KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till statsrådet Damberg. Den gäller coronaviruset, den pandemi som nu sprids från Kina och som verkar har en mycket större spridning än det tidigare sarsviruset, till exempel. I tisdags hade över 1 700 personer i Kina blivit smittade, och det är över 100 dödsfall. Nu kan vi se att viruset också har spridit sig till Europa.
Min fråga är: Hur ser Sveriges beredskap för coronaviruset ut i stort, och hur ser det specifikt ut med läkemedelsberedskapen?
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till försvarsministern. Vi har i Försvarsberedningens rapport Värnkraft fått läsa att en sammanhållen hantering av totalförsvaret skulle vara det bästa för Sverige, så att det alltså skulle vara bara ett departement i stället för dagens två som ansvarade för totalförsvarsfrågorna. Min fråga till försvarsministern är: Hur fortlöper arbetet med samordningen och att ha bara ett departement som ansvarar för totalförsvarsfrågorna?
Alexandra Anstrell (M):
Under metoo-uppropet gjordes även ett upprop inom försvaret, Giv akt och bit ihop. Försvarsmakten bedriver sedan många år ett aktivt arbete för att förbättra attityder och värderingar kopplade till Försvarsmaktens värdegrund och kvinnors möjlighet att verka i myndigheten. Ändå kan vi i medierna kontinuerligt läsa om fall efter fall.
I november var det exempelvis en officer som kritiserades för sexuella trakasserier och för att på olika sätt ha utnyttjat sin ställning. Trots detta fick han behålla jobbet och ha fortsatt personalansvar. Jag vill därför ställa en fråga till försvarsministern, herr talman. Det är väldigt mycket fina ord, men fortfarande verkar det på sina håll finnas en ganska stark kultur eftersom det här händer. Vad avser ministern att göra för att detta ska få ett slut?
Jag vill gärna slippa höra att det bara är Försvarsmaktens ansvar. Försvarsministern är ändå högst ansvarig.
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till försvarsminister Peter Hultqvist. I höst ska vi förhoppningsvis fatta ett nytt försvarsbeslut som ska gälla för perioden 2021-2025. En viktig faktor för att få till det beslutet och för att det ska fungera på allvar är att det blir ett totalförsvarsbeslut, alltså för både det civila och det militära försvaret, och att det läggs fast och finansieras.
Problemet är att processen för det civila försvaret ligger minst ett halvår efter, om man jämför med för det militära försvaret. Kommer statsrådet att se till att riksdagen i höst kan fatta ett riktigt totalförsvarsbeslut där centrala delar som både militärt och civilt försvar finns med?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, försvarsministern, för svaret! Under förra veckan hjälpte jag min dotter och hennes kompis en del med deras läxor i historia. Det handlade bland annat om 1800-talet, revolutioner och den demokratiutveckling som skedde då. I morse sprang jag förbi utställningen om demokrati och bilderna på Kerstin Hesselgren. Vilket fantastiskt arbete som gjorts de senaste 150 åren för att stärka kvinnors rättigheter i Sverige!
Jag sprang och funderade på den här debatten. Jag funderade på kvinnors deltagande i konfliktförebyggande och fredsbyggande arbete. Jag funderade på ansvaret vi har att stärka arbetet för kvinnors säkerhet i väpnade konflikter. Hur görs det på riktigt? Hur görs det så att det blir verkstad på riktigt?
Kvinnor utsätts för oproportionerligt mycket våld under krig - jag tänker både på civila dödstal och på våld som används som en krigsstrategi för att uppnå olika mål. Exempelvis används våldtäkter av militärer och väpnade grupper för att splittra samhällen, fördriva människor och visa makt. En viktig del är att öka kvinnors makt och politiska deltagande.
Hur ser det då ut just nu i länder som vi gör internationella insatser i? Jag tänker till exempel på Mali, Afghanistan och Irak. Även om Försvarsmakten integrerar jämställdhet i den militära operationsplaneringen möts man av utmaningar som många gånger är kopplade till strukturella problem och ojämställda strukturer. Sida belyser detta bra.
I de delar av världen där utdragna kriser eller konflikter råder finns det en normalisering av könsrelaterat våld - så är det exempelvis i Afghanistan, Irak och Syrien. De lyfter även en utbredd korruption inom statsbyggande processer som ett problem med direkta konsekvenser för kvinnors rättigheter. Herr ålderspresident!
I våras kom UD:s andra rapport från Sveriges arbete med den tredje nationella handlingsplanen för genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolutioner för kvinnor, fred och säkerhet. Där kan vi, precis som försvarsministern säger, se att handlingsplanens fokus på ledarskap, ägarskap och integrering av frågor i ordinarie verksamhet har gett resultat.
Samtidigt är en av de avslutande rekommendationerna att det är viktigt att utveckla tydliga resultatmål kopplade till handlingsplanens tematiska prioriteringar och fokusländer och se till att de är synkroniserade med andra processer och ramverk för jämställdhet och jämställdhetsintegrering.
Vidare kan man läsa: "För att effektivisera implementeringen av handlingsplanen är det viktigt att det finns en tydlig och samlad vision för var myndigheten är på väg." Herr ålderspresident! Jag har i min interpellation ställt fyra frågor. En handlar just om resultatuppföljning.
Den lyder: Nu när Sveriges handlingsplan 2016-2020 löper ut, vilket arbete med handlingsplanen kan ministern redogöra för som har lett till bäst resultat, och hur har ministern i så fall mätt och utvärderat det resultatet? Jag upplever inte att jag får något direkt svar från ministern på den frågan. Det kanske är för att det faktiskt inte finns några tydliga mål eller någon tydlig resultatuppföljning.
Alexandra Anstrell (M):
Det görs massor av saker och vi gör skillnad, säger försvarsministern. Och jag håller med. Men jag tänker att det är genom att följa upp resultat som vi kan veta vad vi ska göra härnäst. Det är i resultatuppföljningen vi kan komma åt de behov och insatser som verkligen behövs, vilka som gör skillnad. Det är i resultatuppföljningen vi måste orka ifrågasätta beslut och verksamhet, kanske till och med våga utmana gamla sanningar för att nå uppsatta mål.
I år firar, som sagt, resolutionen för kvinnor, fred och säkerhet, resolution 1325, 20 år. I och med antagandet av resolutionen den 31 oktober 2000 krävde FN:s säkerhetsråd för första gången att alla parter i en konflikt måste förhindra kränkning av kvinnors rättigheter, stödja kvinnors deltagande i fredsförhandlingar och i återuppbyggnad efter konflikt samt skydda kvinnor och flickor från sexuellt våld under konflikt.
Frågan är om vi kunde ha nått längre. Det vet vi egentligen inte. Men jag tror, fru talman, att med en bättre och tydligare resultatuppföljning borde vi i dag åtminstone ha vetat mer än vad vi gör om vilka behov och insatser som ger resultat, som vi kan fortsätta att göra mer av i så fall. Jag tänker att det är viktigt att vi i Sverige lever som vi lär.
Det är fortfarande en bra bit kvar till en mer jämställd försvarsmakt, även om det går åt rätt håll. Om Försvarsmakten ska arbeta med resolution 1325 internationellt ger det ökad trovärdighet om man själv lever upp till idealen.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag håller med om att det är viktigt att planera, speciellt med andras pengar. Ministern var inne på att tillsyn och kontroller sker i olika sjok. En ganska snabb följdfråga blir hur långa intervallen för de sjoken ska vara, enligt ministern. Ska det vara 20-årsintervall? Är det okej?
Att hänvisa svenska folket till skyddsrum som inte är funktionella är som att skicka ut någon på sjön utan flytväst. Det är inte riktigt okej. Man kan ha en långsiktig plan, men det måste också finnas ganska många snabba puckar. Jag återkommer alltså till hur långa eller hur stora sjoken ska vara.
Det totalförsvarsbeslut vi ska ta är jätteviktigt, och det är jättebra att hela riksdagen är överens om att vi ska satsa 4,2 miljarder på det civila försvaret. En del utredningar som redan har gjorts avser regeringen att göra igen. Jag tänker på näringslivets roll inom totalförsvaret.
Det var länge sedan dessa rapporter kom från Försvarsberedningen. Hade det inte varit bra om man varit på den här bollen lite tidigare så att vi redan hade kunnat se mer verkstad? När man nu i beslutet går fram med att man ska utreda skyddsrummen känns det som att vi har tappat ganska många år. Håller ministern inte med om det?
En utredning som det ska bli mycket intressant att ta del av är den som ska klargöra frågorna som gäller ansvar, ledning och samordning. Jag tror att den är jätteviktig. Men jag hade önskat att den hade blivit klar tidigare så att vi hade kunnat ha med det i det totalförsvarsbeslut som ska tas före jul. En sak som är viktig för oss moderater är sektorsansvariga myndigheter.
Vi tror att det är viktigt att ha ett tydligt ansvar och att man inom denna sektor samordnar verksamheten såväl i fred som under höjd beredskap. Vi tänker att en sektorsansvarig myndighet för ledning av det civila försvaret är viktigt. För som ministern var inne på är det brett och stort. I en sådan sektorsfunktion borde MSB, länsstyrelserna och de landshövdingar som utsetts till civilbefälhavare ingå.
Alexandra Anstrell (M):
Jag tackar ministern för svaren. Jag tänkte faktiskt på just det på vägen hit i dag, att vi till skillnad från många andra länder i alla fall har skyddsrum. Men det som är problematiskt är om vi invaggas i en falsk trygghet och tror att de skyddsrum vi har fungerar.
Tänk om det skulle hända något i dag och de inte fungerar och det inte kommer in luft som det ska. Det vore hemskt. I min interpellation ställde jag en tredje fråga: "Ett av målen för det civila försvaret är att värna civilbefolkningen.
När inga satsningar görs i närtid på befolkningsskydd, hur avser statsrådet att ge rätt förutsättningar att uppnå uppsatt mål?" Jag upplever inte att jag fick något riktigt svar, så ministern får gärna återkomma till den frågan.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Jag håller verkligen med om att det är undervisningen som gör skillnad. Men barn efterfrågar detta, liksom föräldrar, lärare och banker. Kronofogden konstaterar problem, liksom Skolinspektionen.
Ändå står vi här i dag med ett kunskapskrav, som ministern beskriver i sitt svar: "I årskurs 9 krävs att 'Eleven beskriver på ett enkelt sätt faktorer och beslut som kan påverka privatekonomi och konsumtionsval.'." Utöver det centrala innehållet är det undervisningen som spelar roll, och det kan bli väldigt olika. Det är ett problem. Barn växer upp med helt olika förutsättningar för att förstå och hantera pengar.
Det är inte bara olyckligt; det är faktiskt helt galet. Fru talman! I Sverige borde vi kunna erbjuda alla barn samma förutsättningar att tjäna, spara och spendera sina pengar klokt. Att dagens barn och unga bygger sin finansiella förståelse på de kunskaper de har fått i hemmet är tydligt. Det syns i Finansinspektionens studie.
Av 1 000 medverkande ungdomar är det över hälften som vänder sig till sina föräldrar för att få råd och kunskaper om exempelvis lån och försäkringar. Som jag sa tidigare: Dåligt privatekonomiskt kunnande ska inte behöva gå i arv. Jag tänker att ansvaret för barns finansiella bildning ligger tvärfunktionellt på hemmet, på skolan och på politisk nivå.
Jag tycker att vi behöver samarbeta bättre om detta och välkomna alla initiativ för att få en bättre finansiell förståelse för alla barn och unga. Då behöver vi agera, och det behöver vi göra nu. Som det såg ut tidigare i år vill vi inte ha det i framtiden. Är utbildningsministern beredd att göra mer än att bara luta sig mot det kunskapskrav som hon har angivit?
Alexandra Anstrell (M):
Jag tackar utrikesministern för svaret och ser fram emot att läsa det utrikesministern briljerade med. Visst är det skönt att få briljera! När kriget kom till Mali riktade både rebeller och islamistgrupper sitt våld mot kvinnorna. Systematiska våldtäkter och tvångsgiftermål blev en del av deras maktutövande. Aisha, en överlevande kvinna, har berättat att en dag när hon hade köpt ris på marknaden följde en grupp islamister henne hela vägen hem.
De hävdade att hon inte hade skylt sin kropp enligt deras regler, och de tog henne till vad de kallade för ett shariafängelse. Aisha har en annan beskrivning. Det var ett fängelse för sexslavar. Hon sa: Varje natt passerade tolv tretton män min cell. Så var och är det i Mali. Mellan 2014 och 2019 investerade Sverige enligt uppgift närmare 5 miljarder i bistånd till Afghanistan.
Hur mycket som nådde fram går inte riktigt att uppskatta, för Afghanistan är ett av världens mest korrupta länder. I Afghanistan diskrimineras fortfarande kvinnor i alla delar av samhället, och enligt Sida är närmare 90 procent av kvinnorna utsatta för könsrelaterat våld. 47 procent av barnen i grundskoleålder går inte i skolan, och av dem är 75 procent flickor. Bland dem som är över 15 år kan bara 24 procent läsa.
Kriget mot IS i Irak har bidragit till att det könsrelaterade våldet har ökat. Både lagstiftning och rättssystem i Irak diskriminerar kvinnor. Gör vi rätt saker? Aisha och alla andra kvinnor har rätt till sin egen kropp och rätt till sin frihet. Har vi då inte ett ansvar att bättre följa upp de insatser som görs och när vi beslutar om nya veta att de insatser som redan gjorts funkade?
Tack och god jul!
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för alla påminnelser och för svaret! Jag undrar vad man har tänkt säga till eleverna om det förslag som nu har gått ut på remiss. Det är bra att det är ute på remiss. Men bara genom att något skickas ut på remiss är det många som tror att det är vad som kommer att gälla. Jag tror att många kommer att tänka: Är deras utbildning inte tillräckligt bra?
Är det just den som kommer att bli utpekad för att inte hålla bra kvalitet? Är den så dålig att den måste läggas ned? Vilka signaler ger det till ungdomar och egentligen till hela samhället? Ministern sa att man hade tänkt få fram fler RIG-platser, men inte lika många platser som det är i dag, eller hur? Jag tänker att det ger en signal om att det bara är eliteliten som räknas och att alla andra är oviktiga.
Jag tänker också att det ger en signal om att elitsatsa tidigare, långt ned i åldrarna, för att kunna få en av de åtråvärda platserna. Vi inte får glömma att det här med att leta fram talanger måste få ta lite tid. Grundtanken har varit att försöka skjuta det högre upp i åldrarna än tidigare.
En nedläggning av hälften av alla möjligheter att på riktigt kunna satsa på sin sport samtidigt som man klarar av sin skola tror jag skulle vara riktigt skadligt för hela Idrottssverige. Vi vet alla att det är viktigt att klara av skolan. Då klarar man sig bra i livet. Vi vet också hur bra det är med idrottssatsningar för elevers ledarskap och struktur, för hela välmåendet. Fru talman!
Visst vore det väl bättre om fler kunde kombinera sin elitidrott med sin skolgång på riktigt och få chansen till utbildning i nutrition, mental träning och så vidare. Det skulle ge bättre folkhälsa på totalen. Håller inte ministern med om det?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag tror att vi lämnar vindkraften till en helt egen interpellation. Jag lovar att skriva den. Det ligger förståeligt nog inte i försvarets intresse att öppna upp lagstiftningen alltför mycket eftersom man då riskerar att behöva begränsa sin verksamhet och att det blir svårare att få tillstånd i framtiden. Men det ligger i försvarets intresse att ha en bred folklig förankring för det arbete som de gör.
Sedan början av 90-talet har både miljöbalken och plan- och bygglagen förändrats på ett antal avgörande punkter, framför allt när det gäller störande verksamhet. Det har inneburit att det har blivit allt svårare att kunna bygga i till exempel bullerutsatta miljöer. Det har i sin tur lett till att verksamheter som ses som störande har blivit betydligt mer restriktiva när det gäller att tillstyrka byggnation i den direkta närheten, framför allt verksamheter som klassas som riksintressen.
Det är bra att ministern nu gör denna översyn, och jag ser fram emot att läsa den den 15 september. Den nuvarande situationen blir dock svår. Det blir svårt för Försvarsmakten att öva och för kommuner och markägare att bygga. Det här, fru talman, inskränker äganderätten och skapar söndringar som är onödiga och som borde gå att lösa. Jag tror inte att man kan lösa alla problem i världen, men jag tror att man kan göra mycket bättre än man gör i dag.
Jag tänkte att man kanske kan ha någon form av servitut för Försvarsmaktens övningsverksamhet om man behöver ändra lagstiftning. Det finns nog också ett behov av ett bättre samverkansforum för dialog. Jag tror att mycket går att lösa via bättre dialog. Menar vi allvar med att bygga upp ett starkt försvar måste vi göra det tillsammans med våra kommuner och regioner.
Då blir försvaret en naturlig del av vår vardag och ses som en tillgång i stället för att bli något som skapar onödig söndring på grund av en stelbent lagstiftning. Avser ministern att agera i denna fråga, eller kommer vi bara att få se ministern följa den på läktaren utan att agera?
Alexandra Anstrell (M):
Tack för svaret, försvarsministern! Världen är mer osäker och orolig än på länge, och oförutsägbarheten ökar. Vikten av försörjningstrygghet i händelse av kris och krig är något som inte kan nog understrykas. En säker försörjning vid höjd beredskap är central, och därför har jag ställt ett antal frågor till ministern.
Den första frågan var om han har vidtagit några åtgärder för att säkerställa att vi har företag som måste vara kontrakterade vid höjd beredskap. Här känner jag att det återkommande svaret från ministern är utredningar, utredningar och fler utredningar. Utredningar är naturligtvis bra i mångt och mycket - det är viktigt att vi tar väl underbyggda beslut - men någon gång måste man just gå till beslut.
Besluten ska också följas upp så att man ser att de blev som man hade tänkt sig, och för att beslut lätt ska kunna följas upp behöver de vara ganska tydliga. Jag uppfattar ändå ministerns svar på den här frågan som att regeringen har fattat en massa beslut, men jag vet egentligen inte riktigt vad man kommit fram till.
I regleringsbreven till Försvarsmakten och Försvarets materielverk 2017 och 2018 har man i alla fall gett i uppdrag att utarbeta ett försvarsförsörjningskoncept. Det är jättebra. Då är det beslutat att ett koncept ska tas fram, och sedan har man beslutat om ytterligare en utredning, nämligen av näringslivets roll inom totalförsvaret samt försörjningstrygghet i fråga om försvarsmateriel.
Den utredningen kom faktiskt fram till det skarpa förslaget att ett näringslivsråd ska inrättas. Den frågan bereds i Regeringskansliet, men nu finns den ändå med i regeringens totalförsvarsproposition - liksom att det som komplement ska finnas ett tvärsektoriellt näringslivsråd. Vi får dock inte riktigt svar på när och hur utöver att det är någon gång före 2025.
Svaret på min fråga är alltså egentligen att vi i dagsläget inte har säkerställt vilka företag som måste vara kontrakterade med höjd beredskap - men att man utreder. Herr talman! Hela vårt samhälle, och även försvaret, är beroende av varor och tjänster som kommer från näringslivet. En stor del av våra samhällsviktiga verksamheter bedrivs av privata aktörer.
Det handlar om energiförsörjning, livsmedelsförsörjning, transporter och hälso- och sjukvård. Det är nödvändigt att det finns avtal med företag som garanterar att Försvarsmaktens förmåga att skaffa materiel, förnödenheter och tjänster vid höjd beredskap tryggas. Min andra fråga till ministern löd: Hur stor andel av leverantörerna till Försvarsmakten har kontrakt att kunna leverera vid höjd beredskap?
Eftersom det första svaret var någon form av utredning förstår jag att den andra frågan är svår att svara på, och det är kanske därför jag inte får något direkt uttalat svar. Jag hoppas dock att vi ändå får se en handlingskraft av beslut som faktiskt leder till konkret leverans, så att vi får på plats säkra avtal för en trygg beredskap även vid händelser av höjd beredskap.
Frågan är dock varför vi inte har det på plats i dag.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, försvarsministern, för svaret! Jag frågade om ministern tycker att försvaret har tillräckligt bra och säkra avtal för att trygga Försvarsmaktens förmåga till materiel, förnödenheter och tjänster vid höjd beredskap, och det fick jag nu svar på. Jag fick inget skrivet svar, men det var skönt att jag nu fick svaret att försvarsministern har fullt förtroende för detta.
På den fjärde frågan jag ställde kan jag tolka det som att jag har fått ett svar. Frågan var: Avser ministern att vidta några åtgärder för att öka försörjningstryggheten till Försvarsmakten vid höjd beredskap? Jag måste säga att man har tillsatt väldigt många utredningar, så det är klart att man har vidtagit åtgärder.
Jag undrar ändå, herr talman, om ministern känner sig nöjd med att regeringen hösten 2020 efter så många år i regeringsställning inte har lyckats komma längre. Det skulle jag gärna vilja ha svar på. Vi är ju inte så väldigt nära att det skulle vara fort men fel.
Avslutningsvis frågade jag ministern om ministern säkerställt att de kontrakterade leverantörerna har personal som är krigsplacerad med allmän tjänsteplikt. I dag finns det inga lagliga möjligheter att krigsplacera människor vid företag annat än med allmän tjänsteplikt. Därför är det viktigt att säkerställa att de företag som Försvarsmakten har avtal med har den kompetens de behöver och kan leverera även vid höjd beredskap.
Här fick jag inget riktigt svar mer än en hänvisning till att kommuner och regioner har påbörjat ett arbete. Hur har vi det med de efterfrågade kontrakterade leverantörerna? Jag tror att vi har andra leverantörer - eller regioner - som inte är offentliga. Man kan ju verkligen undra, herr talman, om det kan vara så hemskt att ministern inte har säkerställt att de finns.
I ministerns svar sa han att försörjningsberedskapen i Sverige förstärks i takt med att vi steg för steg utvecklar totalförsvaret. Det känns som att det går lite i otakt. Hur ställer sig ministern och regeringen till att införa ett totalförsvarsdepartement för att bättre kunna gå i takt och synkronisera alla insatser?
Jag vill gå tillbaka till detta med ett näringslivsråd, för det är jag ganska intresserad av. I december 2019 överlämnades betänkandet Näringslivets roll inom totalförsvaret . Här fanns förslag om att regeringen ska utreda frågan hur personalförsörjning inom det civila försvaret ska kunna hanteras samt ett ganska skarpt förslag om att man borde inrätta ett nationellt råd, totalförsvarets näringslivsråd, inom Regeringskansliet.
Detta var egentligen inga nyheter, för redan 2017 kom det med i Försvarsberedningens rapport. Den stod alla partier bakom. Nu har regeringen utrett frågan ytterligare, och man har - ännu en gång - kommit fram till att ett näringslivsråd ska inrättas. Vi har fått med det i regeringens totalförsvarsproposition. Men detta är fortfarande inte tidsatt.
Min fråga till försvarsministern, herr talman, är därför: När kommer vi att kunna se ett näringslivsråd på plats?