Mikael Damberg (S):
Högskoleministern gör en del omskrivningar igen om att man inte gör tillräckligt. Men universitet och högskolor ser snarare att det blir minus, till exempel i Dalarna. När man räknar på detta blir det inte plus utan minus.
Jag tror att man också måste våga säga det, annars luras man eller försöker på något sätt framstå som att man inte förstår den verklighet som finns på våra universitet och högskolor. Lars Leijonborg säger sig göra mer än den gamla regeringen. Det hjälper inte mycket nu när man tittar på de budgetförslag som finns i riksdagen nu och de vägval som vi gör här och nu.
Det finns ett problem när regeringen inte verkar se att kostnadsexplosionerna i högskolan inte ens möts av de små så kallade kvalitetssatsningar som regeringen gör. Detta måste man ta på allvar och inse och erkänna, annars har man inte förstått någonting av kvalitetsdiskussionen i högskolan.
När det gäller platsexpansionen tror jag att Lars Leijonborg ska vara lite försiktig och kanske ta den här diskussionen med inte minst högskolekanslern som sade följande i Universitetsläraren för en tid sedan: "Det vore naivt, att göra det väldigt enkelt för sig, att tro att den situation som vi har i dag har att göra med expansionen, med att vi har så många regionala högskolor."
Varje plats som vi tillförde högskolesystemet var fullt ut finansierad. I dag tillför vi också fler platser. Det är inte som du säger att vi har stoppat expansionen av högskolan. Ni drar ned på antalet platser på högskolan. Varför säger du inte det, Lars Leijonborg? Skäms du för att du som högskoleminister faktiskt står för att dra ned på antalet platser nu när söktrycket ökar? Det är en annan diskussion som vi kommer att ha om någon vecka om hur söktrycket utvecklas.
Jag kan bara konstatera här och nu att det råder allvarlig brist på yrkesverksamma människor i för Sverige viktiga branscher. Det handlar om läkare, tandläkare och andra vårdutbildade där det är en allvarlig bristsituation och där Sverige skulle kunna göra mer just nu. I vårt budgetalternativ föreslår vi en utbyggnad för att komma till rätta med bristsituationen och ge fler möjligheter att studera. Det är någonting som är viktigt för Sverige. När det gäller kvalitet handlar det faktiskt om att prioritera resurser.
Det finns inte en enda krona i regeringens kvalitetssatsning som inte återfinns i vårt budgetalternativ. Men därutöver föreslår vi socialdemokrater att universitets- och forskningssektorn får 3 miljarder kronor mer än regeringen föreslår i resurser för att utveckla verksamheten under de närmaste tre åren. Det är ganska mycket pengar. Hur kan det komma sig att högskoleministern inte har dessa pengar?
Kan det ha att göra med att man har valt att föreslå ett avskaffande av förmögenhetsskatten som kostar någonstans mellan 6 och 7 miljarder kronor? Jag skulle vilja avsluta mitt första inlägg med att ställa en fråga till ministern: Hur tänkte du i regeringen när du valde att hellre lägga nästan 7 miljarder kronor på att avskaffa förmögenhetsskatten i Sverige än att göra de kvalitetssatsningar som du lovade både högskolesektorn och forskningssektorn före valet?
Var ligger prioriteringen i det? Stärker det Sverige inför framtiden?