Martin Andreasson (L):
Här har Sverige naturligtvis en viktig roll då det gäller att följa utvecklingen. Jag tror inte att någon är oenig med utrikesministern om att det givetvis är viktigt att även fullfölja den utveckling som finns i Sverige.
Låt mig börja med att reflektera lite grann över det Mats Pertoft tog upp om behovet av en skatteöversyn i Sverige. Det var 20 år sedan vi senast hade en bred skatteöversyn. Jag tror att vart och ett av de partier som finns i kammaren, utifrån sina egna utgångspunkter på det rent teoretiska planet, nog kan se fördelar med att ha en bred översyn.
Den fråga som interpellationen berörde gällde dock situationen i de nya medlemsländerna, bland annat i Polen. Jag lyssnade mycket noga på utrikesministerns senaste svar och tyckte att det fanns en positiv öppning för ett fortsatt agerande. Däremot tyckte jag inte att svaret var riktigt tydligt när det gällde min fråga om hur Sverige bedömer kommissionens hittillsvarande agerande.
Men, fru talman, för att kunna gå från ord till handling krävs inte bara att man skulle vilja titta på någonting, utan det måste också finnas en vilja om vart man ska gå. Det är där oppositionen och framför allt Socialdemokraterna har väldigt mycket kvar att bevisa. Hur ska man över huvud taget gå in i en skatteöversyn när man själv inte riktigt vet vad man vill?
Utrikesministern sade, vilket är helt riktigt, att om länder inte uppfyllt sina ålägganden om att genomföra det som på EU-språk kallas acquis communautaire , alltså genomföra eller tillämpa de rättsakter som alla länder ska ha genomfört eller tillämpat, innebär det att man skulle kunna agera. Vad är då utrikesministerns slutsats? Bör kommissionen agera?
Jag lyssnade med stort intresse på Peter Perssons inledningsanförande, som var ett brandtal mot jobbskatteavdraget, ett brandtal mot RUT-avdraget och ett brandtal för högre marginalskatter för låginkomsttagare.
Hur bedömer utrikesministern kommissionens agerande hittills? Är utrikesministern beredd att göra mer inom ramen för Sveriges deltagande i EU:s arbete? Det vore välkommet ifall utrikesministern använde sitt återstående inlägg till att ge klarhet på den punkten.
När man lyssnar på Peter Persson är beskedet ganska tydligt: Jobbskatteavdraget ska rullas tillbaka. Problemet med svenska skatter är att de är för låga. Problemet är att låginkomsttagare betalar för lite i skatt. Det beskedet är tydligt. Jag är inte lika säker som Peter Persson på att väljarna gillar beskedet, men det är i alla fall ett tydligt besked.
Vi är många som kommer att följa detta med stort intresse, och liksom Tasso Stafilidis önskar jag verkligen utrikesministern all framgång i detta viktiga arbete.
Nu väntar vi med intresse på att se ifall det beskedet också kommer i Socialdemokraternas vårbudgetmotion om några veckor.
Från Folkpartiet liberalerna är budskapet ett annat, och budskapet är detsamma som vi har stått för ända sedan Bertil Ohlins dagar: Det ska löna sig att arbeta, det ska löna sig att utbilda sig och det ska kunna löna sig att starta företag och våga ta risker.
Det är det som skapar en ekonomisk utveckling i vårt land och det är det som skapar en ekonomisk trygghet för den enskilde medborgaren. Det är därför som Folkpartiet under de senaste årtiondena har medverkat till alla de skattereformer som har bidragit till att vi successivt har pressat tillbaka marginalskatterna.
Det är därför som vi ser mycket positivt på att låg- och medelinkomsttagare nu också har fått ökat utrymme i den egna plånboken, tack vare jobbskatteavdraget. Det är därför som vi i Alliansen har höjt brytpunkten för statsskatten så att fler medelinkomsttagare bara behöver betala kommunalskatt.
Det är viktigt i alla inkomstskikt att det ska kunna löna sig att arbeta lite till. En gång i tiden var Socialdemokraterna av samma åsikt.
En gång i tiden tog Bengt Westerberg och Ingvar Carlsson i hand på att högsta marginalskatten bara skulle vara 50 procent i Sverige och att bara 15 procent av inkomsttagarna skulle betala statlig skatt. Resten skulle bara betala kommunalskatt. Vi är långt ifrån detta i dag.
Alliansregeringen har börjat komma tillbaka till detta genom att höja brytpunkten för statsskatten. Och det är ingen hemlighet att vi i Folkpartiet gärna skulle se att vi tar nästa steg med att avskaffa värnskatten. Men det, fru talman, får vi återkomma till i samband med budgetarbetet. Fru talman!
Sverige har 19 gånger fällts för fördragsbrott sedan vi gick med i EU 1995 - 19 gånger! Det där kan man se på två sätt.
Man kan antingen tycka att det varje gång är förargligt och rent av ett nederlag när det visar sig att vi bryter mot våra åtaganden eller så kan man se det som något slags jakttroféer som man hänger upp på väggen och är stolt över. Hur man ser på det där visar lite grann ifall man är regeringsduglig eller inte.
Jag tror inte att någon här i kammaren är så där våldsamt entusiastisk över att RUT- och ROT-avdragen för den som är inkomstskatteskyldig i Sverige, nota bene, är möjliga att göra för tjänster i hela EES-området.
Men detta har utretts i samband med att vi införde RUT-avdraget och det har utretts i samband med ROT-avdragsreformen. Nu säger oppositionen att man trots allt skulle vilja se ifall man inte skulle kunna avskaffa detta.
Då är frågan till oppositionen: Vad är det för underlag som har kommit sedan dess som gör att ni nu kommer på att det finns helt andra juridiska möjligheter att avgränsa avdraget till tjänster utförda i Sverige än vad som var fallet 2007 och 2009? Eller är det så att ni bara tycker att det vore roligt ifall det vore möjligt?
Svaret på frågan visar om Socialdemokraterna och andra partier på vänsterkanten är beredda att agera som ett ansvarstagande parti eller som ett parti som i första hand har gått in helt och hållet i sin oppositionsroll. Med detta, fru talman, yrkar jag avslag på utskottets förslag i betänkandet, med undantag för punkt 10 där jag yrkar bifall till reservation 9.