KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Tack för diskussionen! Den har varit väldigt klargörande. Sven-Olof Sällström säger att vi blundar för problemen. Nej, vem blundar för några problem? Det kan säkert upplevas som mycket besvärligt ibland att byta arbetsplats, inte bara för den som har kommit som arbetskraftsinvandrare utan också för den som befinner sig här i landet. Men tack vare vår tremånadersomställningsregel är människor inte livegna.
Jag konstaterar också att Sven-Olof Sällström säger att fler ska klara skolan med godkända betyg, att vi ska ha fler praktikplatser och så vidare. Så är det absolut. Det är helt i linje med regeringens politik, men det finns ingen som helst motsättning mellan att göra detta och att satsa på arbetskraftsinvandring som komplement just därför att det förhåller sig på det vis som jag nämnde inledningsvis, nämligen att företag som inte i detta nu hittar arbetskraft inte har möjlighet att expandera och därmed inte heller kan anställa fler människor.
Detta är problemet. Arbetsmarknaden måste vara tillräckligt flexibel för att kunna expandera när det behövs, annars går man miste om fler arbetstillfällen. Låt oss slutligen titta på de faktiska siffrorna eftersom Sven-Olof Sällström, i likhet med många andra sverigedemokrater är väldigt glada i att använda massinvandring eller massivt inflöde.
Migrationsverket beviljade 14 639 arbetstillstånd till arbetstagare från tredjeland förra året. Av dessa tillstånd gick ca 7 500 till bärplockare. Samma år anmäldes 416 406 lediga jobb till Arbetsförmedlingen och 491 000 arbetssökande fick jobb.
I det perspektivet är det lite svårt att ta formuleringarna i den här interpellationen om att dessa 14 639 arbetstillstånd skulle ha inneburit att vi har trängt ut en mängd människor från den svenska arbetsmarknaden på allvar. Den här arbetskraftsinvandringen är extremt liten i jämförelse med hur många arbetslösa i Sverige som har fått jobb under motsvarande tid. Jag tycker att det är ganska bra slutord i den här debatten.
Tobias Billström (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att åstadkomma ordning och reda kring arbetskraftsinvandring. Hon har också frågat om jag har för avsikt att utreda i vilken mån den nya lagen om arbetskraftsinvandring har bidragit till minskade flaskhalsar på arbetsmarknaden. Jag vill inledningsvis understryka att reformen för arbetskraftsinvandring behövs för att säkra Sveriges framtida behov av arbetskraft och för att säkra vår framtida välfärd.
När behovet av arbetskraft ökar behövs ett system som gör att företag snabbt kan anställa den personal de behöver. Reformen för arbetskraftinvandring är viktig, och den måste vårdas. Jag ser därför allvarligt på uppgifterna i medierna att enskilda arbetsgivare skulle ha missbrukat reglerna. Det är naturligtvis oacceptabelt om så sker. Samtidigt är det än så länge oklart hur omfattande missbruket är. Jag har hållit ett möte med arbetsmarknadens parter för att få deras syn på hur reformen fungerar.
Jag har också informerat mig om hur Migrationsverket hanterar de nya reglerna om arbetskraftsinvandring. När det gäller förutsättningarna för att arbetstillstånd ska beviljas är regelverket tydligt. Anställningsvillkoren för den tredjelandsmedborgare som kommer hit för att arbeta får inte vara sämre än kollektivavtal eller vad som följer av praxis inom yrket eller branschen. Arbetstagaren ska också kunna försörja sig på lönen.
Innan tillstånd beviljas ska Migrationsverket kontrollera att anställningsvillkoren ligger på rätt nivå, och berörd arbetstagarorganisation ska ges tillfälle att yttra sig. Migrationsverket ska också vara observant på att anställningsavtalet inte är ett skenavtal. Det finns branscher där vi vet att det förekommer missbruk och där svenska såväl som utländska arbetstagare drabbas av oseriösa arbetsgivare. Självklart ska vi ha ett system som minimerar möjligheterna till missbruk, och det anser jag att vi har.
Under mötet med arbetsmarknadens parter kom det fram intressanta förslag om hur man bättre kan säkra efterlevnaden av lagstiftningen. Jag kommer självklart att studera dessa förslag närmare. När det gäller frågan om den nya lagen har bidragit till minskade flaskhalsar kan jag upplysa att regeringen redan i november 2009 gav OECD i uppdrag att göra en tematisk studie och analys av det nya regelverket. Slutsatserna av denna väntas presenteras under våren 2011.
Tobias Billström (M):
För det första vore det bra om man kontrollerade vilken terminologi man använder. Trafficking är inget begrepp som man kan svänga med sig med lite hur som helst, utan det är ett definierat brott. : Jag ber om ursäkt för det.) Det spelar ingen roll. Jag konstaterar bara att trafficking som det används i debatten, som någon sorts allmänt begrepp för när människor far illa, inte kan användas på det viset utan måste begränsas till den typen av brottslighet som handlar om att människor säljs i sexuella syften. Punkt slut.
Det är det inte fråga om i de här fallen. Sedan var det detta med OECD. Jag är ju inte ansvarig för regeringens hemsida; jag är bara ett enkelt statsråd. Men som statsråd är jag ansvarig för regeringsbesluten, och regeringen har fattat ett beslut om att ge OECD det här uppdraget, vilket Eva-Lena Jansson kommer att hitta i regeringens protokoll. Det är bara att gå in och bläddra och hitta det här uppdraget.
Syftet med att skapa ett väl fungerande arbetskraftsinvandringssystem för Sverige har varit att se till att vi kan få den arbetskraft till vår arbetsmarknad som behövs för att svenska företag ska kunna växa och i sin tur kunna anställa fler personer. Det är ett stort problem i dag att företag som inte hittar rätt arbetskraft inte får möjlighet att expandera och därmed inte kan anställa fler personer.
Sedan måste jag bara en gång för alla göra upp med argumentet om att arbetstagare som utnyttjas inte skulle våga berätta om de dubbla kontrakten, eftersom de är rädda för att bli av med jobbet och utvisas. Det är ett väldigt dåligt argument, eftersom de svenska reglerna för arbetskraftsinvandring är utformade så att en arbetstagare som av någon anledning inte är nöjd med sin arbetsgivare ska kunna lämna denna utan att för den sakens skull bli av med sitt uppehållstillstånd.
Den vars anställning avslutas ges en möjlighet att stanna kvar i tre månader för att söka ett nytt jobb, och denna regel gäller oavsett om det är arbetsgivaren eller arbetstagare som avslutar anställningen. Denna bestämmelse är bland annat till för att minska arbetstagarens beroendeförhållande till arbetsgivaren. Jag tycker inte att man se något tydligare exempel på vilket ansvar regeringen har tagit gentemot arbetstagaren och gentemot ordningen på den svenska arbetsmarknaden än den här regeln.
Tobias Billström (M):
Jag tycker att det kan vara väl värt att nämna i det här sammanhanget att när det gäller de här frågorna har regeringen haft en mycket tydlig politik redan från första stund. Vi har gett ett tydligt och klart uppdrag till Migrationsverket att se till att systematiskt bekämpa de problem som uppstår när man väljer att inte följa reglerna.
Vad beträffar sanktionsmöjligheterna tycker jag att jag var ganska tydlig i mitt anförande när jag läste upp de regler som redan finns i vår utlänningslag som stadgar om såväl böter som fängelse för den som lämnar oriktiga uppgifter. Det gäller, som sagt, både arbetsgivare och arbetstagare. Jag vet inte om det är någonting annat som Annelie Karlsson efterfrågar mer specifikt.
När det gäller de andra förslag som kom upp, till exempel sanktioner i övrigt, är det precis så, som sades från Ulf Nilssons sida här, att det så kallade sanktionsdirektivet som vi nu står i begrepp att införa innebär att någon som anställer en person som vistas olagligt i Sverige kommer att drabbas av hårda, tuffa sanktioner. Jag tycker att det är bra. När vi väl är framme med förslaget kommer riksdagen att få möjlighet att ta del av det.
Men som jag också sade vid hearingen ska man vara medveten om att när man inför den här typen av repressiva åtgärder finns det väldigt få möjligheter att undvika att också arbetstagaren drabbas av detta. Om grunden för att man vistas i Sverige bortfaller, det vill säga att man har ett arbete, faller helt enkelt också grunden för vistelse i Sverige. Därför måste vi noga överväga de här åtgärderna när vi pratar om att återkalla ett givet tillstånd. Det måste man vara ärlig nog att fundera kring.
Jag upplever inte att Socialdemokraterna i sina reservationer i detta betänkande har fört några mer ingående resonemang kring detta.
Tobias Billström (M):
Jag uppfattar det nog som att jag och Annelie Karlsson paradoxalt nog är ganska överens på den här punkten. Jag tycker att det är fullständigt självklart att den som kommer till Sverige ska ha de villkor som utlovades. Naturligtvis ska det vara så. Det är också viktigt att man systematiskt bekämpar den som försöker kringgå regelverket. Men just därför har regeringen agerat i den här frågan.
Det har vi gjort genom att i regleringsbrevet till Migrationsverket ge dem i uppdrag som beslutande myndighet i dessa frågor att införa striktare kontroller inom branscher där det har visat sig förekomma missbruk. Det är till exempel företag som verkar inom handel, hotell och restaurang. De ska numera bland annat visa att de kan garantera lönen för den som söker arbetstillstånd.
Företag som tidigare har anställt arbetskraftsinvandrare ska kunna visa att de vid det tidigare tillfället betalat ut löner och tecknat försäkringar. Jag tycker att det talar sitt tydliga språk. På ett mycket systematiskt sätt gör Migrationsverket det som regeringen har talat om för dem att de ska göra.
Men samtidigt med detta, Annelie Karlsson, är det också så att vi från regeringens sida arbetar för att de företag som sköter sig ska kunna få sina beslut handlagda fortare, för vi vill inte lägga onödiga hinder i vägen för den arbetsgivare som uppfyller villkoren. Därför har vi sett till att Migrationsverket också nu arbetar med en certifieringsmodell så att den som en gång har kunnat visa att man sköter sig och uppfyller villkoren kan flytta över i en snabbare takt.
Jag tycker att vi borde vara överens om det, men jag uppfattar inte riktigt någon större entusiasm från Socialdemokraternas sida för det som jag pratar om. Det tycker jag är lite tråkigt. Det visar kanske också pratet om öppenhet och slutenhet. It takes two to tango - det är allt jag kan säga.
Tobias Billström (M):
Ett anställningserbjudande kan ofta ses som ett erbjudande, ett anbud riktat till arbetstagaren. För att ingå ett avtal krävs att båda parterna kommer överens. Det är först när både arbetsgivaren och arbetstagaren har kommit överens som det finns ett bindande anställningsavtal. Givetvis förfogar en arbetstagare och en arbetsgivare över sitt eget avtal, och de är alltså fria att förhandla om anställningsvillkoren.
De kan alltså omförhandla anställningsvillkoren efter att arbetet i Sverige påbörjats, till det sämre men också till det bättre, om de är överens om detta, om det är förenligt med lagar och gällande kollektivavtal. Det är därför jag när frågan om bindande avtal har kommit upp har ställt mig frågande till på vilket sätt ett anställningsavtal till skillnad från ett erbjudande i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagare från oseriösa arbetsgivare.
Jag tycker att det, med Fredrick Federleys ord, verkar lite som en chimär. Jag tror att jag kan tala för en mycket tydlig majoritet i kammaren när jag säger att det inte heller är önskvärt med olika regelsystem för svenskar respektive tredjelandsmedborgare som arbetar i Sverige. Arbetstagare från länder utanför EU är inte fria att omförhandla sina anställningsvillkor på samma sätt som andra arbetstagare i Sverige.
Hur ska man då kunna förhandla upp sina villkor på plats, om man till exempel gör en bättre arbetsinsats och tycker att man är värd en högre lön, om anställningserbjudandet är bindande? Det har jag aldrig fått något riktigt bra svar på. Jag tror att skälet är att man inte har tänkt igenom detta. Det är ett bra slagord att erbjudandet ska vara bindande, men om man tänker ett steg till - precis det resonemang som jag har försökt föra - ser man att det inte är så enkelt som man kanske gärna vill tro.
Tobias Billström (M):
Jag kom faktiskt på att jag glömde ta upp frågan om Sverigedemokraterna. Men det ska jag göra nu och påpeka att anledningen till att jag gjorde kommentaren om att ni är tillsammans är därför att ni de facto är det. Den första reservationen i betänkandet är en gemensam reservation för Sverigedemokraterna, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet. Det var inte alls fråga om att leka någon lek, utan det var en fråga om att svart på vitt visa vad det handlar om.
Sedan var det frågan om på vems sida vi står i den här diskussionen. Ja, jag står alltid på såväl arbetsgivarens som arbetstagarens sida. Jag står nämligen på den svenska modellens sida, den som talar om en balans mellan dem som finns på arbetsmarknaden. Det är det som arbetskraftsinvandringsreformen representerar. Det mest tydliga exemplet på detta är att den som har arbetskraftsinvandrat till Sverige har möjlighet att vara kvar i vårt land i upp till tre månader om det första arbetet av någon anledning upphör.
Man är inte alls livegen, utan man har möjlighet att gå vidare till någon annan. När som helst kan man säga upp sig, och man har dessutom ett skydd, om arbetsgivaren är oseriös eller om det olyckliga skulle inträffa att arbetsgivaren, företaget, där man är går i konkurs av någon anledning. Visst finns det en balans, om man vill se den. Men om man - och det var Christina Höj Larsen som talade om det i sitt anförande - vill ha den ideologiska debatten kring detta, med de stora skygglapparna på, då är det inga problem att ha den också. Det har vi sett många exempel på.
Men jag för min del anser att vi genom OECD:s rapport har fått ett gott betyg för den här modellen. Vem vet, kanske kommer vi under de kommande åren att få se andra länder som tar efter den modellen.
Det vore välkommet, för man ska komma ihåg att de allra flesta debatterna i de allra flesta parlamenten, inte bara i EU utan också utanför EU, inte äger rum i den anda som vi har haft debatten i här i kväll utan i en anda av slutenhet, intolerans och protektionism. Det är möjligen mitt omdöme, som jag vill lämna efter mig här i kväll: Det har varit trevligt att ha den här debatten i en annan, motsatt anda.
Tobias Billström (M):
Jag poängterar bara att all ekonomisk-historisk forskning visar att länder har blivit framgångsrika genom att arbetsdela och specialisera sig, både inhemskt men också i förhållande till andra länder. Det bästa exemplet - om vi just tar dataspecialister, eftersom David Lång väljer att lyfta fram dem - är relationen mellan Indien och Silicon Valley.
Jag tror att vi, trots alla andra skillnader våra partier emellan, kan vara eniga om att Silicon Valley trots allt är en av världens mest ledande regioner när det gäller datateknik och utveckling av programvaror. Varför har det blivit så? Jo, därför att man under väldigt många år hade en community, en ansamling av människor som hade sina rötter i Indien som åkte dit och byggde upp flera av de framgångsrika företag som verkade under 80- och 90-talen.
Såväl programutvecklingsföretaget Sierra som senare Cisco har klara, tydliga indiska rötter. Jag har nu gett ett mycket tydligt exempel på vad migrationen kan betyda. Men det stannar inte vid detta. Många av de indierna har sedan återvänt till Bangalore och byggt upp ytterligare framgångsrika företag, vilket gör att Indien i dag är en av världens mest ledande it-nationer, och man levererar nu personal till Sverige.
Jag vet inte hur omfattande Sverigedemokraternas program är i det här avseendet. Men att tro att vi skulle kunna tävla med Silicon Valley eller Bangalore, någonstans där drar jag gränsen för vad Sverige faktiskt mäktar med att åstadkomma på egen hand, fast vi möjligen skulle kunna samverka med andra länder. Det är här migrationen kommer in i bilden. Genom att tillåta människor att komma hit och delta i företag som bygger upp och verkar inom it-sektorn kan vårt land bli mer framgångsrikt.
Jag vet att David Lång var närvarande när Christer Wallberg, vd för Tacton, pratade på hearingen och gav sin bild av vad arbetskraftsinvandringen har betytt för hans framgångsrika it-företag. Lyssna och lär av honom! Det tror jag skulle vara nyttigt.
Tobias Billström (M):
Jag tycker att Sverigedemokraterna inte ska vara så snabba med att ensidigt använda enskilda vetenskapliga rapporter utan försöka använda lite mer. Jag har nämligen också en rapport som jag skulle vilja presentera ett utdrag ur. Det är en rapport som skrevs 1999-2000 av herrarna Gott och Johnston: The migrant population in the UK: fiscal effects , Home Office RDS Occasional Paper No 77. Varför är den intressant?
Den siffran tycker jag att David Lång ska ta med sig från den här debatten, och nästa gång vi har en debatt kring vetenskapliga papper kanske man ska komma ihåg att det finns flera olika bilder. Det finns inte en enda bild av detta. Avslutningsvis: David Lång försade sig lite när han sade att de gärna ser ett samarbete med andra europeiska länder. Ja, det var just det. Var hamnar då Silicon Valley? Var hamnar Bangalore? Var hamnar den ekonomiska framtiden, som nu byggs i BRIC-länderna - Brasilien, Ryssland, Indien och Kina?
Låt mig också lägga till ett S för Sydafrika. Hur ska vi förhålla oss till dem, om vi inte tillåter migration över gränserna till och från vårt land? Var någonstans i välståndsligorna kommer vi att hamna om inte medieföretagen expanderar till andra marknader, tar hit personal och utbildar sig? Jag tror att vi kommer att hamna väldigt långt ned då - det är min bedömning.
Tobias Billström (M):
För den enskilde och för förutsägbarheten är det förstås olyckligt att man vid olika domstolar kommer till olika slutsatser i de här ärendena. Domstolarna synes ha olika syn på hur själva processen ska gå till i det nu uppkomna läget. Rättsutvecklingen pågår dock, och det är rimligt att man inom domstolarna inom kort kommer att komma fram till en enhetlig syn på processen. Jag har därför ingen fruktan på den punkten.
När det gäller frågan om vår ambassad i Nairobi i Kenya som har varit stängd av säkerhetsskäl står den nu i begrepp att öppnas på nytt i juni månad i år. Den kommer, om jag är rätt underrättad, att kunna ta emot migrationsärenden från och med juli månad, så jag tror inte heller att det på denna punkt finns någon anledning att känna den oro som Christina Höj Larsen ger uttryck för här i talarstolen.
Tobias Billström (M):
Det var inte jag som pratade om ett halvår när det gällde ambassadöppnandet. Det var faktiskt Christina Höj Larsen. Det är inte ett halvår mellan maj månad och juni månad. Det är inte heller ett halvår mellan juni månad och juli månad. Det tycker jag kan vara viktigt att understryka i den här debatten när vi pratar om ambassadfrågor. När det sedan gäller avsikten från regeringens sida var den, precis som jag sade i mitt anförande, att skicka ut förslaget på remiss, men Migrationsöverdomstolens dom har inte nödvändiggjort detta.
Även vår tilltänkta utredning hade ju tagit tid. Jag tycker att man ska vara så pass ärlig att man redovisar här i talarstolen att alla processer tar tid. Vare sig man vill eller inte är den demokratiska ordningen för att skapa en ny lagstiftning skriven på detta vis. Denna så kallade svekdebatt, för att ta Christina Höj Larsens ord från hennes tidigare anförande i min mun, förs i en situation där uppemot 20 000 personer kommer att kunna återförenas.
Lyssnar man på oppositionen skulle man kunna frestas att tro att nästan det motsatta hade ägt rum. Det är alltså faktum. Då är det viktigt att minnas detta. Precis som Ulf Nilsson tidigare pekade på är lagstiftningsprocesser långsamma processer. Det är de på goda grunder. Det är de därför att vi vill att rättssäkerheten ska sitta i högsätet. Vi vill ha genomlysning och eftertanke.
Då måste vi också vara beredda att stå upp för de principerna och inte bara välja det enkla, närmast populistiska sättet att resonera i de här frågorna. Oavsett om vi gör på det viset att vi följer rättsutvecklingen, vilket jag och regeringen förespråkar, eller om man väljer att tillsätta utredningar eller ta utskottsinitiativ tar saker och ting tid. Det måste man vara ärlig och redovisa. Det tycker jag också att Christina Höj Larsen bör vara.
Tobias Billström (M):
Som jag har sagt här tidigare, också i replikskifte, har de flesta problem redan fått sin lösning genom den rättsutveckling som vi redan har haft, nämligen genom Migrationsöverdomstolens dom från januari i år och genom Migrationsverkets rättsliga ställningstagande. Många somaliska familjer kommer nu att kunna återförenas i Sverige. Att lagstifta skulle i det här läget inte lösa några problem för de enskilda vars ärenden redan nu ligger i andra instans. Jag är också övertygad om att domstolen i Malmö förmedlade det budskapet.
Innan en förändrad lagstiftning skulle träda i kraft skulle dessa ärenden redan vara avgjorda. Så är det. De frågor som hittills har tagits om hand av rättsutvecklingen har lösts på ett sätt som i princip motsvarar en lagstiftningslösning. Det jag tänker göra är att följa den fortsatta utvecklingen. Skulle det visa sig att praxis inte är tillräckligt kommer jag i så fall att överväga en förändring.
Tobias Billström (M):
Som jag sade tidigare, helt bortsett från dem som nu har sina ärenden i andra instans, som alltså inte kommer att påverkas av detta, är frågan hur Eva-Lena Jansson tänker sig en sådan utskottsmajoritet. Den frågan hittar vi kanske svar på om vi tittar på s. 19, där vi kan se att Socialdemokraterna hävdar uppfattningen att krav på styrkt identitet inte behöver utgöra ett hinder, medan Vänsterpartiet inte helt oväntat vill avskaffa kravet på styrkt identitet fullständigt.
Man säger att "utlänningslagen bör ändras så att kravet på styrkt identitet tas bort i ärenden om uppehållstillstånd på grund av anknytning". Miljöpartiet och regeringen har lite olika ingångar till de fortsatta diskussionerna, men vi har en fortsatt dialog kring realistiska förslag. I fråga om det Eva-Lena Jansson påstår skulle vara alternativet förutsätter jag att Socialdemokraterna och Vänsterpartiet börjar med att bli överens.
Jag tycker faktiskt, fru talman, att Eva-Lena Janssons definition av omfattningen på en fungerande utskottsmajoritet förhåller sig till verkligheten ungefär som osänkbarheten förhåller sig till Titanic - icke existerande.