KBLab/rixvox huggingface dataset:
Penilla Gunther (KD):
Det har Kristdemokraterna redan gjort genom den handlingsplan som är beslutad av regeringen 2010, så det kan jag direkt svara ja på. Det var precis det jag efterlyste i mitt anförande: Vi vill alltså ha en fortsättning på den här handlingsplanen. Den ska inte ligga och samla damm, utan den ska utvecklas eftersom vi fortfarande ser behov av att få fler att förstå och få en större kunskap om vad arbetsintegrerande sociala företag är.
I arbetsgruppen som har kommit överens om handlingsplanen ingick, förutom regeringen, Tillväxtverket, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, SKL och kanske ytterligare någon myndighet som jag har glömt.
Precis som det står i betänkandet fick sedan även Tillväxtanalys i uppdrag att se över behoven för den här typen av företagande. Men det är tre år sedan, så i den meningen kan jag verkligen tycka att vi ska ta nya tag i det här. Vi vet till exempel att lönebidraget behöver höjas. Vi behöver se över just stödstrukturen.
Handlingsplanen är alltså bra i sig, men den måste utvecklas. Där hoppas jag verkligen att man från Tillväxtverkets sida ska kunna driva på det här arbetet. De har nämligen gjort en kartläggning av alla de över 300 företagen som finns inom den här sektorn. Antalet växer, men det skulle kunna gå att växa ytterligare om även kommunerna förstod sitt ansvar i detta.
Penilla Gunther (KD):
Det verkar som om Carina Adolfsson Elgestam över huvud taget inte hörde vad jag sade i mitt anförande. Det är ju väldigt tragiskt att jag uppenbarligen inte har nått fram, eftersom vi står så nära varandra här. Det här handlar helt enkelt om att vi har en handlingsplan, men jag säger att handlingsplanen måste utvecklas. Vi vet allihop i den här kammaren att det inte alltid är motionerna i sig som går igenom, men förslagen kanske kommer fram dit de ska i alla fall.
Att jag menar att Tillväxtverket ska vara drivande vad gäller sociala företag är helt enkelt därför att de har fått i uppdrag av regeringen att göra så. De har gjort en kartläggning. De vet vad företagen behöver. De är väl insatta i det här. Det drivs en hemsida, www.sofisam.se, tillsammans med andra aktörer. Det finns en temagrupp som jobbar med frågorna och så vidare som hamnar just under Tillväxtverkets vingar. Varför skulle vi vara emot det?
Det kan inte Carina Adolfsson Elgestam vara heller. Det är naturligtvis någonting som vi ska jobba med gemensamt - att politiskt driva på att det här goda arbetet faktiskt fortsätter. Vi ser också behovet av att kommunerna tar ett ökat ansvar, att man förstår vad det här gäller.
Vi har inte råd att låta människor gå arbetslösa på grund av arbetshinder när de faktiskt kan komma ut i den gemenskap som ett arbete innebär. Varför skulle vi inte jobba vidare med det på en redan inslagen väg i stället för att gå några sidospår och tro att vi hittar rätt igen? Det tror inte jag på, men jag tror på att utveckla den handlingsplan vi har och att vi faktiskt ska kunna påverka också myndigheterna i rätt riktning.
Det är naturligtvis ett politiskt ansvar, och det är jag villig att ta.
Penilla Gunther (KD):
Detta är egentligen en replik på Krister Örnfjäder. Jag sitter här och blir upprörd över den nonchalans som han visar. Jag vill påstå att det är okunskap, fast det bär mig emot att säga det. Eftersom jag sitter i arbetsmarknadsutskottet vet jag att det där handlar mycket om att se på de subventionerade anställningarna. Det har satsats mer pengar än någonsin. Vi vet att det finns människor som verkligen behöver dessa stöd.
Men arbetsgivarna tar inte emot vare sig gamla, unga eller däremellan i tillräcklig omfattning. Vad ska vi göra åt det? Det finns till och med 90-procentiga subventioner av anställningar, men de här människorna tas ändå inte emot. Vad ska vi göra åt det?
Det har införts handledarstöd, som jag själv har varit med och kämpat för, för att arbetsgivare ska kunna avsätta tid och till och med få betalt för att ta emot personer. Det handlar inte minst om personer med arbetshinder, som står allra längst ifrån den ordinarie arbetsmarknaden. Vad ska vi göra åt det? Självfallet måste arbetsgivarna ta sitt ansvar i detta.
Men vilka ytterligare jobb skulle det ge att höja momssatsen inom restaurangnäringen? Många ungdomar har sin första arbetsplats inom just restaurangnäringen. Om vi talar om besöksnäringen finns det väl ingen av oss som inte vill gå och fika på ett kafé eller äta på en restaurang.
Vi själva som riksdagsledamöter blir ganska ofta bjudna på middagar, och vi äter lunch varje dag. Skulle vi på något sätt särskilja jobb från jobb och säga att de här jobben inte är lika viktiga? Om det är det som Christer Örnfjäder vill säga tycker jag att Socialdemokraterna har missat någonting väldigt väsentligt och grundläggande i näringspolitik, att alla jobb och företag är lika viktiga.
Penilla Gunther (KD):
Det är roligt med människor som talar om tystnad. Per definition är det då inte helt tyst. Jag kan konstatera att ministern inte har svarat på en enda av de frågor som jag ställde i mitt anförande. Hur är det tänkt med satsningen på life science? Jag undrar om man tänker så här: Oj, nu pratar alla om life science.
Nu måste vi också göra det och visa oss framåt och kunniga i det här ämnet, och så måste vi hitta pengar någonstans också. Då visar det sig att inte ens förespeglingarna om medel till utveckling av svensk life science-industri har någon täckning. De pengarna tänker man i stället ta för att ha något slags samrådsmöten och grupper som träffas.
Vad de ska komma fram till har vi ännu inte sett. Det mest intressanta är att vi inte har sett någon form av samtal kring dessa frågor i utskottet. Det har inte ens lyfts upp i utskottet, utan man får läsa i en av Sveriges affärstidningar om hur ministern har tänkt sig att det här området ska utvecklas.
Jag själv, som är ganska engagerad i life science-frågor och har varit det i några år och som dessutom var företagsutvecklare innan jag kom in i riksdagen, tror att jag har ganska bra kläm på hur både kapitalförsörjningssystemet och företagsutvecklingssystemet ser ut i Sverige, på lokal, regional och statlig nivå. Vill ministern ha svar om Almi kan vi ta det i nästa omgång.
Penilla Gunther (KD):
Frågan kvarstår, ministern. Hur är det tänkt att man ska omvandla ett bolag som är specialiserat på fordonsindustrin och dess aktörer till att plötsligt kasta om och bli kunniga i allt som rör life science? Det är en enormt bred bransch med enormt många aktörer.
Hur är det tänkt att man skulle ha gått in på bästa sätt där, från att ha kunnat allting om fordonsindustrin till att kunna allting om life science? Jag är ledsen, men jag tror inte på den transformeringen över huvud taget, även om det heter Fouriertransform. "Transform" kanske inte ska innebära detta i alla fall.
Ministern nämnde förut att svenska företag måste bli aktiva för export och kanske behöver kapitalförsörjning. Just inom life science har man stora utvecklingsmöjligheter. Inte minst är vårdföretagen en viktig exportnäring.
Där har dock regeringen dragit bort mattan fullständigt för de möjligheter som finns för svenska vårdföretagare att bedriva vård på export. Det vet vi inte minst genom Swedecare. Även om det inte är ett statligt bolag utan ett bra samarbete mellan offentligt, privat och akademin vet vi att det finns en stor möjlighet för export inom just vårdföretagen och just till Asien, som ministern nämnde.
Där sätter man alltså fullständigt krokben för dessa företag och skapar en osäkerhet över huvud taget när det gäller utveckling och att anställa, vilket tidigare talare har nämnt. Ekvationen går inte ihop. Antingen satsar man på en bransch i taget och vet vad man gör, eller så gör man det inte alls. Det här blir nämligen inte bra.
Penilla Gunther (KD):
När det gäller RUT-företag och vinster måste jag tyvärr säga att Birger Lahti har fullständigt fel. Kan du hitta någon siffra någonstans i detta land, Birger Lahti, där ett RUT-företag har hittat sådana möjligheter att tjäna pengar och få sådana vinster att man investerar i en bank utomlands?
Det vore verkligen jätteintressant att få ta del av den statistiken. RUT-företag är oftast väldigt små. Det handlar om att starta och driva företag även på landsbygden, vilket Birger Lahti och jag har debatterat tidigare, och om att ha företag i hela landet.
Inte minst utlandsfödda har fått möjligheter att komma in i en bransch där mycket svartjobb förekommit tidigare. Svarta jobb har blivit vita. Det tycker jag är en viktig åtgärd. När det gäller läxhjälp, poolrengöring och sådant är det ytterst få, i alla fall som jag känner, som har pooler att rengöra.
Men jag kan också ifrågasätta det, och man kan strama åt det. Men se då till att RUT-avdraget hjälper dem som behöver ha hjälp! Vad gäller läxhjälp tycker jag att alla barn ska kunna få det, men det har funnits möjlighet att köpa det i alla år. Det fanns även när jag var liten.
Tyvärr fick inte jag del av det, men det kommer alltid att finnas tjänster som alla inte kan välja.
Penilla Gunther (KD):
Jag kan ställa frågan tillbaka till Birger Lahti. När det handlar om att upphandla tjänster med offentliga medel är det aldrig någon som frågar om ett byggföretag, ett anläggningsföretag eller något annat som upphandlas av det offentliga har rätt satta priser, används rätt och så vidare.
Men när det handlar om RUT-företag och vårdföretag är det en helt annan typ av resonemang. Jag förstår fortfarande inte det.
Under alla de år vi har diskuterat vinster i välfärden, RUT-företag som satsar på hemtjänst och så vidare, inte minst inom LOV, har jag verkligen inte förstått Vänsterpartiets motstånd. När det handlar om ROT-avdraget kan man naturligtvis ställa frågan: Hur länge ska det finnas?
Är det också värt att pröva, om man nu håller på att se över RUT-avdraget? Jag har inget bra svar på det. Men jag kan ställa dem jämsides och titta på om den enes jobb - att sätta in fönster - är mer värt än den andres - att putsa dem.
Den diskussionen kan absolut behövas. Vi ska se till att de offentliga medlen går till dem som verkligen behöver dem. Där tror jag att vi är ense.
Penilla Gunther (KD):
Det är intressant att höra Anna Wallén tala, på många sätt. Hon talar om exportmöjligheter, om Västmanland - hennes valkrets - och om de tusentals kronor som varje västmanlänning kan generera i exportintäkter till Sverige.
Jag vill gärna komma in på just det som Anna Wallén avslutade det förra replikskiftet med, mänskliga rättigheter. Jag är också av den åsikten att vi ska värna mänskliga rättigheter och vara en föregångare när det gäller att främja mänskliga rättigheter och demokrati i världen. Men detta har ett pris - i allra högsta grad.
Kina har vi förmodligen ett antal avtal med. Det bedöms vara på det sättet att vissa fångar i Kina blir ofrivilliga organdonatorer. Vad tycker vi om det? Ska vi avsluta alla handelsförbindelser med Kina med anledning av det?
Det finns ett antal länder där vi kan hitta saker som vi svenskar tycker är helt orimliga utifrån mänskliga rättigheter. Ska vi avsluta alla handelsavtal med alla? Jag har inget bra svar, men jag skickar gärna frågan vidare till Anna Wallén. Jag skickar också vidare frågan om exportmöjligheter för våra svenska företag när den svenska regeringen ger dubbla budskap.
Vård och omsorg är inte något värt när det gäller företagande. Men ett samtidigt svek är att regeringen jobbar för att hitta ännu fler möjligheter att exportera just den goda svenska vården och omsorgen eftersom andra länder efterfrågar kunskap om detta, inte minst äldrevård.
Penilla Gunther (KD):
Det Anna Wallén framför här är ju jätteintressant. Jag hoppas att alla lyssnar noga, därför att handelsfrämjande kan i så fall ske till vilket pris som helst. Oavsett om mänskliga rättigheter kränks på de mest vedervärdiga sätt är det alltså så att främjandet av den svenska handeln och exporten tydligen är mer värt, om det inte handlar om vapenexport.
Är det så jag ska tolka Anna Wallén är det värt att uppmärksamma på alla fronter, för det är i så fall någonting som man måste diskutera politiskt: Hur ska man hantera detta om människovärdet blir mindre än penningvärdet?
Frågan om vård- och omsorgsföretag handlar om samma sak som vi nyss talade om i debatten, det vill säga att få människor att våga starta och driva en verksamhet med vård och omsorg som också kan föras ut i resten av världen med de goda, som jag anser, och demokratiska rättigheter och värderingar som svensk vård och omsorg har i grunden.
Det finns många länder som är intresserade av den svenska vården. Swecare är det forum där akademi, offentligt och privat inom vård och omsorg jobbar tillsammans för att föra ut detta, och det har ett ganska högt exportvärde och intresse världen över. Men när den svenska regeringen bidrar till en osäkerhet för dessa företag finns det heller ingen anledning för dem att vara kvar i Sverige så att vi får en export.
Så småningom kan vi snarare hamna i en situation där vi behöver en import av den här typen av tjänster. Då kommer vi också in på life science som hanterar medicinteknik och läkemedel inte minst. Hela denna sektor har ett otroligt stort exportvärde.
Penilla Gunther (KD):
Kan elnätsverksamhet verkligen vara något att tala om? Med tanke på beslutet om Ringhals kan vi fråga oss hur mycket el vi egentligen har att distribuera framöver. När det handlar om att kunna bedriva en effektiv och säker eldistribution är det nog bland det viktigaste vi kan tala om i energiväg.
Stamnätsutbyggnaden med Sydvästlänken berör många människor i de områden där länken ska byggas. Det finns en oro, inte minst för påverkan på hälsan.
Vi kan tycka mycket om människors funderingar om teknikens påverkan och så vidare, men oron kan vara minst lika farlig för människor som om det de facto är så eller inte.
Därför är det viktigt för Svenska kraftnät att ha relevanta möten med berörda fastighetsägare och människor på bygden som funderar över om det är bäst att ha ledningarna i luften eller marken och så vidare. Det måste ändå finnas en samhällsekonomisk lönsamhetsbedömning för Svenska kraftnät och givetvis för samhället i stort.
Vi ska dock ha klart för oss att överföringskapaciteten har en direkt inverkan på den prisbild som konsumenten får. De elområden som har funnits sedan 2011 har främst påverkat priserna i södra Sverige. Det beror på den begränsade överföringskapaciteten.
Även om det inte är en jättestor skillnad så märks den, enligt Riksrevisionen och Energimarknadsinspektionen. När det gäller just överföringskapaciteten är det viktigt att vi har ett säkert system för dessa elnät och att människor blir behandlade lika över hela landet.
Att vi ska ha ett land som fungerar likadant från norr till söder är verkligen på agendan just nu. Är det något vi tar för givet är det en eldistribution som fungerar. Det finns diskussioner i andra länder i Europa om kostnader för el. Vi har hört begreppet energy poverty och att människor inte har råd att betala sina elräkningar.
I det land som vi har turen att bo i har vi en annan tanke kring detta: Det ska vara en rättighet att ha en bra eldistribution så att vi kan tända våra lampor, laga mat på våra spisar och så vidare. Därför är det en viktig fråga.
Vi kan också ta upp frågan om elcertifikaten, men det kommer vi till i en annan debatt så småningom. Vi kan givetvis också tala om Ringhals och skatterna som regeringen tänker lägga på kärnkraften. Är att ta bort en del av vår baskraft i förtid den viktigaste miljöåtgärden man kan göra?
Låt oss i så fall vidta andra åtgärder så att vi får fram fler energislag eller bygga vidare på dem vi har så att de utvecklas och ger större effekt. Herr ålderspresident! Det här är en viktig diskussion, men jag avvaktar med den tills den kommer upp i ett annat ärende.
Penilla Gunther (KD):
Jag kan inte låta bli att reagera. För nytillkomna besökare i kammaren kan jag meddela att vi egentligen har en debatt om Riksrevisionens rapport om exportgarantisystemet. Det kan man inte tro. Här har det nämligen handlat om precis allt annat inom det politiska fältet.
Den som jag tror slog rekordet var den socialdemokratiska ledamoten Anna Wallén som inte kunde undanhålla sig från att ta till en totalt förfärlig retorik gentemot den före detta alliansregeringen. Hon anklagade den för att ha tagit livet av folk.
Här i kammaren får man väl ändå någon gång fundera över om vi ska hålla på med den typen av retorik eller om vi ska hålla oss till ämnena för debatterna. Det kanske är sådant som man lär ut på Bommersvik och socialdemokratins andra kursgårdar. Men det är inte vad jag som kristdemokrat har lärt mig.
Annars skulle jag mycket väl kunna gå igång på och säga att fastighetsskatten drev folk från hus och hem, att förtidspensioneringar i hundratusentals osynliggjorde människor i det här landet och att det bara handlar om människor som kollektiv och inte efter behov. Det skulle jag kunna gå igång på. Jag lovar. Och det kan vi gärna ta en särskild debatt om. Sverige har tack och lov förändrats efter åtta år med alliansregeringen.
Folk tänker själva. Och det är jag otroligt tacksam för.
Penilla Gunther (KD):
Då kan jag påminna Anna Wallén om vad hon faktiskt sa. Hon nämnde ensamstående föräldrar som inte har råd och arbetslösa som uppenbarligen inte längre har råd att leva. Jag uppmanar ledamoten att själv ta del av vad hon har sagt från talarstolen i dag.
Mina allianskamrater, som du nämnde, har nog samma uppfattning som jag har om vad som faktiskt sas. I fullmäktige kan ordföranden ibland slå klubban i bordet och säga att talaren inte håller sig till ämnet. Så gör vi inte här, men det borde uppenbarligen göras.
Det som sas i anförandet var väldigt långt ifrån ämnet om exportgarantisystemet och hur det fungerar. Jag vågar nog påstå, Anna Wallén, att du själv hade kunnat hålla dig till ämnet, utveckla det och svara på frågor utifrån den skrivelse som regeringen har lagt fram i anslutning till Riksrevisionens rapport.
Men jag hörde dig inte säga någonting om stora och små företag och om hur Exportkreditnämnden ska använda kreditsystemet för att gynna till exempel småföretag. Det tog jag upp i mitt anförande. Varför inte hålla sig till det och utveckla det, om nu ledamoten företräder en regering som i och för sig inte har samrått med det andra regeringspartiet?
Det hade varit intressant att höra hur ni ska lösa problemen när små företag inte får del av exportkreditgarantierna.
Penilla Gunther (KD):
Vilken tur att vi har en kristdemokrat här som har ett gott humör! Det passar ju bra vid det här tillfället. Anna Wallén tycker uppenbarligen att höjda skatter är bättre än sänkta skatter.
Minskad konsumtion är bättre än ökad konsumtion för att man ska få fart på näringslivet - både små och stora företag - och de olika branscher som finns i det här landet. Du talade flera gånger om Västmanland, Anna Wallén, som det största och bästa länet i det här landet när det gäller exportföretag.
Ja, men jobba för dem då! Se till att åkerinäringen får bättre villkor! Försämra inte för dem! Höj inte skatterna för folk i allmänhet genom att minska möjligheterna för företagen att anställa människor! Det är ju helt galet.
Är det verkligen så att både socialdemokrater och miljöpartister tror att höjda skatter på arbete ska ge fler arbeten? Det måste ju vara en helt ologisk kullerbytta som inte heller går att förklara utomlands, om nu någon skulle våga sig utanför landets gränser och försöka att göra det.
Jag ser inte någon möjlighet för att vi kommer att få en bättre arbetsmarknad, ett starkare företagande och därmed också en starkare export. Men jag hoppas det, både för Anna Walléns skull och för oss alla andra som inte bor i landets bästa exportföretagarlän Västmanland. Jag hoppas det också för mitt län, Västra Götaland.
Riksrevisionens rapport om effektivitet i exportgarantisystemet Jag vill än gång säga i den här debatten att jag hoppas på en bättre exportgaranti helt enkelt för alla företag.
Penilla Gunther (KD):
Jag kan vända på det och ställa en fråga tillbaka till Lise Nordin: Vad har Miljöpartiet emot tillväxt? Vad har Miljöpartiet emot att man ger långsiktiga spelregler för Sveriges företag när vi ser att de energislag som är förnybara i dag inte räcker till för till exempel basindustrin?
Man lägger däremot på ytterligare skatter på företag som vill etablera sig i Sverige. Vi ser att man i andra länder ger sänkt energiskatt i stället. Frågan måste nog tyvärr kastas tillbaka. Kristdemokraterna har en ganska pragmatisk hållning till det här med förnybar energi.
Vi önskar inget hellre än att det skulle vara möjligt att hitta energislag som på alla sätt och vis kan tillgodose både Miljöpartiets och våra grunder vad gäller ekologisk hållbarhet, försörjningstrygghet och konkurrenskraft.
Men i dagsläget ser vi inte att det är möjligt att göra det och samtidigt ha en tillväxt som är säker och trygg, med en försörjning också för våra människor i fråga om arbetstillfällen i Sverige. Hur ska vi tillgodose industrins behov av el? Jag har inte fått något svar från Lise Nordin, vad jag vet, på den frågan.
Det är faktiskt så att så länge vi inte har forskat tillräckligt mycket och så länge vi inte har fått fram större möjligheter att få ut mer effekt klarar sig inte vissa företag på den energiförsörjning som tillhandahålls, om det skulle vara utan kärnkraften.
Penilla Gunther (KD):
Lise Nordin hörde mig säkert säga att vi önskar mer investeringar i långsiktigt hållbara energislag som vindkraft, vattenkraft, bioenergi, vågkraft, solenergi, geotermisk energi och tidvattenkraft. Det finns säkert fler, som jag har glömt i den här uppräkningen.
Det kan Lise Nordin med all säkerhet mycket bättre än vad jag kan. Men vi ser att vi behöver ha kärnkraften under en övergångsperiod. Vi måste ha ett kontrollerat generationsskifte i svensk kärnkraft. Hur ska vi göra annars? Vi har ju kärnkraften i dag. Hur ska vi göra? Ska vi stänga av den?
Och sedan får det gå som det går, och vi får se om vi får fram några andra energislag som kan tillhandahålla lika mycket effekt. Eller hur är det tänkt? Det är det som är den stora frågan med Miljöpartiets energipolitik. Det går så lätt att säga att vi bara ska göra det eller det och ha det lilla inslaget av vindkraft för stora industrier. Nej, jag tror inte på det resonemanget.
Jag tror däremot att vi behöver den här mixen av energislag, som för både små och stora företag tillhandahåller det energislag som kan vara bäst. Jag ska också svara på din tidigare fråga. Kristdemokraterna vill inte ha någon uranbrytning i det här landet. Vi strävar efter att få en så säker slutförvaring av kärnavfallet som det bara är möjligt.
Och i det arbetet hoppas jag att vi ska komma överens över blockgränserna om hur vi ska göra det här även i framtiden. Däremot tror jag inte på en ny energikommission med tanke på det läge som vi har i dag. Det gäller inte minst samtalsklimatet. Frågan om det klimatet ser jag som lika viktig som någon annan klimatfråga.
Penilla Gunther (KD):
När Åsa Westlund pratar om imageproblem känner jag att det i första hand ligger på det socialdemokratiska partiet. Sociala relationer utgår oftast från att man har en vänlig ton när man bjuder in. Det tillhör liksom allmän konvenans eller etikett eller vad man nu ska kalla det.
Om någon bjuder in med höger eller vänster armbåge, vilket som, tror jag faktiskt inte att någon enda är särskilt intresserad av att umgås med den personen. Det är inte roligt att gå på partyt, så att säga, om man känner att man egentligen inte är särskilt välkommen och dessutom känner att man inte skulle kunna ha en konstruktiv diskussion eller ett konstruktivt samtal.
Det här med image ligger nog främst hos regeringspartierna tillsammans, men kanske speciellt hos Socialdemokraterna. Det är ett allvarligt läge Sverige befinner sig i, med risk för att utländska investerare inte skulle välja Sverige. Jag antar, Åsa Westlund, att vi fortfarande pratar om energipolitik här och inte politik rent allmänt.