KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Andersson (SD):
Tack för svaret, ministern! Jag tackar också för att ministern återigen vill prata om Sverigedemokraterna och precis de saker jag nämnde i mitt inledande inlägg, vilket kanske även förklarar för fru talmannen varför jag ville ta upp dem i förväg. Jag tycker annars att det är bra att den socialdemokratiske migrationsministern har kommit till insikt i vissa frågor. Det rör sig dock tyvärr inte om den svenske migrationsministern utan om hans kollega i grannlandet Danmark.
Det jag avslutade mitt förra inlägg med var alltså ett uttalande från den danska motsvarigheten till Morgan Johansson, nämligen den socialdemokratiske migrationsministern Mattias Tesfaye. Morgan Johansson kanske ska hålla lite koll på honom också. Jag ska återge hela uttalandet, som är hämtat från dansk public service: Vi måste vara mer ärliga och direkta. Vissa invandrare har haft bidragsförmåner under lång tid. De har aldrig lyckats bli en del av samhället.
Kanske skulle det vara bättre för alla om de återvände hem till sitt eget land. Jag är därför glad att vi nu introducerar ett dedikerat hemresesamtal, där vi kan prata om möjligheten att resa hem frivilligt med ekonomiskt stöd från det danska samhället. Uttalandet rör ett av de förslag som den danska regeringen lade fram för ett par månader sedan inom ramen för den danska repatrieringslagen och som en majoritet i det danska parlamentet står bakom.
Det gällde obligatoriska repatrieringssamtal med långtidsarbetslösa utlänningar om möjligheterna att resa hem frivilligt med stöd från den danska staten. Morgan Johansson nämnde ett bidrag. När det gäller återvandring, eller repatriering, för människor som faktiskt har rätt att befinna sig i Sverige finns det mycket riktigt ett visst stöd från staten.
Man kan få resekostnader betalda och ett kontantstöd på 10 000 kronor för vuxna eller max 40 000 per familj. De senaste åren har i genomsnitt fem personer per år tagit del av dessa bidrag. Men när det gäller personer som inte har rätt att stanna i Sverige är regeringen desto generösare.
Personer som har fått avslag, som har befunnits sakna skyddsskäl och som har utnyttjat asylsystemet för egen vinning kan få 30 000 per vuxen eller 75 000 per familj. Minister Johansson står alltså bakom ett system som använder skattebetalarnas pengar till att muta utlänningar utan rätt att befinna sig i Sverige för att de ska följa svensk lag och lämna landet.
Vi har alltså hemlösa fattigpensionärer som inte har råd att gå till tandläkaren - varje femtiolapp spelar roll för dem. Deras skattepengar tar den rödgröna regeringen för att generöst strössla över illegala migranter. Är inte det lite intressant? Vi i Sverigedemokraterna är medvetna om att det kommer att ta tid att ordna upp allt det som övriga partier har ställt med i Sverige sedan sekelskiftet. Det är ungefär som att vända en oljetanker i Suezkanalen.
Det tar tid, och det kommer att kosta under tiden - kanske inte blod men i alla fall svett, tårar och skattemedel. Men vi måste ju börja någonstans, och vi måste börja nu. Fru talman! När tänker migrationsministern ta inspiration från sina danska kollegor och börja tala klarspråk om vad som kommer att krävas?
Jonas Andersson (SD):
Tack, ministern, för detta otroligt fantasifulla svar! Jag kan tänka mig att ministern efter att hans politiska karriär är slut kan göra karriär som författare av något slag; det kanske skulle vara intressant att läsa de böckerna. De senaste åren är det i genomsnitt fem personer per år som har ansökt om detta återvandringsstöd.
Återvändandestödet till asylsökande som har fått avslag och som alltså de facto inte har skyddsskäl är en annan sak. Det är där regeringen vill lägga stora pengar för att muta människor; man vill slänga kontanter till dem för att de ska återvända. Jag tycker att det är skamligt, och jag skulle skämmas om jag vore Morgan Johansson.
Men, fru talman, detta handlar ju inte enbart om pengar och ekonomi, även om jag tror att svenska skattebetalare tycker att det är viktigt, utan det rör sig även om att ge stöd och hjälp till utlänningar som av olika anledningar inte har integrerats i det svenska samhället.
Dessa människor har kanske, som Morgan Johansson sa, investerat alla sina pengar eller till och med skuldsatt sig för att nå detta förlovade land i norr, bara för att hamna i utanförskap, bidragsberoende, arbetslöshet och trångboddhet och vara omringade av moralpoliser, gängkriminella och knarklangare. Man kan ju förstå att ett frivilligt återvändande, eller repatriering, som danskarna väljer att kalla det, kan vara ett både gott och moraliskt försvarbart alternativ för såväl individ som samhälle.
Minister Johansson skryter om en satsning där 2 1⁄2 miljon har tillförts Migrationsverket för arbetet med återvandring. Sverigedemokraterna budgeterar under kommande år, fru talman, för satsningar på sammanlagt 800 miljoner till insatser för att öka den frivilliga återvandringen. Vi följer noga vad som händer i Danmark för att plocka upp förslag som kan implementeras även i Sverige, och mitt råd till minister Johansson är att göra detsamma.
Jonas Andersson (SD):
Till att börja med vill jag tacka Amanda Lind för svaret på interpellationen. Jag har ställt denna interpellation till ministern därför att jag med oro ser på de nya kontroversiella föreskrifterna för mediestödet. Nu har vi alltså ett läge i Sverige där en statlig myndighet till följd av regeringens politik ska sanningspröva redaktionellt innehåll i medier.
I detta fall ska man pröva huruvida medier desinformerar, vilseleder om vetenskap och så vidare - detta ska inte tillåtas för den som vill erhålla mediestöd. Som jag ser det finns det stora problem med detta, både på mer principiell grund och sett till de praktiska följderna av det.
Till grund för att Myndigheten för press, radio och tv:s nya föreskrifter har tagits fram ligger den förordning för mediestödet som regeringen ansvarar för. Mer specifikt har man velat tolka en formulering i förordningen som handlar om den som vill erhålla mediestöd - det ska röra sig om allmänna nyhetsmedier med redaktionellt innehåll av hög kvalitet. Därför är frågan aktuell här i dag.
Jag har noterat att Amanda Lind flera gånger i riksdagen har framhållit att det är en bred partipolitisk överenskommelse som ligger till grund för mediestödet och dess syfte att stärka demokratin, men detta är ju inte hela sanningen. Det är inte uppgjort mellan partierna att myndigheter ska in och sanningspröva redaktionellt innehåll i medierna så som i alla fall nu ser ut att bli fallet. Vår debatt här i dag får väl sägas vara beviset för att det inte riktigt råder parlamentarisk enighet i frågan. Vi tycker att de här föreskrifterna är mycket dåliga.
De hotar snarare än stärker press- och yttrandefriheten. Även en lång rad medier och remissinstanser är inne på samma spår. Fru talman! Jag tycker faktiskt att det är heltokigt att en statlig myndighet ska sitta och avgöra vad som är desinformation. Detta låter sig inte objektivt göras. Vi kan ju se hur debatten har förändrats i medierna vad gäller till exempel migrationsfrågan.
För inte så länge sedan fanns det en kompakt enighet bland medierna om att detta var en fantastisk ekonomisk vinst för Sverige, trots att det fanns forskning som pekade på motsatsen. Nu är det dock ganska få medier som säger det - vinden har vänt, skulle man kunna säga. Har dessa medier då desinformerat? Har de vilselett om vetenskap? När det gäller vetenskap landar olika forskare ofta i olika slutsatser. Hur ska man kunna avgöra vem som vilseleder?
Med dessa nya föreskrifter på plats, Amanda Lind, och när vi nu ser vilken tolkning myndigheten har gjort baserat på förordningen samt när det öppnar upp för godtycklighet och sanningsprövningar av redaktionellt innehåll, hade det inte varit bättre om det i stället var mer objektivt mätbara kriterier som låg till grund för fördelningen av mediestödet?
Jonas Andersson (SD):
Det som Amanda Lind säger om Sverigedemokraternas politik är inte riktigt hela sanningen. Vi vill ju inte skära ned rakt över här, utan det som SD har pratat om är ju driftsstödet som vi successivt vill trappa ned över tid. Vi tycker helt enkelt att man får hitta nya vägar framåt genom tekniska lösningar i stället och anpassa sig till efterfrågan. Det är det som är sagt från oss, så att det är klargjort.
Något som jag tycker är intressant med de nya föreskrifterna är att de kom kort efter att mer alternativa medier på högerkanten hade beviljats mediestöd under 2020, vilket har uppmärksammats medialt. Det ser inte så snyggt ut att kort efteråt kommer de nya föreskrifterna om att man inte får desinformera och så vidare.
Särskilt illa tycker jag att det ser ut om man kopplar ihop det med problemet som vi också har med deplattformering. Flera medier har sedan de fick mediestöd blivit deplattformerade och utslängda från olika sociala medier, som Youtube och andra som i praktiken har ett slags monopolställning och är en grundläggande infrastruktur för yttrandefriheten i Sverige. En sådan avstängning skedde för bara några dagar sedan, helt utan förklaring.
Jag menar att deplattformeringen är ett väldigt stort hot mot yttrandefriheten i Sverige och mot fria medier. Det här tillåts ske medan regeringen håller egna möten med techjättarna utan rimlig insyn. Man visar ett totalt ointresse för att stärka yttrandefriheten här i förhållande till techjättarnas enorma makt.
Är kombinationen av föreskrifterna, som innebär att en myndighet ska sanningspröva redaktionellt innehåll, och den stora vågen av deplattformering som sköljer över Sverige värdigt Sverige och våra grundlagar, Amanda Lind? Och hur ska regeringen kunna vara trovärdig i att peka på vad som händer i andra länder när det här samtidigt pågår i Sverige?
Jonas Andersson (SD):
Till att börja med vill jag tacka Amanda Lind för svaret på interpellationen. Vi kan konstatera att det i år är 100 år sedan både män och kvinnor fick rösta i val till riksdagen för första gången. Det är en historisk och betydelsefull händelse i svensk historia på alla sätt. Att detta uppmärksammas på olika sätt i landet är helt i sin ordning. Riksdagen uppmärksammar det, och regeringen uppmärksammar det.
Jag ser det därför i grunden som helt rimligt att regeringen har genomfört olika satsningar med anledning av demokratijubileet. Man har tillsatt kommittén Demokratin 100 år med uppdrag att 2018-2021 planera, samordna och genomföra insatser för att stärka demokratin. Som Amanda Lind nämnde har man under rubriken Vår demokrati - värd att värna varje dag samlat insatser på området.
I detta ingår att få olika samhällsaktörer att skriva under ett slags deklaration för en stark demokrati, där undertecknande aktörer ansluter sig till ett antal värderingar som man kopplar till en stark demokrati. Aktörer som har skrivit under lyfts sedan fram på en hemsida som har Regeringskansliet som avsändare. Fru talman! Detta skulle kunna vara okontroversiellt så långt.
Men som nyhetskanalen Riks har rapporterat om är en av aktörerna som lyfts fram på hemsidan en organisation som har kopplingar till islamism. Det handlar om Förenade Islamiska Föreningar i Sverige och framför allt dess ordförande. Ordföranden och hans förening som lyfts fram på hemsidan, som Regeringskansliet står bakom, har kopplingar till islamism. Detta har SVT Nyheter Stockholm rapporterat om ganska ordentligt för ett antal år sedan, närmare bestämt under maj 2016.
Det handlar om att ordföranden har hyllat Turkiets president Erdogan. Det handlar om att ordföranden har jobbat för Frihets- och rättvisepartiet i Egypten, en typ av islamistiskt parti med kopplingar till Muslimska brödraskapet. Det handlar också om att ordföranden uttrycker gillande för islamism i allmänhet och Muslimska brödraskapet i synnerhet. Han har fångats på bild med olika islamistiska symboler och så vidare. Samma organisation och ordförande lyfts alltså fram nu på en hemsida som Regeringskansliet står bakom.
Jag tycker att det är extremt anmärkningsvärt att regeringens demokratipolitik leder fram till detta. När vi ska fira den svenska demokratin kommer det islamister. Jag tycker att det är lika anmärkningsvärt att Amanda Lind tar så lätt på detta. Jag har ställt en skriftlig fråga på samma tema till ministern. Då framhölls det snarare att undertecknandet nog skulle kunna ses som någonting positivt.
Jag undrar därför om Amanda Lind inte ser en risk för att islamistiska aktörer utnyttjar denna naivitet från det offentliga Sverige - att man här ser att man har en chans att legitimera sig själva genom att förekomma i dessa sammanhang med Regeringskansliet som avsändare.
Jonas Andersson (SD):
Jag tackar Amanda Lind för svaret. Det handlar om att en organisation framhålls på en hemsida som Regeringskansliet står bakom med namn och bild i ett sammanhang som framställs som mycket positivt och viktigt för Sverige och för vår demokrati, nämligen att vi firar 100 år av demokrati. Dessutom har det ställts olika krav för att man ska få skriva på demokratideklarationen.
Givetvis är inte det här någonting som är neutralt laddat, men jag tycker att Amanda Linds interpellationssvar gav sken av att det är ganska neutralt. Jag menar att detta tvärtom bidrar till att stärka och legitimera de aktörer som finns med och som ges utrymme på hemsidan med hjälp av kommitténs arbete i det här fallet. Jag tycker faktiskt att det är lite anmärkningsvärt att Amanda Lind inte kan tillstå att det finns ett problem i detta. Det här är inte neutralt.
Det är i ett väldigt positivt sammanhang man lyfter fram den här aktören. Jag menar att regeringens och kommitténs arbete, som har lett fram till detta islamisthaveri, är någonting som snarare vanhedrar Sverige och den svenska demokratin. Det här är ju pinsamt. Vi kan inte fira den svenska demokratin med islamister. I sitt interpellationssvar nämnde Amanda Lind för övrigt att det rör sig om en statsbidragsberättigad organisation. Hon upprepade detta i sitt andra anförande.
Som jag ser det gör det bara problemet större. Då har vi alltså en organisation med kopplingar till islamism som även får statsbidrag. Jag anser att det inte gör någonting bättre utan snarare värre. Fru talman! En särskilt anmärkningsvärd detalj i detta haveri, vilket jag ser det som, gäller Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF.
När MUCF 2018 fattade beslut om att avslå Sveriges Unga Muslimers ansökan om statsbidrag använde man sig av uttalanden från den person som det handlar om och som är ordförande för Förenade Islamiska Föreningar i Sverige för att peka på att Sveriges Unga Muslimer hade brutit mot demokratins idéer. Det var underlaget till det beslutet.
Nu ser vi alltså att man i stället lyfter fram samma person när man ska fira demokratin efter att en annan myndighet sagt att det här bryter mot demokratin. Kan det bli tydligare än så att regeringens politik innebär dubbla budskap och inkonsekvens kring islamism? Ser inte Amanda Lind att det finns ett problem här och att det kan underminera demokratin?
Jonas Andersson (SD):
Det är viktigt att sätta frågan i interpellationen i ett sammanhang. Det handlar inte om några enskilda fall, Amanda Lind. Det börjar nu bli väldigt många enskilda fall i er politik. Det finns en röd tråd i regeringens politik där islamism tyvärr hela tiden är ett återkommande tema. Jag måste tyvärr säga så, för det är så. Det är statsbidrag för folkbildning som fortsatt går till islamistiska studieförbundet Ibn Rushd genom Folkbildningsrådet.
Det är myndigheter som Statens medieråd som samarbetar med islamistiska Ibn Rushd när det gäller medie- och informationskunnighet i det svenska samhället. Det är framlyftande av islamistiska aktörer i ett viktigt svenskt demokratijubileum, som i det fall som vi diskuterar nu. Allt detta stärker och legitimerar islamistiska krafter i flera led. Det är ett mönster.
Samtidigt upprepar Amanda Lind och regeringen nu att man jobbar med att ta fram nya skarpare demokrativillkor när statsbidrag ska delas ut till organisationer i civilsamhället.
Då undrar jag, och jag tror att många därute gör det: Hur ska någon kunna tro på att regeringen lyckas med att införa nya skarpare demokrativillkor med någon som helst effekt i praktiken när man samtidigt inte ens klarar av att fira 100 år av svensk demokrati utan att få med islamister?
Jonas Andersson (SD):
I tisdags presenterade Migrationskommittén sitt betänkande för regeringen. Det är en urvattnad historia som snarare kommer att öka volymerna av asylsökande än minska dem. I samband med detta meddelade migrationsministern att han är nöjd med dagens nivåer, så låt oss prata lite grann om siffror. De senaste två åren har antalet asylsökande uppgått till över 20 000 per år.
De senaste fem åren har Sverige delat ut 650 000 uppehållstillstånd, varav 40 procent till asylrelaterad invandring. Det är i storleksordningen ett nytt Malmö. Vi i Sverigedemokraterna är tydliga: Ett nettominus inom asylmigration är ett måste. Det är glasklart.
Min fråga är hur många asylsökande statsministern anser att Sverige kan ta emot per år samtidigt som vi betalar av integrationsskulden och minskar kriminaliteten.
Jonas Andersson (SD):
Min fråga går till näringsministern. Ett allvarligt problem i Sverige är de islamistiska organisationer som genom myndigheter varje år tillskansar sig mångmiljonbelopp i bidrag av skattebetalarna. En rad forskare har kunnat konstatera att studieförbundet Ibn Rushd, biståndsorganisationen Islamic Relief och andra organisationer i det svenska civilsamhället har koppling till Muslimska brödraskapet.
Ändå får dessa islamistiska organisationer mångmiljonbelopp i bidrag av myndigheter som Sida och Folkbildningsrådet. Trots varningar från bland annat Säpo om att organisationer i Sverige med kopplingar till våldsbejakande miljöer mottar statliga och kommunala medel gör regeringen mycket lite. Alla dessa mångmiljonbidrag gör regeringen, med Socialdemokraterna i spetsen, till en av den radikala islamismens största finansiärer i Sverige.
Hur har det kunnat bli så, Ibrahim Baylan?
Jonas Andersson (SD):
I Migrationsverkets prognos från juli 2020 är man bekymrad över antalet förvarsplatser. Pengarna räcker inte till, och bedömningen är att man kommer att tvingas minska antalet förvarsplatser från dagens 520 till 450 om inte regeringen i budgetpropositionen ger återkoppling om hur man ska lösa denna prekära situation.
Hur ser då återkopplingen i budgetpropositionen ut? Jo, regeringen återkopplar inte alls och anslår inte en enda krona extra. Fru talman! Dessa platser behövs. Det är 100 procents beläggning på dem. Personer som inte har rätt att befinna sig i landet släpps fria på grund av platsbrist.
Jag vill därför fråga statsrådet Eneroth varför regeringen avser att minska antalet förvarsplatser.
Jonas Andersson (SD):
Förra veckan remitterade regeringen Migrationskommitténs betänkande. Bland remissinstanserna finns organisationer som Asylrättscentrum, Amnesty International, Flyktinggruppernas riksråd och Ensamkommandes Förbund. Mer än ett dussintal av dem som har bjudits in att tycka till är organisationer som öppet har drivit en agenda för en mer generös migrationspolitik.
En annan instans som regeringen utsett i remissförfarandet är SMR, alltså Sveriges muslimska råd. SMR har tidigare fått skarp kritik för samröre med Muslimska brödraskapet, islamister som bland annat förespråkar särlagstiftning enligt sharia. Detta gör mig lite nyfiken.
Vilket inflytande anser regeringen att denna typ av organisationer ska ha över svensk utlänningslagstiftning?
Jonas Andersson (SD):
Migrationsverkets förvar är ett ständigt återkommande sorgebarn. Antalet platser är alltid för litet, och inga satsningar görs för att öka det. Återkommande rymningar gör att man kan fundera över om det finns svängdörrar på förvaren. Migrationsverket har gång på gång larmat om alla säkerhetsbrister som finns. Möjligheterna till kontroller och visitationer är starkt begränsade. Förekomsten av droger är ett återkommande problem. Men kritiken kommer även från fler håll.
Justitieombudsmannen har i åtta års tid haft återkommande kritik rörande den dysfunktionella verksamheten utan att regeringen har reagerat. Det finns stora frågetecken kring hur samarbetet mellan Migrationsverket och Kriminalvården ser ut, och de förvartagnas lagstadgade rättigheter tillgodoses inte, menar man. Fru talman! Jag vill därför fråga migrationsministern: När tänker regeringen sluta ignorera alla de problem som finns med förvaren?
Jonas Andersson (SD):
Regeringen beslutade i måndags om att via förordningsförändringar luckra upp tolkningen av den tillfälliga lagen, eller gymnasieamnestin, för personer utan skyddsskäl. Jag citerar migrationsminister Morgan Johansson: "Man ska ha klart för sig att de här ungdomarna bedömts sakna skyddsbehov, det är därför de inte har fått asyl. De skulle egentligen ha avvisats redan för ett par år sedan." Faktum är att det inte heller rör sig om ungdomar längre utan om fullvuxna män.
Sedan 2016 har det i alla fall krävts att utlänningar ska ha en varaktig försörjning för att kunna få permanent uppehållstillstånd. Det har i praktiken och enligt praxis tolkats som två års tillsvidareanställning. Den tiden vill regeringen nu halvera. Man har upptäckt att den förtäckta amnestin inte fungerar tillräckligt effektivt under coronapandemin. Min fråga till statsrådet Bolund är: När tänker regeringen erkänna att det rör sig om just en förtäckt amnesti?
Jonas Andersson (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Det är i alla fall skönt att väljarna får svar på hur regeringens prioriteringar i coronatider ser ut. Det är fler undantag, det är fler kryphål, det är fler anpassningar av migrationslagstiftningen för att förhålla sig till särintressen, till exempel Miljöpartiet. Min följdfråga blir: Kommer regeringen att genomföra det här som en amnesti fullt ut, eller kommer man att nöja sig med att steg för steg öka utrymmet för alla tolkningar tills alla får stanna ändå?
Jonas Andersson (SD):
Förra veckan meddelade regeringen att man avser att ändra i en förordning till Migrationsverket rörande den tillfälliga gymnasielagen. Regeringen vill köra över Migrationsverkets praxis för vad som ska räknas som varaktigt arbete och ändra den från två år till ett år. Fru talman! Det här betyder att det bara krävs ett års anställning för att personer utan skyddsskäl ska få förtur till permanent uppehållstillstånd.
Vi i Sverigedemokraterna har varit med och samlat en majoritet i socialförsäkringsutskottet för att tillkännage för regeringen att den här ändringen måste stoppas. Allt talar för att det blir en majoritet för utskottets förslag även i kammaren senare i dag. Min fråga till statsrådet Lövin är ganska enkel. Tänker regeringen respektera riksdagens tillkännagivande, eller avser man att gå vidare med den ändrade förordningen ändå?
Jonas Andersson (SD):
I december smög regeringen ut tre nya lagförslag som skulle komplettera Migrationskommitténs betänkande. Remissvaren har nu kommit, och det är ingen nådig kritik som kommer från de tyngsta remissinstanserna. Migrationsdomstolen i Göteborg påpekar till exempel hur orimligt det är att bara jämföra kostnader och volymer med den gamla utlänningslagen. Det innebär i praktiken att allt som bara är en smula bättre än migrationshaveriet 2015 är godkänt, enligt regeringen.
Migrationsverket menar att förslaget om ömmande skäl kommer att innebära att så många omfattas av bestämmelsen att det kommer att vara regel snarare än undantag. Man menar till och med att vissa förslag går emot själva principen om en reglerad invandring. Med tanke på denna massiva kritik vill jag fråga migrationsminister Johansson om regeringen ändå avser att gå vidare med de här förslagen.