Roger Tiefensee (C):
Åhörare och riksdagskolleger! I dag diskuterar vi alternativen i svensk politik, vilka prioriteringar och principer som ska ligga till grund för 2008 års statsbudget och vilka förslag som ska bli verklighet nästa år. Allians för Sverige gick till val och vann valet på frågan om jobben.
Därför är det naturligt att alliansregeringens högsta prioritering också är att minska utanförskapet genom fler jobb i fler och växande företag. Vi gör detta därför att annars skulle utanförskapet riskera att slita isär Sverige. Centerpartiet har talat om sociala och regionala klyftor.
Oavsett vad man använder för ord eller begrepp för att göra detta till en bild av det som pågår och har pågått kan man tydligt läsa av resultatet av tolv års socialdemokratiskt maktinnehav. Andelen fattiga hushåll ökade kraftigt. Kvinnorna drabbades allra hårdast.
Gruppen fattiga, ensamstående kvinnor med barn ökade med 10 procent under perioden 1995-2006. Samtidigt som andelen fattiga hushåll ökade var Mona Sahlin med om att sänka sin egen skatt med 100 000 om året. Vi såg ett samhälle där klyftorna växte under socialdemokratisk ledning.
Orsaken, fru talman, var arbetslöshet och stort utanförskap. Det var grundproblemet. Det enda sättet att komma åt och minska de här klyftorna är att ge fler chansen att komma in på arbetsmarknaden. Fru talman! Det är därför som vi sänker skatten för dem som jobbar. Människor ska kunna leva på sin lön, och fler ska få en lön att leva på.
Det är därför vi sänker kostnaden för att anställa unga och dem som stått utanför arbetsmarknaden lång tid. Det är grupper som också har rätt till jobb. Det är därför som vi satsar stort på rehabilitering och företagshälsovård i budgeten. Människor ska inte behöva bli sjuka av sina jobb. Man ska ha rätt till en bra hjälp för att komma tillbaka när man väl har blivit sjukskriven.
Det här är bara axplock av vad regeringen gör för att minska utanförskapet. Jag skulle kunna lägga till långa listor på vad vi gör för att underlätta för företagen så att de vågar anställa. Låt mig ta några exempel: slopad medfinansiering i sjukförsäkringen, förlängd momsinbetalningsperiod och reformerade 3:12-regler. Fru talman!
Man kan fundera på hur utanförskapet kunde växa sig så stort. Det är klart att ett stort problem har många orsaker. För att fokusera på en del, ungdomsarbetslösheten, vill jag nämna några tydligt bidragande orsaker. Det handlar om höga trösklar in på arbetsmarknaden för unga.
Det första alliansregeringen gjorde var att ta bort förslag som skulle ha höjt trösklarna ytterligare, till exempel förslag om rätt till heltid och försvårande av säsongsarbete. Det hade slagit klockrent mot unga. Det hade slagit klockrent mot dem som fortfarande har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden. Dessutom har vi en gymnasieskola som misslyckats.
Den sorterar och slår ut stora grupper i stället för att förbereda dem för framtiden. Normen är att alla gymnasieutbildningar ska vara högskoleförberedande. Men alla har inte kompetensen att kunna plugga.
Man kanske har kompetensen i sina händer eller i omsorgen i stället. Fru talman! Dessutom var det en arbetsmarknadspolitik där fokus låg på åtgärder, inte på att få ut unga människor i jobb. Då kan man fråga sig om Socialdemokraterna nu har förstått varför man förlorade valet på frågan om jobben. Vad var det som man gjorde fel?
Om man tittar i den här budgeten kan man se att probleminsikten är noll, hörbarhet nolla. Man kan se hur debatten går. När Centerpartiet och alliansregeringen sänker kostnaden för att anställa unga anklagas vi av Socialdemokraterna för att satsa på låglönejobb.
När alliansen vill reformera gymnasieskolan och satsa på lärlingsutbildning och yrkesutbildning och inte bara på högskoleförberedande utbildning för att alla ska ha möjlighet att komma till sin rätt anklagar Socialdemokraterna oss för att sänka ambitionsnivån. Det, fru talman, tycker jag är en konstig signal från ett gammalt arbetarparti. Man sänder signalen att det inte är lika fint att arbeta med händerna i hantverksyrken eller industrin.
Det är en väldigt konstig signal.
När alliansregeringen låter arbetsförmedlare göra det de utbildats till, förmedla jobb, coacha arbetssökande och matcha arbetssökande med arbetsgivare - jag träffar många som jobbar som arbetsförmedlare på länsarbetsnämnderna som känner yrkesstolthet igen eftersom de får göra det de har blivit utbildade till - vill Socialdemokraterna gå tillbaka till sin åtgärdscirkus.
Jag tycker att det vore på sin plats att lära sig av misstagen och också lära sig av den framgång som vi har kunnat se under det senaste året. Läs Riksrevisionens sågning av den gamla regeringens arbetsmarknadspolitik. Det var brist på underlag, det gjordes inga systematiska utvärderingar och man utnyttjade försöksverksamhet dåligt.
Det är uppenbart att den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken byggts på tro snarare än vetande och att det har gått lite på lösa boliner. Och ändå vill ni gå tillbaka till detta i ert budgetalternativ. Jag tycker att det i grund och botten är svårt att ta det på allvar. Fru talman! Frågan är om man ska ta Socialdemokraternas budgetalternativ på allvar.
Tar man det på allvar och räknar på konsekvenserna kan man se att förslagen i den socialdemokratiska budgeten skulle innebära 60 000 färre jobb och 20 000 fler i arbetslöshet på lite längre sikt. Jag tycker inte att det är så konstigt att Mona Sahlin försöker att distansera sig lite från Socialdemokraternas liggande budgetalternativ.
Det kunde vi se i Agenda i debatten med Fredrik Reinfeldt. Vi kunde se det här i partiledardebatten den 17 oktober. Signalen är att Mona Sahlins budget kommer närmare valet. Det som ligger på riksdagens bord är Pär Nuders budget. Då är min fråga till Pär Nuder: Hur känns det när partiledarens stöd sviktar? Jag förstår Mona Sahlin.
Vem skulle inte vilja distansera sig från de rena luftbesparingar som finns på försvarsmaterielområdet? Det är 3 miljarder år 2009 och 4 1⁄2 miljard år 2010. Det är skarpa neddragningar, men det finns inget fog för dem. Man trodde att det fanns utrymme i JAS-programmet, men det finns inga sådana utrymmen i försvarsmaterielbudgeten. Kom gärna med svaret!
Vilka jobb är det som ska bort på andra ställen? På Vingåkersverket jobbar man med att desarmera ammunition. Är det i Göran Perssons gamla hemort Vingåker som jobben ska försvinna? Fru talman! Samtidigt som avståndet mellan alternativen när det gäller jobben är stort och, som jag upplever det, ökar ser jag att samstämmigheten när det gäller miljö och klimat blir allt större.
Det tycker jag är bra. Skillnaden mellan alliansens budget och Socialdemokraternas budget på det här området är liten. Regeringens förslag i klimatskattepaketet får stöd från Socialdemokraterna. Jag tycker att det är bra. Vi har stora utmaningar framför oss på det här området. Det handlar om att visa ledarskap nationellt för att också kunna visa ledarskap internationellt.
År 2009, när Sverige på hösten ska vara ordförandeland i EU, har vi stora möjligheter att ta ledarskapet och ro hem det som ska gälla som internationell klimatöverenskommelse efter Kyotoprogrammet som går ut 2012.
När alliansen och Socialdemokraterna närmar sig varandra har Miljöpartiet samtidigt lämnat det som tidigare var strategin om grön skatteväxling. Miljöpartiet föreslår nu höjningar när det gäller både inkomstskatter och miljöskatter - parallella höjningar. Den gamla devisen var ju att höjningar på miljöområdet skulle motsvaras av sänkningar av inkomstskatter, men den verkar vara övergiven.
Det som då var Miljöpartiets, Vänsterpartiets och Socialdemokraternas viktigaste verktyg och flaggskepp i miljöpolitiken har Miljöpartiet nu övergivit. Jag tycker att det är konstigt. Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga några ord om Vänsterpartiets budget. I valrörelsen lovade Vänstern 200 000 jobb i offentlig sektor. Nu i konkret förslag föreslår man 150 000 jobb i offentlig sektor.
Det är 50 000 färre än vad man lovade. Enligt det som Vänstern föreslår kommer det att bli, som vi hörde i ett replikskifte här tidigare, 150 000 låglönejobb. Man har inte räknat med att det inte bara innebär lönekostnader utan också kringkostnader på 30 procent. Människor måste ju ha en arbetsplats - någonstans att sitta eller att vara. Det är inte bara en lön som ska betalas ut.
Då är frågan: Hur har ni tänkt? Varför vill ni ge låga löner till kvinnodominerade grupper? Och hur bidrar ett sådant förslag till att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män? Sanningen är väl, fru talman, att det leder åt precis motsatt håll.
Tillsammans med Vänsterpartiets motvilja att ge kvinnor i offentlig anställning fler arbetsgivare att välja bland och därmed få en bättre löneutveckling har vi kanske svaret på varför Vänsterpartiet inte nådde någonstans när man samarbetade med Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Man nådde ingenstans. Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män minskade inte, utan tvärtom ökade de.
Avslutningsvis - en gång till då - fru talman, har pensionärerna kommit på tal i debatten här. Alliansen - Centerpartiet - har lovat förbättringar för de sämst ställda pensionärerna. Vi kommer att återkomma med det. Vi är väldigt noga med att pricka av våra löften. Vi har uppfyllt 80-90 procent av de löften vi gick till val på redan nu.
Vi kommer att infria också detta löfte att fokusera på en standardförbättring för de sämst ställda pensionärerna. Det är då intressant att höra Pär Nuder brösta upp sig här för 167 kronor i månaden för alla pensionärer oavsett om de har stora behov eller inte. Jag tror att det är bättre att fokusera de resurser man vill använda på detta område till de sämst ställda pensionärerna. Det kommer vi att återkomma med.
Med det vill jag yrka bifall till förslaget i FiU1 och avslag på reservationerna.