KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ewa Björling (M):
Till att börja med vill jag konstatera att det råder yttrandefrihet i vårt land. Jag tycker att en ängslig politik, som Kent Ekeroth talar om, vore att vända ryggen till människor i vårt land därför att de har en annan tro.
Jag avser att fortsätta att respektera olika minoriteter i vårt land, oavsett vilka minoriteter det råkar röra sig om. Jag tycker också att det vore intressant att höra hur många shiamuslimer Kent Ekeroth har kontakt med och betecknar som sina vänner som han känner och umgås med.
Jag kan berätta att jag har ganska många shiamuslimska vänner som är väl integrerade i det svenska samhället och som på ett bra sätt kan kombinera sin vardag med att vara troende muslimer. Jag kan också garantera Kent Ekeroth att ingen av dessa vill skapa en islamisk stat.
Jag vill också gärna berätta vad jag själv sade i talet på Mynttorget. Det skadar nog inte att återupprepa. Detta skedde i nära samband med det terrordåd som utfördes i Sverige.
Jag sade följande: Jag och Sveriges regering vill i dag också uttrycka vår sorg - sorg över det meningslösa våldet, som fått ett nytt ansikte i vårt land, en form av våld som vi hittills varit förskonade från men som sedan flera år tillbaka plågar flera andra länder, sorg över att vårt öppna samhälle, det som vi alla vårdar och bygger tillsammans, har drabbats av en illgärning som kunde ha fått fruktansvärda följder.
Vi tvingas inse att fred och försoning fortfarande är långt borta. Men vi vet samtidigt att fred kan uppnås, inte bara i ett tillkommande liv utan här på jorden, att våld kan besegras med frimodighet, att fruktan kan övervinnas med kunskap och att extremism kan botas med tolerans.
Ewa Björling (M):
Jag tänker inte gå in på Kent Ekeroths närmast paranoida känslor inför muslimer utan vill bara konstatera att det råder religionsfrihet i vårt land. Jag rekommenderar också Kent Ekeroth att läsa mer religionsvetenskap, så att han vet vad han talar om när det handlar om muslimer. Det finns väldigt många olika schatteringar.
Jag kan också konstatera att många av de muslimer som lever i vårt land lever i ett modernt samhälle i ett jämställt Sverige och respekterar detta. Det finns också väldigt många muslimska kvinnor som arbetar och har frihet, precis som alla andra kvinnor i Sverige. Naturligtvis står den svenska regeringen för svenska värderingar.
Det är också detta som jag har uttryckt vid demonstrationen, och det är det som jag uttrycker när jag är ute i världen. När jag reser till Mellanöstern är det inte minst viktigt att stå för svenska värderingar, att stå för jämställdhet, att vara där som kvinna, att tala om mänskliga rättigheter för alla, inklusive kvinnor, och att tala om miljöhänsyn, antikorruption och arbetstagarens rättigheter på arbetsplatsen. Det är precis detta som svenska företag är så bra på ute i världen.
Det är också på det sättet vi gör skillnad för att fler människor ska få leva i frihet och demokrati. Jag gav flera tydliga exempel på det som sker just nu i Nordafrika och Mellanöstern. Där ser vi hur många människor som nu kräver reformer och faktiskt får ökad frihet. Hade detta skett om vi hade diskuterat som Kent Ekeroth?
Hade detta skett om vi hade haft bojkott och isolering? Nej, jag tror inte det.
Jag tror tvärtom att det är otroligt viktigt att vi finns närvarande, att vi visar på våra svenska värderingar och att vi har svenska företag som är med och hjälper till med att bygga upp telekomnät och möjligheter för människor att samlas, så att de kan kräva reformer och ha mer kontakt med omvärlden, alltså i det här fallet med oss som står för svenska värderingar.
Jag är övertygad om att majoriteten av de muslimer som kommer hit vill dela våra värderingar samtidigt som man kan leva som troende muslim i en svensk vardag.
Ewa Björling (M):
Om jag deltar i en högtid, i en demonstration här i Sverige betyder det inte att jag måste dela alla värderingar hos alla dem som befinner sig där. Vi har yttrandefrihet och religionsfrihet, och det är faktiskt tillåtet att tycka precis som man vill i Sverige.
Det ska vi värna och vårda. Sedan tycker vi naturligtvis olika. Det gör inte minst Kent Ekeroth och jag här i dag. Det har jag full respekt för att vi gör. Vi ska fortsätta ha yttrandefrihet. Jag tycker att det är fantastiskt att vi lever i en demokrati där vi kan ha öppna diskussioner när vi har olika åsikter.
Jag vill slutligen också bara rekommendera Kent Ekeroth att läsa det betänkande som utrikesutskottet här i riksdagen skrev när jag var riksdagsledamot under perioden 2002-2006.
Då gjorde vi ett flerårigt, gediget arbete som resulterade i ett betänkande om våra relationer till den muslimska världen i vårt grannområde, det vill säga Mellanöstern och Nordafrika.
Det var också ett betänkande som hela riksdagen stod bakom och som också innehöll rekommendationer till regeringen att arbeta för ökad tolerans även i vårt svenska samhälle. Detta rekommenderar jag starkt till Kent Ekeroth. Det är glädjande att höra att Kent Ekeroth också har läst Koranen.
Ewa Björling (M):
Jonas Sjöstedt har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att de affärer som Sveriges exportråd uppmuntrar till med Marocko inte ska omfatta varor från ockuperade områden samt vilka åtgärder som jag tänker vidta för att genom Exportrådet främja handel med västsaharier på västsahariernas egna villkor där arbetstillfällen och intäkter kommer det västsahariska folket till del.
Låt mig först, för ordningens skull, påpeka att den resa som Jonas Sjöstedt åsyftar i sin interpellation inte ägde rum. Sveriges exportråd är ett organ för exportfrämjande under Utrikesdepartementet och arbetar i linje med regeringens politik i frågan om Västsahara.
Exportrådet har ingen egen politisk linje gentemot länder, utan arbetar som en del av svensk närvaro runt om i världen och som en del i Sveriges samlade handelspolitik. Sverige har tydligt gjort klart att all handel med Marocko ska ske i överensstämmelse med folkrätten. I detta är vi och kommer att fortsätta att vara konsekventa.
Som svenskt organ för exportfrämjande är Exportrådet mån om att de marockanska företag som man har kontakt med inte exploaterar naturresurser från västsaharisk mark eller har sin produktion på västsaharisk mark utan att det kommer saharier till godo.
Ewa Björling (M):
Jag vill börja med att säga att jag är glad att Jonas Sjöstedt lyfter fram frågan om Västsahara. Det är en konflikt som verkligen är bortglömd - en del säger till och med förstelnad. Det talas alldeles för lite om denna konflikt i dag i både svenska och utländska medier och inom politiken.
Det finns FN-styrkor där sedan lång tid tillbaka. Alla önskar att det ska ske en folkomröstning och att steg framåt ska ske i enlighet med den resolution vi har. Men ingenting händer. Jag har själv varit på plats både i Marocko och i Västsahara som riksdagsledamot och sett hur det ser ut.
Det finns en hel del övrigt att önska på området, kan jag säga. Men jag vill också säga att svenska företag gör skillnad. Många andra företag gör också skillnad i hela regionen. Det är bra exempel som vi ser nu, vilket Jonas Sjöstedt också sade. Vi ser en ljusning. Det finns också många baksidor med detta och tragiska saker som händer.
Men det är en förändring på gång. Folket börjar kräva reformer, och folk har möjlighet att samla sig. Det hade inte varit möjligt utan vår teknologi och utan att företag hade varit där och byggt upp möjligheter till kommunikation för människor. Jag tycker att det är viktigt att vi finns även i svåra länder.
Naturligtvis ska vi alltid respektera de FN-sanktioner, de EU-sanktioner och de vapenembargon som finns och agera i enlighet med den lagstiftning vi har. Men svenska företag är duktiga på CSR, det vill säga corporate social responsibility. Det vilar på fyra ben.
Det handlar om respekt för mänskliga rättigheter, om arbetstagarens rättigheter på arbetsplatsen, om miljöhänsyn och om antikorruption. Jag är övertygad om att fler svenska företag skulle kunna göra skillnad även i Marocko. Nu ställdes denna resa in. Det handlade om situationen i regionen i stort. Det handlade om situationen i Nordafrika. Därmed tyckte man inte att det var lämpligt.
Det handlade inte explicit om situationen i Marocko. Bedömningen av om man ska resa till Tunisien, till Algeriet, till Egypten eller vart i regionen man ska ta vägen måste vara upp till Exportrådet att göra. Jag kan säga att jag önskar att Exportrådet kunde finnas på alla dessa platser så snart som möjligt för att stimulera ökade kontakter mellan våra företag och just för att vi ska kunna överföra våra svenska värderingar.
Det är någonting som vi just nu ser exempel på i stora delar av regionen. Jag tror inte på att bojkotta och isolera. Däremot tycker jag att det är viktigt att vi också upplyser företagen om var den svenska regeringen står, hur vi agerar i enlighet med folkrätten och hur vi säkerställer att vi inte handlar med varor från ockuperat område.
Jag vet att det har funnits exempel i Sverige på att vi har fått in varor från Västsahara som är stämplade Marocko. Då har dessa genast tagits bort. Det tycker jag till stor del säkerställer att vi inte handlar med varor från ockuperat område. Jag ska naturligtvis inte stå i talarstolen och garantera detta till hundra procent för all framtid, men jag vet att vi gör vårt allra bästa. Det gör också svenska företag.
Ewa Björling (M):
Tack igen till Jonas Sjöstedt för att han lyfter upp väldigt viktiga frågor som regeringen också fokuserar mycket på! Först vill jag förtydliga att det inte handlar om att handla med alla, överallt, på alla platser på jorden. Det vill jag vara väldigt tydlig med. Det var just därför jag också talade om vilka gränser som finns angående sanktioner, embargon, lagstiftning och så vidare. Det följer Sverige mycket noga.
Låt oss åter gå in på den svåra frågan om hur vi påverkar fler företag och om hur de får vetskap om vikten av de frågor som inryms inom CSR. Sverige har i dag ett memorandum of understanding med Kina angående CSR-frågor där vi också försöker utbilda kinesiska företag i att tänka på OECD:s riktlinjer och att tänka på rätt sätt för att bli mer attraktiva ute i världen.
Arbetar man med CSR i dag och uppfyller de här riktlinjerna får man också ett väldigt mycket starkare varumärke. Det har företag som exporterar upptäckt. Det är en stor skillnad mellan företag som arbetar internt i Kina och företag som arbetar utanför Kina. Jag tycker att det är väldigt glädjande att vi ser att det gör skillnad.
Vi har också, tillsammans med Exportrådet för övrigt, organiserat en stor konferens i Saudiarabien om CSR-frågor i fokus. Det har efterfrågats från saudisk sida. Det handlar återigen om att de ser att de behöver lära sig det här för att stärka sitt varumärke. I går kom jag hem från Turkiet.
Jag besökte en av de största textilfabrikerna i Turkiet där ett stort svenskt klädföretag har beställningar. Där ställer de väldigt höga krav på CSR. Det ställs höga krav på hur de har det på arbetsplatsen, att de respekterar mänskliga rättigheter, att de visar miljöhänsyn och naturligtvis att de inte ägnar sig åt korruption.
Vi hade väldigt intressanta diskussioner med det här företaget och frågade: Hur står sig detta och hur kan ni vara med och påverka? De berättade att som stora företag som också kan gå tillsammans med andra internationella stora klädföretag kan de verkligen sätta tryck i dag på fabriker där det inte är den kvalitet som vi i Sverige önskar. De tvingas faktiskt att förändra sig i dag. Det är väldigt bra steg framåt.
Fler och fler inser vikten av detta. Nätverken för företagen blir också väldigt mycket större. Det här är en fråga som glädjande nog växer i betydelse för varje dag som går. Just därför är det också viktigt att vi finns i svårare länder. Vi kan göra skillnad, och företagen ser också vikten av detta. Det är en fråga som vi ständigt bär med oss när vi är ute med handelsdelegationer tillsammans med Exportrådet.
Det är också en fråga som Exportrådet jobbar väldigt mycket med. De jobbar med att utbilda fler företag i CSR. Det gäller inte minst företag på plats men också svenska företag som vill verka i svårare länder. Det handlar inte bara om att göra affärer i dag, utan det handlar också om att överföra svenska värderingar så att fler människor får större rättigheter och större möjligheter att göra sin röst hörd.
Det är precis det som vi nu ser i hela regionen i Nordafrika.
Ewa Björling (M):
Beträffande bristen på konkretion vill jag säga att jag tycker att regeringen är väldigt konkret i sitt CSR-arbete. Vi har en specifik CSR-ambassadör. Som jag berättade har vi också avtal med Kina. Vi gör insatser på det området i Saudiarabien. Vi tittar på frågan i hela Gulfregionen. Jag kan även berätta att vi hade diskussioner med Exportrådet i Turkiet om hur vi där kan jobba mer med CSR-frågor.
Det är viktiga frågor i regionen och därför behöver vi vara där och göra skillnad.
Just CSR är det mest konkreta sättet jag känner till för att även jobba med frågan om mänskliga rättigheter, att faktiskt göra skillnad för människorna som bor i dessa svåra länder så att de får bättre arbetsplatser, bättre möjligheter till kommunikationer, en lön som förhoppningsvis går att leva på och kanske också får lite större frihet.
Den förändring vi nu ser hade aldrig kunnat ske om vi inte hade haft närvaro av utländska företag, i olika stor omfattning. Där har Sverige och svenska företag varit mycket viktiga, det vet vi. Utan till exempel Ericsson i Libyen tror jag inte att vi hade sett det vi ser i dag.
Jag tycker fortfarande att man alltid på ett pragmatiskt sätt ska ställa sig frågan hur vi bäst gör skillnad för människorna som lever i länder med hårt förtryck. Gör vi det genom att vända dem ryggen? Gör vi det genom bojkott och isolering? Nej, jag tror inte det. Med detta sagt säger jag också att det kan finnas tillfällen, det kan finnas situationer, när vi behöver ha sanktioner. Libyen är ett utmärkt sådant exempel just nu.
Ja, det behövs tydliga sanktioner. Vi behöver till och med ta ytterligare steg som det ser ut nu. Jag anser att Sverige jobbar på ett bra sätt, och regeringen är mycket aktiv i dessa frågor. Jag tackar Jonas Sjöstedt för en god debatt.
Ewa Björling (M):
Jag säger tack till Valter Mutt för flera intressanta frågor. Det är dessutom ett väldigt viktigt ämne Valter Mutt lyfter fram. Jag deltog i förra veckan på OECD:s ministermöte i Paris under två dagar, och där antog vi också nya riktlinjer för multinationella företag via OECD.
Där har Sverige bedrivit ett väldigt tydligt arbete när det handlar om att stärka mänskliga rättigheter och frågor avseende detta. Vi var också väldigt tydliga när det handlade om friheten på nätet för människor. Jag ser i dag att svenska företag utan att överdriva - det kanske är väldigt osvenskt att säga så - faktiskt är bäst i världen på CSR.
Det är många som tittar på det arbete som svenska företag bedriver och den tuffa linje som svenska företag också har ute i världen gentemot underleverantörer och gentemot kunder. Varför säger jag detta? Jo, jag blir nämligen lite orolig när Valter Mutt frågar mig om olika områden där vi borde ändra och där vi borde stärka.
Det är väldigt viktigt att vi bibehåller balansen mellan företag och mellan stat. Hur ska arbetet med CSR bedrivas i stort? Jag vill vara tydlig där och säga att detta är frågor som ska vara företagsägda och drivna av företagen.
Vår roll som regering handlar om att delta i OECD och i FN:s arbete och vara tydliga där, samt gå i bräschen. Det är dock fortfarande så att det är riktlinjer. Detta är frivilliga åtaganden. Det är inte så att staten går in och beslutar eller bestämmer över företagen. Där ska vi inte heller landa.
Jag tror heller inte att det är det mest effektiva sättet för att förändra i verkligheten. Vi kan vända oss ut i världen och titta på hur svenska företag bedriver detta i praktiken. Svenska företag har jag sett bland annat i Turkiet på plats bedriva utomordentligt arbete, inte minst när det gäller miljöhänsyn och att jobba mot korruption.
Man ställer krav på de underleverantörer man har, högre krav än vad som finns i landet i fråga. Visst, varan blir något dyrare, men vi ser att de andra företagen helt enkelt blir tvungna att följa efter. Det är stora kunder det handlar om, stora företag som sluter sig samman och ställer den här typen av krav. Det tror jag är den rätta vägen att gå.
Med det inte sagt att inte regeringen ska driva frågan, och vi gör det. Vi har en specifik CSR-ambassadör på UD som ständigt jobbar med den här frågan och som är mycket engagerad i Global Compact. Vi har regelbundna möten med företag där vi diskuterar CSR-frågor för att se vad vi ytterligare kan göra, hur vi kan få fler att följa de här riktlinjerna så att det blir skillnad ute i världen.
Vi anordnar konferenser om CSR. Vi har gjort det bland annat på plats i Saudiarabien, ett land som verkligen behöver mer CSR när det gäller företag. Vi ska göra det i flera andra länder. Jag ser att det här är ett otroligt viktigt instrument för att göra det bättre i verkligheten på plats i länder där mänskliga rättigheter kränks.
Ewa Björling (M):
Som jag sade inledningsvis i interpellationssvaret är det inte helt enkelt att översätta biståndets transparensgaranti till exportfrämjandet beroende på att det inte heller bara är statligt, inte bara myndigheter. SEK till exempel lyder under banksekretess och har en helt annan form av redogörelse; de har en årsredovisning.
Det är därför som det naturligtvis inte går att rakt överföra receptet. Där tror jag att vi är överens, men det går att sköta det på flera olika sätt. Vi har en tydlig dialog med alla tre, SEK, EKN och Exportrådet, för att hela tiden lyfta den här frågan. Vi har lagt in det i respektive riktlinjer.
Vi har varit noga med att se till att man gör det här i kombination med att följa PGU. Det är någonting som för övrigt ska genomsyra hela Regeringskansliets arbete och alla våra myndigheter. Jag tycker att svenska företag, tillsammans med Exportrådet, SEK och EKN, är tydliga med att tala om mänskliga rättigheter när vi är ute i världen.
Inte minst jag själv, när vi är ute på delegationsresor, tar jag alltid upp frågan om mänskliga rättigheter. Jag gör det med mina motparter, andra handelsministrar, och man gör det också på annan nivå så att säga inom SEK, EKN och Exportrådet.
Till och med så tydligt att Exportrådet är med och arrangerar CSR-konferenser där man fokuserar på mänskliga rättigheter och antikorruption. Jag håller inte riktigt med om din bild, och jag håller inte med om bilden att Diakonia och Amnesty i fråga om Demokratiska Republiken Kongo menar att svenska exportföretag inte talar om mänskliga rättigheter.
Jag skulle vilja säga: Tvärtom. Det är otroligt viktigt att svenska exportföretag finns i den här typen av svåra länder där mänskliga rättigheter kränks. Det är så som vi gör skillnad för människor som lever i sådana länder.
Tänk på att om ett svenskt företag etablerar sig i ett land som Kongo, och det svenska företaget arbetar enligt OECD:s riktlinjer, FN:s Global Compact och tittar på svenska arbetsförhållanden så kommer människor som arbetar på det här företaget att få uppleva en enorm skillnad med att jobba hos ett inhemskt företag.
Bara det tycker jag är ett bra sätt att visa på hur man bedriver arbetet med mänskliga rättigheter på plats. Jag har rest i över 60 länder över hela världen och sett svenska företag utomlands och ser gång på gång hur svenska företag är väldigt duktiga på den här frågan och gör skillnad för människor som lever i den här typen av länder. Sedan sprids det dessutom vidare.
Vi ser nu att även i utländska företag, vi kan ta Kina som ett exempel, som exporterar och som har kontakt med omvärlden har man ögonen på sig. Det ställs mycket högre krav, och därmed är de tvungna att höja nivån på ett helt annat sätt än om man är sluten och inte har den här kontakten med omvärlden.
Det är alltså otroligt viktigt att ha svenska företag i svåra länder, att svenska företag är etablerade där och att man handlar med andra länder för att visa hur våra svenska värderingar ser ut. Det är så vi gör skillnad, inte genom att bojkotta, isolera och stänga.
Ewa Björling (M):
Jag kan hålla med Valter Mutt om att det inte räcker med bara CSR för att göra skillnad i länder ute i världen, men det är en viktig faktor. Det är dessutom en faktor som växer i betydelse inte minst för att företagen själva ser att det är någonting som stärker deras egna varumärken. Det kommer alltmer över världen.
Det är de stora företagen som har startat, och de små följer efter. Det är precis så som vi gör skillnad i längden. Jag tror mycket mer på det än att ha tvingande lagstiftning och sanktioner mot dem som inte följer den. Jag tror att marknaden är alldeles utmärkt bra på att lösa detta själv. Titta bara på flera av de länder där vi har flera stora företag som ställer krav.
Annars handlar man inte. Så enkelt är det. Jag ser en annan viktig del. Det är att upplysa konsumenten om den vara eller tjänst man köper, att det finns information om att detta företag jobbar på rätt sätt med OECD:s riktlinjer och UN Global Compact så att man vet att den vara man har i sin hand är producerad på att bra sätt hos ett bra företag som står för dessa värderingar.
Det är viktigt. Då sätter vi också ännu mer tryck marknaden. Det är de bra företagen som överlever. De som inte följer detta kommer inte heller att kunna vara kvar. Jag ser inte att det är ett problem att SEK är ett aktiebolag. Jag tycker tvärtom att det är väldigt bra. SEK har också gjort ett bra arbete under många år.
Inte minst under finanskrisen gjorde SEK och EKN i kombination att svenska order kunde bibehållas så att de svenska företagen inte förlorade så mycket som de annars hade kunnat göra under finanskrisen när bankerna fallerade. SEK, EKN och Exportrådet gör ett mycket bra exportfrämjande arbete och är bra på CSR.