KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Bäckström Johansson (SD):
I mitt avslutande anförande vill jag inledningsvis konstatera att regeringen inte på något sätt är förhindrad att avstå från försäljning kopplat till krav på affärsmässighet i verksamheten. Men man väljer nu att, precis som i flera andra frågor, göra en helomvändning och hävdar delvis att man kopplat till ägardirektiven är tvingad att sälja verksamheten. Det bör poängteras att det är just regeringen som förvaltar statens tillgångar - inte riksdagen.
Regeringen får ta sitt ansvar, och det är uppenbart att det nu troligen lutar åt att en försäljning vore det mest ansvarsfulla. Det är ett besked som även skulle vara ett direkt svek mot de miljöpartistiska väljare som under valrörelsen lovades något annat. Nu använder man i stället ägardirektiven som ett paraply för att skydda sig mot den uppkomna kritiken, då man är oklar över vad man vill politiskt.
Riksdagen har inte samma insyn i affären som regeringen, vilket är fullt rimligt med tanke på att det inte är riksdagen som förvaltar statens tillgångar. Vår uppfattning om och vår generella ingång till Vattenfalls verksamhet utanför hemmamarknaden är att den bör avvecklas under ordnade former, för skattebetalarnas bästa. Fokus bör i stället läggas på att primärt värna den svenska elförsörjningen ur ett långsiktigt perspektiv. Fru talman!
Avslutningsvis kan det i den här debatten inte heller nog understrykas att det är tyska politiker och det tyska folket som ska avgöra Tysklands energimix och hur den ska se ut. Det ska inte den svenska regeringen, riksdagen eller Vänsterpartiet göra.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Åsa Westlund tog upp att detta är den största utbyggnaden. Hon talade bara om hur mycket elenergi som denna ambitionshöjning innebär. Det är väldigt länge sedan Sverige hade problem att försörja sig självt på energi. Nu är det sjätte året i rad som Sverige är nettoexportör av el. Det kommer att förstärkas ännu mer. Jag har tidigare ställt frågor just om de ekonomiska incitamenten.
De är kanske sekundära för vissa, som menar att man kan hantera andras pengar på ett mindre ansvarsfullt sätt. Men om man ser på vårt lands behov handlar det inte om att kunna försörja oss energimässigt, utan den stora utmaningen är effektsituationen vintertid, när det är mörkt och kallt och vi har ett stort effektbehov. Man kan fundera på vad denna förändring kommer att innebära effektmässigt för Sverige.
På vilket sätt kommer elcertifikatssystemet att styra mot en bibehållen eller ökad leveranssäkerhet? Det skulle vara intressant att få svar på detta. Utöver detta kommer de anläggningar som ligger utanför elcertifikatssystemet att ha det mer besvärligt ekonomiskt. Där har vi anläggningar som uteslutande har en hög kapacitetsfaktor. De anläggningar som förs in i elcertifikatssystemet har en väldigt låg kapacitetsfaktor.
Då är en fråga till Åsa Westlund: Hur tror man att den genomsnittliga kapacitetsfaktorn kommer att utvecklas under den här tiden?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det var väl inte mycket till svar om hur man ser på att den genomsnittliga kapacitetsfaktorn sjunker. Kommer det att påverka leveranssäkerheten? Man sätter sitt hopp till anläggningar som har extremt låg kapacitetsfaktor, som man inte heller kan kontrollera. Det är skillnaden. Om man ska upprätthålla en hög leveranssäkerhet måste vi ha en bibehållen nivå på kapacitetsfaktorn, så att vi kan styra och veta att den kan ligga på den nivån.
Styr vi enbart mot väderberoende kraftproduktion kommer vi inte att kunna kontrollera detta. Då får vi en försämrad leveranssäkerhet. Det finns ingen mekanism i förslaget som säkerställer att vi i framtiden kan ha en hög leveranssäkerhet.
Tvärtom kommer vi här att attackera de anläggningar som har en hög kapacitetsfaktor och försätta oss i en beklaglig situation, där vi riskerar att få stora effektbrister och tvingas hantera knapphetssituationer genom att koppla bort delar av elnätet. Detta är inte den framtid som vi i Sverigedemokraterna vill se när det gäller hur vi ska hantera detta. Det byggs i dag inga anläggningar som inte får subventioner.
Detta har man sett till på politisk väg genom att ha ett lågt marknadspris. Då tvingas man ha någon form av extra ersättning för att kunna bygga. Problemet nu är att det inte finns någon styrning i riktning mot vad man vill. Ska man få detta på rätt köl framöver måste man styra i riktning mot att ha en fortsatt hög leveranssäkerhet och lösa vårt lands bekymmer när det gäller kraftsystemet. Då handlar det om att kunna lösa situationen vintertid när det är kallt och vi har högt effektbehov.
Det måste också finnas en koppling mellan pris och kostnad. Återigen ställer jag frågan: På vilket sätt tror man att elcertifikatssystemet kommer att kunna bidra till en bibehållen leveranssäkerhet eller en högre leveranssäkerhet? Man kan ju inte sätta sitt hopp till anläggningar som är väderberoende. Man kan ju inte se till att de producerar när behovet finns.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag lyfte i mitt anförande just de bristande ekonomiska incitamenten kring den elexport som Sverige har haft under sex år i följd. Under senare år har det inneburit att vi säljer el till ungefär hälften av dess produktionskostnad. Denna förlustsnurra vill nu Moderaterna och övriga partier i energiöverenskommelsen utifrån rådande förutsättningar nästan fördubbla. De vill växla upp den och skala upp den ännu mer.
Det hade varit lite intressant att höra hur Moderaterna och Lars Hjälmered tänker och resonerar kring Sveriges subventionerade elexport. Enbart de direkta kostnaderna för ambitionshöjningen beräknas till ungefär 60 miljarder kronor, som då alltså till stor del slumpas bort genom en subventionerad export.
Till de 60 miljarder kronorna kommer också tillkommande investeringar i omfattande nätutbyggnader för att kunna få upp överföringskapaciteten, då kapacitetsfaktorn är väldigt låg i den kraft som man kommer att leverera in. Att vissa partier inte ser några problem med att hantera andras pengar undermåligt må kanske vara fullt förståeligt.
Men det finns en fråga man kan ställa sig gällande de planekonomiska inslagen: Finns det någon bortre gräns för Moderaterna och Lars Hjälmered för vad man kan gå med på? Har man tangerat den nu, eller är man beredd att ta detta ytterligare ett steg längre?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det rör väl inte riktigt det som kanske är intressant i sådana fall. Hur hållbart är det att skala upp en sådan här verksamhet? Sverigedemokraterna har absolut inget emot att vi exporterar el. Det ska ändå finnas ekonomiska incitament. Lars Hjälmered har lite varit inne på att det mest naturliga är att kraftigt kunna öka elanvändningen i Sverige, hitta avsättning för det och kanske exportera el i form av andra produkter än just som en råvara.
Men utöver att det är dåliga ekonomiska incitament för subventionerna riskerar planerbar kraftproduktion att slås ut. Frågan är vad man har vunnit om man har lagt vissa kostnader som har funnits för vattenkraft och kärnkraft på elkonsumenterna. Sedan driver man upp subventionerna, som får betalas av elkonsumenterna. Och sedan kanske man slår ut de anläggningar som behövs.
Då kommer man ju att få vara med och betala i alla dessa led utan att det blir någon högre leveranssäkerhet eller förbättrad driftssäkerhet. Det har tvärtom funnits enorma samhällskostnader för att se till att sammantaget försämra leveranssäkerheten i det svenska kraftsystemet. Det är denna styrning som saknas. Det ska inte vara något enskilt kraftslag eller energislag som är extra viktigt eller som man ska lyfta ut eller som man vill bygga av rent ideologiska principer eller på grund av dogmatiska ingångar.
Det är en god leveranssäkerhet vi vill ha. Men det finns det ingen styrning mot här. Den saknas helt och hållet. Det blir intressant att se vad som kommer att hända under det närmaste decenniet, om det kommer att tryckas ut ytterligare anläggningar. Där tycker jag att en intressant fråga till Lars Hjälmered och Moderaterna är: Är man beredd att ompröva elcertifikatssystemet i dess helhet eller just ambitionsnivån om man till exempel kan se att detta leder till ytterligare nedläggningar som kommer att hota leveranssäkerheten i Sverige?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Inledningsvis kan jag säga att det är synd att det inte finns någon moderat företrädare som sitter med i Energikommissionen här, nu när det ges fri replikrätt och man hade kunnat diskutera dessa delar mer. När det gäller utgiftsområdet uppehåller sig Moderaterna kring energiforskning i stort och säger uttryckligen att denna ska bidra till behoven för alla relevanta kraftslag och delar av energiområdet, som man uttrycker det.
Detta håller Sverigedemokraterna absolut med om, och vi tycker även att kärnenergiforskning givetvis ska innefattas i de ramar som finns för den statliga energiforskningen. Sverigedemokraterna är det enda parti som har med satsningar på forskningsinfrastruktur i form av en forskningsreaktor när det gäller snabba reaktorer. Men det är nog fler än jag som undrar hur väl det hela rimmar med de energipolitiska mål som man har kommit överens om med de andra partierna i energiöverenskommelsen.
I den ramöverenskommelse som presenterades offentligt i juni månad fastslogs att fokus för energiforskningen bland annat ska vara att uppnå de energipolitiska målen. Ett av målen är att satsa på 100 procent förnybart. Frågan är huruvida detta är möjligt att införliva i energiforskningen eller inte.
Jag funderar över om det är Moderaternas uppfattning att det finns ett klart uttalat utrymme för kärnkraftsforskning inom den energiöverenskommelse som har nåtts.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är ändå intressant att höra hur Moderaterna ställer sig till vad som är möjligt att inrymma inom energiforskningen eller inte, eftersom man uppehåller sig mycket kring just kärnkraftsforskning i sin utgiftsområdesmotion. Det Moderaterna har gått med på i energiöverenskommelsen är inte primärt att se till att vi ska ha en fossilfri kraftproduktion. Det definieras i stället som att den ska vara 100 procent förnybar.
Man väljer bort delar av vissa energislag som, globalt sett, kan lösa de bekymmer vi står inför när det gäller ett starkt beroende av olika fossila källor. Frågan är huruvida det går att implementera de delarna i fortsättningen. Det skulle jag vilja få ett tydligare och rakare svar på.
Sverigedemokraternas ingång till att lösa problemet med utsläpp av växthusgaser är framför allt att vi inte kan inrikta oss på olika återvändsgränder. Man jobbar med subventioner, bidrag, tar till kortsiktiga lösningar och satsar mycket av skattebetalarnas pengar på dem, men man får ändra sig allteftersom. Det finns en lång rad exempel på hur man har misslyckats fullständigt, exempelvis etanolsatsningen under alliansåren.
När man väljer spåret med förnybart är det uppenbart att huvudprioriteringen, som även Moderaterna ställer sig bakom, inte är att få bort de fossilfria kraftslagen. Man är i stället väldigt intresserad av att det ska vara förnybart framför andra saker som kanske i större utsträckning kan bidra till att sänka utsläppen av växthusgaser.
Jag önskar återigen ett tydligare klargörande av om man, med den energiöverenskommelse som finns, enligt Moderaternas uppfattning kan satsa på att forska på och utveckla kärnkraft.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag tackar Rickard Nordin för frågorna. Jag tror inte att man ska fästa jättestor vikt vid att det eventuellt kan vara språkliga fel som följer med eller att det finns vissa tecken i texten efter att man har skickat olika delar emellan sig. Det förändrar inte i sak de politiska förslag eller visioner som vi har och som även återges i budgetdokumentet. Det som Sverigedemokraterna har varit inriktade på och som är en grundläggande princip för oss är att göra Sverige oberoende av fossila bränslen. Vi ska minska vårt oljeberoende.
En elektrifiering är ett väldigt intressant steg i och med att vi har en kraftsektor som redan i dag uteslutande är fossilfri. Vi har egentligen redan i dag det system som alla andra länder runt om i världen strävar efter att få. Det som man får ha i beaktande vid utformningen av politik för hur man ska uppfylla långsiktiga visioner är att Sverige har gått från att vara ett land med kanske 80 procents fossil energitillförsel till att i dag bara få ungefär en tredjedel av sitt energibehov tillgodosett genom sådan.
Gör man en komparativ jämförelse på global nivå med andra länder ser man att det inte har hänt någonting där. Man hade 80-85 procents fossilberoende i början av 70-talet, och det är fortfarande samma nivå. Ska man lösa den typen av utmaningar vi står inför är den globala aspekten jätteviktig. Ska vi i Sverige driva på för att ta bort de sista ca 35 procenten, försöka se till att ta bort varenda litet utsläpp som sker här och gå före? Gått före har vi för övrigt redan gjort, utan att det påverkat över huvud taget.
Det skulle få katastrofala effekter för konkurrenskraften i Sverige om vi skulle ålägga den svenska industrin olika skattepålagor och styrmedel för att uppnå detta. Om vi ska börja flytta produktion från Sverige till andra länder där man har mycket lägre krav än vad som är fallet i Sverige kommer det tvärtom förmodligen att leda till koldioxidläckage och ökade globala utsläpp. Jag tycker att det är viktigt att man har med sig det globala perspektivet, vilket Centerpartiet saknar.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Centerpartiet har varit väldigt fokuserat på att vi ska ha bidrag och subventioner till olika delar för att försöka lösa framtidens utmaningar, vilket ständigt har resulterat i att vi hamnat i återvändsgränder. Etanolsatsningarna har varit en fullständig återvändsgränd. Nu har vi exempelvis jordbruksbaserade biodrivmedel, som har blivit någon form av återvändsgränd. Skattebetalarna lägger bruttosubventioner på närmare 7 miljarder kronor i Sverige för att få in ett fåtal procent förnybara biodrivmedel från jordbrukssektorn.
Det här är ingenting som vi kan framställa i Sverige. I dag importerar vi närmare 80-90 procent till Sverige. Egentligen riktar vi subventioner till industrier i andra länder. Det här är någonting som i värsta fall även kan leda till att vi de facto ökar utsläppen, beroende på hur de här biodrivmedlen har framställts och vad man har tagit för mark i anspråk för att framställa drivmedlen. Detta är något som har engagerat miljöorganisationerna runt om i Europa, men i Sverige har man inte tagit upp det.
Skulle man i stället rikta exempelvis de här pengarna mot att försöka elektrifiera transportsektorn skulle det hända otroligt mycket betydligt snabbare. Troligtvis kommer det att landa i att man måste rulla tillbaka detta. Med anledning av det har vi i Sverigedemokraterna i vår budget tagit bort subventionerna till de jordbruksbaserade biodrivmedlen men behållit subventionerna till de avfallsbaserade. Man kan exempelvis återanvända energi från skogens restprodukter eller från vårt matavfall.
Vad gäller de här delarna om att vissa skulle säga att det skulle vara bättre att ha högre miljökrav i Sverige kan jag säga att det inte riktigt fungerar så heller. Är det så att en vara kostar 100 kronor att framställa i Sverige och 100 kronor även i till exempel Kina men vi gör den 10 kronor dyrare i Sverige kommer man ju att köpa den kinesiska produkten. Det här gör att industrin flyttar från Sverige till andra europeiska länder eller länder utanför EU, där det råder helt andra krav. På så sätt riskerar vi även att driva upp utsläppen. Vi måste ha med oss det globala perspektivet.
Sverige kan inte göra allting.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
I Sverigedemokraternas energi- och klimatpolitik finns en prioritering av att göra Sverige oberoende av olja och minska vårt beroende av fossila bränslen. Det är, tycker jag, den målbilden man tappar med den typ av målsättning som man nu har inom ramen för Energikommissionen och energipolitiken i stort, där man i stället väljer att vi ska ha 100 procent förnybart. Man är beredd att välja en lösning som bidrar till högre utsläpp bara det är förnybart.
Alla olika delar har en klimatpåverkan. Man släpper ut växthusgaser. Där är det faktiskt så att kärnkraften till exempel har lägre utsläpp än solkraften. Men i stället gör man från regeringens sida jättestora satsningar på någonting som de facto höjer utsläppen och påverkan från det svenska kraftsystemet, vilket är väldigt märkligt om fokus ligger på att vi globalt sett ska minska utsläppen av växthusgaser. Det är som sagt där vi skiljer oss från andra partier.
Vi har en insikt om att Sverige, som står för ungefär 1 promille av ekonomin globalt sett, inte har möjlighet att påverka utsläppen nämnvärt. Det måste göras tillsammans med andra. Sverige har gått före. Vi har ett kraftsystem som är uteslutande fossilfritt och som inte ger någon nämnvärd klimatpåverkan över huvud taget genom utsläpp av växthusgaser. Detta ska vi också hjälpa andra att uppnå.
Vi har inte bilden att man ska detaljreglera, ge olika subventioner eller bidrag och bestämma exakt hur kraftsystemet ska se ut. Men nu har man slutit sig till att det ska vara 100 procent förnybart. Sedan pekar man ut ytterligare delar som ska ha extra bidrag och stöd. Detta kommer att leda helt fel.
Det är just därför vi har hamnat i den kris som vi har haft - man har gått in och sett till att vi har fått en överkapacitet, vilket har dumpat priserna och lett till att vi har hamnat i den här situationen, där man inte kan bygga någonting nytt över huvud taget. Nu anmodar ni mer medicin av samma slag som vi redan fått, vilket inte kommer att lösa framtidens problem.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ledamoten Åsa Westlund säger att vi inte har några anslag för någon forskningsreaktor. Hon får jättegärna läsa i vår budget under anslag 2:1. Där finns ett komplett anslag för forskningsinfrastruktur som efterfrågas. Det är bara att gå in och läsa. Det kan det kanske förutsättas att man gör innan i så fall. I vår värld står inte politiker och säger exakt vem som ska bygga eller vad som ska byggas. Vi ska ha en fri elmarknad, och man ska kunna köpa, sälja och göra annat.
Man ska inte på politisk väg stå och säga vem som ska och får bygga vad. Så fungerar det inte i vår vision och bild av hur elmarknaden ska präglas. Det handlar om att säkra leveranssäkerheten långsiktigt och att trygga förutsättningarna för att klara Sveriges stora utmaningar vad gäller de säsongsmässiga variationerna. Det är skillnad mellan vinter och sommar. Vi har vintertid en långt mycket högre efterfrågan på el än vad det råder sommartid.
Det som återfinns i regeringens förslag för utgiftsområdet är satsningar uteslutande på solceller. Solceller kommer aldrig att bidra till att lösa de problem eller utmaningar som vi har vintertid. På natten lyser inte solen. Då kan inte solcellerna leverera någon el. Inte heller under vintermånaderna levererar de särskilt mycket el. Det är här som regeringen lägger hela sitt fokus. Den lägger alla sina pengar på någonting som inte kommer att lösa de utmaningar som Sverige har.
Skulle vi öka vår produktion mer under sommarhalvåret, där vi redan har ett gigantiskt produktionsöverskott, kommer vi att slå sönder förutsättningar för andra delar i kraftsystemet som behövs vintertid. Då kommer man att förvärra och försvåra det som är Sveriges stora utmaning på kraftmarknaden. Det kommer garanterat inte att vara lösningen på Sveriges framtida problem.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vad gäller vem som har sagt vad gällande snabba reaktorer kan jag garantera ledamoten Lise Nordin att SKB inte lägger sig i och på olika sätt kommenterar den tekniska utvecklingen eller vilka möjligheter det finns med snabba reaktorer. Där ska man nog vara väldigt försiktig med vad man säger. De har absolut inte avfärdat någonting som helst, vilket de har varit väldigt tydliga med från SKB:s sida.
Vad gäller de kraftslag som är billigast är det framför allt vattenkraft, kärnkraft och landbaserad vindkraft där det finns goda vindlägen. Det ligger rätt så likartat prismässigt. Sedan är det svårt att göra jämförelser med större reaktorer som inte är modulära och mindre. Det är kopplat till att det byggs nya generationer kärnkraft eller nya reaktortyper som egentligen är de första.
Där kan man enkelt landa i att man kunde jämföra vad den första vindkraften kostade som man byggde och med teknikutveckling och annat. Jämför man med vad det kostar i dag har det hänt väldigt mycket. De kärnkraftverk som vi kan se som byggs i Europa i dag är nya reaktorer med nya tekniska lösningar som man inte har byggt tidigare och som blir de första man gör. Givetvis kommer det att skilja sig åt prismässigt rätt ordentligt.
Det finns stora vinster med att kanske betrakta avfallet som att det finns en möjlighet att med tekniska lösningar se till att vi tar ansvar för kommande generationer genom att minska avfallsmängden, se till att det inte behöver slutförvaras lika länge, ta hand om det och göra någonting bra av det och inte bara gräva ned det. Givetvis ska vi fortsatt forska på en slutförvarsmetod, bygga ut och se till att vi har en lösning i Sverige för att slutförvara. Enligt vår mening har man nått så pass långt.
Frågan till Miljöpartiet är: Skulle man vara öppen för att till exempel titta på lösningar för hur vi kan återanvända det, se till att det blir mindre farligt och kanske bidra till nytta för samhället?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är ungefär samma bekymmer i Sverige. Det är ingenting annat som byggs heller för den delen. Det är bidrag och subventioner sedan över tio år tillbaka som möjliggör att vi kan bygga olika saker. Redan där landar vi i att det inte skulle byggas någon vindkraft över huvud taget för att det är olönsamt. Det finns inga marknadsekonomiska incitament alls för att bygga. Det blir väldigt intressant om man återgår lite till den diskussion som har varit med Moderaterna när det gäller hur man ser på energiöverenskommelsen.
Man får ett svar från den ena parten i Energikommissionen om att det ska vara noll procent kärnkraft och ingen forskning. Andra säger att vi absolut ska ha med kärnkraft och forska på ny kärnkraft och också nya generationens kärnkraft. Vad gäller slutförvar har Sverige legat långt fram med sin KBS-3-modell med kopparkapslar. Man har i Finland gått före och tagit det koncept som vi har tagit fram i Sverige. Som Sverigedemokraterna ser det är det viktigt att vi även för framtiden forskar på olika delar.
Det gäller inte bara kärnkraft utan även förnybart för de möjligheter som finns globalt att kunna exportera teknik och produkter till andra länder. I andra länder, som har helt andra förutsättningar, har man tvärtom kanske den högsta efterfrågan på energi till exempel när solen lyser. Där kommer solceller verkligen till sin rätt, och där skulle det kunna finnas goda exportmöjligheter för Sverige om vi ligger i framkant vad gäller teknik och att kunna förbättra olika delar.
Givetvis ska vi forska på alla områden som också Sverige i någon mening behöver både för den industriella exporten och för vårt lands behov i kraftsystemet. Vi kommer fortsatt att vara i behov av någon form av storskalig baskraft för att kunna hantera det som är den stora utmaningen för det svenska kraftsystemet: att hantera de säsongsmässiga variationerna. Det råder inget som helst tvivel om att solceller aldrig kommer att kunna bidra till denna lösning.