Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag tror inte att det är någon större oenighet mellan Anneli Särnblad och mig när det gäller vikten av dialog och vikten av ett öppet samtal. Sedan kan man alltid fråga sig hur man bäst når en sådan dialog, om man vill få fram alla möjliga synpunkter. Det vill vi. Vi kan börja med Kulturutredningen, som Anneli Särnblad nämner. Den har ett speciellt arbetssätt.
Utredningen har en referensgrupp knuten till sig med företrädare för samtliga sju partier i riksdagen. Annika Nilsson sitter för Anneli Särnblads eget parti. Vad jag har förstått har det varit en öppen dialog, ett givande och tagande i diskussionerna mellan utredarna och denna grupp.
Jag är inte ett dugg bekymrad i den delen för att dialogen inte skulle verka. Eftersom vi talar om öppenhet och behov av dialog, finns det också många andra som är berörda av Kulturutredningen. Jag skulle vilja säga att det är ett mycket öppet arbetssätt som kulturutredningen har med möten, referensgrupper och expertgrupper.
Jag tror att de har träffat drygt tusen personer på olika platser i Sverige under de nio, tio månader som utredningen hittills har arbetat. Public service-utredningen skiljer sig i många delar från den tidigare utredningen som var parlamentarisk. Det här är inte fråga om någon omfattande översyn utan det handlar snarast om hur man stärker public service-uppdraget.
Detta har vi diskuterat flera gånger tidigare. Jag är lite förundrad över att Anneli Särnblad talar om principiell uppfattning och att det är anmärkningsvärt. Hur såg det ut tidigare? Här har vi faktiskt en förändring. Vi kan fråga oss om den är bra eller inte. Riksdagens revisorer har granskat hur utredningsväsendet och kommittéväsendet har förändrats under tidens gång.
År 1981 var ungefär var tredje utredning parlamentarisk. Nu är det var tionde utredning. På kulturområdet där Anneli Särnblad och jag är förankrade och djupt engagerade tillsattes det under den förra mandatperioden - alltså med en socialdemokratisk regering som tydligen är så otroligt engagerad i att det ska vara parlamentariska utredningar - en orkesterutredning med en ensamutredare.
Ingen skugga över Astrid Assefa, men det var en ensamutredare. Vi har Klenoder i tiden med Keith Wijkander som är strålande bra - han är också vår huvudsekreterare i kulturutredningen. Det var en ensamutredare. När det handlar om det internationella kulturlivet var det Ingrid Dahlberg. Hon är strålande bra. Hon är ordförande för Skansen och för Svensk scenkonst. Det var en ensamutredare.
Barnkulturutredningen hade förvisso en viss parlamentarisk sammansättning med representanter för Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna - inte en enda representant för allianspartierna. Det hindrar inte att vi tar till oss många av de förslag som har kommit fram i Barnkulturutredningen. Plats på scen som handlade om jämställdheten innehåller också mycket intressant.
Inte heller det var en parlamentarisk utredning utan en kommitté under ledning av Birgitta Englin som är en strålande duktig chef för Riksteatern. Hon sitter också med som expert i vår kulturutredning. Jag förstår uppriktigt sagt inte varför Anneli Särnblad är så upprörd med tanke på att hennes eget parti har verkat i helt annan riktning tidigare.