KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rebecka Le Moine (MP):
Jag tackar för frågan. För att bedriva skogsbruk måste man inte ta upp 50 hektar stora kalhyggen. Det skapar inga lokala jobb. Det finns ingen lokal ekonomi i detta, och det finns knappt ens någon lönsamhet i det. Det ger ett ständigt och stadigt flöde till en industri som vill köpa in skogsråvara för så lite pengar som möjligt.
Men ska vi sätta den lokala markägaren - individen - i centrum bör vi övergå till ett hyggesfritt skogsbruk som faktiskt ger mer lönsamhet för den privata skogsägaren. Då kan pengarna också stanna kvar lokalt, och vi kan satsa mer på förädling av skogsråvara samtidigt som vi kan ha kvar rekreationsvärden och satsa på ekoturism.
Självklart ska vi bedriva ett skogsbruk, men i internationella jämförelser som jag har fått hjälp att göra via riksdagens utredningstjänst och också i forskning som kommer från SLU sticker Sverige ut vad gäller skogsbruket. Vi har ingen lagstadgad gräns för hur stort ett kalhygge får bli i praktiken. Vi tar också, internationellt sett, otroligt lite hänsyn på våra hyggen.
De stora kalhyggena är inte en förutsättning för ett fungerande och hållbart skogsbruk utan snarare tvärtom. Vi vill gynna det småskaliga skogsbruket och mångbruket - ett lönsamt skogsbruk där individen snarare än industrin sätts i centrum.
Rebecka Le Moine (MP):
Tack för förtydligandet och frågan! Självklart ska vi inte använda skogen till att producera massaved som går till kaffemuggar som vi använder en halv gång, utan vi ska ägna oss åt att producera långvariga produkter och bygga i trä samt producera möbler och sådant som verkligen kan binda koldioxid så länge som möjligt. Men så ser det inte ut i dag.
Vi behöver verkligen gynna den omställningen. Det finns också stora klimatproblem. Varje gång vi ser ett kalhygge ser vi en klimatkatastrof som står och läcker ut växthusgaser, och det tar flera decennier innan nästa plantering har kompenserat för detta.
Vi behöver satsa på vår skog utifrån ett klimatperspektiv och se till att det blir långvariga och inte kortlivade produkter. Jag hoppas att det var svaret på den frågan. För en enskild markägare vore det också bra om vi kunde satsa på lokala sågverk.
Genom ett naturnära och hyggesfritt skogsbruk kan vi komma bort från de kostnader som uppstår när vi gallrar, planterar och markbereder. Allt det här kostar, medan vi sparar en hel del pengar om vi låter naturen hjälpa oss, samtidigt som vi kan få upp lövträd, som faktiskt är mycket mer välbetalt än gran och tall.
Med hjälp av ett sådant skogsbruk kan vi också komma undan stora naturkatastrofer som drabbar just monokulturer. Vi pratar om granbarkborre, olika svampangrepp, torka och bränder. Allt detta måste vi bygga upp en resiliens för, och det gör vi bäst med naturnära skogsbruk.
Rebecka Le Moine (MP):
Jag instämmer i det som min kollega Mats Berglund har anfört i sitt tal och tänkte fortsätta lite grann där han avslutade. Det handlar helt enkelt om basinkomst. Alla har rätt till ekonomisk trygghet.
Alla som saknar inkomst ska vara garanterade ett stöd som går att leva på oavsett tidigare inkomst och oavsett orsak till att du saknar inkomst. Så står det i vårt partiprogram. Vi är det enda riksdagspartiet som anför detta tydligt i vårt partiprogram.
Vi är också det enda riksdagspartiet som aktivt vill utreda hur en basinkomst kan fungera i Sverige. Men basinkomst är inte en ny idé, och den testas just nu runt om i världen.
I mer än 38 länder finns exempel på hur basinkomst har implementerats, och vi kan titta på projekten för inspiration. Inte minst är frågan aktuell under den pandemi som råder.
Därför har FN uppmanat länder att under pandemin dela ut basinkomst till 2,7 miljarder extra utsatta människor. Paradoxalt nog finns en typ av basinkomst i vår biståndspolitik redan i dag.
Det råder inga tvivel om att det enklaste och mest effektiva sättet att utrota fattigdom är att ge pengar direkt till dem som behöver pengarna. Därför ger vi i vårt bistånd 40-50 kronor per person i månaden till 80 procent av Sudans befolkning.
Detta kan låta som småpengar, men för den enskilda individen gör de stor skillnad. Socialförsäkrings-frågor Jag och Miljöpartiet är också övertygade om att en person själv kan bedöma vad pengarna ska användas till. Det avgörs inte bäst på stats- eller organisationsnivå, utan det avgör var och en bäst själv. Vi litar på individens förmåga att avgöra denna fråga.
Med tillit kommer ännu mer tillit. Det har vi sett. Basinkomst innebär en ekonomisk grundtrygghet. Den frigör kreativitet. Den som inte tror att vi skulle arbeta om vi inte fick pengar har helt bortsett från den ideella sektorn. Även vi politiker vet att de flesta som arbetar politiskt gör det ideellt.
Kraften finns förstås redan i samhället och är en otroligt viktig del av vårt civilsamhälle och därmed också vår demokrati. Att ge en basinkomst villkorslöst betyder ingen kontroll, ingen misstro och därmed ingen förnedring. Vi stoppar effektivt fattigdomsspiralen, och man behöver inte försätta sig i en dålig ekonomisk situation och göra sig av med kapital för att få försörjningsstöd.
Det gör också att personer kan frigöra sig från destruktiva relationer. Visst finns frågor, men det här har pågått, och pågår just nu, i många länder. Det finns dock poänger med att utreda frågan, och det är därför vi har motionerat om att utreda frågan i Sverige i en kontext som passar oss. Fru talman!
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Rebecka Le Moine (MP):
Organiserad brottslighet går ut på att hitta högst vinst till lägst risk. Vad en tjänar pengar på är mindre viktigt. Det kan handla om vapenhandel, knarkhandel eller djurhandel. Finns det en låg risk med en god affär i att smuggla dessa varor över Sveriges gränser kommer det att ske.
När det smugglas in vapen och knark får vi ett mer otryggt samhälle, med mer skjutningar och dödligt våld och mer missbruk. Levande djur som smugglas över gränserna - till exempel smuggelhundar, som har uppmärksammats under corona - innebär ett enormt lidande för djuren. Delar av utrotningshotade djur som smugglas i form av smycken, prydnader eller souvenirer innebär inte bara ett lidande för djuren utan också utrotning av arter.
Tullen har därför en väldigt viktig brottsbekämpande roll i att hindra dessa illegala marknader. Herr talman! Att bekämpa smuggling och därmed dämpa den organiserade brottsligheten är en viktig uppgift för tullen, men inte bara genom att stoppa personer som smugglar varor utan också genom att stoppa varor som skickas via post.
För att underlätta detta arbete ges Tullverket nu utökade möjligheter att hålla kvar post som kommer över gränsen in till Sverige om den kan antas innehålla vapen, ammunition eller sprängmedel. Detta är alltså en förenkling och förbättring jämfört med tidigare, då enbart narkotika omfattades. Herr talman!
Jag har framfört det förut men vill ta varje tillfälle i akt och vill därför passa på att understryka: Vi bör mota den organiserade brottsligheten som helhet, och därför är det viktigt att vi också inkluderar både levande djur och delar av djur i tullens prioriterade arbete. Det finns förbättringar att göra i detta hänseende. Herr talman! Jag yrkar bifall till propositionen.
Rebecka Le Moine (MP):
Får jag vara så oförskämd att påminna om hur mitt efternamn Le Moine uttalas, så att vi vet det? Det är klart att mitt parti är en del av regeringen, och Centern och Liberalerna är en del av januariavtalet. Däremot tror inte jag på munkavel. Det är viktigt för demokratin och alla som följer debatten att de vet var partierna står.
Annars kan vi delegera hela det politiska samtalet till Stefan Löfven, men det ser inte jag som något som vitaliserar och driver demokratin framåt. Vi är en del av regeringen. Men jag är inte minister. Jag är riksdagsledamot. Jag är inkryssad för de åsikter och den politik som jag driver. Det är min förhoppning att fortsätta att kunna göra det hela den här mandatperioden.
Det ser inte jag som ett hinder att säga vad jag och Miljöpartiet står för. Det är såklart i regeringen som vi får försöka att trycka på och förändra med de verktyg som finns. Det gör vi. I varje förhandling och i varje rum tjatar vi till exempel om miljövärdena och att öka budgeten för natursatsningar.
Vi kämpar för att den gröna skatteväxlingen ska genomföras med så stor effekt som möjligt för natur och de miljömål som vi gemensamt har fattat beslut om i riksdagen. Det ena står inte emot det andra. Jag är riksdagsledamot, och vi är en del av regeringen. Där verkar vi också i alla förhandlingar som vi är en del av.
Rebecka Le Moine (MP):
Vi har såklart tänkt igenom detta när vi kritiserar tillväxt som begrepp. Vi kan ju sluta med att ha det som ett politiskt mål och se ekonomin, precis som föregående talare nämnde, som ett verktyg för att nå de egentliga målen. Så vad är då egentligen vår uppgift? Vad är det som är viktigt för oss alla? Det tror jag att vi kan enas om.
Det är någonstans en välfärd och en livskvalitet inom planetens enda gräns, som vi överskred i förrgår. I går hade vi en debatt om punktskatter. Där hoppas jag att jag gjorde det tydligt att Miljöpartiet har en rad olika förslag på hur man kan höja skatten på just uttaget av naturresurser. I dag är det i princip gratis.
Naturen ses som någonting vi ska borra upp och skövla och sedan göra om till någonting mer användbart, för det är det som skapar jobb. Jag menar att det är en felsyn i grunden på naturen att vi snabbt ska göra oss av med och göra om naturresurserna. Det där måste vi beskatta mer.
Om vi nu är så positiva inför framtiden när det gäller teknikutveckling och it-lösningar - som jag också tror att vi alla är - hur kan man då samtidigt vilja skapa jobb för sakens skull? Det är det jag tycker är väldigt flummigt. Då är frågan: Hur gör vi för att återigen kunna beskatta värdet? Ska man inte då tänka sig att beskatta även det arbete som robotar utför i framtiden?
Det är en ny tanke som vi faktiskt bör överväga och fundera på så att vi inte skapar ett klassamhälle där till exempel de som har automatiserad arbetskraft och robotar kommer lättare undan. Det handlar också om att använda den gröna skatteväxlingen - som jag också tror att vi är överens om - som ett verktyg för att växla fokus.
Rebecka Le Moine (MP):
Det har varit en lång dag med intressanta debatter. Det var nu ett tag sedan vi inledde den här debatten. Kjell Jansson från Moderaterna kom då in lite grann på skogspolitik, och då måste jag få bemöta det nu i slutet av det här passet.
Det sas någonting i stil med att det är okej att skydda naturen så länge markägaren är med på det. Drar man detta till sin spets kan man tänka: Då ska vi väl skydda Amazonas så länge de markägarna är okej med det. Då ska vi väl skydda korallhaven så länge de som fiskar där är okej med det. Men vi har faktiskt en miljöbalk i Sverige.
Det är inte helt och hållet frivilligt att ta hänsyn till våra medarter i Sverige. Vi har också de 16 miljömål som jag ständigt tjatar om och som den här församlingen har ställt sig bakom. Så nej, det är inte riktigt så enkelt som att detta kan bygga helt på frivillighet. Vi har också konventioner för biologisk mångfald som Sverige har ställt sig bakom. Vi har sagt att vi har ett ansvar för alla de arter som finns inom nationens gränser.
Det måste vi förhålla oss till, både politiskt och ekonomiskt. På tal om skogen nämnde Helena Vilhelmsson just skogsbruket och vad man kan göra med skatter för att gynna dem som tar hänsyn till naturen.
Där har Skogsutredningen kommit med ett intressant förslag om att ge ersättningen skattefritt. Det tycker jag att vi bör titta närmare på. Jag har också hört mina kollegor Gulan Avci från Liberalerna och Helena Vilhelmsson från Centerpartiet prata mycket om feminism och jämställdhet. Jag uppskattar verkligen att vi får in de perspektiven.
Då vill jag också nämna detta med mångfald. När vi pratar om företag tittar vi ganska blint på just AB, aktiebolag, men det finns ju en mångfald av olika företagsformer, inte minst de kooperativa företagen.
De är medarbetarägda och ekonomiskt demokratiska och kan verkligen stötta jämställdheten och bidra till en lokal ekonomi.
Där finns det också mycket vi kan göra utifrån våra roller, med skatter, så att vi inte missgynnar eller glömmer bort dessa företagsformer. Som nämnts i både denna och föregående debatt behöver vi också se hur klassklyftorna ökar i Sverige.
Vi behöver koppla detta till annat arbete, inte minst miljöarbetet. Framför allt behöver vi agera utifrån denna kunskap och insikt. Då kommer vi just till kapitalbeskattning. Att det är någonting som väcker stort engagemang har vi hört här i dag.
Som jag nämnt i tidigare debatter - jag kommer säkert att upprepa mig - finns det en inbyggd orättvisa, menar jag, när man beskattas högt av att arbeta men lågt av att äga kapital.
Även om det är obekvämt av olika ideologiska övertygelser att adressera och ta i detta är det vår skyldighet, för så länge vi inte gör det kan ingen i den här kammaren påstå sig vara förvånad när klassklyftorna ökar. Jag tänker avsluta den här debatten och är redan sugen på nästa debatt. Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Rebecka Le Moine (MP):
Då är vi inne på den sista debatten för oss i dag. Den handlar om mervärdesskatten, momsen. Även den finns det olika åsikter om och synpunkter på hur man kan använda och reformera. Moderaterna menade i sitt anförande att undantagen gör det krångligt och svårt och att det kanske vore bättre med en enhetlig moms.
Det låter väl lockande att kunna få ett enkelt system och dessutom 66 miljarder kronor in till statsfinanserna. Det skulle eventuellt kunna delfinansiera en basinkomst. Där kanske vi kan hitta någon typ av samsyn. Jag tror dock inte att det är möjligt just nu. Fru talman!
Jag ser ändå att momsen kan användas för att styra beteenden och konsumtion. I mina ställningstaganden, i mitt engagemang och i mitt politiska arbete sätter jag alltid miljön i första rummet eftersom det är både miljökris och klimatkris. Det är det som styr och ramar in i princip alla mina ställningstaganden.
Hade det inte varit för de faktorerna hade jag kanske landat i andra ställningstaganden och kunnat tänka att det är en bra princip att det är enhetligt med mera.
Men nu tycker jag att vi ska använda alla styrmedel och alla politiska verktyg vi har för att styra bort från det som är sämst för miljön och styra mot det som är så bra som möjligt för miljön. Ett förslag som Miljöpartiet driver är att ha full moms för flyget. Där är momssatsen i dag bara 6 procent.
Det är ingen hemlighet att flyget står för stora delar av våra utsläpp. Det är heller ingen hemlighet att vi i Miljöpartiet kämpar hårt för en flygskatt. Motståndet är stort, men ett annat sätt är ju faktiskt att höja momsen på flyget från nuvarande 6 procent. Man kan också sänka eller ta bort momsen på sådant som finns på secondhandmarknaden, sådant som moms redan betalats på.
I dag kan till exempel klädesplagg betalas moms på i princip hur många gånger som helst. För att gynna secondhandmarknaden kan man fundera på olika verktyg, också momssatserna. Jag har väckt en motion som går in lite grann på jämställdhetsfrågor, som vi också är många som brinner för i den här församlingen.
Den handlar specifikt om mensskydd. Sverige sticker faktiskt ut i ett europeiskt perspektiv. Sverige och Danmark har bland de högsta momssatserna. I Skottland har man gjort mensskydd gratis. Kanada, Storbritannien och Irland har ingen moms, och i Frankrike har man sänkt den till 6 procent. Även i Indien och USA har man vidtagit åtgärder för detta.
Det här kan tyckas vara en liten detalj, men vi lever fortfarande i ett ojämställt samhälle. Och att ha mens är inget man väljer, utan det är biologiskt. En kvinna som är 40 år gammal har i genomsnitt lagt 48 000 kronor på mensskydd.
Frågan är varför vi ska ha en av Europas högsta momssatser på just mensskydd, något som kvinnor inte kan välja bort. De här verktygen ser jag, och jag tycker att vi bör använda dem för att rätta till både miljöproblem och jämställdhetsproblem.
Jag vill hellre att vi använder mervärdesskatten och justerar de momssatser som finns. Därmed vill jag tacka för dagens debatter. Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag.
Rebecka Le Moine (MP):
Att vara sist i en redan sen debatt har sina för- och nackdelar. Men jag kommer att utnyttja det på så sätt att jag inte ska återupprepa det som redan har sagts, utan jag ska fatta mig kort. Att vi kan lita på folkbokföringen i Sverige är grunden för stora delar av samhället och vår tillit till våra system.
Det är på många sätt grunden för skyldigheter och rättigheter för personer som är bosatta i Sverige att vi har ett fungerande system som återspeglar verkligheten. Detta är för att vi ska kunna undvika felaktiga utbetalningar men även kriminalitet och för att vi ska ha en korrekt statistik.
I budgeten för 2021 har ytterligare medel avsatts, 43 miljoner kronor, för att förstärka och effektivisera folkbokföringsverksamheten. Fru talman! Alla som folkbokförs i Sverige tilldelas ett personnummer och en identitetsbeteckning, och den som en gång har fått ett personnummer kommer att behålla det livet ut.
Samordningsnummer, däremot, är en identitetsbeteckning för en person som inte är eller har varit folkbokförd i Sverige men som ändå befinner sig i landet under en kortare tid än ett år. Samordningsnumren finns till för att undvika personförväxlingar och lättare utbyta information om personer med andra myndigheter och organisationer.
Men det har visat sig finnas stora brister och problem med dessa samordningsnummer, då identiteten inte alltid har kunnat styrkas. Därför har regeringen i sin proposition presenterat olika förslag, bland annat att ett samordningsnummer som är över fem år ska avaktiveras om det inte av personen själv kan återaktiveras.
Det blir också möjligt för enskilda personer att ansöka om samordningsnummer utan att behöva gå via en myndighet. Myndigheter som påträffar problem eller felaktigheter får också en skyldighet att anmäla detta. Fru talman!
Trots att vi inte är ense om exakt hur det här ska gå till råder det ändå enighet om det allra mest grundläggande, och det är att vi ska ha ett tillförlitligt system för folkbokföringen i Sverige. Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag.
Rebecka Le Moine (MP):
I Sverige har vi ett politiskt mål om 100 procent förnybar produktion till 2040. I denna stora omställning är åtminstone jag själv av åsikten att ett underifrånengagemang är en viktig del. Engagemanget ska inte bara vara uppifrån och ned, utan man ska ta vara på de krafter, det engagemang och de initiativ som finns i samhället för att aktivt vara med och ställa om.
Det är en väldigt viktig pusselbit i detta. Detta förslag underlättar för dem som verkligen vill producera egen el. Vi dubblerar nu gränsen för hur mycket el som får produceras för eget bruk skattefritt. Det är ett efterlängtat beslut som kommer att glädja dem som vill bli självförsörjande när det gäller hållbar elproduktion från sol och vind.
Det kommer att göra det lättare att göra rätt. Från Moderaternas och Sverigedemokraternas sida halkar man hela tiden in på kärnkraftsdebatten. Men kärnkraften är det yttersta exemplet på maktkoncentration, till skillnad från att sätta upp egna solceller. Kärnkraften är också en stor säkerhetsrisk.
Utökad befrielse från energiskatt för egen-producerad el Den egenproducerade elen innebär däremot maktdecentralisering. Det är ett mycket mer demokratiskt sätt att försörja sig själv med el. Jag tycker inte att det bara ska vara marknaden som styr, utan låt medborgare vara med och styra i hållbar riktning!
Detta är som sagt en väldigt glädjande och grön vinst, en del av den gröna skatteväxlingen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Rebecka Le Moine (MP):
Anna Vikström redogjorde väldigt tydligt för tobakens hälsoeffekter och varför det är så viktigt att vi även inkluderar den övriga tobaken i punktskatten. Hälsoanledningen är relativt känd, och därför tänker jag ägna lite tid åt tobakens miljöeffekter, som också finns.
Varje år bidrar tobaksindustrin till utsläpp av 84 miljoner ton koldioxid. Det är lika mycket som Sveriges totala konsumtionsutsläpp. Varje år bidrar också tobaksindustrin till att 4,3 miljoner hektar jordbruksmark används just för att producera tobak. Fru talman!
När man framställer tobak måste den också torkas, vilket görs genom eldning med ved. Det krävs alltså ännu mer resurser när man pratar om markanvändning och skogar. Avskogning står för 20 procent av klimatpåverkan, och där spelar tobaksindustrin en stor roll.
Det går också åt mängder av vatten för att framställa den här tobaken. Att mark, skog och vatten används till tobaksindustrin samtidigt som det bidrar aktivt till både klimatkrisen och artkrisen är djupt problematiskt, samtidigt som det också leder till lokala konflikter och förtryck.
Att inkludera övrig tobak i punktskatten känns för mig självklart, utifrån både hälso- och miljöaspekter. Jag är därför väldigt glad över att vi inkluderar den övriga tobaken i beskattningen på samma sätt som man i dag beskattar röktobak. En heltäckande tobaks-beskattning - för ökad tydlighet och enhetlig-het Efter detta korta anförande vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Rebecka Le Moine (MP):
Det vi debatterar i dag handlar om en justerad beräkning av bilförmån. Det är en liten delseger där vi i Miljöpartiet försöker göra om och göra rätt så att det inte fortsätter som i dag då det lönar sig mer att få en bil än att få lön.
Schablonen, som är mycket gammal och används för att räkna ut skatten när man får en bilförmån, gör att bilen värderas lägre än dess egentliga marknadsvärde. Det här styr i en miljöovänlig riktning samtidigt som det bryter mot principen om neutral beskattning.
Av de som i dag är bilförmånstagare, vilket har nämnts tidigare, är runt 80 procent män. 75 procent av dem tjänar mer än 40 000 kronor i månaden. 52 procent av dessa finns i tre storstadsregioner. Det kan man jämföra med att 40 procent av befolkningen bor där. De är alltså väldigt överrepresenterade.
Det är också i de här storstadsregionerna som kollektivtrafiken bör fungera bäst. Det här är en klimatskadlig subvention av bilar till i stor del välbärgade män i storstadsregionerna. Förändringen av bilförmånen som föreslås ger goda fördelningsmässiga effekter.
Medianlönen för förmånsbilsinnehavarna är 51 400 kronor. Fru talman! Det körs sannolikt mer bil i dag än vad som är nödvändigt på grund av det här dåliga systemet och reseavdraget.
Vi vill göra om förmånssystemet för att snabba på omställningen, och då är en justerad schablon en enkel och självklar åtgärd. Det är dock bara en liten pusselbit av flera.
Som har nämnts tidigare i talarstolen måste vi minska bilens och den totala transportsektorns utsläpp för att nå våra klimat- och miljömål. Fru talman! Tidigare i debatten har vi också hört, från dem som motsätter sig förslaget, att det är en skatt på arbete.
Men det är faktiskt en princip som vi nu justerar. Det är alltså inte en skatt på arbete, vilket hävdas. Det är inte heller någonting som kommer att missgynna landsbygden, med tanke på var personerna som får höjd förmånsbeskattning bor. Vi har också hört att en person inte kan frakta tre meter långa rör på tunnelbanan.
Det är något som jag särskilt kan relatera till, eftersom jag har jobbat med att ta med mig båt ut till mina olika uppdrag. Jag kan försäkra er om att jag inte gjorde det på tunnelbanan. Men jag hade inte heller egen bil för att göra det. Det var tjänstebilen som gjorde det möjligt. Det finns en tydlig skillnad där. Det här gäller alltså inte en skatt på tjänstebilar.
Ofta är företagen måna om att bistå med de verktyg, det arbetsmaterial och de arbetsredskap som behövs för att man ska kunna utföra sina uppdrag på ett bra och säkert sätt. Men därmed inte sagt att man måste ha en förmånsbil för att utföra uppdraget. Fru talman! Jag yrkar bifall till propositionen.