KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Skratta eller gråta? Det har varit en fråga som ställts i den här kammaren ibland. När man hör svaret från energiministern är det faktiskt en fråga man kan ställa sig. Då börjar jag fundera över hur väljarna i min valkrets tänker.
Jag kan meddela energiministern att i min valkrets finns det ingen som skrattar åt energiministerns svek. Jag tror inte att man gråter heller, men man är uppriktigt förbannad, arg, besviken och ledsen över att man inte kan lita på politiker.
Jag träffade i valrörelsen många som jag diskuterade politik med och som återkom till de här löftena från Ebba Busch och Ulf Kristersson om att man skulle sänka priset med 9 kronor och 10 kronor och så vidare.
Väldigt många väljare i min valkrets - Skaraborg är min valkrets, för övrigt; den ligger någonstans mellan Vänern och Vättern, kan jag upplysa Ebba Busch om så att hon vet ungefär var i geografin den finns - är i dag väldigt upprörda över det här sveket.
När man ställer frågan som jag gör finns det inget som helst ens försök från regeringen att svara på hur man ska uppfylla de här löftena. Att man så här långt inte har gjort det har ju alla märkt. Jag tankade bilen i går, fru talman, och kunde konstatera att bensinen var lite dyrare än när regeringen tillträdde. Det är ju intressant att tänka på.
Det är där verkligheten finns - det är vid pumpen. Och det finns ingen som ska tanka som känner igen att priset har sänkts med de här 9 eller 10 kronorna som man pratade om.
Sedan finns det en annan detalj som är lite spännande, och det är att finansministern inte vill ta på sig ansvaret och svara på den här interpellationen utan skickar den vidare till energiministern. Det kan man alltid fundera över. "Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen", säger energiministern.
Vi har ju fått det fastslaget i kammaren många gånger att regeringen fattar kollektiva beslut, så finansministern skulle naturligtvis kunna svara. Man skulle också kunna tänka sig att finansministern har ett visst ansvar för budget och skatter, men det är en annan sak. I svaret finns det också en diskussion om en skattenedsättning för jordbruksdiesel, och det är väl bra.
Men det var inte detta som väljarna i första hand röstade för. Det sägs att man kanske ska sänka reduktionsplikten till EU:s lägstanivå den 1 januari 2024. Men det var inte detta väljarna röstade för - att man kanske, osäkert när och hur mycket, ska sänka reduktionsplikten. Man lovade väljarna upp till 10 kronor lägre pris vid pump.
Där har man svikit sina väljare; det är ofrånkomligen så.
Patrik Björck (S):
Magnus Oscarsson sa tidigare, i riksdagens talarstol, att regeringen gör och har gjort allt den kan. Det är det som skrämmer väljarna så mycket. Det är just det sveket som gör väljarna arga. Det är ju, som jag sa, inte roligt att bli lurad. Fru talman!
Att regeringen gör allt den kan visste vi innan Magnus Oscarsson bekräftade det i talarstolen, för det finns också i energiministerns svar på denna interpellation. Jag tror att detta är ett av de absolut mest tomma svar på en interpellation som jag någonsin, under alla mina år i denna kammare, har läst.
Här finns det inget som helst försök ens att svara på frågan. Energiministern säger att vi bara befinner oss i början av matchen. Men faktum är att energiministern täcker in halva mandatperioden i sitt svar.
Det är ungefär som att säga: Visserligen har matchen precis börjat, men vi får se i andra halvlek om vi kanske börjar spela boll. Vi vet inte. Det är detta jag frågar om, fru talman. Vad har regeringen för tankar och idéer om att kunna uppfylla sina vallöften? Det är vad det handlar om. Man har inte sänkt priset vid pump med upp till 10 kronor.
Det varierade lite mellan partierna. Någon sa 9 kronor. Någon sa 10 kronor. Men man har inte gjort detta. Det är inte 9-10 kronor billigare vid pump. Detta är alltså inte sant. Vi måste ändå förhålla oss till det. Fru talman! Jag har fortfarande inte fått svar på den fråga som jag ställde i mitt första anförande.
Ebba Busch, Ulf Kristersson och Jimmie Åkesson hade en berättelse för väljarna i valrörelsen: Kriget i Ukraina och världsmarknadspriset hade ingen som helst påverkan på vad bilisten betalade vid pump. De höga bränslepriserna var den socialdemokratiska regeringens fel. Det handlade om socialdemokratisk politik.
Det var den berättelsen man gick till val på. Sedan fortsatte man med den berättelsen för att övertyga väljarna: Eftersom det är socialdemokratisk politik som gör att bränslepriserna är så höga vid pump kommer man med en högerregering vid makten snabbt och lätt att sänka priset med upp till 10 kronor.
Det är där energiministern och hennes vapendragare blir helt svarslösa. Fru talman! Jag är tyvärr orolig för att Magnus Oscarsson har rätt.
Regeringen har gjort och gör det den kan. Detta gör väljarna - ni har kunnat höra att det inte bara är väljarna i min valkrets utan väljare från stora delar av landet - väldigt besvikna och arga, för ingen tycker om att bli lurad.
Patrik Björck (S):
Jag och energiministern kommer väl troligen inte att ha samma uppfattning i den här frågan eller andra frågor hur länge vi än resonerar. Men det är klart att med energiministerns lite mer resonerande sätt nu efter valet, när hon erkänner att det finns ett världsmarknadspris och ett krig som påverkat, hade debatten varit intressantare för väljarna att lyssna på.
Då, fru talman, hade man ju kunnat förstå vad det är som skiljer oss åt. Men eftersom man inte hade den resonerande stilen i valet gick man faktiskt på riktigt till val på att sänka priset vid pump på upp till 10 kronor. Nu säger man att man har sänkt priset vid pump med 1 krona, men det är ju inte sant, fru talman.
Om vi hade kunnat diskutera bränslepriser och elstöd på ett sådant här resonerande sätt som energiministern nu avslutar med hade vi faktiskt kunnat ha en riktigt bra debatt. Då hade man kunnat se vad det är som skiljer, och väljarna hade kunnat få ett rimligt och realistiskt val att ta ställning till.
Men det nekade Ebba Busch, Ulf Kristersson och Jimmie Åkesson väljarna. Nu vill man såklart inte ta i sin mun hur mycket man ska sänka priset. Man kan inte svara på hur mycket en eventuell sänkning av reduktionsplikten kommer att innebära vid pump. Man kan inte ens riktigt svara på om den kommer att inträffa och hur den kommer att se ut.
Man har ingen aning om lägstanivån i EU den 1 januari 2024. Man kan över huvud taget inte ge några svar alls. Det är det som är så viktigt att väljarna får ta del av, fru talman, och jag hoppas att de som lyssnar på den här debatten har förstått att energiminister Ebba Busch inte har svarat på en enda fråga i dag.
Magdalena Streijffert (S):
Vad vi kan vara överens om är att dessa förslag inte drabbar bostadsbyggandet i sig utan byggandet av hyreslägenheter. Väldigt få unga människor har råd att köpa en villa eller en bostadsrätt. Den enda möjlighet man har är att hyra en bostad.
Då är det problematiskt att vi redan i dag ser en brist på studentlägenheter och hyreslägenheter. När ni nu slopar subventionerna och räntebidragen gör ju det att bostadsföretagen väljer att inte bygga hyreslägenheter. I stället bygger man bostadsrätter och villor, och detta drabbar som sagt unga människor och studenter. Här är det viktigt att se till studenternas inkomster.
Jag vet att statsrådet Mats Odell inte har med studiemedlen att göra. Jag hade dock äran att delta i en debatt där vi pratade just om detta och där Mats Odell och Kristdemokraterna lovade att man skulle höja studiemedlen för studenterna, något som man inte gör. Detta gör att just studenter blir extra drabbade.
Konsekvensen blir att det finns de som väljer att inte börja plugga därför att de inte hittar en bostad på studieorten eller inte har råd att hyra en bostad. Konsekvenserna blir alltså ganska stora för både individen och samhället. Därför vore det ganska intressant att höra hur man vill komma till rätta med de problemen.
Magdalena Streijffert (S):
Jag skulle vilja att skolministern själv också kanske är lite ödmjuk i den här debatten. Precis som Peter Hultqvist tar upp skriver du oss på näsan vad vi tycker, att vi inte ser problemet och att vi tycker att alla ska vara akademiker. Så är inte fallet. Det tonläge som skolministern använder tycker jag är väldigt otrevligt. Ödmjukheten tycker jag att skolministern ska tänka över själv. Det sägs att vi inte ser problemen. Men det gjorde vi socialdemokrater.
Därav den gymnasiereform, GY-07, som vi röstade igenom men som ni drog tillbaka. Om du säger att den reformen bara är detaljer vet inte jag om skolministern har läst förslaget, för så är inte fallet. Vi ser att vi behöver stärka yrkesutbildningarna. De behöver bli bättre, och de behöver integreras mer med näringslivet, med arbetsmarknaden.
Vi ser också att kärnämnena behöver anpassas mer till utbildningarna så att eleverna känner sig mer motiverade att läsa de här ämnena. Men det är saker som ni har stoppat. Det gör ju också att man ställer sig frågande när de här branscherna säger att för att eleverna ska kunna klara sig i sina yrken behöver de dessa kärnämnen. Nu kanske det inte var just svenska, engelska och matematik som skolministern menade. Det skulle vara intressant att veta vilka ämnen han menar ska vara frivilliga och inte vara frivilliga.
Men alla branscher, inklusive Svenskt Näringsliv, säger att det här måste till för att man ska kunna få ett bra arbete i framtiden och för att Sverige ska kunna fortsätta konkurrera på den globala marknaden. Jag är väldigt nyfiken på den utredning som ska komma, och jag hoppas att man ser de problem som jag och Peter Hultqvist har tagit upp. Jag hoppas också att skolministern själv visar lite ödmjukhet i debatterna framöver.
Magdalena Streijffert (S):
Det är väldigt intressant att utbildningsminister Lars Leijonborg och jag är mer överens i vissa frågor än utbildningsministern och statsministern. Det är alldeles självklart att om landets studenter inte har möjlighet att lägga ned tillräckligt med tid på sina studier försämras också studieresultaten och kvaliteten inom högre utbildning urholkas. Vi får väl hoppas att Anders Borg och Fredrik Reinfeldt lyssnar även på denna debatt och att det kanske blir en ändring i regeringens politik i denna fråga.
Som jag tidigare sade är det inte bara pengarna till studenterna som är viktiga för kvaliteten, utan också det system som bestämmer hur resurserna till Sveriges universitet och högskolor fördelas. Det har fått det sexiga namnet "resurstilldelningssystemet", och det ska jag inte anklaga utbildningsministern för. Men det var den borgerliga regeringen i början av 90-talet som beslutade om systemet. I dag premierar det kvantitet i stället för kvalitet, precis som utbildningsministern säger i sitt svar.
Resurstilldelningssystemet utgår från antalet studenter som läser på högskolan och om de klarar sina poäng. Detta har tyvärr lett till en negativ konkurrenssituation, där lärosäten tävlar mot varandra för att på så vis locka studenter till just sitt lärosäte. Samtidigt tenderar lärare att sänka kraven på studenterna för att fler ska klara sig igenom och för att lärosätena ska få sina pengar. Detta är inget som man kan lasta lärare eller lärosäten för, utan det är ett systemfel. Vi är alla överens om att det måste förändras.
Under förra mandatperioden tillsattes en utredning i denna fråga; den gjordes av Pia Sandvik Wiklund och gick ut på remiss. I våras gick remisstiden ut. Vi anser att det är viktigt att regeringen snarast föreslår ett nytt system, uppbyggt för att främja kvalitet inom högre utbildning och för att skapa en större långsiktighet hos lärosätena.
Det är därför tråkigt att höra i utbildningsministerns svar att regeringen inväntar hur utredningen om resurstilldelningen ska se ut för forskningen och för utbildning på forskarnivå. Denna del är naturligtvis också viktig, men de här två systemen är väldigt olika, och vi behöver inte vänta in den delen för att kunna föreslå ett nytt system för grundutbildningen. Jag tror att vi kan vara rörande överens om att denna förändring måste ske och också med vilken inriktning det nya systemet ska vara uppbyggt.
Detta måste komma inom en snar framtid. Det har gjorts en utredning i frågan - den har varit ute på remiss - och nu måste regeringen lägga fram ett förslag till riksdagen. Många av de problem som finns på lärosätena med kvalitet i högre utbildning har med detta system att göra. Anser inte utbildningsministern att det var en så viktig förändring och så viktig fråga att han tycker att vi kan vänta ytterligare ett antal år innan detta system förändras?
Magdalena Streijffert (S):
Jag vill först säga, som jag sade i ett tidigare inlägg, att den enkätundersökning som Sveriges förenade studentkårer har gjort, en studentbarometer, visar på att många studenter känner att de försummar sina studier på grund av att de jobbar extra. Även annan forskning visar att ett arbete vid sidan av naturligtvis kan vara förödande för studieresultatet. Alla har, precis som du sade tidigare, inte samma tur som statsminister Fredrik Reinfeldt, som hade ett extra jobb där han kunde plugga under tiden.
När det gäller resurstilldelningssystemen såg den socialdemokratiska regeringen också det problem som fanns. Just därför tillsatte man en utredning, och det gick ut på remiss. Nu väntar vi på att det ska komma ett bättre förslag. Nu är det ju inte vi som sitter i majoriteten längre, utan det är Folkpartiet, Lars Leijonborg, och alliansen som har makten och som också måste visa på handlingskraft. Jag ska avslutningsvis tacka utbildningsminister Lars Leijonborg för denna debatt.
Den är viktig, och jag hoppas att detta kommer att diskuteras ännu mer. Om Sverige ska kunna konkurrera på den globala marknaden måste vi satsa på utbildning, forskning och utveckling. För det behöver vi ger fler möjligheten att ta del av utbildning men det behövs också att den utbildning och forskning som ges håller hög internationell nivå.
När det gäller studenternas ekonomiska och studiesociala förutsättningar hoppas jag, tillsammans med Sveriges studenter och lärosäten, att utbildningsministern lyckas ändra finansministerns och statsministerns åsikt i denna fråga och att vi får en höjning av studiemedlet under mandatperioden. I det önskar jag utbildningsminister Lars Leijonborg lycka till.
Magdalena Streijffert (S):
Det är en mycket angelägen fråga som Kalle Larsson tar upp i sin interpellation, och jag är glad att vi nu får möjlighet att diskutera Frontex med migrationsministern. När jag blev invald i socialförsäkringsutskottet fick jag läsa på lite grann om de frågor som behandlas i utskottet. En sådan gällde Frontex.
I det papper jag läste stod att en av Frontex uppgifter var att stärka asylrätten, alltså göra det möjligt att praktiskt kunna söka asyl när man kom till EU. Samtidigt kände jag mig lite skeptisk till att man talade om kommandostyrkor och insatser och att den svenska militärmakten hört av sig om de kunde få hjälp med lite olika saker för att använda i dessa insatser.
Allteftersom får vi rapporter om de insatser som Frontex gör. Tyvärr visar det sig att människor skickas tillbaka. De ges inte möjlighet att söka asyl. Samtidigt får vi dagligen höra hur människor från Afrika riskerar sina liv i dåliga båtar när de försöker ta sig in i EU. Senast i går hörde vi att människor drunknar på vägen hit.
Vi har hört att Frontex inte får rädda liv eftersom det inte ligger inom deras ansvarsområde. Då kan man fråga sig vad Frontex funktion egentligen är. Vad har Frontex blivit? Vad har det utvecklats till?
I Europa finns främlingsfientliga krafter som vinner mark, vilket gör att gränserna stängs alltmer även i andra länder. Det är bra att vi ska ha en gemensam asyl- och flyktingpolitik. Jag tycker att det är viktigt att vi tar ett solidariskt ansvar i Europa. Sedan kan man även diskutera USA:s ansvar, men det gör vi inte här och nu. Jag tycker också att det är bra med fler kvotflyktingar, och jag är positiv till arbetskraftsinvandring.
Men egentligen är det inte lösningen på det här problemet. Ett problem är att Frontex funktion är så oklar. Den används mest till att försöka hindra människor från att komma över våra gränser. Det fick vi höra när vi besökte EU-kommissionen. Det sades uttryckligen från kommissionens sida. Därför vill jag fråga: Varför reagerar inte Sverige mer på detta?
Varför kritiserar vi inte EU för det som håller på att hända med Frontex? Visst, de lösningar vi får i svaret från statsrådet är till viss del bra, men jag anser inte att det är tillräckligt. Jag kanske inte sällar mig till Kalle Larsson och säger att vi ska avbryta samarbetet, men vi måste i alla fall kritisera det som håller på att hända och försöka se till att Frontex har en funktion som stärker asylrätten och verkligen ger människor möjlighet att söka asyl.
Magdalena Streijffert (S):
Jag börjar också med det sista som du sade: att Frontex får rädda liv. De uppgifter jag har fått är från EU-kommissionären på området och justitieminister Beatrice Ask. Man sade dock också att man ville ändra ordningen. Detta var i somras. Jag hoppas att det är gjort.
Migrationsministern kanske har mer information än jag; i så fall är det glädjande. Återigen: Det kommer massor av rapporter om Frontex roll och om hur människor har hindrats från att söka asyl. Jag tycker att det är någonting man ska ta allvarligt på. Jag undrar, migrationsministern, om det inte är så att man borde fundera på att lyfta fram detta inom EU.
Vad jag förstår har man inte funderat på vilken Frontex funktion är. Är den att bevaka gränserna och försöka mota ut människor och skicka tillbaka dem dit varifrån de kom? Det hörde vi när vi var hos kommissionen i Bryssel. Eller ska man stärka asylrätten och ge människorna möjlighet att komma till EU för att söka asyl? En annan fråga gäller UNHCR:s roll, som du nämnde tidigare.
Det är jättebra att de är med i arbetet med att ta fram riktlinjer, men jag har också hört att det finns möjligheter för dem att vara med under operationerna och insatserna. Jag vill höra vad migrationsministern vet om detta. Vi vet att UNHCR inte har så mycket pengar. Det är svårt för dem att vara med under insatserna, men vad gör EU för att detta ska kunna ske?
Magdalena Streijffert (S):
Det vi diskuterar i interpellationsdebatten i dag är den kritik som har framförts gentemot hur Grekland behandlar asylsökande som kommer dit. Bland andra Sverige skickar enligt Dublinkonventionen asylsökande till Grekland. Då är det viktigt, anser jag, att också de länder som finns inom EU och som har skrivit på Genèvekonventionen och konventionen om mänskliga rättigheter följer dessa lagar och förordningar.
Det som har hänt är att vi har sett ett reportage från TV 4:s Nyheterna. Hård kritik har riktats från UNHCR. Det finns också en grupp parlamentariker som har varit nere i Grekland, och de har också riktat kritik i sin rapport. Migrationsministern har också framfört detta till kommissionär Frattini. De har också haft ögonen på landet.
Det vi får som svar av migrationsministern är att man kommer att fortsätta att hålla ögonen på Grekland. Men vad innebär det egentligen? Jag tycker att Dublinkonventionen kan vara bra, men då gäller också att medlemsländerna följer Genèvekonventionen och konventionen om mänskliga rättigheter. Tobias Billström svarade inte på min fråga.
Det handlar kanske inte bara om Grekland utan om andra länder i Europa som inte heller följer konventionen om mänskliga rättigheter och Genèvekonventionen. Vilka verktyg kan vi använda oss av? Vilka åtgärder kan Sveriges regering vidta när vi skickar tillbaka människor som söker asyl till Grekland dit de först har kommit och som inte följer lagar och konventioner? Människor behandlas väldigt dåligt?
Vilka åtgärder kan Sverige vidta förutom att ringa till kommissionär Frattini som kommer att fortsätta att hålla ögonen på Grekland? Vad innebär det? Jag hoppas att migrationsministern svarar på de här frågorna.
Magdalena Streijffert (S):
Jag vill tacka utrikesminister Carl Bildt för debatten. Precis som han avslutningsvis sade tycker vi i grunden väldigt lika i denna fråga. Naturligtvis vill vi båda att Burma ska bli ett demokratiskt land där mänskliga rättigheter följs. Sedan kommer jag att fortsätta att vara drivande i frågan om att hitta riktade sanktioner långsiktigt.
Förhoppningsvis kan man i stället hitta ett paket som hjälper oppositionen i Burma till en fredlig väg för demokrati och mänskliga rättigheter, men vägen dit tror jag är lång. Men självklart måste prioriteten vara att få in hjälpsändningar i landet, och förhoppningsvis ger det också effekter. Jag kommer ihåg utrikesministern som en optimist vid vår förra debatt om Burma.
Jag hoppas att denna oerhörda mänskliga tragedi för något gott med sig. Jag hoppas att det burmesiska folket vågar ställa sig upp och säga nej till kommande folkomröstning och vågar uttrycka sina krav på demokrati och mänskliga rättigheter. När de gör det ska de också känna att de har omvärldens stöd.
Som ett tack för denna debatt och med en förhoppning om olika paket och förslag om ökat bistånd till demokratirörelsen vill jag överlämna det konstitutionsförslag som den demokratiska oppositionen med de olika etniska minoriteterna med stöd av Sidapengar tillsammans har författat. Låt oss hoppas att det är denna konstitution som får gälla i det framtida Burma.
Magdalena Streijffert (S):
Som nämnts fick vi med den nya process- och instansordningen en ny ordning som gjorde att vi lämnade över till migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen att ta ställning till de överklaganden som gjordes - något som vi faktiskt var överens om och tyckte var bra.
Men vad lagstiftningen då sade var också att man skulle föra över den praxis som fanns till migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen. I det här fallet sade man att det var väpnade konflikter i Afghanistan och Irak. Det som jag trodde att vi skulle få höra av Kalle Larsson var att situationen inte har förbättrats utan snarare förvärrats, framför allt i Afghanistan där man ser ökade oroligheter.
UD säger också att man inte ser någon förbättring den närmaste framtiden. Samma sak är det med Irak. I dag har vi hört att 15 människor dödades och över 50 skadades på en marknad i Bagdad. Även om det tillfälligt har varit lite lugnare är det fortfarande väldigt oroligt i landet. Sverige har tidigare följt UNHCR:s riktlinjer när det gäller att döma om människor ska få stanna eller inte. I det här fallet gjorde man inte det.
UNHCR säger att människor från Irak och Afghanistan som söker asyl bör få stanna. Jag och Socialdemokraterna anser, precis som Kalle Larsson och Vänsterpartiet, att situationen i dag i Irak och Afghanistan bör ingå under begreppet väpnad konflikt. Precis som Kalle Larsson sade lyfte vi fram detta i socialförsäkringsutskottet, men allianspartierna sade nej.
Det handlar alltså om att utreda vad väpnad konflikt innebär för någonting. Framför allt sade man enligt den gamla praxisen att det var väpnad konflikt i Irak och Afghanistan, och nu gör man det inte. Vad är det som har hänt som gör att man i dag inte räknar situationen i Irak och Afghanistan som väpnad konflikt? Vi politiker måste ju ha en vilja och åsikter.
Man kan inte bara lämna över ansvaret till tjänstemän eller domare. Sedan är det klart att vi inte ska lägga oss i enskilda fall. Fru talman! Jag tycker att det är märkligt att migrationsminister Tobias Billström inte verkar ha någon vilja eller intention. Anser migrationsministern att man kan skicka tillbaka människor till Afghanistan och Irak, eller kan man det inte?
Något svar har vi inte fått, även om Kalle Larssons analys är att han tycker så. En annan fråga gäller UNHCR, deras riktlinjer. Är det inte något som vi i Sverige bör följa? Är det inte någonting som vi ska gå i bräschen för? Jag tycker att vi verkligen måste våga stå upp för det vi tror på. Vi politiker måste ha någon vilja och åsikt.
Jag anser att människor som kommer från Irak och Afghanistan inte ska skickas hem. Min fråga är: Vad anser Tobias Billström?