KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Problemet är lätt att se. Man vill jobba men får inte göra det eller har ingen möjlighet till det. Det är naturligtvis hemskt för den enskilde och ett slöseri för samhällsekonomin. Vi måste försöka se till att varje person som vill jobba heltid men inte har möjlighet till det ska få göra det. Men till skillnad från Ann-Christin Ahlberg håller jag med Wanja Lundby-Wedin om att lagstiftning är fel väg att gå. Det här måste man kunna lösa genom bra kollektivavtal.
Jag tror att lagstiftningsvägen är helt fel väg att gå. När det gäller nystartsjobben i övrigt är det en rättighetslagstiftning. Uppfyller man villkoren har man rätt att, så att säga, ansöka om att få nedsättning av arbetsgivaravgiften. Där följer man i övrigt alla de regler som finns på arbetsmarknaden när det gäller kollektivavtal, LAS, turordningsregler och allt vad det nu kan vara, precis som vilket annat jobb som helst.
Det kommer att vara så också när det gäller dem som kommer från deltidsarbetslöshet och får ett nystartsjobb. I grunden handlar det om hur man också kan få arbetsgivarna att tänka till när det gäller hur de organiserar sitt arbete.
En del av problemet, som jag har sett det, med en arbetslöshetsförsäkring som har gjort det möjligt att deltidsstämpla i 18 år är att arbetsgivarna har kunnat fly från sitt ansvar genom att säga till den enskilda: För dig spelar det inte så stor roll. Arbetslöshetsförsäkringen täcker ju upp. Jag kan strunta i att organisera mitt arbete på ett bättre sätt, för du kan ju alltid deltidsstämpla. Det är klart att det inte är acceptabelt att det är på det sättet.
Jag ställer nu stor förhoppning till att kommunerna tittar på vad de har gjort i Nynäshamn och tittar på vad de har gjort i Linköping och funderar på hur man organiserar sitt arbete och blir en bättre arbetsgivare, helt enkelt. Det är, tycker jag, alldeles nödvändigt.
Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgren har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta så att fler kan få arbete utan att arbetsmiljön försämras. Hon har också frågat vilka insatser jag avser att göra för att skapa trygga arbetsförhållanden i ett läge när arbetsmiljöinspektörerna blir färre till följd av regeringens nedskärningar av Arbetsmiljöverket. Sylvia Lindgren hänvisar till ett svar på en skriftlig fråga om arbetsmiljön den 19 september och anser att det ur svaret kan uttolkas att fler kommer i arbete genom att arbetsmiljön försämras. Så är det självfallet inte.
De besparingar som gjordes på Arbetsmiljöverket och en lång rad andra myndigheter gjordes för att möjliggöra regeringens satsningar på att få fler i arbete och att bryta det enorma utanförskap som den socialdemokratiska politiken har lett till. Resultatet av dessa satsningar ser vi nu. Totalt sett minskade utanförskapet i september med 113 000 personer jämfört med för ett år sedan. I SCB:s mätning i juli var det all-time-high i antalet sysselsatta. Det har inte varit så många jobb anmälda till arbetsförmedlingen på flera decennier. Antalet arbetade timmar ökade mer i september än någonsin tidigare.
I september fick 81 000 personer jobb, varav 66 000 var fasta anställningar. Jag anser som jag sade i svaret den 19 september att arbetsmiljöområdet är viktigt. Jag påpekade också att allt inte måste göras på samma sätt som förut. Den översyn som pågår av arbetsmiljöpolitiken har som utgångspunkt att arbetsmiljön kan medverka till att bryta utanförskapet för dem som står utanför arbetsmarknaden och arbetslivet och till att fler får arbete.
Arbetsmiljöarbetet ska förebygga ohälsa och olycksfall men kan också bidra till att utveckla verksamheter och individer. Arbetsmiljön kan därmed främja ett långsiktigt hållbart arbetsliv som gör det möjligt för så många som möjligt att träda in, utvecklas och kvarstå på arbetsmarknaden. Vad gäller den andra frågan så har jag sagt tidigare att jag förutsätter att Arbetsmiljöverket kommer att bedriva en effektiv och målinriktad tillsynsverksamhet inom ramen för de resurser man tilldelas. Även här vill jag hänvisa till den pågående översynen.
Det är viktigt att uppmärksamma helheten i politiken där tillsynsverksamheten har en viktig roll.
Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgrens nya åtgärder handlar bara om mer pengar, om jag har förstått det rätt. Jag hör ingenting om vad de här åtgärderna skulle vara. Det tycker jag är lite synd. Jag konstaterar att vi nu har gjort det som den förra regeringen misslyckades med, nämligen att ta ett ordentligt "nyhäv" i arbetsmiljöfrågorna. Vi är inspirerade av bland annat det arbete som har pågått i Danmark under en borgerlig regering. Men det såg vi ingenting av under den förra perioden, utan då var det lite anslagsökningar som var svaret. Det är skillnaden.
Ni pratar bara pengar, vi pratar innehåll och verksamhet och vill sätta en ny nationell arbetsmiljöstrategi på spåret. Den ska vara förankrad hos parterna, forskningen och hos dem som arbetar med de här frågorna. Jag kan fabulera naturligtvis och komma på någonting själv, men det skulle naturligtvis leda till ännu fler interpellationer och synpunkter, med allt berättigande naturligtvis.
Låt oss göra det här i god ordning, prata med parterna, prata med forskningen och prata med dem som har hand om de här frågorna, få goda idéer på bordet och fastna för en väl genomarbetad ny arbetsmiljöstrategi för Sverige.
Sven Otto Littorin (M):
Den springande punkten är om ungdomar från byggprogrammet har sämre förutsättningar än andra gymnasieungdomar att hitta ett arbete. Generellt kan man nog inte säga det. Jag tror att vi behöver göra mer för alla ungdomar för att se till att minska trösklarna in och för att det ska bli lättare för ungdomar att hitta ett arbete. Då är det många saker som behövs. Vi behöver en framväxt av nya jobb som tar vid där de gamla försvinner. Vi behöver också fler än tidigare.
Därför är det, tror jag, bra med satsningar på infrastruktur, utbildning, forskning och utveckling men också på lärlingsplatser så att man har en närmare kontakt mellan utbildningssystemet och arbetsmarknaden. Vi behöver också mer av samarbete och behöver möjliggöra ett bättre samarbete mellan Arbetsförmedlingen och olika branscher och olika typer av aktörer som finns där ute. Det arbetet pågår naturligtvis. Jag är övertygad om att vi också behöver sänkta arbetsgivaravgifter för ungdomar.
Därför är det för mig lite förvånande att Miljöpartiet så starkt samarbetar med ett parti som vill dubbla kostnaderna för att ha ungdomar anställda. Det leder till en effekt som är raka motsatsen till den som Mats Pertoft egentligen efterlyser, tror jag.
Sven Otto Littorin (M):
Patrik Björck har frågat statsrådet Cristina Husmark Pehrsson om hon avser att ta initiativ till att flytta utbetalningarna av aktivitetsstöd till a-kassorna. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill påminna Patrik Björck om att den tidigare regeringen under början av 2000-talet låtit tre olika utredningar behandla frågan om att föra över utbetalningen av aktivitetsstödet till arbetslöshetskassorna utan att det resulterade i någon förändring. För närvarande har inte heller denna regering några planer på att flytta utbetalningen av aktivitetsstödet till arbetslöshetskassorna.
Sven Otto Littorin (M):
Detta är den första interpellationsdebatt som jag har sedan jag fick den här interpellationen i min hand. Jag förstår Patrik Björcks invändning: Det ska svaras snabbare än så. Det är det första. Det andra är att det väl vore ett alldeles lysande tillfälle att låta den kommande socialförsäkringsutredningen titta på den här frågan. Om det blir ett obligatorium, om vi bara har en utbetalare, löser ju det hela problematiken - bara som ett exempel.
Jag vidhåller min tidigare ståndpunkt, som var delad i två: Det är naturligtvis inte rimligt att behöva vänta av olika skäl. Det ska inte behöva ske. Samtidigt konstaterar jag att läget nu om möjligt är ännu bättre än när vi diskuterade denna fråga för ett år sedan. Det kommer inga stora larmrapporter om att det klickar i systemen mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen.
Sven Otto Littorin (M):
Det hade varit naturligt om vi hade infört ett obligatorium att sammanföra utbetalningarna till ett system. Men eftersom a-kassorna var väldigt tydliga när det gäller obligatoriet med att man inte var beredda att ta på sig den typen av breda myndighetsuppdrag som bygger på ett obligatorium, tycker jag inte heller att det finns någon anledning att lyfta över andra myndighetsuppgifter på a-kassorna. Man kan inte bara välja och vraka vilka myndighetsuppgifter man vill ta på sig.
Sven Otto Littorin (M):
För en gångs skull är Eva-Lena Jansson och jag helt överens! Jag är gammal partisekreterare. Jag vet hur svårt det är att motivera och rekrytera personer till politiska uppdrag. Jag vet också hur viktigt det är att vi har företrädare som representerar hela samhället i våra olika partier, med olika erfarenheter, olika bevekelsegrunder och engagemang. Det är viktigt att ha den bredden i våra partier. Det är livsavgörande.
Vi som har uppdrag på riksnivå har möjligen lite mer på fötterna, får lite mer uppmärksamhet, oftast lite mer betalt och oftast lite mer runt omkring. Att vara kommunalpolitisk företrädare i olika former är det finaste uppdrag man kan ha. Det är ofta otacksamt, sena kvällar och mycket jobb på olika sätt. Därför är min grundinställning precis den som Eva-Lena Jansson har.
Det är klart att vi ska underlätta för människor att ha politiska uppdrag, inte försvåra för dem. Jag delar helt den uppfattningen. Det som styr är dels kommunallagen från 1991, dels ett Amsmeddelande från 1995. Det är samma grundregler som styr, och vi har inte ändrat i dem.
I Amsmeddelandet från 1995 står det att förtroendeuppdrag av större omfattning betraktas som förvärvsarbete medan förtroendeuppdrag av mindre omfattning bör arbetslöshetskassorna bortse från både när det gäller att uppfylla arbetsvillkor och under tid av arbetslöshet. En individuell bedömning ska göras av om förtroendeuppdraget inverkar på arbetssökandet. Vi har inte ändrat den bedömningen.
Däremot kan man ställa sig frågan - med all rätt, som Eva-Lena Jansson gör - om a-kassornas bedömning ändrats eller om praxis har ändrats. Om det är så är jag förvånad över det. Det är en märklig sak.
Det konkreta svaret på Eva-Lena Janssons fråga är ja, i den meningen att det finns ett tillkännagivande från riksdagen och vi arbetar med att se hur praxis har ändrats, om det är så, och vad det i så fall innebär, om det måste tydliggöras. Det är det tydliga svaret på frågan. Jag ber att få återkomma inom hyfsat kort tid för att redovisa exakt hur.
Sven Otto Littorin (M):
Låt mig först ta upp frågan om deltidsbegränsningen. Den är till och med socialdemokrater för i er budgetmotion, även om ni har något fler ersättningsdagar innan begränsningen träder till. Vi kan diskutera de dagarna snarare än deltidsbegränsningen i sig. Faktum är att deltidsarbetslösheten har sjunkit med en femtedel sedan vi införde begränsningen. Det är något att vara glad över.
Tillkännagivandet kom redan riksdagsåret 2004/05. Det innebär att min företrädare, Hasse Karlsson, hade två år på sig att ta hand om det men gjorde ingenting. Möjligen kan man i så fall rikta lite kritik åt det hållet. Till saken hör att det inte finns några förändrade regler på området sedan 1995.
Jag har Amsmeddelandet nr 17 från 1995 som beskriver hur detta bör tolkas. Jag konstaterar när jag pratar med till exempel IAF, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, att man menar att det finns en etablerad praxis. Sedan belyser Eva-Lena Jansson trots allt problemet. Vi har en person på läktaren som just har råkat ut för detta.
Jag kan bara återigen konstatera att jag delar Eva-Lena Janssons grunduppfattning att det är klart att man ska kunna ha politiska uppdrag samtidigt som man råkar vara arbetslös. Det finns den typen av avgränsningar som handlar om olika uppdrag som innebär heltidsersättning. Då är det orimligt att gå på a-kassa. Det är inte så konstigt.
Vi arbetar med hur vi ska svara på tillkännagivandet från riksdagen som kom 2004/05. Jag avser att återkomma inom kort med hur det ska se ut.
Sven Otto Littorin (M):
Jag delar i grunden denna uppfattning. När jag läser Amsmeddelandet från 1995 kan jag bara citera: "Ett eller flera uppdrag i fullmäktige, nämnder och andra styrelser, där endast sammanträdesarvoden utgår, tillgodoräknas alltså inte och påverkar normalt inte heller rätten till arbetslöshetsersättning. Detta gäller även om sådana arvoden av praktiska/administrativa skäl utbetalas i form av exempelvis årsarvoden."
Det är ganska tydligt att det har funnits en praxis på det här området som har medgivit möjligheten att ha olika typer av förtroendeuppdrag, som både Eva-Lena Jansson och jag hoppas på, vill och önskar att alla medborgare i Sverige ska ha möjlighet att ta del av.
Om det är så att a-kassorna har gjort andra bedömningar, och det är ju uppenbart fallet i vissa omständigheter, ska vi naturligtvis se hur vi kan hantera det på ett sätt så att vi möjliggör det som Eva-Lena Jansson och jag faktiskt båda vill ska åstadkommas.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo citerade mig, tror jag, när han sade att den största orättvisan är mellan dem som har ett arbete och de som inte har ett arbete. Kanske var det Anders Borg som sade det. : Det var Olof Palme.) Olof Palme? Det är oerhört klokt sagt, skulle jag vilja säga. För en gångs skull håller jag med Olof Palme, i högsta grad. Jag tror verkligen att det är så. Det är otroligt sorgligt att så många riskerar att förlora jobbet till följd av den finanskris vi ser runt om i världen och vars följder nu får effekter på svensk arbetsmarknad.
Därför är det oerhört viktigt att vi på olika sätt fortsätter att föra en politik för arbete, och där vill jag ge några tydliga besked. Vi säger nej till Socialdemokraternas skattechock, indraget konsumtionsutrymme för hushållen med 70 miljarder, och nej till att göra det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar till exempel. I stället säger vi ja till 32 miljarder, EU:s mest expansiva finanspolitik och EU:s mest expansiva budget. Vi säger ja till skattesänkningar för hushållen, för ökat konsumtionsutrymme för vanliga löntagare.
Vi säger ja till investeringar i forskning och utveckling, utbildning, infrastruktur och annat. Vi säger också ja till att göra precis det som jag tror att egentligen alla regeringar, alldeles oavsett färg, har gjort, det vill säga att anpassa volymerna i olika typer av åtgärder efter det konjunkturläge som råder. Behöver det göras mer? Ja, det gör det säkert. Jag bara konstaterar att varje dag som går ändras prognosläget. Varje dag som går ser det annorlunda ut än det gjorde dagen innan.
Det jag tror att vi är överens om är att vi naturligtvis vill se till att den som riskerar jobbet eller förlorar jobbet så snabbt som möjligt ska få ett så tydligt besked som möjligt om att vi inte ger upp. Vi kommer att hjälpa till efter alla våra förmågor och med olika roller försöka hantera det och samtidigt göra allt vi kan för att det ska växa fram nya företag och nya jobb där de gamla jobben försvinner.
Sven Otto Littorin (M):
Jasenko Omanovic har frågat mig om jag nu avser att ta initiativ till att genomföra förändringar i arbetslöshetsförsäkringen så att småbarnsföräldrar inte drabbas ekonomiskt vid en eventuell arbetslöshet. Jag håller med Jasenko Omanovic om att det är olyckligt att småbarnsföräldrar som varit hemma med sina barn kan drabbas ekonomiskt om de blir arbetslösa. I budgetpropositionen för 2009 har regeringen aviserat förändrade regler för beräkning av arbetslöshetsersättningen till personer som varit tillfälligt frånvarande eller frånvarande på deltid.
Regeringen avser att lämna en proposition till riksdagen med förslag till lagändringar som rör detta i mars 2009. Förslaget behandlas i departementspromemorian 2008:77 Förbättrade och förenklade villkor i arbetslöshetsförsäkringen , som nu är ute på remiss. Mitt svar på Jasenko Omanovics fråga är alltså att jag redan har tagit initiativ till förbättrade villkor i arbetslöshetsförsäkringen för småbarnsföräldrar som varit hemma med sjuka barn och föräldrar som arbetat deltid och tagit ut föräldrapenning på deltid.
Min förhoppning är att detta ska genomföras, men innan regeringen lägger fram förslaget måste remissinstanserna få lämna sina synpunkter.
Sven Otto Littorin (M):
Jag trodde snarare att Jasenko Omanovic skulle vara nöjd med svaret, nämligen att nu kommer förändringen som han har efterlyst flera gånger. Det som sker enligt departementspromemorian är att beräkningarna av ersättningsnivåerna baseras på normalarbetstiden, både den arbetade tiden och den tid som ersatts med sjuklön, sjuklönegaranti och vissa av socialförsäkringsförmånerna.
Det som omfattas är föräldrapenningsförmån, alltså vanlig föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning, sjukpenning, havandeskapspenning, rehabiliteringspenning, smittbärarpenning, som jag knappt visste fanns om jag ska vara helt ärlig, och ersättning för närstående vård. Det innebär en skillnad mot de gamla reglerna, för i de gamla reglerna som tillämpades före 2007 fanns det en hjälpregel.
Hjälpregeln sade att ersättningen skulle baseras på den överenskomna arbetstiden, inte den som man faktiskt har arbetat. Det skapade både orättvisa och en hel del gränsdragningsproblem vid beräkningen.
Den regel som vi nu tittar på, och som vi hoppas kommer i propositionen efter att vi har efterhört remissinstansernas synpunkter, innebar som sagt att både lön och den socialförsäkringsförmån som man har fått sig tillgodoräknad inkluderas vid beräkningen av arbetslöshetsersättningen. Naturligtvis är det lättare att få rätt uppgifter, men regeln omfattar faktiskt också en större grupp än den hjälpregel som gällde tidigare. Det tycker jag är en bra ordning.
Svaret på frågan är först och främst att initiativ är taget. Vi lyckades i budgetförhandlingen se till att få medel för att kunna genomföra detta. Den enkla slutsatsen är att det kan hända en del på åtta månader.
Sven Otto Littorin (M):
Jag kan bara konstatera, återigen, att de förändringar som vi nu föreslår är aviserade i budgeten. Departementspromemorian är på remiss. Där är förslaget. Vi har aviserat en proposition i mars med genomförande i år. I budgeten finns avsatt 72 miljoner kronor för detta för innevarande år och 216 miljoner kronor för 2010.
Det är rätt fascinerande att höra Patrik Björck som i varje enskild fråga, i varje debatt ser en ideologi, en konspiration, en hemskhet, ett vidrigt ställningstagande, någonting uselt och dåligt. Jag minns en socialdemokrati som stod på arbetslinjens sida.
Jag minns en socialdemokrati som trodde på bildning, företagsamhet och ordning och reda i statens finanser och som trodde på att det skulle löna sig att arbeta och att man skulle ta hand om de svaga i samhället. Vad blev det av det?
En enda rödgrön röra med arbetslöshet, utanförskap och en total sammanblandning av att det är ersättningssystem och bidrags- och ersättningslinjer som är den högsta formen av jämlikhet och solidaritet. Men arbete är inget man bekymrar sig om, utan det är konspirationsteorier i all oändlighet.
Jag kan berätta för Patrik Björck hur det brukar gå till i ett regeringskansli. Man har en budget. Man förhandlar om budgeten. Det är inte varje gång man får igenom varje sak man vill åstadkomma. Det är så det går till. Man försöker så gott det går att lösa alla de uppgifter som man måste lösa. Det är vad politiken syftar till att åstadkomma. Så enkelt är det.
Det behöver inte vara en konspiration eller ideologi bakom varje ställningstagande eller förändring. Det här är en interpellationsdebatt och inte en allmänpolitisk debatt, men jag hälsar Patrik Björck välkommen till de framtida allmänpolitiska debatterna där jag hoppas att vi får svar på frågan varför Patrik Björck aldrig talar om hur jobben ska skapas och tillkomma utan bara om konspirationer och ersättningsnivåer.
Sven Otto Littorin (M):
Patrik Björck avslutar med ännu en hederlig konspirationsteori. Det är fascinerande. Mest fascinerande är det dock när Patrik Björck säger: Vår politik har lett till att landet har rest sig. Med all respekt, jag trodde att det var enskilda personers och småföretagares hårda arbete och flit som arbetade upp landet ur elände och fattigdom - från 1870 när vi var ett av Europas fattigaste länder till 1930 när vi var ett av Europas rikaste.
Det var 70- och 80-talens socialdemokrati som raserade Sverige och flyttade det från första plats i tillväxt och välfärdsligor till långt ned på listan. Det var snarare så det var. Självbilden hos socialdemokratin vet inga gränser i sitt fantastiska självhyllande. Någon gång vore det skönt med lite distans till den egna historien.
Jag går tillbaka till Jasenko Omanovics ursprungsfråga i interpellationen, för det är den vi är här för att diskutera. Han ställer frågan: Avser arbetsmarknadsministern att ta initiativ till att nu genomföra förändringar i arbetslöshetsförsäkringen så att småbarnsföräldrar inte drabbas ekonomiskt vid en eventuell arbetslöshet? Svaret på frågan är: Initiativ är taget, proposition kommer i mars.
Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgren har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att de arbetssökande som har det svårast att komma in på arbetsmarknaden får mer resurser. Vidare har hon frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att personer med specifika inlärningssvårigheter som dyslexi, adhd och Aspergers syndrom ska få en reell chans till ett arbete. Slutligen undrar hon vad jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas innebär för denna grupp. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för dem som har det svårast att komma in på arbetsmarknaden, bland annat genom nystartsjobben och jobb- och utvecklingsgarantin.
Drygt 15 procent av alla nystartsjobb har gått till personer med funktionsnedsättning sedan starten i januari 2007. Av samtliga deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin uppgår andelen med en funktionsnedsättning till 31 procent. Min förhoppning är att införandet av tredje fasen av garantin ska bidra till att öka sysselsättningstillfällen för dessa deltagare. Flera åtgärder vidtas därtill för att fler personer med funktionsnedsättning ska kunna försörja sig genom arbete.
För att arbetsgivare i större utsträckning ska anställa personer med större stödbehov höjs i enlighet med budgetpropositionen 2009 det ekonomiska stödet för arbetshjälpmedel till som mest 100 000 kronor per år. Arbetsgivaren och den som har funktionsnedsättningen kan vardera få detta stöd. Av samma anledning höjs också stödet för personligt biträde till maximalt 60 000 kronor per år för anställda och 120 000 kronor per år för företagare. Regeringen har också kraftigt ökat resurserna till lönebidrag och Samhall AB.
Det motsvarar drygt 2 000 lönebidragsplatser och ca 1 000 platser i Samhall AB. Regeringen satsar totalt 2,4 miljarder kronor under perioden 2007 till 2010. Personer med psykisk funktionsnedsättning, som har exempelvis adhd och Aspergers syndrom, omfattas av dessa insatser och är en prioriterad målgrupp inom ramen för skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare, trygghets- och Samhallsanställningar. Mot denna bakgrund avser jag för närvarande inte att vidta några ytterligare åtgärder.