Sven Otto Littorin (M):
Låt oss först fundera över var vi kommer från. Vi kommer från ett läge där 2008 antalet fast anställda ungdomar ökade med 23 000 personer eller 11,1 procent jämfört med 2007. Antalet tidsbegränsat anställda minskade under samma period. Vi kommer från ett läge, precis som Carl B Hamilton sade, där sysselsättningen bland ungdomar har ökat mycket kraftigt.
Men samtidigt ska vi komma ihåg att vi har haft väldigt stora ungdomskullar som har kommit ut, som Carl B Hamilton också sade. Det gör att ungdomsarbetslösheten minskade mindre än sysselsättningen ökade. Varför är då ungdomsarbetslösheten så hög i Sverige? Och varför ökar den nu snabbare än på andra håll? Vi ska komma ihåg, precis som Carl B Hamilton sade, att vi under decennier har haft en väsentligt högre ungdomsarbetslöshet i Sverige än på andra håll.
Den ökar nu snabbare än i många andra länder, för Sverige är en liten öppen ekonomi. Ungefär hälften av vår ekonomi är exportberoende. I verkstadsindustrin är det 70-80 procent som exporteras. När kunderna försvinner, när det inte längre finns efterfrågan på svenska produkter och företagen måste dra ned har vi en regel, sist in först ut, som är applicerbar i LAS och de olika kollektivavtalen.
När jag är ute och reser i landet är det helt uppenbart att det är ungdomar som tvingas bort från jobben först. Samtidigt vill jag säga att vi försöker möta detta på en mängd olika sätt. I decemberpaketet var det 4 miljarder mer i arbetsmarknadspolitiska insatser av olika slag, och vi hade ytterligare insatser i tilläggsbudgeten. Det innebär att bara inom något år kommer vi att ha 250 000 personer i aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser.
Det hade varit mycket bättre om de hade haft ett jobb att gå till. Det håller jag helt med om. Men för det krävs det kunder i de företag som säljer. Och för att det ska vara kunder i de företag som säljer måste vi ha en regering för tillväxt, för olika typer av företag som kan växa fram och inte en regering som föreslår det omvända. Ni räknar upp alla saker som ni ska göra. Det låter bra med allt det som ni har på tapeten, utom i två delar.
Den ena delen är: Hur ska ni finansiera alltihop? Det är över 100 miljarder i olika ofinansierade utgiftsökningar. En mycket stor post som ni ska räkna in i er kalkyl är den fördubblade arbetsgivaravgiften för unga. Ni ska göra det dubbelt så dyrt att ha ungdomar anställda. Hur många nya jobb, Josefin Brink och Eva-Lena Jansson, blir det genom att man gör det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar? Det skulle jag gärna vilja ha ett svar på.
I budgeten och i det som vi har kommit vidare med har vi lagt ungefär 2 miljarder mer i år på utbildningssystemet, bland annat komvux, yrkesvux, och yrkeshögskolan framför allt. Det bygger på den grundläggande tankegången när man funderar igenom vad som är det systematiska, strukturella problemet när det gäller ungdomsarbetslösheten. Vad beror det på att den har varit så hög under så väldigt många decennier? En förklaring vi hittar i forskning är naturligtvis arbetsrätten som den är utformad.
Den påverkar inte det totala antalet arbetslösa, men den påverkar sammansättningen. Den tenderar att leda till att vi får högre arbetslöshet bland människor som ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden, ungdomar, personer med utrikes bakgrund, personer som har varit långt borta från arbetsmarknaden. En annan viktig förklaringsfaktor ligger i det som Carl B Hamilton tog upp, den bristfälliga kopplingen mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden.
Den tredje förklaringsfaktorn ligger i, om man får tro forskare och erfarenheter från andra länder, att vi i Sverige har haft högre ingångslöner än i många andra länder och en svagare löneutveckling. Vi har försökt kompensera detta, inte genom att röra arbetsrätten och inte genom att göra en massa andra saker som ni skrämmer med ibland utan genom att halvera arbetsgivaravgiften för unga, det vill säga göra det billigare att ha ungdomar anställda. Jag får återkomma till lite andra saker i nästa anförande.