Jörgen Hellman (S):
Jag yrkar bifall till reservationerna 5, 9 och 10. Kommuner, landsting, regioner och staten upphandlar varor och tjänster för minst 400 miljarder kronor varje år. Rätt använd kan offentlig upphandling utgöra ett kraftfullt instrument för att främja viktiga samhällsintressen och att det ställs befogade krav på dem som levererar varor och tjänster.
Vi socialdemokrater vill stärka möjligheten att använda den offentliga upphandlingen som ett verktyg för att tillgodose angelägna samhällsintressen. Vid tidigare debatter har jag tagit upp att offentlig upphandling kan vara ett kraftfullt instrument för att se till att det upphandlas miljömässigt bättre varor. Herr talman!
I dag har jag tänkt ta upp frågor om krav på kollektivavtal vid upphandling, facklig insyn och påverkan vid upphandling, sociala hänsyn vid upphandling, förtydligande i lagstiftningen angående relationer mellan kommuner och kommunala bolag samt att undanta vård- och omsorgstjänster från lagen om offentlig upphandling.
När det gäller möjligheten att kräva kollektivavtal vid offentlig upphandling anser vi socialdemokrater att nuvarande upphandlingslagstiftning är bristfällig och behöver förändras för att motverka social dumpning och för att trygga goda arbetsvillkor för anställda hos leverantörer och underleverantörer.
Två konkreta åtgärder bör vidtas i nuläget, dels införandet av ett krav på kollektivavtal vid upphandling, dels en svensk ratificering av ILO-konventionen 94.
I denna konvention slås fast att offentliga myndigheters upphandling ska innehålla klausuler som garanterar arbetare löner, arbetstid och andra arbetsvillkor som inte är mindre förmånliga än de som finns i kollektivavtal för samma arbete i den typen av bransch.
En ratificering av ILO-konventionen 94 skulle liksom ett krav på kollektivavtal vid upphandling kraftigt förbättra möjligheterna att motverka social dumpning, eftersom företag som konkurrerar med hjälp av dåliga villkor för sin personal då skulle vara utestängda från offentliga upphandlingar.
Sammanlagt tio EU-länder har skrivit under konventionen, så det förefaller osannolikt att det numera skulle finnas några EG-rättsliga hinder för en ratificering av konventionen i Sverige. Den nuvarande lagstiftningen om offentlig upphandling ger inte heller fackliga organisationer insyn och påverkansmöjligheter vid upphandling i tillräcklig grad.
Fackliga organisationer besitter ofta en stor kompetens som kan komma till nytta vid upphandlingar, så att onödiga misstag kan undvikas på ett tidigt stadium i upphandlingsprocessen. Reglerna möjliggör redan i dag att upphandlande enheter tar sociala hänsyn i sina upphandlingar. Riksdagen bör tydliggöra de möjligheter som finns.
Man kan bland annat ställa villkor som innebär att uppdragstagarna anställer arbetslösa, främjar jämställdheten och mångfalden eller anställer ett större antal personer med funktionshinder än vad som egentligen krävs enligt nationell lagstiftning.
Det innebär att till exempel kommuner som har ett stort ansvar för sysselsättningen av olika grupper och dessutom betalar försörjningsstöd kan använda de möjligheter som finns för att bereda människor meningsfull sysselsättning samtidigt som kommunala behov tillgodoses. Staten måste förtydliga lagstiftningen i relationen mellan kommuner och kommunala bolag.
De så kallade Teckalkriterierna, som fastslagits av EG-domstolen, medger undantag från upphandlingsreglerna för företag som på ett visst sätt är knutna till den upphandlande myndigheten. Sverige saknar lagregler om sådana undantag, och Regeringsrätten har i ett avgörande funnit att Teckalkriterierna därför inte kan tillämpas.
Eftersom Sverige inte har några sådana undantag tvingas kommuner och landsting upphandla egen verksamhet som de har valt att driva i bolagsform. Följden kan vara att kommunerna tvingas omvandla kommunala bolag till förvaltningar eller driva bolagen i kommunalförbunden i stället. Samtidigt finns det exempel från andra EU-länder, bland annat Finland, på att man har infört regler om Teckalkriterierna i lagstiftningen.
Vi anser att regeringen bör se till att samma typ av regler införs även i Sverige. Dessa kriterier bör tas in i lag, så att kommuner och landsting inte tvingas upphandla egen verksamhet som man har valt att driva i bolagsform. Herr talman!
Den borgerliga regeringen har infört en lag om valfrihet och menar att den ska öka mångfalden bland utförare av vård- och omsorgstjänster. Det viktiga för oss socialdemokrater är dock inte att vårdföretagen ges så stort spelrum som möjligt, utan att medborgarna kan få tillgång till vård- och omsorgstjänster som tillgodoser deras behov. Vi anser inte att den borgerliga valfrihetslagen är rätt sätt att nå detta mål.
I stället vill vi att kommuner och landsting ska ta med medborgarnas behov, tillgänglighetsaspekter och ekonomiska överväganden när man väljer vilka utförare som ska bedriva den skattefinansierade välfärdsverksamheten.
Detta görs bäst genom att undanta vård- och omsorgstjänster från upphandlingsreglerna och i stället se till att alla aktörer, privata såväl som offentliga, ideella organisationer, personalägda enheter och kooperativ kan delta i utförandet av dessa tjänster på likvärdiga villkor.
Självklart ska arbetsgivaransvaret upprätthållas med kollektivavtal i all verksamhet, säkerställande av meddelarfrihet för personalen, rätt till kompetensutveckling och goda arbetsvillkor i övrigt. För att undvika att ett fåtal internationella vårdkoncerner får en dominerande ställning inom svensk sjukvård och slår ut mindre aktörer bör sjukvården undantas från lagen om offentlig upphandling. Herr talman!
Det är illa att den borgerliga regeringen är passiv i dessa frågor och inte över huvud taget tog upp de frågor som vi nu för fram när nya upphandlingsreglerna föreslogs hösten 2007. Nu kan riksdagen ändra på detta.