Nina Lundström (L):
Det är en mycket viktig interpellation som Mats Green ställt. När vi pratar om att förenkla planprocesserna och snabba upp processerna har det ibland saknats tydlighet från statsrådet kring om statsrådet delar den uppfattningen. Vad handlar debatten om egentligen? Jo, den handlar om att skapa förutsättningar för ökat bostadsbyggande.
Det är många som i dag efterlyser ett ökat bostadsbyggande, och även om vi nu har rekordhöga siffror är det många, inte minst många ungdomar, som saknar bostad. Vi politiker kan här i Sveriges riksdag skapa förutsättningar. Det kan också regeringen göra. Då har jag ett par följdfrågor med anledning av det svar som statsrådet har gett på Mats Greens viktiga interpellation.
Statsrådet säger att det handlar om att använda smart informationsteknik, tolkar jag det som, för att snabba upp beslutsprocesserna. Vad menar statsrådet med det? Det är min första fråga. Sedan kommer min andra fråga. Statsrådet konstaterar att kunskapen finns hos bostadsbolag, byggföretag, kommuner och myndigheter. Men jag tycker att statsrådet har glömt några viktiga aktörer, och jag vill därför ha en kommentar om det. Varför finns exempelvis inte forskarna med?
Och varför finns inte intresseorganisationerna med? Jag noterar bland annat att Hyresgästföreningen har Sveriges största databas vad gäller hyresstatistik. Då tycker jag att man måste lyssna på de organisationer som har mycket kunskap om hinder och förutsättningar. Det finns också ett stort engagemang här i riksdagen bland civilutskottets ledamöter, vilket jag vill framhålla.
Min fråga är därför varför man utelämnar just forskarna och intresseorganisationerna. Jag har ytterligare en fråga. Det är om man skulle kunna följa upp varför det går så långsamt att bygga nya bostäder. Många av de aktörer som statsrådet nämner påtalar att det fortfarande tar för lång tid från idé till att fastigheten står färdig.
I värsta fall kan det ta tio år - snittet är sex till nio år - innan huset står färdigt. Det är väldigt många som står och väntar på en bostad att flytta in i, och för många handlar det kanske om det första hemmet. När det gäller tioveckorsregeln för att komma vidare i planprocessen undrar jag om statsrådet avser att följa upp hur den fungerar. Det är någonting som framförs av många byggföretag och många i kommunerna.
Beträffande nya riktlinjer för exploateringsavtalen, det vill säga vad man får ta betalt för när man ska bygga hus, brukar jag säga att det alltid ytterst är konsumenten som betalar. Om man ska bygga ett hus och anlägga en rondell, en förskola, en park och mycket annat är det alltid ytterst konsumenterna som betalar. Kommer statsrådet att följa upp hur dessa riktlinjer fungerar?
Riktlinjerna för markanvisningar handlar om att man ska vara tydlig från kommunerna om hur man fördelar marken. Vi vet att det är viktigt för konkurrensen att många aktörer får tillgång till mark. Avser statsrådet att följa upp hur markanvisningarna och informationen om dem kommer att fungera framdeles? Slutligen vill jag framhålla frågan från forskarna och intresseorganisationerna som är viktig.
Den här kunskapen finns nämligen ibland bara hos intresseorganisationerna, exempelvis frågan om vad det kostar att hyra en lägenhet. Den informationen ligger hos Hyresgästföreningen. Det har vi debatterat tidigare. Men även i detta sammanhang, när det gäller att förenkla, snabba på och undanröja hinder, är det en viktig konsumentfråga att få veta vad det kostar att hyra en bostad.