KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roland Gustbée (M):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Min interpellation är föranledd av de många förseningar som förekommer i järnvägstrafiken, specifikt dem som jag själv har uppmärksammat med personer i spåret. I Göteborg stoppades nyligen en stor del av trafiken av personer som befann sig i spårområdet.
Det var inte bara i ett väderstreck som trafiken stoppades, vilket förmodligen berodde på att det var i närheten av stationen. Det här ledde i sin tur till att Trafikverket var tvunget att stänga av strömmen för en stor del av det berörda området, vilket ledde till ytterligare förseningar och svårigheter att få igång trafiken. I fjärrtågstrafiken ligger punktligheten enligt den senaste statistiken på runt 80 procent.
Det betyder att var femte resa är försenad. Förseningarna kan många gånger synas vara små. Men även om det rör sig om bara fem tio minuter leder de ofta till följdförseningar, till att man missar en anslutning när man ska vidare. Nu mäter vi inte detta - vi mäter tågens försening, inte passagerarnas försening.
Men passagerarnas försening är det som upplevs. Stängsling och kameraövervakning är säkert bra åtgärder för att minska antalet människor i spårområdet, och det är nog det som man tänker på först.
Men det måste finnas många andra tänkbara åtgärder, kanske exempelvis informationskampanjer för att höja medvetenheten om hur farligt det är att vara i spårområdet och om vilken samhällsskada man ger upphov till när man olovligen vistas i banans omedelbara närhet.
Många gånger är det tanklöshet som det handlar om, till exempel att människor går och plockar bär i spårområdet eller ska frakta timmer över järnvägen och inte tänker på att det orsakar förseningar och besvär för många människor samt samhällsekonomiska kostnader.
Man skulle kunna fundera på bättre skyltning. Man skulle också kunna tänka på straffsatser för dem som med vilja bryter mot de föreskrifter som finns, inte minst när det gäller de förseningar som orsakas av kopparstölder, vilka har varit ganska betydande även på senare tid.
Där skulle man kunna tänka sig att de som gör detta skulle få betala inte bara böter utan även skadestånd för resenärernas förlorade tid. Jag saknar förslag från regeringen när det gäller att komma till rätta med problem med mjukare satsningar. En stor del av ministerns svar handlar om infrastruktursatsningar och investeringar.
Men det är inte vad interpellationen handlar om. Interpellationen handlar om att vidta de mjuka åtgärderna som finns i fyrstegsprincipen: tänk om och optimera. De åtgärderna får också mycket snabbare verkan än att vänta på att rälsen ska få förbättrat underhåll. Där är vi helt överens om att det behövs.
Roland Gustbée (M):
Suicidfallen tror jag inte vi kommer till rätta med genom exempelvis stängsling. Det handlar nog mer om samhällets arbete i stort för att förhindra och förebygga suicidfall. Ögonblickets infall kan man förhindra genom att ha staket och så, och det är bra.
Infrastrukturministern säger att Trafikverket efter larmets karaktär bedömer om det ska vara tågstopp, nedsatt hastighet eller något annat. Här är det en helt annorlunda situation i tågtrafiken mot i övriga trafikslag.
Vi stoppar aldrig biltrafiken på motorvägarna därför att det befinner sig människor där, även om också de befinner sig i livsfara på en motorväg. Vi stoppar inte fartygstrafik därför att det är en kanotist som har gett sig ut i farleden. Respektive trafikant förväntas ändå reglera detta genom att sänka hastigheten. Men i tågtrafiken är det toppstyrt.
Där bestämmer man enligt något slags checklista att stoppa trafiken helt ibland. Det ifrågasätter jag. Man kunde i stället framföra tågen långsamt förbi de människor som befinner sig i spåret.
Det känns inte rimligt att så många människor ska få förseningar i sin vardag med samhällsekonomiska kostnader. Varför kan vi inte behandla tågtrafiken på samma sätt som vi gör exempelvis med trafik med bil eller på vatten?
Roland Gustbée (M):
Jag är naturligtvis inte ute efter att sätta människors liv på spel. Det kan vara så att jag inte har suttit i en lokhytt och sett hur besluten fattas där. Men det känns ändå som att man borde kunna göra någonting för att minska detta. En del åtgärder är vi helt överens om.
Det handlar om information och exempelvis stängsling. Det finns också annan information som kan förbättra den upplevda förseningen för resenärerna. Jag fick själv i dag uppleva ett inställt tåg. Där fick jag upplysningen: Det kommer att finnas ersättningsbussar.
Men jag fick inte veta varifrån de ersättningsbussarna gick och om de ersättningsbussarna skulle göra att jag kom i tid till min anslutning, vilket gjorde att jag i stället fick ta taxi till Södra stambanan och Alvesta. Det finns många mjuka åtgärder som man kan vidta för att förbättra trafiken som är betydligt mindre kostsamma än infrastrukturinvesteringarna som vi är överens om behövs.
Det är bra att vi har ögonen på det. Jag har fått lite mer förståelse för resonemanget när det gäller personerna i spåren.
Roland Gustbée (M):
Jag vill börja med att tacka miljöministern för svaret. Som statsrådet mycket riktigt påpekar innebär 2009 års reform av strandskyddet att kraven för att en länsstyrelse ska få utvidga ett strandskyddsområde skärptes. Därför är det mycket märkligt att arealen inte minskat i till exempel mitt hemlän Kronoberg.
Faktum är att man sjö för sjö för sammanlagt 24 sjöar har fattat beslut om exakt samma gränser som man beslutade om med stöd av den gamla lagstiftningen. Med en reviderad lagstiftning hade man förväntat sig någon förändring. Själva syftet med reformen var ju bland annat att underlätta för byggande i strandnära lägen.
Det ska naturligtvis inte ske okontrollerat utan med hänsyn såväl till behov av naturskydd som till allmänhetens behov av ett aktivt friluftsliv. Sverige har 424 000 kilometer strand, enligt Statistiska centralbyrån. I de mer glesbebyggda delarna av landet handlar det om flera kilometer per invånare.
Att den skyddade arealen i landet totalt sett har minskat är väntat, men många kommunpolitiker vittnar om att i deras kommun har det minsann inte blivit någon lättnad. Statsrådet själv beskriver ju att den totala arealen i några län till och med har ökat. Det är bra att regeringen har för avsikt att se över reglerna om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, men det är inte riktigt det interpellationen handlar om.
Interpellationen handlar om hur länsstyrelserna fattar beslut med stöd av den nya lagstiftningen. När länsstyrelser runt om i landet fattar förnyade beslut som leder till oförändrade eller till och med utökade arealer har man helt tydligt inte valt att följa lagstiftarens intentioner. Därför måste lagstiftningen ses över så att det blir bättre samstämmighet mellan tillämpningen och intentionerna.
Riksdagen har tillkännagivit för regeringen att strandskyddet behöver ses över så att förutsättningarna för byggande, boende och näringsverksamhet blir bättre. Min fråga är därför: När får vi se ett förslag från regeringen avseende strandskyddet?
Roland Gustbée (M):
Under alliansregeringens tid genomfördes inte mindre än tre ändringar av strandskyddet. Det är riktigt att det tillkom kriterier som kunde motivera ett utökat strandskydd, samtidigt som kraven skärptes. Detta är en förklaring till att det har ökat på vissa ställen och minskat på andra.
Därför blir det väldigt märkligt när Länsstyrelsen i Kronobergs län fattar beslut om exakt samma: inte en ny sjö, inte en ny sträcka och inte heller några där man har minskat på strandskyddet. Det tycker jag är väldigt märkligt. Man kunde ha förväntat sig både nya områden och områden där det dras in.
Jag tror helt enkelt att man - vad det nu beror på, bemanning eller något annat - inte har orkat lägga ned den tid som behövs för att göra detta enligt lagstiftarens intentioner.
Det beslutas slentrianmässigt om 200 eller 300 meter utmed hela sjöars strandlinjer. Det är ganska uppenbart. Naturen har som bekant inga raka linjer, och det är inte heller så att skyddsvärd natur eller friluftslivets intressen sträcker sig precis 200 eller 300 meter runt en sjö. Det borde finnas variationer utmed den sträckningen.
Behovet av utveckling, bostäder och verksamhet är också viktigt. Utan utveckling blir det avveckling och avfolkning. Om landsbygden avfolkas finns det ju ingen som vill utnyttja de skyddade områdena för friluftsliv. Statsrådet säger att regeringen har för avsikt att se över de så kallade LIS-områdena. Jag undrar än en gång: När får vi se något resultat av den översynen?
Jag undrar också om statsrådet är beredd att ta något annat initiativ för att få en mer utvecklingsvänlig tillämpning av lagstiftningen i dess nuvarande skick.
Roland Gustbée (M):
Landsbygden måste få möjlighet att utvecklas för att hela Sverige ska leva. Ett sätt att möjliggöra för landsbygden att växa av egen kraft är att öka möjligheten att bygga i strandnära lägen. Fler bostäder och fler jobb behövs i hela landet. Vi är på rätt väg sett till den totala utvidgade strandskyddsarealen, men det går för långsamt.
Den positiva utvecklingen saknas dessutom helt på sina håll i landet. Med 424 000 kilometer strand och en befolkning på strax under 10 miljoner invånare måste stränderna ses inte bara som en resurs för friluftsliv utan också för ett attraktivt boende och för verksamheter som kan dra nytta av ett strandnära läge. Sverige har Europas högsta urbaniseringstakt.
Det har mycket positivt med sig, men en levande landsbygd behövs för råvaruproduktion och biologisk mångfald och för alla de människor som föredrar timmar i skogen framför timmar på krogen. Vi måste också dra fördel av landsbygdens konkurrensfördelar och attraktivitet genom att tillgängliggöra och utveckla de bästa lägena, som ofta är strandnära.
Roland Gustbée (M):
Min fråga går till miljöminister Karolina Skog. I regeringens budgetproposition anslås 700 miljoner till supermiljöbilspremien. Det är en ganska rejäl höjning i förhållande till budgeterat belopp 2016. Supermiljöbilspremien infördes av alliansregeringen 2012, och den har varit framgångsrik. Men premien per bil har gått ned under senare år.
Under 2016 har premien hittills, fram till i förrgår, beviljats för 7 994 bilar, men bara 216 miljoner av det totala anslaget har gått åt. Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att regeringens ambition för 2016 ska gå i uppfyllelse, och hur många bilar räknar statsrådet med kommer att premieras under 2017?
Roland Gustbée (M):
Nej, min oro beror inte på att det är för dyrt, utan min oro är att regeringen anslår pengar som har väldigt liten sannolikhet att gå åt såvida regeringen inte avser att stimulera dessa supermiljöbilar. Det handlar alltså bara om symbolpolitik att anslå så mycket pengar om man inte tror att mer än hälften kommer att gå åt.
Roland Gustbée (M):
Min fråga går till statsrådet Gabriel Wikström. I början av den här månaden skrev tidningen Smålandsposten att ministern inte vill se obligatoriska tbc-tester på asylsökande. Detta uttalande gjordes i samband med att spridning av tuberkulos upptäckts på ett hem för ensamkommande flyktingbarn. Det visade sig att flertalet av dem som testats positivt inte hade genomgått någon hälsoundersökning eller andra tester vid ankomsten till Sverige.
Att smittbärare placeras tillsammans med friska i boenden är knappast lämpligt ur smittskyddssynpunkt. Därför lyder min fråga till statsrådet: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att öka andelen som genomgår hälsoundersökningar, så att vi på ett tidigt stadium kan fånga upp potentiella smittspridare?
Roland Gustbée (M):
Tack för svaret! Jag tror att det är rätt tänkt. Men det är ändå viktigt att hälsoundersökningarna görs på ett tidigt stadium efter anländande. I det aktuella fallet har sjuka barn placerats med friska barn. Det har resulterat i att några har smittats. Varje smittat barn är ett misslyckande.
Roland Gustbée (M):
Min fråga går till miljöminister Karolina Skog. Under 2016 införde regeringen en elbusspremie i syfte att stimulera övergången till fossilbränslefria resor inom kollektivtrafiken. Premien är så utformad att den endast kan sökas av de regionala kollektivtrafikmyndigheterna och inte av bussbolagen som faktiskt äger de bussar som trafikerar kollektivtrafiken.
Enligt uppgifter från Sveriges Bussföretag har hittills endast ett fåtal ansökningar inkommit. Det budgeterade anslaget ser därför inte ut att få önskad effekt. Min fråga till statsrådet är: Stämmer det att förordningen inte har fått den önskade effekten att stimulera till fler elbussar? Avser regeringen i så fall att ändra regelverket så att det får bättre effekt?
Roland Gustbée (M):
Ofta försöker Sverige vara bäst i klassen när det gäller att följa EU-regler. Jag har förstått att EU:s statsstödsregler har varit en av de faktorer som gör att reglerna ser ut som de gör. Men andra länder lyckas ju ofta bättre. EU-kommissionen har nyligen godkänt ett statligt stöd i Portugal som kan sökas av både offentliga och privata bussföretag så länge som de har avtal med en offentlig beställare.
Frågan är: Ser regeringen möjligheten att göra på samma sätt?
Roland Gustbée (M):
Min fråga går till statsrådet Isabella Lövin. Tillämpningen av EU:s vattendirektiv har inte riktigt fungerat som det var tänkt. Här i kammaren har situationen för Sveriges ca 2 000 mindre vattenkraftverk debatterats åtskilliga gånger. Därutöver hotas även ca 10 000 anläggningar som till exempel kvarnar och mindre fördämningar.
Länsstyrelserna har nu börjat granska även sådana och kräver tillståndsprövning av dem. Eftersom processen är så omfattande och dyrbar finns risken att fördämningarna i stället tas bort, vilket kan sätta värdefull jordbruksmark under vatten och förändra landskapet både uppströms och nedströms. Min fråga är: På vilket sätt arbetar regeringen för att underlätta för de markägare som nu riskerar dyra advokatkostnader eller att behöva ta bort sina anläggningar?
Roland Gustbée (M):
Syftet är gott med vattendirektivet; det är vi helt överens om. Det är viktigt att vi har en god vattenmiljö och att vi vårdar våra naturresurser. Men fokus hamnar ibland på juridik, till exempel om man har sökt rätt tillstånd, i stället för om man har den bästa och lämpligaste anläggningen. Det är inte bra.
Jag undrar om regeringen är beredd att ta fram förslag för att förenkla tillståndsprövningen, för den är för dyrbar och kostsam i dag.
Marie Olsson (S):
Det viktigaste är att man skickar in en ansökan om förlängning av tillståndet innan det gamla har gått ut. Det är de reglerna som gäller. Vi tror inte att Migrationsverket helt plötsligt kommer att göra ett sämre jobb för att den här möjligheten finns, utan vi tror att man kommer att göra precis det man säger: prioritera ansökningarna om förlängning av uppehållstillstånd.
Vi står fast vid att den tillfälliga lag med i huvudsak tidsbegränsade uppehållstillstånd som vi har nu inte ska leda till att enskilda straffas för att de inte hinner hantera sina nya ansökningar innan tiden har gått ut. Det viktigaste är att de vistas lagligt här i Sverige.
Marie Olsson (S):
Då får jag återigen svara Paula Bieler att syftet med den här lagstiftningen är att enskilda individer inte ska straffas. Det ni gör med era förslag är att riskera att enskilda individer straffas. Ni riskerar också att vältra över kostnader på kommunerna. Det vill inte vi medverka till. Det är därför de här förslagen ligger. Vi tror inte - jag upprepar det - att Migrationsverket helt plötsligt kommer att göra ett sämre jobb för att den här möjligheten finns, för att enskilda inte straffas ut.
Vi tror att Migrationsverket kommer att göra det jobb som man har sagt att man ska göra.
Marie Olsson (S):
Solveig Zander säger att med regeringens politik växer utanförskapet. Jag skulle vilja säga att det är politisk retorik när den är som sämst. Det är betydligt fler i jobb nu än när ni styrde Sverige. Det låter på Solveig Zander som att alla avslag nu beror på regeringen. Jag tycker att det är lite märklig politisk retorik.
I själva verket är det ju till stora delar er lagstiftning som vi fortfarande lever med inom sjukförsäkringen, och det är någonting som vi behöver åtgärda. Det räckte inte att vi tog bort den bortre parentesen. Vi behöver ytterligare förbättra den lagstiftning som ni införde för att skapa en trygg och förutsägbar försäkring, precis som Kerstin Nilsson framförde. Solveig Zander tog upp företagare.
Vi har sagt att det kommer förslag på förbättringar för företagarna inom trygghetsförsäkringarna.
Marie Olsson (S):
Det är märkligt att när det går bra för Sverige när ni styr är det tack vare er, men när det går bra för Sverige när vi styr har vi tydligen ingenting över huvud taget med det att göra. Då bygger ingenting på politiken. Märkligt resonemang. När det gäller den bortre parentesen är vårt synsätt detta: Man blir inte frisk för att man blir fattig.
Sammanhållning skapas inte av att man försämrar för dem med låga ersättningar och gör skattesänkningar som gynnar dem som tjänar mest. Det skapar i stället klyftor. Det skapar ingen sammanhållning. Det skapar ojämlikhet. Samhällen med hög ojämlikhet och stora klyftor är inte trygga samhällen - tvärtom. Det skapar otrygghet. Vi kan väl konstatera att ideologiskt står vi långt ifrån varandra i de här frågorna.
När det gäller de förslag som kommer att komma är det utifrån just den utredning som har gjorts.
Marie Olsson (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i socialförsäkringsutskottets betänkande 29 om ny åldersdifferentiering inom underhållsstödet och avslag på motionen. Vi vet att behoven är olika för barn beroende på ålder och att kostnaderna därför ökar när barnen blir äldre. Det är därför vi tidigare har infört en åldersdifferentiering av underhållsstödet.
Nu föreslår vi att det höjs ytterligare med 150 kronor per månad för barn som är mellan 11 och 14 år och med 350 kronor för barn som har fyllt 15 år. Underhållsstödet blir då 1 573 kronor per månad för barn som är under 11 år, 1 723 kronor per månad för barn som har fyllt 11 år och 2 073 kronor per månad när barnet har fyllt 15 år.
Detta förslag till differentiering och ökningarna av beloppen gör att underhållsstödet bättre motsvarar de faktiska kostnaderna för barn i olika åldrar. Underhållsstödet är till för att garantera att de barn som har föräldrar som inte bor tillsammans får en viss försörjning från samhället när en förälder som är bidragsskyldig inte fullgör sin underhållsskyldighet. Underhållsstödet är ett stöd till barnet. Det är ett sätt att se till att alla barn garanteras en viss försörjning.
Det är inte en generell inkomstförstärkning, utan det är barnets behov som ska täckas. Grunden är att föräldrar som inte bor tillsammans själva ska komma överens om underhåll till sina barn. I första hand är det föräldrarna själva som redan i dag har det ekonomiska ansvaret för sina barn. I första hand är det också redan så att föräldrarna har, och tar, det egna ansvaret. Underhållsstödet är till för de barn där det inte fungerar.
Vi kan alla önska att det inte skulle behövas något underhållsstöd från samhället över huvud taget, men det vore totalt verklighetsfrånvänt. Föräldrar uppmuntras och uppmanas redan i dag att komma överens, men underhållsstödet är en garanti för barnet när det inte fungerar. Vi ska inte straffa barnen för att föräldrar inte kommer överens, inte tar sitt fulla ansvar eller inte har förmåga att betala. Här är det barnets rätt som ska vara prioriterad.
Ny åldersdifferentie-ring inom underhålls-stödet Underhållsstödet är inte inkomstrelaterat, just utifrån att det är ett stöd till barnet. Det är till för att alla barn ska garanteras en försörjning och ska utgå från barnets behov, inte föräldrarnas. För oss är det en viktig del av den svenska modellen att det är barnens behov som är i centrum för underhållsstödet. Barns behov varierar med ålder, och därför är det här betänkandet så viktigt för barnens rätt.
Marie Olsson (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i socialförsäkringsutskottets betänkande SfU9 om ändring i socialförsäkringsbalken när det gäller åldersdifferentierat underhållsstöd och höjt grundavdrag för bidragsskyldiga föräldrar. Därmed yrkar jag också avslag på reservationen. Underhållsstödet är ett stöd till barnet.
Stödet förskotteras från det offentliga till den förälder som barnet bor hos om den bidragsskyldige föräldern av olika anledningar inte kan fullgöra sin underhållsskyldighet. Underhållsstödet garanterar att barn med föräldrar som inte bor ihop får ett visst bidrag till sin försörjning och kompenserar barnet för ett uteblivet underhåll.
Vi höjde underhållsstödet senast 2015 med 300 kronor per månad så att det nu ligger på 1 573 kronor per månad. Grunden är att föräldrarna själva ska komma överens om att betala underhåll för sina barn. Underhållsstödet är till för de fall där den underhållsskyldige föräldern inte betalar underhållsbidrag eller betalar ett belopp som är lägre än 1 573 kronor. Fru talman!
Jag tror att vi alla vet att barns behov varierar i takt med åldern. Det är också därför som vi föreslår att underhållsstödet differentieras och delas upp i två åldersgrupper, 0-14 år och 15 år och äldre. Förslaget är att höja underhållsstödet med 150 kronor per månad till 1 723 kronor för dem som är 15 år och äldre. En differentiering av underhållsstödet har flera fördelar.
Dels tydliggör det att barns behov är olika, dels motsvarar det bättre de faktiska kostnaderna för barn i olika åldrar. Förslaget förbättrar också för ekonomiskt utsatta barn eftersom utsattheten är beroende av storleken på vilket ansvar hushållet har för försörjning. För att höjningen av underhållsstödet inte ska medföra att den bidragsskyldige förälderns betalningsbelopp blir alltför högt föreslås samtidigt en höjning av grundavdraget.
Trots höjningen av underhållsstödet 2015 har grundavdraget inte höjts sedan 2006. Flera utredningar har visat att bidragsskyldiga föräldrar är en ekonomiskt utsatt grupp. Många av de bidragsskyldiga föräldrarna lever under knappa förhållanden och klarar inte sin betalningsskyldighet.
En höjning av grundavdraget skulle därför få som effekt att skuldsättningen minskar och leda till en förbättrad ekonomisk situation för bidragsskyldiga föräldrar med de lägsta inkomsterna. Förslaget är därför att grundavdraget höjs från 100 000 kronor till 120 000 kronor. Samtidigt föreslår vi även en höjning av beloppet för barns inkomster som inte påverkar underhållsstödets storlek.
Beloppet ligger nu på 48 000 kronor per år och har inte ändrats sedan 1997. Förslaget är att det ska höjas till 60 000 kronor per år. Det vill vi göra för att uppmuntra ungdomar att få erfarenhet av arbetsmarknaden genom att sommarjobba och ha lite jobb vid sidan av studierna utan att detta påverkar underhållsstödet förrän de kommer över beloppet 60 000 kronor.
Jamal El-Haj (S):
"En rad åtgärder för att minska riskerna i det finansiella systemet och med hushållens skuldsättning har vidtagits de senaste åren, bl.a. skärpta kapitalkrav och höjda riskvikter för bolån samt belåningsbegränsningar i form av bolånetak.
Riksdagen antog den 23 mars 2016 regeringens förslag till krav på amortering i samband med nya bolån vilka tilllämpas fr.o.m. den 1 juni 2016." Det är viktigt att man ska kunna ha sådana krav. "Regeringen anför att man tillsammans med ansvariga myndigheter noga följer utvecklingen av hushållens skuldsättning och bostadspriserna för att se om ytterligare åtgärder är nödvändiga.
I Regeringskansliet bereds för närvarande frågan om Finansinspektionen bör få ett bredare mandat att införa åtgärder för att bl.a. minska riskerna med hushållens skuldsättning.
Även riksdagens finansutskott har pekat på behovet av ett sammanhållet och tydligt ramverk för den svenska makrotillsynen och framhållit vikten av att regeringen i en snar framtid återkommer med förslag om detta.
Regeringen har uttryckt att det är viktigt att upprätthålla stabila och förutsebara regler för så betydelsefulla beslut som köp av bostäder. Behovet av åtgärder på området måste ses långsiktigt och hanteras varsamt. Detta gäller särskilt t.ex. förändringar av ränteavdraget. Utskottet delar regeringens bedömning.
Mot bakgrund av detta är utskottet inte berett att nu rikta ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av ränteavdragen, och motionerna avstyrks."