KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Jag tror inte att detta är en fråga som präglas av stora partipolitiska motsättningar, men låt mig försöka reda ut detta ett varv till. Framställer man diesel ska den beskattas som diesel så länge den har miljöeffekter som diesel. Följaktligen ska naturgasbaserad syntetisk diesel beskattas som diesel. Det är den logiska hållningen om man har koldioxidutsläpp som bas för beskattningen av diesel.
Övergår man till att framställa syntetisk diesel av restprodukter från skogsindustrin och det därmed blir ett biobaserat drivmedel, en biobaserad energikälla, ska beskattningen naturligtvis återspegla detta. Detta är skälet till att syntetisk diesel i dag inte ska beskattas som något annat än diesel eftersom den har samma koldioxideffekter på naturen som vanlig diesel.
Sedan har vi den andra frågeställningen där syntetisk diesel är bättre i arbetsmiljöhänseende. Då ska frågan naturligtvis prövas på de meriterna. Då är alkylatbensinen parallellfallet. Om detta har betydande arbetsmiljöeffekter inom till exempel gruvnäringen ska vi pröva det noggrant och se om det finns skäl att göra en sådan nedsättning.
I den bredare frågeställningen tillåter inte EU-rätten oss att göra en annan tolkning än den vi gör. Det finns undantag från den i termer av de här pilotprojekten, men vi har haft pilotprojekt. Det blir märkligt att närmast semipermanent ansöka om pilotprojekt. Därför är det min hållning att om vi får restproduktbaserad diesel ska vi beskatta den som ett biobränsle.
Så länge vi pratar om naturgasdiesel ska den beskattas som diesel. Huruvida den dieseln ska få sänkt energiskatt på samma sätt som alkylatbensin är en fråga som vi ska pröva på andra arbetsmiljömeriter. Det är en prövning som vi är beredda att göra.
Anders Borg (M):
Jag tackar Lars Johansson för att han har rest den här frågeställningen och påpekat det som jag tycker är det bekymmersamma, nämligen alkylatbensinen kontra den syntetiska dieseln när det gäller arbetsmiljön. Där tycker jag att det finns skäl att pröva hur vi ska göra med skatterna framöver. Däremot delar jag inte Lars Johanssons syn på att detta är ologiskt när det gäller dieseln. Vi har tre sorters diesel här. Diesel 1 är vanlig diesel. Den förorenar och släpper ut koldioxid.
Diesel 2 är naturgasbaserad diesel. Den förorenar och bidrar till växthuseffekten. Diesel 3 skulle vara en biobaserad diesel som inte har de egenskaperna. Då ska vi naturligtvis beskatta diesel 1 och diesel 2 lika eftersom de har samma effekter på växthuseffekten. Men vi ska naturligtvis ha en mer gynnsam beskattning av diesel 3 när diesel 3 finns på marknaden och fungerar.
Anders Borg (M):
Det här är en intressant debatt. Det får jag tacka Peter Hultqvist och Raimo Pärssinen för. Det är strålande att se hur tydligt det visas upp att Socialdemokraterna inte menar allvar med att sänka skatten för pensionärer. Hade man menat allvar med det hade vi sett det den förra mandatperioden.
Då hade det inte varit så att man i den stora skattesänkningen - 2 procent av bnp, 60 miljarder kronor, fem barnbidrag i skattesänkningar - inte lade en krona, inte ett öre på pensionärerna. Alltihop gick till de förvärvsarbetande. Nu står man här och antyder att man skulle vilja sänka skatten med 15 miljarder för pensionärerna. Men ni har ju pengarna!
Förklara för pensionärerna varför det är så mycket viktigare att höja a-kassan än att sänka skatten för dem. Pengarna finns ju. Om ni menar allvar med dessa 15 miljarder är det bara att ta dem från den ena kolumnen och flytta dem till den andra så har ni 15 miljarder där. Men det är inte det ni vill. Ni vill ha höga skatter, höga bidrag och ni är emot arbetslinjen. Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Det vet väljarna, och det är det den valrörelse vi har framför oss ska handla om. Vi är trovärdiga när vi säger att vi ska gå vidare med skattesänkningarna.
Vi tycker att det är viktigt att sänka skatten, men det är inte det enda som är viktigt. Det är viktigt med välfärd, skola, bra arbetsmarknadspolitik - det är viktiga saker. Men vi vill också sänka skatten, både för dem som arbetar och för dem som är pensionärer. Där är vi trovärdiga, för vi har visat att vi kan sänka skatten och hålla ordning i våra offentliga finanser på samma sätt som vi har visat att vi menar allvar när vi talar om full sysselsättning.
Vi har steg för steg, kanske mer konsekvent än någon annan regering i Europa, återupprättat den fulla sysselsättningen. Genom att det ska löna sig bättre att arbeta, bli billigare att anställa och vara fler som driver företag har vi steg för steg lagt grunden för att komma tillbaka till full sysselsättning. Detta är vad valdebatten handlar om. Det är det vi ska gå till val på. Ska vi ha full sysselsättning eller ska vi ha höga skatter och bidrag?
Det är naturligtvis här vi har skiljelinjen i svensk politik.
Anders Borg (M):
Jacob Johnson har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att säkerställa det demokratiska inflytandet och kontrollen över finanskapitalet. Under den senaste tidens oro på de globala finansiella marknaderna har ett flertal funktionsbrister uppmärksammats.
Bland annat har genomlysningen av riskerna i vissa instrument varit för dålig och incitamentsstrukturer har bidragit till kortsiktighet och ett alltför stort risktagande. Detta ställer krav på både akuta krisåtgärder och en mer långsiktig reformering av lagstiftningen för att finansmarknaderna ska fungera bättre i framtiden. För att säkerställa stabiliteten i det finansiella systemet har regeringen, med EU:s handlingsplan som utgångspunkt, lagt fram en stabilitetsplan för Sverige.
Ett garantiprogram införs för bankernas och bostadsinstitutens medelfristiga finansiering. En stabilitetsfond upprättas för att hantera framtida solvensproblem i svenska institut. Regeringen kommer att säkerställa erforderligt inflytande i den mån staten stöder utsatta kreditinstitut samt begära restriktioner för bland annat bonusar och avgångsvederlag under garantiperioden. Regeringen har gett Finansinspektionen i uppdrag att se till att de åtgärder som vidtas för att stödja kreditinstitut också kommer hushåll och företag till del.
Regeringen arbetar samtidigt aktivt med åtgärder mot skatteparadis genom att söka få till stånd ett fungerande internationellt informationsutbyte. Tobinskatten har tagits upp i tidigare interpellationer. Då framfördes flera invändningar mot förslaget. En Tobinskatt skulle försämra effektiviteten i ekonomin och därmed leda till lägre långsiktig tillväxt. En omsättningsskatt leder vidare till försämrad likviditet. Skatten skulle därmed minska möjligheten att skydda sig mot risk. En Tobinskatt kräver dessutom en global överenskommelse mellan länderna i det finansiella systemet.
Därmed är Tobinskattens införande i praktiken en omöjlighet.
Anders Borg (M):
Jag ska försöka tydliggöra mitt svar på Jacob Johnsons frågeställning. Min uppfattning är att vi i första hand på det internationella planet via det arbete som Ekofin har initierat inom detta forum för finansiell stabilitet och IMF ska försöka få fram ett ramverk för ersättningar och bonusar inom hela det globala finansiella systemet. Jag tror att det finns en betydande fördel om vi hanterar denna fråga globalt.
Det skulle vara mycket svårt att hitta ett alldeles eget svenskt regelverk i detta. Det måste vi kanske göra som en del av det globala. Även om svenska banker sköter sig som scouter varje dag kan vi inte komma undan att vi lever i en värld där denna globala instabilitet återkommer med en periodicitet, en vana och en frekvens som man bara kan känna trötthet och upprördhet över.
Vi ska inte förenkla diskussionen och säga att det skulle vara större risk för felaktigheter i Nordea eftersom de delvis ägs av staten. Det tror jag inte ett ögonblick på. Det finns risker med både statliga och privata verksamheter. Men vi ska vara medvetna om att det ligger i den mänskliga naturen att drabbas av hybris, Ikarostanken att vi ska flyga till himlen, att alla priser går upp och att man tar större och större risker.
Därför ska vi se till att vi har en kraftfull riksbank som kan marknaderna, som följer verksamheten noggrant och som har hårda nypor när det krävs för att gripa in. Vi ska ha en finansinspektion som kan se igenom bolagen och konstruktionerna. Vi ska ha ett riksgäldskontor som har möjligheter och resurser att gripa in om så är fallet. Det här är grunderna för en ordning, men jag har ingen naiv syn på vad en marknadsekonomi skulle leda till.
Jag är övertygad om att vi kan stå här om fem år eller tio år, kanske är det jag och Jacob Johnson eller andra personer, och så kommer vi att diskutera nästa finansiella kris. Vi kan vara helt säkra på att om fem eller tio år har vi en till.
Anders Borg (M):
Lars Johansson har frågat mig om jag avser att verka för fler ofinansierade skattesänkningar under 2009 och hur budgetunderskottet ska hanteras, samt om jag planerar fler ofinansierade skattesänkningar även för år 2010 som ska finansieras genom upplåning och därmed ökad statsskuld.
Raimo Pärssinen har frågat mig vilken fördelningspolitik jag vill uppnå för år 2009 genom ofinansierade skattesänkningar och om jag planerar att ta initiativ till fler ofinansierade skattesänkningar även för år 2010 och vilken fördelningspolitisk profil jag i så fall avser att ge dem. Jag väljer att besvara interpellationerna gemensamt, eftersom båda berör regeringens skattepolitik för 2009 och 2010. Ordning och reda i de offentliga finanserna är en grundförutsättning för en långsiktigt hållbar ekonomisk politik.
Det är viktigt att värna de offentliga finansernas stabilitet och långsiktiga uthållighet samt att kommande underskott i spåren av konjunkturnedgången blir tillfälliga och kontrollerbara. Vi ska göra vårt yttersta för att inte behöva ställas inför en situation där vi tvingas genomföra dramatiska nedskärningar i kärnan av de offentliga välfärdssystemen för att undvika stora underskott. Detta är särskilt angeläget eftersom det framför allt drabbar dem med små ekonomiska marginaler.
Regeringens samlade bedömning, utifrån det finanspolitiska ramverket och med beaktande av osäkerheten i bedömningen och riskbilden, är att utrymmet för permanenta ofinansierade reformer är starkt begränsat. Samtidigt finns det i dagsläget inte heller ett särskilt behov av budgetförstärkningar.
Anders Borg (M):
Låt oss börja med det som kanske är allra mest centralt, utrymmet för ofinansierade skattesänkningar och utrymmet för ofinansierade utgiftsökningar. Carl B Hamilton läser upp en omfattande lista. Thomas Östros har varit mycket tydlig med att Socialdemokraterna avser att utnyttja det utrymme som KI specificerat, det vill säga ett mycket stort antal åtgärder som är ofinansierade.
Det kan inte betyda annat än att vi när vi kommer till hösten och hamnar i ett läge där arbetsmarknaden är tuff och vi har bekymmer i vår finansiella sektor är pengarna slut. Det är den sitsen vi inte ska försätta oss i. Vi ska ha råd med a-kassan, vi ska ha råd med arbetsmarknadspolitiken och vi ska ha råd att dämpa en nedgång. Då kan man inte nu spendera alltihop på det sätt som Socialdemokraterna gör. Låt oss ta upp detta med klyftorna.
Den tabell som vi redovisar innehåller lönespridning, lönespridning för kvinnor, lönespridning för män, löneskillnader mellan män och kvinnor, kvinnors andel av männens standard, inkomstspridning, Gini-koefficient enligt kapitalvinster, förmögenhetskoncentration för topp-1-procent, andel med svag ekonomi och ekonomiskt marginaliserade. Det är de mått som vi använder för att mäta klyftorna. Nio av de tio måtten ökade under den socialdemokratiska regeringen.
Då är det tydligt hur falskt det klingar när Raimo Pärssinen ställer sig i talarstolen och vågar säga att vi gynnar de välbärgade. Hans egen politik bygger på en massiv försämring av jobbskatteavdraget för låg- och medelinkomsttagare. Det finns inte en sjuksköterska, inte en metallarbetare och inte ett vårdbiträde som inte skulle hälsas på av den socialdemokratiska skattechocken.
Men till alla villaägare i Stockholm som har uppskov har det kommit brev med avsändarna Jämtin och Sahlin. Det har skickats ut i många delar av landet. Vad är budskapet där? Jo, att du som har tjänat riktigt mycket på ditt boende, du som är riktigt välbärgad, kommer också att få en check av den socialdemokratiska regeringen om vi får en sådan, och den ska bli betydande. Det ökar klyftorna, herr talman.
Anders Borg (M):
Birgitta Eriksson har frågat mig om jag avser att verka för att Skatteverket får utökade resurser och fler verktyg för att bekämpa ekonomisk brottslighet och skattefusk inom städbranschen samt genom vilka åtgärder jag vill hindra att skattefuskande städföretag vinner offentliga och privata upphandlingar genom illojal konkurrens.
Raimo Pärssinen har frågat vilka initiativ jag avser att ta mot skattefusk, svartjobb och bidragsbrott inom taxibranschen, vilka nya resurser jag avser att tillföra Skatteverket och andra myndigheter i syfte att bekämpa svart taxinäring samt om jag avser att ta initiativ till redovisnings- och tömningscentraler för taxibranschen. Jag väljer att besvara interpellationerna gemensamt eftersom de båda berör regeringens åtgärder mot skattefusk och Skatteverkets resurser för att motverka fusket.
Jag har tidigare vid ett flertal tillfällen deklarerat att skattefusket måste bekämpas. Regeringen har också vidtagit ett antal åtgärder för att motverka skatteundandragande. Dels har vi agerat kraftfullt mot orsakerna till skattefusket, dels har vi infört fler och bättre verktyg för kontroll. Jag avser att fortsätta med arbetet mot skattefusk. Frågan om nivån på Skatteverkets anslag ska beredas inom ramarna för den ordinarie budgetprocessen. Jag avser inte att föregripa det arbetet.
Anders Borg (M):
Det är naturligtvis så att det viktiga arbetet med att bekämpa skattefusk och skatteundandragande ligger högt upp i vår prioriteringsordning. Det är alldeles tydligt och uppenbart. Vi har gått fram med förslag om personalliggare, vi har arbetat vidare med kassakraven, vi har lagt fram förslag om omvänd momsföring och det som kanske har haft allra störst ekonomisk betydelse, nämligen räntesnurrorna och Pandoras ask.
Det är där de stora beloppen i skatteundandragande har förekommit, och vi har säkrat betydande belopp den vägen. Vi har öppnat för en sänkning av bolagsskatt och arbetsgivaravgift, vilket Socialdemokraterna har stött. Vi ska naturligtvis fortsätta med viktiga projekt för att säkra våra skattebaser. Den frågeställningen ligger aldrig stilla.
Vi kommer hela tiden att ha nya uppslag och nya intressanta idéer för att motverka att man undandrar sig skatt. Det arbetet pågår för fullt och kommer fortsatt att drivas med kraft och kommer naturligtvis då och då att återrapporteras till riksdagen med konkreta förslag. Raimo Pärssinen reser här frågan om taxibranschen.
Det är alldeles uppenbart att det är en av de branscher där vi har betydande problem med svart verksamhet, delvis naturligtvis kopplat till grov ekonomisk brottslighet och till allmänt skatteundandragande. Där har vi som sagt fått en lång rad olika förslag från svartjobbsgranskningen och även i det ytterligare arbete som kommer från Krusell. Det pågår också ett omfattande arbete kring grov ekonomisk brottslighet.
Det arbetet kommer så småningom att avrapporteras och omvandlas till konkreta förslag. Raimo Pärssinen nämner specifikt en fråga kring tömningscentraler. Den frågan har han också ställt till statsrådet Torstensson som har beredningsansvaret för frågan och som naturligtvis ska återkomma i detta. Även när det gäller taxibranschen ska vi arbeta vidare med att skärpa regelverket och ha ett batteri av åtgärder som motverkar skattefusk och skatteundandragande.
Anders Borg (M):
Bosse Ringholm har i sin interpellation ställt tre frågor: 1. Vad är regeringens senaste bedömning av vad det statliga underskottet kommer att bli 2009 och 2010? 2. Vilka myndigheter kommer att behöva låna pengar för att klara sin verksamhet i år? 3. Har regeringen för avsikt att vidta åtgärder för att hålla tillbaka den statliga kostnadsutvecklingen, och vilka åtgärder kommer i så fall att föreslås? En utgångspunkt för regeringens ekonomiska politik är att värna ordning och reda i de offentliga finanserna.
Oavsett konjunkturläge är det viktigt att inte frångå denna princip. Vi befinner oss nu i ett läge med en nedgång i svensk och internationell ekonomi av sällan skådad styrka. Enligt kommissionens prognos från januari väntas EU-ländernas bnp falla med nära 2 procent i år. Samtidigt väntas budgetunderskottet bli mer än 5 procent av bnp i Frankrike, nästan 6 procent i Spanien, 11 procent i Irland och minst 9 procent i Storbritannien.
Sverige är en liten öppen ekonomi och den realekonomiska och finansiella kris som drabbat omvärlden påverkar självklart även oss. I den ekonomiska vårproposition som överlämnades till riksdagen den 15 april bedöms statens budgetsaldo i år och nästa år till minus 182 respektive minus 114 miljarder kronor. Myndigheternas resursbehov och kostnadsutveckling följs noga inom Regeringskansliet. För i år har regeringen bland annat föreslagit att Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen tillförs extra resurser.
Regeringens samlade bedömning utifrån det finanspolitiska ramverket och med beaktande av osäkerheten i bedömningen och riskbilden är att utrymmet för permanenta ofinansierade reformer är starkt begränsat. Det går dock inte att utesluta att ytterligare stabiliseringspolitiska åtgärder kan bli nödvändiga. Risken för att upplåningsbehovet ökar ytterligare är markant framöver bland annat på grund av eventuella infrianden av stora garantier riktade mot den finansiella sektorn.
Regeringen följer utvecklingen noga och kommer kontinuerligt att ompröva behovet av eventuella ytterligare temporära åtgärder med anledning av konjunkturnedgången.
Anders Borg (M):
Jag ska försöka svara på de många frågor som Bosse Ringholm ställer. Låt mig börja med myndigheterna, eftersom jag i mitt förra inlägg försökte reda ut ett antal andra frågeställningar. Vi har ett antal myndigheter. Det rör sig om polisorganisationen, Kriminalvården, Skatteverket, domstolar, Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan. Vi har på tilläggsbudgeten valt att tillföra en del extra medel till en del av dessa organisationer.
Det gäller alldeles särskilt Försäkringskassan som fick ett mycket betydande tillskott i tilläggsbudgeten. Jag kan naturligtvis välkomna att Bosse Ringholm ställer fler interpellationer. Men jag har inte för avsikt att ge mig in i myndigheternas budgetprövning och ge förbesked om den i ett känsligt budgetläge. Det är rimligt att vi har anslagskrediter. Anslagskrediter har vi för att de ska kunna användas och utjämna variationer.
Låt oss sedan komma tillbaka till frågan om arbetsmarknadspolitiken. Jag vill inte riktigt släppa den. Vi har nu en utbyggnad av aktiva åtgärder såsom de normalt definieras så att 5 procent av arbetskraften kommer att omfattas av det. Vi går från en nivå på strax över 2 procent upp till 5 procent av arbetskraften under de närmaste åren.
Jag är relativt övertygad om - men jag kan inte belägga det, eftersom jag inte har gått igenom alla våra medlemsländer i EU - att det som utmärker oss är att vi lägger större resurser på att bygga ut de aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärderna än de flesta andra EU-länder. Det är den aktiva arbetsmarknadspolitiken. För 2009 på tilläggsbudgeten är det i betydande utsträckning aktivitetsersättning och a-kassa.
Anslagen ökar från 47 till 94 miljarder. Det är en betydande resursökning som gör att Arbetsförmedlingen står bättre rustad att möta en period av bekymmersam utveckling. Jag skulle önska att vi kunde vara överens om att det är bra att vi i dag har en större tydlighet och starkare struktur för att Arbetsförmedlingen ska kunna få de resurser som är nödvändiga för att sätta in lämpliga åtgärder. Det är naturligtvis en av de saker som vi också till höstens budget har anledning att återkomma och fundera kring.
Det är väldigt prioriterat jämfört med alla vallöften som i övrigt också kan diskuteras.
Anders Borg (M):
Hillevi Larsson har frågat mig om jag i samband med den ekonomiska vårpropositionen avser att återkomma med en precisering av hur begreppet utanförskap ska mätas. Tidigare var debatten kring arbetslöshet alltför ofta fokuserad på antalet sysselsatta och arbetslösa. De kvantitativa sysselsättningsmål som användes kunde uppnås genom att människor flyttades från öppen arbetslöshet till arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller till tillstånd helt utanför arbetsmarknaden.
Målen tydliggjorde inte heller att det helt avgörande för ökad välfärd är att de nya jobben är varaktiga så att människor inte får problem på nytt när konjunkturläget blir sämre. Regeringens huvudsyfte med utanförskapsbegreppet är därför att belysa att betydligt fler än de som räknas som arbetslösa kan ha arbetsmarknadsrelaterade problem. För många kan dessa problem till och med vara allvarligare än situationen för de arbetslösa.
Utanförskapet är således ett samlingsbegrepp för ett allvarligt samhällsproblem och låter sig inte kvantifieras med en enda storhet. Utvecklingen på arbetsmarknaden måste därför bevakas med en bred uppsättning indikatorer som beskriver arbetsmarknadssituationen för hela befolkningen i arbetsför ålder. Regeringen presenterade ett ramverk för sysselsättningspolitiken i budgetpropositionen för 2009.
Ramverket syftar till att identifiera, styra åtgärderna till och följa upp de mest väsentliga problemen på arbetsmarknaden. Ett av de viktigaste beslutsunderlagen för detta är Statistiska centralbyråns, SCB:s, arbetskraftsundersökning, AKU. Sedan ett år tillbaka pågår på regeringens initiativ ett arbete med att vidareutveckla statistiken och statistikredovisningen baserad på AKU. Under hösten presenterades de första resultaten av detta arbete. Arbetet fortsätter, och SCB kommer successivt att publicera nya och bättre indikatorer.
Regeringen har i vårpropositionen redovisat utvecklingen på arbetsmarknaden utifrån denna nya statistik och avser att fortsätta med det även i kommande propositioner.
Anders Borg (M):
Den här debatten handlar ytterst om definitionen av utanförskap, vars kärna är skuggsidan av misslyckandet med full sysselsättning. Sverige har under lång tid haft för få människor som har haft en fast förankring på arbetsmarknaden. Människor har i kriser slagits ut och sedan inte kommit tillbaka. Det är vad utanförskap handlar om.
Det är vårt kanske viktigaste och mest omfattande socialpolitiska problem. Det är kanske vår största och mest allvarliga ekonomiska utmaning. Nu har vi globalt fått en ny arbetslöshetschock. De brukar slå ungefär likartat i olika länder. Nyckelfrågan är sedan hur väl vi återigen lyckas pressa tillbaka arbetslösheten. Hur mycket biter den sig fast och hur många går från arbetslöshet in i ett permanent utanförskap?
Hur vi ska möta detta är Europas, Sveriges och den industrialiserade världens viktigaste frågeställning i dag och de kommande åren. Vi har varit väldigt ärliga i den här diskussionen. I finansplan efter finansplan och i vårproposition efter vårproposition har vi redovisat svårigheterna med detta. Vi har valt att utveckla en bred approach till utanförskapsbegreppet för att just fånga det som är kärnan i svårigheten.
Det är varaktigheten, den tid man är borta och hur långt från arbetsmarknaden man står som är nyckeln. Man måste använda många mått. Det kan handla om sjukskrivningar, antal i åtgärder, sysselsättning, öppen arbetslöshet och förtidspensioner. Vi måste använda alla indikatorer vi kan för att se hur utanförskapet utvecklas. Sedan har vi den andra debatten med Hultqvist och Jansson, och det är bara att välkomna den. Socialdemokraterna har en verklighetsbeskrivning som är helt orimlig.
Allting som är fel i världen beror på regeringen. Man har en fullständig vanbeskrivning av vad vi gör. Vi genomför den kanske största utbyggnaden av aktiva åtgärder som nu sker i Europa. Man hävdar att den inte föreligger. Man föreslår åtgärder som i allt väsentligt skulle höja utanförskapet. Jag välkomnar en valrörelse där Eva-Lena Jansson och Peter Hultqvist får en mycket stark och dominerande ställning. Det skulle bidra till ett återval för alliansen.