Tobias Billström (M):
Först och främst har vi den fråga från Mikael Cederbratt angående den jämna fördelningen i EU som jag lovade att svara på. Interpellanten hävdar att Dublinförordningen motverkar en någorlunda jämn fördelning av asylsökande mellan EU-länderna och koncentrerar dem till frontstaterna. Kommissionen presenterade en utvärdering av förordningen i juni 2007. Det är kommissionens uppgift att göra detta eftersom det är kommissionen som äger frågan och övervakningsmekanismerna.
Utvärderingen visar att Dublinsystemet inte bidragit till att medlemsstaterna vid EU:s yttre land- eller sjögräns generellt får ta emot fler asylsökande än medlemsstater som inte ligger vid en yttre land- eller sjögräns. Fördelningen av överföringar i enlighet med förordningen verkar vara ganska jämn mellan stater vid en yttre gräns och stater som inte ligger vid en yttre gräns.
Det faktum att ungefär hälften av alla irakier som söker asyl i Europa gör det i Sverige talar tydligt mot påståendet att Dublinförordningen leder till en koncentration av sökande till länder vid EU:s yttre gräns. Sedan har vi frågan om Grekland. Grekland har vid ett flertal tillfällen kritiserats för att inte efterleva de krav som direktivet om mottagningsvillkor för asylsökande ställer.
Efter den kritik som framförts under hösten har det framkommit att åtgärder kommer att vidtas i syfte att förbättra mottagningsvillkoren. Mottagandedirektivet genomfördes i Grekland genom lagstiftning i november 2007. UNHCR pekar på att ett tryck för förbättringar kan komma som ett resultat av att direktivet nu genomförts. Såväl Kalle Larsson som Magdalena Streijffert har uppehållit sig väldigt mycket vid kommissionen. Det är bra. Det är kommissionen som äger de här frågorna och övervakningsmekanismerna.
Anledningen till att jag kontaktade kommissionären var just detta. Vi kan inte ha 27 olika medlemsstater som för 27 olika dialoger. Vi måste ha en centralpunkt för detta, och det var kommissionen som också stämde Grekland inför EG-domstolen 2005 för bristande genomförande av mottagandedirektivet. Jag tycker att det kan vara värt att peka på detta. EG-domstolen fastslog i en dom från den 19 april 2007 att Grekland underlåtit att införliva direktivet.
Kommissionen har även väckt talan mot andra medlemsstater för att inte ha införlivat mottagandedirektivet på ett vederbörligt sätt. Det är positivt att de länder som inte införlivar det som är ålagt dem riskerar juridiska och ekonomiska påföljder. Det kan vara värt att understryka i den här kammardebatten. Sedan tycker jag också att vi ska ta upp den fråga som har berörts om vad UNHCR har sagt och inte sagt.
UNHCR anser inte att Grekland generellt inte är ett säkert första asylland. När det gäller irakier vill man hänvisa till siffrorna, skillnaderna i erkännandegrad samt studien om tillämpningen av skyddsgrundsdirektivet. Klart är också att UNHCR inte har riktat någon uppmaning till länder att utnyttja möjligheten till undantag i Dublinkonventionen när det gäller just Grekland och pröva ärendena själva.
Detta är en generell uppmaning, en allmän uppmaning, till länder att i större utsträckning nyttja undantaget när det skulle gynna den asylsökande. Jag tycker kanske att interpellanten och även Magdalena Streijffert borde fundera över vad det egentligen är som UNHCR har sagt respektive inte sagt offentligt. Avslutningsvis kan jag bara konstatera att det är angeläget och viktigt att fortsätta att bedriva harmoniseringsarbetet i unionen.
Den naturliga fortsättningen på EU:s asylsamarbete är ytterligare standardhöjningar som förverkligas genom helt gemensamma regler, och den utvecklingen stöder regeringen aktivt. Det är någonting som också UNHCR välkomnar när det gäller den fortsatta harmoniseringen.
På senare tid har den inställningen också kommit till uttryck i till exempel UNHCR:s svar på kommissionens grönbok om det framtida europeiska asylsystemet, där UNHCR uttrycker tillfredsställelse över de mål som satts upp för det fortsatta arbetet med de här frågorna.