Yasmine Posio (V):
Vi har ännu inte sett att till exempel den libyska kustbevakningen har ändrat sitt arbetssätt. Det är alltså inte bara hemska smugglare utan även myndigheter som gör sig skyldiga till dessa övergrepp.
I svaret lyfter statsrådet fram Sveriges och EU:s policyer och menar att fokus ligger på viktiga verksamheter och målsättningar såsom minskad fattigdom, flyktingars och migranters rättigheter, miljömässig hållbarhet och klimatfrågor, hälsa, utbildning och social trygghet. Visst har det gjorts stora framsteg när det gäller fattigdomsbekämpningen i världen.
Den extrema fattigdomen i världen har minskat med 75 procent sedan 1990, åtta av tio barn får i dag vaccin mot mässling, medellivslängden i världen har stigit till 70 år och barnadödligheten har sjunkit till under 5 procent. Millenniemålen har haft stor betydelse för utvecklingen i världen. Nu hoppas vi att alla länder verkligen implementerar Agenda 2030, och det är positivt att vi jobbar hårt för det.
Men den verkliga situationen visar att vi är långt från att nå dessa mål. Som jag nämnde i mitt första anförande har EU-kommissionens generaldirektorat för utvecklingsfrågor kommit fram till att migration är primärt fokus i minst 17 procent av de biståndsinsatser som EU planerat.
Sommaren 2017, alltså när EU antog den policy som även beskriver migrationen i positiva ordalag, utökade EU stödet till Libyens kustbevakning med 46 miljoner euro - pengar som förmedlas från en av EU:s biståndsfonder.
Från Sudan, som är en viktig partner i EU:s migrationsagenda och mottagare av hundratals miljoner euro i bistånd, har det kommit ett flertal rapporter om våldsam behandling av migranter som försökt passera landets gränser. Enligt en delegation från EU-parlamentet som besökte Sudan i december 2016 var landets norra gräns kontrollerad av Janjawid, en regeringstrogen milis som anklagas för att vara inblandad i folkmordet i Darfur.
Det har också kommit uppgifter om att projekt har implementerats hastigt för att visa på snabba resultat. Dessutom har projekten i vissa fall indikatorer på framgång som beskriver hur många migranter som har stoppats genom satsningen. Statsrådet nämner i sitt interpellationssvar irreguljära flyktingar.
EU och även företrädare för den svenska regeringen kallar ofta dem som flyr över Medelhavet för irreguljära eller ekonomiska migranter för att antyda att de inte är riktiga flyktingar. Deras resvägar är irreguljära för att EU har stängt alla möjligheter att ta sig till Europa. Låt oss inte glömma att asylrätten är en individuell mänsklig rättighet. Alla har rätt att söka asyl.
Om de som EU stoppar på väg över Medelhavet har skyddsskäl eller inte vet varken EU eller den svenska regeringen eftersom deras skäl inte har prövats. Tidigare citerade jag statsrådets svar i SVT:s Agenda från oktober 2016. Då sa statsrådet också att Sverige driver på för att bistånd ska användas på rätt sätt: "Ja, vi tar upp de här frågorna. Vi sitter med i olika kommittéer som har insyn i hur de här pengarna ska betalas ut.
Vi har tjänstemän som ställer frågor och hela tiden påpekar att vi får inte ta biståndspengar till det som inte är biståndsfähigt." Är detta Sveriges svar när grova övergrepp begås till följd av EU:s politik? Människor säljs som slavar, våldtas och behandlas fullkomligt omänskligt, men var lugn: Sverige är på hugget, och tjänstemän ställer frågor.
Mot bakgrund av vad som har skett sedan oktober 2016, tycker biståndsministern att detta resoluta agerande har fungerat bra?