Lena Hallengren (S):
Vi kan naturligtvis ha en interpellationsdebatt om patientsäkerheten, även om min fråga specifikt handlade om de högar som finns på Socialstyrelsen. Jag har givetvis ingenting att invända mot att det varje vecka inkommer hundra nya ärenden. Det tror jag att socialministern förstår. Det är dock ett problem om inte ungefär lika många avgörs varje vecka, för då läggs de på hög. Då känner inte den patient som har ett klagomål att han eller hon tas på allvar.
Och detta handlar inte bara om klagomål utan om att man i många fall behöver personlig upprättelse för ett fel som begåtts. Det är ett stort problem om jag känner att mitt ärende bara läggs på hög, att jag inte är så viktig, att ingen lyssnar på mig, att mitt ärende väl hanteras någon gång. Det kan bli liggande i åratal. Jag tror inte att vi ska underskatta vad det kan innebära för den enskilde patienten att känna att inte någon ser den skada man blivit utsatt för.
Därför fortsätter jag att fråga socialministern vad regeringen gör åt detta. Det räcker inte att ha goda intentioner, för det är jag alldeles övertygad om att Göran Hägglund har, och vi hade också ett gemensamt patientsäkerhetsbetänkande och beslut i riksdagen. Det räcker inte med goda intentioner om resultatet inte blir som man tänkt sig. Då måste man fundera på vad man gjorde för fel. Man behöver kanske ha lite självkritik och fundera över om det var rätt att lämna över så många ärenden till Socialstyrelsen och om det var rimligt att tro att Hsan skulle lämna över noll ärenden.
Jag kan villigt erkänna att det under de senaste veckorna visst kan ha hanterats några ärenden, men för tre veckor sedan hade inget ärende avgjorts. Den exakta siffran känner jag inte till. Det hela går alldeles för långsamt. Det är nog inte så att Socialstyrelsen har för lite resurser, utan det är sannolikt ganska många som arbetar med detta. Frågan är dock om de är tillräckligt många. Hur allvarligt tycker ministern att det är att högarna växer?
Ekot har också satt sig in i ärendet och ställt frågan till Göran Hägglund, som säger att Socialstyrelsen uppenbarligen har fått ta över alltför många gamla ärenden, att det under alla förhållanden är otillfredsställande och att ärendena därför naturligtvis ska arbetas bort. Så säger Göran Hägglund. Socialstyrelsen får helt enkelt kavla upp ärmarna? frågar journalisten. Ja, blir svaret, det kommer de att få göra. Det är en tuff uppgift, men den måste genomföras för patientsäkerhetens skull.
Lite lättvindigt tycker jag att det är att bara lägga problemet i knäet på dem som arbetar på Socialstyrelsen. Min uppfattning är att de säkert vill göra ett gott jobb, men frågan är om de verkligen har tillräckliga förutsättningar. Jag är mycket tveksam till det.
Problemet är inte patientsäkerhetslagen och förändringen i hanteringen av de ärendena utan problemet är att frågan lämnats över, sannolikt med otillräckliga resurser, och att ministern i dag egentligen inte har så mycket mer än dialog att erbjuda. Jag tror inte att det räcker för dem som har ärenden som ligger på hög.
Jag vill gärna lyfta fram ytterligare en sak, och det är hur vi ska hantera frågan om meddelarskydd, som behandlas i samband med patientsäkerhet. De ambitioner som vi gemensamt har är att ha så få skador som möjligt inom vården. När skador uppkommer ska det vara så enkelt som möjligt att hantera och utreda hur de uppstått. Hur ser ministern på den frågan som tidigare väckts om meddelarskydd?
I fråga om privata vårdgivare har man inte samma källskydd och samma säkerhet när man som medarbetare ser brister och uppdagar dem. Jag tycker att den frågan är väsentlig att lyfta fram i sitt sammanhang. Det vore bra om jag möjligtvis kunde få något besked om dagsstatus beträffande meddelarskyddet, om den frågan inte borde vara lika oavsett arbetsgivare. Och återigen: Vilka möjligheter kommer Socialstyrelsen att få för att beta av dessa högar, förutom att kavla upp ärmarna?