Emma Berginger (MP):
Jag vill börja med att säga att jag med anledning av det nya politiska läget nog kommer att dra över min anmälda talartid något. Jag ber om ursäkt för detta på förhand. Fru talman! Miljöpartiets prioriteringar när det gäller infrastruktur är tydliga. Vi vill att klimat- och miljömålen ska vara styrande i fråga om vilken infrastruktur vi bygger i Sverige.
Vi befinner oss i ett nödläge för klimatet. Därför måste den infrastruktur som vi bygger stödja ett uppnående av klimatmålen. Just därför vill Miljöpartiet satsa stort på järnvägen, som är vårt mest energieffektiva och klimatsmarta transportslag på land. Vi vill både bygga nya stambanor för höghastighetståg och bygga ut och rusta upp järnvägen i hela landet. Fru talman!
När vi gick in i förhandlingarna om januariavtalet var det viktigt för oss. Det ledde också till att vi där fick med flera viktiga punkter.
Jag tänker framför allt på punkt 28 om att bygga ut infrastrukturen och binda ihop Sverige med tåg som går i tid med skrivningar som att "nya stambanor för höghastighetståg ska färdigställas så att Stockholm, Göteborg, Malmö och regioner och städer längs med och i anslutning till banans sträckning bättre knyts samman med moderna och hållbara kommunikationer".
Det ska "ske en fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra Sverige och planeringen för att bygga Norrbotniabanan i sin helhet ska intensifieras". När partierna i januariöverenskommelsen i våras gick in i förhandlingar om infrastrukturpropositionen var också våra ambitioner när det gäller utbyggnad av järnvägen i fokus.
Det är ingen hemlighet att Miljöpartiet vill satsa stort på att bygga Tåglandet Sverige - ett Sverige där järnvägen är det naturliga valet för transporter, där man kan lita på att tåget går och kommer fram i tid och att det går att välja klimatsmarta resor i hela landet.
Miljöpartiet vill att fler ska vilja och kunna resa bekvämt med tåg i ett tågland där vi har nya stambanor som möjliggör ett riktigt snabbt och bekvämt resande mellan städer i södra Sverige. Det ska finnas en snabb förbindelse mellan Stockholm och Oslo som gör det möjligt att resa på mindre än tre timmar.
Det ska vidare finnas en sammanlänkad och kapacitetsstark järnväg längs med hela Norrlandskusten ända upp till Luleå. Det ska också finnas utbyggd kapacitet på Ostkustbanan liksom en rakare och snabbare järnvägsförbindelse mellan Göteborg och Oslo. Dessutom ska det finnas upprustade regionala och lokala banor som ansluter till de större järnvägarna.
Det är alltså ingen hemlighet att vi hade kunnat tänka oss att lägga fram en ännu ambitiösare proposition än den vi har på bordet. Samtidigt kan vi konstatera, fru talman, att en infrastrukturproposition som omfattar 799 miljarder kronor - en ökning på 176,5 miljarder kronor jämfört med perioden 2018-2029 - ger förutsättningar att genomföra mycket av det vi vill.
Med tillkommande medel, såsom banavgifter och trängselavgifter, beräknas ramen uppgå till hela 876 miljarder kronor. I infrastrukturpropositionen definierar man hur ramen fördelar sig på tre områden: Det ena området är vidmakthållande järnväg, det vill säga medel till drift och underhåll av järnvägen som föreslås bli 165 miljarder kronor.
Det är en ökning med 40 miljarder kronor jämfört med den tidigare nationella planen och infrastrukturpropositionen. Sedan har vi vidmakthållande väg. Medel till underhåll av vägar föreslås bli 197 miljarder kronor, en ökning med 33 miljarder kronor jämfört med föregående infrastrukturproposition. Även detta är viktigt ur Miljöpartiets perspektiv.
Vi måste underhålla de vägar som vi har i landet, särskilt med fokus på det perifera vägnätet, det vill säga vägar på landsbygden. Ofta tenderar man att prioritera ned dessa. Slutligen har vi det tredje området som är utveckling. Medel till utveckling av transportinfrastruktur, det vill säga nya och gamla investeringar, föreslås bli 437 miljarder kronor.
Det är en ökning med 103,5 miljarder jämfört med den föregående infrastrukturpropositionen.
Förslaget till ekonomisk ram för utveckling gör att den gällande nationella planen kan fullföljas men också att satsningar kan göras på såväl nya stambanor för höghastighetståg som andra viktiga åtgärder, till exempel fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra Sverige och en intensifierad planering för att bygga Norrbotniabanan i dess helhet. Fru talman!
För att denna inriktning ska bli möjlig behövs nästa steg i infrastrukturplaneringsprocessen. Det behövs ett direktiv till Trafikverket att ta fram ett planförslag så att en nationell plan kan beslutas av regeringen. Hur det blir med den processen framgent är dock med tanke på dagens beslut högst oklart. På grund av dagens beslut pausas regeringens möjlighet att agera politiskt i avvaktan på att vi har en regering med stöd i Sveriges riksdag.
Än värre än denna fördröjning är risken för att vi nu får en högerkonservativ regering som har en helt annan syn på infrastrukturfrågor än vad vi som står bakom propositionen har. Moderaterna föreslår en sänkning av ramen för utveckling med över 30 miljarder. De motsätter sig byggandet av nya stambanor för höghastighetståg och riskerar därmed även de sträckor som redan är beslutade, det vill säga Ostlänken, Göteborg-Borås och Lund-Hässleholm.
Även Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna motsätter sig byggandet av nya stambanor. En högerkonservativ regering hotar därför att sätta stopp för hela projektet. Tidigare sa dessutom kristdemokraten Magnus Jacobsson att för att göra det tydligt vill de satsa mindre på järnväg och mer på väg, det vill säga motsatsen till vad Miljöpartiet vill.
Låt mig därför vara tydlig. Nya stambanor för höghastighetståg är nödvändiga om vi ska klara våra miljö- och klimatmål. Vi ska ha nettonollutsläpp år 2045. Det gäller även transportsektorn. Då räcker det inte med att enbart elektrifiera och använda sig av biobränslen. Tillgången till hållbara biobränslen är mycket begränsad och behöver fokuseras till de delar av transportsektorn som har absolut svårast att ställa om.
Vi behöver också effektivisera transportsektorn för att hushålla med den förnybara energin. Då är en överflyttning av transporter till järnväg avgörande, och det gäller såväl persontransporter från flyg och bil som godstransporter från lastbilar. Fru talman! Kapaciteten på järnvägen slår dock i taket.
Detta sker i en tid då vi vet att vi skulle behöva flytta befintliga transporter till järnväg och också ta höjd för att transporterna kommer att öka med en växande befolkning. Resandet på järnväg hade före pandemin dubblerats sedan 90talet, men den trafikerade banlängden hade inte förändrats nämnvärt. Vi behöver nya stambanor för att människor ska ha möjlighet att resa på ett klimatsmart och hållbart sätt även i framtiden.
Man ska kunna resa snabbt både storregionalt och nationellt på de nya stambanorna. Samtidigt avlastas de befintliga banorna så att det blir mer utrymme för lokala tåg, med många stopp, och den viktiga godstrafiken. När vi ändå bygger ny järnväg, som ska tjäna oss i över hundra år, är det viktigt att vi bygger för moderna tåg som kan köra riktigt snabbt, åtminstone i 320 kilometer i timmen.
Tåget ser i dag inte ut som det gjorde för hundra år sedan. Förmodligen kommer det heller inte att se ut som i dag om hundra år. Vi måste ta höjd för framtiden och en utveckling och innovation på järnvägen. Hastigheten på de nya stambanorna är avgörande för att få attraktiva restider som förmår att flytta människor från flyg till tåg och för att få inrikesflyget i söder att bli överflödigt.
Om vi kan flytta 2-3 miljoner resenärer per år från flyget till tåget ger det en viktig klimatnytta. Fru talman! Vi ville helst se att de nya stambanorna skulle finansieras utanför de ordinarie ramarna för infrastruktur. På så sätt ville vi i Miljöpartiet skapa ytterligare utrymme för att bygga ut och underhålla övrig järnväg.
Det är för oss lika viktigt att ha en ryggrad som revben i transportsystemet. Vi kan konstatera att det inte fanns stöd för att göra det hos våra kollegor i januariavtalet. För oss är det därför viktigt att hitta vägar framåt. Miljöpartiet är en konstruktiv kraft som vill få ett genomförande av politiken.
Den infrastrukturproposition som vi har på bordet innebär en satsning framåt som ger utrymme för att både satsa på att fortsätta utbyggnaden av de nya stambanorna för höghastighetståg i sin helhet och bygga ut och underhålla järnväg i hela Sverige.
Det innebär en fortsättning av den satsning på järnväg som regeringen - Miljöpartiet och Socialdemokraterna - inledde förra mandatperioden med, där vi steg för steg försökt kompensera för decennier av nedprioritering av järnväg.
Det innebär i sin tur att vi i denna proposition kraftigt har utökat underhållet för järnväg med ytterligare 40 miljarder jämfört med förra infrastrukturpropositionen och nationella planen, vilken också utökades på liknande sätt från alliansregeringens tidigare infrastrukturproposition. Låt mig dock vara ärlig.
Det finns fortsatt ett behov av att satsa på järnvägsunderhåll framgent för att återta det eftersatta underhållet som byggts upp under lång tid. Miljöpartiet vill vara tydligt med att vi vill prioritera järnvägen även framåt. Det gäller såväl utveckling av ny järnväg som underhåll av de banor som vi redan har. Fru talman!
Miljöpartiet tycker också att det finns ett transportslag som får alldeles för lite utrymme i den infrastrukturpolitiska debatten, nämligen cykel. Vi vill se ett utökat statligt ansvarstagande för utbyggnad av cykelinfrastruktur i Sverige. Stadsmiljöavtalen, som Miljöpartiet är initiativtagare till, har varit ett väldigt viktigt verktyg för att öka byggandet av cykelinfrastruktur i större och mindre städer.
Men vi behöver också bygga cykelinfrastruktur på landsbygden och göra det möjligt att cykla även mellan städer och tätorter. Därför vill Miljöpartiet se utökade statliga satsningar, för det är just statliga och regionala satsningar som kan göra det möjligt att bygga det stomvägnät för cykel som vi vill se.
Det är en sådan fråga som inte löses i en infrastrukturproposition utan i den kommande nationella planen, där detaljerna för vilka objekt som ska finansieras men också eventuella andra satsningar och potter som ska in avgörs. Men om det blir en M-KD-SD-regering som ska ta fram den nationella planen är jag väldigt rädd för att stadsmiljöavtal och övriga cykelsatsningar stryks.
Det är inte de partiernas prioritering. I infrastrukturpropositionen från S-MP-regeringen aviserades också att ett mål för ökad cykling skulle tas fram. Det finns stora vinster med ökad cykling. Det förbättrar folkhälsan och minskar klimatpåverkan. Med mindre biltrafik förbättras också luftkvaliteten. Även denna fråga hänger nu löst.
Jag hoppas verkligen att framtagandet av detta mål kan fullföljas. Fru talman! Miljöpartiets prioriteringar här är väldigt tydliga. Vi vill att klimat- och miljömålen ska vara styrande. Vi vill satsa på järnvägen. Vi vill satsa på en infrastruktur som gör det möjligt för oss att nå våra mål.
Jag vill avsluta med att yrka bifall till de reservationer som vi har tillsammans med övriga januariavtalspartier och i övrigt yrka bifall till förslaget i betänkandet. Jag ställer mig helhjärtat bakom propositionen.