KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Det har funnits motstånd mot många olika typer av lagstiftningar. Det fanns ett stort motstånd mot att ge kvinnor rösträtt i Sverige. När det gäller Lennart Sacrédeus synpunkter på Socialdemokraterna kan jag säga att det har funnits ett motstånd i Socialdemokraterna tidigare. Partnerskapet var ett viktigt steg att ta.
Vi fattade ett ganska enhälligt partikongressbeslut om att få könsneutrala äktenskap, och det var ett viktigt steg eftersom partier och människor förändras över tid. Det har Moderaterna också gjort. De enda som står och stampar på samma plats är faktiskt Kristdemokraterna.
Att Lennart Sacrédeus väljer att lyfta upp månggifte i den här diskussionen där jag pratar om en könsneutral äktenskapslagstiftning är lika bisarrt som när han jämför det med att vuxna människor ska få gifta sig med barn eller djur. Jag tycker inte att det hör hemma i Sveriges riksdag att diskutera på den nivån. Vi pratar om att kvinnor och män ska få rätt att gifta sig oavsett om man vill gifta sig med en man eller en kvinna. Jag tycker att det är viktigt att man för den här diskussionen om lagstiftningen.
Man ska självfallet lyssna på omvärldssamhället och följa den debatt som pågår. Men vi har bestämt att lagstiftningen ska vara fri från religiös inverkan. Det är inte kyrkan som bestämmer över lagstiftningen, utan det är faktiskt Sveriges riksdag och de folkvalda som gör det. Jag tycker att det är viktigt att vi håller oss till det begreppet. Visst lyssnar vi på remissinstanser, men den här regeringen har inte lyssnat på vad folk tycker.
Folk är för en könsneutral äktenskapslagstiftning. De är emot ett införande av en obligatorisk a-kassa, de är emot försämringar av sjukförsäkringen och de är emot utförsäljning av statliga bolag. Man har inte lyssnat alls på svenska folket i den frågan. Jag ser fram emot att det kommer en proposition i den här frågan.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att tacka för svaret från integrationsminister Nyamko Sabuni. Min fråga är ställd mot samma bakgrund som Maryam Yazdanfars. Flera av landets kommuner har tagit emot många flyktingar och anser att den borgerliga regeringen genom sin politik har försvagat de stödsystem som ska medverka till integrationen i det svenska samhället.
Den borgerliga regeringen har bland annat kraftigt reducerat arbetsmarknadspolitiken, halverat vuxenutbildningen och tagit bort stödet till byggandet av nya hyreslägenheter. Enligt integrationsminister Nyamko Sabuni är det upp till kommunerna att använda sina egna resurser för att åstadkomma en bättre integration, trots att flera kommuner redan har tagit mycket stort ansvar. Precis som min kollega Maryam har preciserat visar det sig att Södertälje är en av de kommuner som har tagit ett oerhört stort ansvar.
Örebro kommun, som jag kommer från, har också tagit stort ansvar. Det är klart att om det inte finns en arbetsmarknadspolitik som erbjuder arbetsmarknadsutbildningar är det svårt att bli integrerad i det svenska samhället. Min fråga handlar också om vilka åtgärder integrationsministern är beredd att vidta för att ge stöd åt kommuner för att åstadkomma en bättre integration.
Man pekar i svaret bland annat på att kommunen har tillsatt en särskild person som ska vara någon sorts konsult. Jag vill konstatera att den person som ska ge det här extrastödet till kommunerna heter Sten Nordin. Han var tidigare kollega till oss här i riksdagen, men är numera borgarråd och har just nu fullt upp med att bland annat försämra Stockholms skolor. Jag gissar också att man som borgarråd arbetar heltid.
Jag tror att hans stöd till kommunerna är starkt begränsat, i alla fall hans förutsättningar att kunna ge det. Man har fullt upp som riksdagsledamot. Att vara kommunstyrelseordförande är också tufft. När det gäller utredningen som integrationsministern har pekat på skulle jag vilja veta om den har haft ett barnperspektiv och ett jämställdhetsperspektiv. Det är en utgångspunkt för att kunna bedriva en bra verksamhet.
Anders Lago, som tidigare har nämnts här, sade i gårdagens Dagens Nyheter följande: "Statsministern slår sig för bröstet och säger att Sverige tar ett stort ansvar för Iraks flyktingar. Men det stämmer inte. Han sprider en falsk bild." Anders Lago menar att det är vissa enskilda kommuner som tar ansvaret.
Det som händer nu är att bristen på till exempel bostäder åstadkommer en oerhört pressad situation för stora barnfamiljer som tvingas bo i källare. Man hade bland annat upptäckt att en familj bodde i ett skyddsrum utan fönster och fungerande avlopp. Det är naturligtvis kommunen som får se till att familjen får ett bra mottagande och får något stöd till bostäder.
Men om vi samtidigt har en regering som monterar ned alla stödsystem blir det svårt för kommunen att ta sitt eget ansvar, eftersom den har begränsade resurser. Jag tycker inte att jag har fått något riktigt bra svar från integrationsministern om vilket stöd kommuner med stort flyktingmottagande ska få för att kunna åstadkomma bättre integration. Jag vill ställa frågan igen. Vad avser statsrådet att göra?
Eva-Lena Jansson (S):
Med respekt för att vi är tre som just nu deltar i interpellationsdebatten skulle jag ändå vilja ha några svar från statsrådet på mina frågor. Jag ställde frågor kring utredningen, om den har ett barnperspektiv, om den har ett jämställdhetsperspektiv. Jag tycker nämligen att det är viktigt just utifrån den situation som har att göra med möjligheten till EBO, alltså eget boende. När man som flykting väljer att komma hit och väljer ett eget boende påverkar det också situationen för barnen. Det påverkar situationen ur ett jämställdhetsperspektiv.
Jag tycker att det är viktigt att det då finns en utredning som har det perspektivet. Jag har också en sakupplysning. Vi har ju citerat vad statsrådet har sagt. Hon hänvisar till att det är en socialdemokratisk krönikör som har skrivit om detta citat. Citatet är också hämtat ur en nyliberal tidning. Det är utifrån det citatet, ur den tidningen, som den socialdemokratiska krönikören har skrivit det.
Jag säger det, så att det blir korrekt fakta här, så att vi håller oss till de rätta orden. Ja, jag tycker att det är problem när den här stödpersonen för kommunerna nu har försvunnit. Jag har förstått att det nu finns en sekreterare som jobbar. Men kommunerna behöver större stöd än bara en enskild person som har det här lite vid sidan av ett heltidsuppdrag. Jag tänker just på problemet med att kunna åstadkomma någon integration.
Om man inte har en fungerande arbetsmarknadspolitik, om Arbetsförmedlingen i Södertälje får neddragna resurser, om Försäkringskassan i Södertälje får neddragna resurser och om den regering som vi nu har samtidigt drar ned på ersättningarna i arbetslöshetsförsäkringen innebär det att påfrestningarna i Södertälje kommer att bli större därför att regeringens politik påverkar negativt.
Man är på väg att försämra sjukförsäkringen, vilket enligt Sveriges Kommuner och Landsting innebär att kostnaderna för socialbidrag kommer att öka med 500 miljoner. De resurser som Södertälje eller andra kommuner eventuellt skulle vilja lägga på att förbättra integrationen blir ju starkt begränsade. Det blir då väldigt märkligt om statsrådets svar är: Ja, vi tar ett ansvar, men vi lägger inte några resurser till det ansvaret.
Då kan man ju inte åstadkomma en bättre integration. Jag vill veta hur statsrådet ser på det faktum att man faktiskt har reducerat arbetsmarknadspolitiken kraftigt. Man har halverat vuxenutbildningen och tagit bort stödet till byggande av hyreslägenheter. Det är precis så som Maryam Yazdanfar påpekar. Det byggs inga hyreslägenheter i Täby eller i Vellinge. Det har ett enda syfte, nämligen att man vill bestämma vilka som ska bo i kommunen. Fru talman!
Jag skulle gärna vilja få svar på mina frågor.
Eva-Lena Jansson (S):
Nu fick jag i alla fall svar på en av frågorna. Det var att utredaren hade haft ett jämställdhetsperspektiv. Jag uppfattade inte om det var ett barnperspektiv också. Jag tycker att det är viktigt. Jag hör inte att integrationsministern nämner integration en enda gång. Jag tycker att det är olyckligt. Vi har haft mycket diskussioner jag och statsrådet Sabuni när det gäller jämställdhet. Jag tycker att det saknas ett djupt engagemang i de här frågorna. Jag kan inte se det av svaren som jag får här i kammaren.
Det bekymrar mig. I sitt öppna brev skriver Anders Lago att regeringen hittills inte har fattat ett enda konkret beslut för att förbättra det svenska flyktingmottagandet. Alla beslut har hänskjutits till olika utredningar. När det gäller den utredning som ska överlämnas till regeringen den 2 juni har Anders Lago tagit del av ett utkast, och han är pessimistisk: Tyvärr kommer det nästan inget nytt. Utredaren har varit här och lärt av vårt arbete, men bland förslagen finns det ingenting som kan hjälpa Södertälje på något sätt.
Hans uppmaning inför den stora konferensen i Stockholm om återuppbyggnaden i Irak säger han: Kom och träffa oss! Kom och besök verkligheten! Kom och träffa våra flyktingar! säger han till Fredrik Reinfeldt. Jag säger: Ta med det till Tobias Billström! Och ta med det, Nyamko Sabuni! För det behövs för att ni ska få en bild. Ni lever inte i den del av världen där jag, Maryam Yazdanfar eller Yilmaz Kerimo bor. Jag bor i Örebro. Där har vi haft ett flyktingmottagande som har varit bra.
Jag tycker att det är viktigt att vi får ett svar från regeringen om hur man ska åstadkomma bättre integration. Hur kan man göra det om man samtidigt kraftigt reducerar arbetsmarknadsutbildningar så att det inte finns någonstans att gå vidare? Man halverar vuxenutbildningen och tar bort stödet till byggande av hyreslägenheter. Hur kan man åstadkomma en bättre integration då? Det har jag fortfarande inte fått svar på.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag håller med justitieministern om att det är många frågor och faktorer som samverkar. Det är väl det som är extra allvarligt med den här regeringens politik. Man har ju dragit ned anslaget till Arbetsmiljöverket med 150 miljoner. Man har lagt ned Arbetslivsinstitutet som faktiskt forskat kring arbetsmiljöfrågor och hur människor påverkas av sina jobb.
När jag ser att åklagarnas verksamhet inte prioriteras på den här punkten blir jag självklart bekymrad eftersom det får konsekvenser i flera avseenden.
När skyddsombud gör anmälningar till Arbetsmiljöinspektionen och de säger att de inte i alla anmälda fall kan komma ut och kontrollera hur det ser ut och när skyddsombuden prioriterar och får stöd från Arbetsmiljöinspektionen är det oerhört viktigt att också rättsväsendet gör sin insats. Nu säger justitieministern att det här är en prioriterad fråga för åklagarna.
Men uppfattningen från åklagarväsendet är att detta inte har högsta prioritet, att detta inte är viktigt. Kanske hänger det ihop med den åklagarkris som ganska öppet har redovisats i medierna från åklagarna. Riksåklagaren har poängterat att det behövs mer pengar.
Vad arbetsgivare får är en signal om att arbetsmiljöinspektören inte kan komma ut. Kommer skyddsombudet ut och inspekterar en arbetsplats och gör en anmälan - vi återkommer till detta i nästa interpellationsdebatt - har polisen inte tid att utreda. När det väl finns en anmälan att ta tag i lägger åklagaren ned fallet. Vad blir då signalen till arbetsgivarna?
Ja, det är ingen som bryr sig mer än möjligtvis skyddsombud runt om i landet och eventuellt personer som har blivit skadade. Den största hjälpen man just nu kan få som skyddsombud är, uppfattar jag, att medierna engagerar sig, att medierna bryr sig. Men vi ska inte behöva ha situationen att det är medierna, tredje statsmakten, som får arbetsgivare att agera och reagera.
Det viktiga är att vi har ett rättsväsen som faktiskt har kompetens. Jag återkommer till det som jag tycker är allvarligt.
Om den enda sanktionsmöjligheten är att väcka åtal och man väljer att inte göra det trots att både arbetsmiljöinspektören och skyddsombudet har påtalat att allvarlig fara för liv och hälsa föreligger och att det bryts mot de bestämmelser som finns, vad återstår då att göra?
Då är vi åter tillbaka till justitieministern som faktiskt måste tala om ifall frågan verkligen är prioriterad. Och är det inte så att fler åklagare, om nu enheten är så belastad, behöver ha den här kompetensen?
Eva-Lena Jansson (S):
Det är möjligt att landets justitieminister tycker att det här med åklagarkrisen och prioriteringen är en myt. Men när åklagarna själva sitter i Sveriges Radio, public service, och säger att den här frågan inte är prioriterad, att de inte har medel för den, och framför allt att frågan inte är prioriterad från högsta ledningen, kan inte jag tolka det som att det är någon form av myt.
Det är deras upplevelse, och det är bara det jag kan förhålla mig till. Det specifika fall jag har tagit fram visar att åklagarna och arbetsmiljöinspektören, alltså den granskande myndigheten, inte har samma uppfattning. Men finns bara den här sanktionsmöjligheten? Man påvisade ju detta med bilder.
Jag har försökt beskriva det generellt, att jag tycker att det viktiga är att se till att förebygga, att arbetsgivarna framför allt ska se till att ha en god arbetsmiljö. Om åklagare jobbar med frågor som rör miljö och arbetsmiljöbrott skulle jag vilja säga att det är ganska avancerat. Att vara arbetsmiljöinspektör är en avancerad kompetens, och att vara miljöinspektör är också en avancerad kompetens.
Nu kräver vi att en åklagare ska ha kompetens på båda områdena. Jag kan då tänka mig att man i vissa fall har prioriterat den ena delen och kanske kan lite mer om till exempel om miljöfrågor. Det är det jag försöker poängtera, att det är viktigt att åklagarna har den här kompetensen så att vi kan åstadkomma en bättre arbetsmiljö och att de arbetsgivare som begår arbetsmiljöbrott ställs inför rätta.
Därför, fru talman, avser jag att återkomma till hösten motionsvägen.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag förstod inte av argumentationen från finansministern varför det var så viktigt att skattesubventionera tjänster för dem som uppenbarligen har hög betalningsförmåga. Nu har vi sett att arbetsmarknadsministern och handelsministern i den här regeringen har gjort de här avdragen. Vi har inte sett om finansministern har valt att göra det, trots att han tidigare har valt att köpa svarta tjänster.
Vi har inte sett om andra statssekreterare till regeringen har valt att göra de här skatteavdragen för tjänster som man tidigare tydligen kunde köpa svart. Vad jag försöker peka på är att många av dem som tidigare köpt svart uppenbarligen har haft betalningsförmåga att köpa de här tjänsterna vitt, och då tycker jag att det är viktigt att man redovisar: Har de här svarta jobben blivit vita?
Eller bor det fortfarande människor, papperslösa utländska arbetare, i välsituerade familjers hem och får lönen svart? Det är väl ganska viktigt att granska den verksamheten.
Dessutom visar Skatteverket att en väldigt stor andel av pengarna i samband med de avdrag som har redovisats har gått till att fixa gräsklippning. Det är orimligt, säger Skatteverket, att man kan klippa gräset för de här summorna.
Då är det enkelt för finansministern att hänvisa både till nuvarande partiledare och vad hon har sagt tidigare och till den dåvarande partiledaren, som tydligen gör avdrag. Jag försöker säga att jag tror att vår tidigare partiledare hade råd att betala de här tjänsterna ändå. Ni har infört ett system som vi tycker är orimligt, att människor som har en betalningsförmåga nu helt plötsligt ska få skatteavdrag. Ni tycker att det är viktigt.
Varför tycker ni att det är viktigt? Redovisa det nu! Om man hävdar att det här är en jämställdhetsreform, vilket jag tycker är oerhört märkligt, borde man angripa det problem som uppstår, nämligen att när människor skaffar barn är det till större delen kvinnor som tar ut föräldraledigheten, vilket gör att man cementerar gamla könsroller.
När kvinnorna sedan börjar jobba igen kvarstår deras hemarbete inklusive det här. Då är er lösning inte att man ska hjälpas åt i hemmen utan att det ska komma någon annan, gärna en kvinna, och städa i hemmet. Jag förstår inte logiken, hur det skulle kunna öka jämställdheten att ingen i familjen städar längre. Finansministern har säkert någon form av argumentation i frågan.
Jag tycker egentligen inte att man ska ta personliga exempel, men eftersom vi har en finansminister som väljer att lyfta fram partikamrater till mig kan inte jag låta bli att lyfta fram de personer som man känner till har köpt tjänster svart. Jag tycker att det är ett problem. Det uppstår ett problem när man säger så här: Eftersom folk bryter mot lagen måste vi förändra lagen och ta bort skatterna.
Ni har stått och påstått att människor som är arbetslösa och sjuka fuskar, och då är resultatet att ni sänker ersättningen. Ni har en omvänd logik som inte jag kan begripa. För mig är ert sätt att argumentera i de här frågorna huvudlöst. Uppenbarligen tycker ni att den här skattesubventionen är viktig, men ni tycker inte att det är viktigt att redovisa huruvida de svarta jobben verkligen har blivit vita.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har försökt att diskutera skattesubventioner för hushållsnära tjänster för att se om de här svarta jobben verkligen har blivit vita, och vi har en finansminister som pratar om att det är en jämställdhetsreform. Jag finner det ganska befängt. Det är samma regering som har infört ett vårdnadsbidrag för att människor inte ska arbeta som pratar om arbetslinjen här.
När det gäller USA som finansministern tar upp kan jag också påpeka att det för många av landets amerikaner krävs två arbeten för att klara sin egen försörjning. Det är klart att det då blir fler arbetade timmar. 26 miljoner amerikaner tvingades söka matkuponger för att över huvud taget överleva. Ta inte gärna upp USA som ett exempel på en lyckad politik, för jag tycker inte att de har en lyckad politik!
Jag vill också säga att det är helt okej att köpa hushållsnära tjänster. Jag tycker inte att man ska förakta de människor som köper dem. Och jag tycker att det är viktiga och duktiga människor som jobbar med de här frågorna. De kan sin bransch; de kan utföra hushållsnära tjänster. Vad jag försöker diskutera är vad som är rimligt.
Är det rimligt att vi tar pengar som skulle kunna gå till exempel till äldreomsorgen, till sjukvården och till skolan för att människor som i dag inte har tid att städa hemma ska få den tjänsten till ett lägre pris? Är det så? Vi skulle kunna genomföra en massa andra saker för de här skattepengarna. Det är klart att man kan använda skattepengarna precis hur man vill. Det är det regeringen visar.
Jag frågar om det är lämpligt att göra det. Jag undrar också om de här svarta jobben verkligen har blivit vita, för vi vet att oerhört många som tidigare köpte svarta tjänster inte har gjort avdrag för vita arbeten nu. Mycket tyder på att det fortfarande är mycket billigare att köpa svarta tjänster och ha en egen hushållerska boende i källaren. Jag tycker att det är ett befängt system.
Eva-Lena Jansson (S):
Det håller jag med om. Jag sade, tror jag, i mitt förra inlägg att jag välkomnar att man lägger in det här i grundutbildningen vid Polishögskolan. Det finns andra saker också som jag anser borde vara obligatoriska, men det får vi återkomma om vid ett annat tillfälle. Det jag försökte beskriva i min förra interpellation och även i den här är att det finns olika saker som samverkar i samhället.
Skyddsombuden som är de som ska agera ute på en arbetsplats känner att de inte har stöd, för Arbetsmiljöinspektionen har inte tid att prioritera frågan för att regeringen har valt att dra ned anslaget hos dem. Skyddsombuden får inte stöd i sin verksamhet. Ett antal av de anmälda fallen kommer aldrig upp till åtal. Vi ser också att även om de kommer upp lägger åklagaren ned åtalen.
Det är möjligt att det är en dramatisk ökning som beror på att man tidigare inte gjorde anmälningar av allting som var arbetsmiljöbrott. Men det är ju ännu allvarligare om de som anmäls sedan inte på något sätt blir straffsanktionerade. Då blir signalen: Visserligen ökar antalet arbetsmiljöbrott, men Arbetsmiljöinspektionen har inte tid att åka ut och kontrollera vad som har hänt.
När polisen ska utreda anmälningarna blir de liggande på hög. När de väl kommer till åklagaren läggs de ned. Det blir inget åtal. Vad blir signalen då? Begå arbetsmiljöbrott, arbetsgivare! Det är ändå ingen som bryr sig. Det är därför jag har skrivit de här två interpellationerna. Jag har också skrivit en till arbetsmarknadsministern, för jag tycker att de här frågorna samverkar.
Jag har i alla fall uppfattat att den här regeringen, precis som den förra regeringen, hade ambitionen att ha ett signalsystem som talar om vad som är rätt och vad som är fel. Om det nu via Sveriges riksdag blir en bild utåt att man kan begå arbetsmiljöbrott för att det inte händer så mycket då, varför ska arbetsgivarna prioritera frågan? Varför ska de förebygga arbetsskador?
Varför ska de prioritera arbetsmiljön över huvud taget? För sedan kommer det en sjukförsäkring som gör att om man har blivit skadad på jobbet blir man lätt att säga upp. Hela er politik samverkar. Det är det jag har försökt lyfta upp i olika delar. Det är viktigt att man får en effektiv och rättssäker process. Jag blir orolig när vi har rättsprocesser som drar ut så på tiden som det här fallet har gjort.
Det är jättebra att man satsar på utbildning för poliserna, men det måste också till en prioritering av de här frågorna.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag började mitt första anförande med att peka på ett fall i Örebro där ett antal byggnadsarbetare blivit utsatta för asbestexponering. Många kommer ihåg de människor som utsattes för asbest på 50- och 60-talen och hur de drabbades av cancer. Det är klart att det är allvarligt.
Det är bra att justitieministern i sitt senaste inlägg pekar på att man ska utreda de allvarliga brotten. Men utreder man inte arbetsmiljöbrott av en lägre skala kommer det att få konsekvenser, för det är när man inte tillämpar arbetsmiljölagen och tar bort alla farligheter som konsekvensen kan bli dödsfall.
Det är det jag försöker poängtera. Det är viktigt att man utreder dödsfall, men utreder man inte de fall där både skyddsombud och Arbetsmiljöinspektionen är överens om att man stoppar jobb får det konsekvenser så småningom. Jag har inte uppfattat att jag och justitieministern har någon annan uppfattning än att det ska utredas. Vi är måna om det. Jag försökte lyfta fram att detta ökar.
Jag ser att det är en utveckling där Arbetsmiljöinspektionen har fått mindre pengar, åklagare säger att frågan inte är prioriterad och poliserna säger att detta får man lägga åt sidan för att man har annat att göra. Då försöker jag poängtera detta i talarstolen för att lyfta fram ett problem som jag ser. Men jag har ingen annan uppfattning än att vi ska ge en tydlig signal att arbetsmiljöbrott ska beivras.