KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maj Karlsson (V):
Ja, det kan verka som en långsökt koppling. Jag kan i någon mening förstå det. Samtidigt är det här en av de absolut största utmaningarna vi möter när vi pratar om mäns våld mot kvinnor. Det handlar alltså om möjligheten att lämna bostaden och även om möjligheten att få en ny bostad.
Ekonomin och bostaden är dessutom två våldsmedel som används väldigt aktivt, vilket jag vet att statsrådet är medveten om. Precis som statsrådet säger är förslaget om marknadshyror inte föremål för den här debatten. Vi har olika uppfattning om vilka konsekvenser det kommer att få.
Men jag tycker att det är otroligt viktigt att man gör en ordentlig konsekvensanalys av vilka effekter ett sådant här förslag skulle få just för dem som blir våldsutsatta. Det här gäller egentligen all lagstiftning vi har. Man måste se på den utifrån vilka konsekvenser den faktiskt får för dem som drabbas absolut hårdast.
Min följdfråga blir därför: Har man gjort en konsekvensanalys utifrån de personer som är våldsutsatta av förslaget om marknadshyror som regeringen tänker lägga fram?
Maj Karlsson (V):
Bengt Eliasson och jag har många gånger stått i den här kammaren och verkligen kämpat för att få ordning på den personliga assistansen. Det är min fasta övertygelse att detta verkligen också är Bengt Eliassons ambition. Däremot har det inte visat sig så mycket i praktiken.
Nu har riksdagen sagt sitt: Vi vill ha ett statligt huvudmannaskap. Vi har också blivit lovade att vi ska få direktiv. Min fråga till Bengt Eliasson är: Kommer de direktiv som ni nu ska presentera att handla om hur vi genomför ett förstatligande, eller är ni kvar i frågan om det över huvud taget ska vara ett förstatligande?
Maj Karlsson (V):
Jag är mycket orolig, Bengt Eliasson, för att det kommer att komma direktiv som inte pekar på att vi får ett förstatligande. Det är det som riksdagen har krävt. Det är det som vi har gått fram med. Det är också det som Bengt Eliasson och Liberalerna har lovat i många år. Detta är en huvudfråga! En sak som Bengt Eliasson har kritiserat oss som framförde detta utskottsinitiativ för är just tidsaspekten.
Det vore inte så snyggt om regeringen och ni samarbetspartier nu drar ut på tiden på ett sätt som gör att detta inte blir möjligt att genomföra. Riksdagen har sagt sitt. Nu är det upp till er att leverera. Jag hoppas att Bengt Eliasson nu står fast vid sitt ord och att vi därmed pratar om ett förstatligande, inte om huruvida det ska vara ett kommunalt eller ett statligt huvudmannaskap.
Maj Karlsson (V):
Tyvärr kan jag inte säga samma sak till Mikael Dahlqvist som jag sa till Bengt Eliasson. Du och jag har under åren inte varit särskilt mycket överens om dessa frågor. Men saker och ting kan ju förändras. Jag vill inget hellre än att du och jag och våra partier kan komma framåt i de här frågorna. Det vore hedersamt. Du nämnde själv att du känner till riksdagens vilja; vi vill ha ett förstatligande av den personliga assistansen.
Min första fråga handlar om kommande direktiv. Kan vi vara trygga med att de kommer att handla om hur vi genomför ett förstatligande och inte om vi kommer att göra det? Riksdagen har varit tydlig med sin vilja. Jag vill också gärna veta när de kommer. Det börjar bli dags. Det vore fint att få svar på detta. Jag vill ställa ytterligare en fråga.
Vi hörde nyss i ett inlägg från ett av era samarbetspartier, Liberalerna, att LSS-utredningen har varit ute på remiss igen i en förnyad form. Det kom inte särskilt bra reaktioner på den. Ämnar regeringen lägga fram förslag från utredningen? Jag rekommenderar er verkligen att låta bli.
Utredningen gav inte det vi behöver för att säkra den personliga assistansen.
Maj Karlsson (V):
Tack, Mikael Dahlqvist, för svaren! Jag är försiktigt positiv till det jag hör. Jag hoppas verkligen att ni respekterar riksdagens önskan, vilja och beslut. Du nämnde förut att tidigare regeringar inte heller har gjort vad de skulle göra. Ni har nu haft väldigt lång tid på er att göra det ni ska göra.
Man kan inte hur länge som helst säga att det var någon annans fel. Ni bär ansvaret. Det finns två saker som är superviktiga - faktiskt grundläggande - för att vi på riktigt ska säkra LSS. Det absolut viktigaste är att justera lagen efter alla de domar som har kommit ända sedan 2009. Vi är alla väl medvetna om detta. Problemet med LSS-utredningen var att detta aldrig var ambitionen med den.
Ni har nu möjlighet att innan mandatperioden är slut se till att göra det som krävs för att vi ska komma framåt i frågan på riktigt. Man kan visst plocka saker här och där. Det är bra, även om det går sakta. Men det är inte vad som krävs för att vi ska kunna göra den riktigt stora förändringen, som ju är helt avgörande för att rädda den personliga assistansen. Detta är en helig rättighetslagstiftning. Vi får inte förlora den.
Det är ni som har ansvaret. Kommer ni att ta chansen nu? Det är vad jag undrar. Tar ni den? Gör ni det?
Patrik Jönsson (SD):
Karin Svensson Smith och hennes parti har haft alla möjligheter i världen att stödja den bästa budgeten för infrastrukturpolitiken, nämligen Sverigedemokraternas budget. Därför tycker jag att det är lite konstigt att stå här och raljera över vårt ställningstagande. Jag tyckte också att jag var väldigt tydlig när jag förklarade den extremt kostsamma invandringspolitikens effekter på detta. Beträffande Förbifart Stockholm har Stockholms handelskammare konstaterat att om det projektet skulle stå till i maj skulle samhällskostnaderna för detta gå upp till ca 2 miljarder kronor.
Med siffran 4 miljoner om dagen blir det cirka en halv miljard för detta.
Patrik Jönsson (SD):
När Sverigedemokraterna tog ställning till vilken budget vi skulle stödja - eller inte stödja genom att lägga ned våra röster - tog vi ett mycket stort ansvar genom att göra en helhetsbedömning. Vår helhetsbedömning var att det är en ödesfråga för hela Sveriges framtid vilken invandringspolitik som förs. Jag har presenterat effekterna tydligt här: Runt 140 miljarder årligen kan man uppskatta kostnaderna till. Det är en höghastighetsbana per år.
När vi tar detta ansvar ser vi en helhet, och den helheten är tydlig. Vi ser vad vi kunde ha gjort för de pengarna. Fru talman! Pia Nilsson och hennes parti Socialdemokraterna kunde ha valt att stödja Sverigedemokraternas budget. Då hade vi fått 370 miljoner kronor mer till järnvägsunderhåll.
Vi hade fått 3,3 miljarder mer från 2017 och 4,2 miljarder mer från 2018 att lägga på järnvägsunderhåll. Detta hade givetvis gynnat våra industrier. Det hade gynnat våra resenärer, som hade sluppit stå och frysa på plattformarna. Men ditt parti, Pia Nilsson, valde en helt annan väg att gå. Ni valde att inte stödja vårt förslag, som hade gett ännu mer än ert till järnvägsunderhåll och även till vägunderhåll och andra väsentliga projekt inom både väg och järnväg.
Valet är alltså Pia Nilssons och Socialdemokraternas, fru talman.
Patrik Jönsson (SD):
Sverigedemokraterna tar till skillnad från Pia Nilsson och Socialdemokraterna ett mycket stort ansvar för den svenska järnvägstrafiken och den svenska vägtrafiken när vi anslår betydligt mer pengar än vad Socialdemokraterna har kunnat anslå i sin budget. Vi gör en helt annan prioritering. Dessutom tar vi ett helhetsgrepp om hela den svenska ekonomin och hela den svenska välfärden. Vi har varit mycket tydliga, och vi har tagit ställning till detta. Ni kunde ha valt att stödja vår budget. Då hade vi fått 1,5 miljarder mer än vad vi sitter med nu.
Det som är hyckleri är när ni aktivt väljer att gå till budgetprocessen i tron att ni har 51 procent av väljarna och vägrar samtala. Ni samtalar inte med Alliansen, och ni samtalar inte med Sverigedemokraterna. Hur kan man tro att man ska få sin vilja igenom när man agerar som om man hade majoritet i riksdagen? Ni har inte majoritet. Det är 2014. Det är dags att vakna upp, Pia Nilsson. Det är dags att börja samtala. Det är dags att börja ta ansvar för både järnväg och väg.
Patrik Jönsson (SD):
Jag undrar en sak, Jessica Rosencrantz. Nu har Alliansen suttit vid makten i åtta år och fört en politik som verkligen inte har gynnat det skånska järnvägsnätet. Det är mer eller mindre kaos, och det är kapacitetsbrist. Sedan väljer man att skryta om sin satsning på 522 miljarder - pengar som kanske egentligen inte heller finns i verkligheten.
Nu är det dock så att det under de kommande åren finns behov av fyrspår mellan Lund och Hässleholm, dubbelspår mellan Kristianstad och Hässleholm och dubbelspår hela vägen mellan Helsingborg och Ängelholm. Det finns också ett stort behov av en utbyggnad av E6:an till trefilig motorväg. Nu undrar jag om Alliansen kommer att svänga i sin uppfattning att Skåne ska ha jättelite pengar.
Kommer ni att vara mer positiva till att öka stödet till både järnväg och vägsatsningar i den skånska infrastrukturen?
Patrik Jönsson (SD):
Järnvägen mellan Hässleholm och Kristianstad är Sveriges mest trafikerade enkelspår. Blir det störningar där får det återverkningar på hela Södra stambanan. Det stör bland annat ut Hässleholm-Malmö, då tågen trafikerar där, men det stör även ut ända upp till Stockholm. Det kanske har gått er förbi, men de tåg som trafikerar sträckan Malmö-Hässleholm fortsätter ibland upp till Stockholm. Det får alltså återverkningar på hela Södra stambanan.
Det är konstaterat att man har nått kapacitetstaket på de här spåren, så det kan omöjligt ha gått er förbi. Det flaggar man också för i utredningarna. Jag ställer därför återigen frågan: Har ni för avsikt att göra omprioriteringar som gynnar hela södra Sveriges järnvägstrafik, eller ska ni fortsätta envisas med att inte göra de satsningar Skåne behöver?
Patrik Jönsson (SD):
Det rullar krokodiltårar nedför kinderna, men det ger jag inte mycket för. Socialdemokraterna valde att inte prata med oss om budgeten, utan man agerade som om man hade 51 procent av rösterna. Då har man också gjort ett aktivt val i att man princip säger att man vill inte ha igenom sin budget. Jag får gratulera till beslutet att återuppta bygget av Förbifart Stockholm.
Hittills har vi lagt ca 250 miljoner kronor på detta stillastående projekt till ingen nytta över huvud taget. Det är jättetråkigt, men det gläder mig oerhört att projektet nu kommer att ta ny fart. Om jag har förstått fru infrastrukturministern rätt finns det alltså tre alternativ. Antingen behåller vi Bromma, bygger ut Arlanda eller bygger en ny flygplats.
Är det så jag ska förstå det? Då ska man också ta i beaktande att vi har ambulansflyg med organtransporter. Det är väldigt brått när de ska fram, och Bromma har ett läge som inte Arlanda har. Vi tappar 15-20 minuter på läget. För till exempel hjärtan som ska transplanteras, från det att det kyls ned tills det används, har man bara fyra timmar på sig. Även ur den aspekten är det viktigt att Bromma finns kvar. Slutligen vill jag ställa samma fråga till ministern.
Skånes infrastruktur är i stort behov av upprustning, vilket jag gått igenom tidigare - fyra spår mellan Hässleholm och Lund samt dubbelspår mellan Hässleholm och Kristianstad och Helsingborg och Ängelholm. Skåne får runt 7 procent av satsningarna men har runt 13 procent av befolkningen. Dessutom har vi stor transittrafik. Med tanke på kapacitetsbristen, är ni från Socialdemokraterna villiga att göra omprioriteringar för den skånska trafiken?
Patrik Jönsson (SD):
Jag tackar så mycket för svaret och konstaterar att eftersom också vi tycker att alla människor har lika mycket värde ser jag det som möjligt att vi skulle kunna samarbeta framgent. Jag hoppas innerligt att regeringspartierna väljer att inte låtsas som om de har en majoritet av rösterna i riksdagen. Det är faktiskt ett minoritetsstyre. Allt tyder på att det blir extra val, och hur det blir därefter får vi såklart se då, när vi ser vad som då förhandlas fram.
För vår del sträcker vi ut en hand och är villiga att samarbeta. Det är till gagn både för infrastrukturen och för välfärden i stort. Om vi sedan ska gå in på det andra problemet, en kursande invandringspolitik, vill jag säga att regeringen får tänka om, för det går ut över Sverige och också över folk i nöd i andra länder.
Patrik Jönsson (SD):
Suzanne Svensson anklagar oss för att inte ta ansvar för infrastrukturpolitiken. Jag anser att det snarare är tvärtom, att Suzanne Svensson och Socialdemokraterna inte tar ansvar för infrastrukturpolitiken. De tar inte ansvar för politiken i hela landet. Jag sträckte ut en hand. Mattias Karlsson skrev ett öppet brev till Stefan Löfven och erbjöd någon form av samarbete. Det hade kunnat räcka med så lite som signaler om att man vill ta ansvar för de frågor vi har flaggat för. Vad gör regeringspartierna?
De agerar som om de hade mer än 51 procent av rösterna, som om de hade ett eget majoritetsblock. Men så är det inte. Socialdemokraterna och Miljöpartiet är precis som Sverigedemokraterna i minoritet i Sveriges riksdag. Vad får man göra då, Suzanne Svensson? Jo, man får vara snäll och tala med andra. Man kan inte låtsas att man har egen majoritet, för så är det inte. Precis som Suzanne Svensson sa hade vi 370 miljoner mer i vårt förslag än vad ni hade i ert.
Vi hade från 2018 4,2 miljarder mer. Det är ganska mycket mer pengar att satsa på underhåll och nyinvesteringar. Tycker Suzanne Svensson att det är bra att man inte vill samtala med andra utan låtsas att man har egen majoritet?
Patrik Jönsson (SD):
Socialdemokraterna håller sig till sin politik, vilket innebär att Bromma flygplats svävar i osäkerhet. Ni håller er till er politik där ni lägger en kvarts miljard på att stoppa ett viktigt infrastrukturbygge i Stockholm kallat Förbifart Stockholm. Ni för er politik där ni tror att ni har majoritet i riksdagen, men det har ni inte. Det blir en mycket intressant fyraårsperiod om ni ska fortsätta att likt strutsen köra huvudet i sanden och låtsas att ni har majoritet.
Patrik Jönsson (SD):
Det är såklart av stor vikt att det finns en möjlighet att hindra trafikfarliga fordon från att framföras på våra vägar. Därför kan vi från Sverigedemokraterna se med tillfredsställelse på att vi nu får förstärkta möjligheter för såväl polis som tulltjänsteman att genomföra klampning och omhändertagande av nycklar för att få bukt med problemet med trafikfarliga fordon. Dessa fordon utgör inte bara en risk för föraren utan även för tredje man.
Därför är det bra att regelverket förtydligas och ger utrymme för mer omfattande åtgärder. Hittills har det saknats regler om vilka åtgärder som får vidtas när en polisman eller tulltjänsteman enligt författningarna ska hindra fortsatt färd med ett fordon. Det trafikfarliga fordonet ska inte kunna fortsätta färden förrän de fel som föranlett åtgärden har avhjälpts.
I regeringens proposition har dock funnits vissa brister som vi sverigedemokrater har pekat på att det är viktigt att få till stånd en förändring av. Den främsta rör tidsgränsen på 24 timmar för klampningen. Att man som polis eller tulltjänsteman ska genomföra en omfattande och tämligen omständlig åtgärd vilken endast ges rätt att verka i högst 24 timmar riskerar att resultera i att man i praktiken väljer bort att använda möjligheten.
Det är därför bra att utskottet nu har valt att föreslå ett avskaffande av 24-timmarsgränsen. För oss är det även glädjande att utskottet har lyssnat på våra synpunkter beträffande att låta polisman eller tulltjänsteman besluta om klampning. Med samarbete i utskottet kommer vi längst. 24-timmarsregeln kritiseras också av Lagrådet.
Lagrådet menar - vilket vi också instämmer i - att det kan bli svårt att förklara för en förare eller fordonsägare att omhändertagandet eller klampningen upphör efter 24 timmar, men att det grundläggande och straffsanktionerade förbudet mot att framföra fordonet trots detta kvarstår.
Lagrådet menar också att det framstår som principiellt omotiverat att det grundläggande beslutet är av sådan osäker räckvidd medan den verkställighetsåtgärd som i vissa fall ska användas i stället detaljregleras. Genom propositionen och trafikutskottets tillkännagivande kommer framgent verktyg att finnas för att säkerställa att ett fordon som hindras från att fortsätta sin färd inte heller kommer att förflyttas. Herr talman!
Propositionen och trafikutskottets tillkännagivande ligger i linje med Sverigedemokraternas uppfattning, och jag yrkar bifall till föreliggande förslag.
Patrik Jönsson (SD):
Tack för frågorna, Jens Holm! Ingångsvärdena från Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna skiljer sig nog väsentligt åt. Sverigedemokraterna ser behovet av väl fungerande infrastruktur i landet såväl för järnväg och sjöfart som för bilister och dem som transporterar gods via lastbil.
För att detta ska fungera och för att landet ska må bra, för att varor ska kunna levereras till och från butiker och för att personer ska kunna transportera sig till och från arbete måste man ha möjlighet att göra det på det sätt som är effektivast och bäst. För många personer är biltransport en av de grunder som måste till för att man ska kunna ta sig till jobbet. För företagen är det otroligt viktigt att godset kommer fram i tid, och då är lastbil ett av de alternativ som används mest.
Tittar vi på vad Riksrevisionen anför ser vi att de faktiskt har ganska stora klagomål på bland annat steg 1 och på att Trafikverket inte har rådighet över de förslag som man kan framföra. Man kan inte från Trafikverkets sida införa en trängselskatt. Man kan inte tvinga folk att bo på samma ställe som de arbetar på. Riksrevisionen för fram detta. Det kan inte trafikutskottets ordförande Jens Holm ha missat.
Vi ser till vad som är bäst för landet, och vi ser att fyrstegsprincipen inte är fullgod. Vi ser att man inte kan genomföra de åtgärder som behövs och motivera det med fyrstegsprincipen - vi menar att det är felaktigt. Vi tycker att det är väldigt viktigt att både väg- och järnvägsinfrastrukturen byggs ut men tycker inte kategoriskt, som Vänsterpartiet, att det i princip inte ska finnas bilar och lastbilar, utan vi ser behovet av allt.
Patrik Jönsson (SD):
Jag tyckte att jag var ganska tydlig med vad vår vision om detta är, Jens Holm. Det är givet att det behövs någon form av selekteringsverktyg. Fyrstegsprincipen är ett sådant, och det är vi säkert väldigt överens om i utskottet. Men vi är inte nöjda med hur detta selekteringsverktyg är uppbyggt, till exempel att steg 1 är en av de åtgärder som snarare har grund i politiska beslut än är något som Trafikverket har rådighet över. Detta tar Riksrevisionen upp.
Därför vill vi omarbeta principen och plocka bort de delarna. Vi har till exempel, för att minska kostnaderna för administration på detta, också valt att lägga förslag på att man i nästa verktyg borde sätta en beloppsgräns på de åtgärdsvalsstudier som ska genomföras just för att det inte ska kosta mer att utreda ett projekt än att göra projektet.
Från Jens Holms sida menar man att bilism i princip inte ska finnas. Jag tycker att det är att dra det lite väl långt. Vi är beroende av bil och tåg. Vi är beroende av att kunna ta oss från A till B, till exempel från hem till studier och från hem till arbete. Där är bilen väldigt viktig. Den innebär en frihet, och den friheten tror jag i alla fall att mina väljare värdesätter högt. För att man ska kunna ha den här friheten måste man kunna transportera sig på ett bra sätt.
Fyrstegsprincipen begränsar detta, eller åtminstone används den som ett begränsande verktyg, och det tycker vi inte är bra. Där det finns behov av transporter ska det också finnas goda möjligheter för infrastruktur, och det är det som Trafikverket ska fokusera på.
Patrik Jönsson (SD):
Tack för frågan, Jens Holm! Den var extremt oseriöst ställd. Du hörde mycket väl vad jag sa. Jag talade om kostnaden för invandringspolitik. Du vet att vi lägger långt över 100 miljarder årligen på att finansiera den här migrationspolitiken. Det är pengar som såklart skulle kunna läggas på annat. Man kan välja att säga att vi ska vara humana och ta emot väldigt mycket folk från andra länder. Man kan säga att vi ska vara humana och hjälpa folk där.
Men hur som helst kostar det pengar. Man kan såklart välja att säga: Låt det kosta pengar! Men man ska också vara ärlig mot sina väljare och säga att vi då får mindre välfärd och mindre pengar till järnvägssektorn. Här ser vi ett exempel. Ni, som har styrt med vänsterblocket och stöttat dem de senaste decennierna, har varit med i nedmonteringen av järnvägen. Ni har varit med och orsakat att vi har förseningar. Ni har varit med och orsakat att vi har en sliten järnvägsinfrastruktur.
Patrik Jönsson (SD):
Det är Jens Holm och Vänsterpartiet som har skickat notan till svenska skattebetalare. Personer som sliter för att tjäna pengar får betala hög skatt och förväntar sig att få en värdig välfärd. De förväntar sig tåg som går i tid. De förväntar sig vägar som fungerar utan att det bildas köer. Och de förväntar sig trygghet i samhället. Vad har vi fått tack vare Vänsterpartiet? Vi har fått kraftigt ökad brottslighet och tåg som ständigt är sena.
Vi har fått extremt dålig tillgänglighet till vården. Vi har fått problem med att komma in på äldreboende, eftersom det finns för få platser. Det är vad väljarna som har röstat på Vänsterpartiet har fått. Om de är nöjda med det får det stå för dem. Men jag kan konstatera att det Jens Holm säger är ingenting annat än floskler.
Patrik Jönsson (SD):
Magnus Jacobsson, Sverige är ett märkligt land, för man kan tydligen inte få konstatera att någonting kostar pengar om det rör invandring. Andra saker kan man tala väldigt fritt om. Din partiledare är dock lite bättre på det. Jag måste säga att jag är lite förvånad över att jag inte skulle kunna konstatera att om man lägger pengar på en kostsam invandringspolitik blir det mindre pengar över till annat.
Det är ju ganska givet. SVT skriver att 2016 hade vi 50 miljarder som en direkt kostnad för migration för staten. Året innan belyser SVT en kostnad för bara ensamkommande på 26 miljarder. Det är inte lite pengar. Vi har haft en invandring som verkligen har gjort väldigt mycket för Sverige. Vi har behövt arbetskraft under 60- och 70-talen. Man kom hit och kom i arbete. Jag har ett exempel på det.
Jag jobbade på Rockwool och gjorde isolering. Det var folk som kom till Sverige på fredagen och på måndagen började de jobba direkt. Det är klart att då genererar det ju pengar. Men om vi inte får arbetstillfällen blir det ju en direkt kostnad. Det finns andra utgifter. Vi har kostnader för etableringsersättning och kostnader för andra delar av samhället.
Kommuner har stora kostnader för försörjningsstöd, vi behöver mer resurser till polis, det blir bostadsbrist och så vidare. Miljarderna rullar, Magnus Jacobsson, och jag har en direkt fråga till dig: Ser du inga utgifter över huvud taget för invandringspolitiken?
Patrik Jönsson (SD):
Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, ESO, har räknat på detta och tittat på sysselsättningsnivån hos flyktingar mellan 1983 och 2015. Studien visar att integrationen av flyktingar gradvis försämrats under perioden och att en genomsnittlig flykting utgör en kostnad på 74 000 kronor per år för de offentliga finanserna.
Vi har efterlyst en statlig rapport som verkligen går igenom alla kostnader och intäkter, men det har vi inte fått. Det är klart att det hade varit önskvärt. Men vi kan i alla fall konstatera att nettokostnaderna är höga och att de går ut över andra poster.
Vi tycker att det är relevant att svenska folket får bra valuta för den skatt de betalar in, för vi är nog båda överens om att man ska få valuta för skattepengar. Och valuta för skattepengar är såklart att vi har väl underhållna vägar och ett väl underhållet järnvägsnät, men det har vi inte i dag. Underhållet har varit eftersatt under lång tid. Det är klart att om man lägger pengarna på en annan post blir det mindre till denna post.
Det är väl ganska uppenbart, och det tror jag att vi är ganska överens om, om du kan tala fritt från hjärtat.