Mikael Damberg (S):
Tack, ni riksdagsledamöter som har deltagit i debatten! Jag har lyssnat noga, och jag konstaterar att det finns ett par saker som jag saknar i dagens debatt som jag kommer att inleda med. Jag saknar perspektiv på den samhällsutveckling som sker runt om i världen och som definierar och påverkar svenska konkurrensförutsättningar för framtiden.
Jag saknar helt - och det är jag lite mer förvånad över eftersom det är en debatt om ett betänkande om en budget - diskussioner från de borgerliga partiernas sida om deras budgetförslag, om varför man vill genomföra kraftiga besparingar på ett antal områden. Det hade jag förväntat mig att man skulle motivera i dagens debatt eftersom man röstade för en annan budget än regeringens.
Jag hade förväntat mig att man skulle föra resonemang om varför man väljer att angripa exportstödet och om varför man väljer att göra kraftiga neddragningar på Almi, som stöder företagsutveckling runt om i Sverige. De argumenten hade jag förväntat mig i en debatt som denna. Men för att börja i den större delen tror jag att man måste vara noga med att säga att det händer saker och ting i vår omvärld som påverkar konkurrenskraften och våra förutsättningar framöver i Sverige.
Det är ganska dramatiska förändringar som sker. Sverige tappar relativt till andra länder och kontinenter. Om vi inte tar sats för detta och gör de investeringar som krävs för att hänga med kommer det att kosta jobb och svensk konkurrenskraft i framtiden. Låt mig ta några exempel på detta. 70 procent av vår export går i dag till Europa. 70 procent av svensk export går till Europa. Det är naturligt och har en historisk förklaring.
Men vårt fokus på närområdet med vår export innebär också risker och problem. Om vi tittar några år framåt i tiden kan vi se vad det innebär. Om vi inte förändrar vårt exportmönster kommer Sverige att gå miste om hälften av den globala exporten i världen eftersom vår export går till marknader som inte växer lika snabbt som på andra ställen. Låt oss ta som exempel två företag som vi ofta talar om i den här kammaren och som vi är stolta över i Sverige: Atlas Copco och Ericsson.
De är unika som bolag. Det är två bolag som har funnits med under hela Sveriges industrialisering, som har innoverat och omvandlats flera gånger och i dag är världsledande globala företag. De här två företagen har 80 procent av sin export utanför Europa och 20 procent i Europa. Det är ganska unikt. Det är inte så det brukar se ut i svenska företag.
Min poäng och regeringens poäng med den budget vi lade fram var att vi måste förstå att det Atlas Copco och Ericsson har gjort måste vägleda mer av svensk exportstrategi framöver. Svenska företag måste bli tyngre på de växande tillväxtmarknaderna runt om i världen om vi ska ta vara på den globala tillväxt som kommer att ske de kommande åren.
Det andra som sker globalt sett är en historisk tyngdförskjutning i världsekonomin mot Asien. Asien är inte längre bara låglönekonkurrens. Det är inte bara låga priser och dålig kvalitet, att man stjäl patent och försöker utveckla någonting liknande i Asien. Det är inte så det ser ut.
Det sker en enorm ambitionshöjning i de här länderna när det gäller forskning, utveckling och högre utbildning men också i fråga om ekonomisk utveckling. År 2020 räknar man med att Asien står för halva världens bnp. Man räknar med att Kina nästa år går om Europa och USA som världens största ekonomi. Det är en dramatisk tyngdpunktsförskjutning. Förstår vi det?
Förstår vi vad det ställer för krav på Sverige och våra tekniktunga och innovativa bolag att hänga med för att klara den globala konkurrensen? Förstår vi också de stora förutsättningar och möjligheter som finns på en växande världsmarknad, där fler människor kan efterfråga produkter och tjänster som vi i Sverige kan producera och tillhandahålla på en global marknad? Låt oss ta ett exempel inom forskning och utveckling, även om debatten inte handlar specifikt om det.
Det sker ett skifte i kunskapsproduktion i världen som är ganska dramatiskt. För bara tio år sedan skrattade man lite grann åt Kinas forsknings- och utvecklingsbudgetar och den kvalitet de höll där borta. I dag har vi sett att Europa har tappat enormt till förmån för Kina, Indien och Sydkorea.
Det är en medveten politik i de här länderna att höja sin kunskapsproduktion och satsa på kvalitet, forskning och utveckling som också leder till enormt många fler patent i dag än tidigare. Sverige klarar sig väldigt väl i internationella jämförelser om man tittar på hur mycket vi satsar på forskning och utveckling, hur innovativa vi är och hur konkurrenskraftiga vi är som land.
Men om man tittar på vad som har hänt de senaste fem tio åren ser man att vårt försprång minskar. Andra länder springer snabbare. Det blir tuffare att behålla försprånget som Sverige har och som är grunden för mycket av det välstånd vi bygger i Sverige. Då menar jag att man måste välja att fokusera i sina budgetsatsningar och i sina funderingar över vad vi bör prioritera i Sverige.
Därför har vi i vår budget utanför det här betänkandet gjort jättestora satsningar på utbildningspolitik eftersom det är en förutsättning för att klara det här. Det är en kunskapsbas som måste finnas där för svensk industri.
Intresset för matematik, naturvetenskap, att få fram nästa generations ingenjörer, att fler unga människor kan plugga på universitet och högskolor, att de här företagen kan rekrytera rakt in i kvalificerad yrkesutbildning så att man kan klara matchningen av arbetskraft på svensk arbetsmarknad - allt det är helt nödvändigt för att klara den globala konkurrensen.
Men om man tittar också på det vi har föreslagit på näringspolitikens område ser man att vi har dragit slutsatsen att om vi ska klara målet om att 2020 ha EU:s lägsta arbetslöshet måste många av jobben komma i små och medelstora företag. Det är en utgångspunkt för jobbtillväxten i Sverige. Då är frågan om Almis företagslån och rådgivning väldigt viktig.
För de 4 000 företag som fick lån via Almi spelar detta en roll för deras möjlighet att växa, expandera och ta sig ut på internationella marknader. De borgerliga partierna föreslår kraftiga besparingar på Almis verksamhet utan att säga var det ska tas någonstans. Hur många av de 4 000 företag som fick lån 2013 ska bli utan lån i framtiden?
Vi vet att Almi är en förutsättning för dem, inte bara för att de får lån från staten utan också för att varje krona växlas upp två tre gånger i banker efteråt. Det betyder alltså enormt mycket för kapitaltillförseln just för små och medelstora företag. Sedan finanskrisen 2008 har det blivit svårare för små och medelstora företag att få tag i kapital.
Varför ska man då vrida om kranen och göra det ännu svårare för dem att låna pengar? Jag förstår inte den logiken. Den finns inte i det betänkande vi diskuterar i dag. Jag hade förväntat mig en analys bakom att vi just nu skulle vrida om kranen för Almis verksamhet, som alltså handlar om rådgivning och låneverksamhet för små och medelstora företag.
Det allvarligaste är ändå - och att jag tycker detta kan bero på att jag också är ansvarig för handelsfrågor i regeringen - de stora besparingarna på Business Sweden och våra exportansträngningar under de kommande åren. Regeringen kommer att jobba vidare med en exportstrategi för Sverige.
Vi kommer att ha mycket möten med svenskt näringsliv och svenska företag för att se hur vi kan växla upp exporten och jobba smartare, hur hela regeringen kan jobba tillsammans och hur vi kan få vår utrikesrepresentation att jobba smartare med främjande och export. I betänkandet saknar jag ett resonemang om vad som ligger bakom att man vill ta bort 120 miljoner från Business Sweden de kommande åren.
Det är ganska mycket pengar. De 60 miljoner kronor som ligger för 2018 motsvarar all SME-verksamhet som Business Sweden har i Sverige. Ska man lägga ned all den verksamheten? Det motsvarar annars hälften av alla utlandskontor, som då måste läggas ned.
När Business Sweden får frågan vilka utlandskontor som kommer att behöva läggas ned säger man att det är de små kontoren där man inte har lika mycket intäkter. De finns på tillväxtmarknaderna runt om i världen. Är det de kontoren vi nu ska lägga ned om vi ska styra om exporten så att vi också finns på tillväxtmarknaderna? Vad ligger bakom denna besparing?
Är det SME-verksamheten i Sverige som inte ska finnas kvar, eller är det hälften av utlandskontoren som ska läggas ned? Jag tycker att detta är kortsiktig politik. Det stärker inte Sverige i den globala värld vi ser, med de förutsättningar vi måste stärka oss inför. Jag är förvånad över att detta inte har kommenterats i dagens debatt, och jag hoppas att det kan ske i debatten framöver.
Jag ser fram emot en bra debatt, men jag hoppas att vi när vi diskuterar näringspolitik också kan lyfta blicken och se vad som händer runt om i världen och vilka steg vi måste ta för att stärka Sveriges position i en växande global konkurrens som innebär utmaningar men också möjligheter för ett litet land som Sverige.