KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Andersson (M):
Det verkar som om statsrådet menar att vi spekulerar, men med största sannolikhet hade det nog varit så. Hela Vänstersverige hade rasat över att den borgerliga regeringen mjölkar bolagen. Men så gör ni i dag. Det är tråkigt att ni bara har en framtidsminister och inte har utnämnt en dåtidsminister. Då hade jag kunnat fråga den personen om hur det hade varit.
I dag har SSSB 8 000 - man kan tro att det är telefonkön till studentbostadsförmedlingen som uppgår till 8 000 samtal, men det är det inte - lägenheter för studenter i Stockholm. Det är 55 000 personer som står i kö.
Som jag ser det, och precis som statsrådet nämnde, ska ju inte tillgången på studentbostäder avgöra om man kan gå en utbildning eller inte; det håller jag till fullo med om. Det är en risk för Sverige om det finns många väldigt smarta studenter som inte kommer in på en utbildning. Då kan vi missa den nya innovativa idén som en gång låg till grund för Ericsson, Asea eller vad som helst.
Det är alltså en stor risk som Sverige tar när studenterna inte kan erbjudas någonstans att bo på den ort där de vill studera. Om regeringen vill öka subventionerna för byggande av bostäder bör man i så fall minska regleringen för att få till stånd ett ökat byggande. Som exempel kan nämnas planfrågan och överklagningsprocessen.
Det är en väldigt viktig del som många nog vill göra någonting åt. Det gäller i synnerhet branschen, men även många kommuner tycker att det tar alldeles för lång tid. Från tanken på att man ska börja att bygga kan det ta uppemot tio år innan bygget står färdigt. Det är helt orimligt att det ska ta så lång tid. Sedan har jag en fråga med anledning av värdet. Statsrådet sa att man hade justerat värdet i moderbolaget.
Då undrar jag: När gjordes det? Gjordes det nyligen i Akademiska Hus för att man skulle möjliggöra utdelningen? När jag frågar vad pengarna ska användas till säger statsrådet att det inte går att öronmärka pengarna. Men jag ställde frågan till finansminister Magdalena Andersson vid en frågestund för en vecka sedan: Vad ska pengarna användas till?
Då svarade hon att de skulle användas för att amortera på statsskulden. Sedan ringde jag till Riksgäldskontoret, men där kunde man inte se någon inbetalning som amortering på statsskulden. Jag är fortfarande väldigt nyfiken på vad man kommer att använda pengarna till. Om man inte använder pengarna till ett ökat byggande av studentbostäder hoppas jag verkligen att de används till något som ger en investering för Sverige.
Erik Andersson (M):
Jag satt och väntade på att den eminenta Mats Green skulle gå upp i talarstolen, men nu blev det jag på en gång. Jag tackar statsrådet för svaret. Det var ett bra och väldigt långt svar. Det jag kan undra över är hur mycket man skrev upp värdet på fastigheterna med för att möjliggöra utvärderingen. Jag läste någonstans att det var 5 miljarder kronor, men jag vet inte om det stämmer. Det är möjligt att det är så; det kan jag inte säga.
Men det skulle passa ganska bra eftersom man gjorde en extrautdelning på 6,5 miljarder. Oftast kan ett sådant upplägg anses vara av den typ som riskkapitalbolag ibland använder sig av - att skriva upp värdena för att kunna dela ut extra mycket pengar. Men riskkapitalbolagsupplägg är givetvis inget som Sveriges regering sysslar med. Svaret på bostadsbristen heter inte Kaplan. Svaret på bostadsbristen heter mindre reglering.
Jag vädjar till statsrådet om att ni verkligen trycker på Miljöpartiet, så att de ser till att det blir fler bostäder. Generellt sett anser jag att de ofta haft väldigt svårt för att sätta spaden i backen, oavsett var man tittar, men i synnerhet i Stockholmsområdet, där jag varit verksam. Det är alltid något gnöl från de gröna om att det inte går att bygga.
Då är det viktigt att Socialdemokraterna, som sitter i regering med de gröna, tar ledartröjan, ser till att det blir nya bostäder och underlättar för kommunerna, så att de kan börja bygga med minskad reglering. I Stockholm finns det 30 000 färdiga och antagna detaljplaner som inte används för byggande. Varför byggs det inte i enlighet med dessa detaljplaner? Det är väl bara att bevilja bygglov i morgon? Det ska inte ta mer än tio veckor att få ett bygglov i det här landet.
Vi skulle kunna lösa en stor del av bostadsbristen på en gång. I övrigt vill jag önska statsrådet en trevlig helg!
Erik Andersson (M):
Jag vill tacka arbetsmarknads- och etableringsministern för svaret. Frågan kvarstår dock. Av de 32 000 traineejobben har det två år in i mandatperioden - det är halvtid nu, så ni har två år till på er - blivit 100. Av de 20 000 extratjänsterna har det enligt arbetsmarknadsministern blivit 700.
Det jag saknar i svaret är självkritik. Skulle man kunna göra på ett annat sätt så att det här skulle kunna bli bättre? Det är ju inte så att det inte saknas händer i vården eller att det saknas platser där människor kan lära sig ett nytt yrke eller lära sig jobbet på jobbet.
Även om arbetslösheten sjunker nu är det fortfarande 348 000 personer som är arbetslösa, och det är 56 000 ungdomar som är arbetslösa. De 348 000 är ungefär som en större stad, och de 56 000 ungdomarna är som en stor kommun.
Ibland känns det som om arbetsmarknadsministern är väldigt nöjd, men det kan man inte vara när det är så många människor som är arbetslösa. Särskilt utsatta är givetvis de som blir sjuka på jobbet, och det är särskilt kvinnor som blir sjuka på jobbet - av stress. Andelen långtidsarbetslösa ökar, så det är klart att vi har stora utmaningar framför oss i det här landet.
Därför frågar jag mig: Hur kommer sig den här avsaknaden av självkritik? Ett svar kan vara att det är svårt för politiken att skapa jobb. Jobb skapas ju av företag som tillåts växa. Inom politiken kan vi givetvis underlätta att jobb skapas med bra och fungerande regler.
Men med anledning av den dåliga måluppfyllelsen för traineejobb och extratjänster undrar man varför regeringen fortsätter på den inslagna vägen. Med pompa och ståt på första maj levererade statsministern 5 000 beredskapsjobb. I partiledardebatten kunde man höra att de som får dessa ska hjälpa till med att skanna dokument och städa stränder.
Då undrar man givetvis: Är det här rätt väg för Sverige? Har man prövat en medicin som fungerar undrar man om beredskapsjobben kommer att fungera på samma sätt. Tror verkligen arbetsmarknads- och etableringsministern att man kommer att lyckas med beredskapsjobben när man har misslyckats totalt när det gäller extratjänsterna och traineejobben?
Jag minns, herr talman, när jag för ett tag sedan arbetade för Stockholms stad. Då levererade dåvarande statsministern Persson någonting som kallades plusjobb. Vi ombads av det socialdemokratiska styret att anställa så många vi kunde för att arbetslöshetssiffrorna skulle gå ned. Givetvis blev det inte många plusjobb eftersom behovet inte fanns.
Jag tror tyvärr inte att det blir bättre med beredskapsjobben. Det krävs ju också att man har tid och möjlighet att handleda och få in människor på en arbetsmarknad, och som det ser ut i dag är arbetsplatserna väldigt slimmade och effektiviserade. Frågan är om det är något annat som behövs för Sverige än statliga beredskapsjobb.
Erik Andersson (M):
Jag hörde arbetsmarknadsministern säga ordet glädjande ett antal gånger. Det är klart att vi alla är glada över att ungdomsarbetslösheten minskar. Men man kan aldrig vara nöjd när 56 000 ungdomar fortfarande är arbetslösa. Vi får hoppas att det lyckas bättre med dessa beredskapsjobb än med exempelvis extratjänsterna.
Det är klart att det behövs armar i vården och assistenter i skolorna. Men ändå blir det inte fler. Då undrar man vad som har gått fel. Där saknar jag lite grann en självkritik och möjligtvis några funderingar på vad vi kan göra bättre. Jag visste att arbetsmarknadsministern skulle säga att arbetslösheten minskar.
Men när det gäller RUT-avdragen skulle jag vilja säga att det bästa för näringslivet, och för den delen för alla andra, är långsiktighet. När man valde att halvera RUT-avdraget skapades en oro i branschen. Bara det gjorde att branschen inte växte på det betydande sätt som den gjorde tidigare, och många blir oroliga. Då är det klart att det inte anställs människor.
RUT är ett bra exempel på hur man kan ta sig in på arbetsmarknaden, när man kanske inte har så stor erfarenhet av just den svenska arbetsmarknaden, och lära sig språket på jobbet och jobbet på jobbet. I själva verket har den här regeringen försämrat reformer som ger fler jobb. Man har försämrat jobbskatteavdraget, som gav 130 000 jobb, och försämrat RUT-avdraget, som gav 20 000 jobb.
I stället har man valt ett krångligt system som handlar om att halvera momsen på reparationer, och man har fördyrat för unga och äldre att få ett jobb. Enligt Konjunkturinstitutet kommer andelen utlandsfödda att öka snabbt framöver, och det tar tid innan de kommer ut på arbetsmarknaden. Ändå bedömer man att arbetskraftsdeltagandet kommer att minska under prognosperioden.
Sysselsättningsgraden faller alltså från och med 2017. Herr talman! Som jag sa tidigare står vi inför enorma utmaningar. Vi har 348 000 personer som är arbetslösa, och 56 000 av dem är ungdomar. Man kan inte vara nöjd när det ser ut som det gör. Vi har enorma utmaningar framför oss. Duttande hit och dit ger ingen effekt. Herr talman! Ekonomin är stark, och det ska vi vara glada för.
Men samtidigt finns det ingen plan för hur arbete och ansträngning ska löna sig i det här landet. Regeringen prioriterar att höja bidragen till den som kan arbeta men väljer att inte arbeta. Det måste bli mer lönsamt att komma i egen försörjning. Jag ser gärna skattelättnader på lägre inkomster.
Vart tog arbetarrörelsens värderingar vägen, där nit och flit och strävsamhet räknas in? En gammal känd fras i en sång som är väldigt bekant för arbetsmarknadsministern lyder: Båd' stat och lagar oss förtrycka, vi under skatter digna ner. Vi vill att jobben ska växa till, och ni vill att bidragen ska bli fler.
Erik Andersson (M):
Arbetsmarknadsministern talar om för mig att vi är pessimistiska. Jag har ett minne från valrörelsen. Vilka var det som då sa att någonting håller på att gå sönder i Sverige och att det känns som om Sverige håller på att dras isär?
När Alliansen regerade, i synnerhet under Reinfeldt 2, hamnade vi i en extrem lågkonjunktur - nästan den svåraste sedan depressionen på 30-talet. Ändå lyckades Reinfeldts regering se till att Sverige klarade sig mycket bättre än övriga Europa. Det går inte att glömma.
Man ska alltid vara självkritisk, och jag önskar att arbetsmarknadsministern kunde vara mer självkritisk när det gäller just traineetjänsterna och extrajobben. Det behövs nämligen fler armar i vården och lärarassistenter i skolorna. Ändå blir det fel. Då kan vi undra: Vad är det som har gått snett?
Vi befinner oss i en högkonjunktur, och jag skulle vilja säga att de socialdemokratiska regeringarna har haft tur där - de har många gånger regerat under högkonjunktur. Jag skulle alltså inte vilja säga att det är tack vare den socialdemokratiskt ledda regeringen som arbetslösheten sjunker, utan det gör den trots den socialdemokratiskt ledda regeringen. Det gläder oss, och det gläder alla andra.
Vi har fortfarande 348 000 personer som är arbetslösa, och vi har fortfarande 56 000 ungdomar som är arbetslösa. Då kan man ju fråga sig varför inte extrajobben och traineetjänsterna blir fler. I övrigt önskar jag arbetsmarknadsministern all lycka till i sitt arbete och en glad sommar.
Erik Andersson (M):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Falska parkeringstillstånd för rörelsehindrade har alltid varit attraktiva på den svarta marknaden. Tidigare, när det främst förekommit svenska tillstånd, har det upparbetats samarbeten med de stora kommunerna i Sverige. Man har kunnat se vilka tillstånd som varit spärrade eller stulna och har kunnat agera efter det.
Men under de senaste åren har det skett en ökning av antalet utfärdade tillstånd från övriga EU-länder på svenska gator. Svaret på frågan om man kommer att arbeta för ett EU-register tolkar jag som ett nej från infrastrukturministern och regeringen. Det ministern säger är att man inte har drivit frågan tidigare. Tillstånden är attraktiva.
De gäller i hela landet med riksbetäckande bestämmelser, och det ger en hel del fördelar att inneha ett tillstånd. Exempelvis har man rätt att parkera högst tre timmar där det råder parkeringsförbud eller på en plats där parkering är tillåten kortare tid än tre timmar. Man kan parkera i 24 timmar där en lokal trafikföreskrift säger annat.
Man har rätt att parkera tre timmar på gågata. I Stockholm är det ännu generösare bestämmelser; här kan man stå 24 timmar där det råder parkeringsförbud, och man kan även stå på en avgiftsbelagd p-plats utan att erlägga avgiften. Nu föreslår regeringen ett nationellt register för svenska tillstånd. Det är bra, men man kommer inte riktigt åt problemet.
Fusket sker nämligen med hjälp av utländska tillstånd, och det är i princip en omöjlighet för parkeringsvakterna att veta om det är falska eller äkta tillstånd. De flesta av de utländska tillstånden finns i svenskregistrerade fordon.
Parkeringsavdelningen i Stockholms stad har gjort en undersökning som visar att uppemot 90-95 procent av de utländska tillstånden finns i svenskregistrerade bilar. Om man bara upprättar ett svenskt register kommer man alltså inte åt problematiken. Infrastrukturministern säger i sitt svar att det ska gå att flytta fordon som har falska tillstånd.
Jag kan upplysa ministern om att det redan i dag är möjligt att flytta ett fordon med falskt tillstånd om det står på en plats reserverad för rörelsehindrade. Men givetvis är det alltid svårt att se om det är falskt eller äkta. En parkeringsvakt som ser att tillståndet är uppenbart falskt kan dock ingripa och flytta fordonet.
Ett påträffat fordon med falskt tillstånd som står exempelvis där det råder parkeringsförbud eller på en tillåten p-plats kan däremot flyttas endast om det gjorts en polisanmälan. Jag förmodar att ministern hänvisar till den nya lag angående detta som är på remiss. Om det inte är möjligt att införa ett europeiskt register anser jag att regeringen bör arbeta för att tillstånden ska se likadana ut över hela EU.
Då blir det också svårare att fuska. I dag finns det endast en rekommendation om hur de ska se ut, och på vissa tillstånd saknas det även slutdatum. Det är svårt att komma åt problematiken. Även om man kontaktar andra länder får man inget svar när man ska undersöka om ett tillstånd är äkta eller falskt. De som kommer i kläm är givetvis de som är i behov av att nyttja en plats för rörelsehindrade. Vi måste se till att stävja missbruket.
Erik Andersson (M):
Jag håller helt med ministern om att det är förkastligt och omoraliskt att dessa människor nyttjar en parkeringsplats som är avsedd för dem som är i behov av den. Där är vi helt överens. Däremot tror inte jag likt ministern att vi kommer att komma åt problemet bara för att det går att flytta fordonet. Det är i och för sig en del av det hela att man ska kunna flytta ett fordon som har ett falskt tillstånd.
Sedan kan vi göra en polisanmälan, och förhoppningsvis går det till åtal i en framtid. Även där måste Sverige och det svenska rättssystemet bli bättre. Om jag minns rätt var det ungefär 50 polisanmälningar som gjordes just när det gäller falska tillstånd. Det var en som hade gått vidare till åtal, och då vann man i första instansen och förlorade i den andra.
Även här måste rättsväsendet bli mycket bättre på att prioritera de här frågorna. Jag tror inte ett dugg på överbyråkrati. Vad det handlar om är att se om tillstånden för det första är giltiga och för det andra om de är stulna eller förkomna. I dag lever vi i en värld med internet och it.
Det skulle vara ganska enkelt om man skulle kunna ha en bas för att se om det är ett giltigt tillstånd som finns i ett fordon som är parkerat. Det gäller i synnerhet när fusket är så utbrett. I den undersökning som gjordes var det 95 procent svenskregistrerade fordon som hade utländska parkeringstillstånd för rörelsehindrade.
Det känns som att det är ett fusk i stor skala i synnerhet på Stockholms gator, för det var där undersökningen gjordes. Fuskarna upptar mer än 2 procent av alla tillåtna parkeringsplatser. Det är inte bara ett problem för dem som är rörelsehindrade utan det är även ett problem för alla andra som gör rätt för sig i samhället.
Man kan tycka att det är en liten fråga i det stora hela om man jämför med att det är bostadsbrist eller att människor är arbetslösa. Men om vi inte får kontroll på fusket riskerar hela synen på rättssamhället att krackelera. Det finns regler för att fler ska kunna känna sig fria och kunna ta del av samhället. Människor ska kunna ha tillgänglighet och kunna delta i vårt samhälle. Reglerna finns just för att underlätta för personer med rörelsehinder.
Det som ministern tar upp med överbyråkrati tror jag inte på. Givetvis kan man vänta och se hur det fungerar med den nya lagstiftningen och om man kommer åt problematiken. Men jag tror inte det med tanke på det utbredda fusket med utländska parkeringstillstånd.
Erik Andersson (M):
Ministern måste sätta sig in i en situation där en parkeringsvakt ska göra en bedömning av om ett tillstånd är förfalskat eller äkta. Man vill ju inte riskera att någon som har ett äkta tillstånd får bilen bortforslad. Det är klart att det är en ganska svår bedömning som parkeringsvakten måste göra.
Om ett tillstånd är uppenbart förfalskat och man ser att det finns en karta över ett annat land och en tredje nationsbeteckning är det helt klart att man kan flytta fordonet och komma åt tillståndet. Men i övrigt är det inte så enkelt som ministern säger. Det här med överbyråkrati tror jag inte på, för varför skulle EU lägga sig i på vilka grunder tillstånd får utfärdas?
Vad det handlar om är att man skulle kunna ha ett register över stulna och förkomna tillstånd och möjligtvis tillstånd som är giltiga. Därutöver finns det redan i dag rekommendationer om hur tillstånden ska se ut i EU-länderna. Men det är bara rekommendationer, och de kan ju se lite olika ut.
Om det inte går att få till ett register hoppas jag att denna regering i alla fall arbetar för ett system där tillstånden ser likadana ut så att det inte blir svårt för parkeringsvakten eller polismannen att se om ett tillstånd är förfalskat eller inte. På så sätt kan vi komma bort från detta fusk, som drabbar dem som är i störst behov av dessa parkeringsplatser. Jag ser att talartiden rinner iväg.
För mig återstår att avvakta regeringens arbete; jag kommer att hålla ögonen på det. Jag vill också önska ministern en trevlig sommar.
Erik Andersson (M):
Nej, jag är inte nöjd med tanke på att dessa lättnader i PBL gäller endast staten och inte kommunerna. Bostadsministern borde ta reda på mer fakta innan han säger att kommunerna inte arbetar proaktivt. Den här lagen kom ju plötsligt, så det är ganska svårt för kommunerna att detaljplanelägga utifrån den.
Med tanke på att det kan ta uppemot tio år att få en detaljplan måste man nästan vara framtidsminister - som inte finns längre - för att kunna ta reda på detta. Kommunerna vill vara proaktiva. De har provat olika idéer, till exempel att sätta upp modulbostäder, vilket i och för sig inte är bra i grunden. Då bygger man ju utanförskapsområden. Men finns det inte bostäder så finns det inte. Då måste man lösa det på något sätt.
Men staten säger nej. Kommunerna kan inte bygga modulbostäderna på mark som inte är detaljplanelagd. Då frågar man efter undantaget i PBL, men det gäller inte. Staten gör det väldigt enkelt för sig med undantag i en krissituation. Men kommunerna står ju nu inför den kris som staten hade i höstas. De måste få fram bostäder.
Risken är att kommunerna inte kan få fram bostäder, och då går det inte att fördela några nyanlända ut till kommunerna. Då får de i stället stanna kvar på Migrationsverkets boenden, vilket inte alls är en bra lösning för att komma in i ett samhälle. Avslutningsvis: Bostadsministern sa tidigare att det aldrig har varit så stort byggande som nu.
Då vill jag säga till bostadsministern att eftersom det tar så lång tid - framför allt långa ledtider - att få fram bostäder har en stor del av dessa detaljplaner fastställts under alliansregeringens tid och i alliansledda kommuner. Men jag tycker inte att vi ska träta om vem som har byggt mest. Låt oss i stället tillsammans se till att man kan öka byggandet och att Miljöpartiet godkänner mer byggande runt om i Sverige. Tack för ordet, och glad sommar!
Erik Andersson (M):
Det finns mycket att bli upprörd över om Sveriges väg in i framtiden. Men jag har en fråga till statsrådet Gabriel Wikström om det svenska snuset. Det svenska snuset anser jag är hotat av regeringens tolkning av tobaksdirektivet. Det finns ett tilläggsdirektiv, ett uppdrag om exponeringsförbud och krav på neutrala tobaksförpackningar. I Sverige har vi drygt 1 miljon snusare.
Detta förslag är negativt för konsumentskyddet, och det kan strida mot tryckfrihetsförordningen. Min fråga till statsrådet Gabriel Wikström är därför: Hur ser statsrådet på det försämrade konsumentskyddet när det gäller snuset?
Erik Andersson (M):
Jag hör att statsrådet är påläst på vad snus innehåller. Snus är ett livsmedel precis som riskakor, och riskakor är också farliga enligt det larm som kom häromdagen. Men det finns väl inga förslag på att förbjuda innehållsförteckning på riskakor? Jämför vi med övriga EU är antalet sjuka i tobaksrelaterade sjukdomar i Sverige lågt.
Det är nog mycket det svenska snusets förtjänst. Därför är det en gåta att regeringen motarbetar det svenska snuset. Det har vuxit fram en del småproducenter av snus i Sverige. De är nu oroliga och står inför en ovisshet om de kan växa med tanke på att direktivet inte blir färdigbehandlat förrän 2016, om jag inte minns fel.
Erik Andersson (M):
Jag har en fråga till finansministern. Man kan undra om finansministern har uppmärksammat att det är en bostadsbrist i hela riket men i synnerhet i städer som Göteborg och Stockholm. När det gäller studentlägenheter kan det ta flera år för en student att få en lägenhet. Nu när Akademiska Hus har ett nytt uppdrag att kunna investera, förvalta och producera nya studentlägenheter väljer de att göra det till viss del.
Men den 19 oktober i år kommer det att vara en extrastämma i Akademiska Hus. Då kommer staten att få en utdelning på 6,5 miljarder. Man skulle ha kunnat bygga ungefär 8 000 nya studentbostäder för dessa pengar. Dessa 6,5 miljarder kommer att gå in till statskassan. Då är min fråga till finansministern: Hur kommer det sig att man vid rådande brist på studentlägenheter inte har valt att bygga studentlägenheter för dessa pengar?
Eftersom man inte har gjort det undrar jag vad pengarna kommer att användas till. Kommer de att användas till ökade bidrag?
Erik Andersson (M):
Jag hade nästan på känn att finansministern skulle klaga på den tidigare regeringen. Det är inte ovanligt att det händer. Men nu är det faktiskt inte vi som sitter i regeringsställning, utan det är ni, Magdalena Andersson, som gör det. Därför är det ni som ska svara. Finansministern säger att Akademiska Hus är överkapitaliserat. Men saken är den att de för att kunna dela ut dessa pengar har tagit ett lån för att staten ska kunna få 6,5 miljarder.
Anser finansministern då att det är en ansvarsfull ekonomisk politik att de ska ta lån för att kunna ge dessa pengar till staten, pengar som kan gå till de dagliga utgifterna? Jag har inte fått svar på vad pengarna ska användas till. Vi anser att de skulle ha använts till ett ökat byggande av studentlägenheter. Finansministern talar om mindre lägenheter. Fördelen med en studentlägenhet är att en student verkligen kan bo i en sådan.
När det gäller andra mindre lägenheter, som finansministern talade om, måste man oftast ha ett arbete för att få tillgång till ett kontrakt på en sådan lägenhet.