Thomas Bodström (S):
Yvonne Ruwaida har frågat mig om jag avser att vidta någon åtgärd när det gäller motiven till 16 kap. 8 § brottsbalken om hets mot folkgrupp, om jag avser att vidta någon åtgärd för att säkerställa att regeringens lagstiftningsförslag, inom mitt ansvarsområde, fullt ut beaktar de konsekvenser som Europakonventionen om mänskliga rättigheter medför och om jag i övrigt avser att vidta någon åtgärd med anledning av en dom från Högsta domstolen angående hets mot folkgrupp meddelad den 29 november 2005.
Börje Vestlund har frågat mig vilka åtgärder jag har för avsikt att vidta för att stoppa hets mot folkgrupp utifrån religiösa urkunder i framtiden. Regeringen har länge betonat att kampen mot rasism, främlingsfientlighet och homofobi är en av de viktigaste samhällsfrågorna över huvud taget. Alla individer har lika värde och ska behandlas med samma hänsyn och respekt. Detta var också bakgrunden till att hets grundat på sexuell läggning kom att omfattas av straffbestämmelsen om hets mot folkgrupp.
Skyddet mot kränkande uttalanden måste dock alltid vägas mot yttrandefriheten och i vissa fall religionsfriheten. När straffbestämmelsen ändrades och bland annat homosexuella lades till som skyddad grupp gjorde regeringen bedömningen att intresset av att skydda gruppen mot hot och andra uttryck för missaktning är förenligt med bestämmelserna om yttrandefrihet och religionsfrihet i såväl regeringsformen som Europakonventionen. Lagrådet liksom riksdagen godtog regeringens bedömning.
Även HD konstaterar i den nämnda domen att bestämmelsen om hets mot folkgrupp i och för sig ryms inom de ramar som Europakonventionen ger. Det HD gör är att i det aktuella fallet tolka bestämmelsen i ljuset av Europadomstolens praxis om konventionsbestämmelserna. Vid en samlad bedömning har det i just detta fall lett till en friande dom. Europakonventionen har alltså beaktats när lagändringen gjordes. En sådan bedömning görs alltid när konventionsbestämmelserna berörs av lagstiftningsförslag.
Ansvaret för att tolka straffbestämmelser i enskilda fall ligger alltid på domstolarna. Bestämmelsen om hets mot folkgrupp måste fortfarande prövas i varje enskilt fall. Denna prövning ska ske i ljuset av såväl förarbetena som Europakonventionen. Konventionen gäller som svensk lag och ska tillämpas direkt av domstolarna. HD:s dom innebär inte att det är fritt fram att hetsa mot homosexuella eller andra grupper som omfattas av straffbestämmelsens skydd.
Dessutom har riksåklagaren nyligen överklagat ytterligare en dom avseende hets mot homosexuella till HD. Det finns anledning att behandla dessa frågor med försiktighet. En skärpning av bestämmelsen skulle kunna riskera att stå i strid med Europakonventionen. Ett förtydligande av bestämmelsen riskerar att innebära en inskränkning av bestämmelsens räckvidd, vilket skulle kunna ge ett försämrat skydd för utsatta grupper. Det vill jag självfallet undvika. Dessutom kan HD komma att ge ytterligare vägledande uttalanden i mål om hets mot homosexuella och jag följer självklart utvecklingen.
Strafflagstiftningen är emellertid bara en av flera viktiga delar i kampen mot rasism och homofobi. Intolerans måste bekämpas på alla fronter. Exempelvis är insatser för att påverka attityder hos både vuxna och ungdomar, inte minst inom skolan, viktiga. Skolan ska förmedla alla människors lika värde. Polisen är ålagd att ägna särskild uppmärksamhet åt brott med rasistiska och homofobiska inslag.
Även andra myndigheter, till exempel Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning och Forum för levande historia arbetar mot homofobi.