Mikael Odenberg (M):
Med anledning av att jag tyckte att gnällighetsfaktorn var ganska hög i inledningen av Marie Engströms inlägg får jag väl påminna om att hon under ett antal år har ingått i ett regeringsunderlag, så om den här nedslående recensionen är korrekt säger den något om vad Marie Engström som en del av regeringsunderlaget i vårt land har uträttat. Det är inte mitt fel att sakernas tillstånd är som det är. Jag har inte stått här och varit cynisk. Jag har inte stått här och sagt att det här är något som den nya regeringen inte bryr sig om.
Jag har inte sagt att det här är någonting som staten inte behöver se över. Tvärtom har jag sagt att vi håller på med en översyn och att vi tittar på gränsdragningen mellan den statliga sektorn och kommunsektorn. Vi kommer att omhänderta Klimatutredningen. Tyvärr har vi än så länge bara ett delbetänkande. Det är mycket intressant men innehåller inte en viktig del, nämligen förslag i finansieringsfrågorna - hur man skulle betala för den ökade avtappning av till exempel Mälaren som föreslås i utredningen.
Själva frågan om en katastroffond är med förlov sagt bara en teknikfråga. I statsbudgeten brukar vi inte använda tekniken att vi liksom ställer öronmärkta kassaskåp i olika rum på Finansdepartementet och sätter in olika påsar med pengar där och sedan säger att vi har en fond, ett kassaskåp, avsett för ett visst ändamål. Det är inte den teknik som vi brukar använda. Vi ska nu titta på om den tekniken bör användas. Jag har inte något svar på den frågan.
Det viktiga är faktiskt regelverket, vad det är för regler som styr när man ska öppna det där kassaskåpet och ta ut pengarna och dela ut dem. Det är den centrala frågan. Fond eller inte är mer en fråga om teknik. Riksdagen har sagt att det är oklarheter i gränsdragningen, och jag hör vad riksdagen säger. Vi omhändertar klagomålet och ser om vi kan räta ut frågetecknen. Nu gäller det vad vi gör när det väl händer saker.
Det vill säga: Ska vi ha tydligare regelverk och ska vi en större insatsmöjlighet från statens sida reglerad i lagstiftningen och i regelverket? Eller ska vi fortsätta att göra som vi gjorde efter stormen Gudrun och lösa detta ad hoc? Det kan finnas mycket som talar för att vi ska ha en tydligare reglering. Låt oss då titta på det. Den andra frågan gäller det som har bäring på Klimatutredningens delbetänkande.
Vad kan vi göra förebyggande? Här har vi i alla fall dokumenterat en vilja. På Marie Engströms tid var det 25 miljoner som var anslaget på kontot 72, till stöd för förebyggande insatser. Vi har höjt det till 40 miljoner. Det är egentligen otillräckligt det också för att möta de behov som kommunerna har för att vidta förebyggande åtgärder.
Men det är i alla fall 15 miljoner mer än vad Marie Engström mäktade med att få fram under den tid som hon ingick i regeringsunderlaget. Dessutom överför staten årligen 250 miljoner, en kvarts miljard kronor, till kommunsektorn för deras ansvarstagande på krishanteringsområdet. Så det är inte så att det inte görs saker. Vi kommer att driva arbetet vidare.
Jag kan inte recensera Mats Odells uttalande för jag vet inte exakt vad han har sagt, men faktum är att frågan nu bereds i Försvarsdepartementet. Den kommer givetvis upp i en gemensam beredning med Finansdepartementet. Arbetet med att börja titta på dessa frågor pågår. Det blir en gemensam beredning så småningom. Än så länge har regeringen inte tagit ställning i frågan om det är vettigt eller inte att inrätta en katastroffond.