KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
Vi är väldigt glada över att regeringen äntligen har lyssnat på Vänsterpartiet när det kommer till vinstjakten inom svensk skola och välfärd.
Även om du inte kan lägga dig i det enskilda fallet skulle jag vilja att du uttrycker tydligt för Göran, Magnus, eleverna och de andra inom Lärarnas Riksförbund som har engagerat sig att det helt enkelt är oacceptabelt att personal, som har jobbat under många år för att ge alla elever rätt till likvärdig kunskap, blir behandlade på det här sättet av giriga riskkapitalister.
Daniel Riazat (V):
Som vänsterpartist är jag stolt över att vi har kommit överens med regeringen om att lägga fram en offensiv politik när det gäller vinstfrågan och att alla resurser som ska gå till vår välfärd faktiskt går till välfärden och inte till riskkapitalbolag.
Jag fick dock nyligen information om att gymnasieminister Anna Ekström bland annat har varit på en regeringsresa där hon tog med sig en av dessa skolkapitalister, nämligen Peje Emilsson som äger Kunskapsskolan.
Jag skulle vilja ställa frågan till dig, gymnasieminister Anna Ekström: Hur kommer det sig att vi ena dagen är överens med er om att alla resurser ska gå dit de är avsedda, det vill säga till barnen och personalen, och att du andra dagen är med på en regeringsresa tillsammans med Peje Emilsson - som är en av de absolut värsta skolkapitalister vi har i det här landet?
Daniel Riazat (V):
Jag skulle säga att detta egentligen inte är ett svar, med tanke på att vi vet på vilket sätt Peje Emilsson och många andra av dessa skolkapitalister vill påverka politiken. Peje Emilsson har dessutom ett uttalat mål att utöka sin verksamhet till andra länder.
När Business Sweden tar med en person som Peje Emilsson vet man som regering att man på något sätt skulle kunna markera mot att dessa skolkapitalister är med och representerar Sverige.
Daniel Riazat (V):
Jag skulle vilja börja med att svara på frågan om skollokaler och utemiljöer. Erik Bengtzboe, som är skicklig retoriskt, kan alltid försöka säga att detta är något som inte skulle finnas med i budgeten. Men nu är det så att det finns med i övergångsbudgeten, vilket betyder att man hade gett ett bemyndigande till myndigheterna att dela ut dessa pengar.
Det som folket förlorar är ungefär 680 miljoner kronor, som ni tar bort från satsningen. Du kan få förklara detta för lokala politiker, dina partikamrater, skolelever och andra som i mångt och mycket har eftersatta skollokaler och utemiljöer och som skulle ha behövt dessa pengar. Detta får du stå till svars för, inte vi från den rödgröna sidan.
När det kommer till förskoleklassen och att den ska omvandlas till klass 1 är det tragiskt att man gör en så stor grej av denna fråga, om ni nu menar att det inte blir någon som helst skillnad någonstans och att de fackliga organisationerna och andra dessutom har fel i denna fråga, det vill säga att professionen har fel och Moderaterna rätt. Jag menar tvärtom.
Jag menar att vi som politiker måste lyssna mer på professionen. I detta fall är det tydligt att det inte bara handlar om att byta namn och kalla det för klass 1, utan det handlar om det som Moderaterna alltid driver mot forskningen, nämligen att vi ständigt ska ha mer krav på våra barn i lägre åldrar. Jag har inget emot krav eller förväntningar på barn; det finns forskning som visar att det hjälper.
Det är bara det att den forskning som du hänvisar till, att det skulle vara fruktansvärt bra att ha klass 1 i stället för förskoleklassen, inte finns.
Daniel Riazat (V):
Givetvis! När det gäller forskning som handlar om mer undervisningstid i lägre åldrar existerar den absolut inte. Däremot har Erik rätt i att det finns olika rapporter när det kommer till själva införandet av tioårig grundskola eller inte.
Jag tycker att mycket mer fokus bör ligga på detta. Moderaterna satsar inte bara mindre på skolan utan öppnar även dörren för extremhögern.
Daniel Riazat (V):
Jag råkar vara ett av de barn som kom när jag var relativt liten. Jag har bra exempel på hur den svenska skolan funkar som bäst när den integrerar elever och inkluderar dem i den ordinarie skolverksamheten. Tvärtemot den logik som företräds av högern, där man ständigt ska separera barnen, som får en känsla av att inte tillhöra en större grupp och inte är som alla andra, har jag varit med om precis det motsatta.
När jag jämför med dem som gick samtidigt som jag men inte fick den chans som jag fick ser jag skillnaden i deras studieresultat.
Jag skulle därför vilja säga att det är precis tvärtom, vilket är exakt vad Skolverket visar: Ju mer vi separerar barnen från varandra, desto mindre kommer de att lära sig såväl språket som övriga ämnen, som de lyckas sämre i. Det är ganska självklart: Ett inkluderande system leder till att elever känner sig som en del av gruppen. I det läget är det också enklare att lära ut.
Ni kan argumentera emot forskningen, Niels Paarup-Petersen, men då vill jag gärna ha belägg för att det finns något som talar emot den existerande forskning och de empiriska studier som har gjorts. Dessa släpptes som sagt för tre månader sedan. Jag skulle vilja säga att det är misslyckat att separera barn.
Jag tror inte att du har som syfte att separera barn, Niels Paarup-Petersen, utan jag tror att du verkligen vill att barnen ska kunna gå i en bra förskola och lära sig språket så fort som möjligt. Men läs lite mellan raderna hos dem du har släppt fram i budgeten - ytterkantshögern! De har inte samma syfte som du. Frågan till Nils blir: Vad säger du om detta?
Daniel Riazat (V):
Det stämmer att när vi har ett skolsystem eller ett förskolesystem där det inte finns tillräckligt med personal, där satsningarna under ganska många år tyvärr inte har gått till personalen eller till att utveckla språkstödjande verksamheter och annat ger det ett dåligt resultat. Vi ska samtidigt vara ärliga och säga att svensk förskola är bland de bästa i hela världen.
Svensk förskola är i världsklass, när det kommer till såväl den generella verksamheten som den språkliga verksamheten. Det som barnen behöver är mer satsningar på språkstöd i till exempel förskolan, vilket redan existerar och som de rödgröna partierna har gett mer pengar till under de senaste åren. Vad de behöver är att bli inkluderade. Barn lär sig som mest när de är mellan två och fyra år, enligt all forskning.
Det är inte raketforskning vi pratar om, utan detta handlar om faktiska behov som alla barn har, mer personal och mer satsningar på språkstödjare. Då kommer detta att lösa sig av sig självt.
Daniel Riazat (V):
Jag har en mycket enkel fråga som jag ändå tror att Roger Haddad kommer att ha väldigt svårt att svara på.
I valrörelsen och även efter att valresultatet kom, och där det konstaterades att de rödgröna var störst, att Alliansen var det minsta blocket och att extremhögern hade gått framåt, sa Jan Björklund, som är Roger Haddads partiledare, att han hade lovat sitt barn att han aldrig någonsin kommer att bidra till att extremhögern och rasisterna får makt.
Jag undrar: Vad hände sedan under budgetomröstningen? Det fanns ändå en alternativ väg att gå, ansvarets väg så att säga, där de ansvarsfulla och anständiga partierna valde att göra en övergångsbudget tillsammans.
Varför valde Liberalerna att inte hålla det löfte som Jan Björklund hade gett till sitt barn om att aldrig någonsin låta extremhögern få politiskt inflytande, vilket den nu har fått i Sverige? Varför släppte ni igenom en sådan budget?
Daniel Riazat (V):
Nu låter det på Roger Haddad som att detta är ett år som alla andra, och det är det inte. Ett vanligt budgetår lägger partierna eller konstellationerna fram sina förslag, och sedan röstar man precis så som Roger Haddad sa att man brukar göra.
Faktum är dock att vi i år befinner oss i ett parlamentariskt läge där det handlar om att ställa sig bakom en övergångsbudget, det vill säga inte min budget, inte Matilda Ernkrans eller Socialdemokraternas budget och inte något annat partis budget. Det handlar alltså om att ta fram ett förslag till och ställa sig bakom en gemensam budget för att se till att staten ska kunna förvaltas. Det är det enda rimliga i ett sådant läge.
Det låter också som att ni inte har släppt igenom den budget ni faktiskt har släppt igenom. Faktum är att ni genom att lägga ned era röster i voteringen valde att ge Sverigedemokraterna, Moderaterna och Kristdemokraterna makten över budgeten.
Daniel Riazat (V):
Jag måste börja med att säga att det är väldigt typiskt att när argumentationen tar slut från högerkanten, och den extrema högerkanten i det här fallet, måste man helt enkelt tala om saker som man förmodligen inte har läst en enda bok om. Lösningarna nämnde jag i ungefär tio minuter i talarstolen.
Det visar på brist på respekt att du, Reslow, inte har hört ett enda av de förslag som jag nämnde från talarstolen. Dels handlar det om att satsa mer på studie- och yrkesvägledningen i skolan, dels handlar det om att ha höga och positiva förväntningar, dels handlar det om mer resurser till skolan. Det handlar om att utöka rätten till studiehandledning i modersmål.
Det handlar om att vi ska ha en skola som är likvärdig och jämlik över hela landet. Det handlar om att ha en skola där inte vinstdrivande aktörer kommer in och tar miljarder av våra skattepengar årligen, vilket de får uppbackning av Sverigedemokraterna här i riksdagen för att kunna fortsätta göra.
Det handlar om en skola som inte sorterar elever utifrån det sätt man tror att de ska klara sig på utifrån deras klassbakgrund eller ursprung. Det handlar om att bygga upp en skola som är till för alla och inte bara för några få.
Vi vet vilka samhällen och vilka skolsystem som fungerar bäst; vi har nämligen haft ett av de system som fungerar bäst, och det är det system som inkluderar. Det är ett system som inte skapar och cementerar klasskillnader redan från lägre åldrar. Det är det skolsystem som högern inte har fått bestämma över, och det är det skolsystem som jag försvarar: ett skolsystem för alla barn.
Daniel Riazat (V):
Att Sverigedemokraternas representant Patrick Reslow varken har lyssnat på mitt anförande eller mina repliker kan jag inte ta ansvar för. Det får Patrick Reslow ta med sig själv efter debatten.
Jag har kommit med ett antal olika förslag grundade på skolforskning, på lärarfackens åsikter och på beprövad erfarenhet inom skolan. Sverigedemokraterna står väldigt långt ifrån detta.
Sverigedemokraternas och Alliansens förslag om en skola som sorterar, en skola med obegränsad vinstjakt, en skola man skär ned på för att sänka skatten för de rikaste och en skola som inte ska hålla ihop utan cementera skillnader går nämligen inte ihop med forskningen, med vad de som verkar inom skolan vill och med vad som är bäst för våra elever.
Låt mig ge ett tips till Sverigedemokraterna inför nästa debatt: Lyssna lite mer innan ni ställer frågor, och när ni får svaren visa respekt och låtsas inte att ni inte har hört dem.
Daniel Riazat (V):
Det blir en väldigt märklig gång här i riksdagen ifall det ska vara så att de som ska införa något som ingen i princip står bakom ska fråga dem som inte vill införa det varför de inte vill det.
Jag begärde ordet för att fråga dig, Roger Haddad, eftersom det är du och inte vi i de rödgröna partierna som är svaret skyldig: Varför är det så viktigt för Liberalerna att gång efter gång komma med förslag här i Sveriges riksdag som handlar om att splittra den svenska skolan, att sortera elever och att cementera skillnader i tidiga åldrar som fortlever under hela skolgången?
Varför är det så himla viktigt att alltid prata om yrkesprogrammen? Du hyllade dem och sa att vi ska vara glada över att de har ökat. Vi är jätteglada. Vi har till och med skrivit det i vår reservation i betänkandet.
Hur kommer det sig att allianspartierna, och kanske främst ditt parti, alltid har synen att barnen från arbetarklasshemmen eller barnen som vill vidare till yrkesprogrammen är sämre, att de inte kan och att man inte kan ha förväntningar på dem? Det är du som är svaret skyldig.
Varför vill du skapa en sorteringsskola och skicka ungdomar vidare till ett arbetsliv som inte kommer att vara mottagligt för dem?
Daniel Riazat (V):
Det är jättelustigt att Vänsterpartiet, som aldrig någonsin i Sveriges historia har suttit i regering, ska ta ansvar för en skolpolitik som senaste gången klubbades igenom på initiativ av Liberalerna. När det gäller den skola vi har i dag och som du, Roger Haddad, står här och skriker på mig om är det ditt parti som har stiftat lagarna och Vänsterpartiet som har gått emot.
Det skedde bland annat under den tid då ditt parti och Jan Björklund satt på utbildningsministerposten. Ni kanske kan ta den diskussionen internt i Liberalerna ifall du är missnöjd med den politik som ni förde under åtta år med alliansregering. När det gäller att utvecklingen går åt rätt håll gör den det i vissa delar. Som jag sa tidigare har vi även skrivit in detta i vår reservation.
Men nu pratar vi inte om den frågan utan om de tvååriga yrkesprogram som ni vill stifta lag om att införa. På vilket sätt förbättrar vi den nuvarande situationen genom att ha lägre förväntningar och genom att peka ut en viss grupp elever och barn i vårt samhälle och säga att de inte kommer att klara sig?
I vilken annan bransch eller organisation skulle det funka att en chef kommer in och från dag ett säger att en person inte kommer att klara sig? Hur många personer kommer då att vara motiverade att lägga energi på att vilja klara sig? Jag menar att detta skapar skillnader. Nej, Vänsterpartiet är inte svaret skyldigt i denna fråga, utan det är Roger Haddad och Liberalerna.
Varför vill ni återigen sortera eleverna, som ni gjorde under åtta år med alliansregering, som ni gjorde under 90-talet genom att införa diverse olika reformer som har splittrat svensk skola och som ni fortsätter att göra i dag genom dessa förslag?
Daniel Riazat (V):
Jag vill fortsätta på samma spår som min socialdemokratiska kollega i utbildningsutskottet nyss framförde. Jag tycker helt enkelt att Moderaterna kommer undan för lätt i den här frågan. Moderaterna pratar om arbetslinjen och om att ge alla människor lika förutsättningar för att lyckas här i livet.
Det här är ett väldigt bra exempel på när Moderaterna återigen springer överklassens ärenden genom att å ena sidan sänka skatten för de välbärgade, å andra sidan ta bort ett grundläggande behov och en hjälp som vi främst kan ge till människor som befinner sig långt utanför arbetsmarknaden.
Varför anser inte Moderaterna att också människor som har befunnit sig i arbetslöshet ett tag ska få chansen att ta sig in på arbetsmarknaden? Vad finns det för slags hat gentemot dessa människor som behöver det stöd som har visat sig fungera under den korta tid som det har funnits och där söktrycket ökar? Varför vill Moderaterna inte ge det?
En annan fråga till Moderaterna är: På vilket sätt kan Moderaterna utan att skämmas släppa in ett rasistiskt parti och skräddarsy ett budgetförslag till det partiet för att kunna få igenom det i Sveriges riksdag när vi befinner oss i ett parlamentariskt läge där högerpartierna är det mindre blocket och det rödgröna blocket är det största blocket?
Vi gick ändå med på att ta fram en övergångsbudget tillsammans med alla just på grund av att vi befinner oss i en speciell situation. På vilket sätt går det ihop med era värderingar att inte bara släppa in utan också - som jag sa i mitt tidigare anförande - ge nyckeln till Sverigedemokraterna till det bygge som ni inom högern och på ytterkantsblocket har påbörjat?
Daniel Riazat (V):
Jag önskar att jag hade kunnat tacka för svaret, men det var inget svar. Moderaterna och även Marie-Louise Hänel Sandström har sagt när det gäller satsningar som inte ger tillräckligt mycket resultat måste man ta bort dem. Då är frågan: Varför är RUT-bidraget kvar? Varför har vi kvar vinster i välfärden?
Varför finns det en rad olika icke-fungerande åtgärder som borgerligheten har varit med om att driva fram, men som ni ändå vill behålla? Det här blir motsägelsefullt, som Marie-Louise Hänel Sandström själv också säkert förstår. Å ena sidan tar man bort gratis bussresor för ungdomar. När man sitter vid makten under åtta års tid satsar man mindre på komvux och i princip krossar komvux.
Å andra sidan vill man i dag ta bort studiestartsstödet och sedan säger man att man ändå vill ge lika förutsättningar för alla människor. Det går inte ihop.
Daniel Riazat (V):
Idén om den allmänna, sammanhållna skolan var en del av kampen för demokrati. Ur detta samband föddes insikten om kunskap och bildning som en medborgerlig rätt, gemensam för alla och förverkligad i en skola för alla.
Det stora reformarbete för utbildningsväsendet som inleddes på 50talet innebar en höjning av den allmänna kunskapsnivån och en syn på lärandet som en dynamisk och påverkbar process vägledd av pedagogisk vetenskap och utveckling av skolans praktik. En systematiserad samverkan mellan skola och föräldrar utvecklades. Skolans lärandeprocess skulle utjämna socioekonomiskt grundade kunskapsskillnader.
Den skulle också vara ett forum för en fostran i demokratisk anda. Samtidigt har synen på skolan förändrats i vårt samhälle. Det har skett en varufiering av utbildning där valet av skola sker på en marknad. Denna utveckling har ivrigt hejats på av liberaler och de på högerkanten. Hur ser situationen ut i dag? Många lärare upplever en pressad situation i skolan.
Enligt de myndigheter som bland andra Sveriges Radios program Skolministeriet har talat med upplever allt fler en alltmer pressad situation och arbetsmiljö. När Arbetsmiljöverket granskade skolorna mellan 2013 och 2016 konstaterade man att nio av tio skolor hade brister i arbetsmiljön.
I dag är vi här för att tala om hot och våld i skolan och vad vi vill göra för att komma till rätta med problematiken. Låt mig först säga att vi inte ska måla upp en bild av att något parti i denna kammare är för att det ska finnas våld och hot i den svenska skolan. Ibland låter det nämligen så i en alltmer polariserad debatt.
Hur vi ska komma till rätta med problemen hänger också ihop med att se grundorsakerna till problematiken. När hot och våld sker i den svenska skolan, oavsett om det är gentemot lärare eller gentemot elever, ska självfallet åtgärder sättas in genom ett starkt ledarskap av rektorer och genom att våra lagstiftningar följs av rättsväsendet.
Men grundorsakerna till problematiken kommer inte att åtgärdas så länge vi inte har en bättre arbetsmiljö för skolans personal, så länge vi inte har mindre grupper i skolan och så länge vi inte har en elevhälsa som finns där i tillräckligt stor utsträckning för våra elever. Låt oss därför prata om grundorsakerna.
Dessa kommer sig av en alltmer segregerad skola på grund av det system som har byggts upp under de senaste decennierna, där eleverna ses som kunder och inte som elever som har rätt till kunskap.
Daniel Riazat (V):
Skolan är samhällets viktigaste institution och plats. Det är en viktig plats när det kommer till att uppfylla vårt uppdrag om allas rätt till kunskap, men det är också samhällets viktigaste demokratiforum. När vi diskuterar den här frågan måste jag säga att jag blir ganska provocerad.
Det som egentligen hör till justitieutskottets område tas flitigt upp i debatten för att måla upp en bild av att vi från den rödgröna sidan i utbildningsutskottet inte tar frågan om hot och våld i skolan på stort allvar. Inte ett enda förslag har kommit från Alliansens och högerns företrädare i övrigt när det kommer till att lösa grundorsakerna till problematiken, varför vi har den situation vi har.
Dessutom blir jag väldigt provocerad av att man målar upp en bild av att den svenska skolan befinner sig i totalt kaos. Det stämmer inte, och det är inte en bild som lärarna vill att vi ska ge samhället i övrigt. Skolan är till viss del en återspegling av samhället. Sverige var en gång i tiden ett av världens mest jämlika länder. I dag ser det inte ut så. I dag ser vi allt större psykisk ohälsa.
Vi ser hur skönhetsidealen påverkar unga tjejers psykiska hälsa. Vi ser hur segregationen breder ut sig på grund av de ökande klyftorna. Vi ser växande rasism, sexism och patriarkala strukturer. För detta är det inte populistiska förslag som ordningsbetyg i skolan som kommer att vara lösningen. För att lösa detta måste man se till att rektorerna får vara de pedagogiska ledare de har utbildat sig till att vara.
Man måste se till att ha tydliga förhållningsregler när det kommer till rasism, patriarkala strukturer, sexism och homofobi. Man måste se till att bygga en jämlik skola för alla, inte bara för några få. Och för det krävs det en politik som inte sänker skatterna på bekostnad av resurser till skolan.
Daniel Riazat (V):
Hur mycket jag än kan kritisera Socialdemokraterna för delar av deras politik vill jag ändå säga att Moderaterna väl ändå måste erkänna att det var ni som var med och tog fram den skollag som råder i dag. När det kommer till den här frågan menar jag att jämlika samhällen och jämlika skolsystem är de bästa systemen även när det gäller frågan om elevers behandling av varandra och av lärarna i den svenska skolan.
Får vi till en jämlik skola som är till för oss alla kommer också de här problemen att minska. Under tiden ska rättsväsendet också såklart göra det som det måste enligt lagen.
Daniel Riazat (V):
Det är ganska skrattretande när en representant för SD pratar om ordning och reda. När det kommer till varför lärarna slutar handlar det främst om arbetsmiljön. Det handlar om att man känner att man inte har tillräckliga resurser och att man inte har tillräckligt mycket makt för att sätta in de stödåtgärder som behövs. När det gäller vapen och våld i skolan kan det väl ändå inte vara upp till mig som skolpolitiker att snacka om att förändra vapenlagarna.
Det är någonting som hela riksdagen ansvarar för och som vi också har tagit initiativ till.
Daniel Riazat (V):
Jag tror att många förstår vilket slags retorik jag skulle vilja kalla det där för. När det kommer till frågan om våld och hot i skolan finns det redan lagstiftning som handlar om att ingen människa i vårt samhälle får utsätta en annan människa för våld och hot. Om inte den lagstiftningen följs är det inte bara regeländringar som kommer att leda till att lösa det, utan vi måste då se till som riksdag, Sveriges lagstiftande organ, att lagstiftningen följs.
Jag ensam kan inte ansvara för den delen, vilket påstods här tidigare.
Daniel Riazat (V):
Jag drar slutsatsen att vi behöver tydligare riktlinjer, men jag drar också slutsatsen att Liberalerna kommer med populistiska förslag för att det går ganska dåligt för dem i opinionen just nu. Vi är här för att ta ansvar för hela vårt samhälle. Vi är här för att stifta lagar och göra det med största ansvar.
Det är inte ansvarsfullt att komma med förslag som inte leder till några som helst förbättringar i den svenska skolan och att måla upp bilden av att hela den svenska skolan står i totalt kaos.
Daniel Riazat (V):
Uppenbarligen finns det ingen respekt i den här kammaren heller när det gäller att lyssna på sina meningsmotståndare när de talar. I det här fallet måste jag säga att jag är på lärarnas sida, och jag är på elevernas sida. Jag tycker också att saker och ting behöver förändras i den svenska skolan. Jag tycker till exempel att lärarna behöver bli fler, och jag tycker att de behöver få mer befogenheter och resurser för att kunna göra de insatser som behövs.
Jag vill också, i alla lägen, oavsett om det rör skolan eller övriga samhället, att rättsväsendet ska sköta sitt så att det inte ska gå så här långt.