Rasmus Ling (MP):
Frågan om trängselavgifter i Stockholm var väldigt stor i den första valrörelsen som jag deltog aktivt i, nämligen valrörelsen 2002. Den var stor även i valrörelsen efter det, det vill säga 2006. Frågan diskuterades då på ett helt annorlunda sätt än i dag - minst sagt.
Då var det betydligt färre städer runt om i Europa och världen som hade trängselavgifter. London hade nyligen infört det, men det var inte alls lika många som det faktiskt har blivit nu.
De flesta partier var emot detta, framför allt på den borgerliga kanten, men de flesta har nu omvärderat frågan. I dag har vi en samsyn, förutom att Sverigedemokraterna håller fast vid sitt motstånd. Trängselavgifterna har varit en succé.
Stockholmarna fick en försöksperiod och en folkomröstning 2006. Då röstade man för detta. Det har inte varit folkomröstningar om en enskild skatt vid särskilt många tillfällen, om ens något. Kanske har det varit vid något annat tillfälle, men inte som jag vet om. Här hade man det.
Och folk gillade trängselskatten och röstade för den. Tyvärr har pengarna inte satsats på det som de skulle satsas på, enligt valsedeln. Det stod att de skulle gå till att bygga ut kollektivtrafiken. I stället har somliga velat prioritera svindyra motorvägar i regionen; Förbifart Stockholm kostar jättemycket pengar.
Det hade varit betydligt bättre om man i stället hade satsat på kollektivtrafikutbyggnad. När vi röstar om detta i morgon kommer vi med största sannolikhet att rösta för utökade tider, högre avgifter och några fler dagar då detta ska gälla. Det verkar inte vara någon större dramatik om det. Vi har numera en bred samsyn. Det är i grunden bra.
Jag tycker dock att det är viktigt att påminna om att det inte alltid har sett ut på det sättet. Det var annorlunda för 10-15 år sedan. En av de mest ihärdiga motståndarna mot trängselskatten var Liberalernas partiledare Jan Björklund.
Han ägnade en inte obetydlig del av valrörelsen 2002 åt att med allt vad han förmådde bekämpa att trängselskatten skulle komma på plats. Jag noterar att Liberalerna har bytt inte bara namn utan också åsikt när det gäller detta. Det är naturligtvis bra. Fler partier har också gått i den riktningen.
Om man vill höra mer om bakgrunden till trängselskatten kan man lyssna på Sveriges Radios programserie Besluten som format Sverige . Ett avsnitt handlar om just trängselskatten. Det är väl värt att lyssna på - mycket intressant och lärorikt. Herr talman! Det här säger något mer. Det är ofta på det här sättet med miljöskatter överlag.
Någon kommer med en idé. Till en början hånas den. Sedan kommer lobbyorganisationer med hätska utfall om horribla konsekvenser, för både företag och konsumenter, om det skulle komma på plats.
Men om det införs visar det sig ofta vara en väldigt bra lösning och att det bidrar till att lösa problemet. Ett tidigare exempel är att många hus runt om i landet värmdes upp med villaolja i början av 90-talet.
Det lades en beskattning på det, och det kunde försvinna ganska snabbt. Det varnades väldigt mycket för detta. Men vi kan se att övergången var ganska lugn. Och det är nog ingen som vill tillbaka till det som gällde för uppvärmning med olja för 20-25 år sedan. Det går att dra paralleller också till nutida diskussioner.
Flygskatten kommer att införas den 1 april, i slutet av nästa vecka. Den har också varit hånad. Alla, från Stockholms Handelskammare till Svenskt Flyg - lobbyorganisationen där statliga Swedavia ingår - har varnat för orimliga konsekvenser.
Men vi kommer nog att kunna se att också den här styrningen är rimlig. Får vi den på plats kan vi också successivt göra den bättre. Vägslitageskatten borde också gå den här vägen. Vi har sett tidigare att det är ett effektivt sätt att styra på.
Det är rent av ett marknadsekonomiskt sätt att styra på, eftersom vi belägger det egentliga priset, som inte är med innan man har satt ett pris på utsläppet. Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och den här propositionen.