Erik Ullenhag (L):
Låt mig först yrka bifall till reservationerna 1 och 3, det vill säga Alliansens reservationer. Sverige befinner sig i ett besvärligt politiskt läge i en rätt orolig omvärld. Förklaringen till det besvärliga politiska läget är att vi har en svag minoritetsregering som har valt att tillträda dåligt förberedd.
Vi har sett en höst där man har fått besked om att Förbifarten förbi Stockholm - det handlar alltså om att dra trafiken runt en stad i stället för genom en stad - ska byggas. Det sa man från Socialdemokraterna före valdagen. Sedan sa man: Den ska kanske inte byggas. Sedan packar man ihop och går hem, och det kostar skattebetalarna 4 miljoner kronor om dagen. Det har skapats en osäkerhet genom tal från regeringens sida om att lägga ned Bromma flygplats och regionala flygplatser.
Vi har en regering som gång på gång talar om samarbete men som under denna höst i två för Sverige viktiga frågor har agerat precis tvärtom. Det började med att man övergav den friskoleöverenskommelse som vi hade lagt mycket möda på att sex partier skulle bli överens om. Det var priset för att få stöd av Ulla Andersson och Vänsterpartiet.
Det fortsatte med att man försökte ändra spelreglerna i den pensionsöverenskommelse som kanske är den viktigaste långsiktiga överenskommelse över blockgränserna som vi har slutit. Vi har en regering som ger olika besked olika dagar. Vi har statsråd som ger olika besked. Vi har en statsminister som säger en sak och en vice statsminister som säger något annat i samma fråga.
Vi har till och med statsråd som säger olika saker olika dagar i samma fråga och som lägger fram propositioner för riksdagen som är så illa genomarbetade att de måste dras tillbaka. Vi har en statsminister som verkar anse att regerandets konst är att hitta kompromisser som är så obegripliga att alla kan vara nöjda med dem i rummet men som alla tolkar olika efteråt. Till det ska man lägga detta besvärliga politiska läge.
Vi kan vara i en situation där regeringens budget i dag eller någon av de närmsta dagarna faller. I detta besvärliga politiska läge borde vi se ganska starka marknadsreaktioner. Vi borde se en stor oro på marknaderna. Vi borde kanske ha en sjunkande krona. Det vore det normala i detta besvärliga politiska läge. Men så ser det inte ut, herr talman, tvärtom.
Trots den stökiga situationen är det ganska lugnt på marknaderna. Varför? kan man fråga sig. Jo, det beror faktiskt på att Alliansen under åtta års tid fört en ekonomisk politik så att svensk ekonomi står stark. Det är 300 000 fler människor i jobb och 20 procent i höjda disponibla inkomster för Sveriges löntagare. Detta har skett under åtta år. Vi har det högsta arbetskraftsdeltagandet. Den högsta sysselsättningen i hela Europa lämnade vi efter oss.
Vi har högre tillväxt än jämförbara länder. Förklaringen till att den politiska krisen inte blir en ekonomisk kris är alltså att alliansregeringen lämnade efter sig en mycket stark ekonomi. Jag blir förvånad varje gång jag lyssnar på finansministern - i dag också. I stället för att tacka alliansregeringen för att den politiska krisen inte blir en ekonomisk kris med kaos på marknaderna fortsätter man att svartmåla den svenska ekonomin.
Jag ber om ursäkt, finansministern, men det inger inte förtroende när man beskriver en verklighet på ett sätt som bara kan uppfattas som korrekt på Sveavägen och i det socialdemokratiska partihögkvarteret och inte av någon i vår omvärld. Nu ser vi vad betydelsen av ansvar för statsfinanserna är.
Det ansvar vi tog under åtta år gör att vi klarar ett krisartat läge politiskt utan att det får direkta effekter i ekonomin och i människors vardag, utan att människor i Stockholm, Borås eller Arvika i dag går och oroar sig för vad som händer på börserna. Man kan vara orolig över det politiska läget, men man är inte direkt oroad över ekonomin.
Det här är en viktig grund, ett fundament, i den budgetmotion som Alliansen lägger på riksdagens bord: fortsatt ansvar för statsfinanserna. Att börja ta lättvindigt på överskottsmål eller att börja säga att det inte är så viktigt riskerar att göra oss betydligt sämre rustade den gång vi får en annan typ av kris än den politiska kris vi nu är inne i. Det andra fundamentet i den gemensamma budget som Folkpartiet och Alliansen lägger fram är jobb, jobb och jobb.
Även jag mötte väljare i valrörelsen som sa: Måste ni tala om er arbetslinje hela tiden? Ja, vi gör det av ett par skäl. Först och främst är det nämligen det viktigaste för att ge människor makt över sin vardag, för att bryta fattigdom och skapa en situation där människor har en egen lön att betala räkningarna med. Det handlar om att skapa en situation där jag vet att jag, om jag jobbar en timme extra, har råd med något extra. Det handlar om att skapa en situation där jag inte är fast i ett bidragsberoende och ett utanförskap.
Här har vi tydliga skillnader mellan regeringen och Alliansen. Vi går fram med ett mål om att 5 miljoner människor i Sverige ska ha ett arbete att gå till. Det målet går det inte att fuska eller tricksa med. Det går att utvärdera ifall vi når det. Men debatten har under senare år handlat om att i stället säga att det viktigaste är att sänka arbetslösheten. Det kan låta bra för den som lyssnar, men problemet är att vi har prövat den modellen förr.
Vad var det som skedde när man satte upp arbetslöshetsmålet som det allra viktigaste? Jo, folk började sjukskrivas, och man putsade statistiken den vägen. Vad var det som skedde sedan när man sa att man måste göra något åt sjukskrivningarna i socialdemokratins Sverige? Jo, då skickade man ut folk i förtidspension. Människorna som berördes var visserligen inte längre en siffra i arbetslöshetsstatistiken, men de var mycket längre ifrån arbetsmarknaden, och de hade mindre makt över sin vardag.
Det är här den grundläggande striden mellan Alliansen och regeringen fortfarande finns. Den budget som Folkpartiet i dag kommer att rösta för innehåller också 25 miljarder i ökade resurser till den svenska skolan. Jag har lyssnat på socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister som inte verkar ha läst detta. Men det handlar om att ge ökad undervisningstid. Det handlar om att ge läxhjälp. Det handlar om att se de barn som behöver skolan allra mest.
Men till skillnad från regeringen är vi övertygade om att det kanske inte bara är pengar som löser detta. Vi ligger på ungefär samma anslag när det gäller skolan, men vi är rätt övertygade om att förutsättningen för att lyckas i skolan är att man har tydliga kunskapskrav, tidigare betyg och en tioårig grundskola. Vi tror inte att man kan sitta i Rosenbad och säga att alla borde ha en gymnasieexamen.
Man måste faktiskt fundera på hur en 17-18-åring som just har hoppat av skolan fungerar. Vad säger hen till oss? Hen säger inte: Jo, om ni bara säger till mig att jag borde plugga för att få en gymnasieexamen gör jag det. Hen säger till oss: Det måste finnas en plats för mig i detta samhälle som lärling eller genom att man sänker trösklarna in till arbetsmarknaden, så att jag kan få ett jobb att gå till. Sedan kanske jag kan komma tillbaka till skolbänken när jag har kommit in på arbetsmarknaden.
Det är jobben som ger oss resurserna till skolan. Det är de som ger oss resurserna till välfärden. Nu har vi återigen en regering som styrd av Vänsterpartiet inte talar om hur resurser skapas, utan man talar bara om hur de fördelas.
Förstår man inte att resurser skapas genom att se till att människor jobbar den där extra timmen eller att företagarna har en framtidstro som innebär att de vågar anställa kommer man i förlängningen att se en statsbudget från regeringens sida som också hotar välfärden. Och den hotar, kan jag säga till Miljöpartiet, även klimatet i det läget. För klarar man inte jobben och ett växande Sverige klarar man inte heller klimatet.
Det finns något slags föreställning, framför allt i Miljöpartiet och bland en del andra, om att tillväxt är farligt. Tillväxt hotar klimat och miljö. Men fundera lite grann på vad tillväxt är! Tillväxt är att vi i morgon blir lite bättre på att göra det vi i dag är lite sämre på att göra. Vi blir lite effektivare. Vi kanske blir bättre på vindkraft. Vi kanske blir bättre på förnybara energikällor. Då kan jag säga att tillväxten ökar.
Men om man för en politik som motarbetar tillväxt kommer man heller inte att klara klimat och miljö. Vi lägger också fram en budget som mycket tydligt slår fast vilket Sverige vi vill ha. Vi mötte väljarna i valrörelsen och sa att vi vill ha ett öppet och tolerant Sverige. Det handlar om att vi ska vara stolta över vårt land i morgon och i övermorgon.
Det handlar om att jag inte ska behöva berätta för mina barn och barnbarn att javisst, de riskerade att mördas där nere i Syrien, men när de kom hit och knackade på vår dörr skickade vi tillbaka dem. Ett sådant Sverige ska vi inte ha.
Det är mycket tydligt i denna budget att vi kommer att stå upp för den öppenheten, framför allt för att vi ska vara stolta över att vi visar solidaritet med människor som riskerar att mördas på en annan plats och som söker sig till vårt land, men också därför att den öppenheten och toleransen bygger Sverige starkare. Jag har tittat ut över världen och aldrig sett ett land växa dramatiskt genom att sluta sig.
Jag har aldrig sett ett land där de berättar att de tyckte att det var farligt med människor från andra länder, så de slöt sig och blev rikare. Det fungerar inte, herr talman. Vi har en idé om att skapa ett Sverige där det inte ska spela någon roll var du har din bakgrund. I stället ska Sverige säga: Har du din framtid här ska du ses som en del av oss. Vi ska inte ställa grupp emot grupp. Herr talman!
Det är mycket diskussion kring taktik och hur folk ska rösta i olika sammanhang. Folkpartiets svar på den frågan är ganska enkelt: Vi röstar på det vi tror är bäst för Sverige. Det är ibland inte så mycket svårare än så i politiken.
Vi röstar på en budget som sätter jobben och kunskapen i skolan främst, som har en idé om hur Sverige ska fortsätta växa och som tar ansvar för ekonomin så att vi står starka även när vi har lite mer oroliga tider, som nu, på grund av den svaga minoritetsregeringen. Vi kommer att rösta för den budgetmotion som handlar om att vi bygger ett starkare Sverige tillsammans.