Anders Borg (M):
Utgångspunkten för den här debatten är frågan om regeringens ekonomiska politik har fungerat. Världen befinner sig i den kanske djupaste och längsta recession som vi har upplevt sedan depressionen. Land efter land har fallit ned i en ekonomisk abyss. Sverige står ut jämfört med nästan alla industriländer när man tittar samlat på utvecklingen.
Det är en bättre tillväxt, högre reallöner, starkare konsumtionsutveckling, hög sysselsättningsgrad och låg långtidsarbetslöshet. Det är inkomstskillnader som inte har ökat som de har gjort i andra länder och en minskad andel som lever med låg materiell standard, tack vare att vi har kunnat höja konsumtionen i Sverige, trots att det har varit en kraftig lågkonjunktur. Det här beror naturligtvis på att vi har fört en samlad ekonomisk politik som präglas av ansvar, arbete och kunskap.
Jobbskatteavdrag och förändringar i socialförsäkringen och förändringar av a-kassa har gjort att det lönar sig bättre att arbeta. Nystartsjobb och förändringar av arbetsmarknadspolitiken har gjort att vi stöttar dem som har svårigheter på arbetsmarknaden. Omläggning av utbildningspolitiken i riktning mot mer av kunskap, betyg och prov gör att vi lägger en starkare grund. Bättre företagsklimat med borttagen arvsskatt och förmögenhetsskatt och sänkt bolagsskatt gör att Sverige står sig väl.
Nu hävdar debattörerna här att vi inte har haft några forskare som sagt att regeringens politik kan ha bidragit till detta. Jag vill bara påpeka att KI:s bedömning är att någonstans runt 1 procent i lägre långsiktig arbetslöshet är effekten av regeringens politik. Riksbanken säger att det är 1⁄2 till 1 1⁄2 procent eller 1 1⁄2 till 2 procent, om jag minns siffrorna rätt.
Finansdepartementet landar på siffror som ligger väldigt nära Riksbankens och KI:s. Vi har OECD och IMF och Finanspolitiska rådet som säger exakt samma sak. Socialdemokraterna försöker driva en tes, det vill säga att marginaleffekten, värdet av att arbeta när man tar hänsyn till skatter och bidrag, inte ska påverka arbetsutbudet. Det är Socialdemokraternas tes. Det finns helt enkelt inga forskare som stöder den slutsatsen, utan forskningen är klar och tydlig.
Hur mycket det lönar sig att arbeta och hur väl lönebildningen fungerar är det som avgör hur stort arbetsutbud vi får. Och det är det som bestämmer den långsiktiga sysselsättningsgraden. Jag måste säga att jag är tacksam för att Socialdemokraterna gör att vi kommer att få en tydlig och bra valrörelse. Socialdemokraterna förordar en politik där det ena benet är stora skattehöjningar. Höjda arbetsgivaravgifter för unga, höjd restaurangmoms och höjd bolagsskatt är hörnpelarna.
Det ska användas till en bred utbyggnad av bidragssystemen. Praktiskt taget varje bidragssystem ska byggas ut. Det som tillkommit under den här senaste budgetomgången är barnbidraget. Men det är också a-kassan. Det är sjukförsäkringen. Förtidspensioneringen ska öppnas och så vidare. I en välfärdsstat med en åldrande befolkning har alltså Socialdemokraterna det relativt unika receptet att man ska höja skatterna på arbete och efterfrågan för att kraftigt bygga ut socialförsäkringssystemet så att fler människor lämnar arbetsmarknaden.
Det är en väldigt ovanlig ekonomisk politik. Vad värre är är att Socialdemokraterna tänker genomföra den här politiken med Miljöpartiet, och Miljöpartiet har en egen idé om ekonomisk politik. Det är en stor satsning på miljöinvesteringar som ska finansieras med kraftigt höjda bensin- och transportskatter. Det är Miljöpartiets politik. Lägger man ihop den här bilden blir det ännu märkligare. Först ska vi skära ned efterfrågan med höjd moms, höjd bensinskatt och höjda transportskatter.
Sedan ska vi lägga på kostnader i form av höjda arbetsgivaravgifter, höjd bolagsskatt och försämringar av företagsklimatet. Det är klart att den åtstramningspolitiken kommer att leda till att färre människor har arbete.
När man sedan lägger på att denna politik används i syfte att bygga ut bidragssystemen så att fler människor ska lämna arbetsmarknaden kan man ju inte få någon annan effekt än att om man gör det dyrare och mindre lönsamt att arbeta, då lämnar människor arbetsmarknaden, och då stiger arbetslösheten och faller sysselsättningen.