KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Ja, man kan överklaga till förvaltningsdomstol, men jag har följt ett fall med en fritidspolitiker som också har överklagat till länsrätten. Länsrätten har avslagit hennes överklagan. Nu har hon fått prövningstillstånd i kammarrätten, och jag ser fram emot att kammarrätten granskar frågan. Det som är principiellt viktigt i båda fallen gäller någon timme i veckan - oavsett vad det kan vara fråga om.
Fritidspolitikern har inte haft någon ersättning, hon har avsagt sig ett fast arvode, men hon får i alla fall inte ersättning från a-kassan. Nu pratar vi alltså om en person som skriver i en tidning utan att få ersättning.
Om man fullföljer principen, som just a-kassan har gjort om den person som har skrivit i tidningen, vad händer med alla andra a-kassor som kan se att en arbetslös har skrivit under en insändare i en tidning? Kommer den a-kassan också att säga att det verkar som att personen ofta skriver insändare i tidningen, och därför ifrågasätter kassan om personen ska få a-kassa för heltid? Det är befängt. Det borde var och en förstå.
Det vore därför bra om arbetsmarknadsministern kunde ta ett initiativ till att ha en dialog med Arbetslöshetskassornas Samorganisation, SO, för att försöka se om det går att få en samsyn. Hur ser det ut? Vi ska veta att det finns a-kassor som har tolkat fritidspolitikers rätt till inkomst på ett helt annat sätt än det andra exemplet som jag har tagit upp.
Det finns motstridiga uppgifter där a-kassorna ska tolka samma regelverk, men det tolkas olika. Det verkar falla på vilken handläggare man har turen eller oturen att få. Jag utgår från att dessa handläggare naturligtvis gör sitt bästa och följer det regelverk de är satta att tillämpa, men principiellt är det viktigt att det blir samma rättstillämpning. Om man har rätt till a-kasseersättning tycker jag också att man ska få det.
Det ska inte hänga på att a-kassan har valt att tolka regelverket på ett sätt som inte är lagstiftarens mening. Jag frågar än en gång: Är det tänkbart att ta initiativ till en samling med Arbetslöshetskassornas Samorganisation för att lyfta upp frågan om vad som är principiellt rätt i fråga om de olika tolkningarna som finns i a-kassorna?
Eva-Lena Jansson (S):
Det var ett glädjande besked från arbetsmarknadsministern. Jag ser fram emot att se både sjuka, pensionärer och arbetslösa som utövar sin rätt att framföra sin syn på bloggar och i insändare - utan att riskera att bli av med sina ersättningar. Det är viktigt att detta initiativ tas från regeringen. Det kan inte vara så att vi gör olika tolkningar.
Jag tror att a-kassorna med alla de förändringar som regeringen har gjort i a-kassan också tolkar att piskans politik ska gälla även regleringen av a-kassan. Regeringen har skickat signaler - ibland olyckliga signaler - och jag hoppas att vi nu får en bra utredning i frågan. Tack, fru talman, för debatten.
Eva-Lena Jansson (S):
Den fråga som Catharina Bråkenhielm har lyft upp är viktig. Det hon efterfrågar är om socialministern kan vidta några åtgärder för att säkra allas tillgång till den medicin de behöver. Man kan konstatera att 90 000 personer inte kan komma i fråga för att få sin medicin på avbetalning, och man vet att många av dessa har mycket dålig ekonomi. Några av dem kan förmodligen få försörjningsstöd, men många kommer inte att få det.
Några av dem har dålig ekonomi ändå och är starkt belastade av skulder och lån som gör att de inte är berättigade till försörjningsstöd. De ligger hela tiden och balanserar för att klara av sina betalningar och lever mer eller mindre på existensminimum. Då kommer man inte i fråga för försörjningsstöd med mindre än att man gör sig av med det eventuella värde man har för att sedan kunna få medicinen.
Ett skäl till att man behöver medicinen är för att kunna fullgöra sitt arbete och slippa hamna i ett bidragsberoende. Är man då förhindrad att få medicinen kanske man mister arbetet och hamnar i ett bidragsberoende, vilket skulle vara olyckligt. Jag förstår att det är svårt att hitta konkreta lösningar på detta, men jag tycker i alla fall att det är en viktig fråga som Catharina Bråkenhielm har lyft upp. Det är inte helt enkelt.
Vi försöker hitta olika sätt att lösa denna fråga. Tittar man på vad det är som sätter gränsen för apoteken och på betalningsanmärkningar står det: "De flesta kunder får avslag beroende på betalningsanmärkningar eller skuldsaldo hos Kronofogdemyndigheten." Hur långt tillbaka ska detta gå? Hur allvarligt ska det kunna vara?
På den tiden när jag fick en av mina första hyror kunde man skjuta hyran framför sig. Oansvarigt, kan många tycka, men det fungerande i alla fall på det sättet. Jag fick ingen betalningsanmärkning. Ligger man efter med hyran i dag får man en påminnelse och sedan är det betalningsanmärkning direkt. Det går ganska snabbt.
För många unga som i dag lockas att ta till exempel sms-lån men också för människor med dålig ekonomi är det lätt att dra på sig en betalningsanmärkning som gör att man sedan inte kan komma i fråga. Att i det läget inte kunna komma åt viktig medicin är allvarligt. Jag förstår att många av dessa människor inte kan få försörjningsstöd och att socialnämnden inte har möjlighet att bevilja försörjningsstöd för medicin.
Då vet jag inte vilken utväg dessa människor har. Hur ska man få pengar till medicin? Ska man ta ett nytt sms-lån för att få ut läkemedlet? Det är en dålig lösning på problemet. Jag tror att det är därför Catharina Bråkenhielm har lyft upp frågan om tillgång till medicin. Vi tycker inte att det får vara en klassfråga. Jag tror att socialministern är överens med mig i det.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill å Catharina Bråkenhielms vägnar tacka Göran Hägglund för den här debatten. Jag tycker att det är en viktig fråga som Catharina Bråkenhielm har lyft upp om personer som på grund av sin bristande betalningsförmåga inte har möjlighet att få ut sin medicin. De kanske inte har försörjningsstöd just av den orsaken, utan faktiskt bara har små inkomster. Antalet arbetslösa ökar i Sverige. Fler personer kommer att gå över på en låg a-kassa.
Jag är orolig för att de människorna kommer att hamna i en liknande situation. Jag har förstått att det just i dag inte finns några särskilda åtgärder som ministern tänker vidta. Vi får avvakta och se vad som kommer att hända på det här området. Jag är, som sagt, oroad för gruppen med ökad ohälsa som kanske blir utan sin medicin. Tack för debatten.
Eva-Lena Jansson (S):
Finansminister Anders Borg svarar inte på varför man inte vill investera i ungdomar eller varför man inte vill investera i nya miljösmarta lösningar i miljonprogramsområdena. Jag får inget svar på varför man inte vill investera i välfärdsjobb utan låter kommuner och landsting säga upp många välfärdsarbetare. I stället låter man människor gå över på a-kassa och socialbidrag och ser hur den posten hela tiden ökar.
Det är en passiv utveckling. Regeringen har sysslat med att öka arbetskraftsutbudet, inte bedriva jobbpolitik. Vill man veta vad det får för konsekvenser kan man gå in på svt.se och söka på Marian Radetzki. Där beskriver han det jobbprogram som han skissade på för tio år sedan och som vi nu ser i full blom i det svenska samhället.
För mig är det viktigt att ha en faktisk politik och att vilja göra något. Har det börjat läcka i taket är det viktigt att man börjar reparera och inte väntar på att hela taket ska rasa in, som regeringen gör. Man väljer att skjuta på investeringar. Man väljer att avvakta och sitta på läktaren. Det är beklagansvärt.
Jag hoppas att många medborgare tar tillfället i akt och protesterar mot den borgerliga regeringen genom att rösta rött i Europaparlamentsvalet och på det sättet markera att man vill ha ett nytt arbetssätt och en ny rödare politik både i Sverige och i Europa. Med det, herr talman, ber jag att få tacka för debatten.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är skönt att höra att det inte bara är jag som är irriterad över att det går så långsamt med kvinnors representation i styrelser. Det känns riktigt befriande att höra att Nyamko Sabuni är lika irriterad. I svaret säger Nyamko Sabuni: "Den senaste tidens diskussion i medierna om valberedningars och styrelsers sammansättning tycker jag visar på att det finns anledning att tro att en attitydförändring är på gång."
Jag upplever att den som har ändrat attityd och närmar sig tanken om kvotering är Nyamko Sabuni. Jag har inte sett något intresse från de olika bolagsstyrelserna eller valberedningarna. Ofta sitter styrelseordföranden själv i valberedningen och pekar ut vilka han vill ha med sig i den nya styrelsen. Så ser det normalt inte ut i föreningsvärlden, men så ser det ut i bolagsstyrelserna.
Då väljer man tidigare företagsledare som man redan känner. Många gånger har man det korsvisa förhållandet med sin kamrat att man är styrelseordförande i ett bolag och vd i ett annat och vice versa. Har Sverige råd att avstå från att ta till vara kvinnors kompetens? Har vi det? I min förra debatt med Nyamko Sabuni tog jag upp läget i bland andra Volvo och Saab när det gällde ledningsgrupper och styrelser.
Där var det förvånansvärt, eller kanske inte så förvånansvärt, få kvinnor. Det kan vara en förklaring till varför fordonsindustrin inte har lyckats. Man har inte haft en bra representation av halva befolkningen. Därmed har man inte haft möjlighet att möta de förändringar vi ser i omvärlden. Därför undrar jag om vi har råd att avstå. Varför är det så svårt att göra något aktivt? När man läser om regeringens insatser handlar det mycket om förändrade attityder.
Jag har förstått att man inte vill ta till piskans metoder när det gäller företag, bara när det gäller privatpersoner. Man vad finns det då för morot? Näringsministern och Nyamko Sabuni har i en debattartikel tänkt sig att man ska redovisa vilka bolag som inte lyckas.
Skulle man kunna tänka sig en svart lista där de företag som är sämst på kvinnlig representation lyfts fram och en vit lista med de bolag som lyckas bäst med kvinnlig representation? Skulle man kunna ha en kombination av jämställdhets- och näringslivsdag? Sådana saker skulle jag kunna tänka mig. Allt som främjar dessa frågor är viktigt, men framför allt måste man tydligt visa vad man vill i dessa frågor, herr talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Det här är nog inte sista gången vi har den här debatten. Den lär nog fortsätta ett tag till med tanke på att regeringens inställning att inte vilja införa kvotering åtminstone gäller mandatperioden ut. Jag vill vara tydlig med att jag inte har sagt att jag tycker att vi ska kvotera in kvinnor som inte har kompetens.
Jag är övertygad om att det finns hundratals, säkert tusentals, kvinnor i Sverige som har kompetens och inte får tillgång till styrelserummen. Vem som hindrar dem är ganska uppenbart. Det är män som vill försvara sin makt, sitt inflytande, sin möjlighet att berika sig själva och andra män. På det sättet håller man kvinnorna utanför.
Man håller kvinnorna utanför, inte för att de saknar kompetens utan för att de är kvinnor. Det är ett problem. Jag tror att många av de bolag som inte förstår detta och inte förstår att ta till vara människor med annan bakgrund än svensk i näringslivet är de stora förlorarna. Vi kommer att se dem gå omkull.
Jag skulle önska att de förstod detta mycket snabbare än vad regeringen hoppas att de kommer att göra bara man ger dem morötter. Jag fick inte svar på frågan om vi kan tänka oss en svart och vit lista över de företag som är bra och de som är dåliga på att ha jämställda bolagsstyrelser. Det är en sak som man inte behöver lagstifta om, men som ändå skulle ge en signal om att man kan hamna på den dåliga listan.
Det kanske skulle ge ett tydligt incitament för några bolag att skärpa sig.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack, Cecilia Malmström, för svaret! Jag hade riktat interpellationen till Fredrik Reinfeldt. Jag har en del följdfrågor. Det kanske kan bli svårt för Cecilia Malmström att svara på dem. Precis som nämns är det fyra tunga positioner inom EU som ska tillsättas. Då, enligt källor, inte en enda kvinna var aktuell för någon av de här posterna startades uppropet Females in front där man samlar in namnunderskrifter.
Eftersom antalet kvinnor inom EU är drygt 250 miljoner tyckte man att det framstod som minst sagt häpnadsväckande att ingen skulle vara kvalificerad för de här uppdragen. Jag vet inte hur många namn man har fått in, men det är ganska många som har påtalat detta. Jag har tagit upp detta eftersom vi stod inför ett val, som nu är genomfört, glädjande nog med ett högre valdeltagande.
Vi ska nog vara rätt nöjda med det när vi ser de europeiska siffrorna. Min fråga var om Sverige kommer att agera för att EU-kommissionen ska ha en bättre fördelning och hur regeringen kommer att agera för de övriga posterna. Jag tycker inte att jag får något riktigt bra svar när det gäller de övriga posterna. Där önskar jag att Cecilia Malmström kan göra ett förtydligande.
Jag tänkte också fråga statsministern, eftersom han väl är den som kommer att framföra vilka som ska nomineras, om det vore en bra idé att nominera en man och en kvinna till varje kommissionärsuppdrag. Det skulle kunna vara en tydlig signal till varje land att man är tvungen att nominera en man och en kvinna. Det skulle också underlätta för kommissionärsordföranden att få en bra sammansättning.
Tycker du att det skulle vara ett bra tillvägagångssätt?
Eva-Lena Jansson (S):
Den fråga som jag ställde handlade också om nomineringsprocessen när det gäller varje lands möjlighet att nominera en kommissionär. Den frågan diskuterar man ofta när man diskuterar annat valberedningsarbete. Detta är inte ett valberedningsarbete på det sättet. Men jag tror ändå att det skulle underlätta den diskussionen.
När Sverige tar över ordförandeklubban tycker jag att man ändå borde lyfta diskussionen när det gäller om det har varit en diskussion ute i Europa om minskat valdeltagande, om vilka som stannar hemma och om varför legitimiteten kring Europaparlamentet inte uppstår. Det finns massor med frågor om detta. Några av dem som jag har mött under denna valrörelse är kvinnor som har en stark frustration kring EU-frågor.
Det bekymrar mig naturligtvis eftersom kvinnor har lika stora möjligheter som män att vara med och påverka detta parlamentsval. Att då avstå från att delta för att man känner att det är för långt ifrån och att det bara är män som är med och bestämmer gör inte att det blir fler kvinnor som får lite inflytande. För mig är det viktigt att man deltar i detta val men också att man ser till att fler kvinnor får en framlyft position. Jag tror att det faktiskt skulle medverka till att fler kvinnor också skulle kunna engagera sig i Europapolitiken.
Med tanke på det svar som statsrådet gav om de andra uppdragen förstår jag att det inte går att gå in på det. Men jag hoppas att Sverige i samband med ordförandeskapet lyfter fram dessa frågor. Men just när det gäller att kunna ha en nomineringsprocess där man kanske nominerar en lämplig man och en lämplig kvinna kan jag tänka mig att det inte blir en socialdemokrat som regeringen nominerar denna gång, men det kanske blir en folkpartistisk minister, vem vet. Hur ser det ut på nomineringssidan? Hur tänker man?
Tänker man nominera kvinnor och män, eller kan man nominera bara en person?
Eva-Lena Jansson (S):
Det är svårt att förlänga denna debatt och kanske onödigt också med tanke på de svar som jag har fått. Jag har en förhoppning om att vi ska få en kvinnlig ordförande i EU-kommissionen, och jag skulle gärna se att det blir en ordförande med en annan politisk färg än den som herr Barroso har. Men jag inser att jag inte kan påverka det här just nu, utan det är EU-parlamentet och den politiska majoriteten som kommer att göra det. Därmed tackar jag för debatten med EU-minister Cecilia Malmström.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack, Maud Olofsson, för svaret! I min interpellation har jag skrivit om den här avyttringen av aktierna i Nord Pool ASA och att Nord Pool förser elmarknaden med relevant information och så vidare. Jag har skrivit om de stora konsekvenser som jag tror att försäljningen av det här svenska ägandet i Nord Pool ASA skulle kunna medföra. Näringsministern har då svarat att hon inte tror att det blir de konsekvenserna.
Men jag pekar också på att regeringen, efter tidigare begäran om bemyndigande när det gäller försäljning av statliga bolag, har fått kritik från Riksrevisionen för att man inte har följt beredningskraven. Därför har jag ställt min fråga: Vilka konsekvensanalyser har näringsministern låtit göra inför den här försäljningen? Jag kan inte hitta vilka konsekvensanalyser som näringsministern har gjort, herr talman. Detta skulle jag i alla fall vilja veta lite mer utförligt.
Det jag också undrar är om regeringens så kallade råd för försäljning av statliga bolag har varit inblandat i den här försäljningen, alltså inför ett eventuellt avyttrande, eftersom det tidigare har sagts att det ska ingå och granska alla statliga bolag som ska säljas. I svaret står det att Nord Pool Spot AS bedriver den fysiska handeln och att det inte ska säljas.
Är det ett svar som gäller enbart för den här interpellationen, eller kommer regeringen att sälja det bolaget framöver? Näringsministern skriver att det är på den marknaden som råkraftspriset fastställs. Om man nu inte tycker att handel med el är en infrastrukturfråga är frågan: Kommer regeringen att tycka att det är viktigt att ändå behålla den här delen, eller är det här bara försäljning av en del av ett bolag, och kommer man att sälja ytterligare en del sedan? Det skulle jag vilja veta, herr talman.
I svaret står det så här: Regeringen bedömer inte heller att det skulle vara en statlig kärnverksamhet att vara ägare till en finansiell handelsplats för el. Då undrar jag: Tycker man att det är en statlig angelägenhet att vara ägare av Vattenfall? Den frågan kommer upp senare, men den hänger ihop med hur man ser på energi. För mig är energi en del av infrastrukturen, någonting som vi behöver ha tillgång till i hela landet, alla medborgare och företag. Herr talman! Jag önskar få lite förtydliganden om detta av näringsministern.
Eva-Lena Jansson (S):
Men det jag tog upp var att Riksrevisionen faktiskt har kritiserat tidigare bemyndigande. Om då regeringen lägger fram ett lagförslag, en proposition, där riksdagen ska ge bemyndigande när det gäller att sälja det här är det viktigt att regeringen faktiskt också har gjort en tillräckligt bra utredning. Man kan inte säga att man hoppas att Svenska kraftnät har gjort det, utan det är viktigt att regeringen har de analyserna själv. Vad får det här för konsekvenser?
Om man säljer delar av ett bolag som har hand om olika saker, dels elderivat, dels den här handeln, är det klart att det kan få konsekvenser. Det är därför jag ställer frågan. I svaret från näringsministern står det att Nord Pool Spot AS inte ska säljas nu. Det står att det kvarstår. Men vi vet ju inte. Tänker man sälja den delen också? Det kommer en senare interpellation, herr talman, där man pratar om att Vattenfall inte ska säljas under den här mandatperioden.
Men som jag ser det tar man många små steg som leder åt ett håll. Det är därför som jag försöker få ett förtydligande när det gäller vad man vill med elmarknaden och vad man vill med elhandeln och framför allt vilka konsekvensanalyser man har gjort. Det blir ju konsekvenser för alla bolag som man har. Det var därför jag också hade frågan om utförsäljningsrådet. Det rådet skulle faktiskt granska om man gjorde en bra eller dålig affär. Det är i alla fall det jag har uppfattat att rådet har varit till för.
Därför är det också viktigt att se: Tjänar man eller förlorar man på en sådan här affär? Förlorar skattebetalarna på att det försvinner någonting från svensk ägo? Det är ju någonting som vi äger gemensamt. Det var därför jag ställde de frågorna, herr talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tror inte att vi kommer så mycket längre i den här diskussionen. Min huvudpoäng i frågan är: Vilka konsekvensanalyser har näringsministern låtit göra inför ställningstagandet? Jag får inte något direkt konkret svar på vad man har gjort för konsekvensanalyser mer än att man inte tycker att det är något som man ska syssla med. Det kan få konsekvenser för Nord Pool Spot AS, eftersom det är delar som hänger ihop som jag har uppfattat det. Det är ju ett helt företag, fast man har olika delar på olika marknader.
Om man inte tycker att vissa delar är något som man ska syssla med blir min fortsatta fråga om man här och nu inte borde kunna svara på om delen Nord Pool Spot AS är en infrastrukturfråga. Man borde kunna säga att man tycker att det är så viktigt att man inte ska avyttra det. Det skulle åtminstone lugna mig. Men jag inser att jag inte kommer så mycket längre just nu i den här frågan.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tror att det är jätteviktigt att komma till tals med föräldrar. Jag tycker att Systembolagets kampanj som har varit på tv har varit helt lysande. Den visar tydligt vilka effekter alkoholen kan ge bland ungdomar, men även bland vuxna naturligtvis. Det är inte bara ungdomar som hanterar alkohol på ett oansvarigt sätt.
Det stämmer att alkoholkonsumtionen har minskat bland ungdomar, men man kan läsa att 61 procent av pojkarna i årskurs 9 drack alkohol 2007 och att det för flickor har minskat från 79 procent till 67 procent. Då är det fortfarande en majoritet av våra 15- och 16-åringar som dricker alkohol, och det är i en ålder när man inte har rätt att dricka alkohol och man inte ska ha tillgång till alkohol.
Det bekymrar mig. Det bekymrar mig jättemycket. Det är jättebra att antalet minskar. Vi ser att i England och i Danmark där man har möjlighet att köpa alkohol har vi den största andelen ungdomsalkoholister. Det är klart att det finns ett samband mellan tillgång och antalet alkoholister. Jag tror inte att man ska göra det så lätt för sig att man tror att det bara är bland ungdomar med föräldrar med alkoholproblem som den här frågan är svår att hantera.
Många av dem som får tag på alkohol lätt har föräldrar som har alkohol hemma. Så det är klart att det hänger ihop. Föräldrarna har naturligtvis det största ansvaret, men jag ser också att det behöver göras mycket. Jag har motionerat inför hösten om att vi ska dra i gång den Spola-kröken-kampanj som jag själv kommer ihåg från 70-talet.
Där var idrottsrörelsen med och framstod som förebild för vikten av att strunta i alkohol. Jag tycker att man ska göra allt som går att göra för att minska alkoholkonsumtionen bland ungdomar. Det är viktigt och bör inte lämnas oprövat. När det gäller vad skolorna kan göra tror jag att det är bra att man tittar på olika saker och framhåller det som har varit bra.
Men jag tror också att det är viktigt att man pekar med hela handen. Även om polismyndigheterna är självständiga myndigheter tycker jag att det vore ett uppdrag att hantera frågan så att man inte tittar bort när ungdomar går förbi. En folköl är lika med fyra centiliter starksprit. Skulle man tänka på det skulle man kanske bli lite mer orolig när man ser ungdomarna som kommer med alkoholen.
När det gäller kommuners möjlighet att vara aktiva tror jag att man där i dag är lite bekymrad på grund av neddragningar både i skolan och inom annan verksamhet. Det jag försökte ta upp tidigare var också den ökade införsel som sker. Det är inte bara Systembolagssprit. Det är den smugglade spriten som kommer in. Nu har man från regeringens sida öppnat för den.
Jag har i alla fall uppfattat det som att man tidigare har varit motståndare mot att ha högre införselkvoter. Så min fråga till Maria Larsson är: Står ni fast vid det? Jag har uppfattat det som att ni har medverkat till att man kan ta in för andra personer. Jag hoppas få ett svar från statsrådet, fru talman, om hur det ligger till i den frågan.