Sofia Larsen (C):
I ett läge då var femte 16-åring har svårigheter att komma igenom en vanlig text och då 20 % av åttorna i de svenska skolorna har problem med grundläggande mattetal har vår skolminister uttryckt och menar på fullaste allvar att friskolorna är det största problemet i svensk skola.
Den fria pedagogiken och valfrihet är alltså värre än elevernas bristande kunskaper. För Socialdemokraterna och Vänstern är det viktigare att bestämma vem som ska utföra skolans uppgifter än att låta eleven själv få välja, att själv få möjligheten att få bästa stöd och hjälp just för sin egen skull, för den unika individen, för att kunna nå kunskapsmålen.
Och det är ju verkligen beklagligt att vi har en regering som anser att huvudmannaskapet, alltså skylten på byggnaden eller på dörren, är viktigare än innehåll, resultat och kvalitet. Men det är en tydlig riktlinje som Socialdemokraterna kör efter rätt över.
De tycker ju på allvar att det är bättre att de själva som vänsterpartister eller socialdemokrater kan bestämma över människors vardag än att människor kan få göra det själva. Socialdemokraterna vet ju bäst, och akta den som säger att han eller hon hellre vill bestämma över sitt eget liv än att en politiker i kommunhuset eller i riksdagen gör det.
Ibland undrar jag om den långvariga makten, att sitta på maktens stolar eller gå i dess korridorer, har satt sig någonstans på kroppen eller i kläderna, för regeringens mantra är hela tiden att oavsett vad det handlar om och oavsett om det är bra eller dåligt så är det de själva som ska bestämma.
Det här är ett synsätt och en politik som är väldigt långt ifrån den som vi i Centerpartiet står för, för vi är övertygade om att människor själva är benägna att fatta egna beslut.
Vi i Centerpartiet är övertygade om att det fria valet för någonting gott med sig, och vi är övertygade om att människor själva ska kunna forma sin egen vardag, få ihop sitt eget vardagspussel utifrån den egna familjens eller den egna individens önskningar, förutsättningar och möjligheter. Regeringen pratar alltså hellre om huvudmannaskap än om kunskapsresultat i den svenska skolan.
Det kanske inte är så konstigt i sig, för efter tolv års styre av Sverige har vi ju fått en skola som är mer kunskapssegregerad än på mycket, mycket länge. Vi har fått en sorteringsskola i Socialdemokraternas Sverige som stänger ute elever och som inte ger den ärliga chans som alla ska ha rätt och möjlighet till. Då blir det ju så klart enklare att prata om att det är någon annans fel, att det är någon annan som bär ansvaret.
Det är den typiska "nånannanismen" som har blivit regeringens ansikte utåt; det är någon annan någon annanstans som bär ansvar. Att kunna välja skola uppskattas ju av de flesta, både elever och föräldrar. Och jag tror att de flesta inte tänker på vem som är huvudman. Man ser hellre vad som kan vara trevligt eller vad som är bra, en inriktning eller en möjlighet att kunna utvecklas inom en viss pedagogik eller vad det kan vara.
Vi i Centerpartiet vill ju stärka förutsättningarna för både kommunala och fristående skolor så att kunskapsresultaten höjs. Vi har ju länge värnat om de fristående skolorna eftersom vi anser att de har en betydelsefull roll i skolväsendet - inte minst på grund av den mångfald av olika pedagogiska inriktningar som de representerar. De utgör också ett viktigt inslag i den öppenhet och valfrihet som ska känneteckna vårt skolväsende.
Tillsammans med den övriga alliansen har vi presenterat en rad förslag som ska ge likvärdiga villkor mellan skolorna oavsett huvudman, alltså likvärdiga villkor oavsett om det är en kommunal eller en fristående skola.
Flera talare från alliansen har före mig gått in mer konkret men det handlar ju om förslag om de ekonomiska villkoren, etablering för grund- och gymnasieskolor, beräkning av ersättning för fristående skolor, momsregler, vuxenutbildning, skolskjuts och fler behöriga lärare också inom friskolorna. Det ska i ökad grad ges en likvärdighet för både rättigheter och skyldigheter. Ett led i det här är att friskolorna ska kunna erbjuda det individuella programmet.
Det kommer nu att gå igenom, vilket vi tycker är väldigt bra. Vidare vill vi ge den fristående skolan rätt att överklaga beslut som handlar om ersättning, det så kallade förvaltningsbesväret. Det är ju ett led i att komma ifrån det faktum att fristående skolor i dag är så oerhört beroende av den enskilda kommunens välvilja beträffande hur ersättningen ska bli.
Vi vill ju ha en likvärdighet oberoende av politisk färg eller ideologisk inriktning. Det ska inte avgöra hur mycket resurser jag som elev i en fristående skola ska få. Fru talman! Vi behöver underlätta för familjer att få ihop vardagspusslet, göra det lättare att få ihop familjelivet, vardagslivet och arbetslivet.
Vi vill ha ett ökat självbestämmande i både familjepolitiken och barnomsorgen. Det är en av anledningarna till vårt förslag om etableringsfrihet för förskolor. Etableringsfriheten innebär ju att de förskolor som uppfyller de grundläggande krav som finns enligt lagen, bland annat att man följer läroplanerna, ska ges tillstånd att bedriva förskoleverksamhet.
Det är inget hokus pokus, som man verkar tycka från Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. Det är så man vill att det ska framstå. Förskolor med en bra grund, med en bra kvalitet, ska ju få starta, och det blir ett neutralt beslut i stället för ett färgat beslut. Vi vill ha ett rättvist system där det inte spelar någon roll var du bor.
Självbestämmande för den egna familjen, den egna individen, ska ligga före politisk färg. Den grundprincip vi vill ha är ju att familjer ska ha den här valfriheten och självbestämmandet, och det förutsätter också att det finns en mångfald av barnomsorgsformer.
Barnomsorgen ska ge utrymme för nytänkande och olika former av tjänster anpassade efter efterfrågan och den enskilda familjens unika behov. Då måste det finnas en riktig valfrihet, inte ett mellanting som det finns i dag. Det ska inte vara beroende på var du bor geografiskt i vårt land.
Varje enskild familj ska kunna välja den barnomsorg som passar just den bäst oavsett om det är i kommunal regi, familjedaghem eller kooperativ. Makten över barnomsorgen ska flyttas från staten och kommunpolitikerna till föräldrarna. Det här är något som, tyvärr, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet inte ställer upp på. Det är en väldigt tydlig ideologisk skiljelinje som visas upp.
I stället för att säga rent ut att man inte vill ge människor makt över sin egen vardag och ge familjer möjligheter försöker man få till siffror och påstå att det här inte funkar i kommunerna, att det system som vi föreslår är till nackdel för kommuninvånarna.
Socialdemokraterna vill inte att deras kommunpolitiker mister möjligheten att bestämma över människor och deras vardag medan vi i Centerpartiet och alliansen välkomnar det förslaget. Jag yrkar bifall till valfrihet, vilket innebär reservation 1, 6, 7 och 18!