Patrik Björck (S):
Det var intressant av Carl B Hamilton att ta upp den så kallade målkonflikten. En lögn blir ju inte sanning därför att den upprepas gång efter annan. Det är inte på det sättet att det finns något direkt samband mellan ersättningsnivån och arbetslösheten. Det fungerar inte så.
I så fall skulle man kunna jämföra de länder som har den absolut sämsta arbetslöshetsförsäkringen med de länder som har den bästa för att se om det fungerar så. Det är ju inte så. Det är betydligt mycket mer komplicerad materia. Det måste Carl B Hamilton erkänna, annars blir den här debatten nästan lite löjlig.
Om vi tittar på det här seriöst kan vi se att till exempel OECD, som Carl B Hamilton hänvisar till, konstaterar att om man i en modern ekonomi ska ha en arbetsmarknad med ett optimalt funktionssätt förutsätter det en generös försäkring för att man ska kunna få en matchning som fungerar. En av de saker som absolut inte fungerar i dagens samhälle, fru talman, är matchningen på arbetsmarknaden. Det är någonting som industrin lider av.
Man kan alltså inte få människor till de tjänster där man har behov av att anställa därför att det inte finns människor att anställa, eftersom arbetsmarknadspolitiken inte fungerar och för att matchningen inte fungerar. Här har ju regeringens politik gått fullständigt fel.
Ska man leda Carl B Hamiltons logik till någon sorts politiska förslag måste det bli att Carl B Hamilton får föreslå sänkta ersättningsnivåer, eftersom arbetslösheten nu stiger hela tiden. Om det finns ett sådant samband borde Carl B Hamilton på något sätt i logikens namn motionera om att sänka nivåerna i arbetslöshetsförsäkringen. Det är inte så. Den forskning som Carl B Hamilton lite vårdslöst försöker diskutera existerar inte.
I så fall skulle jag vilja se den forskningen presenteras av Carl B Hamilton. Det leder mig över till en fråga till arbetsmarknadsministern. Arbetsmarknadsministern vill inte höja ersättningsnivåerna och hänvisar till att reformeringen av försäkringen är en av regeringens viktigaste åtgärder tillsammans med jobbskatteavdraget för att bekämpa arbetslöshet.
Frågan blir väldigt enkel, särskilt med anledning av Carl B Hamiltons lite märkliga inlägg här: Vilken ersättningsnivå är den optimala för att stärka arbetsmarknadens funktionssätt i Sverige? Den ersättningsnivå som man införde 2006 existerar ju inte. Vi har en helt annan ersättningsnivå i dag, relativt det löneläge som råder.
I dag är det några få procent som har sin inkomst försäkrad i arbetslöshetsförsäkringen, och antalet sjunker hela tiden. Vilken ersättningsnivå är den optimala i regeringens teoribild? Det skulle det vara väldigt spännande att få veta. Och vilket forskningsstöd finns för det? Verkligheten säger ju att regeringens politik inte fungerar, eftersom arbetslösheten ökar. Det skulle vara spännande att höra hur långt ned man vill trycka ersättningsnivåerna för att regeringens politik ska börja fungera.
Det skulle det vara jättespännande att få ministerns svar på. Jag utgår från att jag inte får något svar från Carl B Hamilton på den frågan. Sedan har arbetsmarknadsutskottets ordförande varit oroad över att så många står utanför försäkringen och sagt att man vill öppna upp försäkringen för fler.
Det skulle vara spännande att höra om arbetsmarknadsministern delar arbetsmarknadsutskottets ordförandes oro för att den förda politiken stänger ute så många från försäkringen och om även arbetsmarknadsministern vill öppna upp försäkringen så att fler arbetslösa kan få del av den.