KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gustav Fridolin (MP):
Erik Bengtzboe har frågat mig hur mycket längre svenska elever ska behöva vänta på att jag och regeringen ska agera i enlighet med riksdagens beslut gällande att utöka undervisningstiden i skolan genom att göra förskoleklassen till en del av grundskolan. Jag håller med Erik Bengtzboe om att det finns en bred uppslutning i svensk politik kring värdet av en skola som ger alla elever förutsättningar att få en bra start i livet. I dag är det dock många elever som inte når målen för utbildningen i grundskolan.
Regeringens svar på denna utmaning är investeringar för att tidigt ge det stöd eleverna behöver, stärka läraryrkets attraktivitet och skapa en jämlik skola för alla elever. Regeringen anser även att utökad undervisningstid kan ge eleverna bättre förutsättningar att lyckas i skolan. Regeringen överlämnade därför den 17 mars i år propositionen Ytterligare undervisningstid i matematik till riksdagen.
I propositionen föreslås att den minsta totala undervisningstiden i matematik successivt utökas med 105 timmar i årskurs 4-6 från nästkommande läsår i grundskolan och motsvarande skolformer. Detta innebär också att den totala undervisningstiden utökas. Ytterligare undervisningstid för eleverna har även föreslagits av Grundskoleutredningen. Utredningen överlämnade sitt betänkande Mer tid för kunskap - förskoleklass, förlängd skolplikt och lovskola den 2 oktober förra året.
Utredningen föreslår bland annat att förskoleklassen ska kvarstå som en egen skolform men bli obligatorisk, vilket innebär att skolplikten inträder vid sex års ålder. Betänkandet har remissbehandlats, och förslagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Regeringen har för avsikt att återkomma till oppositionen i frågan för att föra samtal om den fortsatta processen. Undervisningstiden har betydelse, men forskning pekar också på vikten av lärarens undervisningsskicklighet som den enskilt viktigaste faktorn för elevernas kunskapsinhämtning och resultat. Kvaliteten i undervisningen är alltså minst lika viktig som kvantiteten.
Jag vill i sammanhanget lyfta fram utredningen om en läsa-skriva-räkna-garanti som lämnar sina förslag till regeringen i början av hösten 2016. Syftet med utredningen är att utarbeta ett förslag till system som ser till att alla elever får det stöd eller särskilda stöd de behöver för att få förutsättningar att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås i ämnena svenska eller svenska som andraspråk och matematik i årskurs 3 i grundskolan och sameskolan samt i årskurs 4 i specialskolan.
Utredaren ska bland annat analysera vilka behov av kompetensutveckling som finns hos huvudmän, rektorer och lärare. Sammantaget anser jag att de insatser som regeringen genomför - tidiga insatser, stärkt attraktivitet för läraryrket, ökad likvärdighet och, i vissa fall, utökad undervisningstid - tillsammans kommer att ge alla elever bättre förutsättningar för att få en bra start i livet.
Gustav Fridolin (MP):
Jag får erkänna att jag inte riktigt förstår Erik Bengtzboes logik. Den ena stunden talar Erik Bengtzboe med ett hyllande språkbruk om hur bra förskola vi har i Sverige. När förskolepedagogiken verkligen får tid och när den når fram till eleverna kan vi se effekterna till och med i PISA-proven, som eleverna gör som 15-åringar, menar du. Men i nästa stund säger du: Därför måste vi trycka bort förskolepedagogiken från sexåringarna.
Den logiken går inte ihop. Om vi har en bra förskolepedagogik ska vi utveckla förskoleklassen, som i dag är en brygga mellan förskolans pedagogik och grundskolans pedagogik. Då håller det inte att säga att förskollärarna ska få välja mellan att ombilda sig till grundskolelärare eller försvinna från förskoleklassen.
Jag kan inte heller förstå varför vi, när vi står inför den stora lärarbrist som vi har i dag, ska omyndigförklara en stor grupp lärare - akademiskt skolade experter på små barns lärande - när det gäller att jobba med sexåringar. Jag vill att förskoleklassen, i egen skolform eller som en del av grundskolan, ska fortsätta att vara ett möte mellan förskolans och grundskolans pedagogik.
Man ska säkerställa att elevernas kunskapsresa - och det gäller alla elever och alla barn, även den procentandel som i dag inte går i förskoleklass - börjar så att de når de mål som finns uppsatta som kunskapskrav i årskurs 3. För att göra det behövs skärpta regler. Därför fattar vi på torsdag beslut om ett centralt innehåll för förskoleklassen. Det blir ett nytt kapitel i läroplanen.
Vi gör det enklare att åberopa rätten till särskilt stöd. Det blir en tydligare jämförelse, och därför är det bra att detta kapitel kommer på plats. Detta fattar vi beslut om på torsdag. Därför tar vi också fram en läsa-skriva-räkna-garanti från förskoleklassen till årskurs 3, som givetvis kommer att innehålla element om vilken fortbildning lärarna behöver.
Men det kan inte bara vara förskollärarna som jobbar med sexåringarna som behöver fortbildning för att vi ska säkerställa att alla elever når kunskapskraven i årskurs 3. Jag tror att det också handlar om att de som är utbildade grundskollärare ska kunna få del av den bästa kompetens som finns i det svenska skolsystemet. Vi ska ha de bästa systemen för att kunna säkerställa att en elev som behöver extra stöd ska få detta stöd på plats. Därför har vi läsa-skriva-räkna-garantin.
Gustav Fridolin (MP):
Det enda som är roligare än att slåss mot väderkvarnar är möjligen att umgås med dem eftersom din liknelse rimligen handlade om att det var du som var väderkvarnen. Jag vet att riksdagen har fattat beslut i form av ett tillkännagivande. Givetvis ska ett tillkännagivande åtföljas enligt de regler som finns.
Avslutningsvis vill jag dock för protokollet säga att jag inte kan förstå vad som är ohederligt i att syna konsekvensen av den moderata förslaget för den enskilde förskolläraren som i dag arbetar, trivs och gör ett fantastiskt bra jobb i förskoleklassen.
Konsekvenserna av att säga att de enda som är behöriga att jobba i en framtida obligatorisk skolform för sexåringar är utbildade grundskollärare är att de förskollärare som jobbar där i dag måste välja mellan att ombilda sig till grundskollärare eller att lämna förskoleklassen och sin verksamhet med sexåringar.
Jag kan inte förstå varför den signalen behövs till akademiskt utbildade experter på små barns lärande, som i dag gör en stor skillnad i förskoleklassen i samverkan med utbildade grundskollärare. Med detta sagt - tack så jättemycket för gratulationerna! Nu fortsätter kvällen.
Gustav Fridolin (MP):
Maria Stockhaus har angående en intervju i Aftonbladet frågat mig hur tanken att elever utan skolbakgrund oavsett ålder ska kunna placeras i lågstadiet ska fungera i praktiken. Låt mig först klargöra att detta inte är tanken.
Däremot ville jag i intervjun belysa det faktum att det är viktigt att en elevs ålder inte ensam utgör underlag för beslut om i vilken årskurs eleven ska placeras i. Elever som påbörjar utbildningen senare än när skolgången i Sverige normalt startar kan sakna tidigare skolgång eller ha en utbildningsbakgrund med stora brister. Det är därför inte alltid lämpligt att låta dessa elever börja sin utbildning i en årskurs som motsvarar deras ålder.
Beslut om i vilken årskurs som en elev ska placeras i ska från och med den 1 januari 2016 föregås av en individuell prövning. För att möjliggöra att varje elevs kunskaper bedöms, så att undervisningen kan anpassas efter vars och ens unika behov, blir det därför obligatoriskt för kommunerna att kartlägga varje elevs kunskaper. Om bedömningen av elevens kunskaper visar att elevens behov bättre skulle kunna tillgodoses i någon annan årskurs än vad elevens ålder motiverar finns det skäl att låta honom eller henne börja där.
Enligt regeringens uppfattning är det dock inte enbart elevens kunskapsnivå som bör vara avgörande för placeringen. Det är framför allt tiden som eleven tillbringat i skolan som är viktig för att uppnå kunskapsmålen och inte vilken årskurs som eleven placerats i. Elevens möjligheter till integration och kontakter med jämnåriga bör också beaktas. Utifrån kartläggning och andra faktorer beslutar rektor om årskursplacering. Detta anges även i regeringens proposition Utbildning för nyanlända elever - mottagande och skolgång .
Gustav Fridolin (MP):
Då vill jag tacka för interpellationen, som gav mig möjlighet att förtydliga uttalandet och beklaga om det har väckt den oro som Maria Stockhaus beskriver. Bakgrunden till att jag svarade på frågorna var att Vellinge kommun utsetts till årets skolkommun. Jag underströk då att jag hoppades att Vellinge med sina bra skolor ska kunna ta ett stort ansvar för att ta emot nyanlända elever.
Jag ville visa att vi har en ny lagstiftning på plats och att lagstiftningen - som träder i kraft den 1 januari - innebär att det ska göras en kartläggning. Den tydliggör också att ålder inte får vara ensam faktor för i vilken årskurs ett barn ska placeras. Jag hoppas att de diskussioner som man för i olika partier leder till att detta är någonting som man har med sig vid de många årskullsplaceringar som vi ser framför oss med det stora antalet nyanlända som kommer till Sverige.
Vi kan utläsa ur statistiken att vi allt bättre klarar av uppdraget att erbjuda en bra skola för dem som börjar före sjätte årskursen. Flera av dessa elever lämnar i dag skolan med betyg som är tillräckliga för att komma in på gymnasiet. För dem som anländer senare är utvecklingen den motsatta. Det är allt fler av dem som inte får behörighet till gymnasiet.
De har inte gått så många år i skolan, och sedan avkrävs de att bara på några få år klara det som svenskfödda barn har nio tio år på sig att klara. Det är såklart orimligt.
Gustav Fridolin (MP):
Jag instämmer i det som Maria Stockhaus har fört fram. Vi måste visa tillit till att man klarar kartläggningsuppdraget och årskursplaceringen efter kartläggningen. Sedan finns det anledning att ha en diskussion om något av det som var bakgrunden till att vi lyckades enas om den här lagstiftningen, som innebär en obligatorisk kartläggning. Den prövningen har tidigare inte alltid gjorts i skolan. Det har förekommit årskullsplaceringar som i princip enbart har byggt på barnens ålder.
Det är helt klart att det är ett orimligt krav om barn som helt saknar utbildningsbakgrund eller som har bott flera år i flyktingläger förväntas klara grundskolan och uppnå behörighet på ett eller två år. Därför måste man ha en tydligare lagstiftning - det är vi överens om - där barnets ålder ska vägas mot barnets förkunskaper, antal skolår och vilken utbildningsnivå som eleven ligger på. Fru talman!
Avslutningsvis är det också viktigt att påpeka att detta ofta diskuteras utifrån det här perspektivet. Men det händer ju också att det kommer barn till Sverige från länder där man har högre kunskapsnivå än vissa av de svenska jämnåriga kamraterna, inte minst i matte och naturvetenskapliga ämnen. Det är en av anledningarna till att vi också ser behovet av att ha den här typen av kartläggningslagstiftning.
Gustav Fridolin (MP):
Nu fortsätter vi med ytterligare en interpellation från Maria Stockhaus, och vi kommer ta i hand och tacka varandra när denna interpellationsdebatt är avslutad. Maria Stockhaus har frågat mig när jag tänker tillsätta den utredning angående fjärrundervisning på entreprenad som riksdagen tillkännagav som sin mening att den bör tillsättas. Enligt riksdagens beslut om propositionen Möjligheter till fjärrundervisning infördes den 1 juli 2015 en definition av fjärrundervisning i skollagen.
I enlighet med propositionen har regeringen genom bestämmelser i skolförordningen och gymnasieförordningen beslutat att en skolhuvudman, under vissa förutsättningar, får använda sig av fjärrundervisning ibland annat modersmål, studiehandledning på modersmålet och moderna språk. Regeringen har även beslutat om en försöksverksamhet med möjlighet till fjärrundervisning i fler ämnen.
Dagens bestämmelser innebär att om det inte finns någon legitimerad och behörig lärare på en skolenhet så kan fjärrundervisning bedrivas av en lärare som finns på en annan skolenhet inom huvudmannens organisation. Genom bestämmelserna förbättras skolhuvudmännens möjlighet att anordna modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmålet för alla elever som har behov av det. De lärare som finns inom huvudmannens organisation kan användas mer effektivt bland annat genom att en lärare kan undervisa elever som befinner sig geografiskt långt bort från läraren eller är utspridda på olika skolenheter.
Regeringen och den borgerliga oppositionen är dock överens om att se över förutsättningarna för utökade möjligheter till modersmålsundervisning, studiehandledning på modersmålet och fjärrundervisning på entreprenad samt göra en bredare översyn av entreprenadbestämmelserna i 23 kap. skollagen. Den pågående flyktingkrisen aktualiserar nu än mer frågan om hur skolhuvudmän kan ges goda förutsättningar att erbjuda nyanlända elever modersmålsundervisning och studiehandledning på modersmålet.
Sedan riksdagen gjorde sitt tillkännagivande har behovet av modersmålslärare och studiehandledning på modersmålet ökat ytterligare. Det är därför regeringens avsikt att snarast möjligt låta snabbutreda frågor om bland annat utökade möjligheter till modersmålsundervisning, studiehandledning på modersmålet och fjärrundervisning på entreprenad. Regeringen arbetar för att ny lagstiftning ska kunna träda i kraft nästa år.
Gustav Fridolin (MP):
Vi delar bilden av att fjärrundervisning är en liten del av lösningen för att se till att alla elever oavsett var de bor och oavsett vilken bakgrund de har får den utbildning de behöver. Det är också därför som vi har fattat beslut om att man ska inleda en försöksverksamhet med fjärrundervisning i fler ämnen än de ämnen som vi talade om när frågan var i riksdagen. Ett av dessa ämnen är såklart svenska som andraspråk.
Det täcks också upp inom ramen för försöksverksamheten. Jag är trygg med att den utredning som vi tillsätter kommer att ge oss det beredningsunderlag som vi behöver för att titta till exempel på SKL:s inspel och förslag att öppna bredare när det handlar om just ämnet svenska som andraspråk. Jag är övertygad om att i dessa frågor står Maria Stockhaus och regeringen varandra mycket nära.
Jag är också glad över att Maria Stockhaus har uppmärksammat det beslut vi har fattat om att nu ta fram en it-strategi. Det gör vi inte minst utifrån det arbete som görs inom SKL och gjordes inom SKL under den tid som Maria Stockhaus var ordförande i utbildningsberedningen.
Gustav Fridolin (MP):
Jag har stor respekt för frågan och stor respekt för frågeställaren, men jag saknar lite respekt för det regeringsalternativ som frågeställaren företrädde till september förra året när det handlar om järnvägen. Det var en regering som började sin resa med att säga att det hade överinvesterats i järnvägen och som byggde på det stora underhållsberg som ledde till förseningar, som alla vi som har stått och frusit på en perrong känner väl av. Nu finns en regering som investerar i järnvägen.
Vi investerar 6 1⁄2 miljard i järnvägsunderhåll för de kommande åren. Det är innan infrastrukturpropositionen är på plats. Den utbetalning som Annika Qarlsson nämner har kommit efter en ägardialog mellan Näringsdepartementet och SJ där man har funnit att bolaget är överkapitaliserat. För att utbetalningen ska vara möjlig är det självklart att bolagets investeringsplan måste hållas. SJ måste klara de investeringar som krävs för att bygga ett robust och klimatsmart järnvägsnät.
Det är för oss självklart, och det är självklart för regeringen när man har gått in i dialogen med SJ AB.
Gustav Fridolin (MP):
Det här är lite av en klassisk bumerangfråga. Det känns skönt när man skickar iväg frågan, men sedan kommer den tillbaka igen. Anledningen till att samtalen över huvud taget förs med SJ är att SJ i dag betraktas som ett bolag vilket som helst. Det bygger på de regler som Alliansen följde under sina åtta regeringsår. Vår regering vill ha en annan relation till SJ. Vi vill att SJ ska få ett utökat samhällsuppdrag.
Vi skulle jättegärna vilja komma överens med riksdagen om det så att vi kan ändra ägardirektiven till SJ AB på ett bra sätt så att det får ett utökat samhällsuppdrag. Om Centerpartiet är intresserat av mer än att kasta bumerangen mot Miljöpartiet - det är också en livsluft, det förstår jag - skulle man kunna komma in i samtal om hur vi ska ändra ägardirektiven till SJ och ge det ett utökat samhällsuppdrag. Då skulle vi inte behöva stå här och diskutera den typen av utdelning.
Gustav Fridolin (MP):
Jag måste säga att jag är lite förvånad över vilka människor Emma Henriksson mött de sista dagarna. Jag har mött människor som verkligen ställer upp med både tid och pengar, som volontärer i skolor, med läxhjälp, på asylboenden och i församlingar. Inte en enda av dem har sagt: Nu går jag och skänker lite, för det får jag göra skatteavdrag för. Det är ju inte detta som är drivkraften för att man vill hjälpa till och vara en medmänniska.
Det är något man gör för att man faktiskt vill stå upp som människa för de människor som nu flyr från andra länder. Det är sant att vi tar bort det ineffektiva avdraget för gåvor, som alliansregeringen införde. Men det är lika sant att vi kommer att tillföra mer resurser till civilsamhället i den budget som kommer än vad avdraget har kostat.
De pengarna går bland annat till just de organisationer som nu gör ett jättestort och viktigt jobb med att ställa upp för flyktingar som kommer till Sverige.
Gustav Fridolin (MP):
Jag ska svara på frågan, men låt mig först bara ifrågasätta verklighetsbeskrivningen. Jag köper inte att det skulle vara så att anledningen till att människor skänker mer är att man har infört ett skatteavdrag. Jag har inte mött någon människa som sagt: Nu äntligen ska jag skänka pengar till en civil organisation, för nu får jag dra av på skatten för det. Jag tror inte att detta är drivkraften. Anledningen till att vi nu skänker mer är att behoven är så mycket tydligare, större och uppenbarare för oss alla.
Då vill vi göra det vi kan för att möta de behoven, precis som Emma Henriksson säger, med både pengar och tid. Den konkreta frågan var: Hur kan det bli bättre efter att vi tar bort avdragsrätten? Jo, därför att vi tillför så mycket mer pengar, både till civilsamhället - civilsamhället får i budgeten mer än vad avdraget har kostat - och till bistånd och direkt katastrofhjälp.
Precis som utrikesminister Margot Wallström här redovisade tillförs där över 400 miljoner under nästa år, och det är, som alla vet, mer än 250 miljoner.
Gustav Fridolin (MP):
Rätten att välja skola efter pedagogisk inriktning och efter möjligheten att växa som människa slår vi vakt om. Men vi måste samtidigt se den forskning som förs fram, till exempel i OECD:s djupgranskning av Sverige, att Sverige sticker ut. Vi sticker ut genom att vi har denna rätt och möjlighet som vi slår vakt om men saknar mekanismer som utjämnar de skillnader som då uppstår mellan skolor.
Vi har en ökad segregation i skolsystemet, och då tror vi, vilket Skolkommissionen också gör, att vi måste titta på vad vi kan göra för att utjämna skillnaderna mellan skolor så att skolvalet får bli just ett skolval mellan olika pedagogiska inriktningar och inte ett lotteri där man kan råka välja rätt eller fel skola. Skolval bygger på att alla skolor är bra, och det måste vi kunna säkerställa. Denna typ av system byggs i dag upp i en del kommuner.
Jag vet att kommuner som styrs av Moderaterna i flera fall har infört system där alla föräldrar ska välja, och det är ett system för att hantera de skillnader som uppstår om valfriheten inte kombineras med starka system för att inte bara de barn som har engagerade föräldrar ska välja skola.
Gustav Fridolin (MP):
Jag tror att jag var ganska tydlig. Det fria skolvalet är viktigt men måste kombineras med en trygghet i att alla skolor är bra. Annars är det inte ett skolval. Då är det något man gör utan att veta vad man får. Då kommer vissa elever att hamna på de skolor där alla vill gå medan andra lämnas kvar på de skolor som valts bort. Vi får inte ha ett system med valda och bortvalda skolor. Det fria skolvalet måste kompletteras med starka system för att säkerställa att alla skolor är bra och attraktiva.
Det finns många kommuner som jobbar med detta. Malmö kommun har gjort ett medvetet och strategiskt jobb för att säkerställa att alla skolor är bra skolor, vilket också har lett till att man tog det tuffa beslutet att lägga ned en skola. De eleverna - exakt samma elever - fick bättre resultat när de hamnade på andra skolor. Det är klart att det är viktigt att dra lärdom av det. Skolan betyder så mycket, och vilka möten de får i skolan betyder så mycket för elevernas kunskapsutveckling. Vi gör en del på det här området.
Vi tittar till exempel på om man kan införa en gemensam kö för alla skolor. Det gör det lättare att välja. Det gör systemet bättre. Skolkommissionen gör det svåra arbetet med att titta på de djupa orsakerna.
Gustav Fridolin (MP):
SJ följer ju de regler kring till exempel soliditetskrav som har gällt under lång tid och som inte minst alliansregeringen värnade. Vad jag förstår står de borgerliga partierna fortfarande för dem, medan vår regering har i sin regeringsöverenskommelse att vi vill ge SJ ett utökat samhällsuppdrag. Ett sådant uppdrag skulle till exempel kunna innebära att man ser över den här typen av regler.
Just nu följer vi de regler vi uppfattar har stöd i den här kammaren, bland annat därför att det är de regler som Carl-Oskar Bohlins parti värnade under sin tid i regeringen. Det är det som gör att det här blir en bumerangfråga - vi gör det er regering ville att vi skulle göra och som vi uppfattar att majoriteten i den här kammaren vill. Vi hade gärna gjort på ett annat sätt, till exempel haft ett utökat samhällsuppdrag för SJ, och kommer eventuellt att kunna återkomma till det.
Gustav Fridolin (MP):
Jag fortsätter ju att kritisera det regelverk som ligger bakom hur till exempel SJ styrs. Vi skulle fortsatt vilja ha en annan typ av regelverk för SJ. Dels är det någonting som hanteras genom den statliga järnvägsutredning som sitter och tittar på hur järnvägen ska organiseras framöver, dels är det någonting som handlar om det utökade samhällsuppdrag regeringen vill ge SJ men som också är styrt av de regler som är riksdagsbundna. Hej - frågan kommer tillbaka till exempelvis Carl-Oskar Bohlin och hans kollegor inom allianspartierna.
Svar på interpellationer Sedan är det väldigt stora ord som används om vad den förra regeringen gjorde för järnvägen. Man ska komma ihåg att alliansregeringen började sin tid med att ha en finansminister som sa att vi hade överinvesterat i järnväg och kraftigt byggde på det underhållsberg som redan var alldeles för stort, vilket har lett till stora förseningar. Vi investerar 6 1⁄2 miljard i järnvägsunderhåll under de kommande åren. Så sent som i går kunde vi presentera en investering på 800 miljoner i kollektivtrafik i landsbygd.
Vi gör dessa investeringar nu, och det kommer att göra skillnad för Sveriges järnvägsresenärer.
Gustav Fridolin (MP):
Svaret på frågan, Hans Wallmark, är ja. Sverige genomför just nu sin största humanitära insats i modern tid. Det är en insats som genomförs av staten genom dess myndigheter och sedan av kommunerna genom skolor, socialtjänst och kommunförvaltning. Det görs ett oerhört stort arbete för att ge barn och vuxna som kommer till Sverige en värdig start i deras nya land.
Denna insats genomförs av civilsamhället, det vill säga alla som nu kämpar för att säkerställa att människor som kommer hit får en värdig start. I detta läge är det viktigt att politiken samlar sig. Jag är stolt över att vi lyckades få till en bred överenskommelse. Det innebar att alla partier behövde ge och ta. Men det innebar också att politiken kunde samla sig för att ge stöd till alla dessa kämpar som bär det svenska flyktingmottagandet.
När det gäller gränskontrollerna har regeringens linje hela tiden varit att en sådan fråga inte ska vara politisk utan avgöras av myndigheter. I går gjorde Migrationsverket klart att man anser att gränskontrollerna är nödvändiga.