KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Det är alltid roligt när statsråden läser vad man skriver. Jag vill säga att min interpellation är ogenomtränglig, och det beror på att hela reklamskatten är ogenomtränglig.
Men, herr finansminister, man måste läsa alla orden i en interpellation. Det var inte på det sätt som finansministern sade, utan beträffande reklamskatten och min värdering står det - exakt så står det - att reklamskatten inte är en stor intäktskälla i statsbudgeten jämfört med andra intäkter. Det betyder inte att den här inkomstkällan är liten - det har jag aldrig sagt - utan jag har bara värderat den gentemot andra intäkter.
Däremot förstår jag finansministerns bekymmer när kön är så lång. Men det hindrar inte att man - det bör man göra - läser alla raderna i en interpellation.
Europeiska kommissionen har tagit sikte på något annat, något som också är huvudpoängen i min interpellation, nämligen att förhållandena har blivit så ändrade jämfört med när riksdagen år 1971 införde reklamskatten - först var det annonsskatten och sedan den allmänna reklamskatten. Konkurrensen mellan olika medier snedvrids genom denna skatt.
Det har ju inte utgått någon skatt vad gäller TV, Internet och så vidare, och riksdagen har efter regeringens prövning funnit att man inte kan införa en sådan skatt. Det går inte att ta fram något sådant. Låt mig gå tillbaka till den andra frågan, nämligen den om ideella organisationer. Jag ser att Aftonbladets förre chefredaktör Rolf Alsing just nu sitter här i kammaren.
Man kan fråga sig om det är rimligt att klubben IFK Ölme ska behöva betala reklamskatt. Detta kan ju bara glädja skatteadvokater och sysselsättningsnivån i Skatteverket.
I sak menar jag, herr statsråd, att det inte finns något stöd för detta - till det vill jag gärna ha en kommentar - i 1972 års reklamskattelag, utan det handlar om en form av sedvänja. Men när nu detta kom upp i medierna vaknade plötsligt Skatteverket till och sade: På dessa ideella inkomster måste vi ta ut skatt. Jag menar att man när man tittar närmare på detta faktiskt inte finner något stöd för det.
Jag tycker alltså att det är bra att IFK Enskede inte har betalat reklamskatt. Det skulle också vara förfärligt om IFK Österåker skulle behöva betala reklamskatt eller min klubb hemma i Västergötland som jag fortfarande är medlem i, Rydboholms Sportklubb. Vi kan inte ha det på det sättet att sponsorintäkter av nämnda slag blir föremål för enbart fiskala åtgärder. Låt de här klubbarna ägna sig åt ungdomsverksamhet, för det är de bra på. Men reklamskatt ska de inte behöva betala.
Gunnar Andrén (L):
Finansministern begär att Folkpartiet med ungefär fem ekonomiska handläggare ska presentera ett totalt genomarbetat budgetalternativ på varje punkt när det till finansministerns förfogande står en enorm medarbetarstab. Det går inte att göra på det sättet. Dessutom är det en helt annan sak.
Det är alldeles riktigt, som finansministern säger, att vi inte har detta inom ramen för de 35 miljarder som Folkpartiets samlade ändringsförslag omfattar i en budget på 1 400 miljarder. Det säger ganska mycket om vilka möjligheter man som oppositionsparti har.
Finansministern har också varit i oppositionsställning - det kanske inte är så förfärligt lätt att då presentera totalt omvälvande skattepolitik varje år. Jag tycker att det är ganska förmätet att begära det. Nu är det en annan sak som ligger till grund för min fråga, egentligen två, för jag har gått ifrån konkurrensneutraliteten.
Först har riksdagens skatteutskott föreslagit och därefter riksdagen som helhet under sex på varandra följande år - det kanske blir ett sjunde år om riksdagen följer vad skatteutskottets majoritet har föreslagit i sitt yttrande till finansutskottet - tillkännagivit till regeringen att regeringen bör komma med förslag.
Det är helt riktigt, som finansministern säger, att Folkpartiet inte inom ramen för de 35 miljarder som vi föreslagit förändringar för har kunnat påverka detta. Däremot är frågan en helt annan: Vad föreslår regeringen? Nej, regeringen föreslår ingenting, trots att riksdagen under sex på varandra följande år uttalat att man bör ta bort reklamskatten.
Det är en väldig skillnad på att sitta i regering och att vara ett oppositionsparti.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill börja med att kommentera att jag skulle ha sagt att alla döda socialdemokrater är goda. Det är de säkert, men framför allt finns det väldigt många levande socialdemokrater som är mycket bra. Jag har till exempel i den här församlingen aldrig sagt ett ont ord om en socialdemokrat i den bemärkelsen. Jag berömde också Pär Nuder, om Börje Vestlund hade lyssnat. Det brukar jag inte göra, men i det här fallet menar jag att han för rätt politik. Tyvärr är den dock för sent kommen.
Grundproblemet är att folk i Arboga, Haparanda, Borås och så vidare måste vara med och betala, genom den budget som vi nu ska fastställa, ytterligare 1 358 860 000 kr till detta. De kommer från hela landet. Det beror på att man, precis som Börje Vestlund säger, inte började för tio år sedan. Dennisöverenskommelsen kom i början av 90-talet. Den lades åt sidan.
Jag säger inte att vi inte medverkade till det, men om man hade börjat för tio år sedan hade vi haft en annan situation nu. Som Börje Vestlund säger är anledningen till att Essingeleden i dag ser ut som den gör att man på många år inte gjort några trafikinvesteringar i den här regionen. Problemet med Essingeleden, som egentligen inte hör till Finansdepartementet, är att den kommer att bli ännu mer tillkorkad.
Den kommer att bli Stockholms största parkeringsplats från och med den 3 januari, möjligen i konkurrens med Bergshamraleden i norra Solna. Det är orimligt att vi ska ha det på det sättet.
Gunnar Andrén (L):
När det gäller demokratiskt underskott kan man alltid diskutera hur väl förankrad Dennisöverenskommelsen var. Det ligger en del i vad Börje Vestlund säger, men om man ska jämföra det med det demokratiska underskott som präglar införandet av trängselskatter framstår den som mycket väl förankrad.
Det där rummet som möjligen våra tre partier med valda representanter satt och förhandlade i ska då jämföras med en överenskommelse den 4 oktober 2002 mellan Göran Persson och någon som i alla fall inte var Annika Billström, det är jag tvärsäker på. Det var några helt andra personer från Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Jag noterar än en gång - det har Börje Vestlund och jag diskuterat tidigare - att det alltid är Socialdemokraterna som får ta debatten om vägtullarna. Vänsterpartister och miljöpartister deltar aldrig.
I de fem debatter som jag deltagit har de aldrig varit med och tagit sitt ansvar, utan de åker med på ett bananskal när det gäller den här överenskommelsen och gör ingenting. Börje Vestlund och ni andra som inte stod för detta i valrörelsen 2002 får ta hela debatten. Vänsterpartiet och Miljöpartiet är aldrig närvarande i den.
Allra sist, fru talman: Nu har vi debatterat den här frågan väldigt många gånger, och nu vet svenska folket en sak, nämligen att riksdagen kommer att tvingas anslå 1 358 860 000 kr ytterligare för att detta trafikförsök ska kunna genomföras i Stockholm.
Det är inte bara stockholmarna som får betala för detta, utan det är folket i Ystad, Haparanda eller i Arboga, som Jörgen Johansson talar om. Jag tror inte att de är förtjusta i att vi använder skattebetalarnas pengar på detta sätt. Jag tycker inte att det är värdigt att vi, i Gustav Möllers anda, använder pengar på detta sätt. Vi skulle kunna använda dem på mycket bättre sätt.
Gunnar Andrén (L):
Marie Engström frågade vad vi ska spara på om vi vill ta bort fastighetsskatten. Svaret finns i de motioner som vi har väckt. De är fullt ut finansierade. Därför ska jag ställa en helt annan fråga. Jag har tidigare ställt den till Lennart Axelsson, till Per-Olof Svensson och till flera andra företrädare för Socialdemokraterna. Och trots att jag fortfarande hör ganska bra har jag aldrig lyckats uppfatta ett svar.
Frågan är: Vad ska vanliga människor spara på när staten höjer deras boendeskatter? Vi får alltid höra: Vad ska staten spara på? Men jag har den andra utgångspunkten, nämligen att dessa skatter betalas av enskilda hushåll. Vad ska vanliga människor spara på när fastighetsskatterna höjs 2007?
Jag noterade att även Marie Engström mycket skickligt gick förbi hela 2007 års allmänna fastighetstaxering av flerfamiljshus som kanske kommer att höja hyrorna skattevägen med 100, 200 eller 300 kr per månad. Vi vet inte hur mycket det blir.
Min fråga - en fråga som Pär Nuder inte har kunnat svara på och en fråga som jag också har ställt till Bosse Ringholm som jag inte heller har fått något svar av - blir därför, och jag ska med stort intresse lyssna på svaret: Vad ska vanliga människor spara på?
Gunnar Andrén (L):
Det där är en annan fråga, som jag gärna diskuterar. Vår avsikt är inte att folk ska ha 80 % lön, utan hela alliansens politik går ut på att folk ska ha 100 % lön. Det medger jag gärna. Jag tror att vi ska försöka göra det som Folkpartiet lyckades med i förra regeringen. Det var ju först efter år 1994 som till exempel socialförsäkringarna sänktes. Det lyckades vi förhindra under de åren - det var svåra år, och det behövdes många hårda åtgärder.
Jag medger att några kommer att drabbas av det här, men nu är det på det sättet. Vi kan fortsätta den debatten vid ett annat tillfälle. Under den här mandatperioden när Marie Engström och Vänsterpartiet stöttat Socialdemokraterna har boendeskatterna, i huvudsak för villaägarna, höjts med 5 000-6 000 miljoner kronor.
Det är pengar som vanliga hushåll har tagit någonstans. Det finns inga andra betalare än vanliga hushåll. Om vi skulle vilja genomföra en sänkning till år 2012 och ta bort stora delar av fastighetsskatten får folk helt klart mera pengar. Till och med de arbetslösa får mera pengar om de råkar bo i villa.
Men det viktigaste nu, i stället för att göra det, tycker jag är att få ett klart besked om vad effekten blir av 2007 års allmänna fastighetstaxering för vanliga hyresgäster. Det är en fråga som folk ställer, men jag har aldrig hört en vänsterpartist, miljöpartist eller socialdemokrat ställa den frågan här. Vad blir alltså effekten? Kan ni garantera att det inte blir några skattehöjningar?
Gunnar Andrén (L):
Under den period som vi nu i stort sett har bakom oss har Socialdemokraterna med hjälp av sina stödpartier sänkt fastighetsskatten något alldeles otroligt. Det har kommit den ena reformen efter den andra. Från början var det 119 000 människor som hamnade under taket, sedan blev det 208 000, och med den senaste reformen blir det ytterligare 36 000, tror jag.
Sammantaget har dessa sänkningar av fastighetskatten inneburit att svenska folket får betala ungefär 6 miljarder mer, 6 000 miljoner mer. Sådana sänkningar har vi inte råd med. Vi har inte råd med sådana sänkningar. Nu har jag en mycket konkret fråga till Lennart Axelsson: Vad ska vanliga människor spara på? Ni ställer nästan alltid frågan vad staten ska spara på, men jag frågar vad vanliga människor ska spara på. Sedan måste vi reda ut hur fastighetsskatten tillkom.
Jag tar ansvar för att jag var med i ett parti, Folkpartiet, som införde den. Fastighetsskatten kom 1984, herr talman, och den ersatte den särskilda hyreshusavgiften. Så var det. Det var Olof Palme och Hans Gustafsson som införde den. Folkpartiet och Moderaterna och Centerpartiet röstade emot den. Sedan fick vi en skattereform 1989.
Då flyttades den beskattning som var på vanligt boende från inkomstskatten till kapitalbeskattningen. Och då flyttades alltså också den del av kapitalbeskattningen som tidigare hade varit på kommersiella fastigheter och så vidare. Då gjordes den likformig. Vi ska ta ansvar för att vi gjorde den likformig. Vi gjorde den neutral mellan de olika boendeformerna. Det var en bra reform, tycker jag.
Men vad som sedan har inträffat är att vi har fått ohyggliga höjningar av fastighetsskatterna genom att taxeringsvärdena har gått upp. Detta var absolut oförutsebart. Och det har gjort att fastighetsskatten plus förmögenhetsskatten har ökat från ungefär 5 till 30 miljarder. Min fråga är, Lennart Axelsson: Vad ska vanliga människor spara på? Och hur blir det 2007 i vanliga flerbostadshus?
Ska de också råka ut för samma elände, att de ska behöva spara och spara och spara för att ha råd med skattehöjningar? Du säger: Vi behöver pengarna.
Gunnar Andrén (L):
Den tidigare finansministern Bosse Ringholm frågade mig en gång: Ska ni ta bort hela barnbidraget? Det var då 25 miljarder. Nu ska vi tydligen ta bort lite andra saker. Man kan inte använda de här besparingarna mer än en gång. Det går bara inte. Vi skulle inte ta bort barnbidragen. Vi ska inte använda det till någon annan besparing heller, utan vi ska se till att sänka den totala bostadsbeskattningen, så att vanligt folk inte drabbas av dessa saker, så att de inte behöver överväga varje månad vad de ska spara på.
Det är den radikala skillnaden jämfört med den nuvarande majoriteten, som har höjt bostadsbeskattningen, 6 000 miljoner under den här mandatperioden. Folk ska spara 6 000 miljoner kronor. Sedan kommer jag till en annan fråga. När man säger "vi behöver pengar" uppfattar jag att det är "vi" i den nuvarande majoriteten som ska ha dem till andra saker. Sedan gäller det beskrivningen av Folkpartiets fastighetsskattepolitik. Jag kan nästan inte polemisera mot dig. Den är ju helt galen.
Vi vill ju sänka med samma procentsats för allihop, för rika som låginkomsttagare. Vi sänker ju på taxeringsvärdet. Det är klart att det blir lika mycket för allihop. Men målet, Lennart Axelsson, är att vanligt folk inte ska behöva drabbas av dessa jättelika höjningar av skatterna. Det här har ju blivit en enorm skattekossa för er. Ni tror inte att folk drabbas av de här skatterna, men det gör folk.
Lennart Axelsson har en replik till. Nu är min fråga: Hur blir det med 2007 års allmänna fastighetstaxering? Det gäller vartenda flerbostadshus. Ska det vara samma sak för dem? Ska de behöva spara in 100 eller 200 eller 300 kr varje månad på grund av att fastighetsskatten höjs? Det är en intressant fråga. Det är en fråga som en och en halv miljon hyresgäster i det här landet, boende i flerbostadshus, har anledning att ställa sig.
Hittills har vi, herr talman, inte fått minsta antydan till svar på denna mycket viktiga fråga.
Gunnar Andrén (L):
Jag lyssnade med intresse till Jan Lindholms anförande. Jag har en väldigt konkret fråga till Jan Lindholm. Bör inte ni byta sällskap? Det tycker jag är den viktigaste frågan av alla att få reda på. Jan Lindholms anförande har jag egentligen ingen invändning emot. Jag har hört det tidigare från miljöpartister.
Det är samma syn på boendet, att det inte är någon form av kapitalplacering, som man ger. Jag tycker också att det var ett mycket generöst erbjudande som Per Landgren kom med om att man kan rösta på reservation 5. Jag avser själv att göra det i morgon. Jag yrkade inte bifall till den, men nu när det finns möjlighet tycker jag att det är ett generöst erbjudande.
Jag gläds åt att Jan Lindholm ska gå hem och läsa och fundera på om detta inte vore väldigt bra, inte minst mot bakgrund av att Peter Eriksson för ett eller två år sedan i Svenska Dagbladet uttalade att just energiinvesteringar är den allra viktigaste frågan att göra någonting åt. Därför finns det stor anledning att göra detta. Jag har egentligen en följdfråga också efter Jan Lindholms väldigt intressanta anförande.
Om ni nu skulle komma till slutsatsen att ni trots allt inte ska byta sällskap - det är ju möjligt att ni är bundna - har vi ju ett val framför oss. Lennart Axelsson efterlyste vårt alternativ. Om svaret är nej, vill jag fråga om ni ska skriva ett gemensamt program i fastighetsskattefrågan med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet. När kommer det förslaget i så fall? Ännu intressantare skulle vara att få veta hur ett sådant förslag skulle se ut.
Något mer spretande än detta från dessa partier har då jag inte hört i denna riksdag under fyra år.
Gunnar Andrén (L):
Vi fick besked om att det inte blir något sällskapsbyte. Jag tycker att svaret på den andra frågan också var väldigt intressant, nämligen att varje parti ska gå fram med sina egna förslag. Det är en åsikt som jag delar. Men den strider ju också väldigt mycket mot de krav som Lennart Axelsson inom er koalition eller kartell, eller vad man nu ska säga för att inte ge något negativt omdöme genom värderingen av det ordet, ställer.
Ni kräver ju genom andra hos er att vi ska komma med en fullständigt komplett plan. Man kan inte ha dessa två åsikter inom samma gruppering. Man måste bestämma sig för en. Jag tror för min del att det är en klok politik som Jan Lindholm företräder, nämligen att vi ska gå fram var för sig. Det är till exempel så att Folkpartiet och Kristdemokraterna har lite olika synpunkter på om det är möjligt att genomföra kd:s förslag.
Jag ska gärna säga att när Jan Lindholm instämmer i väldigt mycket när det gäller kostnadstäckning och så vidare i kommunerna ligger det egentligen väldigt nära Per Landgrens förslag. Det har Folkpartiet, Moderaterna och Centerpartiet öppnat för i vår reservation. Vi har ju sagt att vi gärna vill titta på detta. Det finns också en möjlighet att rösta på reservation 1 från Lennart Hedquist och flera andra.
Den skulle tillgodose detta. Det är inte så lätt genomföra de här stora förändringarna. Den stora förändringen, jag måste ändå komma fram till den, är att om ni skulle komma på att byta sällskap kommer bostadsskatterna att gå nedåt och inte uppåt. Det problem som Jan Lindholm har tillsammans med Peter Eriksson är att ni kommer med fastighetsskattepolitiken även för flerbostadshus.
Då kommer skatterna att öka med ett stort antal miljarder. Vi vet inte hur många. Och det finns ingen annan som kan betala det än vanliga löntagare, eller de må vara arbetslösa eller studerande. Det är den stora skillnaden. Vi vill sänka bostadsskatterna.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill delta i debatten för att understryka vikten av att vi inte glömmer bort Dawit Isaak och hans öde. Jag vill tacka Alice Åström för att hon har tagit upp den här debatten. Jag har ingen kritik mot utrikesministern - jag tycker bara att alla tillfällen där detta återkommer är bra.
Det finns många goda lyssnare på till exempel Eritreas beskickning i den här staden, som lyssnar till vad vi har att säga. Vi vet att den stödkommitté som finns för Dawit Isaaks frigivande med Leif Öbrink i spetsen gör ett gott arbete. Man påminner ständigt om detta.
Att bli utkastad som Leif Öbrink, Jerker Norin och många andra blev häromdagen från Eritreas ambassad får man säga är någonting som vi ändå kan tycka är bra eftersom det visar den irritation som vi genom opinionsbildning håller uppe i frågan. Hur mycket kontakter ska man då ha med den här typen av regim? Det är alltid en svår avvägning; det inser jag också. Men jag skulle vilja lyfta fram en annan vinkel än biståndet.
För att man inte ska slå till mot de människor som är beroende av bistånd så tror jag att det finns ett annat sätt, som är effektivare i dagens värld. Det är att se till att isolera regimens toppar - de personer som finns i ledningen i landet.
Man ska se till att de förstår att om de inte lättar på restriktionerna så att vi får besöka till exempel vår landsman och min kollega - faktiskt - Dawit Isaak så kommer man i det internationella samfundet att införa reseförbud för dem som tillhör regimen. Jag tror att det ofta kan vara en väl så effektiv metod.
Framför allt är det så som Alice Åström var inne på; om man slår till mot bistånd så drabbar det inte i första hand regimen utan de vanliga människorna. Det har vi inget intresse av i något land.
Gunnar Andrén (L):
Jag börjar med att tacka statsrådet för svaret. Frågan har framför allt demokratiska bevekelsegrunder. Jag vill gärna beskriva bakgrunden till att jag har fått svaret från statsrådet. Det visar på problemet för vanliga riksdagsledamöter att ställa frågor av stor vikt under debatt.
Jag ställde frågan redan den 3 januari, som framgår av interpellationen. Det var i många avseenden en bemärkelsedag för hundra år sedan. Jag vill gärna tacka kammarkansliet och Ulf Christoffersson för bistånd. Först fann man att interpellationen över huvud taget inte kunde ställas, men sedan blev det ändå möjligt i formell mening.
Men det är ett svårt problem för oss att veta vem sådana interpellationer ska ställas till. Jag vill gärna få fört till protokollet att det hade varit naturligt att ställa frågan till demokratiministern. Det är till honom jag har ställt min interpellation. Jag har ett annat nyligt exempel på detta i ett frågesvar. Jag hade ställt en finansieringsfråga.
Jag hade varit i kontakt med expeditions- och rättschefen inom statsrådets eget departement. Jag fick reda på att ett en finansieringsfråga inte ligger under finansministern utan under ett annat departementet. Det är svårt att förstå. Nu övergår jag till själva sakfrågan. Svaret på den fråga jag har ställt är nej.
De medborgare som inte råkar bo i Stockholms kommun kommer inte att ha full rösträtt den 17 september. De får inte delta i en omröstning om en skattefråga som påverkar dem i lika hög grad som dem i Stockholms kommun.
Jag vill ställa en fråga till statsrådet på den här viktiga punkten. Statsrådets svar ger intryck av en sak, medan de nu ledande kommunalpolitikerna i Stockholms stad ger ett annat svar på frågan om resultatet av folkomröstningen kommer att följas eller inte. Jag har i grund och botten full förståelse för statsrådets svävande svar.
Men medborgarna i Stockholms stad får ett annat besked av kommunens ledande politiker, att det är de som avgör frågan. Jag menar att det är helt orimligt att göra sådana utfästelser. Nu är vi inte helt ovana vid orimliga utfästelser i de här frågorna, men det går ju tillbaka till att vi har fått en förfärlig rödgrön röra i den här frågan.
Här har träffats ett politiskt beslut som bland annat innefattar en folkomröstning som rör en statlig skattefråga. Innan min talartid är utgången vill jag säga att det finns två kommuner utöver Stockholms stad som kommer att ha folkomröstning i den här frågan - och jag gör det av partipolitiska skäl - och det är Nynäshamn och Haninge.
De här två kommunerna skiljer sig i den här frågan från alla andra kommuner utöver Stockholms stad genom att Folkpartiet och Socialdemokraterna gemensamt styr i de kommunerna. Där bygger man, enligt mitt sätt att se det, demokratin mer noggrant än i många andra kommuner.
För mig som gammal liberal är det särdeles viktigt att demokratin alltid byggs med pedantisk noggrannhet.