Ragnwi Marcelind (KD):
Jag vill börja med att önska god fortsättning på det nya året, och det även till justitieministern. Året kanske inte har börjat så där väldigt lyckat med tanke på den roll justitieministern har när det gäller fritagningen av fångarna från Kumla. I varje fall kände jag att man fick lite hicka av det som uppenbarligen kunde ske. Den interpellation som Hillevi Engström har lämnat in är intressant. Det blir väldigt intressant när man läser justitieministerns svar.
Jag har haft ett antal debatter med justitieministern genom åren. Jag har börjat lära känna den retorik och de utsvängningar som justitieministern har i sina svar. Det som är häpnadsväckande tydligt i svaret är att justitieministern inte tar något som helst ansvar.
När vi talar om polisens utredningskompetens både generellt och ute i länen säger justitieministern för det första att ansvaret för polisens inre organisation ligger hos Rikspolisstyrelsen. För det andra säger han: "Det är Rikspolisstyrelsen som har nödvändig kompetens att avgöra var polisens resurser, såväl ekonomiska som personella, gör bäst nytta."
Sedan drämmer han till med: "Jag vet dock att frågor om polisens brottsutredande resurser diskuteras." Det är fantastiskt att justitieministern åtminstone har kännedom om att frågorna är högaktuella. Det finns en hel del kritik mot hur det ser ut i dag. Det är ytterst justitieministerns ansvar.
Endast i 15 % av de brott som sker i dag kan gärningsmannen bindas till brottet. Det är bara 15 %. Man kan då ifrågasätta brottsutredningskompetensen eller vad det handlar om. Justitieministern kanske kan svara på det.
År 2002 avskrevs 75 % av alla brott som anmäldes till polisen. De flesta ärenden direktavskrivs. Andelen avskrivningar till följd av att förundersökningen lagts ned har dessutom ökat. Jag förstår att justitieministern inte kommer att ha något svar på det.
Det svar som Justitiedepartementet har gett till Riksdagens revisorer är följande: Vid Justitiedepartementet har man inte någon uppfattning om vad som är lämplig nivå för avskrivningar. Det är häpnadsväckande. Här står vi inför en organisation i Sverige där man inte kan klara upp brottsligheten. Endast i 15 % av fallen binds gärningsmannen till brottet.
Justitieministern säger i den ena debatten efter den andra att vi har tillräckligt med poliser, tillräckligt med resurser och överskott i budgeten.
När frågan om vem som bär ansvaret för kompetensen och utredningsmöjligheterna kommer på tal genom en interpellation säger justitieministern att det ansvaret ligger hos Rikspolisstyrelsen och att Justitiedepartementet inte ens har några kommentarer om var nivån ska ligga. Det är oroväckande inte minst med tanke på att vi i dag ser en ökad våldsutveckling.
Vi kunde föregående år konstatera att det grova våldet ökade med kanske bara några procent. Men vi ser ändå dag efter dag i våra tidningar att alltfler mord sker i vårt land. Jag menar att justitieministern måste klargöra för oss som beslutsfattare i riksdagen på vilket sätt vi ska kunna få en fungerande brottsutredning.
Om det nu är Rikspolisstyrelsens ansvar är frågan: Vad det är för fel på Rikspolisstyrelsen eftersom den inte kan åtgärda det? Eller är det kanske Justitiedepartementet som behöver sätta ned foten och säga att här är nivån och målet vad gäller avskrivningar?