KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Vår viktigaste utrikespolitiska plattform är EU-samarbetet. Det är mycket viktigt att se till att frågan om Jemen blir kvar på dagordningen för till exempel utrikesministrarnas möten framöver och att det finns ett engagemang för Jemenfrågan i EU-sammanhang.
Därutöver är det i FN som vi kan lyfta upp frågor rörande en undersökningskommission och eventuellt en ny resolution. Man måste alltid arbeta på det sättet att man lyssnar på alla inblandade parter för att se vad som är vägen framåt och vilka möjligheter man har. Det är inte en aktivistplattform, utan det är faktiskt en förhandlingsorganisation. Det är så vi måste arbeta också med denna fråga.
Vi menar att det endast är en politisk process som kan leda till fred och hållbar utveckling i Jemen. Vi stöder framför allt FN-sändebudets ansträngningar att nå och befästa en fredsuppgörelse. Det är dessa plattformar som vi kommer att använda.
I säkerhetsrådet kommer vi förstås att göra vårt yttersta för att motverka att det blir en mer polariserad hantering av konflikten. Jag tror att vi har goda chanser att få till stånd vettiga samtal och förhoppningsvis också en väg framåt, inte minst med tanke på vårt humanitära stöd och det sätt på vilket vi har engagerat oss i Jemen.
Jag skulle gärna se att det blev en lösning där vi kan få en resolution, men då måste vi också ha länderna med oss. Därför går det inte att säga på förhand exakt hur man ska agera och vad innehållet ska vara, utan vi måste tala med säkerhetsrådets medlemmar för att se hur långt vi kan ta denna fråga. Det blir som sagt ett bra tillfälle i början av december att diskutera med Cheikh Ahmed.
Margot Wallström (S):
Regeringen har sedan länge gjort klart att den avser att återkomma till riksdagen med ett förslag om en skärpt exportkontroll gentemot icke-demokratiska länder. En proposition förbereds för att kunna överlämnas till riksdagen under våren nästa år. Intill dess att vi har ett nytt regelverk är det självklart så att Inspektionen för strategiska produkter ska pröva ansökningar enligt den lag och det regelverk som gäller i dag. Regeringen har sagt upp det militära samarbetsavtalet med Saudiarabien.
Vi arbetar aktivt med en feministisk utrikespolitik med en rad förslag och frågor på flera områden. Det finns ingenting att skämmas för där, utan vi är mycket aktiva. Och det är väl helt klart vad vi tycker i denna fråga när det gäller länder som Saudiarabien. I övrigt har vi inte några nationellt beslutade sanktioner.
Vi avser att gå via EU och FN om sanktioner anses och bedöms vara den bästa vägen framåt. Vi är helt öppna för det. Jag menar att det inte finns någonting som vi ska utesluta i fråga om åtgärder om det hjälper till att lösa situationen i Jemen, utan det får vi diskutera.
Självklart stöder vi idén om en oberoende undersökningskommission, och vi kommer förmodligen att se frågan på säkerhetsrådets dagordning. Då kommer vi att agera enligt principen att vi ska tala inte bara om länder utan med länder, och vi ska försöka få en väg framåt. Vi kommer att basera det på råd och bedömningar som FN:s sändebud förhoppningsvis kommer att ge oss inom kort.
Margot Wallström (S):
Hans Linde har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att Sverige som enskilt land såväl som medlem i EU och FN ska verka för att Israel häver blockaden av Gazaremsan samt vilka initiativ jag avser att ta för att Israel ska återlämna fartyget Zaytouna-Oliven till dess ägare. Jag delar Hans Lindes oro över situationen i Gaza, som kontinuerligt försämras. EU och Sverige verkar för att isoleringen av Gaza ska hävas och ockupationen upphöra.
Regeringen har konsekvent framfört till Israel att gränsövergångarna, villkorslöst och omedelbart, måste öppnas - för humanitär hjälp, handelsvaror och personer. Det är av yttersta vikt att humanitära leveranser till Gaza släpps in. Den isolering av Gaza som har pågått i snart tio år förvärras av ytterligare säkerhetsåtgärder. Detta är något som gynnar extrema krafter. Under dessa tio år av isolering har Gaza genomlidit tre krig, och återuppbyggnaden går långsamt.
Det temporära avtalet mellan palestinska och israeliska myndigheter, kallat Gaza Reconstruction Mechanism, GRM, var en nödvändig men temporär lösning. Gaza står inför enorma humanitära utmaningar, där endast 16 procent av det totala återuppbyggnadsbehovet hittills har mötts. Samtidigt har Gaza världens högsta arbetslöshet. En omedelbar lösning för vattenförsörjningen i Gaza är nödvändig för att undvika en humanitär katastrof.
Frågan om återlämnande av fartyget Zaytouna-Oliven till dess ägare är i första hand en fråga för flaggstaten, det vill säga den stat vars flagg det har rätt att föra. Såvitt jag vet seglar detta fartyg inte under svensk flagg.
Jag själv och regeringen för en aktiv politik som syftar till att få till stånd en slutstatuslösning om ett slut på ockupationen och en tvåstatslösning, där Israel och Palestina kan leva sida vid sida i fred och säkerhet. Politiken utgår från folkrätten, relevanta FN-resolutioner och EU:s gemensamma politik. Sverige stöder det franska initiativet som syftar till att skapa momentum för en återupptagen fredsprocess.
Initiativet vilar på grunden att det nu behövs ett internationellt och regionalt engagemang och stöd för att skapa bättre förutsättningar för en återupptagen resultatorienterad och meningsfull fredsprocess. Under svensk ledning bildades i september en arbetsgrupp om det civila samhället inom ramen för initiativet. Civilsamhällesaktörer från båda sidor har konsulterats om deras syn på en tvåstatslösning för att på så sätt bidra till ett bredare perspektiv på frågan.
Margot Wallström (S):
Jag välkomnar verkligen Hans Lindes fråga om situationen i Gaza. Jag instämmer också i hans och många andras oro över läget. Sveriges bedömning är att det sedan det senaste Gazakriget 2014 inte har rått en väpnad konflikt i Gaza och att Israel inte har rätt att upprätthålla en blockad.
Sveriges och EU:s position är att Israel ockuperar Gaza, framför allt eftersom Israel fortsatt utövar kontroll över bland annat huvuddelen av gränserna, luftrummet och havet. Vi betraktar dessutom Gaza och Västbanken som ett sammanhängande territorium.
Utan Gaza är det omöjligt att uppnå målet om en tvåstatslösning där ett sammanhängande, livskraftigt och demokratiskt Palestina kan leva sida vid sida med Israel, med Jerusalem som huvudstad för båda staterna - en samexistens där palestiniernas anspråk på säkerhet och nationellt självbestämmande tillgodoses. Sverige verkar framför allt via och tillsammans med EU för att isoleringen av Gaza ska hävas.
EU har konsekvent i rådsslutsatser, uttalanden och den löpande dialogen framfört att gränsövergångarna omedelbart och utan villkor måste öppnas och hållas öppna för humanitärt bistånd, handelsvaror och personer inklusive officiella företrädare för stater. Vikten av inompalestinsk försoning kan inte heller nog understrykas i sammanhanget.
På sikt är det endast en överenskommen fred mellan Israel och Palestina, inklusive Gaza, som kan skapa långsiktig säkerhet i området. Sverige tillhör de medlemsstater i EU som driver på för en aktiv och tydlig EU-politik i fredsprocessen. Sveriges röst är respekterad, och vi har ett väl fungerande samarbete med en rad likasinnade länder inom EU.
Målet för ansträngningarna är en resultatinriktad och meningsfull fredsprocess med två mindre ojämlika parter, och lyftandet av blockaden av Gaza är ett viktigt element i den processen. Efter det svenska erkännandet av Palestina har vi byggt oss en roll i fredsprocessen, och vi har inbjudits att delta i utvidgade kvartettmöten.
Vi har nu fått en central roll i det franska fredsinitiativet, och som jag sa har vi lett ett arbete med att konsultera en ganska bred krets av civilsamhällets organisationer i både Israel och Palestina. Det har faktiskt rönt uppskattning på båda sidor.
Vi har också drivit på för att till exempel märkning av produkter ska ske även i EU-sammanhang, för att man ska kunna lägga kraft bakom orden också gentemot Israel. Vad gäller initiativ för att Israel ska återlämna fartyget kan jag bara upprepa att det är en fråga för flaggstaten.
Varje stat har rätt att låta fartyg som för dess flagg segla på det fria havet. Fartyg ska bara segla under en stats flagg, och då hamnar det också under den statens jurisdiktion. Det tycker jag alltså är upp till den stat vars flagg fartyget använder.
Det är dock riktigt att vi länge har hävdat att det handlar om en ockupation och att den måste hävas för att vi framför allt ska kunna hjälpa till humanitärt. Situationen är verkligen pressande - och till sist mycket farlig, för det är precis som Hans Linde frågar: Vart ska de i så fall ta vägen?
Margot Wallström (S):
Tack, Hans Linde, för denna viktiga interpellation! Gazas framtid och hela den palestinska befolkningens framtid hänger ihop. Ju längre Gazas befolkning lider under den nuvarande situationen, desto längre bort förflyttas palestinierna från målet om en sammanhängande, demokratisk och självständig palestinsk stat.
Jag tror inte att det finns något EU-land, eller något annat land, som inte har noterat att vi är mycket aktiva i denna fråga. Vi har ställt oss på frontlinjen i och med erkännandet, och vi har också tagit på oss detta som en uppgift. Det är förvisso en ansvarsfull och svår uppgift, men det är en uppgift som vi har tagit på oss. Vi har varit mycket aktiva i FN-sammanhang.
Vi har också varit drivande i EU och ständigt lyft fram detta och sett till att det finns högst upp på dagordningen. Vi har skapat allianser med andra länder som är likasinnade. Vi har jobbat inom det franska initiativet och tagit på oss en uppgift som jag tror att vi är de enda som har genomfört fullt ut på ett bra sätt.
Vi har också hävdat att EU ska använda alla de verktyg som står till dess förfogande - som det går att få enighet kring - där man har kunnat hitta en väg framåt, om än en försiktig sådan. Vi har även vid upprepade tillfällen samtalat med USA för att förstärka Kerrys ansträngningar att mäkla fred.
Vi kommer att fortsätta att stå där, och vi kommer att fortsätta att vara aktiva för den tvåstatslösning som vi helst skulle vilja se.
Margot Wallström (S):
Det är en bra beskrivning av det slagfält som Syrien har blivit. Det är en rad länder och intressen som använder detta som sin spelplan, många av dem med främsta intresse att se till att Asad kan stanna kvar vid makten och många under förevändning att man i själva verket bekämpar terrorismen.
Det är på något sätt flera strider som utkämpas här på en och samma gång. Det gör att läget blir väldigt komplicerat, komplext och svårt att lösa. Det här är en fråga som, kanske till skillnad från Jemen, ständigt finns högst uppe på både EU:s och FN:s dagordningar.
Till slut antogs FN-resolutioner till stöd för agerandet i Syrien. Det är ett förfärligt humanitärt läge. Situationen är fruktansvärd.
Men regeringen försöker nu hitta möjligheter i det korta perspektivet att rädda liv och lindra nöd och att på längre sikt bidra till en fredlig lösning. Vi fortsätter att stötta Staffan de Misturas ansträngningar. Vi måste tacka honom för hans outtröttliga ansträngningar. Vi har sekonderat en person till hans team.
Vi har dessutom både betalat och organiserat kvinnornas, framför allt kvinnor från oppositionen, organisering och gjort att de kunde ta plats vid bordet så länge det pågick förhandlingar i Genève. De har också varit i Stockholm för att få hjälp och utbildning. Jag hoppas att vårt medlemskap i säkerhetsrådet ska innebära en möjlighet att verka för en fredlig lösning av konflikten i Syrien.
Vi har öppnat en ambassad i Beirut. Det reflekterar också en ökad satsning vad gäller vårt engagemang. Det vi gör i EU är att vi verkar för ett vapenstillestånd för humanitärt tillträde och också för en fredsprocess.
Vi vill framför allt förhindra straffrihet, för det som har skett på sistone är ju någonting förfärligt, att man bombat en FN-konvoj med humanitärt stöd. Det kan inte få passera ostraffat eller obemärkt.
Därför är det så viktigt att försöka åstadkomma en rörelse för att ställa de ansvariga till svars för detta. Det verkar också som att undanhållandet av humanitärt stöd nu används som en konfliktstrategi.
Vi kan vänta oss att om allt fortsätter som hittills kommer också Aleppo att falla inom en inte alltför lång tid.
De länder som har inflytande över parterna i konflikten måste övertygas om att de oskyldiga kvinnorna, männen och barnen som vi har sett på tv-bilder måste ges tillgång till humanitärt stöd. Vi har dessutom bidragit med väldigt mycket pengar till en utvecklingsstrategi och till det humanitära stödet.
Och vi bidrar indirekt till kampen mot terrorismen genom det vi gör för att utbilda peshmergan i Irak, framför allt för att se till att det även där finns en insats som är meningsfull. Men vi kan inte veta exakt vad som blir USA:s kommande roll förrän vi ser vem de utser och vilken politik de avser att föra.
Margot Wallström (S):
Sverige har ingenting att skämmas för. Sverige är det land i väst som har tagit emot flest syriska asylsökande per capita, ca 120 000 sedan Syrienkrisen påbörjades 2011. Vi har inte alls stängt gränserna. Det kommer fortfarande mellan 700 och 1 000 personer per vecka till Sverige för att söka asyl.
Vi förespråkar starkt att bördan ska fördelas jämnare inom EU och att andra medlemsstater ska ta ett större ansvar. Vi uttrycker största oro över flyktingarnas situation. I vår dialog med Syriens grannländer betonar vi vikten av respekt för internationell flyktingrätt, för internationell humanitär rätt och för de mänskliga rättigheterna. Vi har bidragit med 2,2 miljarder kronor i humanitärt stöd i samband med Syrienkrisen.
Vi har gjort en humanitär utfästelse om - så småningom - 350 miljoner kronor för 2016. Vi har bidragit med ytterligare medel riktade till Syrien. Vi har också ett stort icke öronmärkt humanitärt stöd till FN:s humanitära organ. Jag sa i början att historien kommer att döma dem som är ansvariga för konflikten hårt.
Jag är övertygad om att vi måste fortsätta att verka för att det internationella samfundets dom ska bli hård mot dem som är ansvariga för de övergrepp som varje dag begås i Syrien. Bevis måste insamlas till den dag då de som har begått grova internationella brott och krigsbrott kan ställas till svars för sina handlingar. Nej, jag tror inte att det finns någon framtid för Asad i Syrien.
Detta är trots allt en man som har släppt tunnbomber mot sin egen befolkning, som har använt kemvapen och som har begått upprepade krigsbrott mot civila i Syrien.
Det är otroligt viktigt att vi är tydliga med att det behöver åstadkommas fredsförhandlingar och en inkluderande procedur. Det inbegriper självklart också kvinnorna i Syrien.
Även där är vi stolta, för vi är, tror jag, delvis unika med det sätt på vilket vi har utbildat kvinnor och gett dem en röst. Den syriska oppositionen har nu, inte minst med hjälp av kvinnorna, utarbetat ett mycket bra dokument där man pekar ut en fredlig och demokratisk väg framåt. Det är vad vi alla skulle önska.
Margot Wallström (S):
Även jag hoppas att vi ska fortsätta debattera de här viktiga frågorna. Jag är glad för den stora samsyn som finns i de viktiga frågor som avgör vår framtid och rör krig, kriser och konflikter runt om i världen. Det måste till vägledning för våra ställningstaganden.
Som vi ofta talar om är det väsentligt vilken människosyn och vilken syn på demokrati och mänskliga rättigheter som råder. Det måste finnas respekt för internationell rätt och så vidare. Jag tycker fortfarande inte att vi har någonting att skämmas för vad gäller det sätt på vilket vi har välkomnat flyktingar. Vi har också att ta ansvar för dem som kommer hit. Inget annat land tog emot så många ensamkommande barn per capita som vi gjorde.
Det handlar ju också om vilka möjligheter man har som ett litet land, och till sist utgör detta naturligtvis påfrestningar på våra system. Om vi fullt ut vill ge ensamkommande barn samma möjligheter och rättigheter i vårt samhälle som dem som är födda här måste vi också vara rädda om systemen, så att vi kan ge dem bostad, utbildning och vid behov vård.
Vi ska tänka på deras framtid. Inget annat land tog emot så många ensamkommande barn. Jag menar att det också var en av de anledningar som gavs oss att hävda att andra måste vara med och ta ansvar. Jag menar att EU måste hantera den brännande flyktingsituationen i världen med solidaritet som utgångspunkt.
Vi tar fortsatt emot väldigt många som kommer och söker asyl i vårt land. Vi har inte alls stängt gränserna, utan vi har fortfarande en uppgift att hantera, och det kommer vi att göra med de här värderingarna som utgångspunkt.
Margot Wallström (S):
Jag vill tacka Roland Utbult för frågan och för hans engagemang och den uttryckta oron för situationen i Demokratiska republiken Kongo. Vi som har varit där har för evigt lämnat en bit av våra hjärtan och vårt engagemang där - i detta stora, fantastiska och många gånger ganska hopplösa land.
Jag tog upp frågan så sent som i går när utrikesministrarna träffades i Bryssel. Jag hävdade då att vi bör engagera oss mycket mer uttryckligt, och jag uppmanade kollegor att ta nödvändiga kontakter också med andra afrikanska länder för att försöka påverka president Kabila i detta läge.
Förhoppningsvis kan man hålla sig till det som var en uppgörelse om en övergångsperiod ledd av Afrikanska unionen och se till att förhindra våldsutbrott i fortsättningen. Frågan kommer dessutom upp på säkerhetsrådets dagordning redan i januari.
Därför har säkerhetsrådet varit på besök i Kongo och är kanske fortfarande kvar där i dag. De kan alltså se och följa utvecklingen på plats och förhoppningsvis ha en bättre grund att stå på för ett beslut som kan behöva fattas i januari. Det blir en viktig uppgift för Sverige som ordförande i säkerhetsrådet.
I går avgick dessutom premiärministern och ska ersättas av en representant för oppositionen. Vi får hoppas att detta kan ske på ett fredligt sätt. Om det är någonstans vi lutar oss, Roland Utbult, är det framåt. Vi är framåtlutade i den här frågan. Jag har personligen tagit upp detta vid upprepade tillfällen på utrikesrådet i EU.
Vi är fullt redo att vidta också denna typ av åtgärder mot Demokratiska republiken Kongo, men vi gör det i EU-kretsen. Det är bara så det kan få ordentlig effekt.
Det är en sak att Amerika kan gå på egen hand och tycka att de kan besluta om sanktioner eller olika bestämmelser av detta slag, men i EU-kretsen har vi lovat varandra att försöka hålla ihop. Vi vet att det ger större effekt och bättre resultat.
Denis Mukwege är en fantastisk person som förtjänar stöd och uppbackning och all hjälp och allt skydd som han kan få. Jag vill påstå att det är en viktig uppgift för FN att göra allt vi kan för att se till att han har detta skydd.
Han är en mycket viktig person för hela Kongo, och framför allt är han den som personifierar kampen mot det sexuella våldet som ett vapen och en strategi i krig och konflikt.
Han har uträttat storverk för många kvinnor och flickor i Kongo, och han fortsätter att vara en person som inspirerar oss att fortsätta i både EU- och FN-sammanhang.
Margot Wallström (S):
Det som hände under hösten var att det blev en dialog, ledd av Afrikanska unionen. Den ledde till en uppgörelse mellan presidentmajoriteten och delar av oppositionen, som har ingått i den dialogen. Den uppgörelsen genomförs för närvarande.
Därför är det viktigt att följa detta mycket noga, och se till att uppmuntra alla att vara lugna, avstå från våldsamheter och leva upp till delarna i uppgörelsen. Frågan kommer att landa på säkerhetsrådets bord i januari. Det vet vi redan. Därför är det som händer just nu väldigt viktigt.
Vi kommer att använda alla våra politiska kontakter för att hjälpa övriga afrikanska ledare att trycka på Kabila, och vi uppmanar till lugn och en konstruktiv hållning också från oppositionen. Vi påtalar även hur viktigt det är att också kvinnorna är med och får en röst i hela processen. Vi kommer att hjälpa till med det. Därför är det inte för dagen aktuellt att ta den här typen av beslut.
Men vi har bett att det ska vara förberett så att vi ska kunna ta till också det, när det är det bästa och mest effektiva vapnet. Men nästa skede kommer definitivt att vara i januari i säkerhetsrådet. Fram tills dess uppmanar vi till dialog i enlighet med Cotonouavtalet. Och vi uppmanar som sagt oppositionen att agera konstruktivt.
Vi kommer att verka för att också rådet ska använda alla tillgängliga verktyg för att hindra våldsanvändning och främja demokratisk utveckling. Det är de plattformar vi har. Vi är fullt aktiva, mer aktiva än många andra medlemmar i EU. Och vi kommer att sköta vår roll som ordförande i säkerhetsrådet i januari. I fråga om konfliktmineralerna är jag stolt.
Jag ändrade nämligen omedelbart på den tidigare regeringens politik när det gäller konfliktmineraler. De hade signalerat att man gick med på något som var helt och hållet frivilligt. Vi har nu drivit det dithän att vi har en obligatorisk ordning när det gäller att registrera användningen av konfliktmineraler för att få kontroll på det.
Det är mycket viktigt, bland annat för att stävja sexuellt våld och det som kan sägas vara slavarbete i östra Kongo. Våldsamheterna har dessutom eldats på på grund av konfliktmineralerna. Olika rebellgrupper har kunnat finansieras med hjälp av dem. Det gäller även regeringsarméns möjligheter att skaffa vapen. Arbetet med konfliktmineralerna är alltså mycket viktigt framöver.
Vi fortsätter att agera solidariskt och aktivt i EU. Tillsammans med andra medlemsländer kan vi bli effektiva, också när och om vi behöver fatta beslut om ytterligare sanktioner. Vad som är rätta vägen framåt kommer också att visa sig i januari.
Margot Wallström (S):
Tack, Roland Utbult! Det var bra att vi fick ha den här debatten om Kongo. Jag är rädd för att vi inte kommer att kunna vara lugna och trygga på länge än när det gäller utvecklingen i Kongo. Vi kommer att behöva hålla ett öga på utvecklingen där. Vi kommer att behöva agera aktivt. Det gör vi som sagt via våra naturliga utrikespolitiska plattformar, både genom EU och via FN.
På det sättet blir vi starkare och effektiva, också den dagen vi eventuellt ska införa sanktioner. Just nu är man i färd med att genomföra en överenskommelse. Därför är det inte läge att komma med något som kan störa den processen. Vi ska snarare se till att man lever upp till sina åtaganden och att vi kan behålla en lugn och fredlig utveckling i landet.
Jag tycker också att Kongos sak är vår. Vi har en fantastisk historia. Kongoveteranerna är alltid intressanta att prata med. Och vi har frågor att fortsätta bevaka, till exempel konfliktmineralerna och hur det går med dem. Vi ska också fortsätta våra kontakter med landet.
Jag hoppas att Roland Utbult litar på att vi ska göra vårt bästa och på att jag kommer att göra mitt bästa i säkerhetsrådet i januari, för att vi ska få bra beslut och fortsätta uppmuntra andra afrikanska ledare att också intressera sig för vad som händer i Kongo. Tyvärr kommer det att spilla över på grannländerna i Afrika, men kanske också på ett positivt sätt.