Hillevi Larsson (S):
Underhållsstödet kom till för att värna barn i fattiga familjer där föräldrarna inte fullt ut kan försörja sig. Rent uttryckt handlar det om barn som bor hos den ena föräldern mestadels och att den andra föräldern inte har ekonomiska möjligheter att fullt ut bidra till barnets försörjning. Då sattes nivån på underhållsstödet.
Sedan förväntas ändå föräldern att betala till Försäkringskassan, men Försäkringskassan betalar direkt till boendeföräldern så att man ska kunna klara räkningarna, för om det blir en försening i betalningarna kan det vara förödande och leda till att man förlorar hyreskontrakt och inte kan betala sina räkningar. Underhållsstödet ligger i dag på 1 273 kronor i månaden.
Underhållsstödet har bara höjts en gång sedan det tillkom 1997, och det var 2006. Då höjdes stödet med 100 kronor. Det som är ett stort problem är att det inte sker någon höjning i förhållande till inflationen, så egentligen kan säga man att pengarnas värde urholkas för varje år som går.
Det som jag är ute efter i min interpellation är att man borde indexreglera de här pengarna, precis som också Rädda Barnen kräver, för att minska barnfattigdomen. När det gäller frivilliga överenskommelser är det positivt när det är möjligt. Men ofta är det många konflikter efter en separation, annars hade det inte blivit en separation.
Givetvis är det också så att föräldrar inte vill betala till den andra föräldern i onödan. Det finns självklart många fall där det går att lösa, och det är väldigt positivt. Men problemet blir när boendeföräldern, alltså den förälder som barnet bor hos, inte fullt ut får täckning för barnets försörjning, att den andra föräldern helt enkelt inte vill betala. Underhållsstödet är då det som står till buds när frivilliga överenskommelser inte fungerar.
Man kan också i domstol döma ut krav på underhållsstöd från den andra föräldern, men i många fall är den summan lägre än underhållsstödet. Det innebär att Försäkringskassan får täcka upp med pengar upp till 1 273 kronor. Därför tycker jag att det är angeläget att höja nivån, oavsett hur det går med de frivilliga överenskommelserna.
Det vore självklart positivt om det gick att få fram fler överenskommelser där den andra föräldern betalar mer till boendeföräldern. Det skulle självklart gynna barnet. Men man kan inte lägga skulden på boendeföräldern för att hon - det är ofta en hon - inte har lyckats övertala den andra föräldern att betala. Det blir väldigt konstigt, tycker jag.
Oberoende av hur det går med de frivilliga överenskommelserna tycker jag att vi borde kunna sätta en högre gräns än 1 273 kronor. När den andra föräldern inte har ekonomiska förutsättningar att betala blir det inte en högre summa, oavsett vad man gör. De fattigaste barnen är oftast de som har föräldrar som båda är fattiga.
Rädda Barnens senaste rapport visar att barnfattigdomen nu är uppe i 248 000 barn. Det är då barn till föräldrar som lever med försörjningsstöd eller som har låg ekonomisk standard. Det är 28 000 fler än förra året, så utvecklingen går åt fel håll.
Därför är det angeläget att det sker en indexreglering av underhållsstöd men även att andra åtgärder vidtas mot barnfattigdom, som jag återkommer till i nästa inlägg.