Tobias Billström (M):
Josefin Brink säger att interpellationen är föranledd av fall som hon refererar till där människor som har saknat tillstånd eller haft falska tillstånd har utnyttjats.
Det är viktigt att vi för ordningen i diskussionen skiljer på situationen för migranter som kommer till Sverige för att arbeta med stöd av arbetskraftsinvandringssystemet och de migranter som arbetar i Sverige utan vare sig uppehålls- eller arbetstillstånd. Det är två helt olika kategorier. De kan inte blandas samman på det sätt som jag tycker att interpellanten gör.
För mig och regeringen är det oacceptabelt att människor blir behandlade i strid med lagstiftningen, att de blir utsatta för exploatering eller blir dåligt behandlade. Det ska naturligtvis bekämpas. Om man hänvisar till att sådant skulle vara resultatet av uppgörelsen mellan regeringen och Miljöpartiet om en ny arbetskraftsinvandringslagstiftning är man fel ute. Den lagstiftningen innebär att vi har förändrat reglerna för dem som kommer hit med arbetstillstånd.
Det är de som omfattas av förändringarna. När det gäller hotell- och restaurangfackets undersökning om restaurangbranschen är det viktigt att poängtera att man endast har granskat arbetsgivare som har rekryterat genom arbetskraftsinvandringssystemet. Det framgår inte hur de problem som har framkommit i samband med granskningen förhåller sig till situationen inom branschen generellt.
Det är inte obekant att anställda inom hotell- och restaurangbranschen generellt har låga löner och otrygga anställningsvillkor på den svenska arbetsmarknaden. Om man läser undersökningen noggrant framgår det att det inte bara är arbetstagare som kommer från länder utanför EU som har arbetat för sämre villkor än kollektivavtalets. HRF anger att det oftast är alla anställda på de berörda arbetsplatserna som har arbetat för sämre villkor än avtalat.
Det är naturligtvis mycket allvarligt att arbetstagare i restaurangbranschen arbetar för sämre villkor än vad som är överenskommet i kollektivavtalet - därom torde vi vara överens i kammaren - men det går inte att utifrån HRF:s undersökning fastslå att det är en problematik som särskilt utmärker arbetskraftsinvandrare. Det är viktigt att slå fast att vi alla värnar om den svenska arbetsmarknadsmodellen.
Jag kan konstatera att det finns ett antal åtgärder för fackförbunden att vidta för att motverka dåliga lönevillkor. Tittar man på Migrationsverkets roll är det att göra kontroller i samband med ett ärende om arbetstillstånd. När arbetstagaren har beviljats tillstånd och väl är i Sverige är det i huvudsak polisen, Skatteverket, Arbetsmiljöverket och fackförbunden som kan upptäcka missförhållanden på en arbetsplats och korrigera dem. Det betyder inte att det inte finns sanktioner att ta till bara för att det är andra myndigheter än Migrationsverket.
Det finns redan i dag sådana. Både arbetsgivare och arbetstagare är skyldiga att följa svensk lag. Den som medvetet lämnar oriktiga uppgifter i samband med en ansökan om arbetstillstånd kan redan i dag dömas till böter eller fängelse i högst sex månader. Det gäller både arbetsgivare och arbetstagare som lämnar oriktiga uppgifter till Migrationsverket. Att utreda och beivra brott är en uppgift för polisen. Så bör det också vara.
Det bör inte vara några andra myndigheter som gör det. Till Christina Höj Larsen vill jag säga, apropå att det här systemet skulle leda till fler tillståndslösa och till att människor blir illa behandlade, att vi i uppgörelsen som skapade den nya arbetskraftsinvandringslagstiftningen har lagt till möjligheten för någon som är missnöjd med sin arbetsgivare att under tillståndstiden söka nytt arbete under tre månader utan att bli av med sitt uppehållstillstånd.
Den regeln är bland annat till för att minska arbetstagarens beroendeförhållande till arbetsgivaren, men den gäller givetvis personer som vistas i Sverige med ett giltigt arbetstillstånd.