Morgan Johansson (S):
Det är uppenbart att vi har helt olika världsbilder eller i vart fall helt olika bilder av läget i Sverige. Det kanske beror på i vilka kretsar man rör sig. Det kan hända att folk på Östermalm tycker att det går jättebra för landet, men så fort man kommer utanför de kretsarna och börjar se hur vanliga människor lever och bor och hur de har fått det under de här åren får man en annan bild.
Ändå påstår Maria Larsson att det jag sade inte stämmer. Hon säger att det är 100 000 fler jobb under den här mandatperioden. Läser hon inte tidningarna? Det kom ju nya siffror om arbetslöshetsstatistiken bara häromdagen. 9,8 procent är arbetslösa. 483 000 människor är arbetslösa.
Varifrån får hon att det skulle gå så rasande bra på arbetsmarknaden, med 30 procent arbetslösa ungdomar? Hon säger att fattigdomen minskar i Sverige. Men varför ökar då socialbidragstagandet? Hur kan det hänga ihop? Socialbidragstagandet ökar i 90 procent av landets kommuner. Ändå minskar fattigdomen, säger Maria Larsson. Man kan mäta på olika sätt.
Det gängse sättet är att man mäter relativ fattigdom. Det är de som ligger under 60 procent av medianinkomsten i ett land. Det är den gängse bilden. Så har socialdemokratiska regeringar räknat, och så gör man i övriga världen. Det är bara Maria Larsson som har sina egna sätt att räkna. Då har andelen barn som växer upp i fattiga familjer ökat med 40 procent under den här mandatperioden.
Klyftorna har ökat mycket kraftigt. Det finns en huvudpoäng i den här rapporten, Closing the gap in a generation . Det är alltså resultatet av fyra års globalt arbete som Världshälsoorganisationens kommission gjort. Man har samlat in statistik från alla världens länder. Man har analyserat den med den bästa expertis som finns på folkhälsoområdet, skulle jag vilja säga.
Då är huvudresultatet följande: Om man ökar de ekonomiska klyftorna i ett land kommer man också att öka hälsoklyftorna. Det ser vi faktiskt över allt, inte bara i de fattiga länderna utan också i de rika länderna. Sverige är ett exempel där hälsoklyftorna har ökat under ganska lång tid, eftersom de ekonomiska skillnaderna har ökat.
Då är det klart att bollen går vidare till Maria Larsson, som nu är folkhälsominister. Jag var, som folkhälsominister, med om att starta upp det här arbetet. Sedan var det Maria Larsson som fick ta emot själva resultatet. Då går bollen över till henne. Då ska hon svara på frågan: Hur i hela världen ska vi hantera den här rapporten?
Ja, då ger man ett uppdrag till Folkhälsoinstitutet men, som det verkar, med mycket strama tyglar: Ni får inte lov att skriva vad ni vill, utan ni måste hela tiden förankra hos regeringen vad ni ska skriva.
Det framgår av den artikel som referensgruppen skrev, med Denny Vågerö i spetsen och ett antal andra professorer från universiteten runt om i Sverige, att Folkhälsoinstitutets rapport var förankrad hos regeringen redan dagen innan referensgruppen för första gången fick se rapporten. När de för första gången fick se rapporten riktade de mycket skarp kritik mot både uppdraget och hur det hade genomförts.
Man går dessutom ut i en tidningsartikel och dömer ut rapporten och säger att den svenska regeringen och Folkhälsoinstitutet inte ens har förstått huvudslutsatsen i detta omfattande WHO-arbete.
Vi kan träta om ifall Sverige är på väg upp eller ned i olika statistiker och sätt att mäta, men det bästa vore om Maria Larsson tog forskningen på allvar och förstod att om hon ökar klyftorna i samhället kommer hon också att öka hälsoklyftorna.
Av detta kunde hon sedan dra slutsatsen att man kanske borde följa upp med en politisk parlamentarisk kommission på riktigt.