dessa besked! Vi diskuterar Arbetsförmedlingen här i dag. Jag noterar att man säger att reformeringen ska fortgå. Det är väl kanske inte riktigt det vi hör från regeringssidan i januariöverenskommelsen. Vi kan väl konstatera, vi som sitter i arbetsmarknadsutskottet, att Centerpartiet har varit minst sagt tystlåtna i denna fråga under det senaste året.
Jag vill också erinra Martin Ådahl om att Centerpartiets gruppledare, Anders W Jonsson, tackade oss moderater för att vi på ett positivt sätt hade brutit ut förslaget om att Arbetsförmedlingens reformering skulle vila på LOV, vilket naturligtvis är helt huvudlöst i både det läge som gällde då och det läge som gäller nu.
Men jag tar det som ett löfte om att man fortfarande står fast vid vikten av att reformera Arbetsförmedlingen och att det eventuellt gäller samtliga delar av de i januariöverenskommelsen ingående partierna.
Det skulle också vara intressant att höra mer om den tidsram som man tidigare har utlovat vad gäller Arbetsförmedlingens reformering och om den kommer att hållas, herr talman. Sedan tackar jag för klargörandet om att det är LAS-utredningen av Toijer som ska genomföras. Det började Martin Ådahl med att säga, men sedan började han retirera från det.
Han började förlora sig i prat om överenskommelser om vad man ska göra si och vad man ska göra så. Jag skulle även här vilja ha ett förtydligande. Ni kommer alltså att genomföra Toijerutredningen i sin helhet, som utlovat?
Mats Green (M):
Nu när Martin Ådahl också kommenterar arbetsrätten kan inte jag låta bli att göra det. Moderaterna anser naturligtvis att utredningen ska vara grundplattan. Den får inte vattnas ur. Sedan förespråkar vi absolut förändringar utöver det, men de kan inte ske på bekostnad av att grundplattan vattnas ur. Det är inte min sak att stå här och prata för Vänsterpartiet. Men om Vänsterpartiet skulle vilja ansluta sig till något av detta kommer vi naturligtvis inte att säga nej till det.
Jag har dock i detta läge extremt svårt att se att det skulle kunna ske, om jag uttrycker mig så. Herr talman! Jag förutsätter fortfarande - jag fick inget svar där - att Centerpartiet kommer att kräva att Toijerutredningen ska genomföras i sin helhet. Sedan gäller det Arbetsförmedlingen.
Anledningen till att vi ställer frågan är kanske att vi har noterat en viss tystnad från Martin Ådahl, som har ett stort och väldigt ärligt och insatt driv i just den frågan. Det är klart att den tystnad som vi under en ganska lång tid har noterat vad gäller Arbetsförmedlingens reformering har fått oss att ställa befogade frågor och att ha befogade farhågor för hur det egentligen blir med detta.
Men återigen: Den tidsplan som ni har slagit fast ska gälla. Jag förutsätter att allt annat skulle vara helt oacceptabelt för Martin Ådahl och Centerpartiet. Martin Ådahl pratar om regeringens regleringsbrev till Arbetsförmedlingen. Ja, det är liksom bara det som är problemet. I Riksrevisionens rapport konstaterar man att den styrningen har varit helt undermålig. Det är oacceptabelt.
Om man ska lyckas med reformeringen är det nödvändigt att man inte gör någonting för att sabotera detta. Det är också nödvändigt att Centerpartiet tar sitt ansvar att vara en nagel i ögat på regeringen här.
Mats Green (M):
Som alltid i budgettider är temat från Ali Esbati och Vänsterpartiet verklighetsförnekelse. Jag konstaterar att det tyvärr inte bara gäller denna vecka utan även gällde den tidigare veckan och de utskottsmöten vi hade då.
Jag är lite förvånad över att Ali Esbati avfärdar den helt berättigade kritik som de fackliga organisationerna och även arbetsgivarsidan har riktat mot regeringen och dess defensiva inställning när det gäller frågor om minimilöner.
Förnekar Ali Esbati också att regeringen i sitt yttrande om huruvida detta strider mot subsidiaritetsprincipen bara mäktade med att skriva att det var tveksamt om det var förenligt med subsidiaritetsprincipen? Ali Esbati står också här och förnekar att detta skulle ha med den sociala pelaren att göra.
Allt detta är på något sätt oförnekliga faktum, så vi kommer nog inte att kunna komma vidare i den diskussionen utan får bara konstatera att det är just oförnekliga faktum. Men det vore intressant att höra en kommentar om den berättigade kritik som har riktats mot regeringen från fackliga organisationer i frågan.
Jag skulle också vilja fråga Ali Esbati: Anser han och Vänsterpartiet att det direktivförslag som vi fick från kommissionen den 28 oktober var en delseger eller ett bakslag?
Svaret på den frågan spelar väldigt stor roll, i synnerhet för framtiden. Är det en delseger, eller är det ett bakslag?
Mats Green (M):
Ali Esbati erkänner att det var ett bakslag. Men samtidigt anser han att regeringen strategi och linje har varit framgångsrik. Detta går inte ihop under några som helst omständigheter.
Man kan diskutera ordet tveksamt, men vi kan också konstatera att Vänsterpartiet har varit minst sagt tveksamt till alla former av hårdare skrivningar utöver regeringsskrivningen, där man uttalar att det är tveksamt om detta strider mot subsidiaritetsprincipen.
Den förbättring som gjordes av regeringens ståndpunkt i utskottet var inte tillräcklig men ändå en förbättring, men Vänsterpartiet medverkade inte till den utan var snarare tveksamt, om vi återanvänder det ordet.
Det går alltså inte ihop att å ena sidan konstatera att kommissionens förslag från den 28 oktober om minimilöner var ett bakslag, å andra sidan konstatera att den svenska regeringens linje har varit framgångsrik. Fru talman!
Det har den bevisligen inte varit, och det är bland annat det jag menar när jag nu står i ett replikskifte med Vänstern och diskuterar verklighetsförankring.
Om det är ett bakslag, som Vänsterpartiet nu erkänner att det är, så har linjen kanske inte heller varit särskilt framgångsrik. Det är ett oförnekligt faktum.