Lars Tysklind (L):
Jag som många andra är uppvuxen på landsbygden, så det känns bra att kunna diskutera landsbygdens förhållande till staden här i riksdagen. För att ändå vara lite formell, fru talman, börjar jag med att yrka bifall till reservation nr 9, som handlar om generella näringslivsinsatser. Men vi liberaler står naturligtvis bakom samtliga reservationer där vi finns med.
Det finns också två tillkännagivanden, som Liberalerna står bakom. De handlar om på vilket sätt kopparnätet ska avvecklas och om reformeringen av strandskyddet. När vi diskuterar strandskyddet handlar det mycket om att kunna landa frågan så att vi får ett långsiktigt hållbart regelverk. Här har vi lite olika ingångar, men jag återkommer till det senare.
Landsbygden är definitivt inte homogen. Landsbygden är inte likadan överallt. Den utvecklas också mycket över tid.
Det kan man se i mina hemtrakter i norra Bohuslän - de har under de senaste 40-50 åren utvecklats från en bygd med tillverkning, fiske och jordbruk till en bygd som i dag lever på besöksnäring och handel. Det sker alltså dramatiska förändringar även i landsbygdsområden. Fru talman!
Landsbygdsperspektivet kan man - och kanske till och med bör man - applicera på de flesta politikområden. Det är summan av dessa landsbygdsappliceringar som blir vad man kan kalla landsbygdspolitik. För oss liberaler handlar landsbygdspolitik i grunden om varje människas möjlighet att ha makt över och ansvar för sitt eget liv, var man än bor i landet.
Då gör det ingen skillnad för vad man väljer om man bor på landsbygden eller i staden. Vi tycker att det man väljer ska utgå från individen. Men det går kanske inte att komma ifrån att det finns en viss centrering kring städer i förhållande till landsbygden. Som någon sa kan man även tala om en viss Stockholmscentrering; åtminstone skulle en göteborgare kunna göra det.
Hur som helst ser man att det finns någon typ av motsatsförhållande. Konsekvenserna av detta kan tyvärr bli att människor på landsbygden ganska ofta känner sig övergivna och bortglömda av staten. Det handlar om många sammanhang; det har också nämnts i debatten här.
Det handlar om att offentlig service försvinner, att skolor läggs ned, att vägunderhållet är dåligt och att polisen inte kommer när man ringer. Det finns hur mycket som helst man kan räkna upp. Vi kommer lätt in i en diskussion om stöd och lägger mycket fokus på det. Det handlar om miljard efter miljard. Jag vet inte hur många miljarder Mattias Jonsson slutade på; jag hann inte räkna.
Men jag tycker att vi ska utgå från att landsbygden inte har någon annan befolkning än landet i övrigt. Landsbygden har duktiga entreprenörer och företagare. Det handlar om att skapa politik så att den energin och kraften kan frigöras. Det är helt centralt inom många områden att vi har en politik som skapar framtidstro och tro på att det går att verka också på landsbygden.
Då räcker det faktiskt inte att bara tala väl om landsbygden, utan det behövs konkreta åtgärder. Då vill jag, fru talman, vara tydlig med att Liberalernas utgångspunkt är att man jobbar utifrån generella åtgärder som gäller över hela landet, för det gynnar både landsbygd och stad. Det är det man i första hand ska jobba med.
Vi närmar oss satsningar som bygger på tidsbegränsningar och geografiska begränsningar och den typen av stöd. Stöd och bidrag - bara man hör orden blir det nästan något negativt i det hela. Det är med viss försiktighet vi närmar oss den typen av förslag.
När vi pratar generella åtgärder handlar det om att kunna driva företag, och då handlar det om sänkta skatter och mindre byråkrati. Det gynnar alla företag, inte minst på landsbygden. Tyvärr har det gått åt andra hållet. När vi pratar byråkrati pratar vi mycket om areella näringar, om jordbruk, men vi kan också prata om fiske och vad som har hänt med regelverket där.
Det har inte varit någon lysande utveckling där de senaste mandatperioderna, kanske man ska säga för att vara riktigt ärlig. Man kan undra ibland när fiskebåtar kommer in mot Strömstad och blir liggande en stund bara för att de inte kan få kontakt med Havsmyndigheten och meddela att de tänker lägga till vid kajen. När en näring har den typen av regler, när det är så otroligt krångligt, förstår jag att man har svårt att rekrytera nya människor.
Det handlar mycket om transporter och infrastruktur. I går presenterades stora projekt runt om i landet, och det är väl bra. Man kan prata flyg och höghastighetståg och andra stora projekt, men det avgörande för landsbygden handlar mycket om att ha ett system av enskilda vägar som fungerar.
Den statliga myndighetens sätt att hantera det i fråga om bidrag och regler är viktigt för landsbygdens överlevnad när det gäller transporter av både personer och gods. Sedan har vi det självklara, de grundläggande samhällsfunktionerna. Det är självklart att skola, polis och vård och omsorg ska finnas tillgängligt för att alla i hela landet. Det är väl ingen som kan säga emot det.
Från Liberalernas sida har vi för att göra skolan likvärdig föreslagit att vi ska förstatliga skolan. I våra förslag har vi stora satsningar på polisen för att öka antalet poliser i hela landet. Vi vill reformera reseavdraget för att fokusera på de människor som bor på landsbygden och de facto är beroende av bil eftersom de inte har någon kollektivtrafik.
Vi vill också bygga ut bredbandsnätet och prioriterar det kraftfullt i vårt budgetförslag. Vi har diskuterat strandskyddet väldigt mycket. Jag får väl säga från Liberalernas sida att det kanske får oproportionerligt stor plats. Det finns många andra faktorer som också har stor eller betydligt större betydelse för landsbygdens utveckling.
Som nämnts här är de fria stränder vi har även en tillgång, och det är ingen slump att de finns kvar. Det beror naturligtvis på att vi haft strandskyddslagstiftning i över 50 år.
Icke förty tycker vi att man måste kunna anpassa strandskyddet lokalt utan att äventyra strandskyddets grundläggande syften om tillgänglighet och biologisk mångfald. Från Liberalernas sida vill vi vara tydliga med att vi vill att man ska utgå från det generella strandskydd vi har när man gör den typen av processer.
Man ska kunna upphäva strandskydd med hänvisning till lokalt behov av bostadsbyggande, men det ska bara gälla i de områden som verkligen har låg exploatering. Nyckelordet för vår del när det gäller strandskyddet är ändamålsenligt. Det ska upplevas som relevant - man ska se att det har ett syfte.
Det heter ofta att vi vill luckra upp och så vidare, men det handlar egentligen om att öka legitimiteten för strandskyddet. Det måste finnas acceptans och förståelse i den bygd där strandskyddet är. Om man, som Peter Helander nämnde här, bor med en stor väg mellan sig och strandkanten och ändå inte får bygglov känner man att "det här är inte relevant i våra bygder".
Då tappar lagstiftningen sin legitimitet, och det tror jag är det sämsta som kan inträffa för hela strandskyddslagstiftningen. Fru talman! Det är naturligtvis bra att man sätter tydliga mål, men det är anmärkningsvärt att det här är det enda skarpa förslaget i den proposition som vi diskuterar i dag.
"En livskraftig landsbygd med likvärdiga möjligheter till företagande, arbete, boende och välfärd som leder till en långsiktigt hållbar utveckling i hela landet" - det är ju inte svårt att ställa upp på, och det gör vi också. Resten är en lång rad av bedömningar från regeringens sida. Om man är riktigt välvillig kan man se det som goda intentioner i många stycken.
Liberalerna stöttar dock inte alla förslag, framför allt inte de som är väldigt specifika, geografiskt och tidsmässigt begränsade och hänger på att man ska behandla landsbygden som ett offer i sammanhanget. Det är inte den typ av politik som vi för. Det är det som har föranlett följdmotionen, där vi tillsammans med övriga Alliansen har ett antal yrkanden.
För att lyfta fram något är detta med enskilda vägar väldigt viktigt. Det finns nu en stor oro i vägföreningarna ute i Sverige. Man undrar hur man ska kunna ordna finansieringen av till exempel nya broar för att klara transporterna.
Sedan har vi diskuterat kopparnätet här, och det är bra att Vänsterpartiet stöttar detta tillkännagivande. Man kan visserligen säga att det nu är Telia som har ansvaret, vilket kanske i sak är rätt. Jag ska dock ta ett exempel. Vi besökte Tivedens nationalpark för, tror jag, två tre veckor sedan.
Där kunde människor som jobbar i besöksnäringen konstatera att man sedan kopparnätet och ADSL monterades ned hade stora svårigheter med att ta betalt. Då har det inte gått bra. Detta kan gälla många människor, och vem är det som har ansvar för det?
Till syvende och sist är det ändå regeringen som måste se till att detta fungerar.