Erik Bengtzboe (M):
Att svenska elever inte får den undervisningstid de faktiskt förtjänar vet vi ju är ett problem på bredden. Det är kanske allra tydligast på gymnasienivå, där vi också vet att skillnaderna är väldigt, väldigt stora. Att se till att vi har en stadieindelad timplan, och kanske även titta på att införa en tydligare timplan också för gymnasiet, skulle skärpa kraven på att den undervisningstid eleverna förtjänar faktiskt levereras.
Vi vet att skillnaden är extra stor i gymnasiet, vilket bland annat Lärarnas Riksförbund har belyst när man har undersökt hur mycket undervisningstid dess lärare faktiskt levererar kopplat till hur många poäng eleverna sedan tar i gymnasieskolan. Vi kan se att vi exempelvis har yrkesutbildningar där man har en snittid på tre och en halv timmes undervisning per dag.
Jämfört med länder som Tyskland eller Schweiz, där man har en undervisningstid på lite drygt åtta timmar per dag, är det klart att detta får konsekvenser. När det gäller de siffror jag hänvisade till tidigare, där vi alltså jämför Sverige med andra länder, ska man ha klart för sig att det är siffror från riksdagens utredningstjänst. De berör bara obligatorisk undervisningstid och ingenting annat.
Man kan argumentera att Sverige har ett försprång tack vare att vi har många timmar i förskolan, men precis som vi diskuterade för ungefär 20 minuter sedan i en annan interpellationsdebatt kan vi konstatera att både deltagandet och kvaliteten skiftar där. Det blir därmed svårt att hänvisa till sådant som är frivilliga insatser. Det är detta som är lite problematiskt i Sverige. Svenska elever tillbringar nämligen ganska mycket tid i skolan.
Svenska gymnasieelever och grundskoleelever, till och med i ganska låga åldrar, har ofta mycket långa dagar men ändå väldigt lite undervisningstid jämfört med andra länder. Eleverna tillbringar tid på fritidshem eller på långa håltimmar och raster, och där sker ingen undervisning - åtminstone inte på rasterna.
Fritidshemmen gör på många ställen en mycket god insats, men även om det finns en läroplan och utbildade lärare där blir det ju underligt att hänvisa till att eleverna får delta i detta eftersom det inte är en del av den obligatoriska grundskolan och eftersom alla elever de facto inte går där.
Ska vi höja ambitionerna och se till att vi får ut bättre resultat av skolan kan vi inte hänvisa till att eleverna ska lösa det själva tillsammans med sina föräldrar, utan det måste vara så att de får mer undervisningstid, precis som Skolkommissionen konstaterar.
Vi kommer alldeles strax att debattera lärarnas administration ännu mer, men om man jämför svenska lärare med andra jämförbara länder - samma länder som vi konstaterar att vi har mindre undervisningstid än - kan vi konstatera att svenska lärare lägger en mindre del av sin tid på undervisning. De lägger en mindre del av sin tid på att planera undervisningen, och de lägger både en mindre del av sin tid och ett lägre antal timmar totalt på att följa upp undervisningen.
I stället tvingas de ägna sig åt administrativa uppgifter och social omsorg på ett sätt som helt ärligt är suboptimerande. Lärarna skulle kunna ägna en större del av sin dag åt att planera, genomföra och följa upp undervisningen. Då måste vi dock våga kapa bort det som är onödigt, och vi måste våga låta lärarna prioritera. Om vi gör det kan vi också utöka undervisningstiden utan att skjuta det på framtiden.
De svenska skolresultaten är redan i dag för låga; vi kan inte vänta på förändringar för att höja ambitionerna, utan vi behöver göra det redan nu. Då behöver vi också bygga ut undervisningstiden. Den kanske enskilt viktigaste delen är att se till att svenska elever får fler timmar med skickliga lärare.