Lennart Pettersson (C):
I dagens behandling av motionerna som rör associationsrättsliga frågor går det att läsa ut dels ideologiska och principiella skillnader, dels - kanske ännu mer - skillnader i attityder hur vi ser på företagen i Sverige.
Jag instämmer i motionärernas uppfattning att det är viktigt med en hyfsat jämn fördelning mellan män och kvinnor i bolagsstyrelser, och jag både hoppas och tror att alla här närvarande har samma uppfattning. Det vi tvistar om är vägen dit. Från Centerpartiets och alliansens sida förordar vi den frivilliga vägen, och där är opinionsbildning en viktig ingrediens.
En annan viktig faktor är att staten går före i jämställdhetsarbetet, både när det gäller kvinnliga chefer och en jämn fördelning i styrelserna. Detta har staten lyckats bra med.
Jag utgår nämligen från att uppgiften om att vi redan på den gamla regeringens tid nådde en kvinnlig representation i styrelserna på 40 procent är korrekt, och vi har färska uppgifter på att antalet och andelen kvinnliga chefer har ökat markant efter regeringsskiftet.
Låt mig alltså konstatera att den tidigare regeringen gjorde bra ifrån sig när det gäller de statliga styrelserna men att den nuvarande, med näringsminister Maud Olofsson i spetsen, har lyckats ännu bättre än sin föregångare i arbetet med att öka antalet kvinnliga chefer i statliga verk, bolag och myndigheter. Herr talman! Jag vill också säga några ord om revisionsplikten i små och medelstora företag.
Det är frågan om en regelförenkling, helt i linje med Centerpartiets och alliansens småföretagarpolitik. Den bedöms minska kostnaderna för svenska företag med ca 6 miljarder och är nu på väg att genomföras. Socialdemokraterna och Vänsterpartiet motsätter sig denna besparing och regelförenkling för företagen. De hänger kvar i gårdagens överbyråkratiska samhälle där kraven inte står i relation till nyttan.
Det är alltid lättast att ta exempel i sin egen närhet och omgivning. Låt mig därför beskriva mitt eget företag. Jag kan passa på att bekänna att styrelsen i mitt företag består till 100 procent av män, och suppleanterna består till 100 procent av kvinnor. Jag kan nämligen inte klyva mig, och jag kan inte heller klyva min fru.
Detta är viktigt att veta, och jag uppfattar att ni inte riktigt har klart för er hur småföretagsamheten fungerar i detta land. Huvuddelen av småföretagens styrelser består nämligen en person - en ordinarie ledamot och en suppleant.
Då vill jag fråga: Om det är så att vi skulle lagstifta om detta med minst 40 procent av det underrepresenterade könet, hur löser man det i alla de småbolag som bara har en styrelseledamot? Fram till i våras ägde jag ett mäkleriföretag i Svalöv med två anställda och har drivit det som aktiebolag det senaste tio åren.
De senaste tre åren har revisionsplikten kostat företaget nästan 10 000 kronor i genomsnitt varje år. Till detta ska läggas redovisningskostnader i form av bokslut och deklaration på ca 15 000 kronor, trots att vi har skött den dagliga bokföringen och skatteredovisningen själva.
Jag har kvar mitt bolag, även om jag har sålt verksamheten, och jag är fortsatt skyldig att använda en godkänd revisor, trots att det inte är någon aktivitet i bolaget. Se detta som ett konkret exempel på hur Socialdemokraterna och Vänsterpartiet vill fortsätta att fördyra för småföretagarna i Sverige. Det är viktigt att sköta sin ekonomi, men det gäller oavsett om man är företagare eller inte.
Detta går att hantera inom ramen för vanliga bokförings- och redovisningstjänster. De företag som känner sig otrygga med detta kan självklart använda godkända revisorer om de så önskar. De banker som vill ha en extra trygghet i kreditgivningen kan även framöver ställa krav på godkända revisorer om man så önskar.
Det finns alltså inga skäl, herr talman, att ställa sig bakom vare sig den eller övriga motioner, utan jag yrkar i stället bifall till förslagen i utskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer.