KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag får inledningsvis tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Vid etableringen av vindkraft, som utgör miljöfarlig verksamhet i lagstiftningen, har kommunerna i dag direkt inflytande över etableringen genom sitt kommunala veto. Vid etableringen av större tillståndspliktiga vindkraftverk finns i dag också krav på att etableringen aktivt ska tillstyrkas av kommunen för att man ska kunna gå vidare med miljöprövningen.
Detta innebär att det definitiva beslutet om stora etableringar fattas så nära medborgarna som möjligt, vilket är angeläget ur ett demokratiskt perspektiv. Statsrådet lyfter i svaret fram att vindkraften har en särställning i miljöbalken. Då kan man undra varför den har det. Jo, det härrör från den tid då man hade en prövning enligt både plan- och bygglagen och miljöbalken.
För drygt tio år sedan, 2009, ville man göra en förenkling för att undvika dessa dubbla förfaranden och prövningen enligt båda dessa lagar. Det man uttryckligen efterfrågade då var en förenkling, som landade i det kommunala veto vi har i dag. Jag tycker att det är ett bekymmer att man inte är nöjd med den förenklingen utan vill ta det ytterligare ett steg.
Det finns en hänvisning till branschen, som önskar förändra processen, och det finns fler som vill göra ytterligare inskränkningar i det kommunala självbestämmande som finns. Herr ålderspresident! Jag tror att man måste ha förståelse för att det här påverkar människor, engagerar människor och ger människor en stark känsla av maktlöshet. Det handlar ofta om etableringar ute på landsbygden, i glesbygd utanför tätorter.
Man har kanske köpt en fastighet eller byggt något där familjen har valt att bosätta sig för att man trivs i den omgivningen med de förutsättningar som har funnits där. Sedan kommer en vindkraftsetablering. Det behöver inte handla om det; det skulle kunna handla om etablering av en gruva eller någon annan industriell verksamhet. Det gör människor oroliga. Man känner att man vill veta vem som beslutar om etableringarna, var de ska ske och så vidare.
Att då börja göra ytterligare inskränkningar och på olika sätt förflytta makt från de politiker som står kommunmedborgarna närmast tror jag är väldigt olyckligt. Statsrådet redogör för de kommittédirektiv som utredningen fått, som uttryckligen säger att om man i betänkandet gör inskränkningar i det kommunala självstyret ska man redogöra för varför man föreslår detta.
Det är precis det som oroar Sverigedemokraterna - att man avser att göra ytterligare inskränkningar i det kommunala självstyret och att det kan komma till sådana avgränsningar. Det är också det som är min ursprungliga frågeställning i interpellationen. Jag upprepar min fråga, herr ålderspresident: Kommer ministern och regeringen att verka för att ytterligare begränsa det kommunala självbestämmandet? Vad kommer att vara viktigast för regeringen när man gör bedömningen när förslaget återkommer?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag tycker att statsrådet undviker att svara på vad som kommer att väga tyngst när man kommer att göra avvägningar mellan de förslag som finns i detta betänkande. Är det kommunala självbestämmandet det som kommer att väga tyngst och som man kommer att luta sig mot, eller är det att förenkla vindkraftsetableringarna och se till att man gör ytterligare inskränkningar i det kommunala självbestämmandet?
Här lyfter man upp dem som vill, men Sveriges Kommuner och Regioner, till exempel, är emot att ytterligare inskränkningar görs eller att det kommunala vetot tas bort. Skillnaden blir att övrig industri som vill etablera sig faller inom planmonopolet och det krävs en detaljplan, vilket innebär en betydligt mer omfattande process och involverar människor på ett mer strukturerat och systematiskt sätt än vad som krävs för vindkraften tack vare den här särställningen i miljöbalken.
Det skulle åtminstone för Sverigedemokraterna kunna vara en tänkbar återgång: att ta det genom plan- och bygglagen och ge möjlighet till prövning under längre tid. En annan del av en sådan här demokratisk process är ju det faktum att vi har val vart fjärde år, där majoritetsförhållanden kan förändras.
Sverigedemokraterna tycker att det är rimligt att det, om en majoritet skiftar efter ett val och det finns en pågående process, ska finnas möjlighet för den folkvalda församlingen att ompröva de beslut där utgången inte har hunnit vinna laga kraft eller att dra tillbaka ett pågående arbete med en detaljplan.
Detta sker i väldigt många andra fall när det gäller etablering av industriverksamhet eller var man ska bygga bostadsområden eller skolor - att det blir ändringar utifrån vad medborgarna har tyckt. Vindkraften ska inte ha en särställning såtillvida att den inte ska behöva lyda under samma förutsättningar som annan verksamhet. Statsrådet får gärna återkomma till detta. Tycker man över huvud taget att det ska kunna omprövas eller inte? Det är ju inte rena vilda västern.
I prövningar av mark- och miljödomstol har exempelvis redan konstaterats att man inte kan återta en tillstyrkan efter det att man har meddelat dom. Detta har redan prövats och är fullt rimligt. Men det borde vara väldigt centralt i en demokrati att det ska finnas möjlighet att ändra beslutet och tillstyrkan under processens gång, till exempel efter ett val när folket har sagt sitt. Jag skulle gärna se att statsrådet svarade på vilken uppfattning hon har.
Ska man kunna ändra det beslut man har tagit efter ett val, exempelvis, när majoriteten har skiftat, eller ska man inte kunna göra det? Och vad kommer att väga tyngst för regeringen? Kommer det att vara det kommunala självbestämmandet, eller kommer de här förenklingarna att vara viktigare?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag får avslutningsvis tacka statsrådet för debatten. Jag vill ändå säga att om man, som statsrådet uttrycker det, har fått klartecken och dom meddelats finns inte möjligheten för kommunen att dra tillbaka den aktiva tillstyrkan som krävs enligt miljöbalken. Det handlar alltså inte riktigt om vilda västern i sak. Det kan även handla om att en detaljplan ändras eller att beslutsprocesser till exempel efter ett val får en annan utgång än man har tänkt sig.
Det påminner alltså mer om de processer som gäller vid hantering enligt plan- och bygglagen. Men en återgång till de förutsättningarna skulle absolut innebära att man vidmakthåller det kommunala självbestämmandet och det planmonopol som finns och leda till att man hanterar vindkraft som andra etableringar. Just dessa konflikter kan nämligen uppstå kring andra framtida markanvändningsintressen eller människors möjligheter att vara med och påverka dessa processer.
Det är viktigt att ta detta på allvar som en viktig del av våra demokratiska processer. Från Sverigedemokraternas sida är det viktigt att framhålla att det är angeläget att värna det kommunala självbestämmandet och att det är på lägsta nivå, hos de lokala politikerna, som beslutet ska ligga eftersom de är bäst lämpade att fatta beslut i frågan. Därför kommer vi att vända oss starkt mot eventuella ytterligare inskränkningar i det kommunala självstyret, om det skulle landa i det.
För oss är det självklart vad vi kommer att prioritera i de lägena. Vi kommer därmed inte att bidra till att minska det demokratiska inflytandet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Min fråga går till energiminister Anders Ygeman. Nyligen resulterade en lokal folkomröstning om att anlägga en vindkraftspark i Ripfjället i ett rungande nej. Runt om i landet protesterar lokalinvånare mot de ingrepp i miljön som storskaliga vindkraftsprojekt kan innebära. Men när befolkningen röstar fel väljer regeringen att sluta lyssna. Nu vill man i stället avskaffa kommunernas rätt att lägga in sitt veto mot vindkraftsexploatering genom en snabbutredning.
I valet mellan kommunalt demokratiskt självbestämmande och ineffektiv klimat- och energipolitik väljer regeringen alltid att blidka Miljöpartiet. Varför, fru talman, anser regeringen att den är bättre lämpad än de lokala politikerna och i förlängningen kommunens invånare att bestämma var nya vindkraftverk ska byggas?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Om elproduktionen inte täcker efterfrågan uppstår elbrist, vilket även är fallet om det saknas tillräcklig kapacitet att överföra elen. Sverige har rört sig in i en situation med både effekt- och kapacitetsbrist, där marginalerna har försvunnit. Sedan Miljöpartiet blev ett regeringsparti har även effektbalansen minskat under varje enskilt år.
I somras ledde brist på vindkraft, vattenkraft och kärnkraft till att det för första gången på länge blev lönsamt att producera el i det oljeeldade kraftverket i Karlshamn. Svenska kraftnät tvingades att handla upp drift vid Ringhals 1 för att bättra på marginalerna. Det har heller aldrig varit så stora prisskillnader sedan Sveriges delades in i fyra prisområden. Det här är allvarligt. Ändå finns det inget i den fallna energiöverenskommelsen som adresserar dessa problem.
Det finns inget i den nuvarande energipolitiken som löser de problem som uppstår med kapacitets- och effektbrist. Därför, fru talman, vill jag fråga vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att komma till rätta med effekt- och kapacitetsbristen.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vid årsskiftet kopplades Ringhals 1 bort från elnätet, kanske för gott. Det innebar återigen att regeringen stänger ned redan fungerande kärnkraft som är klimatsmart. Nu när det är vinter och kallt i Sverige, ett faktum som inte borde överraska regeringen, kan vi se att elförbrukningen ökar. Vi kan inte nå upp med den produktion vi har från vindkraft och solkraft som är mindre och i vissa fall obefintlig.
Följden blir nu i stället att vi ökar vårt beroende av kolkraft, och vi kan se importtendenser från våra grannländer. Effektreserven, som eldas med tjockolja, gör sig redo. Vi har gasturbiner som finns redo för den typen av extrema situationer som uppstår. Det som nu händer är alltså att vi blir mer beroende och ställer vår tilltro till kol, olja och gas för att kunna klara vår energiförsörjning.
Därför, fru talman, vill jag fråga regeringen och statsrådet Per Bolund varför det är viktigare att stänga ned ren klimatsmart kärnkraft än att rädda klimatet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Krigsrubrikerna om elbrist har avlöst varandra den senaste tiden. Elbristen har drivits på av att regeringen tillåtit att man stängt fullt fungerande kärnkraftsreaktorer trots varningar från Svenska kraftnät om bristande marginaler. Det borde inte överraska regeringen att det blir kallt i Sverige under vintern, men nu kan vi se resultatet av dess politik: Vi får elda med tjockolja och importera kolkraft från våra grannländer.
Elpriset i delar av landet är nu det högsta på nio år, något som fått till följd att delar av industrin fått dra ned sin produktion då priset på el är för högt. Regeringens mantra har återkommande varit att vi exporterar mer el än någonsin, vilket understryker att man inte förstår skillnaden mellan energi och effekt. Därför vill jag fråga statsministern om han anser att det är rimligt att vi nu har en energipolitik som tvingar industrin att stänga ned sin produktion när det blir kallt och elpriset rusar.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ett av problemen har varit att det inte spelar någon roll hur mycket el vi exporterar om vi inte kan producera den själva när vi behöver den. Det är just effektproblematiken som är viktig. Vi kan se hur elpriserna rusar när kölden slår till. Samtidigt är det ett faktum att Sverige inte har något mål för leveranssäkerheten. Det finns ingen som är långsiktigt ansvarig för energiförsörjningen, och det finns inte heller majoritet i kammaren för den energiöverenskommelse som har ingåtts.
Ska Sverige framöver vara ett framstående industriland behöver vi mer planerbar kraftproduktion, och vi behöver kunna säkerställa att vi har el under årets alla timmar.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Lorentz Tovatt försöker måla upp en bild av en fantastisk utveckling som han är tämligen stolt över. Min uppfattning, som jag tror att många andra delar, är att det är en utveckling som förskräcker. Vi kan se vart den förda energipolitiken har fört oss. Vi har fått uppleva de högsta elpriserna någonsin när det inte är svensk kärnkraft som sätter priset på el i södra Sverige utan i stället rysk gas då vi inte har tillräckligt med elproduktion i de elprisområdena i de södra delarna.
Vi kan numera återkommande producera el med olja. Det är inte för att det effektmässigt behövs utan för att det är lönsamt. Man har gjort det lönsamt. Vi har en effektbalans där vi kan se från stamnätsoperatören att vi inte klarar oss med den elproduktion vi har i Sverige när behovet är som störst, vilket vi i praktiken har gjort sedan 70-talet. Det är så dålig driftssäkerhet att man från stamnätsoperatören behöver upprätta driftssäkerhetsprognoser nu även sommartid. Det började man med efter stängningen av Ringhals 1.
Det är någonting som man aldrig någonsin tidigare gjort i Sverige. Vi kan se att man har fått reglera ned elproduktion för att det är för dåligt med svängmassa. Det är för dålig stabilitet i kraftsystemet där vi inte har tillräckligt med reaktiv effekt och svängmassa. Det är en följd av den förda politiken. Det som Miljöpartiet lyft fram som en del av lösningen är att vi ska göra vindkraft planerbar. Vi förlorar nästan två tredjedelar av energin.
Man har en miljöpartistisk produktionsapparat där man får stoppa in 3 kilowatttimmar el för att få ut 1 kilowattimme i andra änden. Tittar vi runt om i världen på vilka länder som har lyckats med att bli fossilfria ser vi att det framför allt är Sverige och Frankrike, med perioder på nästan tio år för att gå från fossilt till att vara fossilfria. Fru talman! Det jag undrar är om Lorentz Tovatt kan peka ut något annat land som har lyckats ställa om med de förnybara tankarna för att bli fossilfria.
Eller stannar det vid att det är miljöpartistiska fantasier?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag tror att de allra flesta oroar sig när de ser vad det har lett till med de elpriser som vi har i södra Sverige. Det är en direkt koppling till att vi har en marginalprissättning där det är det sista kraftslaget som kommer in som sätter priset på el. Det är inte kärnkraft längre för södra Sverige utan det är kolkraft och rysk naturgas som har kommit in och som är den sista produktionskällan som sätter priset. Det är lite intressant att ledamoten hänvisar till Danmark.
Där har vi kolkraft som innebär en högre grad av fossil kraftproduktion än vad vi har i Sverige. Vi bör vara stolta över den historiska utveckling som vi haft i Sverige. Vi är ett av få länder som gått från en relativt hög andel fossil produktion till att vara fossilfria under mer eller mindre en tioårsperiod. Det saknar motstycke runt om i världen. Det som är problemet är att komma ifrån bristen med sol och vind. De har en roll att spela, och vi har vattenkraft som också kan reglera det.
Men man måste också inse att det finns en bortre begränsning. Vi måste kunna producera el när vi behöver den. Det är absolut så att vissa delar av industrin kan ha vätgas i industriella processer. Men då kan vi inte heller bygga ut den hur mycket som helst. Det som behövs i andra änden är att bygga ut elnäten i sådana fall. Det innebär att vi kommer att bygga ut enormt mycket infrastruktur som inte kommer att användas under särskilt många timmar. Det läggs också på bördan för den som är slutkonsument. Det handlar inte bara om den energi som ska levereras. Man betalar också för elnäten.
Där tror jag att de flesta kan känna igen sig om man tittar på elnätsräkningarna. Det har inte direkt blivit billigare de senaste åren. Med den politik som Miljöpartiet och Lorentz Tovatt förordar kommer vi att ytterligare mångdubbla de investeringarna i elnät. Vi kan redan i dag se i systemutvecklingsplaner att man flaggar för ordentliga höjningar av kostnaden för överföring. Det gör sammantaget att vi måste ha en politik för både produktion och distribution för att se till att vi har den lägsta möjliga kostnaden för slutkonsument.
Det kommer vi inte att få med den typen av fantasier som Miljöpartiet och Lorentz Tovatt ägnar sig åt.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ledamoten Palmstierna gör en hel del energipolitik av detta för att lyfta upp de fossila bränslen som man vill förbjuda utvinning och prospektering av. Hon kopplar det även till händelser efter invasionen av Ukraina.
Det vi kan se har varit fallet för den regering där Miljöpartiet satt med är att man gick in och bland annat stoppade den gasledning som skulle ha kunnat förbinda en LNG-terminal i Göteborg med det svenska gasnätet och minska beroendet av rysk gas och ge ytterligare en inmatningspunkt för att minska det beroende som andra länder sitter hårdare fast i. Vi kan se att man har stängt ned svensk kärnkraft, vilket gör att vi är mer beroende i prissättningen av vår el.
Det är rysk gas som sätter priset för el i södra Sverige, inte fossilfri svensk kärnkraft. Åtgärd efter åtgärd har gjort att man spelar Putin i händerna. Vi kan se hur miljörörelsen blivit sponsrad av ryska intressen för att lägga ned kärnkraft. Ska man nu när andra länder letar efter alternativ driva på det här ytterligare?
Då spelar man ju återigen Putin och Ryssland i händerna genom att de kommer att stå med ett utbud som är tillgängligt och som man vill tillgängliggöra. Det kan ju inte på något sätt vara den rätta signalen att skicka att andra länder ska minska sitt utbud eller inte kunna ersätta det ryska utbudet. Alla åtgärder i övrigt har syftat till att stärka det beroende som finns. Med den argumentation som förts undrar man ju lite, fru talman.
Ser inte Miljöpartiet ett problem med att priserna sticker iväg, att det ska få kosta hur mycket som helst att tanka sin bil och värma upp sin villa? Vi har sett hundratusentals människor som fått frysa den gångna vintern för att de inte haft råd att betala elräkningarna. Det finns alltså inget tak med Miljöpartiets politik.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det ska vara bidrag och subventioner för att man ska kunna ta de kostnader som Miljöpartiets politik medför. Hur ska företag, industrier och näringsliv kunna klara sig? Man ska vara beroende av bidrag och subventioner. Det är så Miljöpartiet har tänkt lösa det här. De som bor på landsbygden och i glesbygd ska vara beroende av de allmosor som Miljöpartiet ska dela ut från Stockholm när de inte vet om de har råd att tanka bilen eller hur kommande vinters elräkningar kommer att se ut: Behöver jag frysa eller inte?
De ska vara beroende av socioekonomiska saker som delas ut för att kompensera för en verklighetsfrånvänd politik. Nu säger man att kärnkraften tar tid att bygga och tid att bygga ut. Ringhals 1 och 2 var ju möjliga att köra vidare. Där var det uppenbart inte klimatet som vi skulle satsa på genom mer fossilfri el eller planerbar kraftproduktion.
Den elen hade vi kunnat exportera eller använda för att förädla produkter i Sverige som vi sedan hade kunnat exportera. Men i stället var det andra faktorer som var viktigare. Här är problemet för Miljöpartiet vilka drivkrafter som är viktigast: Handlar det om att vara mot kärnkraft, om att rädda klimatet eller om att hantera de säkerhetspolitiska aspekterna? Det handlar om hur man hanterar Ryssland och de säkerhetspolitiska intressen som finns. Ryssland har gjort länder beroende av rysk gas, rysk olja och ryskt kol.
Här har vi i Sverige gått i motsatt riktning. Nu är det ju delvis rysk gas som sätter priset på el i södra Sverige. När Miljöpartiet satt i regeringsställning slöt Vattenfall ett avtal med ryska Tvel. Man röstade i januari nej till att göra en säkerhetspolitisk analys av detta och vidmakthöll att Vattenfall får sluta avtal med vilka man vill.
Vill de sluta avtal med Putins bolag, som förutom att producera kärnbränsle också tillverkar kärnvapen, är Miljöpartiets hållning att det är upp till Vattenfall att göra detta. Det intressanta med den energipolitik som Miljöpartiet har fört är frågan hur mycket den fossila andelen egentligen har minskat i det svenska kraftsystemet. Hur mycket lägre är den fossila andelen?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vi debatterar i dag det betänkande där näringsutskottet har genomfört en subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om tillbörlig aktsamhet för företag i fråga om hållbarhet. Detta är ett förslag från kommissionen där man ser ett problem med att medlemsländernas arbete med ramverk och regler för exempelvis klimatfrågor, Agenda 2030 och den europeiska gröna given hanteras på nationell nivå.
Från kommissionens sida avser man att hjälpa medlemsländerna med detta, då man tycker att en fragmentisering av dessa frågor där medlemsstaterna själva ska få bestämma riskerar att undergräva rättssäkerheten och motverka rättvisa konkurrensförhållanden för företagen på den inre marknaden.
För att motverka den fragmentering som riskerar att uppstå om medlemsstaterna agerar på egen hand har man nu tagit fram detta direktiv för att hjälpa dem.
När riksdagen och näringsutskottet i handläggningen av detta ärende begärde in regeringens uppfattning i subsidiaritetsprövningen var svaret från regeringen återkommande att man ansåg att förslaget i stort var förenligt med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, något som i praktiken faktiskt innebär att det finns delar som inte är förenliga med dessa principer.
Man vill inte på något sätt från regeringens sida specificera vilka delar det är som man inte anser är förenliga. Härvidlag är Sverigedemokraterna glada över att ett enhälligt utskott - även med Socialdemokraterna - åtminstone kan dela uppfattningen att de tre artiklar som berör bolagsstyrning strider mot subsidiaritetsprincipen. Det är något som vi då också kan fastslå i ett beslut här i riksdagen.
Men Sverigedemokraterna tycker att man behöver gå längre än så gällande detta direktiv. Redan i dag finns det omfattande regler när det gäller frågor som rör just mänskliga rättigheter och miljömål i annan lagstiftning, och Sverige och svenska företag har under lång tid legat väldigt långt fram i det arbetet. Här tycker vi att de förslag som kommissionen presenterat riskerar att innebära en ökad byråkratisering med mer regleringar.
Det är väldigt enkelt att man initialt pratar om exempelvis att det bara är stora företag som ska beröras. Sedan är det väldigt lätt att i nästa steg börja skjuta bördan nedåt på mindre företag och småföretagare. Det handlar om olika blanketter som ska fyllas i och om uppgifter. Vi har redan nationell lagstiftning för det. Vi ser en risk för att detta leder till att vår konkurrenskraft försvagas i Europa och i Sverige. Detta gör att vi är kritiska till förslaget i sin helhet.
Det är just därför som vi i betänkandet från Sverigedemokraternas sida, tillsammans med Moderaterna och Kristdemokraterna, framför att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen, vilket riksdagen även bör framföra till kommissionen. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationen i betänkandet.