Annelie Enochson (KD):
Tack, utrikesministern, för ett långt och utförligt svar! En av riksdagens viktigaste uppgifter vid sidan om det löpande lagstiftningsarbetet är att granska och kontrollera den verkställande makten, det vill säga regeringen. En annan av våra uppgifter är att följa upp de tillkännagivanden som riksdagen lämnar till regeringen. Jag har därför ställt sex frågor till ministern som rör min motion som tillkännagavs i riksdagen hösten 2006. I sitt svar hänvisar ministern till skrivelse nr 75 från regeringen.
Ser man till samma skrivelse förra året står det följande: "En översyn av UD:s arbete med dessa frågor har gjorts, och på departementet fortsätter arbetet med att effektivisera handläggningen av dessa ärenden. Resultatet av de samlade ansträngningarna kommer att redovisas under 2008." År 2008 kom och gick, och ingen redovisning lämnades. Nu är vi i mitten av 2009.
I detta interpellationssvar hänvisar ministern till civilutskottets uppföljningsprojekt och att man med det som underlag ska återrapportera till riksdagen. Men detta är ju fel ordning, herr minister! Det är ni på UD som ska visa vilka effektiviserings- och förbättringsåtgärder ni har gjort när det gäller bortrövade barn.
Låt mig åter få läsa vad det var som riksdagen begärde av UD: "Enligt utrikesutskottets" - och konstitutionsutskottets - "uppfattning måste skyddet och respekten för de mänskliga och medborgerliga rättigheterna hos en av de svagaste och mest utsatta grupperna i samhället - barnen - utgöra en kärnuppgift för berörda svenska myndigheter och ärenden som rör bortförda barn prioriteras.
Regeringen bör mot denna bakgrund göra en översyn av hur handläggningen av denna typ av ärenden kan förbättras och effektiviseras samt därefter i lämplig form informera riksdagen om resultat av en sådan översyn." Detta var alltså vad vi hade begärt från riksdagen. I min motion som ligger till grund för detta och som tillstyrktes föreslår jag två konkreta effektiviserings- och förbättringsåtgärder, och jag vill nämna dem för ministern i dag. Den ena är en personlig handläggare.
Handläggarna ska vara anträffbara och ha informationsplikt för att informera föräldrarna om hur långt ärendet kommit. Den andra är konkreta handlingsplaner som man gör i samråd med föräldern. Jag vill också kommentera ministerns svar på en annan punkt, och det gäller UD:s roll kontra ombudens roll. Nej, herr minister, jag har inte sammanblandat detta. Jag läser innantill vad som står i konventionerna och vad vi har skrivit under, bland annat Haagkonventionen.
Dessa konventioner är grunden i samarbetet, men det säger inte att vi inte kan göra mer. I USA har man till exempel ett varningsprogram, som kallas amber alert, för att lokalisera bortrövade barn. Det går ut på idén att man snabbt ska informera brottsbekämpande instanser, informationsmedier och lokalbefolkningen så att alla kan delta i sökandet. Det har visat gott resultat.
Även en grupp Europaparlamentariker har gjort en skriftlig förklaring, och de föreslår ett larmsystem liknande det amerikanska när det gäller bortrövade barn. Min första fråga till ministern är om dessa förbättringsåtgärder som jag nämner i min motion är någonting som man överväger i sin översyn på UD:s konsulära och civilrättsliga enhet.
Min andra fråga är om ministern kan överväga att införa ett larmsystem liknande det amerikanska, det vill säga att man snabbt går ut med information om de bortrövade barnen så vitt och brett man kan för att på detta sätt se till att snabbare återbörda barnet.