KBLab/rixvox huggingface dataset:
Désirée Pethrus (KD):
Att Vänsterpartiet sväljer den sociala pelaren och dess innehåll med hull och hår är ju på grund av att en punkt i den sociala pelaren är talet om minimilöner. Med det, menar jag, har vi redan börjat ge EU ett okej till att börja tala om minimilöner. Men vi i Sverige har ju ett helt annat sätt att arbeta och en helt annan lönemodell.
Jag menar att genom att säga ja till den sociala pelaren har Vänsterpartiet också sagt ja till att minimilöner nu kommer att diskuteras på EU-nivå, och det är helt fel väg att gå enligt mitt sätt att se det. Ni vill se en arbetsmarknadsmyndighet och har tyvärr röstat för en sådan i arbetsmarknadsutskottet. Kvotering av föräldraförsäkringen tyckte ni också var bra och sa ja till i arbetsmarknadsutskottet.
Ni har sagt ja till fem dagars ledighet för vård av anhörig utan någon konsekvensanalys av vad det betyder för företagen och svenska staten. Jag tycker att det här är att gå i helt fel riktning. När det gäller social dumpning är vi överens om att vi inte vill ha det. Jag kan ibland bli förvånad när jag läser i medierna att rumänska löner gäller i Sverige. Jag tror att till och med Jens Holm kan säga att så är det faktiskt inte menat.
Utstationeringsdirektivet och det tillämpningsdirektiv som man nu har sagt ska genomföras säger att vi måste se till att man inte går under de lägsta lönerna som finns i Sverige. Ett stort problem har varit att Byggnads inte har rapporterat till Arbetsmiljöverket vad det lägsta kollektivavtalet är, vilket gör att vi heller inte har fått en bra reglering där. Ingen ska dumpa lönerna.
I EU:s lagstiftning står det att man inte får dumpa löner under det lägsta kollektivavtalet i svensk lönebildning. Det är det som gäller, så kom inte och säg att Kristdemokraterna är för lönedumpning, för det är vi totalt emot!
Désirée Pethrus (KD):
Det är bra att vi får reda ut de här frågorna. Vi i Kristdemokraterna är naturligtvis för en social utveckling. Skillnaden mellan Vänsterpartiet och Kristdemokraterna är att vi tror att ekonomisk utveckling leder till en möjlighet att skapa sociala reformer, trygghetsreformer, olika bidragssystem och socialförsäkringssystem - det som vi har i Sverige.
Det ni vill göra tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet är att försöka skapa en situation där vi ska ha de här olika reglerna och alla direktiv som vi nu har fått på bordet. Vi ska ge allt åt alla utan att veta hur det ska finansieras. EU-kommissionen talar ju inte om hur det ska finansieras. Nu börjar Macron att tala om att det ska till en EU-budget. Är det via en EU-budget det ska finansieras?
Ska Sverige som nettobetalare betala ännu mer för att andra länder inte har gjort nödvändiga reformer? Man måste ju göra reformer i sitt eget land, och man måste satsa på ekonomisk utveckling. Det är där jag har invändningar. Att lastbilschaufförer tjänar 30 kronor i timmen är totalt oacceptabelt, och enligt EU-direktivet och utstationeringsdirektivet får det inte vara på det sättet.
Facket kan anmäla sådant här till EU-kommissionen och till EU-domstolen. Det är ju självklart att det går emot hela EU-direktivet. Hur skulle EU:s utstationeringsdirektiv se ut om vi sa att det är okej att åka till vilken lön som helst? Man får inte lönedumpa. Det är precis det EU-lagstiftningen säger. Er väg tycker jag dock är helt fel.
Vi är med på att jaga dem som missbrukar systemet - jaga, jaga, jaga dem! Det är helt okej att ge facket möjlighet att kunna ingripa, men det är inte så att regelverket på EU-nivå säger att vi måste reglera ännu mer och att EU ska ingripa ännu mer. Sverige och övriga länder ska se till att EU-regelverket fungerar.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar för att jag får ställa frågor till statsrådet i och med att hon deltar i debatten. Det är sådant som vi alltid uppskattar. Jag ställde två frågor till statsrådet i mitt huvudanförande. Den ena gällde det här med detaljerade regleringar av föräldraförsäkringen, som vi nu har uppe i arbetsmarknadsutskottet, och kvotering av föräldraförsäkringen.
Vi tycker att det är viktigt att man har föräldraförsäkring och att det finns någon typ av trygghet för arbetstagare inom EU. Det är vi helt för. Men att EU ska tala om hur många kvoterade månader vi ska ha i föräldraförsäkringen vänder vi oss starkt emot. Jag uppfattar nu att regeringen sitter och förhandlar om de här frågorna på EU-nivå. Hur ser statsrådet på att vi går i den här riktningen?
Kommissionens arbetsprogram 2018 Den andra frågan gällde något som vi också håller på och förhandlar om i arbetsmarknadsutskottet och som vi också säger blankt nej till, nämligen rätten till ledighet för vård av anhörig - en individuell rättighet att ta ledigt fem dagar per år. Det här är en fråga som brukar kunna lösas av arbetsmarknadens parter. Det kostar också pengar. Hur ska vi finansiera hela det här? Vilken är statsrådets syn på det?
Désirée Pethrus (KD):
Tack för svaret! När det gäller föräldraförsäkringen tycker vi att det är bra att den finns. I Sverige finns en individuell rättighet till ett visst antal månader. EU har sagt att det bör vara fyra, tror jag, månader som respektive förälder har rättighet till. Det har vi inga synpunkter på som en minimirättighet på EU:s arbetsmarknad.
Det vi ställer oss frågande till är varför EU ska tala om ifall vi ska ha en, två, tre eller fyra kvoterade månader. Det tycker jag är konstigt. I Sverige har man rätt att överlåta tid till den andra föräldern om den ena föräldern inte har möjlighet att ta ut all sin föräldraförsäkring. Det innebär i vissa fall att om den ena föräldern inte kan ta ut de fyra månaderna får barnet bara stöd av en förälder i fyra månader i stället för i åtta månader. Det tycker vi är fel väg för EU att gå.
När det gäller den andra frågan finns det ingen konsekvensanalys. Kvoteringen av föräldraförsäkringen kostar inga pengar. Men den del som handlar om rätten till ledighet kan däremot kosta för staten eller företagen. Jag tycker att det är märkligt att det inte finns någon konsekvensanalys av detta, och jag skulle gärna vilja höra en kommentar till det. Kommissionens arbetsprogram 2018 Slutligen gäller det den arbetsmarknadsmyndighet som ligger på EU:s bord och som vi har sagt nej till.
Vi hade frågan uppe i arbetsmarknadsutskottet. Hur ser statsrådet på att EU nu vill börja gripa in i det som handlar om vår arbetsmarknadsmodell? Vi riskerar att EU kommer in och bestämmer om minimilöner och hur vår arbetsmarknad ska fungera. Jag tycker att det är märkligt. Vi har ett regelverk, och det ska vi naturligtvis följa. Varför ska det finnas en EU-myndighet som ska ta över?
Vi menar att det redan finns en möjlighet att följa upp detta utifrån de regelverk som finns i dag.
Désirée Pethrus (KD):
Tack, utrikesministern, för svaret på min fråga om vad Sverige kan göra mer för att stödja civilsamhället i Turkiet. Ministern tycker också att angreppen på civilsamhället, som jag tar upp i min interpellation, är en viktig fråga, vilket är bra. I svaret säger utrikesministern att Sverige konsekvent arbetar för att uppmärksamma situationen för oppositionspolitiker, journalister och så vidare.
Jag hade kanske velat ha ett mer konkret svar på vad man gör och vad biståndsmedlen går till. Det talas om behovet av mer dialog med Turkiet och om 70 miljoner i bistånd till olika civilsamhällesorganisationer. Tror utrikesministern att det räcker?
Och vad är det för strategi som EU gemensamt skulle kunna ha för att få till stånd en förändring just för civilsamhället? Kan inte Sverige göra mer än så här? Det känns lite tunt.
En annan fråga som jag nämner i min interpellation, men som jag inte fick något svar på är om ministern inte hade kunnat vara mer högljudd och sagt någonting om gripandet av den svenske medborgaren Ali Gharavi som arbetade i Turkiet på ett civilsamhällesuppdrag för Amnesty?
Den tyska förbundskanslern Angela Merkel sa då att dessa gripanden - eftersom de inkluderade även en tysk medborgare - var "fullständigt orättfärdiga". Gharavi släpptes efter tre månader, men han tog det naturligtvis mycket hårt, det tror jag att alla förstår. Att sitta i fängelse och inte veta hur det ska sluta är alltid en fruktansvärt svår situation.
Och han är bara en av många i civilsamhället som har drabbats. Han fick förhoppningsvis någon typ av stöd av UD och har nu blivit frisläppt. Men måste vi inte vara ännu mer tydliga mot Turkiet när sådant här händer? Det är bra att Sveriges regering säger sig värna mänskliga rättigheter och demokrati i sin utrikespolitik.
Jag tror att många förväntar sig att Sveriges regering är mer högljudd och har en hög svansföring när det gäller att uttala sig mot de övergrepp som pågår i Turkiet. Det är en spänd situation när det gäller yttrande-, press- och organisationsfrihet.
Vi vet att Committee to Protect Journalists, CPJ, säger på sin hemsida att sedan 1992 - det är ju en ganska lång period, men ändå inte så lång - har 1 271 journalister mördats i Turkiet. Det är fruktansvärt.
Jag kan inte riktigt utläsa ur svaret vad det är som Sverige och EU kan göra för att få ett stopp på fängslandet av journalister. Turkiet ligger ju nästan längst ned i pressfrihetsindex. Jag tycker att Sverige kan göra mer. Vi har haft kontakt med de fackliga organisationer som finns i Turkiet genom SSKT, Svenska stödkommittén för mänskliga rättigheter i Turkiet. De kan inte längre agera fritt.
Vad gör Sverige och EU för alla dem som är fackligt aktiva i dag? För att inte tala om hbtq-personer som inte kan organisera sig. Jag är inte helt nöjd med ministerns svar om de 70 biståndsmiljonerna och dialogen med Turkiet, för det behövs också ledare som höjer sin röst. Sverige behöver höja sin röst gentemot Turkiet.
Sverige behöver också påverka EU att ha en ännu tuffare attityd gentemot Turkiet. Jag skulle vilja ha ytterligare fördjupning av det svar som jag tidigare har fått från ministern.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar utrikesministern. Jag tror att det är viktigt att vi fortsätter att hålla denna debatt vid liv och visar att vi i Sveriges riksdag har ett starkt engagemang för att få en bättre situation i Turkiet än vad som är fallet i dag. En del är EU-Turkiet-avtalet, där vi kommer att ha en fortsatt dialog.
Även om det inte är ett avtal som handlar om att ge Turkiet pengar - det är flyktingarna som ska få del av dessa medel - är det ändå en möjlighet till dialog. Jag skulle bara vilja höra om inte utrikesministern kan säga att hon och Sverige kommer att försöka driva att civilsamhällesorganisationer kanske ska kunna få någon del av medlen. Det var 30 miljarder förut, och jag vet inte hur många miljarder det kommer att bli i nästa paket. Men kanske kan någonting gå till civilsamhällesorganisationer genom ett särskilt stöd.
Nu är det många flyktingar. I går fick vi höra på ett seminarium här i riksdagen att ungefär 90 procent av syrierna vill stanna i Turkiet. Därför finns det naturligtvis ett behov av att ge dem stöd i Turkiet. Men en annan oroande faktor vi hörde om är att Erdogan nu vill ge vissa utvalda personer av de här syrierna möjlighet att bli medborgare. Det är 3,4 miljoner syrier i Turkiet.
Ger han en stor andel av dem medborgarskap för att få stöd till AKP, vilket han förväntas få, är det här naturligtvis också en säkerhetspolitisk fråga - vad kommer att hända om hans makt stärks ytterligare framöver?
Jag skulle avslutningsvis vilja höra något om stödet till civilsamhället även i flyktingsituationen och den säkerhetspolitiska frågan: Hur kommer Sverige att försöka se till att vi får en trygghet och att visa på att Turkiet verkligen är viktigt i vårt närområde? Om vi inte har stabilitet i Turkiet påverkar det EU men också Sverige.
Désirée Pethrus (KD):
Den humanitära krisen i världen innebär att mottagandet av asylsökande i Sverige är och har varit under mycket hård press. Många kommuner har gjort bedömningen att de inte har förmått leva upp till det som krävs för att garantera rättigheterna för dem som anländer. Särskilt allvarlig är situationen för de barn som har kommit hit.
Kristdemokraterna har tidigare motionerat om att inrätta en nationell krissocialjour med särskilt ansvar för ensamkommande barn och unga och att den bör inrättas under Statens institutionsstyrelse. Krissocialjouren ska finnas som en resurs för kommuner som behöver avlastning i arbetet med ensamkommande.
Den nationella krissocialjouren bör också ha befogenhet att upprätta mottagningsboenden, rekrytera familjehem, gode män och särskilt förordnade vårdnadshavare samt kunna ansvara för familjehemsplacering och verka som stöd för kommuner. Herr talman! Kristdemokraterna har stått bakom större delen av migrationsöverenskommelsen från oktober 2015. Den är viktig.
Men med den tillfälliga lagen har regeringen tyvärr tagit bort möjligheten att bevilja uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter för vuxna och särskilt ömmande omständigheter för barn. Det innebär att grunden för uppehållstillstånd inte längre finns för några av de mest sårbara personerna som nu befinner sig här.
Vi har varit med om och tycker att det är bra att vi har fått till lagen som gör det möjligt för studerande på gymnasienivå att få längre uppehållstillstånd och att sedan kunna söka arbete. Det är en bra väg för ensamkommande att kunna stanna kvar i Sverige. Herr talman! I går tog jag emot organisationen Vi står inte ut som har gjort den här namninsamlingen.
Jag har enormt stor respekt för hela det civila samhället, för lärare, socialsekreterare och andra som har engagerat sig starkt för de ensamkommande. Jag tror att det engagemanget är viktigt, både som stöd under tiden man är asylsökande och som stort stöd i integrationsarbetet.
Jag tror att alla är överens om att väntetiderna måste kortas, särskilt för barn och unga. Vi kan inte ha det som det är nu. Man hinner integreras, bli en del av samhället, lära känna klasskompisar och så vidare. Vi förstår alla att det är oerhört svårt att rivas upp från den situation där man har börjat etablera sig i Sverige.
Samtidigt måste vi ha en rättssäker process, så att det inte tas så snabba beslut att de inte blir bra. Det är helt enkelt en viktig avvägning. Jag tror dock att det som Vänsterpartiets representant gör när hon står här och överprövar migrationsdomstolarnas och Migrationsverkets beslut är en farlig väg att gå. Det var det vi inte skulle göra.
När det gäller vad som ligger bakom de olika besluten är det svårt att här i debatten gå i svaromål på en exakt fråga som tas upp. Det finns också några frågetecken när det gäller Miljöpartiets inspel här. Är det ett gemensamt inspel från regeringen som vi ska ta till oss? Miljöpartiet ingår i regeringsunderlaget.
Det är därför viktigt att få veta om det är ett inspel som regeringen gör för att på något sätt bjuda in Alliansen till överenskommelser.
Désirée Pethrus (KD):
Kristdemokraterna värnar, som jag tidigare har sagt, asylrätten och att varje ansökan ska prövas individuellt. Enligt lag är myndigheterna självständiga att utföra myndighetsutövning under lagarna. Med generell amnesti för afghanska asylsökande kan det inge falska förhoppningar och innebära att fler skickar iväg sina barn på farliga vägar mot Europa. Jag vet inte om det är bra.
Kommer än fler att skiljas från sina föräldrar frivilligt eller, som ibland, med tvång? Hur många fler kommer att lägga sitt öde i människosmugglarnas händer i hopp om ett bättre liv? Breddar vi debatten kan vi fråga oss: Vad gör vi för alla tjejer som finns i Afghanistan och som inte har någon möjlighet att komma till en tryggare värld?
Vi jobbar med biståndsfrågorna, men många av tjejerna skulle säkert också vilja komma till Sverige. Vad gör vi för dem? Vi från Kristdemokraterna arbetar för fler lagliga vägar in i EU. Vi vill se att fler kvotflyktingar ska få komma men att det ska ske på ett reglerat och ordnat sätt.
Slutligen vill jag, herr talman, betona att vi värnar en generös invandring, inte bara för det moraliska ansvaret utan även för att det är en tillgång för vårt land att människor kommer hit. I den här rättssäkra processen ska vi absolut alltid ha barnperspektivet i fokus. Barnen är de mest sårbara och de mest utsatta. Låt oss fortsätta att hålla diskussionen om barnens situation aktuell.
Därför tackar jag Vänsterpartiet för den här debatten. Den är viktig. Jag tycker att det är synd att den kidnappades för andra saker så som Sverigedemokraterna gjorde. Det här är en debatt som fortsätter att leva.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tycker inte att det stämmer. Sedan Socialdemokraterna och Miljöpartiet kom till makten har utvecklingen varit sådan att antalet sociala företag för första gången har minskat. Det finns ungefär 350 företag, och 35 av dem har tvingats att lägga ned eftersom upphandlingen från Arbetsförmedlingen inte fungerar. Arbetsmarknadsministern uppmanade tidigare till att låta Arbetsförmedlingen få en chans till att göra dessa upphandlingar. Men varför händer ingenting? Trots uppdrag till Tillväxtverket och Näringsdepartementet i två år, tror jag, händer ingenting. Varför?
Désirée Pethrus (KD):
Arbetet för att förebygga och bekämpa våld i nära relationer, våldtäkter och andra sexuella övergrepp, till exempel hedersrelaterat våld och förtryck, måste fortsätta. Det är viktigt att vi identifierar och vidtar fler konkreta åtgärder ur förebyggande, skyddande och straffande synvinkel.
Nu är det viktigt att vi fortsätter att lyssna på de berättelser som har kommit fram, så att vi inte glömmer vad vi har hört och vad vi behöver åtgärda. Många av de utsatta kvinnorna är dubbelt utsatta, det vill säga de är utsatta och kan inte söka hjälp. Jag tänker på dem som är utsatta för hedersrelaterat våld.
Det är bra att Vänsterpartiet har lyft upp debatten i dag, men det är anmärkningsvärt att Vänsterpartiet inte lyfter fram denna grupp, som har så svårt att höras, mer. Dubbelt utsatta kvinnor, som ofta lever i våra förorter, kommer inte till tals. Låt oss inte glömma det arbete som behöver göras på det området. Herr talman! Det krävs att vi inte blundar för våld mot kvinnor, varhelst det uppstår.
Jag har arbetat med jämställdhetsfrågor i över 30 år i politiken. Mycket positivt har hänt. Men metoo och alla de berättelser vi hör visar att arbetet inte är över.
Jämställdhetsarbetet och arbetet för allas mänskliga rättigheter kräver att vi fortsätter att hålla frågan högt på vår dagordning i våra familjer, ute i samhället, i skolor och i riksdagens kammare. Tack för en bra debatt!
Désirée Pethrus (KD):
Det är en relevant fråga som Martin Ådahl har. Vi har sagt att vi vill utreda förutsättningarna för en ny arbetsrätt. På det sättet är vi egentligen överens. Det vi känner en oro för är att vi har ett gäng som egentligen är helt motståndare till det, och sedan har vi er som vill driva på väldigt tufft. Vi är oroliga för att det kommer att ta lång tid. Det kommer att utredas, och i slutändan blir det ett mischmasch som kanske ingen är nöjd med.
Vi tänker då att vi har några konkreta förslag här i dag som vi skulle kunna rösta om och säga: Det här vill vi verkligen få igenom nu på en gång. Jag känner en väldigt stor skepsis inför att det kommer att komma loss någonting utifrån utredningen.
Désirée Pethrus (KD):
Jag kan absolut säga att jag välkomnar en utredning. Men jag är ändå fortsatt orolig för att vad resultatet kommer att bli utifrån den disparata utgångspunkten som de som har slutit januariöverenskommelsen kommer ifrån. Jag har många gånger här i talarstolen stått och pratat om att vi lever i en ny tid. Sedan lagen om anställningsskydd kom har arbetsmarknaden förändrats dramatiskt. Där är vi överens.
Jag tror att vi behöver förändringar, även om jag delvis kan hålla med om att lagen om anställningsskydd är ganska flexibel. Det är väldigt ofta så att det är de stora arbetsgivarna som har jurister och vet exakt hur de ska förhålla sig till lagen om anställningsskydd som vet hur man ska göra. Jag skulle vilja att fokus är framför allt på småföretagarna.
Det är de som behöver hjälp och stöd till mer flexibilitet i anställningsformerna. Jag välkomnar att det blir en utredning. Men jag oroas ändå över vad resultatet kommer att bli.
Désirée Pethrus (KD):
Det var inte så där jättemycket konkret som Helén Pettersson lyfte fram när det gäller turordningsreglerna och det som vi kan förvänta oss ska komma i den här utredningen. Det var inte så mycket tal om utredningen mer än om att försvara det som vi har i dag. Flera gånger i betänkandet hänvisar man till januariöverenskommelsen och utredningen om arbetsrätt.
Samtidigt kan vi se Socialdemokraterna vackla i debatten - än är det hit och än är det dit. En dag säger man att man inte ska ändra en punkt eller ett kommatecken i LAS, och nästa dag är man beredd att göra en utredning om turordningsreglerna och LAS. Hur ser Socialdemokraterna på behovet av en ny arbetsrätt? Är det en ny tid som kräver förändringar i arbetsrätten, enligt er?
Svider utredningen, eller är ni glada att ni tvingas att faktiskt göra någonting?
Désirée Pethrus (KD):
Just när det gäller arbetsrätt har väl Sverigedemokraterna faktiskt ganska många gånger samma åsikt som Socialdemokraterna, så jag tror inte att man kan hänvisa till att den stora förändringen skulle ha kommit på grund av Sverigedemokraternas inflytande. Det här är snarare någonting som Socialdemokraterna har gjort för att behålla makten. Det vet vi, och det har väl Socialdemokraterna också mer eller mindre indirekt erkänt.
Men jag får inget svar på vad som är förhoppningen från Socialdemokraterna att utredningen ska föra med sig. Vad är ingångsvärdet? Ni måste ha någon typ av värdering när det gäller vad ni vill åstadkomma med den här utredningen. Det skulle vara intressant om Helén Pettersson kunde formulera någonting på det området.
Arbetsmarknadsutskottet har beslutat att göra en resa till Danmark och studera deras flexicurity, alltså deras flexibla arbetsmarknadssystem. Socialdemokraterna har gått med på det - man har ordförandeposten i utskottet - så jag undrar: Hur ser Socialdemokraterna på behovet av mer flexicurity på svensk arbetsmarknad?