Cecilia Dalman Eek (S):
Jag tackar för möjligheten att ha denna väldigt viktiga debatt om utbildning och framtiden. Och det handlar inte om just vår framtid, utan om hela Sveriges framtid. Utbildning blir allt viktigare i moderna samhällen. Det vet vi, och det har inte minst den här debatten visat hittills.
Men vi fick ännu ett belägg för detta när samarbetsorganisationen OECD publicerade sin stora undersökning om vuxnas färdigheter, PIAAC, Programme for the International Assessment of Adult Competencies. Studien visar att Sverige ligger långt framme. Detta är rimligt efter decennier av hög utbildningsambition i fråga om både kvalitet och kvantitet.
Men en sak som inte riktigt kommit fram i medierna är att rapporten tydligt visar något vi socialdemokrater länge har sagt: Tillgången till högre utbildning är i sig en avgörande faktor för framväxten av de högkvalitativa arbetstillfällen som är nyckeln för Sveriges konkurrenskraft och framtida tillväxt.
Därför är det oroväckande att utbildningsministern är så nöjd med att antalet platser sjunker och att regeringen minskar ambitionen i förhållande till våra konkurrentländer i OECD. Detta har Högskoleverket, föregångaren till Universitetskanslersämbetet, varnat för. Vi ligger faktiskt lite efter.
Vi har inte gjort det tidigare, men nu har regeringen accepterat en nivå som egentligen de facto är den vi ligger på i dag. Detta håller inte, och det vet näringslivet. Jag har i min hand en rapport från Almega. Det är väl rimligt att regeringen inte lyssnar så mycket på oppositionen. Jag kan föreställa mig att Jan Björklund inte i första hand lyssnar på oss i Socialdemokraterna.
Men kanske lyssnar han på arbetsgivarorganisationen Almega, som varnar för att Sverige nu tappar andelar på exportmarknaden. Man har en mätmetod som visar hur Sverige tappar exportandelar. Det handlar om specialiseringen av produktionen i industrin, som för övrigt inte alls är basically gone, som regeringen tror, utan är en stark motor för sysselsättning i Sverige.
Man meddelar att utvecklingen mot alltmer fragmenterade globala produktionskedjor fortgår. Förutsättningarna för att Sverige ska lyckas höja sitt förädlingsvärde och klara sig i den tuffa internationella konkurrensen beror framför allt på förmågan att öka den kunskapsintensiva tjänsteproduktionen i landet. Förra veckan träffade jag en del av de företag som ligger bakom Almega.
De talade om sin oro för att det inte finns tillräckligt engagemang för den högre utbildningen. Även i Göteborg sjunker antalet platser på universitetet. En minskning med över tusen platser har redan gjorts. Det betyder att man inte utnyttjar den potential som finns i Sverige. Vi tillgodogör oss inte den styrka, kraft och resurs som alla människors vilja att utbilda sig innebär.
Som så många har sagt handlar det inte enbart om 19-åringar, även om deras styrka är den absolut viktigaste att ta hand om. Ungdomsgenerationen är givetvis den viktigaste. Men för framtiden måste vi kunna utbilda oss år efter år, generation efter generation, om och om igen. Nu har vi ett enormt högt söktryck. Precis som interpellanterna undrar jag: Hur kan utbildningsministern vara så nöjd?
Söktrycket är högt, och till och med inom arbetsgivarorganisationen är man orolig.