KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Och jag behöver naturligtvis inte läxa upp Mattias Karlsson, för det gör talmannen så bra själv. Detta är mycket bekymmersamt. Mattias Karlsson säger att han vill ha ett bra samtalsklimat och så vidare. Men bekymret är att om man vill ha det, då måste man börja med att vara ärlig och hederlig.
Jag kan inte citera ordagrant, men i anförandet antydde Mattias Karlsson att Sverigedemokraterna har stått för arbetsrätten och har en historia där man har kämpat för den svenska modellen. Men det är ju inte sant. Då blir det svårt, fru talman, att föra det samtalet - om man inte är sanningsenlig. Det var det jag försökte rätta till, just för att jag är intresserad av samtal.
Det som stämmer är att Sverigedemokraterna har en historia med en stark fackföreningsfientlighet. Man har ganska nyligen nödtorftigt gjort en liten make-over på sin arbetsmarknadspolitik, just för att inte framstå som omöjlig att välja för löntagargrupperna.
Ungefär på samma sätt som man har låtit håret växa ut och har bytt ut skinnpajen mot kostymen har man nödtorftigt maskerat sin fackföreningsfientliga arbetsmarknadspolitik, just för att inte skrämma bort löntagargrupperna. Det är sanningen! Försöker man dölja det försvårar man ett samtal och en debatt, och det var det jag ville komma fram till i mitt inlägg.
Patrik Björck (S):
Man behöver inte gå längre än till det aktuella betänkandet och läsa den reservation som vill förhindra fackföreningar att sluta kollektivavtal. Så långt behöver man ta sig, fru talman, för att konstatera att Mattias Karlsson företräder ett fackföreningsfientligt parti - det räcker med att man slår upp det här betänkandet! Längre än så behöver man inte gå.
Vill man fortsätta kan man naturligtvis gräva upp hur mycket dynga som helst ur historien. Men det räcker att gå till det här betänkandet, så har man fackföreningsfientligheten tryckt på papper, svart på vitt. Så ser det ut! Nej, vi socialdemokrater är inte emot företagare. Vi socialdemokrater för en företagsvänlig politik.
Jag har träffat massor med företagare som är djupt bekymrade över den arbetsmarknad som vi har i dag, där man med illojal konkurrens konkurrerar ut hederliga, duktiga företagare. Det är hela branscher som faktiskt äts upp genom skattesmitning, dumpade sociala villkor och löner.
Den överväldigande majoriteten företagare är djupt bekymrade över den utvecklingen. De stöder oss socialdemokrater när vi vill ha ordning och reda på arbetsmarknaden, där man som företagare kan konkurrera med bra produkter, bra service och ett sjyst hanterande av miljön och av de anställda. Det stödet har vi, och den politiken för vi.
Just nu är vi på väg åt ett håll där den typen av företagare får det svårare, där branscher äts upp av en inre kräfta och där svensk arbetsmarknad håller på att erodera, till företagens och de anställdas förfång.
Patrik Björck (S):
Nej, det blir inte alls den slutsatsen. Vad jag säger är att jag är beredd att diskutera åldersgränsen på Systemet och för servering på krogen. De besluten ska efter utredning och moget övervägande fattas här i kammaren. Det är vad jag säger. Den här frågan har utretts om och om igen.
Man har tagit upp framför allt folkhälsoaspekterna, som man har vägt och mätt, och så har man kommit fram till att balanspunkten ligger vid 18 år på krogen och 20 år på Bolaget, och så har man tagit beslutet här. Jag är alltid beredd att efter utredning, debatt och övervägande göra en ny avvägning om den punkten, men beslutet ska tas här. Det är det eller om vi ska lämna ut beslutet till enskilda näringsidkare som frågan gäller, herr talman.
Bekymret med folkhälsoargumentet är att det inte håller. Det är penetrerat i utredning efter utredning, och man har kommit fram till en helt annan ståndpunkt. Statsrådet klarar inte av att föra den argumentationen till punkt. Därför är jag lite bekymrad.
Det här är naturligtvis ingen fråga som är av den digniteten att den förhindrar alla samhällsproblem, men det är en liten spricka när det gäller att hantera diskriminering. Varje sådan spricka är i grund och botten en allvarlig spricka. Kampen mot diskriminering måste hela tiden gå framåt.
Här hade vi en möjlighet att föra den framåt, och den missade regeringen i sitt förslag och riksdagen i sitt beslut när man fortsatte att tillåta det här. Går man till utredningen är det entydigt att unga vuxna upplever det här som diskriminering. Det slår utredningen fast. Utredningen slår fast att när man har vägt in folkhälsoskälet är dagens gränser med 18 och 20 år rimliga.
Det är inte rimligt att beslutet tas någon annanstans än här.
Patrik Björck (S):
Näringsministern säger att jag skapar oro ute i landet. Jag vet inte hur man ska kommentera den typen av uttalande. När jag är ute och träffar människor som drabbas av varsel och arbetslöshet - och när jag är ute och pratar med företagare som får lägga ned - är det liksom inte min person eller vad jag egentligen tycker och tänker som skapar oro.
Hade jag kunnat skapa oro hade jag kanske kunnat skapa ro också, men det ligger liksom inte på min roll att göra det. Det är varslen och den tuffa situationen - finanskrisen - som skapar oro hos företagare och dem som drabbas av arbetslöshet. När man drabbas av detta ser man sig naturligtvis omkring i samhället för att fundera över vad vi nu skulle kunna göra tillsammans för att hantera detta.
Då vänder man sig självklart till den regering som är till för att reda ut denna typ av problem. Det duger inte att, som näringsministern gör i denna debatt, smita undan. Ja visst, ni har långsiktiga reformer i budgeten - ni lånar till bolagsskattesänkningar. Det gör ni. Ni säger "utbildning", men ni drar ned på utbildning. Matchningen på arbetsmarknaden fungerar inte.
I lågkonjunktur finns det fullt med jobb som inte tillsätts eftersom de som är arbetslösa inte rustas med den utbildning och erfarenhet som behövs för att ta de jobb som finns. Det är där ni skulle kunna göra skillnad. Det är där ni skulle kunna medverka till att minska den stora oro som faktiskt finns där ute. Jag skulle, herr talman, rekommendera näringsministern att åka ut och träffa företagare och människor som är på väg att drabbas av arbetslöshet.
Jag kan garantera ministern att det inte är min person som oroar dem.
Patrik Björck (S):
Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen. Detta är egentligen ingen ny debatt. Debatten om att det är ett slöseri att inte tillvarata utlandsfödda akademiker har pågått under många år. Det är ett problem som fanns långt innan statsrådet tillträdde på sin post och till och med innan alliansregeringen tillträdde. Det är viktigt att framhålla det. Det kanske inte finns en lösning för alla dessa problem.
Jag hoppas och tror att vi kan vara överens om att det är ett problem och att det är viktigt att komma till rätta med det, så att det inte ska vara någon konflikt just på denna punkt. Herr talman! Svaret ger mig anledning att fundera lite. Jag lyssnade även på frågestunden i dag.
Jag tyckte att statsrådet visade ett tveksamt engagemang när han fick en fråga i likalydande riktning som interpellationen. Statsrådet visade ett tveksamt engagemang och sade att det var arbetsgivarna som det var fel på. Om dessa gamla och svåra problem ska lösas krävs det ett stort engagemang.
Statsrådet inledde sitt svar med att avdramatisera och negligera problembilden genom att säga att det inte är bara invandrade akademiker som kan vara överutbildade. Det kan väl vara möjligt att det är sakligt korrekt, men det ger intrycket av att statsrådet inte tycker att det här är ett viktigt samhällsproblem att lösa.
Det gör mig lite bekymrad eftersom grunden för interpellationen bygger på det faktum att många har invandrat till Sverige och har en akademisk utbildningsbakgrund men få av dem arbetar med något som motsvarar denna utbildningsbakgrund.
Den här situationen har väckt uppmärksamhet under lång tid, bland annat har Riksrevisionen gjort en undersökning och konstaterat att utlandsfödda akademiker i högre utsträckning än infödda är arbetslösa, arbetar deltid, saknar tillsvidareanställning och är överkvalificerade i de anställningar de har. Detta är ett väl känt faktum och väl utrett. Vi behöver inte tvista om själva problembilden.
Endast 52 procent av utlandsfödda akademiker har fått sin utbildning bedömd av en svensk myndighet, enligt Riksrevisionen. Efter 10-19 år arbetar endast hälften av alla utrikes födda med eftergymnasial utbildning i yrken som kräver en sådan utbildning. Den slutsats som Riksrevisionen gör, herr talman, är att den akademiska kompetens som finns hos personer med utländsk utbildning inte utnyttjas.
Samtidigt som det finns många arbetslösa högkvalificerade utlandsfödda finns ett stort behov av kvalificerad arbetskraft på arbetsmarknaden. Sedan finns problemen med pensionsavgångar, generationsväxlingar och så vidare. Man måste naturligtvis tillvarata all kompetens som finns.
Jag blir lite bekymrad när statsrådet inleder med att avdramatisera, tona ned och försöka säga att detta inte är ett så stort problem. Om man har den ingången är risken att förslagen och prioriteringarna inte hamnar högst upp på dagordningen - även om man inte aktivt motsätter sig dem. Herr talman!
För att komma till rätta med problemet krävs ett större engagemang och fler handfasta förslag från statsrådet. Det här är något som vi båda, och många före oss, erkänner är ett stort samhällsproblem.
Patrik Björck (S):
Först till Ismail Kamil: Jag tyckte att det var en bra berättelse och beskrivning av ett gammalt bekymmer som många är ansvariga för och som många förhoppningsvis vill lösa. Inom parentes sagt finns det en scen i filmen om Cornelis Vreeswijk där han söker svenskt medborgarskap och det faller på att de påstår att han inte kan språket. Men det var väl kanske en av de människor som behärskade det svenska språket bäst av alla, innan han dog.
Det är en liknande historia som Ismail berättar. Jo, jag säger att det finns en del saker som regeringen gör som är bra. Jag är bara inte riktigt nöjd med engagemanget och vill ha mer och vill att man går fortare och löser det här gamla problemet. Jag är medveten om att länsstyrelsen lyder under regeringen. Men det exempel som jag tog upp, Projekt utländska akademiker, finansierades genom ESF-medel.
Då blir det lite bekymmersamt när Erik Ullenhag slår sig för bröstet. Min fråga gäller när projektpengarna är slut och Erik Ullenhag inte är beredd att tillskjuta resurser till den myndighet, länsstyrelsen, som han visserligen bestämmer över men som han låter lida under resursbrist.
Det spelar ingen roll om man bestämmer över en myndighet om man sedan inte ger myndigheten resurser och starka beslut att göra vissa saker. Min fråga var om man skulle kunna använda erfarenhet från projektet och permanenta det och finansiera det, eftersom man inte kommer att få ESF-finansiering för det i fortsättningen. Sedan tycker jag inte att jag har skällt särskilt mycket.
Jag har verkligen ansträngt mig för att hålla en för mig ganska lugn och sansad samtalston. Då skulle statsrådet ha träffat mig vid andra tillfällen, om han tyckte att det här var att skälla!
Patrik Björck (S):
Jag vet och Anders Borg vet att Anders Borg har fel. Jag är helt övertygad om att Anders Borg trodde på sina teorier 2006. Nu har verkligheten kommit i kapp, och Anders Borg klarar inte av, herr talman, att redovisa vad det är han stöder sin politik på.
Jag har ställt några konkreta frågor om hur man ska bedöma den optimala ersättningsnivån, relativt att Anders Borg var med och sänkte den 2007 till den nivå vi har i dag. 2013 är det en relativt sett helt annorlunda nivå än 2007. 2007 hävdade dåvarande arbetsmarknadsminister Sven-Otto Littorin att den nivån var väl avvägd.
I dag, 2013, säger finansministern att nivån är väl avvägd. Det kan inte vara sant, det vet finansministern och det vet jag. Finansministern har inte lyckats förklara hur han förhåller sig till de kompletterande försäkringarna, hur han fortfarande, med sin religiösa uppfattning, tror att ersättningsnivåerna påverkar arbetslösheten. Hur ställer man sig till den kompletterande försäkringen? Det sägs inte ett ord om detta.
Självklart inte, eftersom det är en del av verkligheten som fullständigt motsäger Anders Borgs och regeringens syn i den här frågan. Anders Borg har inte heller förklarat hur det kommer sig att Centerpartiet, Folkpartiet och Kristdemokraterna i gårdagens debatt hävdade att de vill höja ersättningsnivåerna. Centerpartiet var väldigt tydligt. Man erkände att alliansregeringens politik beträffande arbetslöshetsförsäkringen var felaktig.
Det står att läsa i protokollet, herr talman. Sedan har jag inte fått någon som helst kommentar om Moderaternas nya medborgarlönslinje där de helt har lämnat arbetslinjen och hävdar att man ska kunna kvalificera sig för a-kassa utan att ha arbetat.
Patrik Björck (S):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Jag har också besökt fabriken i Tibro som drabbats av nedläggning. Det är för övrigt flera fabriker i Skaraborg som har drabbats av nedläggning som jag har besökt och även besökt många arbetslösa, människor som blivit uppsagda utan att deras arbetsplats har drabbats av nedläggning.
Det är alltid svårt och tufft att träffa folk och ha samtal. Man vet att de kanske har bestämt tid när man kommer dit som politiker. Man slår sig ned, alla sitter runt ett bord, de berättar om sin situation, sina tankar och idéer. Det man kan göra är att lyssna.
Jag kan som riksdagsledamot inte där omedelbart hjälpa dem eller förändra den verklighet som de hamnat i.
Men vad jag kan göra och vad Monica Green gör är att försöka ge uttryck för den oro som de känner, oron i den plötsliga situation som människor hamnar i när en fabrik läggs ned som i Tibrofallet. Vi kan föra fram de frågor och funderingar som de har.
Det kan vi göra, och det har vi åtagit oss att göra. Sedan hade man möjligen hoppats, herr talman, att man skulle kunna komma tillbaka till Tibro och andra orter som har drabbats av motsvarande tragedier och även till de enskilda personer som har drabbats av arbetslöshet och svara: Jo, det finns hjälp att få.
Jo, man lyssnar på er i regeringen. Jag har lyft upp frågan i en riksdagsdebatt med arbetsmarknadsministern, och hon förstod, lyssnade och tänker vidta åtgärder. Men om man läser och lyssnar på svaret är budskapet tydligt: Jag har inte för avsikt att ändra på dagens regelverk, svarar arbetsmarknadsministern.
Jag har inte för avsikt att göra det som skulle krävas för att underlätta de här människornas situation, menar hon. Om det är svårt att träffa människor i det första läget är det naturligtvis ännu svårare att komma tillbaka och berätta: Nej, arbetsmarknadsministern har inte för avsikt att ändra på det här regelverket som ni har pekat på är försvårande och vill ha hjälp med.
Det är naturligtvis så som Monica Green också säger att utbildning är viktigt och kanske helt avgörande i det här fallet. Skaraborg och Tibro är platser där det verkligen finns ett stort behov av utbildningsinsatser.
Vi vet generellt att utbildning är den viktigaste åtgärden för att folk ska kunna ta de jobb som finns i den missmatchning som råder på svensk arbetsmarknad och som man kan ta om man har rätt utbildning. "Utifrån dagens regelverk kan Arbetsförmedlingen besluta om insatser som utbildning först när en person är arbetslös. Detta har jag i dagsläget inte för avsikt att ändra."
Det var inte ett svar som människorna i Tibro ville ha, men det är ett svar som vi nu kan åka tillbaka och ge till dem. Sedan får vi förklara för dem att vill man ändra på detta får man väl helt enkelt byta arbetsmarknadsminister.
Patrik Björck (S):
Ja, det finns hjälp att få. Det är jag medveten om, och det tror jag att de arbetslösa i Tibro och på andra ställen också är medvetna om. Men jag och även de drabbade arbetslösa är smärtsamt medvetna om att den hjälpen inte är till fyllest, att den inte räcker. Det är det som är problemet, precis som Monica Green säger.
I en tidigare debatt med finansministern framkom att han var nöjd med att han under sin regeringstid tredubblat långtidsarbetslösheten. De som nu är varslade försöker arbetsmarknadsministern ställa mot de långtidsarbetslösa.
Med ett sådant synsätt kommer väl arbetsmarknadsministern att få vara med om att fyrdubbla långtidsarbetslösheten och kanske så småningom vara nöjd också med den prestationen. Att man har en politik som gör att det är stor risk att folk hamnar i långvarig arbetslöshet är ingenting som lugnar dem som i dag är varslade.
De frågor som konkret ställs i Monica Greens interpellation, herr talman, är sådana som har ställts av arbetslösa till oss och som vi lovat att förmedla till riksdagen och regeringen. Vi socialdemokrater är beredda att se över dagens regelverk. Vi är beredda att reformera Arbetsförmedlingen.
I en tidigare interpellationsdebatt med finansministern ställde jag två gånger frågan om han var beredd att se över Arbetsförmedlingens verksamhet eller förändra regelverket. Jag fick inget svar av finansministern. I den förra interpellationsdebatten ställde jag två gånger den frågan till arbetsmarknadsministern. Jag fick inget svar av arbetsmarknadsministern. Det som möjligen har varit positivt med den här interpellationsdebatten, herr talman, är att vi nu fått ett svar.
Arbetsmarknadsministern är inte beredd att göra några förändringar av Arbetsförmedlingens arbetssätt eller av regelverken. Det är ett svar. Det är ett tråkigt svar, men det är ett svar.
Patrik Björck (S):
Den här debatten har kommit att handla väldigt mycket om att förtroendet för it-ministern är lågt när det gäller att ta de här problemen på allvar. Det är de här svaren vi får, som andas att it-ministern inte vill se problemen. Det är det som gör oss lite upprörda. Det här svaret är fullt av att det är bra mobiltäckning i Sverige.
Ministern var i sitt andra anförande här, herr talman, inne på att det är mycket sämre i andra länder och så vidare. Det är en förskönande beskrivning, och det är det vi upplever som väldigt bekymmersamt och allvarligt. Det behövs ett uppvaknande från it-ministern när det gäller hur det faktiskt ser ut på svensk landsbygd i hela Sverige, från norr till söder. It-ministern, herr talman, var inne på att operatören hade förskönande täckningskartor.
Det är riktigt. Då sade it-ministern att det måste var slut på det. Jag skulle vilja vädja om att det ska vara slut på de förskönande svaren från it-ministern. Jag skulle vilja vädja till ministern att erkänna problemen och att ta ansvar för problemen. Därefter kan vi se fram emot en lösning värd namnet för oss som bor på landsbygden i Sverige.
Patrik Björck (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Inledningsvis kort till Anders Åkesson: Efter 2014 ska vi skriva propositioner. Än så länge skriver vi interpellationer. Men det var inte det som jag begärde ordet för att säga, fru talman.
I detta svar slås det fast, helt korrekt, att bra mobiltäckning i hela landet är viktigt, att det till och med kan vara avgörande för om man ska kunna driva företag eller om företag ska läggas ned. Det kan till och med vara avgörande för liv och lem om man når 112-numret, som det framstår här, om man får hjälp eller inte. Det är helt rätt.
Men bekymret tidigare - vi har ju haft de här debatterna vid ett flertal tillfällen i denna kammare - är ju att ministern och regeringen har vägrat att inse den verklighet som finns där ute, som drabbar den företagare som kanske inte kan driva sitt företag och kanske har lagt ned sitt företag och de människor som inte har fått hjälp genom 112-numret.
Den verkligheten har vi genom våra interpellationer, Anders Åkesson, försökt uppmärksamma regeringen på. Det har vi gjort som representanter för våra väljare där ute som har uppmärksammat oss riksdagsledamöter på: Detta är ett stort problem. Regeringen ser oss inte. Väck de här frågorna i kammaren! Det är det vi gör, och det är det som är vår uppgift när vi företräder våra väljare.
Om man väljer att vara positiv skulle man ändå kunna se lite hoppfullt på svaret, för det finns en rörelse i statsrådets sätt att hantera frågorna. Tidigare när vi har väckt frågan har hela problemställningen viftats bort med: Det är 99,9 procents täckning i landet. Det finns inget problem. Det här är problem som Socialdemokraterna skapar.
Vi har återkommit ihärdigt och försökt väcka regeringens och statsrådets insikt om de problem som faktiskt finns ute i Sverige. Och här kan man nu läsa i svaret, fru talman, att det samtidigt är så "att det finns brister". Nu är det inte så att problemet inte existerar. Det finns en hoppfullhet i detta att man har sett att det finns brister.
Statsrådet säger också att "operatörernas täckningskartor uppenbarligen ger en annan bild . än den som konsumenterna upplever att de har". Eftersom jag tycker att man ska vara varsam med språk och ta folk på allvar tolkar jag det som att statsrådet åtminstone har kommit så långt att hon inser att det finns väljare där ute som "upplever" att de har problem med mobiltelefonin.
Om vi fortsätter att ställa interpellationer och driva debatten, fru talman, kanske vi kan hamna i den situationen att statsrådet inser att det faktiskt finns väljare där ute som har reella problem med mobiltelefontäckningen, att detta inte är en upplevelse utan är reella problem bland väljarna och för företagarna, för dem som tvingas lägga ned sina företag, precis som man skriver.
Om denna upplevelse nu är korrekt - vilket vi som dagligen träffar folk som har problem med mobiltäckning vet att den är. Men jag väljer, fru talman, att se det här hoppfullt. Vi har inte kommit ända fram när det gäller att få bort fjällen från statsrådets ögon, men vi har kommit en liten bit på vägen. Jag tror att detta kanske inte är början på slutet, men det kan vara slutet på början.
Patrik Björck (S):
Det är ju skönt att vi är överens om att detta inte bara är ett upplevt problem, Anders Åkesson, utan att det är ett verkligt problem att vi har dålig mobiltäckning i landet. Jag uppskattar att Anders Åkesson säger det och att vi är överens. Statsrådets bild är ju väldigt teoretisk.
Om man inte ser problemet och erkänner verkligheten är naturligtvis möjligheten att satsa resurser på att åtgärda problem som man inte ser ganska liten. Det inser vi alla, hoppas jag.
Jag vill inte förlänga den här debatten, utan jag vill bara ställa en enkel fråga till statsrådet: Kan statsrådet ställa upp på min och Anders Åkessons bild av att problemet med mobiltäckning i hela landet inte är ett upplevt problem utan faktiskt ett reellt problem - ett riktigt problem som verkliga människor upplever i hela landet? Kan statsrådet ställa upp på den bilden?