KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Personal ska hålla en god basal hygien, och arbetsgivaren ska säkerställa att medarbetarna följer riktlinjerna på den aktuella arbetsplatsen. Det finns dock stora problem för personal inom hemtjänsten när det gäller att ens ha möjlighet eller kunskap för att hålla en fullgod handhygien mellan besöken.
För att åtgärda detta har Socialstyrelsen tillhandahållit utbildningar om basala hygienrutiner, exempelvis handtvätt och användande av skyddsmaterial. Det lär vara välbehövligt eftersom många anställda inom äldreomsorgen, precis som ministern själv var inne på, helt saknar adekvat utbildning. Regioner och kommuner hålls av regeringen ansvariga för att beredskapen på det lokala planet inte har varit tillräcklig.
Samtidigt har det nationella planet nedrustat både försvar och övrig beredskap. Skyddsmasker och fältsjukhus har kasserats, och antalet intensivvårdsplatser har kraftigt minskats. Vi hade vid pandemins början 526 disponibla intensivvårdsplatser. Det är lite i normala fall; under en pandemi är det givetvis en stor katastrof.
År 1993 fanns totalt 4 300 respiratorer i Sverige, varav 900 inom militären och 2 100 extra i förråd. 25 år senare, år 2018, var de bara ca 570 stycken, varav 40 inom militären och noll i förråden.
Regeringen har alltså också ett stort ansvar för att beredskapen är undermålig. Sist jag stod här i talarstolen var precis i början av pandemin, och jag hoppades och bad att vi inte skulle behöva drabbas så hårt av covid-19. Tyvärr blev det inte så.
Den 15 april uppmärksammade jag för första gången socialutskottsmötet, där socialministern deltog, på att statistiken då visade att det var fler som avled än som intensivvårdades. Äldre avlider alltså i sina hem utan intensivvård och utan syrgas. Personal vittnar om äldre som av viruset kvävts till döds i sin ensamhet. Det är helt oacceptabelt.
Flera boenden och Akademiska sjukhuset har hittills belagts med skyddsstopp för att skyddsmaterialet har varit otillfredsställande eller helt saknats. Tankarna på Spaniens äldreomsorgspersonal som till slut flydde arbetsplatsen kommer skrämmande nära. Socialministern meddelade för snart två veckor sedan att efterfrågad skyddsutrustning tilldelats kommunerna.
Trots det larmar personal och närstående om fortsatt brist. Fru talman! Var i systemet fallerar det?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Regeringen har satt sin tilltro till EU, vilket inte visat sig särskilt lyckat i det här läget. Flera länder införde exportstopp, exempelvis. Sedan pandemin började och bristerna i landets beredskap blev uppenbara har vi främst fokuserat på problemen med avsaknad av skyddsutrustning. Att diskutera detta hjälper dock inte långt om ingen skyddsutrustning finns att tillgå - tyvärr.
Vi får därför inte glömma att det finns flera andra viktiga delar som kan åtgärdas för att skyddet inom vård och omsorg ska öka. För att minska smittspridningen bör fokus läggas på riktlinjerna för hur patienter och brukare vårdas samt, såklart, på utökad testning.
Som det ser ut i dag används ingen skyddsutrustning alls om inte covid-19-smitta misstänks, samtidigt som testning kan visa ett positivt utfall trots att symtom helt saknas. Det innebär att vård- och omsorgspersonal ovetande och helt oskyddad vårdar och har vårdat smittade. Det leder i sin tur till att smittan obehindrat sprids vidare till oskyddade äldre.
Fru talman! Regeringen måste nu göra allt för att skydda våra äldre undan pandemins framfart. Vilka ytterligare åtgärder avser regeringen och socialministern att vidta för att lyckas med detta?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Under året kom Kommunals rapport som visar att problemen med språkförbistringen inom äldreomsorgen är stora. Personalen förstår inte varandra, och brukaren kan inte göra sig förstådd. Redan 2007 sa äldrevårdsinspektörer i Stockholms stad att en stor del av dem som arbetade inom äldreomsorgen i Stockholm hade så dåliga kunskaper i svenska språket att de inte borde ha blivit anställda. Detta är alltså inte på något sätt något nytt fenomen.
Jag frågar därför statsrådet Mikael Damberg: Hur ska regeringen säkerställa att de som är i behov av samhällets resurser får rätt och vårdsäker omsorg som inte skadar dem?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Hemlösheten bland Sveriges äldre ökar. Detta är ett oerhört svek mot de utsatta människor som behöver samhällets omsorg som allra mest. Det är ovärdigt ett välfärdsland som Sverige. Regeringen har i sitt arbete med samhällsförändringen prioriterat andra individer än dem som byggt upp vår välfärd. Det är verkligen dags att ändra på det nu.
Jag vill därför fråga statsrådet Mikael Damberg: Lovar regeringen att inga pensionärer någonsin mer kommer att behöva sluta sina dagar ensamma, övergivna och hemlösa, fullständigt svikna av samhället?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
I Sverigedemokraternas budget valde vi att göra om hela investeringsstödet till ett mer allmänt riktat stöd till kommunerna för att de själva ska kunna avgöra var pengarna bäst hör hemma i just den egna kommunen. Vi har också i vår budget riktat 1 miljard extra till kommunerna vad gäller äldreomsorgen.
Vi får väl hoppas att vår budget vinner någon gång i den här kammaren, vilket den ännu inte har gjort.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Vi befinner oss i en kris där hela vårt land lamslås av coronavirusets framfart. Antalet smittade och avlidna ökar. De som är äldre än 70 år uppmanas isolera sig. Besöksförbud på äldreboenden har införts, och fältsjukhus har tagits i bruk. Sverige är dock ett av de länder i Europa som har lägst antal intensivvårdsplatser.
Skyddsutrustning saknas, och regeringen misstänks ha varit naiv och inte ha vidtagit tillräckliga åtgärder för sin befolknings säkerhet i tid. Därför vill jag fråga näringsministern: Har regeringen tillräcklig beredskap för covid-19, så att vi förskonas från värsta tänkbara scenario, likt det i Spanien, där vårdpersonal flyr äldreboenden och de boende tvingas gå runt bland lik och döende grannar?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Ja, det är inte bara en utmaning. Det är en stor kris. När denna kris är över är min förhoppning att vår nation inte har drabbats så hårt som man har befarat och att regeringen inte säger att de har varit naiva. Mina tankar går så länge till alla er - oss - som kommer att drabbas av detta. Må styrka vara med oss.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Antalet avlidna i covid-19 fortsätter att öka, och i dag kommer siffran för vårt land med all sannolikhet att överstiga 3 000. Den största delen av dessa är 70 år eller äldre, och hälften av dem bodde på särskilt boende. Regeringen har helt och hållet misslyckats med att skydda våra äldre från smittan.
Det innebär att många just nu kvävs till döds på sina boenden, utan tillgång till vare sig syrgas eller annan vård de behöver. Jag vill fråga statsrådet Lövin: Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att stoppa smittspridningen och minska dödligheten orsakad av pandemin på våra äldreboenden?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Äldreomsorgen har under lång tid varit underfinansierad, och personalen har haft dåliga arbetsförhållanden. Den har tyvärr också varit ett integrationsprojekt. Det har gjort att personal har arbetat trots symtom på covid-19 och utan att kunna hantera smittade äldre, utföra basal hygien eller förstå nya riktlinjer. Regeringen blev tagen på sängen av bristerna och har agerat alldeles för sent.
I skuggan av anhörigas besöksförbud, där många har fråntagits möjligheten att hålla handen eller smeka en kär kind en sista gång, har också skyddsutrustning, tester och utbildad personal saknats. Och sköra äldre har ändå dödats av viruset. Fru talman! Statsministern!
Varför lät regeringen viruset spridas så okontrollerat på Sveriges äldreboenden, trots att ni hade lovat att våra äldre skulle skyddas? Och vad ska regeringen nu göra för att stoppa den stora dödligheten?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Det statsrådet Bolund talar om som lyckat talar jag om som misslyckat. Jag tycker att man har misslyckats helt med sin strategi. Trots tidigare förnekande av att det funnits något slags överdödlighet har det nu visat sig att överdödligheten i Stockholm är 100 procent. En sanningsutredning behövs verkligen för att se vad som har gått fel. Garanterar regeringen att äldre aldrig mer väljs bort?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Regeringen har genom mediala utspel krävt att regionerna ökar antalet coronatester till 100 000 per vecka. Samtidigt visste regeringen att beställd utrustning som behövs för att kunna utföra detta ännu inte ens kommit inom landets gränser. Kraven från Hallengren var omöjliga att uppfylla. Men där verkar regeringens ansvar för situationen ta slut.
Provutrustningen hade ju ändå beställts, även om den råkat fastna utomlands. I stället för att ta ansvar för bristande skyddsutrustning inom äldreomsorgen eller misslyckandet med att uppnå målet om antalet tester skyller regeringen sitt coronastrategifiasko på regionerna och kommunerna.
Min fråga till statsrådet Baylan är: Varför ägnade sig regeringen åt mediala utspel om krav på testning fast man visste att detta var omöjligt för regionerna att uppfylla?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Sverigedemokraterna ställer sig också bakom utskottets förslag till beslut och välkomnar förslaget. Regeringen har gjort bedömningen att en tillfällig pandemilag behövs då det i dagsläget saknas en träffsäker lagstiftning för att begränsa trängsel.
Det står klart att Sveriges avsaknad av undantagslagar som möjliggör en effektiv hantering av en samhällskris och ett införande av restriktioner i samhället skiljer ut oss från många andra länder. Regeringens vilsenhet och defensiva förhållningsätt under denna allvarliga samhällskris har sannolikt kostat liv.
Det är en skam för Sverige och en tragedi för alla som har drabbats. I somras begärde Sverigedemokraterna att en inventering skulle göras av vilka befogenheter som ska kunna delegeras under en kris. Syftet var att man snabbt skulle kunna sätta in ändamålsenliga restriktioner om behov skulle uppstå under den andra våg som skulle kunna drabba Sverige.
Vi är nu mitt i denna andra våg, som ser ut att bli värre än den första. Regeringen skiftade plötsligt strategi från den omtalade flockimmunitetsstrategin till hårdare restriktioner. Det syns tydligt att den nya strategin inte utformades utifrån ett smittskyddsperspektiv.
I stället handlade det om vilka befogenheter som fanns för regeringen att ta till i befintlig lagstiftning, då specifikt i ordningslagen och alkohollagen.
Detta synliggjorde bland annat att ordningslagens bestämmelser om allmänna sammankomster och offentliga tillställningar var alltför snäv och bidrog till att endast vissa områden nåddes av restriktioner medan andra, som trängsel i kollektivtrafiken, fortsatte att vara oreglerade. Konsekvenserna av hur regeringen hittills valt att utforma restriktionerna har slagit hårt mot enskilda branscher.
Trots att evidensen är svag för att restauranger utgör en större smittorisk än exempelvis gym har regeringens restriktioner för dessa varit hårdare och resulterat i en katastrof för restaurangnäringen. Fru talman! Det är positivt att regeringen agerar för att minska smittspridningen, och då syftar jag inte på det sms som gick ut till medborgarna.
En pandemilag med ingripande restriktioner och inskränkningar i medborgerliga friheter måste alltid utformas utifrån legalitets- och proportionalitetsprinciper med största hänsyn till ändamålet, i detta fall smittskyddsintresset. Fru talman!
Sverige har nu levt mer än tio månader med pandemin, och dödstalen närmar sig snart 10 000. Sverigedemokraterna välkomnar därför att regeringen nu på utskottets initiativ föreslår en lag i stället för att luta sig mot icke bindande rekommendationer och råd.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
I några av mina tidigare debatter med socialministern om äldreomsorgens och för all del också regeringens misslyckande har hon hela tiden hänvisat till att hon vill invänta de olika granskningarnas resultat innan hon på något sätt drar några som helst slutsatser eller erkänner regeringens misslyckande. Under tiden har Hallengren skyllt på regionernas tillkortakommanden.
Det är enligt socialministern enbart deras brist på krisberedskap som har gjort att smittan spridits så okontrollerat bland många av landets äldreboenden. Fru talman! Det duger inte att som ledande parti i detta land hela tiden skyffla över allt ansvar på någon annan. Om det inte är regionerna som får ta på sig hela ansvaret är det kommunerna, och är det inte kommunernas fel är det myndigheternas.
Det duger inte att som Sveriges socialminister inte ta fullt ansvar för att medborgarnas vård och omsorg fungerar tillfredsställande. Det duger inte att människor i ett välfärdsland som vårt dör för att de inte har fått den vård de har rätt till. Fru talman!
Nu är det hög tid för regeringen och socialministern att ta ansvar för att landets vård och omsorg har brustit och att åtgärda detta. IVO:s granskning av äldreomsorgen under pandemin har presenterats. Coronakommissionens första delrapport har äntligen kommit, och domen var som väntat brutal.
Den finns där i svart på vitt och går inte på något sätt att förfina. Resultatet är som sagt brutalt. Granskningarna visar att äldreomsorgen i Sverige har stora brister. Äldre har dött för att de inte har fått den vård de haft rätt till. Äldre har inte fått den individuella bedömning som även de har rätt till, enligt hälso- och sjukvårdslagen.
Hallengren har velat invänta granskningarnas resultat innan hon uttalar sig. Dagen för socialministerns ansvarstagande är nu äntligen här. Fru talman! I dag utkräver jag svar av socialministern.
Vilka åtgärder kommer socialministern att vidta för att vården och omsorgen ska fungera för våra äldre, så att de inte tvingas dö från oss i förtid?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Sverigedemokraterna har redan före pandemin påtalat allvarliga brister. Det gäller till exempel språkförbistringen inom äldreomsorgen, som på den lokala nivån tyvärr ofta används som en integrationsåtgärd. Det som inte fick hända hände i våras: Smittan tog sig i ett tidigt skede in på våra äldreboenden. Visst har regeringen agerat - absolut - men ofta har man agerat för sent.
De åtgärder man vidtagit, till exempel besöksförbudet, infördes först efter att vi hade ett haft ett hundratal dödsfall på äldreboenden. Det kom alltså för sent. Dessutom konstaterades det efter en tid att det faktiskt inte var de anhöriga som spred smittan utan att det främst var personalen. Besöksförbudet var alltså inte verksamt.
Beslutet om besöksförbud innebar att många av våra äldre fick dö ensamma. De var övergivna och ensamma. Det gör väldigt ont i hjärtat att konstatera att det är på det sättet. Det finns en stor och viktig skillnad mellan socialministern och mig och mellan Socialdemokraterna och Sverigedemokraterna.
Vi styr nämligen inte landet, men det gör faktiskt ni, Lena Hallengren. Från vårt håll har vi haft en hel del idéer och tankar. Socialministern menar att vi inte har det, men jag hävdar att det är precis tvärtom. Vi har i åratal föreslagit exempelvis att man ska införa en ny äldreomsorgslag.
Vi har föreslagit att man ska införa en särskild äldreminister. Vi tycker att hälso- och sjukvårdsområdet är så stort att det inte räcker med en minister för hela området utan att det, för att förbättra för våra äldre, behövs en särskild äldreminister. Det är några av de förslag vi har.
De rekommendationer och riktlinjer som infördes under pandemins början riktade sig enbart till vården, och den skyddsutredning som fördelades i början fördelades enbart till vården. Äldreomsorgen och äldreboendena blev satta på undantag. Man talade till och med om att det inte behövdes någon skyddsutrustning där, av någon outgrundlig anledning.
Ministern får gärna ge ett tydligt svar på frågan vad det var som gjorde att man bedömde att det inte behövdes någon skyddsutrustning inom omsorgen när smittan spreds helt okontrollerat. För att hindra smittan att spridas på äldreboenden hade det behövts extraordinära åtgärder, och de åtgärderna uteblev.
På grund av att de åtgärderna uteblev har många äldre fått plikta med sina liv. Det räckte alltså inte med att Socialstyrelsen försökte lära stora delar av personalen grundläggande, basal hygien. I klara ordalag betyder det att tvätta händerna.
Jag vill i alla fall lyfta och tacka all kompetent personal som arbetar inom äldreomsorgen och som har dragit ett oerhört stort lass under pandemin. De har arbetat med risk för sin egen hälsa, och när smittan nu återigen breder ut sig - ännu värre under den här andra vågen, verkar det som - gör det mig väldigt orolig. Hur ska personalen orka?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
När det gäller äldreomsorgen och uppdelningen håller jag med socialministern om att det är för uppdelat och att vi inte ser detta samlat. Jag menar att huvudmannaskapet måste ses över här. Detta har sin botten i ädelreformen, och det behöver helt enkelt göras om. Det fungerar inte i dag.
Jag menar fortfarande att regeringen satte in åtgärder för sent. Precis som Coronakommissionen kan vi konstatera att det är regeringen som styr landet - punkt. Det går inte att skylla på regioner och kommuner. Visst har de ett ansvar, men regeringen har det övergripande ansvaret för hela landet.
Så är det; det går inte att förringa. Om man inte tar det ansvaret betyder det att regeringen måste avgå. Man kan inte sitta i regeringsställning utan att vara beredd att faktiskt också styra landet och göra det på riktigt. Säkerheten för medborgarna måste gå först. Det kan aldrig accepteras att regeringen låter människor ligga ensamma och dö.
Åtgärder måste sättas in, och de måste sättas in snabbt. Därför undrar jag: Varför valde regeringen med socialministern i spetsen att invänta kommissionens första delrapport innan man var beredd att vidta fler åtgärder? De slutsatser kommissionen har presenterat kommer ju tyvärr inte som en överraskning. Jag är övertygad om att de inte är en överraskning för socialministern heller.
Regeringen hade alltså kunnat gå in tidigare med de åtgärder som man nu vill se.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag vill tacka socialministern för svaret, även om det med tanke på frågans dignitet var lite knapphändigt. Närmare 6 000 personer har hittills fallit offer för covid-19. En stor mängd av dessa har bott på äldreboenden. De som skulle skyddas mest blev de som drabbades allra hårdast när regeringen misslyckades med att isolera äldreboenden från smittan.
Åtgärder som besöksförbud sattes in för sent, och beredskapen för en trygg och säker äldreomsorg i en samhällskris var obefintlig. Styren med Socialdemokraterna i spetsen har under lång tid nedmonterat vårt lands förmåga att såväl försvara oss som klara en kris. Samtidigt har vi tvingats bevittna en stadig försämring av äldreomsorgen.
Medicinsk kunskap har förlorats, och personal utan utbildning inom varken vård eller omsorg av människor har anställts. I många fall har de inte ens kunnat kommunicera med våra äldre. Bristen på krisberedskap blev smärtsamt tydlig när de sjuka inte kunde erbjudas intensivvård och när personalen inte hade tillgång till fullgod skyddsutrustning.
Bristen på kvalitet i äldreomsorgen blev smärtsamt tydlig när det uppdagades att kunskap om den mest grundläggande hygienen saknades. Smittan bredde okontrollerat ut sig, och de flesta äldre och sjuka lämnades att dö på sina boenden utan livsuppehållande åtgärder.
Regeringens oförmåga att stoppa coronavirusets utbredning bland äldre resulterade i vår tids ättestupa i brist på intensivvårdsplatser. Generella, inte individuella, beslut om att inte ge livsuppehållande vård har fattats. Någons älskade mor, far, mormor eller farfar har inte fått en rättvis chans att överleva viruset.
Men de gamla skulle ju ändå dö. Viruset gjorde bara att döden infann sig tidigare. Fru talman! Den synen ger mig kalla kårar. Det är facit på ett samhälle i fullständigt förfall. Det väcker starka känslor, tankar och många frågor. Hur kunde det bli så här?
Exakt när blev våra äldre så lite värda? Varför accepteras att personal inom äldreomsorgen ofta varken är utbildade eller kan språket? Vem ska erbjuda den medicinska kompetens och utrustning som behövs inom äldreomsorgen? Fru talman! Hur ser regeringen på sitt ansvar för vår tids största vård och omsorgskatastrof?
Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att det inte ska hända igen?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Det är viktigt att påpeka att jag inte talar om dem som är utbildade undersköterskor, som kan språket och som vet vad de ska göra på sitt arbete. Det som jag kritiserar är alla de som inte är utbildade, som inte kan språket och som tyvärr har bidragit till att smittan har spridit sig.
Jag kan bara konstatera att socialministern och Socialdemokraterna återigen säger: "Vi såg det inte komma." Det gäller tyvärr även den här frågan. Ministern säger själv att "hälso- och sjukvård ska ges på lika villkor i Sverige.
Alla, oavsett ålder, har samma rätt till en individuell medicinsk bedömning. Om en viss behandling bedöms medicinskt lämplig ska personen också få den".
Ändå har både personal och anhöriga bevittnat att beslut om palliativ vård har tagits bland annat via telefon utan att läkare ens har träffat den äldre eller via ett generellt beslut som alltså har gällt för äldre som insjuknat och inte bedömts behöva syrgas på boendet. Syrgas finns för övrigt inte ens som ordinär utrustning på äldreboenden.
Besluten om palliativ vård har alltså fattats helt utan andra alternativ än ett öppet fönster att kippa efter luft genom. Besluten har inte alls fattats enligt den individuella bedömning som alla människor har rätt till. Det är beslut som inte alls har baserats på hälsotillståndet hos var och en, tvärtemot vad socialministern har framfört.
Detta är oerhört allvarligt. Ett hundratal anhöriga har hittills anmält den bristande vården till IVO, Inspektionen för vård och omsorg. De menar att de inte förstod vad palliativ vård innebar. Beslutet om att sätta in vård i livets slutskede ska tas i samförstånd med anhöriga. Också det har brustit.
IVO granskar just nu äldreomsorgens hantering av covid-19. Coronakommissionen gör det likaså. Jag frågar återigen, fru talman, då jag saknar ett klart svar från minister Hallengren: Hur avser ministern att hantera det hela om någon av eller båda granskningarna visar att felaktiga beslut om palliativ vård har fattats?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Med tanke på vårt lands krisberedskap - eller en icke-existerande sådan - har heller inte regeringen utfört sitt arbete korrekt. Vi står inför det faktum att närmare 6 000 personer i Sverige har avlidit i sviterna av covid-19. I jämförelse med våra nordiska grannländer är vi helt unika, och våra dödstal är bland de högsta i världen. Samtidigt ökar återigen smittspridningen.
Klumpen i magen växer, och osäkerheten skapar ännu fler frågor. Hur förberedd är regeringen den här gången, det vill säga inför den andra vågen? Har vi tillräckligt med skyddsutrustning att tillgå? Är personalen inom äldreomsorgen nu tillräckligt utbildad för att klara den basala hygienen, såsom att tvätta och sprita händerna, och klara av att hantera skyddsutrustningen korrekt? Fru talman!
Hur kommer våra äldre att skyddas denna gång när nu den andra vågen breder ut sig? Står de återigen vid kanten av ättestupan eller kommer de den här gången att erbjudas den vård som de förtjänar och, vilket vi har konstaterat här i debatten, har rätt till?