Kent Härstedt (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till utrikesutskottets förslag. Det finns anledning att vara stolt över Sveriges bidrag till OSSE som helhet men också till OSSE:s parlamentariska församling. Vi är finansiellt en av de stora bidragsgivarna till OSSE:s parlamentariska församlings arbete.
Men framför allt är vi aktiva och följer en lång svensk tradition av att vara mycket aktiva och drivande i OSSE:s parlamentariska församling.
Även det senaste året har jag varit en av vicepresidenterna i församlingen och fått förmånen att som specialkoordinator leda den internationella observationen inför presidentvalet i Vitryssland den 11 oktober 2015. Men jag är långt ifrån ensam om att vara aktiv när det gäller att vara ute och valobservera.
Den svenska delegationen till OSSE:s parlamentariska församling är den mest aktiva när det gäller att vara ute och observera val. Det är kanske den delen av OSSE:s parlamentariska arbete som internationellt sett vinner störst respekt och som vi är mest kända för.
Det finns i dag egentligen ingen annan organisation som lever upp till denna standard, denna omfattning och denna respekt på grund av den systematik som vi har inom OSSE:s parlamentariska församling när det gäller att på ett trovärdigt, väl organiserat och beprövat sätt sköta valövervakningar i olika länder.
År 2015 har varit ett speciellt år för OSSE som helhet. Det var 40 år sedan OSSE bildades. Tidigare hette organisationen ESK, och den bildades 1973.
Det finns skäl att reflektera över dessa 40 år och reflektera över varför organisationen en gång bildades - alltså ESK, Europeiska säkerhetskonferensen, som så småningom blev OSSE, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa. Vid den tiden - 1973 - fanns det två olika perspektiv på bildandet av denna organisation.
Det var Sovjetunionen som ville hålla ihop de kommunistiska staterna, men det var också Västeuropa som såg en möjlighet att genom detta samarbete minska spänningarna i regionen och gynna ekonomiskt samarbete som skulle leda fram till olika sätt att förbättra den humanitära situationen för befolkningarna i Östeuropa. Nu, 40 år senare, befinner vi oss i ett läge med stora spänningar.
Då handlar det på den ena sidan inte om Sovjetunionen utan om Ryssland och en del av Rysslands närstående stater. På den andra sidan finns Europa, USA med flera. OSSE är en inklusiv organisation. Det finns olika organisationer som har olika roller.
Vi har tidigare haft en plats i Europarådet och var en av dem som fattade beslut om att där till stora delar exkludera Ryssland efter interventionen på Krim, som var oacceptabel och alltjämt förblir fullständigt oacceptabel. Men det är skillnad mellan olika organisationer och olika roller.
OSSE har i stället egentligen fått en vitalisering genom den konfliktsituation som vi befinner oss i. Inom OSSE fortgår samtalen, och det som kanske mest uppmärksammas är de samtal som förs genom den så kallade Minskprocessen och Minskavtalen.
Också inom den parlamentariska församlingen fortgår olika former av initiativ för att främja avspänning, dialog och konflikthantering men också transparens och arbete för att främja demokrati och se till att de länder som är med i OSSE lever upp till de statuter som finns inom OSSE och som de faktiskt har förbundit sig att leva upp till.
Jag jobbar intensivt just med Vitryssland, som har en lång resa framför sig att gå mot demokratisering och vara ett land som lever upp till de krav som vi ställer på ett land som Vitryssland som fullvärdig medlem av OSSE. Som jag nämnde är jag stolt över den svenska delegationen.
Många av ledamöterna är flitigt ute och gör valobservationer, men de är också aktiva i den parlamentariska församlingens arbete. Vice ordföranden i delegationen, Margareta Cederfelt, är rapportör i ett av utskotten. Christian Holm Barenfeld var förra året ordförande i Vitrysslandsgruppen. Vi har även andra som är mycket flitiga.
Så har det varit över tiden. Olika generationer av svenska parlamentariker har bidragit mycket. Sammantaget innebär detta att det i dag finns ett grundmurat förtroende för svenska ledamöter som agerar inom ramen för OSSE. Det är inte utan att konflikten har sökt sig in även i organisationen.
Inför det årliga vintermötet i Wien förra året utsåg Ryssland en ledamot från Krim att ingå i landets delegation.
Jag var en av dem som fick förtroendet att ingå i en så kallad credentials committee, en ackrediteringskommitté, som skulle granska ledamöternas rätt att närvara i församlingens arbete under vintermötet.
Självklart fattade jag och mina fyra fem kollegor enhälligt beslutet att en ledamot från Krim inte hade i den ryska delegationen att göra. OSSE skulle i alla fall inte erkänna denne som en person som hade möjlighet att delta i OSSE:s möte.
Den ryska nomineringen avvisades med motiveringen att en parlamentsledamot måste företräda det nominerade landet för att få delta. Ni förstår att detta inte erkändes av oss.
På sommarmötet i Finland - ett möte som ägde rum på den plats där ESK, alltså OSSE, en gång bildades, nämligen i Finlandiahuset - kom konflikten upp ännu en gång. Som ni vet befinner sig ett antal representanter för Ryssland på sanktionslistan.
Här kom frågeställningen återigen in i OSSE, och den finska regeringen beslöt sig för att inte tillåta tillträde för ett par personer i den delegation som utsetts att företräda Ryssland.
Även om OSSE och OSSE:s parlamentariska församling är en inkluderande organisation möts alltså även vi av de utmaningar som uppstår på grund av den konfliktfyllda situation som just nu råder. Vidare hade vi ett höstmöte i Ulan Bator i Mongoliet, som är den senaste fullvärdiga medlemmen i OSSE.
Mongoliet har skött detta med bravur. Landet är aktivt och har levt upp till många av de förväntningar vi har på detta nya medlemsland i OSSE. Delegationens medlemmar deltar även i en lång rad andra aktiviteter, och det kan vara särskilt viktigt att nämna ett par av dem.
Tyskland tar aktiva initiativ för att försöka sammanföra parlamentariker från till exempel Ukraina och Ryssland och på så sätt bidra till användandet av parlamentarisk diplomati för att hitta en väg framåt.
Jag har själv talat om utvecklingen i Vitryssland på Nordiska rådets möte i Vilnius, och det finns andra exempel på att våra ledamöter bjuds in för att tala om sina erfarenheter från OSSE:s arbete.
Avslutningsvis vill jag säga att det är tydligt att OSSE och OSSE:s parlamentariska församling har fått en mycket vitaliserad roll. I ett läge där arenorna för kontakter och dialog blir allt färre är det nu många från länder med både frusna och pågående konflikter som verkligen ser OSSE som platsen för dialog.
Kanske är förhoppningarna många gånger större än vad vi kan leva upp till, men av länder som Georgien, Azerbajdzjan, Armenien, Ukraina, Vitryssland och Ryssland är det många som i dag ser OSSE som en organisation och plats för dialog och samtal.