Fredrik Malm (L):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 10 under punkt 7 i betänkandet. Vi behandlar nu en förlängning av den tillfälliga asyllagen, som infördes i Sverige 2016 till följd av den stora flyktingkris som ägde rum 2015.
Låt mig dock börja med att blicka utanför Sverige och även utanför Europa. Vi lever i dag i en värld med enorma humanitära katastrofer och jättelika folkomflyttningar, där människor inte själva har valt att lämna sina hem. Vi ser länder som slits i stycken.
Sydsudan, ett nytt land som för inte så många år sedan firade sin självständighet, slits i dag i stycken i bittra interna strider. Demokratiska republiken Kongo och många andra länder i Afrika har en mycket svår situation till följd av inbördeskrig och olika typer av strider.
Vi ser terrorismen breda ut sig runt om i världen, och vi har nu att hantera en situation med barn och andra som är kvarlämnade av IS- och Daishterroristerna i Syrien.
Antalet människor från Syrien som är registrerade flyktingar i grannländerna - Libanon, Turkiet, Jordanien, Kurdistan och så vidare - uppgår till runt 5 miljoner. Det spelar egentligen ingen roll åt vilket håll vi tittar. Vi kan gå hela vägen till Latinamerika och titta på vad som händer i Venezuela.
Där har 4 miljoner människor tvingats lämna sina hem. För mig som liberal skaver det i hjärtat att se dessa enorma tragedier runt om i världen. Samtidigt vet vi givetvis att Sverige är ett litet land, med 10 miljoner invånare. Vi vet att Sverige inte kan hjälpa hela världen.
Men det är mycket smärtsamt att se att så många länder i världen, som ändå är rika, välmående, fungerande och demokratiska, helt stänger sin dörr.
Man skulle kunna önska att de länder som säger att de inte vill ta emot några flyktingar i gengäld sa: Vi ökar vårt stöd till humanitära hjälpinsatser - till UNHCR, World Food Programme, UN Ocha. Men vi ser inte heller det. Vi ser en kronisk underfinansiering av de humanitära hjälporganen.
Jag börjar mitt anförande i denna ände, fru talman, för detta hänger ihop. Så som situationen nu är i stora delar av Mellanöstern, i norra Afrika, på Afrikas horn, i Afrika söder om Sahara och i Sahara, i delar av Latinamerika och östra Asien, i Myanmar/Burma och så vidare kommer vi att få se nya flyktingkatastrofer och nya flyktingströmmar.
Människor har väldigt lite att återvända till, och livet i flyktinglägren blir i förlängningen fullständigt outhärdligt. Sverige har tagit ett mycket stort ansvar under många år. Vi har hjälpt många människor att kunna bygga en framtid i vårt land.
Det är viktigt att vi nu, när vi har att hantera vår situation, blocköverskridande och med en bredare enighet än vi har kunnat uppnå tidigare faktiskt skapar en långsiktigt hållbar migrationspolitik för vårt land. Vi kan inte hjälpa alla. Det innebär att vi också måste göra tydliga prioriteringar. Från Liberalernas sida är prioriteringen mycket tydlig.
Personer som har behov av skydd ska få stanna i Sverige och få det. Men det innebär, i andra änden, att personer som inte har behov av skydd måste acceptera ett avslagsbeslut från svenska myndigheter och vara beredda att lämna Sverige.
Men en långsiktigt hållbar migrationspolitik kan inte heller signifikant avvika från det regelverk som finns i länderna runt omkring oss. Politiken är inte långsiktigt hållbar om det blir så. Och vi måste värna vår asylrätt. Asylrätten innebär att man, om man har behov av skydd och får ett bifall, får stanna i Sverige.
Det kan vara tillfälligt, och man kan senare återvända när situationen i hemlandet förbättras. Men det kan också innebära ett tillfälligt uppehållstillstånd som sedan förlängs och längre fram leder till ett permanent uppehållstillstånd i Sverige. Men behovet, fru talman, av en långsiktigt hållbar migrationspolitik kan inte nog understrykas.
Det vi har sett de senaste åren är ett lapptäcke av tillfälliga lagar och undantag, olika längd på uppehållstillstånd för människor samt att man av någon sorts välvilja väljer ut specifika grupper och ger dem en annan behandling än andra personer inom asylsystemet och så vidare. Den politiken fungerar inte.
Den innebär också att det blir väldigt svårt att tolka och förutse, och detta skapar i förlängningen en rättsosäkerhet, vilket är mycket bekymmersamt. Därför välkomnar vi från Liberalernas sida den parlamentariska kommittén, som nu ska arbeta fram en långsiktigt hållbar asyl- och migrationspolitik för Sverige.
Vi vet att den utredningen, enligt de direktiv som nu har presenterats och som vi i Liberalerna också har varit delaktiga i att arbeta fram, inte täcker in alla områden. Men vi ser att det finns några områden där man kan komma i mål.
Andra viktiga frågor kan aktualiseras på andra sätt under resans gång, kanske i andra utredningar eller på andra sätt genom bestämmelser, direktiv till myndigheter och så vidare. Vi vill att den parlamentariska kommittén ska förena humanism med realism.
Humanism innebär att Sverige ska fortsätta att vara ett land som ställer upp för människor som tvingas fly och kommer hit. Men det krävs också en realism, precis som föregående talare från Kristdemokraterna talade om.
Sverige måste ha en migrationspolitik som innebär nivåer som vårt samhälle klarar av vad gäller bostäder, tolkar, arbetsmarknad och möjligheter att bygga ett fungerande liv i Sverige, så att vi inte får en utveckling med områden som blir isolerade enklaver, där nästan inga barn i skolorna kan tala svenska eller lär sig svenska.
Detta är förstås en förödande utveckling för vårt land, som sliter sönder det samhällskontrakt som är så viktigt. Sverige ska ställa upp, men vi ska göra det på ett sätt som vårt land långsiktigt klarar av att hantera.
I samband med förlängningen av den tillfälliga lagen görs en förändring som innebär att den grupp av personer med uppehållstillstånd som är alternativt skyddsbehövande nu också får rätt till familjeåterförening. Detta är något som vi i Liberalerna står bakom.
Vi tycker inte att det är värdigt Sverige med en situation där kanske en pappa befinner sig i Sverige och har en fru och barn i ett flyktingläger i Jordanien. Vi tycker att det i sådana situationer måste vara möjligt att återförenas i Sverige eller någon annanstans, för den delen. Men det ska kunna ske även i Sverige för att människor ska kunna bygga en framtid i vårt land.
Därmed, fru talman, vill jag önska fru talmannen, ledamöter, åhörare och alla tjänstemän här en mycket trevlig sommar.