Tobias Billström (M):
Jag tycker visst att det är angeläget att vara ödmjuk, men det handlar också om att se till realiteten. Vi vet att handläggningstiden har minskat till 4,2 månader. Visst, det är ett mål som inte har uppnåtts - jag har gått tillbaka till statistiken - sedan 1998. Dessförinnan har vi inte varit i närheten av det här. Snittiden har varit någonstans mellan sju och tio månader.
Det blir lite svårt, Luciano Astudillo, att bortförklara detta för dig som socialdemokratisk politiker trots att du gör ditt bästa här i kammaren i dag, i synnerhet som du har en så tydlig bäring på frågan om hur mottagandet ska utformas. Asylsökandes boende, framför allt det så kallade egna boendet, är kanske en av de frågor inom asylmottagandet som har blivit mest uppmärksammad. Det finns dock inga enkla lösningar kring det egna boendet även om det naturligtvis hade varit bekvämt.
Att avskaffa det egna boendet, som vissa har föreslagit, skulle kräva omfattande tvångsregleringar i form av kommunarrest eller motsvarande. Dessutom skulle det vara ett stort intrång i de asylsökandes liv. Vi tror inte på att åtgärder som syftar till att hindra människor från att röra sig fritt kan vara en lyckad lösning på en eventuell framtida integration eller att sådana åtgärder ger en bra start vad gäller eventuellt nytt liv i Sverige.
Jag noterar, Luciano Astudillo, att era tilltänkta samarbetspartner, Miljöpartiet och Vänsterpartiet, fullständigt har avfärdat de här tankarna, sagt nej till dem och fortsätter att säga nej, med en tydlig och klar emfas. Frågan är: Vad är det du pratar för i dag? Är det någon sorts egna privata tankar, Luciano Astudillos privata asylpolitik? Eller är detta det socialdemokratiska alternativet eller det rödgröna alternativet du pratar om?
Någonstans måste vi vara överens om vad det är vi diskuterar. Orsakerna till att många asylsökande väljer eget boende sammanfaller i stor utsträckning med de fördelar som vuxna individer upplever med ett eget boende. Exempelvis är förvärvsfrekvensen betydligt högre bland dem som väljer eget boende jämfört med dem som bor i anläggningsboende. Detta är belagt i många utredningar.
Det är viktigt att en asylsökande tidigt får genomgå en bra introduktion där denne får aktuell och relevant information om bland annat asylprocessen, vikten av att styrka sin identitet, arbetsmarknaden, boende och bosättning, relevant svensk lagstiftning och återvändande. Allt detta är något som vi från Alliansen och regeringen har betonat i Migrationsverkets regleringsbrev. De här informationsinsatserna är angelägna och betydelsefulla.
När man pratar om de här frågorna måste man försöka förstå att vi har genomfört andra åtgärder för att få människor att fatta rätt beslut. Till exempel trädde den 15 april i år den lag i kraft som ger ett nytt incitament att höja förvärvsfrekvensen för de nyanlända på arbetsmarknaden. Vi har introducerat ett försörjningskrav, vilket innebär att den som vill att anhöriga ska komma till Sverige måste uppfylla vissa krav för att de anhöriga ska få uppehållstillstånd.
Exempelvis måste man kunna visa att man kan försörja sig själv samt att man har en bostad som är lämplig också för de anhöriga att bo i. När jag reser runt i Sverige, till Hallstahammar, Borlänge, Uppsala och inte minst när jag återkommer till min hemstad Malmö och pratar med människor som är asylsökande märker jag att man har tagit det här till sig. Det börjar ge effekt redan efter bara en så pass kort tid. Å andra sidan har vi haft en lång debatt före, och folk har haft tid att sätta sig in i det.
Folk är medvetna om att det är det här kravet som gäller. Det kommer naturligtvis att innebära annorlunda incitament. Jag tycker i grund och botten att det är bra att vi har den här debatten. Men Luciano Astudillo försöker ibland göra en höna av en fjäder. 270 av landets kommuner har avtal med Migrationsverket om mottagande. Det är inte det som är problemet, utan problemet handlar om att få människor att fatta rätt beslut. Där är informationskomponenten helt avgörande.