Helena Bouveng (M):
Jag vill först tacka statsrådet Maria Larsson för svaret även om svaret av förståeliga skäl inte var speciellt precist. Jag skrev denna interpellation när det kommit till min vetskap att våra svenska arbetsgivare i framtiden eventuellt kommer att få det mycket svårare att säkerställa narkotikafria arbetsplatser för sina anställda trots att narkotikan ökar i Sverige och finns i hela vårt samhälle, inklusive våra arbetsmiljöer.
För mig är det särskilt viktigt att arbetsgivare fortsatt ska ha en möjlighet att förebygga förekomsten av narkotika på en arbetsplats, inte bara för att innehav av narkotika är kriminaliserat i sig själv utan framför allt för att man ska kunna minska risken för olyckor och kunna garantera säkerheten för sina anställda.
Jag som arbetstagare, som har min anställning på företag, i organisationer eller offentliga verksamheter där full skärpa krävs av säkerhetsskäl, ska kunna känna mig trygg i att mina arbetskamrater inte använder narkotika. Jag ska kunna lita på den som jag utför mitt arbete tillsammans med.
Ett drogförebyggande arbete är därför en nödvändighet på flera av våra arbetsplatser, offentliga som privata, inte minst på stora arbetsplatser där full koncentration är nödvändig för en trygg och säker arbetsmiljö. Ett effektivt sätt för arbetsgivaren att inom ramen för nuvarande regelsystem förebygga narkotika på våra arbetsplatser är att låta narkotikahund söka efter just narkotika.
En sådan generell kontroll av arbetsplatsen är till skillnad från lämnande av urinprov inte direkt kopplad till den egna individen och därför inte heller en kränkning av den personliga integriteten i samma utsträckning. Men varför kommer detta eventuellt inte att vara möjligt? Har lagen ändrats? Nej. Har narkotikan försvunnit på våra arbetsplatser? Nej. Är våra arbetsgivare mindre intresserade av narkotikafria arbetsmiljöer? Nej. Herr talman!
Det är Läkemedelsverket som nu har ändrat praxis i fråga om befintlig lagstiftning. Tidigare praxis har inneburit att Läkemedelsverket under flera år har meddelat privata hundskolor tillstånd att inneha narkotika för olika utbildningssyften. Det gäller hundar som ska ingå i de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet, men det gäller också arbetsgivares möjligheter att från privata hundskolor få hjälp med att förebygga förekomsten av narkotika på en arbetsplats.
Det är någonting som vi alla vet att polisens resurser aldrig kommer att täcka trots regeringens stora satsningar på polisväsendet. Vid en översyn har nu Läkemedelsverket kommit fram till att genomsökning av arbetsplatser, privata eller offentliga, inte kan anses utgöra ett särskilt angeläget samhällsnyttigt ändamål. Tillstånd ges därför inte längre i detta utbildningssyfte.
Jag kan inte annat än undra över vad som då ska vara ett särskilt angeläget samhällsnyttigt ändamål, och jag tror att ministern delar min undran. Avslutningsvis vill jag säga följande till ministern. Jag hoppas att hon följer denna fråga nogsamt, att statsrådet Maria Larsson ser till att tydlighet i lagen råder.
Till slut, Maria Larsson, varför skulle inte du och jag tillsammans kunna besöka de arbetsplatser som redan i dag, tack vare dessa fantastiska hundar, är narkotikafria?