KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nooshi Dadgostar (V):
Tuve Skånberg lyfter ett stort antal frågor, så jag ska försöka reda ut vad det handlar om. Tuve Skånberg tycker alltså inte att folk har rätt till ett gott boende; det är så jag uppfattar Kristdemokraterna. Det är i så fall ett ganska allvarligt ställningstagande.
Vi har i den svenska grundlagen skrivit att det allmänna ska säkra alla människors rätt till en bostad. Tror inte de borgerliga partierna på detta?
Är det detta som är problemet: att ni inte tycker att politiken ska säkra det som står i grundlagen, nämligen att alla ska ha en bra bostad att leva och bo i och att de barn som växer upp i Sverige ska ha rätt till en plats där de kan läsa läxorna?
Ska inte alla barnfamiljer få växa upp, inte köande utanför Stadsmissionen utan i ett bra boende till en kostnad som inte ruinerar dem? Jag uppfattar att Tuve Skånberg tar ett steg tillbaka och säger att detta ska vi inte lägga oss i; det får enskilda klara. Det var svårt att uppfatta hur du menade.
Menar du att vi inte ska ha en bostadspolitik i Sverige utan att man får kämpa sig fram själv och se om det dyker upp någon bostad på slätten där man kan kliva in och titta hur det ser ut? Detta är helt oseriöst, Tuve Skånberg. Vi måste ju ha en bostadspolitik; vi måste organisera detta. Vi lever här alla tillsammans, kollektivt - eller hur?
Vi måste ha en bostadspolitik som innebär att vi bygger för de människor som bor här i Sverige, och det görs inte i dag. Det byggs bara för höginkomsttagare. Det byggs alldeles för dyrt. Vad är Tuve Skånbergs svar på det? Hur ska vi bygga för vanliga löntagare i Sverige? Ni säger ju nej till alla de satsningarna.
Nooshi Dadgostar (V):
Jag är osäker på vad Tuve Skånberg menar. Vi har alla ansvar för att söka det goda boendet. Hur ska man söka detta om det inte finns verktyg och politiska insatser för att vi gemensamt ska bygga bostäder? Ska varje enskild person söka detta i sitt andliga jag?
Det är svårt att hänga med i vad Kristdemokraterna egentligen vill i bostadspolitiken. Vill ni bygga bostäder? Eller försöker du förklara för mig, Tuve Skånberg, vilka bostadslån som finns på marknaden? Det är ingen som har diskuterat det. Det är lite svårt att hänga med. Det är klart att vi alla lever här. Vi är medborgare i detta land. Då behöver vi tillsammans hjälpas åt. Det som jag konstaterar handlar om statistik.
Statistiken visar att de som äger mycket dyra villor i Sverige i dag har det mycket tryggt och gott. De har fått njuta frukterna av de mycket kraftiga skattesänkningar som ni har genomfört. För många av dem har inflationen slukat nästan hela bostadslånet, och nu kan de leva ganska gott.
Varför är det rättvist att vi inte hjälps åt, så att den unga generation som har det lite svårt i början ska få hjälp av dem som sitter tryggt i sina villor? Det har jag svårt att över huvud taget förstå. Jag förstår inte varför Kristdemokraterna skulle vara negativa till samarbete. Här får var och en klara sig själv. Den rike och den fattige får klara sig var för sig.
Det kan väl inte vara Kristdemokraternas politik?
Nooshi Dadgostar (V):
I till exempel en motion som Centerpartiet har skrivit står det: Vi vill övergå till en mer marknadsbaserad hyressättning. Hur uppfattar Robert Hannah just de orden? Det är alltså någonting som är vitt skilt från marknadshyror. Liberalerna har samma formuleringar i sina motioner.
Människor kan läsa de motioner som de borgerliga partierna var för sig och gemensamt har väckt. Dessutom finns det en lång rad borgerliga politiker här inne som lägger fram förslag som innebär marknadshyror mitt i en bristsituation. Det innebär i praktiken att folk kommer att få fördubblad hyra. Hur ska ni hantera det?
Ni kommer att ha miljontals människor som ringlar utanför socialkontoren. Hur ska ni hantera det? Detta är verklighetsfrånvänt. Ärligt talat förstår jag inte hur det hänger ihop. Jag måste absolut hålla med om att de ombildningar som har skett på Södermalm har lett till en kraftig segregering.
Det behöver inte betyda segregering i fråga om etnicitet. Men vi har en mycket kraftig segregering inkomstmässigt, därför att vi har områden där det finns bara mycket dyra bostäder. Sedan har vi andra områden där det inte finns lika dyra bostäder. Marknadshyror är väl ett klockrent sätt att förstärka denna uppdelning?
Det är redan i dag stor skillnad på hyrorna mellan innerstad och ytterstad. Men för att vi ska få ett inkluderande byggande behöver vi bygga lättillgängliga och bra hyresrätter till exempel på Södermalm. Men det säger ni nej till.
Nooshi Dadgostar (V):
Det skiljer 60 procent mellan hyrorna i innerstan och hyrorna i ytterstan. Hur mycket mer menar du, Robert Hannah, att det ska skilja? Vi har redan sett en undersökning som visar vad det innebär till exempel i Stockholmsregionen. För ett år sedan skulle detta marknadsbaserade hyressättningssystem i min kommun Botkyrka innebära 70-procentiga hyreshöjningar för dem som bor där. Jag tycker att ni ska vara ärliga.
Liberalerna ska åka ut till Botkyrka och berätta för hyresgästerna att ni tycker att de ska betala 70 procent mer i hyra än vad de nu gör. Hur tror du att det samhället ser ut? Varför vill du göra folk så fattiga? Varför vill du att människor ska bli fattiga bidragstagare? Det är ju det som är din politik. Jag har extremt svårt att förstå detta.
Men man kanske ska vänja sig nu. Det ska inte vara några kollektivavtal, det ska vara lagstadgade minimilöner på ca 8 000 kronor i månaden och det ska vara enorma hyreshöjningar. Vill du inte att människor ska kunna leva här i Sverige? Det måste man faktiskt fråga. Det finns ingen marginal kvar här. Det är oerhört svårt att hänga med. Ni menar att detta inte är marknadshyror.
Det är ordet ni är känsliga för. Men i praktiken är det samma sak. Och ni är alla överens. Det är mycket obehagligt inför nästa valrörelse att ni alla är överens om att det ska bli marknadshyror. En röst på något av de borgerliga partierna 2018 är alltså en röst för fördubblad hyra. Det är detta som vi får diskutera i valrörelsen, alltså vilka som är för och vilka som är emot.
Men sedan är jag definitivt för att man ska bygga fler hyresrätter i innerstan. Det ska byggas också på Östermalm, även om Robert Hannah verkar tycka att det är ett paradexempel på hur det ska fungera.
Nooshi Dadgostar (V):
Jag har lyssnat på Robert Hannahs inlägg, men jag blir inte särskilt mycket klokare av det. Robert Hannah tycker att allting är ett jippo, cirkus, fikarep och så vidare. Detta är en lek för Robert Hannah. Du struntar i de bostadslösa. Allt är en cirkus. Du vill bara visa upp dig själv här vid podiet.
Det är intressant att få insyn i vad du egentligen tycker är viktigt. Alla insatser är bara lek. Så är det ju inte. Det är ett otroligt oseriöst sätt att angripa detta på. Ett bra sätt att förlänga köer till hyresrätter, till exempel i Stockholm, är annars att ombilda väldigt många hyresrätter.
Detta är vad ditt parti har ägnat sig åt i åtta år - att ombilda bort hyresrätterna, vilket förlänger köerna kraftigt. Det ligger ganska tungt på Robert Hannahs axlar att förklara varför man har förlängt dessa köer med ytterligare ett antal år.
Men det viktiga här, för dem som lyssnar på denna debatt, är att man ska veta att resultatet av det som Robert Hannah och de borgerliga partierna föreslår - det som kan bli den stora skillnaden om de borgerliga partierna vinner valet - är att hyrorna går upp väldigt kraftigt. Vi ska nämligen ha det som kallas marknadshyror. Hyrorna kommer att chockhöjas.
Detta ska Robert Hannah lösa med bostadsbidrag och bostadstillägg. Hur mycket lägger ni då på detta? Det handlar ju i så fall om 10-20 miljarder för att lösa den saken, kanske till och med 30 miljarder. Vilka skatter ska Robert Hannah höja för att finansiera detta?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag kan konstatera att Robert Hannah inte har fått genomslag i Alliansen, eftersom inga bostadstillägg eller bidrag höjdes så kraftigt under Alliansens period vid makten. Det är väl ändå vad som händer i verkligheten som räknas. Jag tackar så mycket för den marknadsekonomiska föreläsning som jag har fått i kammaren i dag. Jag kan tala om för Robert Hannah att det finns ett väldigt enkelt marknadsekonomiskt samband, nämligen att brist leder till kraftigt höjda priser.
Den rapport som jag refererar till säger att de som bor i Botkyrka kommun - min kommun - får 70-procentiga hyreshöjningar. Vi talar inte om några treor i Stockholms innerstad. Du vurmar för de indiska ingenjörerna som ska flyga hit. Jag talar om löntagarna här. De ska väl också få hyresrätter. Eller är det bara höginkomsttagare som ska kunna efterfråga detta?
Ni säger att det är kapital som är problemet när det byggs hyresrätter. Varför säger ni då nej till investeringsstöden? Varför säger ni nej till statliga lån om det nu är kapital som är den stora frågan? Jag hänger inte med i vad det är som Robert Hannah försöker att göra en cirkus kring. Han talar om Kuba och andra länder.
Jag kan tala om för Robert Hannah att Sverige är väldigt unikt, eftersom vi under er regeringsperiod drog undan så mycket stöd från byggande av bostäder. Inget annat land har gjort det. I princip alla andra länder i Europa, där ni har era själsfränder, har ganska starka finansieringssystem för att bygga bostäder. Det är Sverige som sticker ut här.
Hur talar ni med varandra när ni är ute i Europa? Sverige har inga stöd. Du kan väl se att det finns ett samband mellan att vi lägger in stöd och att det blir resultat. Alla andra budgetposter funkar ju på samma sätt.
Nooshi Dadgostar (V):
Jag beklagar att Carl-Oskar Bohlin inte kände sig road av mitt vänsterpartistiska inlägg. Men vi är väl här för att ha olika åsikter i frågan. Jag har reserverat mig mot det som också Carl-Oskar Bohlin kommer att rösta emot i kammaren i dag, nämligen att vi ska ta fram en strategi för hur vi på lång sikt löser problemet. Vi har inga synpunkter på lagförslaget i de väsentliga delarna.
Man ska självklart inte ha någon på sin egen tomt som man inte vill ha där, men långsiktigt löser det inte problemet, för då måste ju familjen flytta till nästa tomt. Visst är det så? Jag menar att vi måste ha en långsiktig strategi, så att människor har någonstans att gå. De har ju uppenbarligen inget val eftersom de måste bosätta sig på annans mark.
För mig är det viktigt att vi löser problemet i grunden, annars flyttar vi bara runt människor. Det är inte bra för vare sig den enskilde markägaren, kronofogden som ska lägga sin tid på detta eller polisen som har mycket annat som är viktigt att ägna sig åt. Jag menar inte att det är den enskilde markägarens ansvar att göra detta.
Jag menar att det är det offentliga - regeringen, staten - som ska ha ett långsiktigt tänk i den här frågan. Jag beklagar att Carl-Oskar Bohlin röstar emot ett sådant grundläggande förslag om att skapa en lösning som håller på lite längre sikt.
Nooshi Dadgostar (V):
Det är självklart att detta är en fråga om att människor inte har någonstans att bo. Hur kan man som riksdagspolitiker inte se det? Man kan inte ta saker och ting i stuprör. Det är inte den enskilda privata markägarens ansvar att lösa frågan, men det är uppenbart att det handlar om personer som inte har någonstans att bo.
De har inget hyreskontrakt, och det finns inte tillräckligt med bostäder i vårt land. Därför måste de göra på det här sättet. Om en politiker som Carl-Oskar Bohlin inte ser de bakomliggande orsakerna kommer han aldrig någonsin att kunna lösa något problem som vi ser, utan han kommer bara att rikta in sig på symtomen och flytta runt problemen. Jag tror inte på det.
Jag tror att många människor skadas av det. Jag tror att vi tillsammans behöver komma överens om hur vi ska göra - vad har vi för sociala problem i vårt land som gör att så många människor inte har någonstans att bo? Vi måste naturligtvis lösa den frågan också. Detta betyder inte att de flesta delarna av lagförslaget är dåliga.
Men ska vi lösa detta på lång sikt är det bostadspolitik som är svaret på frågan.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi debatterar i dag fler steg för effektivare plan- och bygglag. För att få igång ett stort och omfattande byggande av bostäder som folk också ska kunna betala för kommer det fortfarande att vara de ekonomiska frågorna i bostadspolitiken som är de viktiga.
Finansieringsvillkor och skattevillkor är betydelsefulla verktyg när vi talar om kvantitet och ökat antal bostäder. I dag är det i första hand arbetskraftsbristen som gör att vi inte kan bygga ännu fler bostäder. Försämrade regler, som leder till exempelvis sämre kvalitet i byggandet, ger inte fler bostäder. Inte någonstans kan vi se en sådan effekt.
Tvärtom riskerar det att leda till att fel personer ger sig in i byggbranschen av helt fel skäl eller att boendestandarden sjunker, vilket drabbar enskilda personer och i slutändan samhället i stort. Det är inte antalet lagändringar som är det viktiga utan snarare storleken och utformningen av dem.
Regeringen har i detta fall föreslagit ett flertal lagändringar, och några av dem är helt okej. Jag har dock svårt att se att de kommer att få någon större betydelse för byggandet av fler bostäder. Några av dem kan dock få en viss effekt. Här föreslås ett antal relativt omfattande åtgärder i den bebyggda miljön, som inte ska föregås av ett bygglov.
Konsekvensen blir att kommunen först i efterhand kan ingripa om fel har begåtts. Jag menar att det innebär ett stort resursslöseri och skapar risker även för den enskilde fastighetsägaren. Risken är att för städerna värdefulla byggnader vanställs och förfulas.
Det märks att regeringen inser att förslaget i grunden inte är särskilt välavvägt, och man förslår därför vissa undantag - att det till exempel inte ska gälla byggnader som anses vara särskilt värdefulla i ett historiskt, kulturhistoriskt, miljömässigt och konstnärligt perspektiv. Problemet är bara att sådana gränsdragningar inte riktigt finns. Det kan finnas många sådana områden som inte är utpekade på förhand men som ändå är giltiga.
Det ställer höga krav på den person som i det enskilda fallet ska bedöma områdets karaktär. När tillfälle till förhandskontroll inte finns kan det uppstå risker och problem. Jag är ganska säker på att det flesta skulle känna större trygghet genom en kontroll av att säkerhetskraven på balkonger är uppfyllda och genomförda i sin helhet.
Regeringen har också fått bred och stark kritik i denna fråga, av de olika remissvaren att döma. Samtidigt noterar jag att regeringen har tagit ett antal initiativ till utvecklad arkitektur och gestaltad livsmiljö. Det är bra. Det förutsätter dock att kommunerna har legala möjligheter att påverka just dessa delar.
Samhällets inflytande över byggandet görs konkret genom bland annat bygglovet. För att kunna göra gestaltningsmässiga avvägningar och uppnå god samordning över tid i våra stadsmiljöer är det av vikt att kommunens verktyg för att arbeta med just dessa frågor inte försvagas. Jag yrkar bifall till reservation 2.
Nooshi Dadgostar (V):
Låt mig påminna Mats Green om att det vi nu diskuterar är den proposition som regeringen har lagt fram till riksdagen, och jag förhåller mig givetvis till de förslag som denna proposition innehåller. Vill Mats Green ha en mer allmänpolitisk debatt finns det arenor ute i landet, ABF-hus och annat, där vi kan diskutera dessa frågor. Vi kan givetvis också göra det i allmänpolitiska debatter här i Sveriges riksdag. Jag säger detta för formens skull för att påminna Mats Green om vad denna debatt faktiskt handlar om.
Det är också därför jag talar utifrån denna proposition. Som jag sa i mitt anförande är jag av den åsikten att kvalitetskrav är viktiga för att de hus vi bygger i dag ska hålla över tid. Jag tycker inte att vi ska bygga upp kåkstäder. Vi ska ha regler för de bostäder vi bygger. Det är inte rimligt att till exempel bilbranschen i dag har fler regler att förhålla sig till än bostadsbranschen, i vissa delar.
Det är inte på det sätt som Mats Green säger. Han har suttit i en regering som föreslog en hel del härliga ändringar i regelverket, såsom Attefallshusen och alla andra delar som han själv känner till. Detta skapar inte så många fler bostäder på det sätt som Mats Green vill ge uttryck för.
Därför menar jag att finansierings- och skattedelarna är viktiga. Vi märker i dag att det går upp och ned i byggandet fast vi ofta har ganska likvärdiga regelverk, och det går upp och ned i olika kommuner. Mats Greens egen kommun bygger till exempel väldigt lite, medan Örebro kommun kan bygga mycket med samma regelverk.
Då måste det finnas fler saker man kan prata om än det som Mats Green tar upp, till exempel finansieringsdelarna, som jag tror är helt fundamentala för att vi ska kunna bygga fler bostäder.
Nooshi Dadgostar (V):
Jag noterar att Mats Green bara vill raljera. När han bestämde byggdes det 20 000 bostäder i Sverige. När Vänsterpartiet är med är prognosen 75 000 per år. Låt väljarna bedöma vilken bostadspolitik som verkar mest framgångsrik! Vi har varit med om att ta fram det stora bostadspaket som finns i budgeten. Där satsar vi på upprustningsstöd för hyresrätter.
Vi satsar på ett omfattande investeringsstöd för byggande av nya hyresrätter. Vi ska underlätta för bolagen att finansiera sitt hyresrättsbyggande genom statliga lån som är förmånliga. Vi har varit med och beslutat om omfattande regelförändringar.
Vi vill göra ganska stora regelförändringar i lagen om allmännyttan för att de allmännyttiga bolagen ska få större utrymme att producera nya bostäder. Det finns mycket lagstiftning som har inneburit att allmännyttorna känner sig förhindrade att genomföra projekt därför att man tror att avkastningskraven måste vara skyhöga och så vidare.
Där finns mycket vi behöver göra för att ändra regelverken så att kommunerna själva genom sina allmännyttor kan producera många fler bostäder. Vi har varit med om att ge kommunerna fler verktyg. Vi ska nu titta på att kunna ställa krav på byggherrar att faktiskt bygga på den mark som är detaljplanelagd och där det finns en markanvisning, till exempel.
Alla dessa saker är jätteviktiga, och jag är helt säker på att det finns många kommuner i Sverige som vill göra ännu mer och som vill använda sitt planmonopol, sitt markägande och sina allmännyttiga bolag för att bygga mer. Vi måste kommunicera med varandra och göra detta gemensamt. Men jag uppfattar att det inte räcker för Mats Green, som bara står och flinar i talarstolen.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi debatterar i dag KU:s betänkande som rör minoritetsfrågor. Jag vill börja med att yrka bifall till Vänsterpartiets reservation nr 8. Samerna är Sveriges enda ursprungsfolk och har som sådant en särställning bland Sveriges nationella minoriteter.
I Sverige har det länge setts ned på de traditionella samiska levnadssätten och den samiska kulturen. Samerna har under historien bland annat använts för tvångsarbete, utsatts för tvångsförflyttningar och inskränkningar i sina möjligheter till skolgång och arbete, och drabbats av tvångssteriliseringar. FN:s generalförsamling antog 2007 en urfolksdeklaration.
Detta kan ses som en historisk milstolpe i kampen för erkännandet av urfolkens mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Deklarationens tyngdpunkt ligger på rätten till självbestämmande och innehåller även skrivningar gällande urfolkens rätt att äga, bruka och kontrollera land, territorier och naturresurser.
Rätten till självbestämmande, så som den uttrycks i deklarationen, innefattar det samiska folkets rätt att fritt avgöra sin ekonomiska, sociala och kulturella utveckling samt kontrollera och besluta över sina egna naturresurser.
Deklarationen understryker vidare samernas rätt att stärka sina särskilda politiska, juridiska och ekonomiska institutioner, vilket inkluderar såväl folkvalda samiska parlament och gemensamma samiska parlamentariska råd som traditionella lokala ekonomiska och kulturella strukturer såsom samebyar, renbeteslag och sjösamiska gemenskaper.
Sverige har haft åtta år på sig att implementera FN:s urfolksdeklaration. Det är därför ett problem att Sverige, som är ett så pass rikt land, inte har gjort detta och inte kan berättiga samerna att ta del av världssamfundets mänskliga rättigheter när det gäller urfolken. FN:s urfolksdeklaration bör snarast implementeras i Sverige.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi diskuterar konstitutionsutskottets betänkande rörande allmänna helgdagar. Det råder i all huvudsak bred enighet kring utskottets svar på motionerna i det här betänkandet, och det är bra. På en punkt är det beklagligt att utskottet har valt att ställa sig bakom några enskilda motioner från M-ledamöter om att göra den så kallade veterandagen till allmän flaggdag.
Som vi skriver i vår reservation utesluter inte Vänsterpartiet att det kan finnas skäl att ändra vilka dagar som bör vara allmänna flaggdagar. Det kan då finnas flaggdagar som bör tas bort, och det kan finnas andra dagar som borde bli nya allmänna flaggdagar. Så har också riksdagen resonerat tidigare vid flera tillfällen och under olika majoriteter. Förordningen om allmänna flaggdagar har inte heller ändrats sedan 1982.
Det är rimligt, för detta är inte en fråga som lämpar sig för billiga poänger och hastigt agerande. Utöver den principiella beredningsfråga som vi har uppe i vår reservation är det också en grannlaga uppgift att precisera vad det faktiskt betyder att eventuellt ha en flaggdag för veteraner. Inte heller detta lämpar sig för ett snabbt agerande.
Det finns olika grupper av människor som med risk för eget liv, med eller utan uniform, under olika omständigheter och med olika typer av mandat, har gjort viktiga insatser för Sverige utomlands. Detta är insatser värda att uppmärksamma och hedra i många olika sammanhang. Vi behöver ordentliga och inkännande överväganden innan riksdagen skickar den här typen av specifika uppmaningar om flaggdag till regeringen.
Detta är som sagt något som vi tidigare har haft bred enighet om i riksdagen, och från Vänsterpartiets sida är vi alltså inte beredda att lättvindigt skifta fot utan en bredare och mer sammanhållen diskussion om allmänna flaggdagar. Därför yrkar jag bifall till reservation 1 och i övrigt bifall till utskottets förslag.