Jonas Sjöstedt (V):
Jag vill tacka utrikesministern för svaret på denna viktiga fråga. Häromdagen uttalade sig Carl Bildt om ett helt annat land, Vitryssland. Med stor kraft och tydlighet fördömde han repressionen mot den demokratiska oppositionen i Vitryssland. Det visar att Sveriges regering och utrikesminister kan tala klarspråk när de vill.
Vi vill att Carl Bildt talar klarspråk å Sveriges vägnar också när det gäller Marockos förtryck av Västsahara, att Carl Bildt som utrikesminister gör ett tydligt fördömande av övergreppen mot fredliga protester och ett tydligt ställningstagande för västsahariernas rätt till självbestämmande, självstyre och fullt nationellt oberoende - om de så väljer i en demokratisk folkomröstning.
Det vore välkommet att få det klargörandet i denna interpellationsdebatt. Den 8 november gick marockansk militär och polis in i de fredliga tältlägren. Amnesty International kom häromdagen med en rapport som de kunnat lägga fram efter att ha intervjuat människor på plats. Det är ett mycket grundligt arbete. Amnesty vittnar om enorm brutalitet.
Alla som gripits och som Amnesty talat med har misshandlats svårt. Äldre kvinnor, handikappade, barn har misshandlats. Man vittnar om flera fall av våldtäkter utförda av marockansk polis och militär och riktade mot de fredliga demonstranterna. Man vittnar om hur anhöriga till de hundratusentals som gripits och förts bort inte har fått veta var deras nära och kära befinner sig. Detta menar jag är grund för att uttala sig.
Det räcker inte med att beklaga våldsamheterna eller uppmana parterna att sluta med våldsamheterna. Man måste lägga ansvaret och skulden där ansvaret och skulden finns. Det är hos den marockanska ockupationsmakten. Det är inte två som träter. Det är ett land som ockuperar ett folk i strid med folkrätten. Därför menar jag att Catherine Ashtons uttalande inte räcker.
Jag hoppas och tror att Sveriges regering kan gå längre på det här området. Det finns stora risker med den nuvarande utvecklingen i Västsahara. Både i landet och bland flyktingarna som sedan 35 år lever i lägren i Algeriet växer i dag missmodet och också ilskan. Risken är uppenbar att de unga i Västsahara och de unga i flyktinglägren kommer att kräva att få ta till vapen, att få börja kriget igen.
Det vore en farlig utveckling, och en dålig utveckling. Det enda som kan förhindra att det blir verklighet är att omvärlden sätter press på Marocko, talar klarspråk och verkar för en fredlig lösning. Då kan Sverige spela en nyckelroll. Sverige har spelat en positiv roll i Västsaharakonflikten. Sverige var det enda land som i EU:s ministerråd röstade emot fiskeavtalet med Marocko.
Det hedrar Sverige, men det innebär också ett ansvar att föra arbetet vidare och inte tystna i en konflikt där så många andra valt tystnaden, av hänsyn till ekonomiska eller politiska intressen, och samarbete med den marockanska ockupationsmakten. Det jag skulle önska av Carl Bildt och regeringen är ett tydligt uttalande om händelserna i Västsahara.
Efter det som skett har i stort sett varje journalist och parlamentariker som försökt resa in i Västsahara för att skapa sig en oberoende uppfattning hindrats från inresa i landet. Ibland har de slängts ut under ganska brutala former. Själv nekades jag inresa i Marocko för några veckor sedan. Jag skulle resa till Västsahara. De sade att jag stod på en politisk spärrlista och fick inte åka till Västsahara.
Jag undrar om regeringen har någon uppfattning om att svenska riksdagsledamöter, EU-parlamentariker och andra hindras inresa i Västsahara bara för att de vill granska situationen för mänskliga rättigheter.