KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Låt mig börja med att säga så här: De som är beroende av beslutet vet precis vad regeringen menar. Det ska inte vara några subventioner. Det är en väldigt tydlig signal till dem som är beroende av detta beslut. Jag tror också att de förstår vad vi menar. Tittar man på hur vi har hanterat frågan sedan beslutet togs och också dessförinnan ser man att vi inte har gett några subventioner.
Snarare har vi förstärkt kärnkraftsbolagens eget ansvar att till exempel svara för säkerheten. Där har vi förstärkt lagstiftningen, så att det vilar ett större ansvar på kärnkraftsbolagen. När är beredningen färdig? Ja, tidsplanen är den att när vi är färdiga kommer vi att leverera detta till riksdagen.
Jag vill påminna Krister Örnfjäder om att efter beslutet i maj hade vi en valrörelse där vi ägnade oss mer åt valrörelsen än det inre regeringsarbetet - det ska erkännas. Det är mycket som ska gås igenom, och vi vill göra det noggrant. När vi är färdiga kommer vi att redovisa det för riksdagen.
Maud Olofsson (C):
Krister Örnfjäder säger att de som fattade beslut i den här frågan lutade sig mot det som stod i propositionen. Ja, precis, vi har ju sagt att de inte ska ha några subventioner. Det finns ett beslut i Sveriges riksdag. Det är klart att regeringen måste följa det. Det är helt givet. Om Krister Örnfjäder vill dra några slutsatser av det vi har gjort så här långt, också innan beslutet togs, kan Krister Örnfjäder inte säga att vi har gett några subventioner. Det är en rätt bra signal till marknaden.
Och jag säger återigen: Jag tror att marknaden förstår precis vad vi menar. Jag tror inte ens att de ämnar komma till regeringen för att säga: Vi behöver statliga stöd för att bygga kärnkraft. Jag tror inte att de kommer att göra det, för de förstår att det inte är aktuellt. Sedan kan jag inte låta bli att fundera över Socialdemokraternas agerande. För någon vecka sedan hade vi debatter om höga elpriser.
Då var man så frustrerad över att regeringen ingenting gjorde och att vi var så passiva i allt detta. Och kärnkraften är en viktig del, ska jag säga, när det gäller att vi ändå har kunnat klara energisituationen och elsituationen under vintern. Nu, någon vecka senare, är det den här frågan som är aktuell. Jag tror att Socialdemokraterna måste bestämma sig för vilken position man ska inta.
Jag vet att den ena hälften i Socialdemokraterna tycker att kärnkraften ska avvecklas direkt. Den andra hälften tycker, precis som Metall gör, att vi ska bygga ut kärnkraften. Däremellan står ni. Ni har precis alla positioner samtidigt när vi diskuterar den här frågan. Vi försöker ta seriöst på frågan och det beslut som riksdagen har fattat. Vi kommer att gå igenom det, och vi kommer att redovisa för riksdagen när vi är färdiga med den beredningen. Men jag tror att signalen till marknaden är totalt klar. Vi öppnar för ny kärnkraft.
Ni kan få byta ut de gamla, men ni kommer inte att få några statliga subventioner. Till det har vi sagt: Ni får ta ett större ansvar för säkerhetsfrågorna, och ni får betala mer för detta själva. Det vet marknaden om.
Maud Olofsson (C):
Jag måste säga att jag är rätt överraskad över att Krister Örnfjäder tar så lätt på den här frågan. Jag tror att Krister Örnfjäder har ett behov av att få ett grundligt underlag från regeringen för att kunna fatta beslut, och det grundliga underlaget kommer regeringen att ta fram. Jag säger att det går att utvärdera vad regeringen har gjort och vårt synsätt utifrån vad vi har gjort. Jag står fast vid det, för det signalerar en attityd från regeringen.
Sedan är ett beslut fattat här i riksdagen, efter ett förslag från regeringen om att vi inte ska ge några statliga subventioner till kärnkraften. Det vet marknaden om. Jag har inte träffat någon som kan vara aktuell för dessa investeringar som inte vet att det är på det sättet. Det är möjligen i det socialdemokratiska partiet som man inte är riktigt införstådd med detta. Men marknaden vet om det.
De har redan räknat in det, och alla gånger som jag diskuterar kalkyler med dem förstår de mycket väl att vi inte kommer att ge några statliga subventioner. Jag tror att det här kommer att hanteras bra. Vi vill göra detta på ett grundligt och bra sätt, och när vi är färdiga kommer vi och redovisar det för riksdagen.
Maud Olofsson (C):
Karin Åström har frågat mig, med anledning av problemen med elleveranserna i Tornedalen, om jag avser att vidta några åtgärder, till exempel ytterligare skärpning av ellagen eller tydligare instruktioner till Energimarknadsinspektionen. Vidare har Karin Åström frågat om jag avser att vidta några andra åtgärder för att stärka elkonsumenternas ställning. Låt mig först säga att jag är djupt bekymrad över situationen i Tornedalen, som förorsakat att tvångsförvaltning nu sker. Det är mycket olyckligt att elkunderna drabbas på det sätt som Karin Åström beskriver.
Bakgrunden till Karin Åströms första fråga är att elnätsföretaget Ekfors Kraft är satt under tvångsförvaltning sedan i slutet av september månad i år. Företaget har även två gånger tidigare varit satt under tvångsförvaltning. I samband med dessa förfaranden uppmärksammades vissa svagheter i lagen om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar. Jag tog därför snabbt initiativ till att bestämmelserna i lagen skärptes i avsikt att tvångsförvaltaren skulle få större befogenheter och att staten ska vara garant för tvångsförvaltarens ersättning.
Problemen med Ekfors Kraft har tyvärr ändå fortsatt, och företaget är återigen satt under tvångsförvaltning. Om tvångsförvaltningen misslyckas med sitt syfte kan Energimarknadsinspektionen ansöka om tvångsinlösen av Ekfors Krafts anläggningar. Det bör poängteras att det är tvångsförvaltaren som har att agera i frågor som rör själva tvångsförvaltningen. Energimarknadsinspektionen är endast tillsynsmyndighet över tvångsförvaltaren. Enligt uppgifter från Energimarknadsinspektionen anser inspektionen att den pågående tvångsförvaltningen hittills inte har varit framgångsrik.
Energimarknadsinspektionen överväger därför att inom en snar framtid ansöka om tvångsinlösen av Ekfors Krafts anläggningar. Jag kommer noga att följa utvecklingen i frågan och är beredd att ta initiativ till ytterligare förstärkt lagstiftning om det skulle behövas. Dock bör den nuvarande processen först avslutas innan det finns skäl att eventuellt överväga ytterligare skärpningar av lagstiftningen. Vad gäller Karin Åströms andra fråga, om jag avser att vidta några andra åtgärder för att stärka elkonsumenternas ställning, vill jag betona att det är en för mig mycket prioriterad uppgift.
Det pågår för närvarande ett arbete inom Regeringskansliet med att ta fram en proposition med anledning av det nya elmarknadsdirektivet. I denna proposition kommer regeringen med ett antal konkreta förslag för att stärka elkonsumenternas ställning på marknaden. Propositionen planeras att överlämnas till riksdagen i början av 2011.
Maud Olofsson (C):
För det första ska jag säga att jag tror att vi är rätt överens om att det här gäller både en ovanlig situation och en ovanlig ägare. Det är precis som Sven-Erik Bucht säger: Nätkoncession är något väldigt viktigt, och det är omgärdat av mycket regelverk.
Det här är en mycket gammal nätkoncession, och det är viktigt att det prövas ordentligt vad man har för utgångsläge och möjlighet att sköta detta när man får dessa tillstånd eller koncessioner. Samtidigt ska man säga att vi har en ganska stark lagstiftning. Vi har tvångsförvaltning och vi har tvångsinlösen, så vi har ganska starka instrument för att kunna justera detta.
Även om man har så här starka instrument hoppas jag att ledamöterna av Sveriges riksdag vill att man tillämpar dem på ett rättssäkert sätt, för även om samhället har oerhört starka instrument och vi agerar i sådant här så måste det finnas möjlighet till överklaganden och annat. Det är ju en del av en rättsstat. Vi har agerat gentemot detta.
Dels har vi nu tvångsförvaltning, och Energimarknadsinspektionen är också beredd att gå till tvångsinlösen. Men jag tror att alla som känner till den här situationen också vet vilka komplikationer det innebär, och det är därför som det här är väldigt svårmanövrerat. Den som gör detta till en enkel fråga tror jag därför spelar med dubbla kort.
Vi vet alla att detta är mycket besvärligt. Jag förstår fullt och väl vilken situation som invånarna i Tornedalen har, och vi har därför också dels skärpt lagstiftningen under resans gång, dels också gett Haparanda kommun, Sven-Erik Bucht, tillstånd att koppla in ett eget nät, allt i syfte att kunna säkra medborgarnas rätt till gatlyse och egen el.
Jag har försökt att lyssna på er interpellanter. Ni säger att ni vill skärpa lagstiftningen, men jag har faktiskt inte hört något konkret förslag på vad det skulle kunna vara. Jag tycker att när man för fram kritik på det här sättet skulle det finnas någon idé om vad man tycker saknas i den befintliga lagstiftningen.
De instrument vi har är rätt kraftfulla. Jag som minister kan inte vända mig till Energimarknadsinspektionen och säga att de måste snabba på processen eller att de ska göra på ett visst sätt. Jag styr med hjälp av regleringsbrev och lagstiftning. Jag är beredd att förbättra lagstiftningen - om det skulle hjälpa i sammanhanget.
Men tyvärr måste vi driva processen hela vägen fram, med tvångsförvaltning och tvångsinlösen som en del av detta. Men det är inte säkert att även om vi tar till tvångsinlösen att problemet löses med en gång, men det kanske kan lösas på sikt. Det är en mycket ovanlig situation. Det som händer är djupt olyckligt. Många människor är förtvivlade. Jag träffar dem också.
Låt oss vara seriösa och prata om riksdagens, lagstiftarens, möjligheter i sammanhanget. Det finns då anledning för er att tala om vad som i så fall fattas i lagstiftningen som vi kan förstärka mer. Jag kommer att förstärka lagstiftningen på elkundernas område. Ni är välkomna att berätta om det finns ytterligare saker.
Maud Olofsson (C):
Låt mig först vara tydlig med att det inte är jag som minister som prövar några näringsförbud. Det kan inte jag ha några synpunkter på - det är myndigheterna som gör det. Däremot har Konkurrensverket, Energimarknadsinspektionen, Marknadsdomstolen och andra varit inblandade i de här sammanhangen. Det är alltså inte så att myndigheterna inte har varit aktiva på det här området. Det vill jag säga och tydligt förklara för er när ni tycker att vi agerar väldigt långsamt och att ingenting händer.
Den andra delen som är viktig att säga är att prövning av koncession är en grannlaga uppgift. Det är när prövning av koncessionen sker som det viktigaste beslutet tas. Det har inte jag makten över, för det gjordes långt innan jag blev energiminister. Det jag har försökt göra är att stärka lagstiftningen så att elkunderna får ett bättre läge. Men det är en otroligt ovanlig situation.
Jag kan också tycka att det går långsamt. Men med den här skarpa lagstiftningen, som tvångsförvaltning och tvångsinlösen innebär, måste man också ha rättssäkerheten. Det är en svår balansgång. Vi måste också säkra att kunderna får elleverans den dag man gör de här sakerna. Det är också viktigt.
Vi har tillräcklig information och kunskap om det här bolaget för att känna den oron. Jag lovar att jag ska göra allt vad jag kan och vad som står i min makt. Det är lätt att ropa att vi borde ha en bättre lagstiftning - ja, men vad är den bättre lagstiftningen? Några sådana idéer har jag inte hört som jag kan se är användbara.
Men jag är helt öppen för en sådan dialog om ni har tankar och idéer kring detta, för jag vill också få en lösning.
Maud Olofsson (C):
Lise Nordin har frågat mig vad jag avser att göra för att förhindra att uranbrytning kommer till stånd i Sverige. För uranbrytning finns en omfattande tillståndsprocess som vi är bundna av. Riksdagen har beslutat om en minerallag som bland annat omfattar uran. Flera andra lagar ska också tillämpas i samband med en eventuell ansökan om tillstånd för utvinning av uran. Anläggningar för brytning av uranhaltigt material omfattas av krav på obligatorisk tillåtlighetsprövning av regeringen enligt 17 kap. 1 § miljöbalken.
Regeringen får tillåta verksamheten endast om kommunfullmäktige har tillstyrkt detta. Den avgörande makten ligger på lokal nivå i varje kommun, vilket jag tycker är en bra ordning. Det är regeringens uppfattning att vi har ett starkt och tydligt regelverk för hantering och utvinning av mineral. Jag anser att lagstiftningen både ger möjligheter till utveckling av nödvändiga kunskaper om vad som finns i vår berggrund och ställer skarpa krav - inte minst miljömässigt - på vad som ska uppfyllas i en tillståndsprocess.
Maud Olofsson (C):
Låt mig korrigera ett par faktafel. För det första minskar undersökningstillstånden i antal. Vi har ingenting. Det ligger kvar gamla, men det minskar, och 2011 finns det ingenting. För det andra ökar inte priset på uran, utan sjunker i stället.
Det är viktiga fakta som man måste ha med, så att man inte går ut med fel underlag när man ska diskutera detta. Det viktigaste vi kan göra framöver är att se till att skapa ett hållbart energisystem. Det är inte kärnkraften som växer globalt, utan det är sol och vind som ökar. Det är den stora energiomställningen, och det är också det som händer i Sverige.
Det regeringen tycker är att vi har en lagstiftning som tar hänsyn till människa och miljö, oavsett vad det är för gruvbrytning vi ska ägna oss åt. Vi vill inte ha särlagstiftningar för olika mineraler, utan en generell lagstiftning. Regeringen är överens om att lagstiftningen är tillräcklig för att hindra gruvbrytning som är miljöskadlig, oavsett vad det är för gruvbrytning.
Det är regeringens position. Vi har ingen ansökan inne om uranbrytning. Vi har ingenting som vi har tagit ställning till. Regeringen är överens om att det kommunala vetot är viktigt i lagstiftningen. Vad jag ser förs många lokala diskussioner som är viktiga och där man har bestämt sig för att man inte vill ha det. Det är väl bra om lokalbefolkningen får bestämma det.
Det viktigaste nu är att ha fokus på rätt saker, jobba med det förnybara och bygga vindkraft, kraftvärme, solenergi, alltihop! Det är det som är den gröna omställningen. Vi ska också skapa goda villkor för svensk gruvindustri och dem som vill investera i Sverige. Det skapar jobb och tillväxt, och det vill åtminstone regeringen ha. Jag är osäker på Miljöpartiet och Vänsterpartiet.
Maud Olofsson (C):
Låt mig först säga att jag tycker att det är enormt viktigt att vi har god kvalitet på mat i våra offentliga sammanhang - skolor, vårdinrättningar, äldreboenden och allt möjligt. Jag tycker att det är alldeles självklart att vi ska ha god kvalitet på maten. Det finns ju en förklaring till att regeringen har satsat på Matlandet Sverige. Det har vi gjort för att vi vill att ännu fler producenter ska producera mat av hög kvalitet.
Det råder heller inget tvivel om att Centerpartiet har varit mycket aktivt med att jobba med jordbrukspolitiken men också med andra politikområden för att åstadkomma detta. Sedan har vi ett upphandlingsreglemente som är svårt att hantera lokalt. Jag har identifierat det för länge sedan och också gett uppdrag till Konkurrensverket att utbilda dem som gör offentlig upphandling lokalt för att de bättre ska kunna förstå hur det här reglementet ser ut.
Jag har inte hört att någon vill ändra upphandlingsreglerna på Europanivå. Syftet med detta är ju att skapa likvärdig konkurrens. Och det kan man göra samtidigt som man ställer hårda krav på miljö- och djurskydd, men man måste göra det på rätt sätt. Det går till exempel inte att hänvisa till att man ska följa svenska regler, för det uppfattas som diskriminering av andra länders regler. Det får man inte göra. Däremot får man ställa höga djurskyddskrav.
Man får ställa krav på kvalitet och så vidare. Men - och det är där skon klämmer, tror jag - det handlar om kunskapen om hur vi gör detta. Det är det som Konkurrensverket också beskriver, att det är en svårighet, med tanke på de domar som har kommit.
Konkurrensverket är ansvarig för sin egen information, men om jag tittar på vad som har hänt ser jag att Miljöstyrningsrådet måste vara ännu mer aktivt för att förmedla den kunskapen och utarbeta riktlinjer så att man får den hjälpen. Det är också det som de har i uppdrag. Och jag tycker att det är viktigt att vi utvecklar den kunskapen, som gör att vi kan stödja lokala politiker.
Om jag för ett ögonblick får bli partiledare för Centerpartiet kan jag säga att vi internt i vårt parti har gått igenom det här och utbildat politiker på lokal nivå. Det är bra om fler politiska partier kan göra detsamma för det vill verkligen till att vi gör rätt upphandlingsunderlag så att vi kan ställa rätt krav. Men det handlar också om, som det nu visar sig, krav på dokumentation. Det är nämligen också en del i detta.
Ska vi ställa de här kraven måste det också finnas ordentlig dokumentation att falla tillbaka på. I grunden tror jag inte att det finns någon oenighet kring detta. Jag tror att vi alla önskar att man ska ha bättre kvalitet på maten, för det är verkligen dåligt på sina håll, och det här är en folkhälsofråga av stora mått. Det vi ska göra är att med hjälp av upphandlingsreglementet ge kunskap lokalt.
Där har vi också riggat en organisation så att man kan ge den kunskapen. Syftet med det är att underlätta för dem som ska göra det här, så att de gör på rätt sätt, men också att åstadkomma bättre mat i våra offentliga miljöer.
Maud Olofsson (C):
Jag håller med. Kockarna ska laga god mat. Där man har utvecklat det här bra ser vi också att det är god mat som äts av barn på skolorna och av äldre inom äldreomsorgen och så vidare, men det också kostnadseffektivt. Det är den här kombinationen, tycker jag, som talar för att vi måste bli ännu duktigare på att göra de här upphandlingsunderlagen. Regeringen är mycket aktiv på detta område.
Jag tror inte att det råder någon tvekan om vad vare sig landsbygdsministern eller näringsministern tycker i de här frågorna. Det är självklart så att vi ska kunna ställa krav på kvalitet när vi upphandlar mat för så stora summor. Ett problem för många småföretag, och det gäller generellt för upphandling, är att man gör så stora upphandlingsunderlag så att det är väldigt svårt för små företag att vara med. Det är ett annat område som jag har bett Konkurrensverket jobba med.
Också inom livsmedelssektorn är det många som inte har de kvantiteter som efterfrågas om man gör väldigt stora upphandlingar. Det handlar också om att politikerna själva och de som jobbar med detta som tjänstemän tänker efter lite grann om hur man gör upphandlingen. Vi har en diskussion på EU-nivå om diskriminering. Vi kan möta motsvarande krav.
Svenska företag säger: När vi kommer till andra länder och försöker att komma in på deras marknader ställer de krav som vi inte kan följa. Man upprättar regler som är anpassade för det egna landet. Det finns en generell lagstiftning om upphandling.
Det regeringen gör nu är att jobba med de myndigheter vi har för att utveckla praxis och bättre sätt att göra upphandlingen med dessa krav så att vi kommer att komma bättre fram. Från min horisont måste vi ha rätt att ställa krav på kvaliteten på maten.
Tittar vi hur mycket som slängs i våra skolor, inom sjuk- och hälsovården och äldreomsorgen är en del av problemet kvaliteten. Därför är det rimligt att vi är aktiva på området för att skapa goda förutsättningar för bra mat i våra offentliga miljöer.
Maud Olofsson (C):
Det är en väldigt viktig fråga. Det finns ett stort engagemang, och det är jag glad över. Ibland kan man känna sig ganska ensam i att slåss för att få en jordbrukspolitik i Sverige där vi får fram goda livsmedel till våra konsumenter och att det offentliga också kan bidra till detta. Jag är därför glad för att det är fler partier som engagerar sig i den frågan. Det är verkligen nödvändigt.
Det är bara om vi kan ha en svensk jordbruksproduktion som vi också kan ställa höga krav och också få ut de goda produkter som svenskt jordbruk i dag producerar. Men regeringen agerar inte bara nationellt. Vi tycker också att det är viktigt att vi på EU-nivå driver dessa frågor. Under vårt ordförandeskap var Eskil Erlandsson enormt aktiv i att driva fram frågor som förbättrar djurskydd, påverkar transporter och miljökraven.
Vi tycker att EU kan titta på Sverige när det handlar om mycket av den lagstiftning om djuromsorg och annat som vi har. Det är en konkurrensfråga för svenskt jordbruk om vi ställer väldigt höga krav som medför ökade kostnader som konsumenter ibland inte är beredda att betala för medan andra har lägre krav och lägre kostnader. Det är en tuff situation för svenskt jordbruk. Titta på grisproduktionen i Sverige i dag, till exempel.
Det är viktigt att vi har ett europeiskt perspektiv när vi tittar på den produktion vi har. Det är för vi är väldigt engagerade i den här frågan som vi är aktiva gentemot Konkurrensverket och Miljöstyrningsrådet, inom Landsbygdsdepartementet och så vidare. Vi tycker att det är viktigt.
Det är också därför som jag menar att våra politiska partier måste ta ett ansvar med att utbilda dem som jobbar med upphandling i vilka regler som ska gälla, vilka krav man ska ställa och vilken dokumentation som ska finnas. Det finns anledning att fortsätta att vara aktiv på det området. Jag kan försäkra er om att är det någonting som Centerpartiet tänker göra i den här regeringen är det att se till att vi får god mat i våra offentliga miljöer och se till att det också är höga miljökrav och god djuromsorg.
Maud Olofsson (C):
Åsa Romson har frågat mig om jag avser att se över reglerna för elcertifikat för att säkerställa att inte stöd ges till vattenkraft som saknar tillstånd med miljökrav enligt miljöbalken. Åsa Romson har även frågat mig om hur jag avser att agera för att vattenkraften som viktig elproducent i Sverige tar sitt miljöansvar. Först av allt vill jag säga att vattenkraft är en mycket värdefull tillgång för produktion av förnybar el och spelar en central roll i Sveriges elförsörjning och för att nå EU-målet om förnybar energi till år 2020.
Den har dessutom viktiga egenskaper då den, till skillnad från annan elproduktion, i högre grad är både lagrings- och reglerbar. Detta är mycket viktiga egenskaper, inte minst då en allt större mängd el i framtiden bedöms komma från vindkraft. Det är därför viktigt att främja en god produktionskapacitet i vattenkraftverken. Elcertifikatssystemet är ett marknadsbaserat stödsystem som syftar till att öka den förnybara elproduktionen med 25 terawattimmar till 2020 jämfört med 2002 års nivå.
Systemet är teknikneutralt och syftar till att den billigaste förnybara elproduktionen ska byggas ut först. Energimyndigheten är ansvarig tillsynsmyndighet för elcertifikatssystemet och godkänner efter ansökan anläggningar för tilldelning av elcertifikat. Energimyndigheten ansvarar dock inte för att pröva vilka miljötillstånd som behövs för anläggningar för förnybar elproduktion. Det är Miljödomstolen som är ansvarig för att pröva ansökningar om tillstånd för vattenverksamhet, till exempel anläggande av vattenkraftverk.
Länsstyrelsen är tillsynsmyndighet för vattenverksamheter, vilket bland annat omfattar miljöbestämmelser för vattenkraftverk. Det innebär att länsstyrelserna ska se till att den som har fått tillstånd följer vattendomar och andra beslut. Jag förutsätter också att vattenkraftsföretagen tar sitt ansvar för att bedriva ett aktivt miljöarbete för att minska vattenkraftens lokala miljöpåverkan i enlighet med de lagar och regler som är beslutade.
När det gäller äldre vattenkraftverk pågår även en översyn inom Regeringskansliet om behovet av omprövning av vattendomar för att tillgodose dagens miljökvalitetsmål för sjöar och vattendrag. Inom ramen för denna översyn inhämtas synpunkter från vattenkraftsbranschen, miljöorganisationer och berörda myndigheter som grund för en analys av behovet av eventuella åtgärder.