Rasmus Ling (MP):
Jag yrkar bifall till reservation nr 1. En skatteutgift är en avvikelse från normen i skattesystemet. Den är därför att betrakta som ett stöd, jämfört med hur regelverket i övrigt är uppbyggt.
Därför är det också viktigt att vi genomgående granskar dessa på samma sätt som vi granskar och debatterar utgifter som vi finansierar direkt med skattepengar. Sverigedemokraterna har missförstått denna ordning. I sin reservation vill de att direkta stöd till arbetsmarknadsområdet också ska ingå.
Det är dock frågor som debatteras i ett annat utskottsområde och givetvis även när budgeten diskuteras i kammaren. En av de enskilt största skatteutgifterna är de områden som har nedsatt moms. Normalmomsen är 25 procent, men livsmedel har 12 procent och en del andra områden 6 procent.
Det är självklart viktigt att se vad nedsättningar får för konsekvenser ur olika perspektiv, inte minst fördelningspolitiskt. Vi kan konstatera att flera av de borgerliga partierna har förespråkat höjd moms i olika former.
Moderaterna har velat höja momsen på livsmedel från 12 till 13 procent, vilket skulle innebära höjda kostnader för hushåll och företag med omkring 3 miljarder om året. Det skulle samtidigt bli en mindre skatteutgift för staten. I regeringens skrivelse redogörs lite grann för de fördelningspolitiska effekterna av den nedsatta livsmedelsmomsen.
I sammanhanget vore det önskvärt med en analys av i vilken utsträckning ökad moms skulle tas ut helt eller delvis på konsumenterna. När momsen tidigare sänktes för restauranger hade det en positiv sysselsättningseffekt.
Vi såg dock att initialt sänkta priser ganska snabbt gick upp, så påverkan för slutkunden blev mindre. Kristdemokraterna har föreslagit att samtliga momsnivåer ska höjas med 1 procentenhet. Det skulle innebära höjda kostnader med 16-17 miljarder.
Kristdemokraterna är inte blyga i alla sammanhang. Vid sådana kraftiga höjningar som Kristdemokraternas blir det ännu viktigare att se vilka konsekvenser det skulle få. Herr talman! Reseavdraget är också en av de stora skatteutgifterna.
För 2017 beräknas det till 5,6 miljarder, och det är ett avdrag som gynnar bilism i framför allt Mälardalsregionen. I Landsbygdskommittén var alla partier överens om att det här skulle ses över och göras om för att få till en mer träffsäker utformning.
Det finns liknande system i flera av våra grannländer, där inte bilen gynnas på samma sätt som i dagens Sverige jämfört med andra transportslag. Det var glädjande att flera partier var överens om detta både i Landsbygdskommittén och i Miljömålsberedningen.
Vid behandlingen av detta i utskottet bildade allianspartierna och Sverigedemokraterna majoritet om att kommande skrivelser om skatteutgifter fullt ut bör analysera enskilda skatteutgifters effektivitet och sysselsättningseffekt. Det är ett onödigt tillkännagivande, då det är det som görs i dag.
Samtidigt blundar man för att det finns fler hänsyn att ta än strikt sysselsättningsmässiga. Fördelningspolitik, miljö och klimat samt bostäder är alla viktiga frågor. Men det här är någonting som man väljer att bortse ifrån när man helt och endast vill inrikta sig på sysselsättningseffekter. Bland de nyheter som är aktuella i ämnet under året finns tonnageskatten.
Det var en fråga som det inte hände någonting med under väldigt många år, men nu har detta äntligen kommit på plats. Det gynnar svensk sjöfart, miljöanpassade transporter och näringslivets konkurrenskraft på en gång, vilket är väldigt bra. Växa-stödet införs också. Det är en nedsättning av arbetsgivaravgiften för aktiebolag som ska anställa sin första person.
Den största tröskeln är att anställa just den första personen. Att vi kan underlätta för det är därför väldigt bra. Momsen sänks också för reparationstjänster och naturguidningar. Det här är väldigt bra exempel på grön skatteväxling. Vi höjer skatten på miljöfarliga saker som flyget och sänker den i stället på arbete. Det blir vinn-vinn av sådana reformer. Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 1.