Margareta Fransson (MP):
Den här pandemin, som vi nu förhoppningsvis ser slutet på i vårt land och i resten av världen, har utsatt oss för väldigt stora prövningar. Den har kostat oss dyrt i människoliv och i pengar men också i lidande. Det är ett lidande som jag många gånger själv har fått se när jag arbetat som sjuksköterska på en pandemiavdelning.
Därför vill jag också påminna alla om den handsprit som finns här. Pratar vi pandemi måste vi också agera därefter. Pandemin har också visat att vi har byggt och fortsätter bygga ett samhällssystem som kan fungera som en viktig krockkudde när krisen plötsligt drabbar oss.
Många fick en påminnelse om betydelsen av att försäkra sig mot arbetslöshet, vilket ledde till att a-kassorna fick över 270 000 nya medlemmar år 2020. Det är eftersträvansvärt att människor ska känna sig trygga med att ha en försörjning även i kristider.
Därför tycker vi att det är bra att regeringen uppmuntrar till medlemskap i a-kassan genom ett skatteavdrag för en del av medlemsavgiften. För oss i Miljöpartiet är detta en viktig del i ett resilient samhälle. Fru talman! Vi har talat lite om jobb. Den som kan jobba ska göra det.
Men om man på grund av sitt hälsotillstånd inte är förmögen till förvärvsarbete ska man inte straffas för det. Alltför länge har skattesystemet behandlat personer med sjuk- och aktivitetsersättning som personer som behöver ytterligare incitament för att arbeta trots att deras tillstånd ibland omöjliggör det.
De har redan betydligt lägre inkomster på grund av att de inte kan arbeta. Detta är faktiskt ovärdigt. Det är ovärdigt att de ytterligare ska bestraffas för att de inte har hälsan. Dessa personer behöver behandlas rättvist i skattesystemet.
Om regeringens budget nu går igenom uppnås detta genom att den orättfärdiga skatteklyftan, den så kallade funkisskatten, tas bort. Jag har tre månader kvar av mitt vikariat här. När jag sedan går tillbaka kommer jag återigen att arbeta som sjuksköterska på habiliteringen. Det här handlar om individer som jag träffar. Jag träffar dem dagligen. Jag kan se hur de har det.
Jag önskar att jag kunde få möjlighet att se dem i ansiktet och säga: Jag gjorde det jag kunde göra. Vi är mitt inne i ett av historiens största projekt. Det är att ställa om all mänsklig aktivitet så att den är förenlig med vår framtid på vår planet. En central del av detta är att ställa om ekonomin.
Skatter är i det här sammanhanget ett centralt verktyg för att få till stånd en förändring av människors beteende. Den budget som regeringen lägger fram innehåller flera viktiga steg mot en ekonomi där påverkan på miljö och klimat är en styrande princip för beskattning.
Ibland anklagas ju den gröna skatteväxlingen för att sänkningen av skatten på sådant som inte är dåligt för miljön glöms bort, så jag får väl börja där. Skatt i sig är egentligen inget självändamål, men det är ett viktigt instrument för att finansiera det som vi har gemensamt.
Det handlar om att finansiera den gröna omställningen och att bekämpa ojämlikheter. Pandemin har trots framgångsrika stödåtgärder varit en ekonomiskt prövande tid för väldigt många. Regeringen har därför föreslagit en bred skattesänkning med tonvikt på personer med låga och medelhöga inkomster.
Jag skulle nu vilja avsluta med att lyfta fram tre exempel på skattepolitik för en grön omställning. För att klara klimatkrisen behöver vi göra mer med mindre. Bilen är ett bra exempel. Den ska inte stå 90 procent av tiden på en parkering.
Bilen kan ju ägas av fler. Den kan användas av fler, och ägas av fler. En borrmaskin, som de flesta av oss faktiskt äger, används ungefär 15 minuter under sin livstid. Det är alltså bara 15 minuter. Den är också ett bra exempel på någonting som i stället skulle kunna hyras eller lånas.
Just detta att allt ska ägas blir ett slöseri med jordens ändliga resurser. Det är av den anledningen vi som regering nu föreslår att den som vill hyra ut sina privata ägodelar ska kunna göra det skattefritt upp till 20 000 kronor årligen.
Många i vårt avlånga land är och kommer även i fortsättningen vara beroende av bil för att ta sig till arbete, för att resa och för att få livet att gå ihop. Fossila bränslen som diesel och bensin har hittills dominerat, men detta faktum behöver vi ändra på som en del av den gröna omställningen.
Som vän av klimatet med tillförsikt om framtiden kan jag konstatera att regeringens politik för att byta ut fordonsflottans drivmedel till elektricitet har fått ordentlig fart på senare år. Men vi nöjer oss inte. Takten ska öka. Därför skruvar vi nu ytterligare åt bonus malus-systemet för att styra mot en fossilfri fordonsflotta. Slutligen ska jag ta upp cykelförmånen.
Jag får väl erkänna att jag har sparat det som vi miljöpartister gillar allra bäst till sist. Det måste konstateras att alla de som kan cykla ger ett viktigt bidrag till den gröna omställningen. Den som har möjlighet att byta bilen mot cykel till jobbet besparar oss sitt bidrag till omfattande problem, såsom växthusgaser, partikelutsläpp, buller och trafikfara.
Jag kan också nämna den goda effekten på folkhälsan av mer cyklande. Fru talman! Jag är glad och stolt över att kunna avsluta mitt anförande med att säga att vi i nästa års budget föreslår att arbetsgivare ska kunna erbjuda sina anställda en skattefri cykelförmån på upp till 3 000 kronor. Med detta yrkar jag bifall till Miljöpartiets och Socialdemokraternas reservationer.