Maud Olofsson (C):
Låt mig först säga att detta är ett unikt projekt; jag upprepar det. Men det har också en unik uppställning. Ingen annanstans i Sverige har vi en sådan uppställning för en omställning som den som Kiruna, Gällivare och numera också Pajala kommun har. Vi är två ministrar som sitter i Malmfältsdelegationen. Vi sitter där med länsstyrelsen. Vi sitter där med ansvariga myndigheter. Vi sitter där och samplanerar. Det som har hänt under de tre år som jag har fått leda detta är att en massa saker har ramlat på plats. Vem ska betala kostnaderna?
Det beror på vad det är för någonting. Om det är flytt av järnväg kanske det är ett samarbete mellan LKAB och Banverket. Om det är flytt av väg är det ett samarbete mellan Vägverket och LKAB. Det beror på vad det är för typ av projekt. Vad vi har försökt att göra är att identifiera vad det är som behöver hända här och nu och vad vi gör åt det. Då involverar vi de myndigheter, verk och andra som är aktuella i sammanhanget.
Man ska inte komma och säga att det är någon annan som har större uppslutning från regeringen än vad de här kommunerna har, för det finns inte. Jag tycker att detta är rimligt, för det här är en jättestor sak både för kommunerna och för kommunernas medborgare och även för våra myndigheter. Jag har varit i Gällivare, Kiruna, Pajala och på andra ställen. Jag har bott uppe i Norrbotten så jag känner trakterna väl. Jag tycker att det är en spännande sak som händer.
När vi var uppe i Malmberget senast hölls en konferens där, där man pratade om samhällsplanering och omvandling av de här samhällena. Den rönte stort internationellt intresse. Vi har också varit med från regeringens sida och finansierat en del av tänkandet: Hur ska vi göra för att det här ska bli bra samhällen? Det gäller såväl Gällivare och Malmberget som Kiruna. Vi har levererat allteftersom. Det byggs vägar nu. Det byggs järnvägar. Vi gör utbildningsinventeringar.
Riksantikvarieämbetet är med och tittar på det här. Boverket är med och hjälper till i allt detta. Det är klart att det tillförs resurser till omvandlingen, och det är inte mer än rätt. Men sedan är frågan vem det är som gör det i de olika fallen. När det handlar om avkastningskrav på LKAB tycker jag att det är jätteviktigt att om vi har ett regelverk för hur sådant här ska gå till ska det vara samma regelverk för statliga bolag som för andra bolag. Annars blir det en väldigt underlig ordning.
Karin Åström säger att Socialdemokraterna har sagt att de ska minska avkastningskraven på LKAB. Jag kommer att granska er budget noga och se i vilken tabell ni lägger in ett minustecken i intäkter till staten. Det är precis det ni måste göra om ni menar allvar med det ni säger, nämligen att ni ska minska avkastningskraven. Gå hem och titta i tabellverket!
Ni blir trovärdiga först när ni är beredda att avstå från intäkterna från de statliga bolagen när ni budgeterar alla era utgifter. Jag vill påminna om att sedan vi tillträdde 2006 har kommunerna tillförts 38 miljarder kronor.
Det har vi gjort därför att vi vill möta både den neddragning som har skett på grund av finanskrisen och de neddragningar som riskerar att komma i välfärdssektorn. Det finns resurser som är tillförda kommunerna, och det är mer än vad Socialdemokraterna någonsin har gett till kommunerna också under lågkonjunktur om man jämför med hur det har varit tidigare. Till sist har vi skattesänkningen, som alltid blir ett tema.
Utifrån ett Gällivare-Malmberget-perspektiv tror jag att metallarna som nu jobbar inom de här bolagen tycker att det är bra att de nu får behålla 1 500 kronor mer i plånboken. Det är 1 500 kronor mer att konsumera för. Vårdbiträden får 1 500 kronor mer i plånboken. På familjebasis kan det bli 3 000 kronor mer kvar i plånboken. Vi tycker att det är bra att medborgarna får behålla sina egna pengar.
Jag vet att Socialdemokraterna betraktar medborgarnas pengar som sina egna, men det gör inte alliansregeringen. Där skiljer vi oss åt.