Jacob Johnson (V):
I detta betänkande diskuteras motionsyrkanden från allmänna motionstiden om lagen om offentlig upphandling, LOU. Lagen avser som hörs av namnet endast upphandlingar från det offentliga, som stat, kommuner och landsting. Det privata näringslivet kan sköta sina upphandlingar efter eget huvud - man kan direktupphandla eller begära in anbud allt efter omständigheterna.
Här är alltså lagstiftningen strängare för offentlig verksamhet än för den privata. Enligt Konkurrensverket är syftet med LOU att upphandlande myndigheter på bästa sätt ska använda de offentliga medel som finansierar offentliga upphandlingar genom att uppsöka och dra nytta av konkurrensen på aktuell marknad och ge leverantörerna möjlighet att tävla på lika villkor i varje upphandling.
LOU bygger i huvudsak på ett EU-direktiv från 2004 som ses som en viktig del i arbetet med att förverkliga den inre marknaden genom att främja den fria rörligheten för varor och tjänster inom EU och få marknaden att fungera effektivt - eller, om man så vill, främja det privata näringslivet som leverantör till offentliga myndigheter. LOU har länge diskuterats för sitt omfattande regelverk, som sägs missgynna till exempel mindre företag.
Det kan noteras att LOU under senare år har ifrågasatts såväl från juridiskt sakkunnigt håll som från näringslivsföreträdare, som helt enkelt föreslagit att lagen bör avskaffas. Lagen har också ställt till det för kommunal verksamhet, som vi har hört här tidigare, genom att tolkningen av lagen har försvårat direktupphandlingar från egna kommunala aktiebolag, till exempel genom den så kallade Sysavdomen för några år sedan.
Ja, det finns enligt min mening många principiella problem med dagens LOU-lagstiftning. Efter många turer har regeringen nyligen föreslagit i en proposition att ett så kallat in house-undantag införs från kravet på upphandling under förutsättning att kontroll- och verksamhetskriterierna, de så kallade Teckalkriterierna, är uppfyllda. Men den frågan, fru talman, återkommer utskottet till i ett särskilt betänkande.
Det borde vara självklart att myndigheter och kommuner anlitar företag vid upphandling som följer spelreglerna på vår arbetsmarknad. Lagstiftningen behöver förändras för att motverka social dumpning och bidra till goda arbetsvillkor för anställda hos leverantörer och underleverantörer. Vid privatisering av offentlig verksamhet ökar också förekomsten av hot och våld.
Regeringen bör se över upphandlingslagstiftningen vad gäller möjligheterna att ställa krav på att leverantörerna uppfyller de villkor som följer av kollektivavtal och ILO:s kärnkonventioner. Dessutom bör regeringen se över lagstiftningen för att tydliggöra vilka sociala och miljömässiga hänsyn man kan ta vid offentlig upphandling. Så kallat socialt företagande börjar etableras i Sverige.
Det handlar om verksamheter i olika former - kooperativ, stiftelser, samfälligheter med mera - som skapar både ett privat och ett samhälleligt mervärde. Antalet sociala företag som drivs av människor som ställts utanför den reguljära arbetsmarknaden blir allt större. Dessa företag möter behoven av arbete hos framför allt personer som har en historia av psykisk ohälsa, missbruk eller kriminalitet.
Även handikappförbunden arbetar aktivt med sociala företag som ett sätt att förbättra möjligheterna för funktionshindrade att få ett jobb. I den pågående översynen av upphandlingslagstiftningen måste det säkerställas att den nya lagstiftningen inte tolkas på ett sätt som är ogynnsamt för små kooperativa företag och att okunskap om socialt företagande inte utgör ett hinder för de sociala företagens möjligheter.
Upphandlingslagstiftningen bör dock, enligt min mening, över huvud taget inte tillämpas på vård- och omsorgstjänster och sociala tjänster och därmed inte heller när det gäller socialt företagande. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 1. Fru talman! Lagen om offentlig upphandling är, som jag nämnt tidigare, besvärlig för små företag.
Den är problematisk därför att det är de små och medelstora företagen som under 2000-talet har haft den största ökningen av antalet anställda. En stor del av dessa anställningar har kommit till i tjänstesektorn och andra sektorer med låg miljöpåverkan. För att påverka småföretagssektorn positivt bör den offentliga upphandlingen förbättras och förstärkas i en grön riktning samtidigt som den måste förändras när det gäller de små och medelstora företagens möjligheter att delta i upphandlingar.
En studie från Nutek och Tillväxtverket visar att endast 12 procent av småföretagen lämnar anbud i offentliga upphandlingar. Många småföretagare anser att administrationen är ett stort hinder för att delta i anbudsförfarandet vid offentlig upphandling, och som sagt finns det synpunkter på lagstiftningen över huvud taget. Det största problemet upplevs vara förfrågningsunderlaget och dess utformning.
Med tanke på komplexiteten i samband med offentlig upphandling är det också nödvändigt med en särskild utbildning för anställda inom offentlig sektor som sysslar med upphandling. Det är viktigt att de villkor och krav som ställs i förfrågningsunderlaget står i proportion till kontraktets storlek. Regeringen bör därför enligt vår mening verka för förändringar i dessa avseenden. Det här är enligt en av våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande avstår jag från att yrka bifall till den.