KBLab/rixvox huggingface dataset:
Parisa Liljestrand (M):
Jag vill än en gång säga att fri entré-reformen redan av den tidigare regeringen var planerad att löpa ut vid årsskiftet. Stöd för att inte förlänga denna reform finns bland annat i rapporter och utvärderingar som har gjorts av reformen. Jag har tidigare nämnt Riksrevisionens rapport om fri entré, där det framgår att reformen har förändrat förutsättningarna för museerna att finansiera sina verksamheter.
Av rapporten framgår att reformen för vissa museer till och med har skapat finansiella svårigheter. Museerna har inte fått en kompensationsnivå som har matchat antalet besökare. Vi har också tittat på besöksstatistik vid de centrala myndigheterna som har tagits fram av Myndigheten för kulturanalys.
Statistiken visar att de statliga museerna attraherar besökare från hela landet och även internationella besökare men att det finns en tendens att de museer som ligger i Stockholm också har ett övervägande antal besökare från närområdet. Låt mig ta Nationalmuseum som exempel.
Här visar statistiken att 70 procent av besökarna under 2021 var från Stockholms stad, Stockholms län och andra länder.
Regeringens bedömning är därför att fri entré-reformen inte bara var underfinansierad och att museerna inte fick en adekvat ersättning från staten för att ha fri entré utan också att reformen inte nådde en tillräckligt stor del av befolkningen.
Det är helt enkelt inte rimligt i ljuset av det ekonomiska läge Sverige befinner sig i att staten ska finansiera fria museibesök för framför allt stockholmare och utländska turister. Museerna väljer att hantera detta på olika sätt.
Jag är helt säker på att våra nio myndigheter som tillsammans driver 23 olika statliga museer gör kloka val och fattar kloka beslut utifrån sina finansiella ramar.
Jag kan försäkra ledamoten om att Kulturdepartementet följer samtliga myndigheters ekonomi under hela året och att vi också har kontinuerliga samtal med deras företrädare. Men återigen: Det svåra ekonomiska läge som Sverige befinner sig i befinner vi oss i tillsammans hela samhället, även kulturlivet.
Vi måste anpassa oss till de förutsättningar som råder. Det är varje myndighets ledning som ansvarar för verksamheten inför regeringen och som ska se till att myndigheten också hushållar med statens medel. Jag har därför ingen särskild kommentar till att Nationalmuseum väljer att ha stängt två dagar i veckan. Det är inte upp till mig som statsråd att kommentera enskilda myndigheters beslut.
Om en myndighetschef beslutar att hålla ett museum stängt en eller flera dagar utgår jag från att det är ett välgrundat och nödvändigt beslut. Myndigheterna måste själva prioritera och komma fram till de bästa lösningarna. Det finns även exempel på museer som inför fri entré vissa dagar som ett resultat av detta. Det finns alltså olika sätt att hantera detta på.
Parisa Liljestrand (M):
Det är viktigt att följa upp och analysera konsekvenserna av fri entré-reformen och av att den upphör. Myndigheten för kulturanalys kommer under våren att publicera en fördjupad studie om reformen, och den ser jag fram emot att ta del av.
Regeringen har även gett samtliga museimyndigheter i uppdrag att redovisa utvecklingen av sitt arbete med att utvidga målgrupper och nå nya besökare. Det kommer att ge regeringen ett värdefullt kunskapsunderlag inför framtida beslutsprocesser.
Vi ser arbetet med att nå nya målgrupper som prioriterat och som frikopplat från frågan om fri entré. På de socialdemokratiska ledamöterna låter det nästan som om regeringen ska stänga alla våra museer för gott. Så är alltså inte fallet. Vi bevarar fri entré för barn och unga och barns och ungas möjlighet och rätt att ta del av vårt kulturarv.
Vi tycker att det, givet den ekonomiska situationen i Sverige, är rimligt att vuxna människor köper sin egen museibiljett. Jag vill vara tydlig med det. Det jag däremot ser är att det faktiskt finns både fler och starkare hinder än entréavgiften för museibesök för den som är ovan.
Våra statliga museer har många kvalitativa utställningar som fortsatt kommer att dra många besökare oavsett om det är fri entré eller inte. Det är jag övertygad om. Men jag tror att det är oerhört viktigt att vi jobbar med att möjliggöra öppenheten även för nya och ovana museibesökare.
Där tror jag att vi behöver vara innovativa, och jag är övertygad om att våra myndigheter kommer att kunna återkomma både med förslag och med hur de implementerar den nya styrningen kring nya målgrupper i sin verksamhet. Det ser jag fram emot att ta del av. Det är viktigt för regeringen att föra en ekonomisk politik som är hållbar.
Men det är också viktigt för regeringen att värna framför allt den yngre publikens tillgång till museerna. Fri entré behålls för barn och unga under 19 år, vilket möjliggör skolbesök och naturligtvis underlättar för familjer att besöka våra samlingar gemensamt.
Återigen: Förslaget är alltså inte att vi ska stänga våra museer, vilket man lätt kan få uppfattningen om, utan förslaget är att vi tycker att det givet den ekonomiska situationen i Sverige i dag är rimligt att vuxna och framför allt vana museibesökare betalar för sin egen biljett.
Parisa Liljestrand (M):
Jag är som sagt kulturminister i en regering som tar ansvar för Sverige i ekonomiskt svåra tider. Det innebär att göra tuffa men nödvändiga prioriteringar, och en sådan prioritering var beslutet att inte förlänga reformen med fri entré för vuxna utan att välja att prioritera barn och unga.
Jag är också kulturminister i en regering som värnar våra museer och medborgarnas tillgång till dem. Våra museer bidrar till samhället och dess utveckling genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning.
I museilagens 7 § står det att "utställningar och annan publik verksamhet vid ett museum ska vara tillgänglig för alla och anpassad till användarnas olika förutsättningar".
Tillgängliga för alla - därför är det av yttersta vikt att alla museer arbetar med att utvidga sina målgrupper och nå nya besökare. Det är även av största betydelse att museerna själva avgör på vilket sätt detta ska göras. Ingen vet det bättre än museiprofessionen.
Jag har fullt förtroende för att de berörda museerna klarar av att anpassa sig till de förändrade ekonomiska förutsättningarna, och jag ser fram emot att följa deras fortsatta viktiga arbete med att göra vårt kulturarv tillgängligt för gamla och nya besökare.
Parisa Liljestrand (M):
Linus Sköld har frågat mig hur jag kommer att agera för att möjliggöra kulturskoleundervisning på skoltid. Linus Sköld har också frågat hur jag avser att agera för att säkerställa alla barns lika och jämlika tillgång till utövning av kultur. Jag vill inledningsvis betona att den kommunala kulturskolan bedriver en betydelsefull verksamhet för barn och unga.
I kulturskolan läggs en viktig grund för skapande och delaktighet. Den bidrar också till en återväxt av både konstnärer och kulturutövare. Det är vanligt att kulturskolans undervisning sker i skolans lokaler. Det underlättar för skolor med många resande elever att ta del av undervisningen i nära anslutning till skoldagen.
För att tydliggöra hur individuell undervisning för kulturskolans elever kan bedrivas under skoldagen har Statens kulturråd tillsammans med Skolverket publicerat ett informationsmaterial som reder ut vilka regler som gäller och hur ansvaret fördelas mellan skola och kulturskola.
Våren 2018 antog riksdagen nationella mål för statliga insatser till stöd för den kommunala kulturskolan. Kulturskolans möjligheter att erbjuda barn och unga undervisning av hög kvalitet i kulturella och konstnärliga uttryckssätt ska främjas, liksom möjligheterna till såväl fördjupning som bredd i undervisningen - såklart med utgångspunkt i vars och ens särskilda förutsättningar.
Staten har en rad pågående insatser för den kommunala kulturskolan. För att fler barn och unga ska ha möjlighet att delta i kulturskolans verksamhet finns 100 miljoner kronor för ändamålet för 2023 till Statens kulturråd för fördelning av utvecklingsbidrag till kulturskolan.
Bidraget syftar bland annat till att stimulera utvecklingen av kulturskolan genom att bredda och fördjupa dess utbud och undervisning för nya målgrupper. Ett nationellt kulturskolecentrum vid Statens kulturråd inrättades 2018 med uppdrag att stödja den kommunala kulturskolan genom att bland annat fördela bidrag och identifiera både utvecklings- och utbildningsbehov.
Satsningen på Kulturskoleklivet syftar till att möta bristen på utbildade pedagoger i kulturskolan. Av de nationella kulturpolitiska målen framgår att barns och ungas rätt till kultur särskilt ska uppmärksammas.
Utöver statens insatser för den kommunala kulturskolan finns satsningen Skapande skola, genom vilken barn och unga får ta del av konst och kultur i skolan och även ges möjlighet till eget skapande. Regeringen stöder också läsfrämjande insatser för barn och unga.
Den kommunala kulturskolan är betydelsefull för att barn och unga ska få ta del av och även ges möjlighet att utöva olika konstformer. Den är också en viktig mötesplats för barn och unga från olika delar av samhället, och den bidrar till att ge barn och unga en meningsfull fritid.
Parisa Liljestrand (M):
Jag ska börja med den fråga Kristoffer Lindberg ställde alldeles nyss i talarstolen om hur man ska organisera sig vad gäller kulturskolan i förhållande till skolan och skoldagen för barn och unga. Mycket riktigt har det publicerats ett informationsmaterial som Kulturrådet har tagit fram tillsammans med Skolverket, vilket jag också tidigare nämnde.
Tanken är att man via det ska få hjälp att reda ut regler och ansvarsfördelning mellan skolan och kulturskolan. Det är också huvudmannen som bär ansvaret för att elever ska fullgöra sin skolgång.
I det huvudmannaansvaret ligger naturligtvis, vilket också finns beskrivet i informationsmaterialet, även att klara av att anpassa verksamheten, visa flexibilitet i förhållande till kulturskolan och kunna samarbeta om lösningar. Också där ligger ett stort ansvar på huvudammanivå.
Sedan ska vi komma ihåg att kulturskolan är en kommunal angelägenhet. Det är kommunala kulturskolor vi har. Till den allra största delen finansieras de också av kommunala medel. Förra året lades 2,7 miljarder kronor på kulturskolan via kommunerna.
Det statliga stöd som har givits är oerhört viktigt för att kunna främja både bredd och spets vad gäller kulturskoleverksamhet. Men det är fortfarande ett statligt stöd ; den största delen av finansieringen kommer från kommunerna själva.
Det är också kommunerna själva som i stor utsträckning måste få klura ut hur man vill jobba med denna fråga, och det ser naturligtvis olika ut i olika kommuner i landet. Där tror jag absolut att det måste vara en dialog mellan huvudmannen och kulturskolans verksamhet.
Det måste också vara en dialog mellan kommunen och den plats där kulturskolans verksamhet bedrivs eller ska bedrivas för att kunna få till flexibla lösningar och kunna anpassa sig. Detta börjar redan tidigt.
Alla som har jobbat i skolan, vilket jag har gjort, vet att det handlar om att kulturskolan redan tidigt, alltså när man börjar titta på schemateknisk planering, finns med där för att man ska kunna möjliggöra för barn och unga att få en kulturskoleundervisning som fungerar resten av livet - och även i förhållande till resten av skolan, naturligtvis. Fru talman!
Jag ska också ägna en liten stund åt att svara på ledamoten Skölds fråga om hur jag och regeringen avser att arbeta med kulturskolan för att främja barns och ungas likvärdiga rätt till kultur. Linus Sköld lyfter fram att regeringen har tilldelat kulturskolan 100 miljoner kronor.
Jag tolkar det som att ledamoten tycker att det är för lite, eftersom ledamoten kommenterade att man tidigare har haft en högre nivå.
I förhållande till det är jag stolt över att vi, trots det svåra ekonomiska läge som Sverige i dag befinner sig i, klarar av att gå tillbaka till den nivå för medel till kulturskolan som gavs redan 2019 av den dåvarande regeringen, det vill säga 100 miljoner kronor.
Parisa Liljestrand (M):
Jag blir lite förvånad över Linus Skölds inställning till budgeten. Linus Sköld borde vid det här laget veta att en budget läggs utifrån årsbasis, det vill säga att vi ger besked om vad som ska hända.
Utvecklingsbidraget har sedan 2016 legat där med ett stopp vid 2024, om inte mer medel tillförs. Precis som jag sa i Dagens Nyheter, som Linus Sköld uppenbarligen har tagit del av, kan jag i dag inte svara på om mer medel kommer att tillföras eller inte.
Det handlar alltså inte om att vi säger nej till något ytterligare utvecklingsbidrag eller utvecklingsstöd till kulturskolan. Det får vi ta när vi har diskuterat budgeten i sin helhet inför kommande budget.
Kopplat till det vill jag återigen lyfta upp att det är en styrka att regeringen, trots det svåra ekonomiska läge som Sverige har, den lågkonjunktur som vi är på väg in i och den inflation som just nu gräver djupa hål i människors plånböcker, värnar kulturbudgeten.
Det gör vi genom att satsa på barn och unga via bland annat utvecklingsbidraget till kulturskolan, som är ett komplement till den ordinarie finansieringen från kommunerna.
De 100 miljoner kronorna är oerhört viktiga för att skapa delaktighet, bredd, spets och djup, som jag var inne på tidigare, och för att möjliggöra för nya målgrupper att nå kulturskolan. Det lyfte också Linus Sköld upp.
Vi ska även komma ihåg att kommunal kultur och kommunal musikskola i dag finns i 286 av 290 kommuner. Det är alltså 286 kommuner som i dag gör ett fantastiskt jobb med att ordna kulturskola för barn och unga. Bland annat via utvecklingsbidraget och andra satsningar stöder och främjar staten kulturskolans verksamhet.
Det sker bland annat via Kulturskolecentrum, som inrättades 2018, och via Kulturskoleklivet. De delarna avser den här regeringen naturligtvis att fortsätta med. Det är oerhört viktiga satsningar, inte bara för att göra det möjligt för fler barn och unga att ta del av kulturskolans verksamhet utan också för att se till att det finns kompetens som kan lära ut till barn och unga.
Det är också viktigt. Jag skulle vilja säga till ledamöterna Lindberg och Sköld att inför propositionen som lades fram 2018 gjordes en utredning. Man tittade på huruvida staten skulle ha ett större inflytande över kulturskolan, till och med om det skulle lagstadgas eller inte. Men det valde man bort.
Det slogs fast att det inte var en bra idé. Det är viktigt att kommunerna får fortsätta att vara huvudmän över kommunala kulturskolan och att bevara den kommunala självstyrelsen. Det är viktigt att minnas att statens bidrag är viktigt, men det är också ett bidrag till en kommunal verksamhet.
Parisa Liljestrand (M):
Vi kan dividera om budgeten och semantiken. Det vi inte kan dividera om är den S-budget som presenterades i dag, där Socialdemokraterna visserligen vill dubblera nivån på utvecklingsbidraget till kulturskolan till 200 miljoner kronor. Men det vi ska komma ihåg är att det Socialdemokraterna gör är att man höjer skatten för 1 miljon svenskar.
Det tycker jag är oansvarigt när Sverige redan befinner sig i ett tufft läge. Det blir ännu tuffare för de familjer som redan har svårt och kämpar med ekonomin. Det tycker inte jag är rimligt. De kulturpolitiska målen slår fast att barn och unga är en prioriterad målgrupp. Den kommunala kulturskolan är betydelsefull för att barn och unga ska få ta del av och också utöva olika konstformer. Det står jag fast vid.
Kulturskolan är också en viktig mötesplats för barn och unga från olika delar av samhället, apropå att vi har diskuterat påverkan på socioekonomin. Kulturskolan är också viktig med tanke på en meningsfull fritid. Statens insatser handlar om att stärka infrastrukturen för kulturskolan och skapa förutsättningar.
Statens satsningar har också betydelse för enskilda barn och unga, för hela samhället och för försörjning av kulturskapare. Det är därför också kulturskolan är en bidragande faktor till att Sverige är en ledande musikexportnation. Kulturskolan är viktig och är en prioritet för mig.
Hur sedan ledamoten vill tolka det hela får ligga i betraktarens öga. Fru talman! Jag slår fast att jag fortsätter att vara stolt över regeringens satsningar på kulturskolan. Utan att höja skatten för 1 miljon svenskar lägger vi ändå 100 miljoner kronor till kulturskolan.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tackar för frågan. Det stämmer att det i Tidöavtalet slås fast att fria medier är en viktig del av vår demokratiska infrastruktur. Jag tycker att det är otroligt positivt att detta betonas redan där. Det är oerhört viktigt för Sverige att ha fria och oberoende medier. Public service är en del av det.
Kombinationen av så kallade kommersiella medier och public service gör att vi får en mångfald av fria medier i vårt land, vilket är otroligt viktigt att värna. När det handlar om utvecklingen av public service jobbar vi just nu fram direktiven för den nya utredningen om sändningstillståndet. Det ska vara klart före jul, och under första kvartalet nästa år ska utredningen förhoppningsvis sjösättas.
Då kommer vi också att beröra frågan om oberoende, men jag kan säga att det framför allt handlar om att möta digitaliseringen och teknikutvecklingen som sker i samhället.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tackar för frågan. Det här är en oerhört viktig fråga, inte minst i dag när vi har ett så osäkert omvärldsläge som vi faktiskt har. Jag är glad över att vi redan i nuvarande sändningstillstånd såg till att få en tydligare skrivning kring hur public service kan användas under osäkra förhållanden, till exempel kris och krig. Det ska naturligtvis kvarstå.
Den möjligheten är viktig just för att kunna sprida viktig, sanningsenlig information till samhället.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tackar ledamoten för frågan. Sverige befinner sig i ett tufft läge, något som kulturen tyvärr inte är skyddad från. Sverige har några tuffa år framför sig, och det gäller också kultursektorn.
Det här kräver prioriteringar, men i detta läge har vi ändå valt att presentera en kulturbudget som är den näst högsta i nominella tal. Jag håller därför inte med Amanda Lind om att vi inte lägger pengar på viktiga sektorer.
För regeringen har det varit viktigt att göra satsningar på framför allt barn och unga och det fria kulturlivet eftersom de fria kulturskaparna drabbades extra hårt under pandemin. Här görs alltså särskilda satsningar.
Parisa Liljestrand (M):
Tack för en viktig fråga! Precis som ledamoten säger är det här en fråga som vi behöver ta tag i snarast. Det har gjorts en mediestödsutredning av Mats Svegfors, och det gläder mig att den har ett brett parlamentariskt stöd. Det underlättar naturligtvis, för det här är stora och svåra frågor.
Fördelen med Svegfors utredning är att han har tittat på möjligheten att ha en geografisk spridning av det som ska vara en demokratisk rättighet, nämligen möjlighet till medier oavsett var i landet du befinner dig. Det tycker jag bör vara en vägledande princip också i det nya mediestödet.
Jag tycker att det är alldeles utmärkt att utgå från Svegfors utredning, och jag kommer att återkomma å det snaraste till kammaren med hur.
Parisa Liljestrand (M):
Tack för frågan! Det är en otroligt viktig fråga. Ni som har hört mig prata om kulturen och vikten av kulturen har också säkert hört mig säga att kulturen har ett egenvärde. Det ska vi alla komma ihåg, för det är otroligt viktigt.
Men kulturen har också ett stort värde i andra samhällsprocesser. Det gäller inte minst bildning eller, för den delen, integration. För mig är de här frågorna viktiga. De ligger mig varmt om hjärtat, och de har även varit en del i min egen resa in i det svenska samhället. Kulturen har haft en stor betydelse i att forma min tillvaro och mitt sätt att se på samhället.
Jag ser alltså att de här processerna är viktiga även för andra samhällsprocesser än det egenvärde som kulturen har.
Parisa Liljestrand (M):
Tack för frågan, ledamoten Broman! Det är naturligtvis så att regeringen står upp för yttrandefriheten, och det hoppas jag att vi har varit tydliga med. Som du säger, Bo Broman, är den svenska yttrandefriheten grundlagsbefäst - och ska så fortsätta vara. Mitt ansvar är naturligtvis att alltid stå upp för de demokratiska värdena, där yttrandefriheten är en otroligt viktig grundbult i det svenska samhället.
Den öppenheten - möjligheten att säga vad vi tycker - ska vi naturligtvis värna, och det kommer jag och regeringen att göra. Sedan behöver man fundera över att det faktiskt går att hålla två tankar i huvudet samtidigt. Det som är lagligt behöver inte alltid vara lämpligt, och det tycker jag att man kan föra en mer etisk debatt om. Det gäller till exempel lämpligheten i att bränna böcker, vilket historiskt sett har ett väldigt mörkt förflutet.
Parisa Liljestrand (M):
Det pågår i dag ett arbete hos mig på departementet som handlar just om att titta på hur vi ska stärka den svenska demokratin. Vi har i grunden en stark demokrati i Sverige. Den ska vi vara stolta över, och den ska vi värna. Demokratin är stark, men det finns alltid saker vi kan göra för att saker och ting ska bli bättre. Det kan handla om information och om möjliggörande, men framför allt tror jag att det handlar om att ha ett demokratiskt samtal kring just demokratiska värden.
Parisa Liljestrand (M):
Tack, ledamoten Deremar, för frågan! Detta är en jätteviktig fråga. Den är viktigare i dag än vad den någonsin har varit, skulle jag vilja säga, både här i Sverige och i Sveriges direkta omvärld, med anledning av den hemska invasion av Ukraina som Ryssland bedriver. Frågan om kulturarv är stor och bred.
Det är viktigt för oss att vi ser till att vi också utifrån ett beredskapsperspektiv kan bevara vårt kulturarv. Ett sådant arbete pågår i dag. Mitt departement tittar tillsammans med andra statsråd, framför allt statsrådet Bohlin, på möjligheterna för detta i dag och på hur det går att bli bättre på detta framöver.
Det handlar alltså om att ta hand om kulturarv och om att det ska finnas ordentliga evakuerings- och utrymningsmöjligheter för kulturarv och bevarande av dem.
Parisa Liljestrand (M):
Precis som ledamoten var inne på jobbar vi i dag med dessa planer på statlig nivå och för de statliga institutionerna. Både kommuner och regioner har fått ett utökat ansvar när det gäller det civila försvaret. I detta ingår naturligtvis att de måste se över det kulturarv som ligger på kommunal och regional nivå. Här krävs det att vi alla sluter upp.
Det finns säkert saker som behöver göras från regeringens håll, men vi måste göra det här tillsammans.
Parisa Liljestrand (M):
Naturligtvis står regeringen bakom den frihetlighet vi har i Sverige och vill jobba för att stärka den frihetligheten.
När det kommer till diskrimineringslagen undrar jag om jag är rätt statsråd att svara på den frågan, det kan vara så att det finns andra som är bättre lämpade, men utifrån ett demokratiperspektiv kan jag säga att det för regeringen är viktigt att bakgrund, var du kommer från, politisk tillhörighet eller andra avseenden inte ska ha någon påverkan på vart människor är på väg.
Det är en grundprincip som den här regeringen står fast vid och som vi också avser att bygga vår politik kring.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tackar för frågan. Det var verkligen en fest som vi blev bjudna på när Operan fyllde 250 år. Det är klart att det naturligtvis förde tankarna till att vår fantastiska nationalscen ska få fira 500 år om ytterligare 250 år och hur det ska gå till.
Jag kan glädja ledamoten och övriga med att vi har ett gott samtal inom Regeringskansliet om Operans framtid. Min uppfattning är att vi kommer att kunna hantera denna fråga och hitta en framkomlig väg som blir bra både för verksamheten och för byggnaden. Vi har även samtal igång med Operan, både med styrelsen och med verksamheten själv.
Vi ska inte glömma att det nu är den femte regeringen som får frågan om Operan på sitt bord, men jag är positiv. Jag är säker på att vi med goda krafter inom regeringen kommer att hitta bra lösningar på denna fråga.