Maud Olofsson (C):
Låt oss först landa lite grann i vad det är för situation vi befinner oss i. Det är en global finanskris. Hela banksystemet har rasat samman. Alla ekonomier i hela världen rasar samman. Det finns några ekonomier som möjligen går lite bättre än andra, men det är grunden. Det är ju ingen enskild historia som inträffar i Sverige, för hade det varit det hade vi varit i ungefär samma läge som vi var i på 90-talet.
Men det är ju inte det, utan det är en global finanskris där kunder inte får låna pengar och vi tappar kunder i vår exportberoende ekonomi. Det är så det ser ut. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi förmår att också landa i det. I det läget är det väldigt viktigt att ta ansvar för statsfinanserna.
Om vi inte gör det riskerar vi att hamna i klorna på dem som Göran Persson beskrev när han ansvarade för fögderiet här. Han fick nämligen gå ut och låna pengar hos ynglingar i New York. Och den som är satt i skuld är icke fri. Nej, det är helt sant. Det är därför jag säger att det inte finns någon sedelpress. Jag skulle också önska att man kunde göra mer, och det önskar hela regeringen.
Men vi måste vara statsfinansiellt ansvariga och prioritera åtgärderna. Det är mot den bakgrunden som jag menar att 40 miljarder kronor i investeringar utöver ordinarie budget är gigantiskt mycket pengar. Det är mars månad nu och vi har inte använt de pengar som finns. Det är inga hallucinationer; de finns. Det byggs vägar, det renoveras järnvägar, det lånas ut pengar till företag och det startas yrkesutbildningar.
Det är en massa saker som händer. Då kan man från socialdemokratiska riksdagsledamöters håll välja en attityd. Endera står ni på alla era möten och säger: Vi vet inget. Förmodligen händer det absolut inget i det här landet. Fick vi styra skulle det hända massor. Det andra alternativet ni skulle kunna välja, för att skapa lite trygghet hos dem som är oroliga i dag, är att beskriva det som faktiskt finns.
Ni kan ha andra åsikter om att det ska göras mer och så vidare, men som medlemmar av Sveriges riksdag har ni ett ansvar att beskriva att det finns en massa resurser i systemet för att hjälpa människor. Annars skapar ni ännu större otrygghet. Inget görs, är temat i dag. Vi satsar 4 miljarder ytterligare i arbetsmarknadsutbildning.
Yrkesutbildningen, som nu genomförs i yrkesvux, kvalificerad yrkesutbildning och yrkeshögskola, syftar till att hjälpa människor att gå vidare i sitt yrkesval om man bli arbetslös eller annat. Svenska ESF-rådet har 3 miljarder kronor som kan gå till företag. Jag vet att det är många företagare som redan i dag söker dessa pengar och kan utbilda i företagen.
Företagen måste ta en del av ansvaret, och socialfondspengarna kan användas i det sammanhanget. Vi har tillfört 2 miljarder ytterligare till Almi som har fördubblat sin utlåning till småföretag. Det är inte säkert att det räcker, men det räcker rätt väl att döma av vad Almi säger till oss. Behövs det tillföras resurser får vi titta på det, men ni kan inte komma och säga att det behövs mer innan det har tagit slut.
När det gäller infrastrukturen satsar vi 11 miljarder kronor. Det som är kruxet med infrastruktur är att det tar lite tid att sätta i gång saker. Därför var det tur att vi tog beslutet i höstas. Nu ser vi byggnationer påbörjas runt om i vårt land. Det är otroligt viktigt nu när vi har ont om jobb i bygg- och anläggningssektorn. När det gäller energi- och klimatinvesteringar är det likadant.
Ni kan hjälpa till genom att ge information om de faktiska åtgärder som genomförs. Ni behöver också skapa trygghet hos de människor som i dag är oroliga. Det är inte tomt i plånboken, men vi måste hushålla med resurserna.