KBLab/rixvox huggingface dataset:
Birger Lahti (V):
Vi debatterar näringsutskottets betänkande Elcertifikat - stoppregel och kontrollstation 2019 . Först vill jag framhålla att elcertifikatssystemet har tjänat oss väl, vilket jag även var inne på i mitt förra inlägg. Det är en av anledningarna till att vi har låga elpriser och har kunnat fasa in förnybar elproduktion i Sverige.
Sverige ska vara en föregångare i omställningen till ett förnybart energisystem, men vi anser att det är bra att regeringen nu tar initiativ för att avsluta systemet med elcertifikat. Samtidigt är det vår uppfattning att förslaget i propositionen riskerar att bli uddlöst. Vi förordar därför att förslaget kompletteras med ett så kallat tilldelningsstopp.
Ett sådant stopp skulle innebära en säkerhet för producenterna och en möjlighet att säkra marknaden och därigenom även produktionen. Vänsterpartiet begär därför ett tillkännagivande från riksdagen om att tilldelningen av certifikat bör stoppas efter 696 miljoner utfärdade certifikat inom det svensk-norska elcertifikatssystemet. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 4 under punkt 2.
Birger Lahti (V):
Tack, Lotta Olsson, för utvecklingen av situationen! Jag håller med om att det inte är bra som det ser ut i dag. Jag tänker framför allt på vindkraften. En kommun kan ändra sig. Det är någon som har kommit med ett förslag till projektering. De kanske har pumpat in pengar i fem års tid. Sedan blir det en ny ledning i kommunen, och den ändrar sig och säger nej. Det håller inte.
Det är ett dåligt sätt att använda sig av det kommunala vetot. Som jag sa inser jag att det inte finns stöd i riksdagen för att avskaffa vetot, och då finns det kvar. Men detta leder i varje fall i rätt riktning. Kommunen har ansvar för mycket av det som händer i samhället, men den får inte något för det själv. Ersättningen för markägarintrånget är bra för vindkraft. De som äger marken får en bra ersättning.
Den frivilliga bygdepengen är väl så där. Det beror på hur de lyckas i sin förhandling med bolaget. Det ger lite till det omliggande samhället. Vi tycker att kommunen bör få ersättning om den upplåter miljö i sin kommun för en sådan samhällsviktig funktion som elproduktionen är.
Om vi i dag skulle hamna i den olyckliga situationen att man börjar bygga små modulära reaktorer, ska en kommun då kunna ändra sig? Den säger: Vi ska bygga här. Sedan blir det en ny ledning i kommunen, och den säger: Vi vill inte ha det. Det är lika osäkert. Jag tycker att det som finns på plats i dag är bra. Det behövs bara att man inför någon form av ersättning till kommunen.
Det är mycket lättare att försöka berätta för kommunpolitiker i kommunen: Vi driver nu två förskoleklasser eller någonting med pengarna från etablering av vindkraft.
Birger Lahti (V):
Tack, Lotta Olsson, för replikskiftet! Jag håller med om att vi inte har det optimala sättet att sälja in argumenten. Men en sak har jag helt klar för mig: I Sverige behöver vi bygga ut elproduktionen, och det mycket, inom ett decennium.
Det blir jättesvårt för mig att försöka övertyga några bybor i min kommun om det samtidigt finns en kommun - kanske moderatledd - nära kusten som ska få en vindkraftsetablering ute till havs som man knappt ser och säger nej till den med hänvisning till det kommunala vetot. Då blir det jättesvårt för mig att försöka övertyga dem som får en vindkraftsetablering inpå knuten.
Men en sak vet jag: Någonstans måste den byggas oavsett om det blir till havs eller på land i Norrbotten. Det går inte om alla har NIMBY-effekten, och den blir bara större om vi inte har ersättning till kommunerna. Det blir väl inte heller helt mot kommunernas vilja. Vi kan inte ha en studiecirkel för varje gång vi gör någonting som är ett samhällsintresse eller en samhällsviktig funktion.
Men det finns ju politiker i kommunen som är valda, och om de är överens kör man väl i alla fall inte över hela befolkningen. Jag tror också att det blir lättare om man har en bra ersättning till de kommuner som upplåter mark och miljö till vindkraftsetablering.
Birger Lahti (V):
Tack för frågorna, Rickard! Det blev fyra frågor och inte tre, men jag hoppas att du kan räkna svaren. Vi börjar med det första - reduktionsplikten. Jag förstår att vårt förslag inte faller i god jord hos alla, men kortsiktigt måste vi göra någonting. Det funkar inte när människorna blir fattiga och folk säger att de inte har råd att köra till jobbet. Vi måste göra någonting, men jag förstår att alla de signaler vi ger inte träffar rätt alla gånger.
Anledningen till att ledamöter i miljö- och jordbruksutskottet väckte en motion om att vi ska vara försiktiga med reduktionsplikten tror jag hänger ihop med en farhåga för svenskt skogsbruk, som hade den ingången. Därför hamnade man där; det är inte svårare än så.
När det gäller säkerhetsaspekterna hade jag hoppats att Centerpartiet skulle röstat för ett förslag som Miljöpartiet kom med till utskottet om ett initiativ och som vi följde med på. Det handlar om att stoppa all rysk import av bränsle, även flytande motorbränsle som kommer från Ryssland. Men Centerpartiet hängde tyvärr inte med på det. Jag håller dock med om att alla de åtgärder som man föreslår på kort sikt inte är bra.
De kommer inte att träffa rätt; det fattar jag. Men någonting behöver vi göra på kort sikt. Och då är det det här vi kan göra för att lugna de människor som varje dag signalerar till oss att de inte har råd att tanka sin bil, att de inte kan komma till jobbet och att de har sagt upp sig. Signalerna till dem är: Vi gör någonting på kort sikt. Men jag håller med Rickard Nordin om att det här inte håller på lång sikt. Vi måste ha något som håller, och jag tycker att Rickard hade bra ingångar i anförandet.
Vad gäller klimataspekterna är det klart att vi måste få någonting som långsiktigt minskar beroendet av fossila bränslen. Där kommer kanske svaret på den fjärde frågan, som ställdes utöver de tre: Det är klart att inhemsk produktion blir bra. Jag fortsätter i nästa replik.
Birger Lahti (V):
Tack, Rickard Nordin, för frågorna och debatten! När det gäller reduktionsplikten i framtiden håller jag med. Men i dag, med den bild vi har nu, är jag inte så säker på att det som vi importerar till Sverige är så hållbart som man påstår. I den frågan tycker jag att jag har för lite svar för att kunna ge mitt ord på att varenda liter vi tar in i landet är hållbar.
Jag håller dock med om det som Rickard framförde att det skulle gälla om vi skulle ha egen produktion. Då skulle vi få arbetstillfällen på plats nära produktionen, och vi skulle ha koll på vad vi blandade in. Det vore helt klart bra, men då måste även debatten om skogen balanseras. Som det ser ut i dag är det ett virrvarr av fel information och desinformation och mycket tyckande hit och dit.
Vad gäller framtiden hoppas jag verkligen att vi får på plats någonting annat som gagnar landsbygden. I dag ser vi att man pratar mycket om elektrifiering. Om det finns en enda laddstation i en hel kommun är det inte någon hit att försöka få någon att köpa en elbil även om personen skulle ha råd. Det finns heller inte bilar på plats på hyllan. De säger: Kom tillbaka om ett år - då har vi kanske en bil som du kan få köpa. På kort sikt är jag glad att Rickard Nordin håller med om bilden. Någonting behöver vi göra för att lugna dessa människor.
Några är desperata; de säger att en tredjedel av deras inkomst går till att tanka bilen de gånger som de behöver tanka. Det är mycket vi håller med om. Jag erkänner också att jag hade dålig koll på vad som skulle hända i dag. Vi försöker att bromsa den om den finns på lager. De bränslen som vi skulle blanda in var ju ingen hit. Kravet från Miljöpartiet var faktiskt att man ska driva på i EU.
Rickard Nordin brukar själv säga att vi är bra på att ta beslut vad gäller EU-regler - alltid till vår nackdel. Jag tror att det ligger någonting även i det. Vi tar nog inte den fajt i EU som vi borde ta.
Birger Lahti (V):
Tack, Ann-Charlotte Hammar Johnsson, för frågorna!
När det gäller polisen försöker vi nu utbilda massor av poliser. Får vi dem på plats? Det är inte så enkelt. Det är över huvud taget inte så enkelt att få poliser som har gått utbildning någon annanstans i landet att vilja flytta till landsbygden, för landsbygden har, som jag berättade i mitt anförande, länge dragits med en avsaknad av regionalpolitik. Så var det även när Ann-Charlotte Hammar Johnssons parti var det som ledde landet.
Man hade mycket stora rubriker, men utvecklingen gick åt samma håll, det vill säga åt fel håll. När det gäller drivmedelsstationer vill jag säga att om Ann-Charlotte Hammar Johnsson tror att 50 öres sänkning av skatten kommer att lösa problemet på landsbygden får hon nog ta en till sväng till Kitkiöjärvi.
Jag vill hävda att jag köper så mycket bränsle att jag vet var mina kostnader för drivmedel hamnar. Att försöka sätta mig på plats för att jag inte skulle veta vad drivmedel kostar och hur mycket det påverkar går inte. Jag är övertygad om att det behövs andra mediciner än att sänka skatten för drivmedel med 50 öre när vi vill fasa ut det fossila från samhället.
Vad gäller stödet håller jag helt med om det som regeringen har lagt på plats med de 70 miljonerna som ska gå precis till det här ändamålet.
Birger Lahti (V):
Tack än en gång, Ann-Charlotte Hammar Johnsson, för replikskiftet! "Lite över" - jag håller med om det om det skulle stanna vid att det handlar om sådana som brinner för sitt yrke i vårdsektorn och de här företagen.
Då skulle jag absolut inte ha något problem med att det blir lite över, men stora ägare som finns långt borta och inte tycker att det räcker med "lite över" har jag inte mycket till övers för. Det som människan inte kan välja bort borde marknaden hålla sig långt borta ifrån. Skolan är bara ett exempel.
Vi är snart unika i världen när det gäller att vi inte har några begränsningar på vinstuttag till exempel i skolsektorn. Jag hinner inte svara mer på det. Kort om poliser: vi försöker ge pengar till utbildningar, men det verkar inte vara så lätt att utbilda poliser.
Birger Lahti (V):
Jag måste bara få klarhet i en sak. Ann-Charlotte Hammar Johnsson nämner i anförandet och även i replikskiftet att regeringen stänger fullt fungerande kärnkraft. Man har tjatat så mycket om det att några tror att det är en sanning.
Det är mycket jag inte håller med Miljöpartiet om, och det är inte heller mitt uppdrag att försvara dem, men jag måste bara få klarhet: När har regeringen stängt fullt fungerande kärnkraft i Sverige? Man har pratat om 100 procent förnybart i stället för fossilfritt.
Man tog bort kostnader för kärnkraften med 4 1⁄2 miljard på årsbasis när man tog bort skatten på termisk effekt för att ägarna skulle kunna göra sina investeringar för oberoende härdkylning när det blev lagstadgade krav på det. De fick mer utrymme för att göra detta.
Ägarna till kärnkraftsreaktorerna väljer själva av ekonomiska, helt marknadsmässiga skäl att stänga. Man tjatar hela tiden om att regeringen har stängt. Jag kanske inte går i takt med regeringen och Miljöpartiet i många andra frågor, men här måste jag fråga: Var hittar jag det som Ann-Charlotte Hammar hävdar, att regeringen har stängt fullt fungerande kärnkraft?
Birger Lahti (V):
Så länge någon annan betalar tycker plötsligt Moderaterna att man kan socialisera elmarknaden. Det låter ju trevligt. En sak måste jag bara toucha. Jag tycker att Ann-Charlotte Hammar ska vänta med att korka upp champagnen för Bromma. Jag vet inte hur mycket du går i takt med din partiledare, men i dag kan man läsa att Ulf Kristersson är öppen för utbyggnad av Arlanda till förmån för att stänga Bromma.
Jag tycker att du i alla fall ska vänta med att öppna champagnen för att Bromma kommer att överleva.
Birger Lahti (V):
Tack, Helena Lindahl, för repliken! Jag tror också att det som är lite unikt i vårt utskott är att vi försöker att hitta samsyn i de frågor där vi har samsyn. Jag hade hoppats att även Centerpartiet skulle rösta på Vänsterpartiets reservation, som skulle ha lett ett steg närmare en mineralavgift, men det gläder mig att jag hör signaler som tyder på samma sak.
Vi vill att mer av värdena som skapas där ute tillfaller regionerna där de utvinns. Som jag sa om Jokkmokk är det inte rimligt att Jokkmokk i dag bidrar med, tror jag, 12-13 procent av energiförsörjningen och ändå är den fattigaste kommunen i hela landet. Det gläder mig att höra sådana signaler.
Birger Lahti (V):
Tack, Helena Lindahl, för replikskiftet! Det pågår givetvis en diskussion om vindkraften. Vi kommer inte att lyckas med vår gröna omställning om vi tror att vi ska ha förnybar elproduktion i de mått vi har om inte kommunerna får en ersättningsmodell som på något sätt tilltalar dem så att de säger ja - annars kommer det kommunala vetot att säga nej.
Det gläder mig att många andra också inser detta.
Birger Lahti (V):
I tidningarna får vi läsa att Liberalernas partiledare Nyamko Sabuni tänker väcka misstroende mot den nya miljöministern Strandhäll om hon inte före luciadagen ger besked om hur slutförvaret av det högaktiva kärnavfallet ska utformas. Samtidigt vet vi att det i fjol delvis offentliggjordes ett resultat av det så kallade lottförsöket Long term storage test.
Runt millennieskiftet släppte man ned gjutjärnsklädda cylindrar i urberget utanför Oskarshamn, och man tog nyligen upp dem ungefär 20 år därefter.
Resultatet visade att det skyddande kopparhölje som ska hindra gjutjärnet från korrosion hade rostat sönder tusen gånger snabbare än vad kärnkraftsbolagets teorier förutspådde. Har Liberalerna någon egen forskning som visar något annat?
Birger Lahti (V):
Tack, ledamoten Arman Teimouri, för svaret! Du gav i och för sig inte svar på min fråga om ni har någon egen uppfattning, eftersom det finns tester som visar på att kopparkapseln inte håller i så många år som man har förutspått. Resultatet, som bara handlar om 20 år, visar att den rostar sönder minst tusen gånger snabbare än vad kärnkraftsbolagets teorier visade på. Finland är ett jättebra exempel.
Men Finland var först i världen - read my lips - med att göra ett slutförvar. Säger inte det någonting om ifall det är klokt att vi ska stressa på det här eller om vi ska forska vidare. Jag håller med om att har vi tagit in skiten ska vi göra oss av med den, men hur är det inte jag som ska svara på.
Birger Lahti (V):
Jag ska göra det mycket enkelt för ledamoten Camilla Brodin från Kristdemokraterna att ge ett svar. Finns det någon avreglering som du tycker har blivit misslyckad i Sverige med allt som har hänt? Finns det någon avreglering som Kristdemokraterna inte tycker blev bra?
Birger Lahti (V):
Jag trodde att Kristdemokraterna hade en bild av hela förloppet. Vi har haft avregleringar från början av 90-talet med massor av verksamheter som man har avreglerat. Jag bor på landsbygden. Jag ser vad som har drabbat landsbygden. Det är mycket som inte skulle fungera alls om vi inte skulle ha statlig inblandning.
Men ändå låter det i det anförandet som kristdemokraten Camilla Brodin håller som att det är mycket som behöver privatiseras ytterligare. Jag tar bara ett exempel, eftersom jag inte tror att Camilla Brodin har koll på sådant. LKAB var i början på 80-talet i en mycket dålig sits. Om det hade varit privatägt hade vi aldrig haft kvar någon gruvbrytning i Kiruna eller Malmberget. Det är jag övertygad om.
Eftersom det finns en statlig ägare som har en långsiktighet finns den kvar i dag. Den har levererat tiotals miljarder efter det till staten. Det finns många sådana verksamheter som jag skulle kunna gå in på. Jag trodde att Camilla Brodin var säker och ville privatisera ytterligare. Jag kan ställa ytterligare en fråga. SCA är ett privatägt bolag. Sköter det skogarna bättre än Sveaskog, som är ett statligt bolag?
Birger Lahti (V):
Jag tackar för frågan från liberalen Teimouri. Absolut, det finns massor av bolag där staten bör vara med. Först och främst: Om man tjänar pengar någonstans, är det fel att staten tjänar pengar? Det var staten som tog ansvar när pandemin slog till. Då stod alla med mössan i hand, och staten blev sittande med svartepetter. Är det fel att staten tjänar pengar?
Ett typiskt exempel är LKAB, som har inbringat miljardbelopp till statskassan. De hade inte funnits om ett liberalt parti hade styrt Sverige när krisen slog till i början av 80-talet. Sveaskog är ett annat. Jag ställde frågan till Kristdemokraterna om de tycker att privata bolag gör det bästa jobbet på en konkurrensutsatt marknad. Jag frågade om SCA sköter skogen bättre än Sveaskog.
Jag har inget emot SCA i det; jag ville bara fråga om SCA sköter skogen bättre än Sveaskog. Det finns massor av bolag där jag tycker att det är viktigt att staten är med och finns på banan. Det borde egentligen vara staten som driver alla bolag som utvinner och exploaterar våra naturresurser. Med det sagt har jag fortfarande inte fått ett komplett svar.
Du tycker att allt har varit bra, Arman Teimouri, med en liberal syn på att man ska avreglera alla marknader. Det finns ingenting du kan peka på som har misslyckats i Sverige. Jag tackar för det svaret. Det tar jag givetvis med mig in i valrörelsen.
Birger Lahti (V):
Min fråga går givetvis till Gardfjell eftersom hon citerade mig lite grann i anförandet. Jag sa aldrig att jag tycker att biologisk mångfald inte är viktig. Men jag sa att vi inte träffar rätt med EU:s skogspolitik när det gäller den biologiska mångfalden.
Det låter ju lite grann som om Miljöpartiet skulle vara med på att svensk skogspolitik är en nationell angelägenhet. Jag tog exemplet med Frankrike och Sverige. Jag vet att det finns rödlistade arter på vad som kallas hot spots, där de är betydligt mer hotade än de arter vi har i Sverige. Men ändå vill man peka på att 30 procent är vad som behövs för att skydda den biologiska mångfalden.
Jag skulle aldrig kunna säga att det inte är viktigt med biologisk mångfald och att vi bara kan köra över arterna. Det tror jag inte att någon vill, för vi vet inte vad som behövs i medicinsk forskning eller annat i framtiden. Men jag vill fråga Maria Gardfjell: Är det rätt att göra som man gör i Frankrike? Enligt kommissionen behöver man fyra gånger mindre av deras skogslevande arter för att klara av den biologiska mångfalden än vad man behöver i Sverige. Jag får inte ihop det.
Varför är det så viktigt att lyssna på kommissionen när det gäller biologisk mångfald? Det var det exemplet jag tog. Jag väntar gärna på svar.
Birger Lahti (V):
Tack för svaret så här långt, Maria Gardfjell! Du svarade inte riktigt på det jag frågade om. Det finns skogslevande rödlistade arter även i Frankrike. Med EU-kommissionens sätt att se på detta blir det bara kvantitet som avgör vad vi behöver. Vi träffar inte ens rätt i Sverige med den ambitionen.
Vad hjälper det att vi lämnar 30 procent och skyddar allt i norra Sverige när det finns betydligt fler arter i det bälte som vi kallar för nordvästra Sverige, som många vill skydda helt? Vi träffar inte rätt även om vi skulle uppnå 30 procent i landet om allt ligger i norra Sverige. Det finns betydligt fler arter i södra Sverige. Det är ädellövskogar och naturbetesmarker där det finns andra arter än i norra Sverige.
Det blir lite samma sak om man jämför Frankrike och Sverige när det gäller vilka arter som behöver skyddas och i vilken mån. Jag vill bara påpeka det för Maria Gardfjell. Den biologiska mångfalden är absolut viktig, och den ska vi fixa i Sverige. Men att ty sig till en kommission där man har pekat ut kvantitet som ett mål för att nå detta blir bara fel.
Det är därför jag säger att det då inte blir nationell kompetens som ser till att vi sköter skogen så att vi klarar både biologisk mångfald och en produktion som gör att vi har långlivade produkter från skogen, som är målet, som jag har hört från de flesta partier.
Birger Lahti (V):
Tack, Lorentz, för dina kommentarer! Jag vet inte vilka signaler Lorentz, som bor i en storstad, får. Jag förstår att de kan vara annorlunda än dem jag får. Våra förslag bygger på en tillfällig sänkning av priserna eller ett pristak under tre månader för att dessa företag - jag nämnde bara två stycken - ska få tid att omförhandla sina avtal med sina uppdragsgivare.
Jag tycker, precis som Lorentz, att det inte är hållbart att staten subventionerar bränslen. Men när vi pratar om det här taket är det faktiskt skatter, moms och sådana grejer som utgör toppen ovanpå priset. Som jag nämnde tycker jag att det blir fel om vi har helt andra priser än våra grannländer. Vi kan titta på vår livsmedelsförsörjning och andra branscher som drabbas.
Jag vet inte hur det skulle gå åt mindre bränsle. Den här i Stockholm som är rik kommer att köpa bränsle oavsett vad det kostar. Men de som bor på landsbygden säger att de ska säga upp sig från jobbet för att de inte har råd att ta sig dit. Man pratar mycket om elbilar. De finns inte på hyllan. Den här människan sa: Jag har försökt göra en kalkyl - jag skulle till och med kunna låna pengar.
Då säger man: Ja, det går bra - om ungefär ett år är bilen på plats. Vad ska jag säga till den här personen? Ni hade förslag om en skattesänkning på landsbygden, Lorentz. Det låter jättebra. Men krävs det mindre bensin för att den här människan ska kunna ta sig till jobbet? Nej - utsläppen blir precis desamma. Vi försöker hitta ett system som funkar här i dag för dem som drabbas jättehårt. Det tycker jag faktiskt att Miljöpartiet missar.
Birger Lahti (V):
Tack än en gång, Lorentz, för replikskiftet! Vänsterpartiet lade för en månad sedan fram ett utskottsinitiativ i finansutskottet med innebörden att regeringen bör återkomma med kompensatoriska åtgärder för dem som drabbas mest. Vi hade haft lite tid. Jag vet inte om Miljöpartiet stöttade det.
Om man kunde stoppa de pengar som Miljöpartiet vill subventionera landsbygden med i tanken i stället för bränsle skulle jag köpa ditt argument, Lorentz Tovatt. Men så länge som det är bensin eller diesel som man måste köpa för dessa pengar för att ta sig till jobbet, skjutsa barn eller utföra andra sysslor blir det ingen skillnad i utsläpp. Det blir ingen skillnad när det gäller de rika personernas utsläpp i Stockholm, för de kommer att köra lik förbannat.
De kommer att köra även om det skulle kosta 40 spänn litern, för de har råd med det. Men på kort sikt har vi sagt att vi lyssnar på folk där ute. De ska kunna ta sig till jobbet och ha en normal vardag. De ska i alla fall överleva. Då är det detta vi gör på kort sikt. Jag har all respekt för att man vill ha åtgärder som inte spär på klimatnödläget. Det är vi med på.
Men på kort sikt är det också symbolpolitik när man inte har några alternativ. Som jag sa finns det ingen laddinfrastruktur. Det finns inte bilar på hyllan - ett år tar det att få en bil levererad. På kort sikt är detta alltså det bästa vi förmår göra. Om man kunde lägga pengar i tanken i stället för bränsle skulle jag köpa Lorentz Tovatts argument, men inte annars.
Birger Lahti (V):
Min fråga går till näringsminister Thorwaldsson. Det har inte undgått någon som följer nyheter om energirelaterade frågor eller frågor över huvud taget om bränslepriser och el hur detta drabbar oss i Sverige. Det finns givetvis branscher som drabbas olika hårt beroende på hur avtal om bortsättning och andra uppdrag är utformade. Men allt kommer så småningom att drabba oss konsumenter.
I värsta fall tappar vi dessa företag, som då ersätts med utländska alternativ. Det är inte bra för oss av massor av anledningar. Det kan handla om transportföretag, åkerier, skogsföretag och bönder - ja, alla som saknar alternativ till exempelvis fordon som måste använda diesel. Det handlar om företag som drabbas oproportionerligt och som rent av riskerar att slås ut av de höga dieselpriserna. Fru talman!
Vad kan eller ska regeringen göra för att dämpa konsekvenserna för dessa företag?
Birger Lahti (V):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag saknade dock något om konsekvenserna eller ett besked om vad regeringen tänker göra för de här företagen. Att det var låga priser i fjol på grund av pandemin hjälper föga. Det var en kort tid som priserna var låga, och det hjälper föga för de företag som inte kan ta igen det här på priset nästa morgon när de kör sina uppdrag och gör det de lever på, helt enkelt. Jag saknar fortfarande svaret. Vad kommer regeringen att göra för att dämpa konsekvenserna?
Annars har vi utländska företag som tar de här jobben.