KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niklas Wykman (M):
Jag fick inget svar på hur stor andel av dessa 70 procent som kommer från svenska plastpåsar. Passa gärna på att svara på det i nästa inlägg, Pelle Åsling! Jag tar en annan fråga. Du tar upp ett nytt spår och pratar om mikroplasterna. Hur stor andel av mikroplasterna kommer från svenska plastpåsar som vi köpt i matvarubutiken?
Eller tar du bara en siffra som du tycker passar och applicerar på en åtgärd du vill genomföra utan att det finns något egentligt samband? Hur stor andel av dessa mikroplaster kommer till exempel från bildäck och inte från plastpåsar? Pelle Åsling kan säkert svara på hur stor andel av mikroplasterna som kommer från plastpåsar i svensk handel. Det finns en stor skillnad mellan vad Pelle Åsling och jag vill göra.
Jag vill exportera den svenska modellen med en högteknologisk plastindustri som återvinner, som kommer på nya material och som gör att vi inte blir beroende av fossila bränslen. Jag vill exportera den svenska modellen med exempelvis kraftvärmeverk som skapar närvärme och gör att vi eldar upp vårt avfall och får el och energi av det. Jag vill exportera de svenska framgångsexemplen.
Pelle Åsling lägger i dag ett förslag på riksdagens bord som i stället importerar de asiatiska problemen med fossilproducerade plastpåsar på rulle. Dessa kommer relativt sett att bli 3 kronor billigare i och med Pelle Åslings förslag. Jag vill exportera svensk framgång; Pelle Åsling vill importera utländska problem - det är skillnaden mellan Centerpartiets och Moderaternas miljöpolitik.
Niklas Wykman (M):
Sverige står inför allvarliga problem. Man ska inte ryckas med i de mycket negativa beskrivningar som ofta förekommer på sociala medier, där det sägs att Sverige är misskött eller vanskött. Men den riktiga beskrivningen är väl snarast att Sverige är oskött. Det är ingen som riktigt kliver fram och tar ansvar för den situation som råder i Sverige.
Det handlar om brottslighet på våra gator, grov organiserad kriminalitet som fräter på tryggheten, välfärd som inte levererar det den är satt att göra och offentliga finanser som inte når den styrka som krävs för att möta kriser i ekonomin.
Det handlar om en skattepolitik som mer tycks gå ut på att göra olika politiska partier nöjda snarare än att verkligen säkra att vi har starka offentliga finanser, en trygg finansiering av välfärden och rätt typer av drivkrafter. Det får också konsekvenser när landet är oskött. Bortom de akuta problemen ser vi också att våra långsiktiga förutsättningar försämras.
Finansministern är ansvarig för ett land - eller åtminstone ytterst ansvarig för de offentliga finanserna i ett land - som spås ha den lägsta ekonomiska tillväxten i hela Europeiska unionen nästa år. Herr talman! Detta är ingen slump.
Det beror på att det är en regering och en regeringsperiod med Stefan Löfven som går till historien som Sveriges första helt strukturreformslösa period, där ingenting eller åtminstone mycket lite har gjorts för att svenska jobb och svenskt tillväxt ska kunna ta fart för att fler människor ska få ett jobb att gå till.
Regeringen har helt lutat sig mot en högkonjunktur och har inte gjort något för att landet i grunden ska prestera starkare. Det kommer att leda till stora problem framöver.
Niklas Wykman (M):
Finansminister Magdalena Andersson är varmt välkommen till skatteutskottet och ska också komma dit vid ett annat tillfälle för att prata om folkbokföringen, där vi också har allvarliga problem. Fru talman! Som jag sa i början välkomnar jag det regeringen nu gör. Man kan alltid, särskilt i opposition, säga att den borde gjort mer och gjort det tidigare och så vidare. Men jag tycker att det är bra, det regeringen nu gör - att den skaffar sig ökad kontroll över samordningsnumren.
Jag kan kanske överraska finansministern genom att säga att de åtgärder som regeringen nu gör, om de genomförs på det sätt som regeringen beskriver, långsiktigt kommer att lösa de problem vi har och förhindra att vi hamnar i vår nuvarande situation en gång till. Det regeringen inte gör i sitt förslag är att hantera alla de problem vi har i dag.
Ungefär 300 000 sådana här nummer kommer det att råda stor osäkerhet kring under många år även efter ett genomförande av regeringens förslag. Det finns också en allvarlig brist, och det är att man inte inför biometri i systemet, det vill säga att man inte säkerställer att en person aldrig på något sätt kan ha mer än en identitet genom irisavtryck, fingeravtryck och andra saker som vi har i våra pass.
Det vore inte orimligt att vi i samordningsnumren i så stor utsträckning som möjligt hade lika god information som vi har i våra pass. Detta är inte alltid eller varje gång möjligt för en person som vistas en dag i Sverige och ska betala skatt och så vidare här, absolut inte, men man kan utforma lagstiftningen på ett bra sätt. Jag räcker därför ut en hand till finansministern.
Låt oss göra denna typ av biometrisk information tillgänglig och ta tag inte bara i de flesta samordningsnummer utan också i de 285 000 nummer som inte blir kontrollerade. Det är min uppmaning till finansministern att göra detta. I övrigt önskar jag trevlig helg.
Niklas Wykman (M):
Först och främst vill jag ge en korrekt verklighetsbeskrivning. Låt oss blicka tillbaka på den svenska ekonomiska nutidshistorien. Åren Alliansen styrde hade vi ett strukturellt sparande på första året 1,9 procent, andra året 2,3 procent, därefter 1,7; 1,4; 1,0; 0,2; minus 0,7 och minus 0,6 procent.
Det ger ett sammanvägt resultat på 0,9 eller ungefär 1 procent, det vill säga precis i enlighet med det överskottsmål som då var fastlagt att gälla i landet. Finansministern däremot har haft ett strukturellt sparande på minus 0,4; 0,3; 0,5 och minus 0,2 procent.
Det ger ett genomsnitt på ungefär 0 eller 0,05 procent, enligt Konjunkturinstitutet, det vill säga en mycket kraftig avvikelse från de skyddsvallar som vi gemensamt har beslutat att ha för den svenska ekonomin. Det gör Sverige nu mer sårbart än vad vi borde vara, det gör det mycket svårare att hantera nedgång i ekonomin och det fördjupar den oro som finns kring väldigt många av de allvarliga samhällsproblem som vi nu ser.
Med detta korrigerande av finansministerns mycket tveksamma uttalande kring hur det ligger till med det offentliga sparandet vill jag upprepa min fråga till finansministern.
Niklas Wykman (M):
Utvecklingen i Sverige är så pass allvarlig att det borde finnas en vilja att titta upp från januariöverenskommelsen och se sig om efter bredare eller åtminstone bättre politiska uppgörelser för att lösa de problem som finns.
Svenska folkets oro för att hela Sverige ska utvecklas på samma sätt som till exempel Malmö är både utbredd och befogad. Malmö har 1 miljard kronor i socialbidragskostnader. Ungefär en tiondel av den totala kostnaden för försörjningsstöd i hela Sverige betalas ut i Malmö. Man har 14 procents arbetslöshet, och 10 000 hushåll är beroende av försörjningsstöd i någon form.
Det är en utveckling som är mycket oroväckande och som Socialdemokraterna har realiserat i Malmö, som i grunden skulle ha helt fantastiska förutsättningar att bli ett föredöme i stället för den mycket oroliga stad som vi nu ser. Herr talman!
Min fråga till finansministern kvarstår: Kan finansministern tänka sig ett nationellt motprestationskrav för att få uppbära försörjningsstöd? Det vill säga att alla landets kommuner behöver tillhandahålla en aktiv arbetslinje och inte bara passivt bidragsutbetalande, som sker alldeles för ofta, med Malmö som kanske främsta exempel. Herr talman!
I Sverige är det ungefär 70 kommuner som betalar mer än 1 000 kronor per invånare i försörjningsstöd. 60 av dessa - alltså sex av sju kommuner - är styrda av socialdemokrater.
När finansministern har svarat på frågan om hon är beredd på en nationell linje mot ansvarslöst bidragsutbetalande och att vi ska ha krav på motprestation kan hon gå hem och fundera på varför sex av sju kommuner som betalar ut så mycket bidrag är socialdemokratiskt styrda.
Niklas Wykman (M):
Vi hade en gång i tiden en socialdemokratisk regering som byggde upp ett mycket stort utanförskap; 1-1 1⁄2 miljon människor som kunde arbeta arbetade inte eller arbetade inte så mycket som de skulle vilja göra.
För att dölja detta i statistiken bestämde sig den dåvarande socialdemokratiska regeringen för att hitta på en lång rad olika aktiviteter som man kunde utföra i stället för att arbeta. I statistiken räknades det som att man jobbade, men de arbetade timmarna, i riktig bemärkelse, blev inte fler i ekonomin.
Detta byggde upp det mycket stora utanförskap som delvis motverkades under åren 2006-2014 men som i stor utsträckning finns kvar i Sverige än i dag.
Detta tenderar att drabba nästa generation - de barn som har föräldrar som lever i utanförskap. Jag blir därför lite oroad.
Jag frågade finansministern vilka åtgärder finansministern vidtar eller kan tänka sig att vidta för att öka drivkrafterna för att arbeta, och det kom tillbaka en lång lista med krångliga subventions- och stödsystem som på ett oklart sätt påverkar drivkrafterna att arbeta men som alldeles uppenbart är väldigt svåra för både företag och offentlig sektor att använda för att människor ska få jobb.
Jag har givetvis all respekt för att de låter bra och att man kan prata om dem, skryta med dem och så vidare, men deras bevisade effekt får bedömas som låg. Den bevisade effekten av de åtgärder som Magdalena Andersson just beskrev är troligtvis så låg att finansministern själv därför inte redovisar den förväntade effekten av åtgärderna.
Det är olika typer av namn på bidrag eller åtgärder som egentligen inte, åtminstone inte enligt bästa tillgängliga bedömning, ökar sysselsättningen varaktigt och långsiktigt i ekonomin.
Bakgrunden till min fråga till finansministern är delvis den rapport som EU-kommissionen har kommit med och som rekommenderar Sverige att bygga ut jobbskatteavdraget eller något som åtminstone liknar jobbskatteavdraget för människor som har det tufft att etablera sig på arbetsmarknaden. Frågan till finansministern består.
Det som tyvärr inte var med i svaret - det hade väl fallit bort - var hur finansministern ser på rekommendationen från EU om att bygga ut jobbskatteavdraget för de människor som har det svårast att få in en fot på arbetsmarknaden, så att drivkrafterna att arbeta och delta allmänt kan komma att öka. Är detta något som finansministern över huvud taget kan tänka sig att överväga? Jobbskatteavdrag används i ungefär ett tjugotal länder med mycket god effekt.
Det har utvärderats i hyllmeter av akademisk litteratur. När vi nu dessutom fått en internationell uppmaning att något öka drivkrafterna att arbeta för de grupper som kanske inte kan få de högsta inkomsterna kanske svenska folket är nyfiket på ett svar från finansministern om hon kan tänka sig något sådant.
Niklas Wykman (M):
Finansminister Magdalena Andersson är alltså ansvarig för den ekonomiska politiken i ett land som nästa år förväntas ha lägst ekonomisk tillväxt i hela Europeiska unionen, ett land som har gått från att vara bättre än medel i Europeiska unionen på att bekämpa arbetslöshet till att nu, enligt de senaste siffrorna, vara femte sämst.
Magdalena Andersson har uppburit detta ansvar sedan 2015, och hon har inget annat besked än att skylla på Moderaterna. Hela stadsdelar tyngs av utanförskap och våldsdåd på öppen gata, och det är kris i kommunernas ekonomier. Magdalena Andersson har varit finansminister i fem år och allt är Moderaternas fel.
Det är nog därför som Socialdemokraterna är på väg ned mot 20-procentsstrecket i opinionen, eftersom det inte går att tro på detta. Det kan helt enkelt inte vara så. Sverige har allvarliga problem, och ett av dem är att vi har en finansminister som bara skyller ifrån sig i stället för att nyfiket intressera sig för att genomföra reformer som kan få ekonomin att växa, få människor att komma i sysselsättning och få hela samhället att känna mer av framtidstro.
Fru talman! Det är klart att det finns för höga trösklar för att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Inte minst kan det bevisas av att en person som i andra länder uppenbarligen kan bli utrikesminister i Sverige inte ens en gång betecknas ha arbetsförmåga utan ska vara sjukskriven. Det säger väl någonting om vart denna regering har tagit politiken. Här krävs rejäla skärpningar.
Vi moderater tycker alltid att det ska löna sig att arbeta. Vi vet att jobbskatteavdrag är effektiva. Därför vill vi bygga ut dem för att minska det utanförskap som nu har drabbat Sverige.
Niklas Wykman (M):
Ibland möter man miljöpartister som inte är nöjda med sitt genomslag i regeringssamarbetet. De tycker att de inte har fått gehör för sin politik. Men nu när Sverige enligt EU:s egna beräkningar har den lägsta ekonomiska tillväxten - nära noll - får man väl säga att den klassiska miljöpartistiska politiken om nolltillväxt har fått starkt genomslag i det svenska samhället. Nu är vi sämst på tillväxt i hela Europeiska unionen.
Bättre kan det knappast bli ur en klassisk miljöpartistisk definition. För en socialdemokratisk finansminister som vill ha resurser att fördela till sjukvård, polis och människor som själva har svårt att ordna sin egen försörjning är dock en låg tillväxt ett mycket stort problem. Det gör att allt som ska tillföras någonstans måste tas - precis lika mycket - någon annanstans ifrån. Det är svårt att bedriva en aktiv utjämningspolitik under de förutsättningarna.
Min personliga övertygelse, och den har starkt stöd i hyllmeter av forskning, är att det bästa man kan göra för ett samhälle som vill hålla ihop och komma samman, som vill bekämpa brott, motsättningar, oro och otrygghet, är att låta alla människor få ett jobb och att låta alla människor få en bra skola.
Människor som har gått i skolan och har jobb är sällan till belastning för andra människor i samhället, medan de personer som inte klarar skolan eller som fastnar långvarigt i utanförskap och arbetslöshet alltid lider en risk att drabbas av olika sociala problem, emellanåt sådana som också går ut över andra människor. Det är en logik, och den hänger ihop. Och det är därför det är så oerhört viktigt för ett samhälle att bekämpa klasskillnader och sociala orättvisor.
Det görs bäst genom att människor får ett jobb. Därför undrar jag om Magdalena Andersson är beredd att följa EU-kommissionens rekommendationer att göra fler jobb lönsamma genom att bygga ut något som motsvarar jobbskatteavdraget för dem med lägst inkomster.
Niklas Wykman (M):
Men givet hur Sverige ser ut i dag - med otrygghet, låg tillväxt och bristande finansiering i välfärdens kärna - skulle jag inte alls vara lika nöjd som Magdalena Andersson verkar vara, utan jag skulle tvärtom vara bekymrad.
Men detta kräver reformer och en nyfiken och framtidsinriktad finansminister. Jag återupprepar därför min fråga till finansminister Magdalena Andersson: Hur går det med den stora utlovade skattereformen? Hur ser samtalen ut? Hur ser processen ut? Var ligger vi? Sverige behöver ett besked, för Sverige behöver förändring.
Niklas Wykman (M):
Vi kunde höra skatteutskottets ordförande Jörgen Hellman beklaga sig över de många initiativ som riksdagen har tagit eller försökt ta för att förbättra regeringens politik under den kris som har varit. Det var tydligen dåligt med så många initiativ - förutom givetvis när Socialdemokraterna tar denna typ av initiativ, för då är det ju bra. Det här faller väl in inom den allmänna socialdemokratiska moraluppfattningen att det alltid är fel när andra gör det medan det är rätt när Socialdemokraterna gör exakt samma sak.
Det gäller allt från värnskatt och begränsad invandring till fri hyressättning och mycket annat. Detta får säkert folk som tittar på debatten att dra lite på smilbanden. Arbetslösheten har ökat mer i Sverige än i något annat europeiskt land, sysselsättningen i Sverige har utvecklats sämst i hela Europeiska unionen och tillväxten är låg.
Det är Moderaternas uppfattning att regeringens ansträngningar borde riktas mot att lösa detta. Men regeringen ägnar sig åt andra saker. Den här regeringen förföljer människor och familjer runt om i Sverige som är beroende av bilen. Det drabbar hushållsekonomin hårt och gör vardagen svårare till nästan ingen miljönytta alls.
Människor upplever att butiker, skolor och arbetsplatser har hamnat längre bort, och i nästa andetag säger de ansvariga politikerna att det ska bli ännu dyrare att ta sig dit. Man säger att allt ska gå på el men stänger ned kärnkraften så att det inte finns någon el. Det råder till och med elbrist. Bensinupproret 2.0 samlar mer än en halv miljon människor på Facebook.
Moderaterna har lyssnat på dem och föreslår sänkt skatt på bensin och diesel med 1 krona. Är det helt uteslutet att få med Socialdemokraterna på det?
Niklas Wykman (M):
Regeringen jagar familjer runt om i landet som är beroende av bilen. Det blir dyrt, och miljönyttan är låg eller ingen alls. Vi ska självklart ställa om till ett hållbart och grönt samhälle, men kostnaderna för det kan inte fördelas hur orättvist som helst.
De höga kostnaderna och skatterna för att ha bil driver en orättvisa genom Sverige mellan dem som bor i stora städer och kan åka kollektivtrafik och dem som bor på landsbygden och är beroende av bilen för att få livet att gå ihop.
Det är orättvist att låta dem som bor utanför städerna och på landsbygden bära en så stor del av bördan för omställningen. En bättre miljöpolitik vore att inte stänga ned kärnkraften och säkra god tillgång på el framöver.
Alla de som engagerar sig för ett lägre bensinpris, nyss nämnda bensinupprors halva miljon följare på Facebook och många andra, har blivit hörsammade av åtminstone Moderaterna. Vi vill sänka kostnaden för att tanka med 1 krona litern oavsett om det är bensin eller diesel. Därtill vill vi göra kraftfulla klimatåtgärder som inte bara är symbolpolitiska utan som faktiskt på riktigt minskar utsläppen.
Det är tråkigt att Socialdemokraterna inte vill bidra till en mer rättvis och sammanhållen politik på området. Med detta sagt vill jag önska talmanspresidiet, kansliet och ordföranden en glad sommar. Vi må tycka olika om mycket i politiken, men Jörgen Hellman har gjort ett fantastiskt arbete med att leda utskottet under dessa besvärliga tider. Det har fungerat alldeles utmärkt. Jag önskar dig och alla andra kollegor i utskottet en glad sommar.
Niklas Wykman (M):
I sådana fall undrar jag varför Anna Vikström är emot vårt förslag. Om Anna Vikström förstår att en myndighet som anser att ett samordningsnummer ska finnas kvar självklart ska kunna behålla detta samordningsnummer, vad är det då Anna Vikström menar skapar stor oordning med vårt förslag?
Vårt förslag är alltså att en individ som har ett samordningsnummer och som vill behålla detta samordningsnummer behöver dyka upp på myndigheten, eller på annat sätt verifiera sig, och säga: Här är jag. Det här är mitt nummer. Individen behöver också, som till exempel när man har ett pass, lämna något slags biometriska data ifrån sig. Detta menar Anna Vikström, med en mycket märklig politisk retorik, skulle skapa oordning.
Kan Anna Vikström förklara för svenska folket vad det är som är oordning med att en individ som vill ha ett samordningsnummer behöver dyka upp, verifiera sin identitet och lämna ifrån sig någon form av verifierbara biometriska data? Anna Vikström står i talarstolen och anklagar oppositionen för att vilja skapa oordning. Men det är precis tvärtom.
Det är det system Anna Vikström och regeringen har som skapar oordning, med 900 000 utfärdade samordningsnummer som man inte vet vem som står bakom. Det är oordning. Anna Vikström får en chans till att reda ut vad det är som blir oordning av att den person som vill ha ett nummer behöver verifiera sin identitet och lämna ifrån sig biometriska data så att man kan säkerställa att en person har ett nummer.
Det finns dessutom inget förslag som säger det Anna Vikström hävdade, att de nummer som myndigheterna behöver ska kancelleras. Det är ett rent påhitt.
Niklas Wykman (M):
Jag vill börja med att tacka Helena Vilhelmsson för erkännandet att propositionen inte hade legat på riksdagens bord om det inte hade varit för Moderaterna med flera partiers frenetiska arbete för att försöka återskapa någon form av ordning och reda i systemen. Där tror jag att Helena Vilhelmsson har helt rätt. Motståndet från framför allt Socialdemokraterna har varit kompakt i dessa frågor.
Det spekuleras mycket om vad det beror på. Många gör bedömningen att det beror på att man har väldigt stora problem i sina socialdemokratiska skyltfönsterskommuner, såsom Borlänge och Malmö, där det har varit en enorm slapphet med försörjningsstöd och så vidare. Man vill inte att detta kommer upp till ytan och synliggörs. Tyvärr har Helena Vilhelmsson och Centerpartiet också motverkat att olika typer av åtgärder ska komma på plats.
Precis som i min föregående frågeställning måste man börja invända mot de olika påståenden eller myter som sprids för att man inte vill ta tag i problemet. Först och främst tror jag, när det gäller att utländska sommarstugeägare behöver verifiera sin identitet, att det nog är värt det för att komma till rätta med de stora problem som Sverige har.
Jag lider inte nämnvärt med de tyska familjer som behöver dyka upp hos en myndighet och verifiera vilka de är för att vi ska kunna stoppa den mycket grova kriminalitet som vi har. Helena Vilhelmsson talar om enkätsvar, knacka dörr och sådana saker, varför hon nu tror att exakt de metoderna skulle användas. Varför skulle man nöja sig med det? Har Helena Vilhelmsson en föreställning om att det är så Skatteverket jobbar när de gör tillsyn på till exempel företag - att de knackar på och frågar "hej, har ni fuskat med skatten?"
och sedan går därifrån om de får ett nej? Varför sprider Helena Vilhelmsson en sådan bild? Det är ju inte så vi arbetar för att komma till rätta med problem.
Niklas Wykman (M):
Moderaternas förslag är tydligt när det gäller att Skatteverket tillsammans med Migrationsverket, polisen och andra berörda myndigheter ska kunna arbeta effektivt, synkroniserat, vetenskapligt och så vidare. Jag tycker inte att det är en bra attityd som Helena Vilhelmsson har när hon står och beskriver det som att man skulle knacka på eller skicka ut en enkät och om personer då inte är hemma eller bara inte svarar skulle myndigheterna inte göra mer.
Men det kanske säger någonting om Helena Vilhelmssons förväntningar på de socialdemokratiskt styrda myndigheter som vi nu har fått i landet. Det är inte alls så det fungerar. Människor är också ohyggligt trötta på politisk retorik av det slag som låter ungefär som att Moderaternas förslag skulle bygga på att vi ska skicka ut en enkät, och ifall folk då svarar fel på den gör man ingenting, och om folk inte är hemma när man knackar på slutar det där. Det är inte så vi arbetar.
Hela det politiska samtalet blir så infantilt när man tillskriver sina politiska motståndare den typen av uppfattningar. Det står tydligt i våra förslag att vi uppmanar myndigheter att arbeta till exempel utifrån en riskbedömning i detta, precis som man gör vid övrig skattetillsyn. Det här kan våra myndigheter givetvis.
Skatteverket har själva skrivit ett långt förslag på Dagens Nyheters debattsida om hur man skulle kunna göra den typen av arbete. Det här handlar om att vi föreslår att man ska göra ett sådant arbete. Helena Vilhelmsson har varit emot det. Vi har avsatt en halv miljard i budgeten för att myndigheten ska ha pengar för att göra det.
Helena Vilhelmsson har inte velat rösta för en budget som ger myndigheterna de pengarna. Det här kokar ned till riktiga saker. Vi har allvarliga problem i Sverige. Låt oss inte göra diskussionen alltför dum.