Josef Fransson (SD):
I dag debatterar vi betänkande NU12, Politik för hållbart företagande , vilket behandlar dels en skrivelse från regeringen med samma namn, dels ett antal yrkanden i motioner som har väckts med anledning av denna skrivelse. Sverigedemokraterna har i detta betänkande en reservation, nr 2, som jag härmed yrkar bifall till. Herr talman!
Inledningsvis vill jag säga att skrivelsen i vissa delar tar upp angelägenheter som vi alla partier förmodligen kan skriva under på. Samtidigt visar skrivelsen också en tydlig vänsterprägel, och man har bevisligen inte ambitionen att hålla tillbaka med den sociala ingenjörskonsten.
Vår generella kritik av regeringens förda linje är att onödiga och orealistiska visioner prioriteras före flera sakpolitiska områden där Sverige behöver stärka sin konkurrenskraft gentemot omvärlden.
Skrivelsens visioner om hållbart företagande berör många delar av näringslivet, men vi vill betona att förutsättningarna ser väldigt olika ut beroende på bland annat bransch, sektor och storlek på företag.
Stora politiska visioner som kan belasta företagen med ökade kostnader eller utökad byråkrati menar vi ska genomföras mer försiktigt. Herr talman!
Regeringen säger sig i skrivelsen vilja verka för att bolagsstyrelser ska bestå av minst 40 procent av vartdera könet och aviserar samtidigt att det kan komma att bli aktuellt med lagstiftning på området om företagen inte lyder regeringens pekpinnar. Vi i Sverigedemokraterna vill se ett jämställt samhälle där alla medborgare har lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter.
Vår politik på jämställdhetsområdet tar dock sin utgångspunkt i hur män och kvinnor är, inte hur någon ideologisk dogm anser att de borde vara. Kopplat till detta motsätter vi oss kvotering och så kallad positiv särbehandling. Vi välkomnar däremot debatter och opinionsbildning för en mindre snedfördelning mellan könen inom olika yrken eller uppdrag.
Vi menar ändå att detta i slutändan handlar om vuxna människor som gör fria val. Tvångskvotering i bolagsstyrelser vänder vi oss därför emot med emfas. Målet om 40 procent av det underrepresenterade könet i bolagsstyrelser är faktiskt ett direkt hån mot duktiga och självständiga mäns och kvinnors möjlighet att ta plats på egna meriter.
Jag kan bara tänka mig hur det skulle kännas att veta att det finns andra människor med högre kompetens än jag och att jag enbart sitter där jag sitter på grund av att jag har ett visst kön. Det tror jag inte att särskilt många är intresserade av. Att regeringen nu aviserar lagstiftning om tvångskvotering är olyckligt.
Lite lustigt i sammanhanget är dock att regeringens stora parti Socialdemokraterna inom den egna rörelsen har så oerhört svårt att leva upp till det man vill pådyvla andra. I LO:s ledning är till exempel 14 av 18 ledamöter män. Det innebär att det bara är 22 procent kvinnor.
Varför man inte kan sopa framför egen dörr först har jag lite svårt att se, men om den här annonserade lagstiftningen om tvångskvotering i bolagsstyrelser också ska omfatta organisationer såsom LO har jag inte lyckats läsa ut. Det skulle vara intressant att få reda på det. Herr talman! En av de mer upplyfta delarna i regeringens skrivelse är klimatfrågan.
Den beskrivs som så ofta i andra sammanhang som en ödesfråga, och man skriver att Sverige måste befästa sin roll som föregångsland. Kopplat till detta vill vi understryka att Sverige sedan länge har lägst CO2-utsläpp av alla jämförbara industriländer och knappast har något att skämmas för i ett internationellt perspektiv.
Vi menar att Sveriges utmaning i stället ligger i att säkerställa energitillgången och upprätthålla viljan till långsiktiga energiinvesteringar. Sådana investeringar måste givetvis göras parallellt med en långsiktigt god utveckling för miljön för att inte riskera Sveriges eller Europas globala konkurrenskraft. Om alltför stora kostnader läggs på företagen kommer det att hämma den ekonomiska tillväxten och därmed innebära mindre resurser till forskning och utveckling.
Det finns också en risk att ökade kostnader för företagen resulterar i att produktionen flyttar och att det därmed leder till ett ökat så kallat koldioxidläckage, alltså att utsläppen av koldioxid inte minskar utan bara flyttar på sig. Sverigedemokraternas viktigaste prioriteringar är att vi måste minska koldioxidläckaget och stärka svensk och europeisk konkurrenskraft.
När vi i Sverigedemokraterna pratar om hållbart företagande är lönsamhet centralt. Hur hållbart är det egentligen att kväva företagen med ökade kostnader och ökad byråkrati? Vi i Sverigedemokraterna har satt fokus på konkurrenssituationen för svensk industri där vi lyfter frågor kring tillväxt, infrastruktur, energi, utbildning och mycket annat.
Vi vill också införa konkurrensneutrala ekonomiska och arbetsrättsliga lättnader för både svenska småföretag och arbetstagare när det gäller turordningsregler, starta-eget-bidrag, arbetsgivaravgifter och sjuklöner. Att små som stora företag har möjlighet att tjäna pengar och växa är bra för hela samhället och en förutsättning för kommande generationers välfärd och nationens utveckling.
Att inte tydligt beakta detta faktum kan svårligen sortera under begreppet hållbart företagande. Herr talman! Slutligen vill jag kort lyfta frågan om de europeiska strukturfonderna som vi också tar upp i vår reservation. Vi menar att de ska avskaffas, precis som vi också anser att socioekonomiska projekt i EU:s regi bör avvecklas.
Vi anser att medlen i fonderna är kraftigt snedfördelade till projekt som ständigt är kostnadsdrivande, och vi ser det som orimligt att svenska skattebetalare ska behöva finansiera arbetsmarknadspolitiska åtgärder ute i Europa. Vi har tillräckligt med problem här på hemmaplan.