Erik Ullenhag (L):
Tack, statsrådet, för svaret! Låt mig inledningsvis säga lite grann om satsningar på utsatta områden i allmänhet, för statsrådet har ju breddat svaret på frågan. Det hävdas i svaret, vilket är fel, att det inte finns satsningar på skolan i utsatta stadsdelar i den budget som riksdagen har tagit ställning till, det vill säga Alliansens budget, som har vunnit. Jag är medveten om att statsministern har uttryckt att man inte ville regera på Alliansens budget, men man har valt att göra det.
När man väljer att regera på Alliansens budget är det bra att veta vad som står i den. Det som står i interpellationssvaret om att det inte finns satsningar på utsatta områden när det gäller skolan stämmer inte. Det finns särskilda satsningar på förstelärarsystem som innebär att de bästa lärarna ska finnas i de utsatta områdena. Det finns särskilda satsningar på insatser för nyanlända elever, för att de snabbare ska lära sig svenska. Det finns i princip samma anslag när det gäller skolan i den budget som vann i riksdagen som i den budget som regeringen lade på riksdagens bord.
Det vore bra om regeringen åtminstone kunde läsa på de beslut som fattas i denna riksdag innan man kommer till riksdagen och säger att man inte kan göra något åt utsatta stadsdelar och att det beror på oppositionen. Att regera ett land, statsrådet, handlar om att ta ansvar när man sitter med regeringsmakten. Sedan till den huvudfråga som interpellationen handlar om. Frågeställningen gäller hur vi lyfter de mest utsatta stadsdelarna. Från Alliansens sida - både i regeringsställning och i Stockholms stadshus - gjordes parallellt ganska mycket.
Vi gjorde satsningar på stimulansbidrag till de mest utsatta stadsdelarna, vi gjorde satsningar på rättsväsendet och vi gjorde satsningar på skolan. En pusselbit i arbetet var: Kan vi se till att få fler arbetsplatser i de mest utsatta stadsdelarna? Alliansen i Stockholms stadshus gjorde insatser genom att man till exempel flyttade kulturförvaltningen till Tensta-Rinkeby. Man flyttade ut ett antal andra utbildningsförvaltningar och ett antal kommunala förvaltningar.
Grundidén är följande: Om samhällets institutioner är närvarande i de mest utsatta stadsdelarna sänder det en viktig signal. Det skapar dessutom jobb eftersom det skapar kringservice. Därutöver är det faktiskt kostnadseffektivt på längre sikt att inte lägga alla myndigheter innanför tullarna i Stockholm. Därför var det en och annan som lyssnade på Alice Bah Kuhnke som blev lite förvånade när hon sa: Vi stoppar flytten till Rinkeby-Tensta, för det blir för dyrt.
På längre sikt har jag väldigt svårt att begripa det. Tittar man på lokalhyresnivåerna i Stockholms innerstad eller i några av de andra kranskommunerna och jämför med de lokalhyror som man kan få på Järvafältet i Stockholm ser man att det är väldigt svårt att få ihop ifall det blir för dyrt eller inte. I svaret väljer statsrådet att i hög grad hänga upp sig på den återrapportering som Diskrimineringsombudsmannen kom med till regeringen den 1 december. Hon säger att Diskrimineringsombudsmannen har sagt att det blir för dyrt och för svårt.
Men låt oss läsa vad Diskrimineringsombudsmannen sa till statsrådet, vilket låg på regeringens bord den 1 december och är grunden för beslutet. Den återrapportering som Diskrimineringsombudsmannen lämnade till regeringen slutar med meningen: "DO har därför behov av ett nytt beslut avseende förlängd tidplan för att kunna genomföra en flytt till Tensta eller Rinkeby." Det är inte, som statsrådet antyder i svaret, DO som har gjort bedömningen att det blir för dyrt eller inte fungerar. Det måste ha gjorts någon annan bedömning inom Regeringskansliet.
Det håller inte att vifta med de här sidorna och säga att DO säger att det blir för dyrt, när DO:s enda önskan är att få längre tid. Som ansvarigt statsråd gav jag DO längre tid under förra året eller möjligen året dessförinnan. Jag är egentligen tveksam till om DO skulle behöva ytterligare tid. Jag tror att det med vilja finns stora möjligheter att få fram vettiga lokaler i stadsdelar som Tensta eller Rinkeby. Men det finns två konkreta frågor som statsrådet har att svara på.
Den första är: Känner statsrådet inte till de satsningar på skolor i utsatta områden som ligger inom ramen för den budget som riksdagen har röstat igenom? Den andra frågeställningen är: Vilka övriga bedömningar utöver denna rapport gjorde regeringen som innebar att man kom fram till att det var för dyrt, när det inte var det som Diskrimineringsombudsmannen begärde från regeringen eftersom man bara begärde förlängd tid?