Cecilia Malmström (FP):
Den första delen av frågan handlade om det toppmöte som har varit. Av olika skäl var det inte möjligt att besvara interpellationen före toppmötet. Men även före toppmötet fick jag personligen frågan i EU-nämnden om vi skulle ta upp den. Jag svarade då klart och tydligt att vi inte skulle göra det. Som Sven-Erik Österberg och riksdagens övriga ledamöter känner till var det ett toppmöte som i mycket stor utsträckning präglades av den finansiella krisen.
EU landade också i ett par viktiga slutsatser och hade en lång diskussion om detta. I övrigt hade man en diskussion om klimatfrågorna. Det var alltså inte tillfälle att diskutera dessa frågor. Det betyder inte att de inte är viktiga. Men på toppmötet hade de ingen plats. I anslutning till toppmötet, på onsdagsförmiddagen, var jag inbjuden att tillsammans med premiärministrarna från Tjeckien och Frankrike och arbetsmarknadens parter och arbetsmarknadsministrarna från dessa två länder och Sverige delta i ett slags socialt möte.
Där deltog också Wanja Lundby-Wedin i egenskap av Europafackets ordförande och representanter för de tre ländernas arbetsmarknadsparter. Det var tänkt att det skulle vara en dialog om den sociala modellen, klimatfrågorna och så vidare. Det blev inte så mycket till dialog, vilket jag beklagar. Det var mest olika föredrag som hölls. Men vi är mycket engagerade i dessa frågor.
Sven Otto Littorin deltog också på mötet den 9 oktober när dessa tre frågor diskuterades. Vi försöker vara aktiva i de forum som finns och diskutera med kommissionärer. Jag har personligen diskuterat med kommissionär Spidla som är ansvarig för dessa frågor. Vi framhåller den svenska modellen och vår oro. Sedan har vi en intern process i Sverige genom Claes Stråths utredning som blir klar om en och en halv månad.
Vi hoppas att vi då ska kunna få en del klargöranden för att vi tillsammans i Sverige - regeringen, riksdagen och arbetsmarknadens parter - ska kunna hantera dessa frågor. Det är lite för tidigt för mig att säga vad han kommer fram till eftersom jag inte vet det. Jag vet att han har träffat några riksdagsledamöter. Men vi hyser en god förhoppning om att vi kan hantera dessa frågor i Sverige.
När det gäller fördraget är vi av den uppfattningen - det tror jag att vi är ense om - att Lissabonfördraget förstärker arbetstagarens rättigheter och att frågan om Lavaldomen och de andra domarna som vi har talat om inte direkt har en knytning till Lissabonfördraget. Den ratificeringsprocessen löper för sig. Men om man ska upprätta ett sådant socialt protokoll ställer vi redan frågan: Vad ska det innehålla? Efter sju år i Europaparlamentet och två år i rådet vet jag att detta är väldigt svåra frågor.
Regeringen och oppositionen har stor samsyn kring fundamenten i den svenska modellen. Men så är det inte alls i de andra länderna. Det är inte bara skillnad mellan länder, det är också starka skillnader inom länderna. Diskussionerna om Jan Anderssons rapport i Europaparlamentet som jag har försökt att följa - man röstar om den i dag - visar svårigheterna i detta. Man definierar det på olika sätt.
Därför känner jag och regeringen en stor oro över att en sådan här diskussion landar i något helt annat än det som vi från Sverige önskar, om man över huvud taget kommer överens. Men det betyder inte att regeringen inte är engagerad i frågorna. Vi tar gärna den diskussionen tillsammans med Socialdemokraterna och andra partier i riksdagen och i andra forum också.