Sven-Erik Österberg (S):
Det är otvivelaktigt mycket intressanta frågor som herr Attefall väcker i debatten. Jag har konfronterats med dem vid många tillfällen. Innan jag går in på dem och pekar lite grann vill jag säga följande. Det faller väl tillbaka, till viss del, allt det som väcks. Vem är det som är med i en kommunal folkomröstning? Vilka konsekvenser får ett sådant beslut?
Berör det bara den egna befolkningen eller andra också? Jag har varit engagerad i det här men även mitt parti. Jag har ingen annan uppfattning än partiet i helhet om det. Vi har varit ganska restriktiva till kommunala folkomröstningar. Skälet är att de är väldigt komplicerade. När en politisk majoritet fattar ett beslut i vilken fråga det än må vara kan den alltid ställas till svars.
Den kan ändra sitt beslut om det visar sig att man tycker att tiden har gått och det finns skäl att ompröva det. En lokal folkomröstning kan aldrig ställas till svars på det sättet. Folket kan inte ställa sig självt till svars. Det kan möjligtvis ske genom en ny folkomröstning. Men vi känner alla till processen. Problemet med folkomröstningar i allmänhet är att ta reda på efterbörden. Hur hanterar man det så att det också framstår som demokratiskt riktigt?
Det är ofta väldigt populistiskt i debatten att säga att en kommunal folkomröstning är det yttersta av demokratin. Det är folket självt som säger hur det vill ha det. De flesta omröstningar visar att när processen har skett så uppstår missnöje. Man tycker att man har blivit demokratiskt misshandlad. Man berörs på ett sätt fastän man inte har kunnat vara med och säga sitt. Mitt konkreta exempel som jag skulle vilja peka på är den folkomröstning som hölls när Heby kommun ville byta län från Västmanland till Uppsala.
Det utbröt en stor debatt. Människor som bodde i Sala kommun tyckte att de berördes. De fick en sämre service. Man hade haft ett gemensamt upplägg om sjukvård, tingsrätter, elverk och distribution tillsammans. Man hade haft logistik tillsammans. Det skulle brytas upp av en länsgräns. Hur kan man bestämma det i Heby kommun? Varför får inte vi ta del av det här och säga vår sak? Så sade man. Precis detta är den komplexa frågan i lokala folkomröstningar.
Därvidlag, när man tittar enskilt på dem, har jag egentligen ingen annan uppfattning än Stefan Attefall övergripande i sig. Det är alltid problem med vilka som är med och bestämmer när man ska hålla lokala folkomröstningar. Som jag sade i min inledningsdel är det upp till respektive fullmäktige när det gäller de kommunala folkomröstningarna.
Det tänker jag inte lägga mig i från statlig nivå oavsett om det gäller ett länsbyte, bildande av kommun eller vad det kan vara. Jag tänker inte göra det ens när det gäller trängselskatt i Stockholm. Frågorna har samma dignitet. Det är fullmäktige i Stockholm som har fattat beslut, och de har den exklusiva rätten att både bestämma när man ska ha folkomröstning och vad folkomröstningen ska handlägga.
Jag har fullt förtroende för den kommunala nivån och det kommunala självstyret. Jag har uppfattat att också Kristdemokraterna har tyckt att det kommunala självstyret är bra och att man beslutar i det läget. Man kan ju inte byta fot bara för att det gäller en fråga som man själv inte gillar i grund och botten. Då tycker man visst att staten ska gå in. Jag vet inte om jag ska tolka Stefan Attefall på det sättet. Här är det tydligen läge för staten att gå in, för i grund och botten gillar inte Kristdemokraterna trängselskatt. Jag tänker för övrigt inte nämna någonting om trängselskatt.
Om Stefan Attefall vill diskutera den frågan får han väl vända sig med en interpellation till Pär Nuder. Jag tänker inte ge mig in på det utan bara beröra komplexiteten vid kommunala folkomröstningar. Däremot kan man säga något om demokratiaspekten, oavsett vad för debatt som har förts just i den enskilda frågan. Det finns ändock en majoritet i Stockholms stadshus som har tyckt att man ska införa trängselskatten. Annars hade den ju aldrig kommit till stånd.