Torbjörn Björlund (V):
När man läser svaret från försvarsministern och lyssnar på honom känner man igen tongångarna, tycker jag. Sin vana trogen vill ministern gärna räkna upp olika siffror om hur många ungdomar som söker och hur stort intresset är. Vi har i dag en av Europas högsta arbetslöshetssiffror när det gäller ungdomar.
Den senaste siffran jag såg visade att vi har 127 000 ungdomar som är arbetslösa. Om 32 000 av dem överväger att gå in i försvaret kanske det är något av en, för vissa i alla fall, desperat åtgärd att göra någonting för att inte vara arbetslös. Det är en tanke i alla fall. Jag tycker att det är lite motsägelsefullt just ur den aspekten att lyfta fram de här siffrorna, för det handlar om kvantitet och inte alltid om kvalitet.
Frågan är hur det egentligen ser ut när det gäller de här kvalitetskraven i sådana fall. Just att man i dag har fört fram tankar på att sänka kraven på dem som söker är naturligtvis en signal från Försvarsmakten om att någonting måste göras på ett annat sätt därför att man kanske har problem med att rekrytera.
Jag tycker att man ska ta till sig den signalen och lyfta upp frågan: Vad är det som händer, och hur ser det egentligen ut när det gäller kvaliteten och hur man söker? Vi i Vänsterpartiet har varit tydliga med att vi tycker att det var ett stort misstag att göra den här förändringen att frångå värnpliktssystemet. Det hade sina brister, men de kunde åtgärdas på ett bättre sätt.
Det som man framför allt tappar är både folkförankringen som var rätt naturlig som det var då och tillvaratagandet av varje persons erfarenheter i livet. När man bygger upp en försvarsmakt med individer som har andra saker i livet än att bara vara soldat får man ett kvalitetstillägg, vill jag påstå, i Försvarsmakten som ger bättre soldater och bättre sjömän. Frågan är vad det leder till när man har ett system som ger något slags strömlinjeformade soldater som bara tänker på ett visst sätt.
Det är till förfång för Försvarsmakten och för svenskt försvar, tycker jag. Det här är en fråga som man måste lyfta fram i det här sammanhanget, hur personalförsörjningen går till och hur det fungerar. Det är en fråga som jag tycker är berättigad att ta upp. Samtidigt har man tittat på det här med kvaliteten och de tider som de här soldaterna och sjömännen ska vara inne.
Det finns naturligtvis, med de sänkta kraven, om det nu blir så, en farhåga om att vi också får ett antal avhopp, alltså att det blir en rekrytering och en nyrekrytering och en nyrekrytering igen eftersom vi får problem med dem som är inne i det. Och kan man inte locka med någonting som ger kvalitet, till exempel att det finns en karriärmöjlighet efteråt när det gäller att jobba med den biten, kan det bli ännu svårare att få folk till de här yrkena.
Jag tror att det är en påverkan, med den här personalförsörjningen, på Försvarsmaktens sätt att agera på förbanden, om man får strömlinjeformade soldater som kanske inte har erfarenhet av livet på ett annat sätt. Frågan är vilka soldater som Försvarsmakten vill ha. Vi vill ju ha soldater och sjömän som tänker själva, som kan saker och som utvecklar sig själva i sitt yrke och i sin uppgift, oavsett om det är värnpliktsförsvar eller inte.
Jag tror att det kan vara farligt om man inte tänker på de bitarna. Just det här med att man på något sätt ska vara attraktiv som arbetsgivare kräver väldigt mycket mer. Kanske ska kravet till och med vara att man ska ha en bra utbildning innan man går in i det här. Det finns ju tecken på att rekryteringen ibland är desperat. Jag har vid något tillfälle tagit upp att man är ute på gymnasieskolor och rekryterar med något slags idealiserad bild av hur det verkligen är. Det har vi haft uppe i debatten förut.
Jag hoppas att det inte är ett tecken på att man är mer desperat än vad man vill säga här och jag hoppas att försvarsministern kan lyfta upp den frågan. Jag tror att beslutet kommer att få rätt långtgående konsekvenser under lång tid framöver för svenskt försvar. Jag är rädd för att det kommer att påverka Försvarsmakten negativt väldigt länge.