KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carl Bildt (M):
Jag har inte svårt att hålla med i mycket av det som både Gunnar Andrén synnerligen vältaligt och Sven Britton har att anföra vad gäller de grundläggande förhållandena i ärendet. Det är inte dem som vi egentligen diskuterar, utan det handlar snarare om vad vi kan göra och hur de olika aspekterna på detta ser ut.
Om vi först tar det som både Gunnar Andrén och Sven Britton var inne på om taxering och indrivning är det icke illegalt att begära att medborgare utomlands ska betala skatt. Men det är icke acceptabelt att vidta exekutiva åtgärder. Sker så kommer man i konflikt med de svenska rättsvårdande myndigheterna, men då är det för de svenska rättsvårdande myndigheterna efter en anmälan att ta ställning till detta.
Det är som bekant inte möjligt för ett statsråd att instruera de rättsvårdande myndigheterna om vad de ska göra vare sig i detta fall eller i något annat fall. Sådant är rättsläget, och jag tycker att det är bra att detta rättsläge klarläggs från riksdagens talarstol. Mycket mer kan jag alltså inte göra i den delen.
När det gäller de olika åtgärder som kan vidtas brukar jag säga som så - det är lite av en standardformulering, men den är fortfarande sann - att vi vänder på alla stenar som vi ser. Jag har i den allmänna debatten eller i olika samtal knappt hört något förslag på någonting som skulle kunna göras som vi inte på ett eller annat sätt redan har prövat.
Det finns väldigt mycket som vi har gjort som vi inte har redovisat och som vi inte avser att redovisa. Resultaten är viktigare än rubrikerna, trots att vi inte har något resultat i den här frågan. Ett exempel som har kommit fram av andra skäl i samband med Gaddafiregeringens fall - en regim som vi inte hade så mycket med att göra - och som visar vidden av det hela är att vi hade ett samarbete med Gaddafis underrättelsechef.
Vi ville se om han kunde utnyttja de kanaler som han hade in i den eritreanska underrättelsetjänsten för att ta reda på om vi kunde nå fram den vägen. Man får vara mer okonventionell för att försöka åstadkomma resultat än vad jag tror att riksdagens ledamöter i normalfallet skulle vilja acceptera. Vi uppnådde inget resultat i det fallet, kan jag säga.
Det ligger dess värre lite i sakens natur och säger sig självt, att hade jag sagt någonting om detta medan det pågick hade det ställt till betydande skada för möjligheten att nå resultat. Vi såg hur fallet med Johan och Martin berördes. Det fick ju en lycklig upplösning efter en relativt kort tid, men även där var det så att jag medan det pågick utåt redovisade väldigt lite av det som vi gjorde.
Det tror jag att jag fick betydande förståelse för när vi så småningom kunde redovisa en del av det vi hade gjort. Det är lättare när man har uppnått resultat än när man inte har ett resultat att redovisa. I det här ärendet har regeringar under mer än ett decennium försökt och försökt, och det har inte berott på bristande vilja eller bristande initiativkraft att det inte har lyckats.
Det enda jag kan säga med absolut säkerhet är att vi inte kommer att ge upp och att vi kommer att fortsätta att göra vårt bästa.
Carl Bildt (M):
Jag ber Gunnar Andrén om ursäkt för att jag glömde att svara på hans frågor. Det var helt oavsiktligt. Låt mig gärna svara på en fråga som han inte återkom till, nämligen den om Norge. Norge har än så länge en ambassad och det har varit till stor hjälp för oss. När vi är där är Norge mycket hjälpsamt. Jag inskränker mig till att säga det. Vad gäller Europeiska unionen tror jag att det är en kanal som har sitt värde.
Jag sade i samband med Johan och Martin i Etiopien - det var inte alla som tyckte att det var så klokt, men jag tror i alla fall att det var klokt - att för att få ett gott resultat måste man ha en god relation. Det finns de som tror att ju mer man försämrar relationen med ett land, desto bättre kan man lösa sådana här problem. Dess värre tror jag inte att det är så. Det måste vara någon form av engagemangspolitik som leder till att man så småningom kan åstadkomma ett resultat. Vad gäller EU och biståndet är det så att det för närvarande inte förekommer något bistånd. Eritrea har sagt nej till det. Det finns inga utbetalningar. Det finns inga program.
Men det finns en ram som diskuteras för framtiden som framför allt gäller humanitärt och annat bistånd som är bra för det eritreanska folket. Jag tror att det också kan ge möjligheter till samtal som kan vara av värde i det här sammanhanget. Utan att säga mycket mer än så menar jag att det skulle vara förvånande om detta är första gången som denna tanke har passerat oss.
Till slut, utan att gå in på det heller, tog Sven Britton upp frågan om statschefen, det vill säga kungen, kan spela en roll. Jag vill inte säga något om det, bara att man kan vara medveten om att kungen i ett antal konsulära fall har ställt sin person och sin auktoritet till regeringens förfogande för att hjälpa till.
Kungen är mycket angelägen om att detta inte ska bli känt i de enskilda fallen. Det tror jag också har varit en förutsättning för att det åtminstone i vissa fall har varit aktivt. Men det kan vara bra att i största allmänhet veta att kungen ställer upp. Kungen är hjälpsam. Kungen har stundtals också kunnat bidra till att vi har haft framgång som vi kanske inte annars skulle ha haft.
Carl Bildt (M):
Jag kan bara säga till Sven Britton att vi försöker göra allt vi kan. Vi är tacksamma för det stöd vi får och vi lyssnar självfallet på de förslag som kan komma in. Jag vill också säga att det är en mycket besvärlig situation, framför allt för honom själv men självfallet också för hans familj. Jag träffar relativt regelbundet hans hustru och hans barn, som ju finns i Göteborg, och det kan väl sägas att den synpunkt som de har är att vi snarare talar för mycket och att vi kanske skulle vara ännu tystare.
Det kan illustrera den balansgång som vi har att gå. Å ena sidan ställs det här i denna kammare krav på att jag ska säga mer. Jag kritiserar inte det, för det är det riksdagen är till för. Den ska ställa den typen av krav. Det vore konstigt om den typen av krav inte ställdes. Å andra sidan finns det andra som har rätt att ställa krav, kanske också lite närmare frågeställningen, som har en helt annan synpunkt. Vi försöker då att åstadkomma det bästa från dessa utgångspunkter.
Carl Bildt (M):
Jag har i sak mycket lite att tillägga och mycket lite att invända mot den beskrivning som Carina Hägg ger. Jag kan kanske komplettera med att säga att vi ser ett allt större antal flyktingar som kommer till Sverige också. Jag tror inte att vi från någon sida ska underskatta den utmaning som kan ligga framför oss i Sverige om detta fortsätter på det sätt som vi har sett i dag.
Carina Hägg ställde en fråga i ett tidigare inlägg som jag glömde att säga någonting om, det vill säga om vi gör någonting för arbetet för Syrien efter Assad. Det gör vi inom en gruppering som heter Democratic Friends of the People of Syria. Det började som en arbetsgrupp mellan något färre regeringar, men det är nu ett större antal som under tysk ledning - det ska sägas - arbetar huvudsakligen med detta. I denna arbetsgrupp deltar Sverige.
Det är lite famlande, av lätt insedda skäl, eftersom vi inte riktigt vet när och hur övergången kommer att ske. Men det är klart att vi är mycket aktiva i arbetet. För att upprepa: Vad är det vi försöker göra? Vi försöker stödja en politisk lösning. Säkerhetsrådet måste komma samman, ta sitt ansvar och ge ett stöd till Lakhdar Brahimi. Vi hade en dialog också med Arabförbundet och med honom om detta.
Förutsättningarna just nu förefaller rätt mörka, men det hindrar inte att vi måste göra vad vi kan. När det gäller det humanitära stödet är Sverige den femte största givaren. Som vi har sagt har vi en tydlig beredskap att öka stödet. Det handlar om en närvaro så långt det går inne i Syrien och om att kunna ge konsulärt stöd till medborgare. Självfallet handlar det också om stödet till oppositionen som ska vara mer handfast och mer konkret.
Där är vi nu inne i ett nytt skede som också kan handla om att stödja oppositionens självstyrelsegrupperingar inne i de delar av Syrien som inte längre kontrolleras av Assadregimen.
Carl Bildt (M):
Jag ska inte balansera Monica Green men bara säga detta. Det handlar inte så mycket om Sverige utan om det faktum att vi - om vi ska vara realistiska, och det ska vi försöka vara - har haft en serie av nordiska nederlag i Förenta nationerna: nederlag för den isländska kandidaturen till säkerhetsrådet, för den finländska kandidaturen till säkerhetsrådet och för den svenska kandidaturen till MR-rådet. Då är det naturligt att man stannar upp och funderar.
Vi kan konstatera att världen har förändrats. Vi startade ambitionen att sitta i säkerhetsrådet som ett nordiskt land varannan mandatperiod när det fanns ca 50 medlemmar i FN - i dag är det 193. Det är klart att förutsättningarna har förändrats. Och förutsättningarna har förändrats i en lång rad andra hänseenden. Det gör att vi ska bedriva detta på ett lite annat sätt än tidigare, för annars lyssnar vi inte på de budskap som har kommit. Vi är stora i FN.
Det är sant som Monica Green säger att vi har färre i fredsbevarande operationer nu än tidigare, det vill säga i FN-operationer, med mandat från FN:s säkerhetsråd, nota bene - det finns många andra. Men vi är mycket större när det gäller humanitära insatser och flyktingar än vad vi har varit tidigare. Det är lite av en förskjutning, från det militära till det humanitära, som har skett vad gäller våra FN-insatser. Men vi ska fortsätta att arbeta på detta.
Jag noterar att det i den socialdemokratiska skuggbudgeten är ett ytterligt rudimentärt inslag ekonomiskt för dessa saker. Jag tror att det blir något mer än vad Socialdemokraterna har föreslagit. Men det blir i alla fall inga röstköpskampanjer av det slag som vi dess värre har sett från en del andra länder.
Vi ska bygga vidare på detta med en realistisk bild av hur världen ser ut och med en realistisk bild av vad vi kan åstadkomma men också med en stolthet över de stora insatser, inte minst på den humanitära sidan, som vi har gjort ännu starkare under de senaste åren och som är påtagligt uppskattade på bredden av FN-systemet.
Carl Bildt (M):
Jag vet inte vad det är för videofilm som Monica Green tittar på. Jag var inte medveten om att vi hade några videofilmer. Jag kan försäkra henne om att jag inte ser någon stor framtid i att bara kampanja via videofilmer. Jag vet inte riktigt vad detta kommer från. Jag konstaterar att det är riktigt att det är relativt få svenska trupper under FN-flagg just nu. Det har varit andra sådana perioder, om vi går tillbaka i historien. Det är ingen nyhet alls. Detta beror lite grann på den internationella situationen.
Men vi har haft många trupper ute, och vi har ett mycket omfattande engagemang i de FN-sanktionerade operationerna i till exempel Afghanistan. Det har varit jätteinsatser humanitärt, biståndsmässigt och säkerhetsmässigt med stöd av FN:s säkerhetsråd. Vi har ett mycket omfattande stöd just till de olika fredsförebyggande operationer som FN gör.
Jag ser inte antalet soldater som det huvudsakliga måttet på vårt engagemang i FN. De resurser vi avsätter till humanitära insatser är väl så viktiga, också när det gäller vår vilja att ta emot flyktingar och hjälpa till i akuta konfliktsituationer i världen, Fredrik Malm.
Carl Bildt (M):
Utan att förhäva oss själva tror jag att den allmänna bedömningen, om man lyssnar runt om i världen, är att vi har stärkt Sveriges utrikespolitiska ställning i Norden, Europa och världen. Det kan man ta del av den internationella mediebilden och se. Sedan ska vi arbeta med frågorna på ett klokt och modernt sätt. Jag tror att vi har mycket goda möjligheter om vi gör det.
Men jag tror att det vore mindre klokt, för att uttrycka sig diplomatiskt, att bara trava på som om ingenting hänt mot bakgrund av den serie av röstnederlag nordiska länder har haft. Det ligger ett budskap i detta om att FN och världen har förändrats. Uppfattningen att vi lever i 1950-talet är felaktig; vi lever i det andra decenniet av ett nytt årtusende. Det är en ny värld och ett nytt Förenta nationerna, och vi måste arbeta på ett nytt och modernt sätt.
Jag tror att vi kan bli stilbildande med en klok, modern och annorlunda kampanj för att genomföra detta. Då tror jag också att våra möjligheter är mycket goda. Jag hoppas och vill gärna så här i julhelgen uttala min övertygelse om att även Monica Green kommer att vara en såväl engagerad och viktig som effektiv medhjälpare i det arbetet.
Carl Bildt (M):
Historien har många paralleller. Jag hör till dem som stod i riksdagens talarstol och sade att muren kommer att falla. För detta fick jag uppleva spott och spe från herr Thorells före detta partiordförande. Jag hör också till dem som stod i en annan talarstol och sade att apartheidsystemet skulle falla. Jag tror dock inte att vägen till en kärnvapenfri värld är lika enkel.
Det är viktigt att vi säger att kärnvapen är farliga. Ingen tvekar om det. Det är fruktansvärt farliga vapen, och användningen av dem skulle få ohyggliga konsekvenser. Få saker har skrämt mig så mycket som när vi efter kalla krigets fall fick möjlighet att ta del av sovjetisk krigsplanläggning vad gällde användning av kärnvapen.
Vi trodde att de hade planerat för rätt begränsad användning, men de hade planerat för massiva stötvågor med hundratals laddningar i vår omedelbara närhet. Det hade förstört Europa. Nu var det andra politiska skäl som gjorde att det systemet föll samman, och det finns andra säkerhetspolitiska skäl som kanske i det iranska fallet eller i de andra fallen kan leda till att de börjar minska sina arsenaler.
En vacker dag gör kanske också Pakistan, Indien, Kina, Storbritannien och Frankrike det. Som realist är jag dock alldeles övertygad om att de bara kommer att göra det när de är övertygade om att det ligger i det egna landets säkerhetspolitiska intresse. Här ska vi långsiktigt hjälpa till så att de kommer till denna insikt och därmed skapa förutsättningarna för en kärnvapenfri värld.
Carl Bildt (M):
Torbjörn Björlund har frågat mig om jag avser att ta upp frågan om, enligt Björlunds ord, USA:s rättsövergrepp i allmänhet och övergreppen mot "the Cuban Five" i synnerhet vid något tillfälle med någon representant för USA. Torbjörn Björlund frågar också varför jag, enligt Björlund, är så rädd för att kritisera USA när det i andra fall är lättare. Svaret på den första frågan är nej. Svaret på den andra frågan är att Torbjörn Björlund och jag verkar ha olika syn på USA som rättsstat.
USA:s rättssystem är, till skillnad från exempelvis det kubanska, väl utvecklat. Den amerikanska författningen ger ett omfattande skydd åt grundläggande fri- och rättigheter, inklusive de mänskliga rättigheterna. En kombination av statliga institutioner, självständiga domstolar, enskilda organisationer och fria medier försvarar alla individers rättigheter. Därmed finns goda grundförutsättningar för rättvisa rättegångar i USA.
Carl Bildt (M):
Jag kunde inledningsvis ha sagt att vi ibland kritiserar USA på detta område, framför allt när det gäller användningen av dödsstraff där vi har en fundamentalt annorlunda inställning. Utan att gå in närmare på det konkreta fallet kan jag dock konstatera att detta fall har gått igenom alla instanser i det amerikanska rättssystemet och varit föremål för betydande behandling av det amerikanska rättssystemet på alla nivåer.
Det handlar om fem personer som har agerat på den kubanska säkerhetstjänstens uppdrag och blivit dömda, bland annat för spioneri. Såvitt jag förstår och utan att ta ställning till frågan i övrigt har de inte heller förnekat att de genomförde dessa uppdrag. Vi har inte haft anledning att ta upp detta med USA över huvud taget, och det finns heller ingen anledning att göra det. Vi tar dock självklart upp dödsstraff med USA och andra länder.
Torbjörn Björlund tar upp alla möjliga andra saker, men jag lägger dem åt sidan. Vad gäller fallet Julija Tymosjenko har det knappt gått genom något rättssystem värt namnet. Här är det de facto en oppositionsledare som har satts i fängelse, och det är vi, för att uttrycka saken försiktigt, rätt skeptiska till.
Carl Bildt (M):
Svaret på Torbjörn Björlunds fråga är mycket enkelt. Anledningen är sakfrågan. Detta är ett land med ett i allt väsentligt fungerande rättsväsen där detta fall har varit uppe till prövning i åtskilliga instanser. Till och med USA:s högsta domstol har prövat om det finns anledning att ta upp fallet till förnyad prövning, och svaret har varit nej. Normalt tar vi inte upp sådana fall. Det finns ingen anledning till det, och så är det.
Sedan tar Torbjörn Björlund upp en förfärlig mängd andra saker som har att göra med hans grundläggande inställning till USA, och jag lämnar detta vid sidan om. Det leder till misstanken om att han bara är ute efter USA i största allmänhet i och med att han blandar in allt möjligt. Jag vill begränsa debatten till denna sakfråga, och där har jag svarat för andra gången. Vi kan notera att detta är vår andra interpellationsdebatt i just detta ämne.
Carl Bildt (M):
Jag kan fatta mig mycket kort. Till Torbjörn Björlund vill jag säga att jag inte tog upp situationen i Jerusalem speciellt, för jag håller helt med om att alla faktorer i konflikten kommer samman där. Vi har uttalat vår oro för de skärpta motsättningar och incidenter som har varit i Israel under den senaste tiden, och det har vi gjort i stor tydlighet i den diplomatiska dialogen från Europeiska unionens sida.
En byggnation i E1 skulle få förödande konsekvenser för fredsprocessen; det har vi varit mycket tydliga med från både europeisk och amerikansk sida. Jag kan också i julandan vara enig med Peter Hultqvist om åtskilligt i den meningen vi är överens om att det är bra att Israel nu är med i Universal Periodic Review. Jag håller med om det.
Samtidigt håller jag med om att de inte ska få för mycket beröm för att de gör det som de skulle ha gjort hela tiden och det som andra länder ska göra. Man ska inte få extrapoäng för att man gör det som man skulle ha gjort hela tiden men har bojkottat under ett tag. Däremot gör jag en lite annorlunda värdering av deltagandet i detta huvudsakligen administrativa arrangemang.
Även om bedömningarna av inte minst de historiska sammanhangen självfallet skiljer sig lite åt och även om fokus kan ligga på olika delar av problematiken i detta konfliktfyllda område konstaterar jag till slut följande: Vad gäller de grundläggande principerna för den politik som vi företräder för att åstadkomma fred i området råder - trots tonläget ibland - en betydande enighet i denna riksdag. Det är en betydande styrka för oss. I denna anda ber jag att få önska alla både en god jul och ett gott nytt år.
Sedan blir det säkert intressanta interpellationsdebatter om denna fråga och om alla andra frågor som står på den internationella dagordningen nästa år.
Carl Bildt (M):
Jacob Johnson har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att Turkiet fullt ut ska respektera den europeiska konventionen för mänskliga rättigheter samt Köpenhamnskriterierna. Förhandlingarna om en turkisk anslutning till EU är det enskilt viktigaste verktyget för att främja en demokratisk utveckling i Turkiet och för att ställa krav på stärkta mänskliga rättigheter. Turkiet har under det senaste decenniet gjort framsteg som ett resultat av EU-förhandlingarna.
För att Turkiet ska leva upp till den nivå av respekt för mänskliga rättigheter som EU kräver måste den kurdiska minoritetens ställning stärkas. Detta utgör en viktig del av det politiska Köpenhamnskriteriet. Minoriteters förutsättningar i Turkiet har dock förbättrats de senaste åren. Sverige och EU välkomnade den turkiska regeringens så kallade demokratipaket som presenterades den 30 september 2013. Demokratipaketet inkluderade en rad åtgärder för utökade rättigheter för den kurdiska befolkningen.
Liksom kommissionen påpekar i sin årliga översynsrapport anser Sverige att det är mycket anmärkningsvärt med det stora antal personer som gripits i samband med KCK-rättegångarna. Även Europadomstolen har dömt Turkiet till skadestånd för att beslut om häktning verkställs på vaga grunder och för att långa häktningstider i vissa fall har använts som bestraffning eller avskräckning. Turkiska medborgare har rätt att gå till Europadomstolen för att pröva om staten Turkiet lever upp till sina åtaganden enligt Europakonventionen.
Det är välkomnande att se att turkiska medborgare utnyttjar denna rätt. Sverige, liksom EU, pekar återkommande på att den vida definition av terrorism, som ligger till grund för tillslag mot kurdiska aktivister och regeringskritiska journalister, är högst problematisk. I dialog med den turkiska regeringen kommer därför Sverige gemensamt med EU att ställa fortsatta krav på reformer för att stärka skyddet för den enskilde. Ett kontinuerligt samarbete för att stödja reformprocesser i Turkiet sker även bilateralt med Sverige.
Bland annat pågår i dag ett utbyte mellan svenska och turkiska åklagare och domare för att stärka det turkiska rättssystemets oberoende och effektivitet. Det svenska bilaterala reformsamarbetet möjliggör även åtgärder för att främja rättsreformer och för skydd av mänskliga rättigheter i enlighet med de krav som ställs genom Köpenhamnskriterierna.
Det strategiska partnerskapet mellan Sverige och Turkiet, som undertecknades i samband med statsbesöket i fjol, utgör en plattform för stärkt bilateral dialog om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Sverige och EU kommer att fortsätta stödja Turkiets demokratisering och ser på EU-närmandet som ett ankare för reformprocessen i Turkiet. På så vis kan Turkiets fortsatta EU-process liksom hittills vara en kraft för positiva förändringar.