Lise Nordin (MP):
Efter att statsrådet Peter Norman två gånger har påstått att Miljöpartiet har varit delaktigt i den tidigare energipolitiken känner jag ett behov av att förtydliga att så aldrig har varit fallet, och det tror jag att Peter Norman är medveten om. När Socialdemokraterna satt i regering hade de en energiöverenskommelse med Vänsterpartiet och Centerpartiet. Miljöpartiet har, beklagligt nog, aldrig haft den möjligheten att påverka energipolitiken, och vi har vid alla tillfällen motsatt oss alla Vattenfalls investeringar i kolkraft.
Frågan är vad regeringen avser att göra när ägardirektiven inte följs. Vi har ett ägardirektiv som är ganska tydligt, medan Vattenfalls investeringsram går i en helt annan riktning. Kanske var det så att regeringen försökte hantera detta för ett år sedan när man gav Vattenfall nya ägardirektiv som var något luddigare.
Tidigare har Vattenfalls ägardirektiv varit att Vattenfall ska vara det ledande bolaget i omställningen. I de nya ägardirektiven, som nu är ett år gamla, står det att Vattenfall ska vara ett av de ledande bolagen. Jag tycker att det är beklagligt att man har gjort en sådan urvattning och tror inte att det är lösningen. Miljöpartiet tror inte heller att lösningen är att sälja Vattenfall. Vi får ingen miljövinst av ett sådant agerande.
Om vi ska nå en miljövinst för både Sverige, Europa och världen handlar det om att Vattenfall ska avveckla sin kolkraft i stället för att sälja den. Framtiden i Europa är förnybar energi. Det som växer i Tyskland är den förnybara energin. Det är det statliga bolaget Vattenfall som är ett sänke i sammanhanget som ökar investeringarna i kolkraft och i dag är den största ägaren.
Efter Tysklands beslut i går att kärnkraften ska avvecklas inom tio år har diskussionen väckts om detta kan riskera att leda till ökade utsläpp av koldioxid. En nyckelaktör i den här frågan är just Vattenfall som är den största ägaren av kolkraft i Tyskland. Tyskland har ett skarpt klimatmål, mycket skarpare än det svenska, om att koldioxidutsläppen ska minska med 40 procent till 2020.
Och det här är ett mål som står kvar efter det nya ställningstagandet att kärnkraften ska avvecklas. Men om den tyska regeringen ska ha en chans att nå det här målet är det avgörande att deras kolleger i den svenska regeringen ställer upp och tar Vattenfall i örat och visar vägen mot en elproduktion som är mindre beroende av kolkraft. Jag vill också påminna om att Vattenfall äger Europas enskilt största utsläppskälla av koldioxid, nämligen Jänschwalde i Tyskland.
CCS nämns ibland av Vattenfall, och nu också av regeringen, som en lösning på de utsläpp som vi får från dagens kolkraft. CCS-tekniken har stora både tekniska och demokratiska bekymmer. Det är också något som Vattenfall bekände vid den senaste årsstämman. Det finns i dag ingen kommun som är beredd att bygga den pilotanläggning som Vattenfall önskar bygga.
Jag besökte nyligen staden Beeskow, där Vattenfall önskar bygga sin pilotanläggning av CCS, och jag har nog aldrig någonsin besökt en stad som har varit så dekorerad med protestskyltar. Det finns inget som helst folkligt stöd för att bygga en sådan CSS-anläggning.
Därför tycker jag att det är uppenbart att den enda lösningen är att vi styr Vattenfall från den kolkraft som Vattenfall investerar i. Med den retorik som regeringen har i klimatfrågan tycker jag att det är förvånande att man inte reagerar när Vattenfall ökar sina investeringar i kolkraft.
Kolkraft är det allra mest klimatpåverkande energislaget och kan inte vara en del av en hållbar elproduktion i framtiden.