Gunilla Carlsson (M):
Tack för en tidsmässigt bra interpellation! Låt mig börja med att säga något kort om Sydafrika. Det blir en bra illustration av behovet för fattiga människor att ha tillgång till ren och säker energi. Vi måste veta varifrån vi börjar. I dagsläget består Sydafrikas kraftgenerering till största delen, 93 procent, av fossila bränslen. Vi har ett arv med ett stort statligt bolag som heter Eskom. Det har haft starkt subventionerade priser till industrin, och det är väldigt svårt att få transparens och ansvarsutkrävande.
Därmed står vi inför en stor energiomställning också i Sydafrika. Genom vårt binationella samarbete hoppas vi i Sverige kunna påverka och få vara med och delta med de erfarenheter vi själva har haft när det gäller hur man skapar tillgång till energi i vårt land, hur man ser till att upprätthålla konkurrensen och hur man skyddar konsumenterna. I slutet av oktober presenterade energidepartementet i Sydafrika en energiplan för detta.
Enligt det förslaget ska kolkraften stå för 48 procent av den totala energiproduktionen 2030 jämfört med 93 procent i dag. Förnybar energi ska stå för 16 procent, kärnkraft för 14 procent, gas för 9 procent och övrigt, bland annat vattenkraft, för 13 procent. Detta är alltså ett land som behöver tillgång till väldigt mycket mer energi just nu. Man är en generator, om jag får använda det uttrycket, i hela södra Afrika.
Det är väldigt viktigt att tillgången på energi ökar för att man ska kunna bekämpa fattigdomen och vara delaktig på marknaden. Problemet är att Sydafrika i dag är den 13:e största utsläpparen av koldioxid i världen. Hur skulle Sverige ställa sig när vi skulle ta ställning till den här frågan i Världsbanken? Jag vill säga att det inte var lätt. Vi har diskuterat det här tidigare i kammaren, fru talman. Det finns olika skolor i den här delen.
Jag vill vidhålla det jag har sagt i tidigare interpellationsdebatter. Jag är säker på att den investering som Eskom nu gör hade skett i alla fall. I dagarna har Kina gjort långsiktiga åtaganden tillsammans med sydafrikanerna om att man ska bygga mer kärnkraft tillsammans. Behovet av energi i landet är så uppenbart att man nu söker nya lösningar. Då är frågan om Världsbanken ska engagera sig eller inte.
Syftet för Världsbankens mandat är fattigdomsbekämpning, och det ska ske på ett miljömässigt hållbart sätt. Det ska finnas mycket tydliga riktlinjer och regler. Därför är det en utmaning att finna den här balansen mellan två huvudmål i bankens energistrategi. Det handlar dels om att förbättra tillgången till energi i utvecklingsländerna, dels om att investera en ökande andel i miljömässigt hållbara energikällor och distribution. Här finns det en spänning.
Det finns de som säger att vi över huvud taget inte ska bry oss om det förnybara utan så fort som möjligt få fram billig energi för att de fattiga ska få ökad tillgång. Vad har då Sverige gjort? Jens Holm är väldigt påläst på detta och vet också att vi försöker att långsiktigt se till att banken har bra styrdokument. Frågan gällde expertpanelen.
Efter den inspektion som nu har påbörjats med anledning av det här Medupi power plant-projektet ska man återkomma till om de kriterier som expertpanelen i dag har att följa ytterligare ska skärpas. Låt oss se vad inspektionen kommer fram till. Det gäller också det gedigna arbete som Jens Holm nu frågar mig om och som gäller framtagandet av en energistrategi.
I de konsultationer som har föregått beslutet har Sverige bland annat framhållit att vi måste ha en energistrategi med de dubbla målen att öka tillgången till energi och främja omställningen till klimatvänlig energiproduktion. Vi har efterlyst en högre ambition vad gäller förnybar energi och energieffektiviseringar, inklusive tydliga indikatorer. Vi har sagt att energieffektiviseringsåtgärder bör fokusera på områden där effekterna är som störst.
Vi säger också att när det gäller de fattiga bör även andra typer av modern energi än elektricitet betonas. Det gäller till exempel förbättrade bränslen för matlagning. Allt detta pågår nu, och jag återkommer gärna i kommande repliker till hur vi vill gå vidare med transparens och i fullt samarbete med riksdagen. Detta är ett av de viktigare policydokumenten som Världsbanken har framför sig.