Maria Larsson (KD):
Gunilla Svantorp har frågat mig huruvida jag har vidtagit några åtgärder för att utvärdera Myndigheten för internationella adoptionsfrågors arbete med att ta fram information och stöd till adopterade som söker sitt ursprung samt huruvida jag avser att ta initiativ för att utveckla stödet för adopterade som vill söka sina rötter, så att det fungerar tillfredsställande.
I uttolkningen av barnkonventionen framgår att barnet, så långt det är möjligt, har rätt att få veta vilka som är hans eller hennes biologiska föräldrar. För personer som är adopterade till vårt land kan det vara en relativt komplicerad och arbetsam process. Att leva som adopterad och att vara adoptivfamilj innebär särskilda möjligheter, men också utmaningar, som har samband med adoptionen.
Alla människor behöver finna sitt eget sätt att förhålla sig till sin livshistoria - vem är jag och var kommer jag ifrån? Adopterade har dessutom tidigt i livet genomgått en stor förändring som kan ha betydelse för hur man upplever livet här och nu. Att få veta mer om sitt ursprung och om omständigheterna i samband med adoptionen är därför viktigt för många adopterade.
De adopterade kan också ställas inför oväntade och svåra situationer: Hur hanterar man att den biologiska familjen inte vill ha kontakt eller vill ha väldigt mycket kontakt när man väl funnit den, eller det faktum att man nu i någon mening har två familjer?
För att sökandet efter ursprunget ska bli en lyckad och positiv upplevelse krävs därför noggrann och sakkunnig vägledning och i många fall även psykosocialt stöd i samband med sökandet, eftersom det kan vara omtumlande och innebära påfrestningar. Här har socialnämnden en viktig roll genom sin skyldighet att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som en adopterad har.
Under senare år har behovet och intresset hos de adopterade att söka sitt ursprung vuxit. Adoptionsorganisationernas möjligheter att stödja adopterade i sökandet har samtidigt minskat. Regeringen anslog därför extra medel från och med 2010 till Myndigheten för internationella adoptionsfrågor bland annat för att just utveckla stödet till adopterade som söker information om sin bakgrund och om förhållandena i ursprungsländerna.
Arbetet har bedrivits i samråd med berörda adoptionsorganisationer, adopterades organisationer, myndigheter och yrkesverksamma och genom resor till ursprungsländer. Aktuell forskning på området har gåtts igenom och bildar en grund för arbetet. Som resultat av arbetet finns samlad, kvalitetssäkrad kunskap och vägledning som vänder sig till adopterade, deras familjer och vänner samt yrkesverksamma inom exempelvis socialtjänsten.
Informationen är enkel att ta del av på myndighetens hemsida. En informationsbank tas även fram om ursprungsländer, med information om exempelvis regler i landet som påverkar adopterades möjligheter att söka information om sin bakgrund, kontakter som kan vara till hjälp i sökandet, hur adoptionssamarbetet mellan Sverige och landet startade och utvecklats samt vilka adoptionsorganisationer som förmedlat adoptioner från landet.
Under 2010 publicerade MIA skriften Internationell adoption i Sverige - politik och praktik från sextiotal till nittiotal . Skriften har till syfte att ge adopterade och deras anhöriga möjlighet att se det som hände kring deras adoption i ett historiskt sammanhang. Skriften vänder sig även till dem som arbetar med adoptionsfrågor.
Att det finns ett gott stöd till adopterade i vårt land som söker efter information om sitt ursprung och om förhållandena kring adoptionen är en angelägen fråga. Min förhoppning är att det arbete som hittills bedrivits ska tjäna som ett betydelsefullt stöd i det sökandet. Under våren kommer Myndigheten för internationella adoptionsfrågor att lämna förslag på vad som kan göras ytterligare på området, och jag ser fram emot att ta del av de förslagen.