Johan Pehrson (L):
Detta är som sagt svåra frågor. Jag vill gärna reflektera lite över de inlägg som gjorts. Jag som haft förmånen att vara ledamot i Sveriges riksdag ett tag kan konstatera att vi alltsedan det tidiga 2000-talets terrordåd i New York, Madrid och London har ändrat lagstiftningen på en rad områden.
Jag kan vid ett annat tillfälle, fru talman, ta med mig en lista och peka ut vilka partier som varit emot dessa ändringar varje gång, vilka partier som varit emot att införa datalagring, signalspaning, möjligheter till relevant kameraövervakning och preventiva åtgärder. Varje gång har det stått människor här och sagt nej, nej, nej. Vi har sagt att det finns ett terrorhot.
Det finns människor som vill vår nation illa, och vi har inte bara en rättighet att försvara den svenska demokratin utan också en skyldighet. Men då har det låtit annorlunda. Man kan väl säga att jag tidigare var kritisk till att regeringen var senfärdig och att det hände väldigt lite under förra mandatperioden. Jag kan vara glad att det nu händer ganska mycket. För sen men relevant lagstiftning kommer nu på plats. Låt oss diskutera här vad mer vi kan göra.
Jag vill dock höja ett varningens finger för den längtan som uttrycks, också i denna talarstol, av till exempel Sverigedemokraterna att införa retroaktiv lagstiftning. Låt mig varna för detta av princip för oss rättsstatsanhängare. Det bryter förutom mot vår egen grundlag mot både den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och FN:s motsvarighet. Det är häpnadsväckande.
Jag vill också säga att det är direkt kontraproduktivt. Men det kanske inte är så konstigt för den som tycker att man inte ska delta i det internationella samarbetet. Jag som liberal tycker att det är bra att vi nu kan göra saker tillsammans, till exempel satsa vad vi kan på en internationell tribunal för att döma av på plats. Jag som liberal tycker att det är bra att vi deltar i Europeiska unionens samarbete mot terror för att med terroristinsatsstyrkans kompetens kunna jobba på plats tillsammans.
Det här är ju ett gemensamt problem. Det bygger på att jag är liberal och tror att vi blir starkare och mer effektiva tillsammans. Om vi i Sverige ensamma går ur alla internationella samarbeten, ja, då blir vi bara just ensamma och mindre effektiva. Fru talman! Jag tror också att vi ska titta på det som behöver göras praktiskt. Det är klart att i verkligheten har rätt många som varit där redan återkommit. De människorna är extremt skadade.
Var de inte skadade innan är de skadade nu. Jag har sett, inte minst i min hemstad Örebro, hur personer som kommit tillbaka är helt av banan och ägnar sig åt annan brottslighet. Fler områdespoliser, fler poliser som jobbar i nära samarbete med en aktiv socialtjänst, är jätteviktigt. Det har varit viktigt hela tiden, och det är ännu viktigare nu.
Jag tror att vi behöver titta på hela det breda arbetet vad gäller det öppna samhällets metoder för att motverka all extremism, hederskultur och andra kränkningar av de liberala rättigheter som vi vill ge människor i det här landet. Det är ju inte så att alla som sitter fast i medeltida hederskulturer är terroristmisstänkta, men jag kan lova er att motsatsen är garanterad.
Nationellt centrum mot våldsbejakande extremism har lyfts fram. Det behöver förstärkta resurser och även en operativ enhet för att verkligen samordna allt detta, för det är skillnad på vad socialtjänsten i Stockholm kan göra jämfört med socialtjänsten i Laxå. Man har helt olika förutsättningar att möta dessa medborgare. Fru talman! Vi i Liberalerna tror att detta är ett evigt arbete. Det gäller att vara tydlig och våga ta tuffa steg framåt som är viktiga för att försvara demokratin.
Men vi kan inte välta hela demokratin över ända.