KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
Vi behandlar ytterligare en riksrevisionsrapport om Arbetsförmedlingen, dess organisation och det stora behovet av reformering. Vi moderater redogör för våra förslag och reservationer i sakfrågan vad gäller Arbetsförmedlingen i såväl budgetförslag som betänkandet Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkringen , som vi behandlade här i kammaren för bara några veckor sedan.
Fru talman! Jag kan inte annat än att något förundras och undra över vilket parallellt universum som ledamoten Serkan Köse lever i. När vi diskuterar Arbetsförmedlingen och dess organisation är det viktigt att vi ändå erinrar oss ett antal fundamentala fakta.
Trots en kris på arbetsmarknaden som saknar motstycke lämnade Arbetsförmedlingen förra året tillbaka drygt 6,1 miljarder kronor och egentligen 8,7 miljarder om man räknar in individuella ersättningar.
Det är pengar, fru talman, som kunde, borde och skulle ha gått till att bekämpa arbetslösheten och till välfärden. Att bara ge mer pengar till Arbetsförmedlingen, fru talman, är som att hälla vatten i en hink full med hål.
Redan före coronapandemin hade Sverige en arbetslöshet som var bland EU:s högsta, trots Stefan Löfvens löfte om motsatsen. Långtidsarbetslösheten var rekordhög, och arbetslösheten bland invandrade högst i EU.
Arbetslösheten är just nu den högsta på ett kvarts sekel, ungdomsarbetslösheten är den högsta på 100 år och även långtidsarbetslösheten och arbetslösheten bland invandrade är rekordhög. Att Arbetsförmedlingen inte gör av med sina pengar har varit ett återkommande faktum och problem under hela den rödgröna regeringens tid. Men 2020 slår faktiskt alla rekord.
Det här har vi moderater upprepade gånger under åren föreslagit åtgärder mot, både vad gäller Arbetsförmedlingen som sådan och vad gäller anslagen och slöseriet med skattepengar. Detta säger mycket om en dysfunktionell myndighet i ett extremt stort behov av reformering. Men framför allt säger det, fru talman, mycket om såväl regeringens som januaripartiernas oförmögenhet att styra en av Sveriges absolut största myndigheter.
Jag ställde förra veckan frågan till företrädare för januaripartierna om vad allt detta säger om regeringens och januaripartiernas styrning av myndigheten. Då påstod man att det var en engångsföreteelse under ett år som varit extremt på grund av pandemin. Låt oss då titta på fakta, fru talman.
Sanningen är att Arbetsförmedlingen varje år sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde 2014 har lämnat tillbaka sina för höga anslag. Det gjorde man 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 och 2020.
Återigen, fru talman, är grundproblemen här två, dels givetvis att regeringen och januaripartierna så uppenbart inte mäktar med att styra sin egen myndighet, dels att man mer eller mindre fullt medvetet slösar bort miljarder varje år.
Det är klart att det blir lite svårt att ha en diskussion här om enskilda verksamheter vad gäller Arbetsförmedlingen utan att på något sätt beröra grundproblemet, det vill säga regeringens och myndighetens oförmåga att hantera anslagen och framför allt regeringens och januaripartiernas oförmåga att styra sin egen myndighet. Det är ett ofrånkomligt faktum.
Mats Green (M):
Nej, Sverige gick inte in i krisen på ett bra sätt vad gäller arbetslöshet över huvud taget. Vi är det enda landet i hela EU där arbetslösheten har ökat sedan 2014. Långtidsarbetslösheten var rekordhög och arbetslösheten bland nyanlända också rekordhög, trots en lång och utdragen högkonjunktur, fru talman.
Vi var unikt illa förberedda på att hantera pandemin, och det ser ännu sämre ut nu. Socialdemokraterna vill på något sätt alltid använda mars 2020 som någon sorts baspunkt när man diskuterar arbetslöshet. Då kan jag informera alla om att använder man mars 2020 som baspunkt, fru talman, kommer alla siffror och kurvor oavsett samhällsfråga att se bra ut. Serkan Köse står här och pratar om 374 miljarder.
Det är ju pengar som ni satsar på att administrera arbetslösheten, inte att bekämpa den på något sätt. Vi kommer alla ihåg Stefan Löfvens löfte om att Sverige 2020 skulle ha Europas lägsta arbetslöshet. Vi låg då och slogs nästan högst i Europa, och den resan hade vi gjort under den socialdemokratiska perioden.
Jag vill också säga till Serkan Köse, apropå det han tidigare framförde till Magnus Persson om nystartsjobben: Det är jättebra att Serkan Köse står och pratar sig varm för nystartsjobben. Men antalet nystartsjobb har ju minskat under den socialdemokratiska regeringen under ett antal år. Det har jag aldrig hört Serkan Köse bekymra sig om. Det är ett stort bekymmer, men Socialdemokraterna har aldrig någonsin varit intresserade av det.
De har ju minskat flera år i följd. Varför har ni inte gjort någonting åt det? Återigen: Vi behöver bekämpa arbetslösheten och lägga pengar på det, inte lägga pengar på att administrera den, fru talman.
Mats Green (M):
När det gäller Arbetsförmedlingens anslag är det helt korrekt att även alliansregeringen drog ned på anslagen. Vi var nämligen betydligt bättre än ni på att bekämpa arbetslösheten, Serkan Köse. Dessutom råkade det vara så att arbetslösheten under finanskrisen på alliansregeringens tid var lägre än vad den var under en väldigt stark och utdragen högkonjunktur under en rödgrön regering. Det säger ganska mycket, fru talman, om effektiviteten.
Vi har aldrig haft som ambition att vinna någon sorts race om att satsa mest på Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag. Vi tror återigen inte på att administrera arbetslösheten. Vi tror på att bekämpa den. Sedan vill jag erinra Serkan Köse om den mängd olika tilläggsbudgetar och krispaket som Sveriges riksdag beslutat om.
Större delen av detta har faktiskt Moderaterna och övriga partier, från Sverigedemokraterna till Vänsterpartiet, fått tvinga regeringen till, ibland nästan skrikande. En stor del har man varit överens om, och det är jättebra. Men jag konstaterar också att det har varit ganska begränsat intresse, framför allt från Socialdemokraternas sida, av att stötta små och medelstora företag.
Jag konstaterar också att det är nu vi måste börja arbetet med att förbereda oss för att ta oss ur krisen och börja bekämpa arbetslösheten. Exempelvis tycker vi att det är rimligt att när man har ett korttidsarbete vidta åtgärder för kompetenshöjande insatser, men det har Socialdemokraterna konstant vägrat att sätta ett krav på.
De har anslagit en symbolisk summa till det, men de har vägrat att sätta ett krav på det. Återigen: Socialdemokraterna och januaripartierna satsar pengar på att administrera arbetslösheten i form av Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag. Vi behöver satsa pengar på att bekämpa arbetslösheten.
Mats Green (M):
Jag hade egentligen inte tänkt begära replik, men jag kunde inte annat än göra det när jag hörde Anna Johanssons inlägg här. När man hörde inlägget kunde man ju förledas att tro att Socialdemokraterna inte vill förändra arbetsrätten alls utan att det bara är de borgerliga partierna i Sveriges riksdag som vill göra det.
Jag undrar om inte manuset till inlägget råkade vara ett manus från före 2019. Låt oss komma ihåg att det är den socialdemokratiska regeringen som har sagt att man tänker genomföra ganska stora förändringar i arbetsrätten. Hade det varit en moderatledd regering hade Socialdemokraterna skrikit ut det från hustaken.
Den som lyssnar bör vara medveten om att det är Socialdemokraterna som tänker lägga fram en proposition om en förnyad arbetsrätt, för när man hörde Anna Johansson kunde man tro att det är tvärtom. Jag har två frågor.
Kan Anna Johansson beskriva alla de positiva effekter hon som socialdemokrat ser av förändringar i turordningsregler och förändringar vad gäller uppsägning av personliga skäl? Beskriv de positiva effekterna för Sverige och arbetsmarknaden vad gäller just det. Jag har tidigare beskrivit vad vi ser som positiva effekter av det, men det skulle vara intressant att höra Anna Johansson beskriva de positiva effekterna av det som hon och hennes partivänner nu ska genomföra.
Så till min andra fråga. En förutsättning för att Socialdemokraterna ska kunna få igenom sitt nej till lex Laval med mera är att ni går på samma linje som Sverigedemokraterna. Hur känns det?
Mats Green (M):
Jag noterar att jag inte fick ett enda svar på mina frågor till Anna Johansson. Men jag ska bemöta det hon sa. Återigen: Det är Socialdemokraterna som ska genomföra just de förändringar som Anna Johansson nu säger sig vara emot.
Men det manus hon använder här i dag måste som sagt vara skrivet före 2019.
Det är ni som vill förändra turordningsreglerna för uppsägning av personliga skäl, så det är snarare Anna Johansson som ska förklara sig.
Som jag också konstaterade i mitt inlägg finns de enda säkra och trygga jobben på säkra, trygga och växande företag och hos trygga arbetsgivare. Detta får vi genom en rörligare arbetsmarknad, alltså just det som hennes parti har sagt att man ska genomföra.
Jag ställer återigen frågan eftersom jag inte fick något svar: Kan du beskriva de positiva effekter du ser som socialdemokrat av att luckra upp turordningsreglerna och göra det lättare att säga upp personer, exempelvis dem som du pratade om? Beskriv alla de positiva effekter som du som socialdemokrat ser av att ni lägger fram dessa förslag och gör dem till lag.
Anna Johansson pratade mycket om ett återinförande av lex Laval, vilket hon säger att hon är emot. Kan Anna Johansson lova att en framtida socialdemokratisk regering aldrig kommer att återinföra lex Laval? Kan hon lova detta här och nu?
Mats Green (M):
Jag tackar för svaret. Trots en kris på arbetsmarknaden som saknar motstycke lämnade Arbetsförmedlingen förra året tillbaka drygt 6 miljarder kronor, pengar som kunde, borde och skulle ha gått till att bekämpa arbetslösheten och till välfärden.
Att bara ge mer pengar till Arbetsförmedlingen, fru talman, är som att hälla vatten i en hink full med hål. Redan före coronapandemin hade Sverige en arbetslöshet som var bland EU:s högsta, trots Stefan Löfvens löfte om motsatsen. Långtidsarbetslösheten var rekordhög, och arbetslösheten bland invandrade var högst i EU.
Arbetslösheten är just nu den högsta på ett kvarts sekel, ungdomsarbetslösheten är den högsta på hundra år och även långtidsarbetslösheten och arbetslösheten bland invandrade är rekordhög. Att Arbetsförmedlingen inte gör av med sina pengar har varit ett återkommande faktum och problem under den rödgröna regeringens tid.
Men 2020 slås faktiskt alla rekord. Detta har Moderaterna upprepade gånger under åren föreslagit åtgärder mot, både vad gäller Arbetsförmedlingen som sådan och vad gäller anslagen och slöseriet med skattepengar. Detta säger mycket om en dysfunktionell myndighet i ett extremt stort behov av reformering.
Men framför allt säger det, fru talman, mycket om såväl regeringens som januaripartiernas oförmögenhet under en lång följd av år att styra en av landets absolut största myndigheter. Jag har därför ställt frågan till den socialdemokratiska arbetsmarknadsministern Eva Nordmark om vad allt detta säger om regeringens styrning av myndigheten.
Men detta berör arbetsmarknadsministern inte ens i sitt svar. Hon säger dessutom att detta är en engångsföreteelse under ett år som varit extremt på grund av pandemin. Låt oss då titta på fakta, fru talman.
Sanningen är att Arbetsförmedlingen varje år sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde 2014 har lämnat tillbaka sina för höga anslag - 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 och 2020.
Återigen, fru talman, är grundproblemen här två, dels givetvis att regeringen så uppenbart inte mäktar med att styra sin egen myndighet, dels att man mer eller mindre fullt medvetet slösar bort miljarder varje år.
Fru talman! Vad säger detta om regeringens styrning av sin myndighet, och varför gör man ingenting åt det?
Mats Green (M):
Vi försöker inte ens vinna något race om att satsa mer pengar än regeringen på att administrera arbetslösheten. Jag har ju varit snäll här i dag, för den egentliga summan som Arbetsförmedlingen återlämnar är 8,7 miljarder. Vi hade kunnat diskutera de återstående summorna, men jag har valt att inte göra det eftersom de handlar om individbaserad ersättning. I stället fokuserar jag på förvaltningsanslag och övrigt.
Jag noterar att trots att arbetsmarknadsministern påstår att Arbetsförmedlingen fick för lite pengar under 2019 lämnade de även då tillbaka pengar. Återigen: Regeringens styrning av en av landets största myndigheter fungerar inte och har inte fungerat sedan man tillträdde 2014. Låt mig få avsluta med några ord från Eva Nordmarks partivän Per Svensson, socialdemokratiskt kommunalråd i Falkenberg.
Han skriver att han inte kan vara tyst nu och att det inte är något annat än oacceptabelt att Arbetsförmedlingen lämnar tillbaka 6 miljarder krisåret 2020. Han skriver också att det inte är något annat än ett enormt misslyckande när AF dessutom gör det år efter år samtidigt som arbetslösheten är alldeles för hög och företag skriker efter kompetens.
Han konstaterar även att den havererade statliga arbetsmarknadspolitiken har fått alldeles för lite uppmärksamhet i debatten om utanförskap, segregering och ojämlikhet. Han skriver vidare att nuvarande generaldirektör är ny och inte kan lastas för misslyckandet samt att det för regeringen bara finns möjligheter till förbättringar.
Fru talman! Jag instämmer i vartenda ord av Eva Nordmarks egna partivänners dom över den egna regeringens passivitet, undanflykter och ständiga skyllande på andra.
Mats Green (M):
Jag har ställt interpellationen till näringsministern om oacceptabla och faktiskt ohållbara dröjsmål vad gäller krisstöd till företag mot bakgrund av den desperata situationen för i synnerhet småföretag och alla de jobb som finns där.
Jag representerar själv en av de småföretagstätaste regionerna i landet, Jönköpings län. Fru talman! Den ökade smittspridningen och de skärpta restriktionerna före jul har inneburit att redan hårt trängda företag har hamnat i ett mycket svårt läge. Dessutom kan ytterligare långtgående restriktioner vara att vänta i och med den pandemilag som träder i kraft den 15 februari.
Och ansvariga myndigheter börjar redan nu tala om risken för en tredje våg. I våras hade företag ekonomiska reserver, som i dag många gånger helt saknas. Man har nu akut brist på likviditet.
Jag tror att vi måste vara medvetna om att de som just nu drabbas hårdast ofta är småföretagen. Småföretag, exempelvis ett enskilt hotell eller ett litet tjänsteföretag, har inte samma muskler som ett industriföretag. De är i lågmarginalbranschen och går ofta in med personligt kapital för att rädda sina företag.
En del företag börjar till och med friställa personal eftersom de inte längre klarar att vänta på utbetalt krisstöd. Då blir den höga arbetslösheten ännu högre. Om handläggningstiderna fortsätter att vara alltför långa riskeras också åtskilliga jobb, som hade kunnat räddas.
Åtskilliga företag vittnar om att de har väntat i mer än ett halvår på klartecken från Tillväxtverket om fortsatt korttidspermitteringsstöd. Regeringens förslag om förlängning av korttidsstödet är, ärligt talat, under all kritik. Till att börja med träder det i kraft först den 15 februari, nästan två månader efter att det offentliggjordes av regeringen.
Det dröjer också längre än så innan arbetsgivare kan börja ansöka om ytterligare stöd. Fru talman! Dessutom ska Tillväxtverket bygga om sina it-system och räknar därför med att öppna för ansökningar först fem till åtta veckor efter att lagen är på plats.
Risken är att företagen i bästa fall får sina första utbetalningar runt midsommar. Det är oacceptabelt men framför allt ohållbart för småföretagen och jobben. Jag måste kanske upprepa min huvudfråga, eftersom den inte besvarades av ministern.
Jag noterar också att det svar som ministern gav mig var i princip exakt detsamma som min kollega Cecilie Tenfjord Toftby fick i debatten före. Det tjänar väl som någon sorts standardsvar. Jag tror dock inte att det räcker i tider som dessa. Därför behöver jag nog upprepa min fråga. Regeringen, inte riksdagen, styr myndigheter.
Därför vill jag återigen veta om regeringen kommer att agera för att eliminera dröjsmålen vad gäller krisstöd.
Mats Green (M):
Vi moderater har både i december och i januari, för att inte tala hela om förra året, tagit återkommande utskottsinitiativ för att säkerställa att krisstöden når fram till fler livskraftiga företag. Restriktionerna har skärpts och läget förvärrats ytterligare sedan dess. Mot den bakgrunden behöver mer göras för att rädda svenska jobb och företag.
Vi talar inte bara om korttidspermitteringsstöd. Vi talar också om omställnings- och omsättningsstöd till företag. Vi har olika ingångar vad gäller utformningen av ersättningsnivåerna i dessa.
Låt oss lämna den diskussionen därhän och fokusera på att de stöd som finns kommer till dem som de är avsedda för så snabbt möjligt, fru talman. Ministern lyfter här fram frågan om risker för fusk och brottslighet.
Sådant ska givetvis alltid stävjas oavsett vad det handlar om. Men vi vill där lägga betoningen på mer omfattande efterkontroller i stället för som nu en massa administration vid ansökningsförfarandet. Vi har här kunnat konstatera att det är viktigt att pengarna kommer ut till företag för att undvika konkurser och uppsägningar.
Byråkrati får inte förhindra att vi räddar jobb och företag. Vi har också lagt fram förslag om en räcka åtgärder och straffskärpningar i hanterandet av detta. Om ministern inte har varit påläst eller uppdaterad på det kan han få hela den uppräkningen här.
Det gäller ett antal straffskärpningar och införanden av nya brottsrubriceringar vad gäller hanteringen av detta. Fru talman! Låt oss inte komma bort från kärnfrågan. Det överskuggande måste fortfarande vara att det beslutade stödet ska ut så snabbt som möjligt till det och till dem som det är avsett för.
Annars skulle vi inte ha fattat beslut om det till att börja med. Här talas om att vi vill ta partipolitiska poäng för detta. Jag kan bara konstatera att det inte är något som vi har hittat på. Det är någonting som vi får oss till livs när vi är ute och träffar företag digitalt och på annat sätt har kontakt med dem. Om vi inte är överens om att det stöd vi har beslutat om ska ut har vi problem.
Det är som organisationen Företagarnas vd Günther Mårder konstaterar om de havererade krisstöden till företag i Sveriges Television häromveckan. "Från regeringens sida har man slängt ut stora ambitioner i samband med presskonferenserna. Men när man tittar på utfallet så är det ofta bara smulor kvar, säger Företagarnas vd Günther Mårder." Han ifrågasätter om regeringen över huvud taget vill betala ut alla stödpengar.
"Frågan är om regeringen har haft den fulla ambitionen att få ut de här pengarna. Då hade man sannolikt instruerat myndigheterna att arbeta på ett annorlunda sätt." Fru talman! Min vädjan och min fråga kvarstår. Kommer regeringen att instruera myndigheterna att arbeta på ett annorlunda sätt, eller kommer man att sitta passivt vid sidan av?
Det skulle jag vilja ha svar på, fru talman.
Mats Green (M):
Med all respekt för ministerns standardanförande oavsett fråga: Det finns mycket att kommentera här. Bland annat har vi fått tvinga regeringen till förslagen när det gäller 60 procent av det som regeringen har föreslagit. Vi har ju skaffat en majoritet i Sveriges riksdag för att driva igenom sådant som regeringen sedan, i princip skrikande, har fått genomföra i efterhand. Det är det ena man skulle kunna säga. Det andra gäller detta att det har gått väldigt snabbt.
Nej, vi fattade beslut om möjligheten till nya pandemilagar redan innan sommaren. Det dröjde till i början av det här året innan den kom på plats. Jag tror att man ska vara medveten om det, fru talman. Som om det inte räckte kan vi konstatera att det tydligen kom som en chock för statsministern att det skulle kunna komma en andra våg. Det var vad han sa till Sveriges Television.
Jag åberopar inte någon lysande spåkula hos oss moderater, men jag kan säga att han helt enkelt hade kunnat läsa vårt budgetförslag några månader tidigare för att se att det nog fanns en väldigt stor risk för en andra våg. Det gällde dessutom inte bara vårt budgetförslag, utan det var väl en stor risk som även omvärlden räknade med. Jag skulle också vilja kommentera Tillväxtverket och att myndigheten nu anställer 400 nya handläggare.
Det är ju bara tråkigt att det nu ska ta kanske uppemot ett halvår, eller åtminstone två månader, från det att regeringen har klargjort åtgärden innan man får stödet, trots att man i våras - som ministern sa - kunde få korttidsstöd efter åtta dagar. Det är helt oacceptabelt, och det är ohållbart. Återigen, vi behöver vara överens om att det vi har beslutat om, oavsett vem som har föreslagit vad, ska komma företagen till del.
Jag skulle vilja avsluta med att citera en restaurangföretagare hemma i Jönköping. Han säger: Småföretagare har inte en admintjänst, utan där sitter vd:n själv med ansökningarna. Så är det. Ni behöver skärpa er och styra upp era myndigheter, Ibrahim Baylan!
Mats Green (M):
Jag får tacka ministern för det upplästa svaret. Tyvärr gav det inga svar på frågorna i interpellationen och inte heller på de frågor som de anhöriga har. Fru talman!
Tiden medger inte en genomgång av alla omständigheter i det tragiska fallet med paret Silvas plötsliga och oförklarliga död, med 48 timmars mellanrum, under en semesterresa till Dominikanska republiken i mars 2020. Omständigheterna är uppenbart anmärkningsvärda både under och efter dödsfallen.
Det ena dödsfallet skedde inom dominikanska myndigheters egna väggar, och bland mycket annat kan tilläggas att stora belopp togs ut från ett kontokort tillhörande en av de avlidna flera veckor efter att han hade avlidit. Det är ett kontokort som dessutom hela tiden funnits i den dominikanska polisens förvar.
Vill man ta del av alla omständigheter i det här fallet kan man läsa interpellationen på riksdagens hemsida.
Anledningen till interpellationen är utrikesministerns avsaknad av agerande gällande ens de mest graverande frågetecknen kring dominikanska myndigheters ageranden och utlåtanden i förhållande till Sverige och två svenskars plötsliga dödsfall.
Detta står i tvär kontrast till exempelvis USA:s agerande under liknande omständigheter i precis samma land. Fru talman! Efter att interpellationen skrevs har UD tvingats lämna ut 200 sidor material om fallet till Jönköpings-Posten.
UD vägrade först lämna ut någonting över huvud taget men har nu fått göra det efter att tidningen inlett en överklagandeprocess. I det här materialet bekräftas samtliga de uppgifter som redovisas i den här interpellationen och som Jönköpings-Posten påtalat i mer än ett års tid.
Det föranledde dessutom en räcka nya frågor som kommer att behöva besvaras. Jag återgår till de frågor jag har ställt till utrikesministern. Framställan av dessa har godkänts av talmannen; det är därför vi har den här debatten i dag. Statsrådet behöver precisera och utveckla sina svar, annars kommer hon att behöva besvara fler interpellationer i denna fråga.
Framför allt behöver anhöriga få svar. Fru talman! De enda kontakter med Dominikanska republiken som Utrikesdepartementet har haft under drygt ett år har skett på tjänstemannanivå.
Omständigheterna kring paret Silvas död måste nu givetvis tas upp på den politiska nivån, eftersom man bevisligen inte har kommit en millimeter under drygt ett år.
Jag får därför ytterligare precisera och upprepa min fråga till utrikesministern: Är hon beredd att nu själv, efter drygt ett år, ta initiativ i frågan?