KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tomas Eneroth (S):
Tack, Jessica Thunander! Jag tror att vi har ett gemensamt intresse av att säkerställa att vi har en färdtjänst av god kvalitet för alla i hela landet. Det är en utmaning, för det är klart att det finns kommuner där man medvetet av ekonomiska och politiska skäl väljer att inte ställa de resurser som borde finnas till förfogande.
Vi har från regeringens sida, inte minst under pandemin, kraftigt ökat statsbidragen till kommuner och regioner. Jag tror att överskottet för 2020 är 51 miljarder kronor. Det finns alltså resurser och förutsättningar, och då är det upp till ansvariga politiker i regioner och kommuner att överväga hur man använder dessa resurser.
Vare sig vi talar om färdtjänst eller tillgänglighet för alla individer och vare sig man bor i en glesbygdskommun eller i Stockholms innerstad är det otroligt viktigt att vi ökar tillgängligheten snarare än minskar den för människor. Det är en viktig del, och det är också i grunden en rättighet vi alla ska ha som individer. Jag tror att vi har samma uppfattningar och samma mål, men jag är angelägen om att det även i fortsättningen ska vara fråga om en ramlag och inte en detaljlagstiftning.
Naturligtvis ska vi också se till att följa utvecklingen och ha beredskap att agera om det visar sig nödvändigt även på nationell nivå.
Tomas Eneroth (S):
Jens Holm har frågat mig om jag kommer att verka för att den nationella planen för transportinfrastruktur bidrar till ett mer transporteffektivt samhälle inom klimatmålens ramar i linje med vad Klimatpolitiska rådet har föreslagit. Svaret på frågan är att regeringens besked är tydligt: Klimatmålen ska nås! Sverige ska bli världens första fossilfria välfärdsland. I juni 2017 antog riksdagen ett klimatpolitiskt ramverk för Sverige.
Ramverket omfattar nya klimatmål, en klimatlag och Klimatpolitiska rådet. Regeringens politik utgår från klimatlagen. Transportsektorn, liksom alla sektorer, behöver ställa om. Genom att göra kloka satsningar på infrastruktur ökar vi möjligheterna. Infrastrukturplaneringen behöver dock kombineras med andra åtgärder för att nå klimatmålen.
Regeringen satsar på ett stort antal åtgärder för att påskynda omställningen, bland annat stöd för elektrifiering av transporter, överflyttning av gods från väg till järnväg och sjöfart, hållbara förnybara drivmedel och genom att göra det enkelt att resa klimatsmart med kollektivtrafik i hela Sverige. Regeringen har nyligen lagt fram en proposition med den största ekonomiska ramen någonsin för transportinfrastrukturåtgärder.
Sammanlagt uppgår ramen till 876 miljarder kronor för perioden 2022-2033. Propositionen innebär stora satsningar både för att ta hand om och utveckla befintlig infrastruktur och för att genomföra nya investeringar i hela landet.
Infrastrukturplaneringen är ett viktigt verktyg för att uppnå de transportpolitiska målen, inklusive klimatmålen, och propositionen ger inriktningen för infrastrukturens roll i samhällsbygget. Efter riksdagens beslut om ekonomiska ramar för infrastrukturåtgärder fortsätter arbetet med den så kallade åtgärdsplaneringen. Det innebär att de åtgärder som bör prioriteras in i den nationella planen identifieras.
Investeringar i transportinfrastruktur bygger Sverige starkt och hållbart för framtiden och kan bidra till klimatomställningen. Beslut om en ny nationell plan planeras till 2022.
Tomas Eneroth (S):
Jag noterar att Jens Holm inte svarar på grundfrågan om Vänsterpartiet vill riva upp hela den nationella planeringen, ta bort objekt och skapa den oreda som det faktiskt skulle innebära. Det vore bra om vi kunde få ett sådant svar, för det tror jag att väldigt många kommuner, regioner och näringslivsföreträdare landet runt skulle vara intresserade av. Men vi har gott om tid på oss till nationell plan 2022, så Jens Holm kan säkert få tid och utrymme att utveckla detta vid några tillfällen.
Att basera en proposition på en 30-procentig ökning av bilåkandet är inte aktuellt. Jag tror att alla som hörde mig och Per Bolund vid presentationen och som läser propositionen inser att med stora investeringar i järnväg, fortsatt aviserade satsningar på sjöfarten och en omfattande elektrifiering av transportsektorn är det något annat vi tar sikte på.
Men naturligtvis ska både prognosunderlag, klimatunderlag och väldigt många underlag tillsammans utgöra grunden för de politiska bedömningar vi gör när vi lägger fram en proposition på riksdagens bord och så småningom också en nationell plan. Det ankommer på Trafikverket att svara för sitt prognosarbete, och jag vet att de har flera olika prognoser som de utgår från när de tittar på trafikarbetet framöver.
Jag tror ärligt talat att alla som följer den här debatten inser att i en pandemi som vi nu har haft i över ett år, där resandet dramatiskt har förändrats inte minst för flyget, ska man vara försiktig med att göra säkra utfästelser om hur trafikarbetet kommer att utveckla sig och hur mycket mer vi kommer att distansarbeta.
Jens Holm och Vänsterpartiet tycker uppenbarligen att det är bättre att vi lånar pengar hos banker eller andra som kan ta ränta än att staten med egna medel skjuter till nödvändiga pengar. Jag har aldrig förstått poängen. Det är ju inte gratis att låna. Det är väl bättre, som vi nu gör, att skjuta till 176,5 miljarder och därmed ha råd att göra investeringar i stället för att låna.
Tomas Eneroth (S):
Martina Johansson har frågat mig hur jag och regeringen tänker arbeta för att säkerställa att det finns beredskap i hela landet från våra flygplatser och att det finns en ekonomisk ersättning som fungerar även vid extraordinära händelser såsom en pandemi. Beredskapsflygplatserna har en viktig funktion när det gäller att säkerställa beredskap för att samhällsviktiga lufttransporter ska kunna utföras oavsett tid på dygnet.
Regeringen har gjort flera satsningar för att säkerställa att det finns infrastruktur för samhällsviktiga transporter, inte minst under pandemin. Trafikverket har fått i uppdrag av regeringen att förhandla och ingå avtal om tillfällig beredskap. Det innebär att Trafikverket utöver de ordinarie beredskapsflygplatserna har tecknat avtal med 17 temporära beredskapsflygplatser, dock inte med Skavsta flygplats som har valt att inte ingå avtal.
Regeringen har under pandemin även beslutat att införa en temporär allmän trafikplikt på ett antal flyglinjer till och från Norrland och Gotland, för att säkerställa en grundläggande tillgänglighet för transporter av personer och gods för samhällsviktiga ändamål. Riksdagen har, efter regeringens förslag, tillfört ytterligare 100 miljoner kronor 2020 för tillfällig förstärkning av det statliga driftsstödet till regionala flygplatser som erhållit stöd under 2019.
För 2021 har 10 miljoner kronor tillförts för att höjd jourberedskap vid de ordinarie beredskapsflygplatserna ska kunna upprätthållas. Riksdagen har även, efter regeringens förslag, infört tillfälliga statliga lån om 164 miljoner kronor till leverantörer av lokal trafikledning på de regionala icke-statliga flygplatserna. Även detta är för att säkerställa kapacitet i den svenska infrastrukturen för samhällsviktigt flyg.
För att förstärka ambulansflyget har 75 miljoner kronor tillförts. Sammantaget innebär dessa åtgärder att landet nu har 27 beredskapsflygplatser för att möjliggöra snabba transporter av patienter och personal. I detta sammanhang vill jag också nämna att det för 2020 och 2021 dessutom tillförts betydande ökningar av det generella statsbidraget till kommuner och regioner, vilket de bland annat kan använda till sina flygplatser.
Jag vill understryka att ersättning för driftsstöd till icke-statliga flygplatser som utgångspunkt kan ges till både kommunalt och privat ägda flygplatser enligt gällande regelverk. Den 15 juni 2020 slutredovisade Trafikverket uppdraget om översyn av de ordinarie beredskapsflygplatserna och systemets effektivitet, funktionalitet och ändamålsenlighet som regeringen lagt. Frågan analyseras och bereds nu inom Regeringskansliet.
Jag bevakar utvecklingen noga och har en löpande dialog med berörda myndigheter, regioner och kommuner samt övriga aktörer.
Tomas Eneroth (S):
Jag tycker att jag har svarat på frågan. Vi har verkligen tillsett att det finns ersättning, och Sverige har aldrig haft så många beredskapsflygplatser som nu. Utöver de tio statliga beredskapsflygplatserna finns nu totalt 27. Efter en hemställan från SKR, med deras förslag till ersättningsmodell, säkerställde vi att vi snabbt kunde öppna temporära beredskapsflygplatser. Där tackade alla utom Skavsta ja.
Skavsta har gått med vinst åtskilliga år. Det finns ingenting som förhindrar att man använder det stöd som generellt ges till kommuner och regioner för att skjuta till resurser. De är ju delägare i Skavsta flygplats. En diskussion ska naturligtvis föras med Skavsta om varför de valde att säga nej till att vara en beredskapsflygplats.
Men i alla andra delar av landet sa man ja till det förslag som fanns. Det har varit viktigt. Bara under januari gjordes 380 transporter av patienter och personal. Under den pandemi som just nu pågår har det varit oerhört viktigt att vi har kunnat göra så.
Därför är jag tacksam och glad över de kommuner och regioner som har öppnat sina flygplatser, som har antagit statens erbjudande och kunnat stå till förfogande för snabba transporter av personer som insjuknat i covid eller personal som behöver hjälpa till på andra ställen. Det har varit utgångspunkten när regeringen har agerat för att få fram fler temporära beredskapsflygplatser.
Naturligtvis är det fritt för både kommuner som ägare av flygplatser och privata ägare att säga nej. Man är inte skyldig att ta ett erbjudande. Jag kan ha förståelse för att man ibland också säkert vill ha mer. Men faktum är att samtliga övriga flygplatser som fick ett erbjudande tackade ja. Det innebär att vi hjälps åt i Sverige med att säkerställa att patienter under pandemin faktiskt kan transporteras.
Jag vill minnas att Socialstyrelsen tillsammans med SKR har redovisat hur systemet nyttjas väl. Framöver är det naturligtvis viktigt att titta på den långsiktiga finansieringen av beredskapsflygplatser så att vi inte bara använder temporära insatser. Där skjuter vi nu till 10 miljoner kronor i budgeten. Trafikverket har föreslagit en lite bredare struktur för beredskapsflygplatser. Det tycker jag är intressant.
Det nuvarande systemet med tio beredskapsflygplatser har ganska många år på nacken. I min erfarenhet har det bland annat varit stormen Gudrun. Jag är smålänning! När skogen föll i Kronobergs län var det tack vare Växjö flygplats som vi kunde upprätthålla insatser som klarade att utföra reparationer av inte minst elledningar.
Det har vidare varit bränderna i Sala och andra skogsbränder där det har varit viktigt för brandflyg och ambulansflyg att landa. Jag bedömer ändå att Trafikverket har en poäng när de ser att det finns ett ökat behov av beredskapsflygplatser. Pandemin har med tydlighet redovisat hur viktigt det är. Det är skälet till att regeringen skjuter till resurser.
Riksdagen har också ställt sig bakom detta, med möjlighet till 27 beredskapsflygplatser. Det är en imponerande uppslutning, och jag kan bara beklaga att någon flygplats har sagt nej. Det är viktigt att vi hjälps åt under en pandemi för att klara av transporter av patienter och personal.
Tomas Eneroth (S):
Som sagt - i dag har staten tio beredskapsflygplatser. Det är staten som ansvarar för dessa, och de är finansierade för att kunna klara det uppdraget. Den fråga som har uppkommit är: Behöver vi fler beredskapsflygplatser, och hur ska ersättningen då se ut? Där har Trafikverket kommit med bra underlag, och jag tycker att det är intressant att se om vi kan utöka statens engagemang. Vi har redan gjort det genom att vi i budgeten senast sköt till 10 miljoner extra i resurser till de statliga beredskapsflygplatserna.
Dessutom gjorde vi en helt extraordinär insats nu när vi gav 18 flygplatser möjlighet att ställa upp och hjälpa till med en ersättning i enlighet med det som SKR föreslog. Och 17 flygplatser sa ja och valde att hjälpa till. Det pågår en pandemi, och jag inser svårigheten och utmaningen.
Men jag inser också att vi från regeringens sida har skjutit till stora resurser till kommuner och regioner, som gör att man har förutsättningar att också skjuta till resurser och bibehålla flygplatskapaciteten. Det är viktigt för Sverige. Sedan ska vi komma ihåg att det på många av dessa flygplatser, inte minst hemma i mitt Växjö, inte har gått något flyg på väldigt länge nu. Flyget är fortfarande på en historiskt mycket låg nivå, och det skapar väldigt stora utmaningar för ägarna.
Detta måste vi ha respekt för, och det är väl det som gör att frågan om statens bidrag blir desto mer intressant. Jag tror att man ska vara försiktig med att ha pandemin som argument för att göra stora förändringar, även om resmönstren framöver säkert kommer att ändras. Så när det gäller diskussionen om Bromma är det inte pandemin som är grundorsaken, utan det är de strukturella förutsättningarna för upprätthållande av en väl fungerande flygplatsstruktur i Stockholm.
Tomas Eneroth (S):
Från flyg till hamnar! Jimmy Ståhl har frågat mig vad jag och regeringen gör för att stärka hamnars roll som corehamnar och för att möjliggöra överflyttning från väg till järnväg och sjöfart. Hamnarna i Sverige spelar en central roll för att transportflödena till och från Sverige ska fungera året om.
Det är just därför regeringen arbetar för att skapa långsiktiga förutsättningar för sjöfarten i Sverige genom att tredubbla investeringarna i farleder, dubbla forskningsmedlen för sjöfarten och öka inflaggningen till det svenska fartygsregistret genom tonnageskatten. Det innebär bland annat farledsförbättringar till både Göteborgs och Luleå hamnar men även i större slussar och kanaler i både Södertälje och Trollhättan.
Dessa olika åtgärder kommer att bidra till en ökad överflyttning av godstransporter från väg till sjöfart. Regeringen har också genomfört ett antal åtgärder inom ramen för den nationella godstransportstrategin i syfte att få fler att välja sjöfarten som transportalternativ. Bland annat kan nämnas införandet av ekobonus, utpekandet av fler inre vattenvägar samt inrättandet av en nationell samordnare för sjöfart på Trafikverket.
Jag vill särskilt poängtera att regeringen i november förra året beslutade om ett tilläggsuppdrag till den nationella samordnaren. Uppdraget syftar till att genom dialog med svenska hamnar skapa incitament för överflyttning av gods från väg till sjöfart och stärka sjöfartens konkurrenskraft.
Corehamnarna, eller stomnätshamnarna, har också möjligheter att söka medfinansiering från EU för att utveckla transportsystemet inom ramen för TEN-T. Regeringen har under min tid som infrastrukturminister tillstyrkt ett flertal svenska stomnätshamnars projektansökningar som syftat till att förbättra och utveckla sjöfarten.
Tomas Eneroth (S):
Jimmy Ståhl tycker att han inte fick svar, men jag tycker att jag svarade tydligt på frågorna. Men kanske är det jobbigt för Sverigedemokraterna att behöva stå till svars för bristen på klimatpolitik, och det kan jag ha respekt för. Men det är synd. Kom igen, alla partier borde kunna bättre. Sverige är ett föredöme internationellt, och jag tror att svenska folket är djupt engagerat i att vi ska ligga först när det gäller klimatomställningen. Det kommer att skapa jobb, hopp och framtidstro.
Jag får ta åt mig berömmet att jag "brinner lite lätt" för att citera Jimmy Ståhl. Jag tackar för det, för det gör jag verkligen. Jag brinner ordentligt för sjöfarten. Därför har vi tredubblat investeringen i farleder, dubblat forskningsmedlen för sjöfarten, ökat inflaggningen och gjort stora insatser för att inte minst lyfta fram hamnarnas roll i det svenska transportsystemet.
Jimmy Ståhl ställde en fråga om hamnarna, och det är en intressant fråga. Vi har väl ungefär 54 hamnar, och sedan tillkommer det en del industrihamnar och liknande. En gång i tiden fanns tankar om att centralisera, slå ihop hamnar och kraftigt reducera antalet hamnar i Sverige. Det var utan tvekan inriktningen på en del av politiken i Sverige under ett antal år. Jag tror att den tiden är förbi.
Exportnäringen behöver kanske inte samtliga hamnar. Här är farledsdjup för stora skepp ute i världen en sak. Men inte minst Pia Berglunds utmärkta jobb med 62-punktshandlingsprogrammet och annat visar vilken fantastisk möjlighet hamnarna skulle kunna vara också för att avlasta vägnätet och järnvägsnätet för våra interna transporter med smart logistik.
Det talar snarare för att vi ska upprätthålla och bibehålla funktionaliteten och kanske också se till att automatisera och förenkla hamnverksamheten. Det är här hamnarna kommer in. De har en nyckelposition i det svenska transportsystemet framöver.
Tomas Eneroth (S):
Jimmy Ståhl har frågat mig vad jag och regeringen gör för att öka inflaggningen av fartyg till svensk flagg och i övrigt stärka den svenska sjöfarten. Jag vill inleda med att understryka att antalet svenskflaggade fartyg är en viktig fråga med stor betydelse för varuförsörjningen, sysselsättningen och landets krisberedskap.
Därför har regeringen arbetat med att stärka sjöfartens konkurrenskraft genom att öka andelen sjöfart av godstransporter genom överflyttning från väg till sjöfart. Inom ramen för regeringens godstransportstrategi har en nationell samordnare tillsatts med uppdraget att främja svensk sjöfart, och vi har pekat ut fler inre vattenvägar.
Vi har dessutom förlängt ekobonusen, och under den rådande pandemin har regeringen beslutat om ett tillfälligt anpassat sjöfartsstöd för att sjöfarten ska stå sig stark även efter pandemin. Det är exempel på insatser som stärker svensk sjöfarts konkurrenskraft samtidigt som det skapar förutsättningar för den gröna återstarten av ekonomin efter krisen.
Tomas Eneroth (S):
Det är inte jag som sätter priset på transporter mellan Norvik och Köping, utan det är en marknad. Däremot är det fascinerande hur Jimmy Ståhl, inom loppet av kanske någon minut, bränner i väg 30-40 miljarder kronor. Det är ungefär den kostnad som Jimmy Ståhl säger att vi glatt ska kunna betala, detta i ett läge där vi lagt 420 miljarder kronor på pandemiåtgärder.
När transportsystemet har drabbats har vi kunnat göra extra insatser, inte minst sjöfartsstödet, för att upprätthålla och stärka svensk sjöfart under en svår kris. Det kan vara så att Jimmy Ståhl och Sverigedemokraterna har väldigt mycket mer pengar än alla andra. Så kan det vara, men som regering ska vi prioritera och vara tydliga med vilka insatser som är viktigast.
Vi har säkert valt att stödja sjöfarten mer än många andra transportslag när det gäller att utveckla infrastrukturen. Jag redovisade tidigare hur vi i den nationella planen såg till att öka insatserna för farledsfördjupningar, hur vi reformerade tonnageskatten och hur vi på många andra olika sätt har stärkt sjöfarten, inte minst med den nationella samordnaren.
Och var så säker - regeringen planerar och kommer att göra fler insatser för sjöfarten! Vi kommer däremot inte att utan tydlig prioritering och kostnadsstyrning säga ja omedelbart till åtgärder som kostar 30-40 miljarder kronor. Sverige är ett exportberoende industriland. Vi är väldigt angelägna om att vi ska bibehålla konkurrenskraften.
Vi måste, precis som när det gäller industrin och de fantastiska godsmöjligheterna, stärka konkurrenskraften för svensk sjöfart. Det kan vara tufft ibland, eftersom många länder subventionerar sin sjöfart. Vår konkurrenskraft ska inte ligga i att försämra villkoren för dem som arbetar inom sjöfarten, dumpa priserna eller strunta i klimatkraven, utan vi ska vara lite bättre och lite vassare på logistik, på intermodalitet och ny teknik.
Det förstår Stena, det förstår Wallenius och det förstår många progressiva hamnar. Jag tror att detta måste vara utgångspunkten när vi stärker och utvecklar svensk sjöfart. För att återknyta till den förra interpellationsdebatt som jag hade med Jimmy Ståhl blir det ett bekymmer att Sverigedemokraternas svar på detta är att sänka bensinskatten och dieselskatten och se till att det blir ännu billigare att ta andra alternativ än sjöfarten. Där lägger ni era miljarder, Jimmy Ståhl.
Ni finansierar inte förslag på sjöfartens område i era budgetförslag, enligt vad jag har läst hittills, utan ni väljer att lägga det mesta av pengarna på sänkt bensinskatt. På vilket sätt kommer sänkt bensinskatt att stärka svensk sjöfart, Jimmy Ståhl?
Tomas Eneroth (S):
När det gäller det sistnämnda, att utveckla svensk sjöfart, gjorde vi en ordentlig satsning på forskning om sjöfarten. Man kan konstatera att den nu, när vi har skjutit till medel från statens sida, har inneburit att vi har en del riktigt spännande projekt där vi hjälper sjöfarten att ta del av forskningsmedel och forskningsprogram för att kunna ställa om och kanske utveckla elektrifierat flyg.
Jag tror att Wallenius har elmodeller där man dessutom vill använda segel. Det är så vi ska arbeta i Sverige. Vi ska skjuta till resurser så att vi utvecklar det som stärker konkurrenskraften och som klarar klimatomställningen. Där finns inte Sverigedemokraterna med på kartan. Det är därför jag lyfter upp frågan om bensinskatt. Jag förstår att detta är väldigt jobbigt för Jimmy Ståhl och Sverigedemokraterna.
Ni har kvar förslag som bara handlar om att titta tillbaka på det gamla och leva populistiskt på människors missnöje i stället för att vara med och utveckla det som bygger Sverige starkt och skapar nya jobb. Att vi ihop från politiken, forskningen och näringslivet tittar på hur vi ska utveckla framöver är det som gör Sverige starkt som industrination. Jag ska göra en liten utvikning om detta.
Titta på investeringarna i norra Sverige - Hybrit, stål utan kol, Northvolt, Green Steel och LKAB! Det är nästan 1 000-1 500 miljarder i investeringar i hållbar teknik. Jag har inte hört Sverigedemokraterna vara drivande i att vi ska utveckla den typen av teknik. Det är vi som regering som har sagt att vi måste säkerställa att Sverige blir ett land som har förnybar energi och som kan konkurrera med omställning och ligga längst framme.
Och nu visar det sig att världens fordonsproducenter vill ha stål utan kol. Man vill ha en ökad batterikapacitet därför att man tror på elektrifieringen. Det kanske visar sig att investeringarna gör att Sverige inte bara nyindustrialiseras utan också växer, med jobb och sysselsättning, och samtidigt hjälper världen att klara klimatomställningen. Det är därför jag tar upp klimatfrågan. Den är viktig, och där har sjöfarten stor betydelse.
Återigen: Vi utvecklar sjöfarten. Vi satsar stora resurser på att förstärka den. Jag inser att det är en utmaning för Jimmy Ståhl att redovisa vad Sverigedemokraterna vill. Jag kan möjligtvis, inför de avslutande anförandena, ställa en fråga. Jimmy Ståhl och Sverigedemokraterna vill ha en moderatledd regering. Ni har varit tydliga med detta.
Innebär det att ni kommer att ställa krav på en moderatledd regering när det gäller tonnageskatten, stämpelskatten eller andra förslag som Jimmy Ståhl har redovisat här? Ställer ni sådana krav, eller är det bara ord som vi hör i talarstolen? Kommer ni att ha en lista på detta område där ni ställer krav på den som ni tycker ska styra landet? Ulf Kristersson från Moderaterna är ju er statsministerkandidat; det har ni tydligt uttalat.
Vi är en regering som har bidragit till att stärka svensk sjöfart, och vi gör omfattande investeringar. Men ni vill något annat, och det är naturligtvis upp till varje parti att bestämma. Kommer ni att ställa krav? Har ni någon lista till den regering som ni kommer att stödja framöver, eller är det bara ord?