KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jakob Forssmed (KD):
Jag ska försöka ställa lite fler frågor. Vi har inte räknat med dynamiska effekter. Men Ingemar Nilsson kan väl inte förneka att det däremot finns effekter av ökade drivkrafter till arbete. Det vore i så fall fullständigt fascinerande. Anser Ingemar Nilsson att om man kraftigt sänker skatten på arbete ökar inte drivkrafterna till arbete? Kan man alltså ha hur höga skatter som helst på arbete utan att drivkrafterna förändras? Dessa frågor vill jag gärna ha ett svar på.
Ytterligare en fråga är: Stämmer det som Ingemar Nilsson sa i sitt anförande - att det tvärtom blir en nettoförsvagning till kommunerna med vår politik? Nu ändrade du dig i talarstolen och sa att det inte blir fullt lika mycket. Hur ska du ha det? Är det en nettosänkning, eller blir det de facto ett miljardtillskott till kommuner och landsting? Dessa 15 miljarder som ni nu säger ska gå till de allra rikaste går ju till alla som arbetar!
Alla som jobbar får en skattesänkning, medan ni var beredda att gå fram med en skattelättnad enbart till de rikaste. Nu har du flera frågor att svara på.
Jakob Forssmed (KD):
Det var ett mycket kraftfullt språk som Ida Gabrielsson använde i talarstolen. Jag tycker faktiskt att det vulgariserar debatten. Oansvariga kuppmakare, ytterhögern, kaos, plundring av välfärden - vad är det som sker med den budget som riksdagen nu fattar beslut om? Det är att resurser tillförs till välfärden. Det beskriver Ida Gabrielsson som en plundring. Du får säkert många likes och retweets på ditt anförande med tanke på ditt mustiga språk.
Men det är inte sant. Det är ingen plundring av välfärden när resurser tillförs, när 3 1⁄2 miljard går ut till kommunerna vid årsskiftet, när ytterligare 5 miljarder tillskjuts till landsting och regioner för att de ska klara den vårdkö som har växt under den tid som ni har haft ett budgetsamarbete med Socialdemokraterna.
När vi nu fattar beslut om ett tillkännagivande om att snabbt ta fram en lagändring så att personer som har behov av LSS ska få det, så att personer med låga inkomster ska få en skattelättnad för att de ska kunna köpa mjölk i slutet av månaden, så att de allra mest utsatta pensionärerna får en förstärkning av bostadstillägg - det är viktiga saker som vi nu genomför.
Jag förstår att man kan vara kritisk till saker i den här budgeten, men att beskriva det som en ytterhögerpolitik är fullständigt verklighetsfrämmande. Jag har två frågor till Ida Gabrielsson. Anser Ida Gabrielsson att riksdagen äger finansmakten och äger rätten att fatta beslut om budgeten och därmed också ändra i budgeten?
Var ni i Vänsterpartiet beredda att släppa fram en statsminister och en regering vars första åtgärd skulle vara att sänka skatten enbart för dem som tjänar allra mest i Sverige?
Jakob Forssmed (KD):
Man får leta, säger Ida Gabrielsson. Det kanske man behöver göra. Det handlar dock om 10 miljarder i generella tillskott. År 2019 är det 5 miljarder i ett generellt tillskott, och under åren därefter är det 10 miljarder. Av Vänsterpartiet brukar sådant beskrivas som att man räddar välfärden, att jobben i och med det kommer i kommunsektorn och att personal i äldreomsorg och skola får fler kollegor.
Detta är visst inte vatten värt för att det är vi som lägger fram förslaget. Jag har svårt att förstå logiken när man säger att detta är småsaker och att man får leta i budgeten. Vi gör ju gigantiska satsningar för att Sverige ska få en välfärd att lita på. Därutöver finns prestationsbaserade stöd för att fokus ska gå till vårdköer och att människor ska få vård i tid. Detta är så viktigt. Ida Gabrielsson svarade inte på frågan.
Var Vänsterpartiet berett att släppa fram en regering vars första åtgärd hade varit att sänka skatten enbart för de allra rikaste?
Jakob Forssmed (KD):
Min fråga går till statsrådet Baylan. Vi ser att kompetensbristen i dag är ett av svensk arbetsmarknads allra största problem. Stockholms Handelskammare kom nyligen med en rapport som antyder att vi tappar 34 miljarder årligen på grund av företagens problem att attrahera kompetens.
Samtidigt fortsätter kompetensutvisningarna, alltså utvisningar av högkvalificerade, yrkeskunniga människor på grund av bagatellartade misstag. Det är till och med så att detta nu röner internationell uppmärksamhet; man kommer hit och gör reportage om denna typ av utvisningar.
När man frågar dem som har kommit till Sverige för att arbeta om de skulle rekommendera Sverige som ett land att komma till för att jobba säger sju av tio nej, bland annat med hänvisning till den osäkerhet som detta skapat. Min fråga till statsrådet är: När kommer regeringen att lösa denna situation så att vi slipper se dessa utvisningar?
Jakob Forssmed (KD):
Jag tackar för svaret. Det är förstås bra att reformera gymnasieskolan, men min specifika fråga gäller när regeringen kommer med det förslag man så länge har utlovat för att lösa situationen så att vi slipper se dessa kompetensutvisningar. De drabbar enskilda, de drabbar företagens förmåga att rekrytera nyckelpersoner och de sprider nu också en bild av att Sverige inte är ett bra land att komma till om man är en högkvalificerad person som faktiskt vill jobba. Jag tycker inte att det är bra.
Jakob Forssmed (KD):
Oscar Sjöstedt tog bland annat upp kommunernas ekonomi i sitt anförande. Vi har under de senaste dagarna sett rapporter om att åtta av tio kommuner planerar nedskärningar nästa år, vilket förstås är mycket allvarligt. I augusti skrev Oscar Sjöstedt tillsammans med sin partiledare i Expressen om det här problemet.
Bland annat skrev de: "Vi kommer inte att stillasittande se på när små samhällen slits itu och drivs till den ekonomiska avgrunden." Oscar Sjöstedt och Jimmie Åkesson hade också ett antal förslag, och eftersom det var sverigedemokrater som skrev handlade det förstås om invandringen. Medborgarskapet skulle uppvärderas, och de skrev att det kommer att krävas extra resurser till kommunerna från staten.
Därför blir jag lite nyfiken efter att nu ha läst Sverigedemokraternas budgetförslag. Kommunbidragen vill ni visserligen höja med 5 miljarder, Oscar Sjöstedt, men sedan kommer även en rad nedskärningar som i hög grad drabbar kommunerna. Jag är därför intresserad av att höra hur ni tänker. Ingen etableringsersättning ska betalas ut till nyanlända; där tar ni in 2 1⁄2 miljard. Det är nästan 30 000 nyanlända som riskerar att hamna i försörjningsstöd.
Arbetsmarknadsåtgärder som nystartsjobb och etableringsjobb halverar ni, vilket ger 2,6 miljarder. Redan här är det 5,1 miljarder i minskningar. Allt detta kommer inte att lastas över på kommunerna, men väldigt mycket. Sedan minskas arbetsmarknadspolitiska åtgärder med ytterligare 4 1⁄2 miljard, och därutöver minskar kommunersättningarna för flyktingmottagande med 4,2 miljarder.
Det är alltså sammanlagt 13 miljarder, varav det mesta riskerar att landa i kommunernas knä. Hur hindrar detta att kommunerna drivs till den ekonomiska avgrunden?
Jakob Forssmed (KD):
Tack för svaret, Oscar Sjöstedt! Det är ett logiskt resonemang på sitt sätt, men problemet är att människorna ju redan finns. Det går så att säga inte att trolla bort dem, även om man skulle vilja. Kommunersättningarna finns för att täcka kostnader för människor som finns här.
Därför blir det väldigt problematiskt att säga att man tillskjuter stora resurser till kommunerna om man sedan tar tillbaka dem - framför allt när det gäller kommuner som har tagit emot många nyanlända. Det resonemanget tycker jag inte riktigt håller ihop, särskilt inte när plus och minus är så långt ifrån varandra som i Sverigedemokraternas alternativ. Oscar Sjöstedt får dock gärna utveckla detta ytterligare.
Jakob Forssmed (KD):
Förra mandatperioden fick Vänsterpartiet prova mycket av sin politik inom sjukvårdsområdet. Då kunde vi se dramatiskt längre vårdköer i Sverige. Ett skäl till det var att kömiljarden togs bort. Nu ska den visserligen återinföras i en uppdaterad och förbättrad version, tack vare M-KD-budgeten. Detta är även något som regeringen och januaripartierna har anammat.
Det här har dock inte sjunkit in hos Vänsterpartiet. I Vänsterpartiets budgetförslag tar man bort nästan 3 miljarder från ersättningar för att minska vårdköer. Det är ersättningar som ska öka tillgängligheten i vården. Min fråga är: Varför?
Jakob Forssmed (KD):
Nu har ju till exempel Stockholms läns landsting inte särskilt låg skatt. Men om frågan är om vi är med och styr på många ställen är svaret ja. Den frågan var lätt att svara på. Ulla Andersson svarar däremot inte på frågan. Varför avskaffar ni det verktyg som har visat sig fungera? SKL har sagt att det fungerar och att det var nödvändigt att sätta fokus på detta. Socialstyrelsen har i en utvärdering visat att det fungerar.
Det är det här som är frågan. Jag har inget emot mer resurser. Vi tillför också mer resurser: till personal, till en satsning på landsbygden för att lösa personalsituationen där, precis som Vänsterpartiet gör, till fler utbildningsplatser och så vidare. Detta verktyg innebär att man får prestationsbaserade ersättningar som man kan använda till exempelvis mer personal men som håller fokus på tillgängligheten.
Det vi har sett med er politik är fördubblade vårdköer.
Jakob Forssmed (KD):
Jag tackar för frågan! Det har Karolina Skog rätt i. Vi är inte överens om så mycket, men vi är överens om en del. Vi är bland annat överens om att Sverige ska ha ett högt och generöst bistånd och att det ska motsvara 1 procent av bni, också enligt den nya beräkningsmetoden. Jag tycker att det är viktigt. Vi ser nu en tendens i världen att vi fått sjunkande biståndsnivåer de senaste åren.
Det bir allt svårare att finansiera viktiga projekt som kan lyfta människor ur fattigdom och också grundläggande saker som vaccin, hälsovård och sådana saker. Jag tror i grunden att biståndet bidrar till en mer säker och trygg värld även för oss. Även om vi inte i första hand gör det för vår egen skull har det också den typen av effekter. Om man inte på allvar vill se en värld som är skör och brister och ta det ansvaret tycker jag att det här är en liten sak vi kan göra.
Vi ska göra det, tycker jag. Vi ska se till att vi också stärker uppföljning och effektivitet i bistånd hela tiden, precis som vi ska göra på alla andra områden. För mig är det en viktig fråga, och det är en viktig fråga för Kristdemokraterna. I den budget som Moderaterna och Kristdemokraterna fick igenom i kammaren var biståndet 1 procent av bni.
Jag noterar att Karolina Skogs parti i våras drog ned biståndet genom en avräkning som var väldigt icke-transparent. Jag hoppas att vi får mindre av det framöver.
Jakob Forssmed (KD):
Jag hoppas att vi ska kunna ha ett högt och generöst bistånd från Sverige också i framtiden. Det är väldigt angeläget när biståndsviljan minskar i världen. Vi har fortfarande väldigt stora behov. Vi har möjligheter att finansiera och lyfta människor ur fattigdom. Det är en chans man bör ta. Vi kan titta historiskt på hur det såg ut under hela tiden med alliansregeringen. Då klarade vi 1 procent av bni varje år.
Min förhoppning är att vi ska klara det också framåt oavsett vilken regering som styr.
Jakob Forssmed (KD):
Det finns en del att säga om det här. Man kan börja med ett allmänt resonemang om egenavgifter. Ni tog bort många egenavgifter under förra mandatperioden. Vi tror att det i grunden är problematiskt. Det som hände under förra mandatperioden var på det stora hela att det blev avgiftsfritt att sitta och vänta i allt längre köer - också på en cancerbehandling. Det är inte särskilt bra.
Framför allt är det inte bra att bygga ut det offentliga åtagandet och samtidigt försämra förutsättningarna för jobb och tillväxt. Det är bakgrunden till vår kritik mot att göra saker avgiftsfria. Sedan tycker jag att Ulla Andersson har en poäng i att screening är någonting annat än allmänna avgifter i vård och omsorg. Det finns skäl att fundera igenom hur man bör förhålla sig till detta. Vi tog bort det öronmärkta statsbidraget.
Vi tillför samtidigt 7 miljarder extra till kommuner och regioner nästa år med vår politik, så det finns möjligheter för dem som vill ha kvar detta. Vi vet också att det sannolikt är så att också andra åtgärder än just avgiftsfrihet kanske skulle ha ännu större effekt. Det kan handla om en uppsökande verksamhet och mer informationsspridning. Det är inte bara avgifterna som påverkar om man söker mammografi eller inte.
De här pengarna skulle också kunna användas till andra insatser för att få ännu fler till screeningprogrammen. Jag vill också gärna peka på att vi med den kristdemokratiska budgeten framför allt riktar in oss på dem med de lägsta inkomsterna, decil 1 och 2, som det brukar heta. De som har de lägsta inkomsterna får tre gånger mer i vår budget än de får med regeringens och januaripartiernas.
Vi höjer exempelvis garantiersättningen för dem med sjuk- och aktivitetsersättning, som ju är några av dem som har de allra lägsta inkomsterna i Sverige. De får 2 000 kronor om året mer med vår politik.
Jakob Forssmed (KD):
Vi kristdemokrater är alltid öppna för att diskutera förbättringar av vår vårdpolitik. Jag kan konstatera att vi tillför stora resurser till kommuner, landsting och regioner för att klara vården. Vi ser att det finns olika metoder för att nå fram så att vi får så många som möjligt som deltar i screening. Det var hög närvaro i screeningprogrammen redan innan avgiftsfriheten infördes. Men låt oss återkomma till frågan, och låt oss utvärdera vad som är bäst.
Är det mer information, är det fler kallelser på olika språk, som Ulla Andersson efterfrågar, eller är det andra metoder som bäst når fram så att man upptäcker cancer? Men det handlar inte bara om att upptäcka cancer utan om att också sedan få en vård där människor får behandling och där man klarar de tidsgränser vi har satt upp för att människor ska få vård i tid. Vi är långt ifrån detta i dag.
Jakob Forssmed (KD):
Det är alltid fint att lyssna på Emil Källström i talarstolen. Det finns ett gediget engagemang. Det finns en framåtblick och en vilja att se möjligheter som jag genuint uppskattar. Vi har i många frågor en samsyn med Centerpartiet, men det finns också frågor där vi skiljer oss åt.
En sak illustreras lite av Emil Källström själv i anförandet och även i en intervju i Dagens Nyheter bara några veckor efter att budgeten presenterats. Vad gäller kommunernas behov konstaterade Emil Källström: "Vi kan inte stänga dörren för att reagera redan under våren."
Emil Källström var också i sitt anförande inne på mer resurser till kommunerna och att vi kommer att behöva fylla på utifrån de besked som är givna i den här budgeten. Men det var ju Centerpartiet som var med och gav beskeden. Det är det som bekymrar mig lite. Regeringen och de övriga januaripartierna ansåg sig ha 25 miljarder kronor i reformutrymme.
Men nu kommer en spottstyver av det ut till kommunerna. De tillskott som kommer är en konsekvens av den moderata och kristdemokratiska budgeten. Och det skulle ha behövts mer. En väsentlig andel av de 25 miljarderna skulle behöva komma ut i kommunsektorn. I stället prioriterar Centerpartiet ingångsavdrag, en arbetsgivaravgiftssänkning. Jag har ingenting emot skattesänkningar för jobbskapande. Men då ska man välja dem som är mest effektiva.
Lars Calmfors sa i Dagens industri i veckan att "det är svårt att tro att ingångsavdraget kan göra stor skillnad". Varför inte ge mer pengar till kommunerna redan nu, i stället för att införa till exempel ingångsavdrag?
Jakob Forssmed (KD):
Jag har inget emot skattesänkningar på jobb. Men då tror jag att det är viktigt att göra det på det mest effektiva sättet. Jag är inte säker på hur stora möjligheterna för det kommer att vara de närmaste åren. Jag hoppas att de kommer att vara stora, men jag är inte säker. Det finns en sorts januarifrisk hy som går över i eftertänksamhetens kranka blekhet.
När man gick in i budgetförhandlingarna prioriterade man de egna projekten, men sedan - tyvärr efter att budgetpropositionen hade lagts fram - har man kommit fram till att det egentligen är kommunsektorn som behöver pengar. Emil Källström har rätt i fråga om kronologin. Men det var inte bara de tre veckorna mellan att budgetpropositionen och våra skuggalternativ lades fram som möjliggjorde detta. Insikten borde ha kommit tidigare.
Med det sagt välkomnar jag löftena om att det kommer mer pengar till kommunerna. Bättre sent än aldrig!
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Mats Persson, för anförandet! Ansatsen om företagen var väldigt bra. Det handlar om ökad tillväxt och reformer för att klara detta. Inte minst är elförsörjningen viktig för svensk basindustri, men den spelar också en stor roll om vi ska klara klimatutmaningen. På de punkterna uppskattar jag verkligen Mats Perssons anförande. Det är en sak som bekymrar mig lite, eller ganska mycket. Det handlar om rättsväsendet.
Mats Persson tog själv upp det i sitt anförande. Men när man tittar i budgetpropositionen ser man att det under de kommande åren, inklusive nästa år, är en underfinansiering av de rättsvårdande myndigheternas verksamhet med 3,4 miljarder. Domstolarna får nästa år bara hälften av vad de har begärt, trots en mycket kraftig måltillströmning.
Det gör det svårt att klara de stora utmaningar som finns kring tryggheten i samhället. Det som också bekymrar mig är hur Liberalerna har argumenterat för att domstolarna inte ska få hela denna summa. Mats Perssons partiledare sa när budgeten presenterades att om domstolarna skulle få hela summan skulle hela kedjan inte fungera. Det har jag lite svårt att få ihop.
Varför skulle inte rättskedjan fungera om domstolarna kan ta om hand den stora måltillströmning som de nu har? Dessutom är det inte bara en måltillströmning i fråga om brottmål. De allt längre handläggningstiderna drabbar också barn i vårdnadstvister. Det handlar också om projekt som inte kan komma vidare för att de inte kan prövas i mark- och miljödomstolen. Jag tycker att detta är ett stort bekymmer.
Det fanns 25 miljarder i reformutrymme, men man klarade inte att ge domstolarna det de ville ha. Man underfinansierar rättsväsendet. Mats Persson får gärna utveckla lite hur han ser på den saken.
Jakob Forssmed (KD):
Jag tackar för det svaret. Jag kan hålla med Mats Persson om att myndigheter inte alltid får det de ska och inte alltid ska ha det de äskar och begär. Men jag tycker att vi är i en exceptionell situation vad gäller de rättsvårdande myndigheterna. I den moderata och kristdemokratiska budgeten fick domstolarna det de hade begärt, men i den proposition som nu ligger på bordet får de bara hälften av det tillskott som de hade äskat.
Det tycker jag är problematiskt när vi samtidigt ser en mycket snabb måltillströmning. Min analys är tyvärr att det var mycket annat som tvunget skulle få plats i den budget som nu lagts fram. Det var för många olika partimärkta saker som tvunget skulle finnas med för att man skulle prioritera kommunerna och rättsväsendet i den utsträckning som behövdes. Mats Persson får gärna säga emot och säga att det inte stämmer, men problemet kvarstår.
Det är för lite pengar till de rättsvårdande myndigheterna för att man ska klara den ökade måltillströmning som nu finns.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Karolina Skog, för anförandet! Det fanns mycket att gripa tag i där, men jag fastnade framför allt för en sak. Det var attackerna på bland andra mig för stora skattesänkningar, vilket ställdes i kontrast till välfärd och sammanhållning. Det kanske var förra årets talepunkter? Jag vet inte.
Det är nämligen i regeringens proposition som den största ekonomisk-politiska reformen handlar om skattesänkningar enbart för de mest välbeställda i Sverige. Det är alltså Karolina Skog som lägger fram den politiken, inte jag. Jag satsar mer på välfärden än Karolina Skog gör - väsentligt mer, många miljarder mer, än Karolina Skog.
Bortsett från det tänkte jag återgälda det som Karolina Skog gjorde tidigare och hitta lite common ground i debatten. Efter en viss tid av frånvaro av sådan tycker jag att man börjar se att även Miljöpartiet tar tag i eller uppmärksammar frågan om unga som har svårt att komma in på marknaden för ägda bostäder.
De kan inte köpa lägenhet på tillväxtorter, numera inte heller på vanliga medelstora orter. De får allt svårare med detta på grund av kreditrestriktioner och de förhållanden som råder på bostadsmarknaden. Ni har öppnat för förslag om till exempel startlån för att göra det lättare för unga att komma in och inte drivas in i fattigdomsfällor, vilket nyproducerade hyresrätter ibland kan vara.
Min fråga är mest när ni tänker presentera förslag som kommer till rätta med problemet att unga inte kan ta sig in på marknaden för ägda bostäder i tillräckligt hög utsträckning.
Jakob Forssmed (KD):
Mitt problem/min möjlighet är att jag får förlita mig på Miljöpartiet, som sitter vid styrspakarna när det gäller bostadspolitiken. Jag har tidigare haft replikskiften med Emil Källström om dessa frågor. Där har det också funnits intresse för detta. Jag hoppas att samtalen ni nu ska föra verkligen leder till snabba resultat och att ni inte hänskjuter hela diskussionen till den stora skattereformen som januaripartierna vill genomföra.
Vi hörde i lördagsintervjun med finansministern att ni ännu inte är överens om i vilka former ni ska diskutera skatteöverenskommelsen. Då kan det ju dröja ett tag innan den är på plats. Jag hoppas verkligen att åtgärder som till exempel startlån, som kan spela en statsfinansiellt neutral men ändå stor och viktig roll, kommer på plats riktigt snart. Det behöver svensk bostadsmarknad, det behöver tillväxten och det behöver de förstagångsköpare som inte får chansen.
Jakob Forssmed (KD):
Om Magdalena Andersson fick en tusenlapp för varje gång hon tog avstånd från den största ekonomisk-politiska reformen i budgeten skulle hon säkert kunna finansiera stora delar av budgeten. Jag talar då förstås om borttagen värnskatt.
Det var intressant att höra Magdalena Andersson i ett tidigare replikskifte tala med Ulla Andersson om Kristdemokraternas och Moderaternas lite bredare skattelättnader för alla som jobbar och för pensionärer. De ligger ju kvar med Magdalena Anderssons budget, toppat med skattelättnader enbart för de mest välbeställda.
Jag har inget emot skattelättnader, men jag tycker att profilen är något besynnerlig - särskilt med tanke på de väldigt små satsningar på vård och omsorg, skola och välfärd som regeringen går fram med. Det är 25 miljarder i reformutrymme, men pengarna som går ut till kommunsektorn är lätträknade.
Pengarna går till andra saker, som skattelättnader, utvecklingstid, ineffektiva klimatåtgärder och annat. Ut till välfärden blir det väldigt lite resurser. Jag funderar på Magdalena Anderssons egen analys av detta.
Vad tror Magdalena Andersson att det gör för det allmänna förtroendet för politiken att ingen riktigt tar ansvar för helheten och att det i ett läge med stora neddragningar i kommunerna inte sker mer i välfärden från regeringens och januaripartiernas sida?
Jakob Forssmed (KD):
Jag vet inte riktigt var jag ska börja med felaktigheterna. För det första sänker vi inte skatten netto med några 20 miljarder nästa år utan med 8,8. Ni ligger på 13, tror jag, så ni bräcker oss denna gång. Vi satsar mer på välfärd och rättsväsen - polis, tull och domstolar - och vi satsar 3,4 miljarder på äldreomsorgens personal nästa år. Det är alltså inga 20 miljarder vi sänker skatten med.
Vi sänkte skatten brett för folk som jobbar, för vi tror att det är viktigt. Det låter ni ligga kvar och toppar upp med skattesänkningar för enbart de mest välbeställda samtidigt som åtta av tio kommuner sparar. Jag tycker inte att det är en klok politik att göra på det sättet, men man kan ha olika uppfattningar om det. Jag känner inte till något erbjudande till Sverigedemokraterna. Däremot förde även vi diskussioner med Centern och Liberalerna om värnskatten.
Att det fördes sådana diskussioner är riktigt, men att det skulle ha skett med Sverigedemokraterna är däremot helt felaktigt.