KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Staten sätter upp ett antal regler, sedan bestämmer lärosätena själva vilka utbildningar de anordnar och hur de organiserar dem. Från statens och regeringens sida kommer det inte att finnas några som helst hinder att så snabbt förordningen är på plats organisera om befintliga utbildningar. För dem som har antagits men ännu inte påbörjat utbildningen borde det inte vara något som helst problem.
För dem som har gått några år - här handlar det om personer som har gått maximalt två år - kan det vara svårare att byta utbildning. Då får man på lärosätet se hur man organiserar det. Jag överblickar inte de tekniska detaljerna i detta. Men när det gäller dem som nu har sökt eller dem som alldeles nyss har påbörjat utbildningen ser jag inga svårigheter att organisera om utbildningen så snart förordningen är på plats. Det ska som sagt kunna ske före sommaren, inom någon månad.
Jan Björklund (L):
Interpellanten ställer nu i sina senare inlägg ytterligare följdfrågor om detaljer som jag måste säga att jag inte är 100 procent påläst på. Jag ska dock gärna återkomma. Därför blir mitt svar spontant och med reservation för att vi kanske får kolla upp detaljerna sedan. Det finns ett krav på att man ska ha ett visst antal ämnen för att få lärarexamen för till exempel högstadiet.
Det är inte reglerat i lag vilka ämnen som får kombineras, utan det är i hög grad upp till studenterna och lärosätena att kombinera ihop dem. Dock ska sägas att om många studenter har kombinationer av två eller tre ämnen som skolorna inte anser sig behöva kommer de att få väldigt svårt att få jobb. Det är de inte själva betjänta av.
Precis som både interpellanten och jag sade ska man lägga upp lärarutbildningen utifrån en kombination av att det ska vara attraktivt för studenterna och att de också ska vara anställbara i skolväsendet. Annars kommer studenterna att bli väldigt ledsna över att de inte får jobb när de väl är färdiga. Det kommer i nästa steg att påverka söktrycket när ungdomarna märker att man inte får jobb efter utbildningen. Det är alltså en kombination av dessa båda. Som sagt, jag är glad.
Både interpellanten och regeringen har uppmärksammat det problem som interpellationen handlar om, och det löser vi med bred enighet här, uppfattar jag.
Jan Björklund (L):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag avser att ge kommunerna möjlighet att säga nej när huvudmän vill etablera fristående skolor i kommuner med vikande elevunderlag. Han har också frågat mig om jag avser att ge Skolinspektionen ytterligare resurser för att genomföra en mer kontinuerlig kontroll av de fristående skolbolagens ekonomi.
Slutligen har han frågat mig om jag avser att ta andra initiativ för att motverka de negativa effekter som, enligt honom, överetableringen av fristående skolor gett upphov till. Det är Statens skolinspektion som prövar godkännande av enskilda som huvudmän för fristående skolor.
I prövningen ingår att bedöma eventuella påtagliga negativa följder på lång sikt för eleverna eller för det offentliga skolväsendet i den kommun där skolan är tänkt att etableras. Om det är en fristående gymnasieskola eller gymnasiesärskola ska även följderna för det offentliga skolväsendet i närliggande kommuner prövas.
Skolinspektionen ska vid sin prövning göra en självständig bedömning, där ett av underlagen är svaren på de remisser som Skolinspektionen skickar ut för yttranden till berörda kommuner. Om Skolinspektionens underlag visar att kommunens skolväsen på sikt påverkas negativt av en etablering godkänns inte ansökan.
Antalet ansökningar om tillstånd har minskat de senaste åren, och även antalet beviljade ansökningar har minskat de senaste åren. Den vanligaste avslagsgrunden är just negativa följder, ofta på grund av vikande elevunderlag.
Orsaken till att det förekommer att gymnasieskolor, såväl kommunala som fristående, läggs ned är att elevantalet i gymnasieskolan nu minskar kraftigt. I början av 2000-talet fanns ca 300 000 elever i gymnasiet. Antalet ökade kraftigt till den historiskt sett högsta nivån, ca 400 000 elever, läsåret 2008/09 men är nu ganska kraftigt på väg ned igen.
Den utveckling vi nu ser är alltså en effekt av demografiska förändringar. Det föddes olika många barn i olika årskullar för 15-20 år sedan.
Det gör att både kommunala och fristående huvudmän kommer att behöva anpassa sin verksamhet efter elevunderlaget under de år vi nu befinner oss i. När det gäller Jonas Sjöstedts fråga om Skolinspektionens resurser för sin kontroll av fristående skolhuvudmän följs myndighetens behov upp i den årliga myndighets- och budgetdialog som Regeringskansliet genomför med myndigheterna under regeringen.
Som Jonas Sjöstedt känner till arbetar den parlamentariska Friskolekommittén just nu för högtryck med sitt uppdrag. Jag är inte beredd att föregå kommitténs kommande förslag, men min utgångspunkt är att alla elever ska få utbildning av god kvalitet.
Jan Björklund (L):
Det Vänsterpartiet fullständigt bortser från är att dessa friskolor finns för att föräldrar väljer dem. Hade föräldrar inte satt sina barn i fristående skolor hade dessa skolor inte funnits. Varför gör föräldrar det? Jo, för att det under lång tid har funnits en stark kritik från svenska föräldrar mot den kommunala och offentliga skolan. Låga kunskapskrav och dålig studiedisciplin i många skolor har gjort många kommunala skolor oattraktiva.
Nu förändrar vi den svenska utbildningspolitiken. Högre kunskapskrav, bättre studiedisciplin och mer ordning och reda ger mer attraktiva skolor. Nu vänder det. Färre friskoletillstånd beviljas. Varför? Ett av skälen är att människor i Sverige uppfattar att den offentliga skolan är på väg att lyftas. Den gamla rödgröna skolpolitiken gjorde att föräldrar valde bort den kommunala skolan. Nu väljer man i ökad utsträckning den kommunala skolan igen.
Det är bra. Att det finns friskolor vid sidan av kommunala skolor är också bra. Det skapar valfrihet och konkurrens. Jonas Sjöstedt säger: Kan man inte låta dessa skolor finnas utan vinstintressen? Jo, men få företag kommer att startas om de inte får gå med vinst. Det finns några, och det är fullt tillåtet, så det är bara köra i gång. Jonas Sjöstedt kan väl be alla sina vänsterpartister köra i gång förlustdrivande friskolor.
Det finns inget krav i lagstiftningen. Man får dock gå med ekonomiskt överskott om man har hög kvalitet. Jag vill skärpa kraven ytterligare för att få höga kvalitetskrav. Men tillåter man bara företag att gå med förlust kommer det till slut att startas väldigt få företag. Det är sanningen. Vi behöver skärpa kraven på ägarna och på kvaliteten. Vi behöver modernisera lagstiftningen när det gäller friskolor eftersom den skapades i en tid då vi inte hade friskolekoncerner.
Vi behöver skärpa lagstiftningen. Men att i praktiken förbjuda friskolor genom att omöjliggöra för dem att gå med överskott och endast tillåta förlust vore en olycklig väg att gå.
Jan Björklund (L):
Jasenko Omanovic har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra tillgången till studieplatser inom högskolan för ungdomarna i Ådalen. Bakgrunden är att Mittuniversitetets styrelse har fattat beslut om en överflyttning av verksamhet från Härnösand till Sundsvall.
Inledningsvis vill jag säga att det är varje universitet och högskola som själva beslutar var utbildning och forskning som ges av lärosätet ska bedrivas. Respektive lärosäte ansvarar vidare för att utbildning och forskning bedrivs med hög kvalitet och att de tillgängliga resurserna används effektivt.
Mot bakgrund av lärosätenas självständighet bör jag inte lägga mig i hur Mittuniversitetet organiserar sin verksamhet. Jag vill ändå, mot bakgrund av interpellantens beskrivning, peka på några av de faktorer som rektorn för Mittuniversitetet själv har angivit ligger till grund för beslutet om överflyttning av verksamhet från Härnösand till Sundsvall.
Motivet till förändringen har varit att garantera Mittuniversitetets långsiktiga förutsättningar vad gäller hög kvalitet och attraktivitet. I detta har bland annat lärarutbildningens utveckling varit primär.
Andra faktorer har varit behovet av att stärka såväl lärarutbildningen som utbildningarna inom humaniora som i dag ges i Härnösand genom att skapa större möjligheter och miljöer till samverkan med andra ämnen som i dag finns på de andra orterna, främst Sundsvall.
Ytterligare en faktor har varit att antalet studenter som sökt sig till och som studerar vid campus Härnösand är få och att antalet har minskat de senaste åren. Beslutet har alltså inte, som Jasenko Omanovic framställer det, haft sin grund i besparingar i första hand utan syftat till stärkt kvalitet och ökad attraktivitet.
För att möta framtidens utmaningar är det viktigt att såväl Mittuniversitetet som övriga lärosäten bygger upp en verksamhet som ger långsiktiga förutsättningar för hög kvalitet och som samtidigt kan möta studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov.
Jan Björklund (L):
Beslutet är fattat av Mittuniversitetets styrelse. Jag tycker att vi ska ha respekt för de argument som styrelsen har anfört. Det är inte de argument som interpellanten för fram, utan det handlar om kvaliteten i utbildningen. Däremot vill jag säga att det finns beslut i denna kammare som sannolikt har bidragit till denna nedläggning. Ett sådant beslut är hur lärarutbildning bör bedrivas och organiseras.
Denna riksdag har på mitt förslag ansett att vi inte längre ska ha särskilda lärarhögskolor som bara sysslar med pedagogik och är frånkopplade från ämnesundervisningen. Om man ska bli mattelärare på gymnasiet ska man läsa både matte och pedagogik. Det ska integreras. Men om undervisningen i matte bedrivs på en viss högskoleort och i pedagogik på en annan högskoleort är det mycket svårare att integrera.
Riksdagen har fattat beslut om den förändringen, att det bör integreras och giftas ihop, ämnena och pedagogiken. Jag förstår, på Mittuniversitetets styrelse, att detta har varit ett av argumenten. Det är för att höja kvaliteten i svensk lärarutbildning, som har varit och fortfarande är alldeles för låg. Ämnen och pedagogik ska integreras.
Det har varit ett viktigt skäl för Mittuniversitetets styrelse att göra den här omorganisationen, där ämnesundervisningen i hög grad ligger i Sundsvall och där pedagogiken ligger i Härnösand - av historiska skäl, som interpellanten påstod. Det är ingen som har tvingat dem att fatta detta beslut. Det hade gått att bibehålla undervisningen i Härnösand, om man hade önskat det. Men man har önskat att göra denna sammanslagning. Jag tycker inte att riksdag och regering ska överpröva det beslutet.
Sedan ska man komma ihåg att en mycket stor del av undervisningen på några högskoleorter i Sverige bedrivs som distansundervisningen. Härnösand är en sådan ort. Men själva poängen med distansundervisningen är ju att man inte är närvarande, inte är på plats. Man kan lika gärna vara uppkopplad mot något lärosäte som ligger ganska långt bort. Det är ju hela idén med distansundervisning.
Att en stor distansundervisningsverksamhet skulle motivera att verksamheten ska ligga på en viss geografisk plats är svårt att förstå. Hela idén med distansundervisning är ju att den geografiska platsen inte har någon betydelse. Inte heller det argumentet gissar jag att styrelsen för Mittuniversitetet har funnit vara centralt i sammanhanget, att skolan måste ligga just i Härnösand. Men det är som sagt styrelsen för Mittuniversitetet som själv har fattat detta beslut.
Jag förstår naturligtvis synpunkterna från Härnösands kommun, från orten och de människor som verkar där, att de tycker att detta är trist. Det har jag stor förståelse för. Men det ändrar inte grundprincipen att universitetsledningar i Sverige har ansvar för att utveckla universitetet mot det sätt som de anser ger bästa möjliga kvalitet i utbildningen.
Det ansvaret tänker jag inte ta ifrån Mittuniversitetets styrelse eller någon annan universitetsstyrelse i Sverige.
Jan Björklund (L):
Interpellanten kommer inte att kunna ersätta stringens i argumentationen med ett demagogiskt tonläge. Det kommer inte att fungera i längden. Alla kommer in på högskolan i dag. Alla kommer inte in på sina förstahandsval. Det har de aldrig gjort. Men alla kommer in. Det finns ingen platsbrist. Alla kommer in på högskolan, men alla kommer inte in på det som de vill allra mest. Men så har det aldrig varit.
Vi har fler studenter i högskolan 2013 än vi hade 2006 när interpellantens parti styrde. Alla prognoser visar att vi har fler studenter nästa år än vi hade 2006 när interpellantens parti styrde. Att antalet högskoleplatser liksom antalet vuxenutbildningsplatser byggs ut tillfälligt när man ser framför sig en mycket djup lågkonjunktur är inget ovanligt. Det har alla regeringar alltid gjort. Vi tillförde 10 000 extra högskoleplatser 2008. Tillfälliga platser är just tillfälliga.
När den djupaste krisen är över dras de in, och det är det som har skett. Vi har fortsatt en stor ungdomsarbetslöshet i Sverige, dock inte så stor som prognostiserades. Alla som söker kommer in. Det är väl ändå det centrala? Det tycker jag för min del.
Det är möjligt att en annan regering kommer att göra på ett annat sätt och att det inte längre kommer att vara akademiska kriterier som ska styra vilka lärosäten som ska finnas och att man delar ut doktorshattar till politiker som ska tala om vilka högskolor som ska vara universitet trots att universitetskanslern inte anser att kvaliteten uppfylls. Det är möjligt att detta kommer tillbaka någon gång med en annan regering. Men med mig som utbildningsminister är det akademisk kvalitet som avgör vilka högskolor som ska finnas i Sverige. Detta vill jag än en gång understryka.
Jan Björklund (L):
På något sätt slutar alltid Peter Perssons och Eva-Lena Janssons argumentation med att det är friskolornas fel, eller privatskolornas som just dessa debattörer säger. Det är alltid deras fel. Vi har en kraftig minskning av elevkullarna på gymnasiet i Sverige just nu. Det föddes väldigt många barn runt 1990 men väsentligt färre i slutet av 90-talet.
Ungdomskullarna blir ungefär 25 procent mindre. Det betyder att vi har en väldig överkapacitet på gång i gymnasieskolan. Det är många tomma platser överallt. Att friskolor lägger ned verksamheter och utbildningar får Peter Persson att gå i taket och skälla på friskolorna. Men kommunerna gör samma sak, och det är helt rätt. Man måste göra det. Det är ingen vits att betala för tomma lokaler, utan man måste vara beredd att göra det.
Jag kan inte detaljerna om just de utbildningar som Peter Persson nämner, men generellt sett måste alla kommuner i Sverige, borgerligt styrda och socialdemokratiskt styrda, avveckla utbildningsinriktningar och ibland hela skolor eftersom vi har en väldig överkapacitet i gymnasieskolan. Jag kan räkna upp rader av socialdemokratiska kommuner som fattar precis samma beslut som den här friskolan gjorde i Jönköping på grund av att det inte finns tillräckligt många elever just nu. Då är det bättre att satsa på de elever som finns än på tomma lokaler.
Jag tycker att det är rätt i huvudsak även om man inte kan ta ställning till varje enskilt fall. Vi höjer kraven kraftigt i den svenska skolan just nu. Den kritik jag får allra mest från gymnasieelever är att det är jättesvårt att få de höga betygen och att det är jobbigt i skolan. Det är mer läxor, mer krav och mer prov. Mitt svar är att det har varit avsikten. Alla gillar det inte. Vi går ifrån flumskolan där det var fel att ställa krav.
Men vi måste också vara ödmjuka och inse att när vi höjer kraven i skolan kommer det också att finnas ungdomar som inte mäktar med de kraven. Då kan man göra som ni säger, det vill säga ha samma krav för alla och låta dem slås ut. Jag säger i stället att vi behöver hitta andra utbildningsalternativ, till exempel lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar, där inte alla måste bli högskolebehöriga. Vi ska ha höga krav, men ingen ska behöva gå ut skolan och känna sig misslyckad.
Jan Björklund (L):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att höja resultaten i skolan och för att satsa mer på lärarna. Regeringen har tagit initiativ till flera stora skolreformer i syfte att förbättra resultaten i skolan.
Exempelvis har uppföljningen av elevernas kunskaper stärkts, och därmed förutsättningarna för att tidigt upptäcka elever i behov av särskilt stöd, genom att nationella prov har införts i årskurs 3 i svenska och matematik samt att betyg har införts från årskurs 6 i grundskolan. Därutöver har regeringen bland annat infört fler nationella prov i årskurs 6 och 9 i grundskolan, nya läroplaner med tydliga kursplaner för den obligatoriska skolan och en ny betygsskala med fler betygssteg.
Enligt regeringens mening är lärarna den viktigaste faktorn för elevernas studieresultat, och ett antal reformer har genomförts i syfte att höja skolans kvalitet genom satsningar på lärarna och på att göra läraryrket mer attraktivt. Exempelvis kan flera mycket omfattande kompetensutvecklingsinsatser för lärare nämnas, såsom lärarlyften.
Fokus har varit fortbildning i ämnen och ämnesdidaktik, behörighetsgivande kurser samt särskilda insatser för lärare som undervisar i matte i grundskolan och gymnasieskolan. Nya lärarutbildningar med en tydligare struktur och som är mer specificerade mot skolformer, årskurser och ämnen infördes 2011. En ny speciallärarutbildning har också skapats.
För att säkra en skola av hög kvalitet måste läraryrket också göras mer attraktivt genom att särskilt skickliga lärare ges bättre möjligheter att utveckla sin professionalism och göra karriär inom yrket utan att behöva lämna undervisningen. Mot denna bakgrund satsar regeringen från hösten 2013 på karriärvägar för lärare. Det innebär att skolhuvudmännen ska sträva efter att inrätta karriärtjänsterna förstelärare och lektor för särskilt yrkesskickliga lärare.
Redan från hösten 2013 avsätts 187 miljoner för ett statsbidrag till huvudmän som inrättar karriärsteg. För kommande år beräknar regeringen upp till 880 miljoner kronor per år, vilket beräknas omfatta ungefär 10 000 karriärtjänster för duktiga lärare.
Därutöver fortsätter regeringen att satsa på forskarskolor för lärare och förskollärare Avslutningsvis, herr talman, menar jag att alla insatser och reformer som regeringen har tagit initiativ till på skolområdet syftar till att öka elevernas kunskapsresultat. Jag anser dock att ytterligare insatser behöver göras för att förbättra resultaten i skolan och har därför för avsikt att återkomma med fler förslag till riksdagen om ytterligare insatser.
Jan Björklund (L):
De åtgärder som Monica Green räknade upp på slutet kan jag skriva under på allihop. Det är verkligen inga revolutionerande förändringar. Jag är för dem, och de kommer förmodligen att finnas till beslut i denna riksdag. Det är ju de åtgärder som Monica Green har hört att vi också talar om. Ni har dem i era motioner. Vi ska väl gemensamt fatta de besluten. Det är alldeles utmärkt. När det däremot gäller det här samhället i stort får vi väl ta en jobb- och skattedebatt i ett annat sammanhang. Att höja skatterna på ungdomsjobb med 25 miljarder kommer inte att minska klyftorna.
Det kommer att öka ungdomsarbetslösheten ganska kraftigt i Sverige. Men det är en annan debatt. Den får vi ta vid ett annat tillfälle. Resultaten har sjunkit i den svenska skolan i 20 års tid, kanske ännu längre. Det är 20 år vi kan mäta, för det är under den tiden Sverige har deltagit i internationella undersökningar. Läraryrkets attraktionskraft har sedan kommunaliseringen för 23 år sedan bara sjunkit.
Kommunaliseringen menar jag är en mycket stor bov i dramat när det gäller läraryrkets status och attraktionskraft. Det minskade intresset för att bli lärare går att direkt avläsa när kommunerna tog över skolan. Där har Socialdemokraterna ett mycket stort ansvar. De reformer vi nu gör kommer att vända utvecklingen. På en del punkter tar det tid, på andra ger det redan effekt. De senaste två åren har söktrycket till lärarutbildningen gått upp väldigt kraftigt.
Det är faktiskt en av de viktigaste effekterna av vår utbildningspolitik. I år gick söktrycket upp med 15 procent. Det är en väldigt kraftig ökning i sådana sammanhang. Det beror ju på alla de reformer vi nu gör inom läraryrket: ny utbildning, karriärtjänster, högre löner och så vidare. Det är klart att det beror på de reformerna. Jag är glad om de har uppslutning här. Jag är naturligtvis beredd att lyssna på alla goda förslag i framtiden också för att förbättra kvaliteten i den svenska skolan.
Men det är en jätteomläggning som svensk utbildningspolitik nu är inne i. Den är central och avgörande för Sveriges framtid. Vi lämnar bakom oss en utbildningspolitik som hade misslyckats.
Jan Björklund (L):
Maria Stenberg har frågat arbetsmarknadsministern om hon avser att vidta några åtgärder för att säkerställa att generationsskiftet inom de viktiga välfärdsjobben inte påverkar kvaliteten och tillgängligheten, speciellt med tanke på glesbygdskommunernas utmaningar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som kommer att besvara interpellationen. Jag har nyligen svarat på liknande frågor från Maria Stenbergs partikamrater.
Låt mig först säga att jag delar engagemanget när det gäller vikten av att säkerställa kompetensförsörjningen inom välfärdssektorn. Här spelar naturligtvis gymnasieskolans yrkesprogram en mycket viktig roll.
Även vuxenutbildningen är betydelsefull, och från och med 2009 har det på regeringens förslag gjorts omfattande satsningar på yrkesinriktad vuxenutbildning på gymnasial nivå, så kallad yrkesvux, där en stor andel årsplatser gått till utbildning inom vårdsektorn. Därutöver har Socialstyrelsen uppdragits att genomföra kompetenssatsningen Omvårdnadslyftet.
Regeringen bedömer att en nyckelfråga för yrkesutbildningens attraktionskraft är att den håller hög kvalitet, leder till skicklighet i yrket och möjliggör en övergång till arbetslivet direkt efter examen. Samtidigt får inga program utgöra återvändsgränder, och alla elever ska erbjudas möjlighet att också förbereda sig för högre studier.
Därför finns det i dag en rättighet för eleverna på yrkesprogrammen att inom gymnasieskolan skaffa sig grundläggande behörighet till högre utbildning. Inom vård- och omsorgssektorn riskeras brist på arbetskraft framöver, och betydligt färre elever har sökt sig till dessa utbildningar under 2000-talet jämfört med början av 1990-talet.
För att säkra kompetensförsörjningen på området har regeringen därför lämnat ett uppdrag till Statens skolverk om utveckling av vård- och omsorgsprogrammet på gymnasiet. Skolverket ska utreda om det är lämpligt att till exempel utfärda en särskild undersköterskeexamen för elever med yrkesexamen från programmet. Dessutom ska en särskild inriktning föreslås för den som vill utbilda sig vidare till sjuksköterska.
Låt mig avsluta med att påpeka att yrkesutbildningens ökade attraktionskraft är ett delat ansvar mellan utbildningsväsendet och arbetslivet. Utbildningsväsendet måste erbjuda yrkesutbildning av hög kvalitet med relevant innehåll, och olika branscher måste visa på karriärmöjligheter och erbjuda attraktiva arbetsplatser för att attrahera ungdomar till yrkesutbildningar.