Cristina Husmark Pehrsson (M):
Först vill jag rikta några kommentarer till Monica Green. Jag är ledsen om svaret inte var tillfyllest. Jag tycker att det ändå klart framgick att Försäkringskassan tar informationen på väldigt stort allvar. Man kommer att förtydliga blanketterna och förenkla dem. Man kommer nu att skicka ut blanketter till alla de personer som i dag inte har bostadstillägg men som man tror skulle behöva det.
Jag förstår inte om Monica Green vill att jag dessutom ska gå ut och knacka dörr och lämna över dem. Jag tycker att detta är tydliga och enkla blanketter. De skickas också till alla som man tror kan behöva bostadstillägg men som inte har sökt. Vi har en undersökning som visar varför människor inte söker. De tror inte att de får det om de bor i villa. De har sökt tidigare men har fått avslag, och så vidare. De har ett kapital bakom sig men som inte betyder samma inkomst.
Det finns orsaker till varför alla inte söker. Självklart ska informationen bli bättre. Jag tycker att detta framgick väldigt tydligt i svaret till Monica Green. När det gäller skattepolitiken handlar det inte alls om att skylla på den socialdemokratiska regeringen. Jag bara konstaterar att bostadstillägget för förtidspensionärer och ålderspensionärer följdes åt fram till den 1 januari 2005, och därefter skildes de. Det är inte alls att skylla på den tidigare regeringen.
Det är bara att konstatera att vi där fick en skiljelinje för hur mycket man tyckte att bostadstillägget skulle vara för förtidspensionärer och hur mycket man tyckte att det skulle vara för ålderspensionerade. Denna regering höjde - vilket Monica Green i sin interpellation felaktigt påstår inte har skett - redan tre dagar efter regeringstillträdet bostadstilläggets nivå till 5 000 kronor. Det kan Monica Green i varje fall inte ifrågasätta.
Vi höjde nivån för hyran i antalet kronor räknat för ålderspensionärer. Vi skriver också att vi återkommer till bostadstillägget för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. Det är inte rimligt att den skillnaden och uppdelningen gjordes den 1 januari 2005. Vi är helt överens när det gäller den ekonomiska situationen för pensionärerna. Jag skulle ändå vilja göra en viss åtskillnad.
Det handlar i första hand om de pensionärer som har det sämst ställt. Jag har haft många samtal med pensionärsorganisationerna och senast häromdagen med SBF. De säger att de inte står bakom förslaget med 1 000 kronor till alla och också till rika pensionärer. De vill att vi ska fokusera på de pensionärer som har det sämst ställt. Där handlar det i första hand om ekonomiskt stöd i någon form.
Det kan vara en höjning av bostadstillägg eller någonting annat. Det är precis det som regeringen nu arbetar intensivt med. Det går inte att bara säga: Sänk skatten för alla pensionärer och också för dem som har pengar och är rika. Jag tycker inte att det är så vi ska använda landets resurser i första hand. Vi ska använda dem för att se till att det är de pensionärer som har låga inkomster som ska kunna säkerställa sin ekonomiska situation och få mer pengar i plånboken.
Vi får inte lura pensionärerna och bara säga: Nu får ni mindre i skatt och alltså mer pengar i plånboken. Det får andra effekter. Det handlar om vad jag får betala i hemtjänsttimmar. Taxan ökar när jag har mer pengar i plånboken. Jag kanske inte får lika mycket i bostadstillägg. Man ska inte lura landets pensionärer genom att enkelt gå ut och säga: Sänk skatten! Vi måste samtidigt tala om vad det blir för effekt av en sänkt skatt.
Det innebär att vi ger med ena handen och tar med den andra. Det har landets pensionärer varit med om så många gånger. Vi måste hitta lösningar som ger ekonomiskt stöd till de mest utsatta som behöver det. Samtidigt ska vi göra kraftfulla insatser för att ha folk i arbete, folk som betalar skatt och inte behöver försörjningsstöd eller sjukersättning. Det tycker jag är en ansvarsfull politik.