Magdalena Andersson (S):
Jag var, precis som Fredrik Schulte påpekade, runt och pratade med Niklas Wykman och med ålderspresidenten. Bakgrunden är att Niklas Wykman kom med ett felaktigt påstående i talarstolen. Det kan hända att man kommer med en felaktig siffra, men problemet var att sist vi hade interpellationsdebatt kom Fredrik Schulte också med ett felaktigt påstående, så jag ville ta upp det som en ordningsfråga.
Det är lite svårt att ha interpellationsdebatter när det upprepade gånger kommer felaktiga påståenden från interpellanterna. Alla kan göra fel någon gång, men om det skulle vara ett mönster så är det bra att det blir en ordningsfråga på direkten, tycker jag.
Jag tror inte att det är bra för politiken att man kommer med direkt felaktiga uppgifter i debatterna, och jag tror dessutom att Moderaterna har tillräckligt bra argument utan att behöva göra på det sättet. Niklas Wykman och hans prat om de offentliga finanserna skulle vara mer trovärdigt om det inte var så att statsfinanserna var i sämre skick än de har varit sedan budgetsaneringen när Niklas Wykman lämnade Finansdepartementet i oktober 2014.
Vi hade då det största budgetunderskottet sedan den direkta, akuta budgetsaneringen. Det var resultatet av åtta år med moderater i Finansdepartementet. Den tidigare regeringen tog över statsfinanser i exceptionellt gott skick med stora överskott och ett strukturellt överskott.
Den tidigare socialdemokratiska regeringen hade sanerat statsfinanserna och sedan byggt upp en stabilitet i dem och betalat av stort på statsskulden. Sedan kom krisen. Jag har aldrig framfört någon kritik av hur man skötte statsfinanserna under själva krisen. Under själva krisen bedrev den tidigare borgerliga regeringen en ansvarsfull ekonomisk politik. Problemet var att man i slutet av den förra mandatperioden började slarva.
I takt med att krisen fasades ut och vi gick in i en period med bättre tillväxt fortsatte man med de ofinansierade skattesänkningarna.
Resultatet av det blev att vi fick det största budgetunderskottet sedan budgetkrisen på 90-talet och också ett stort strukturellt underskott - ett så stort strukturellt underskott i statsfinanserna att jag tog över statsfinanser som låg 75 miljarder ifrån den målsatta nivån. Det är resultatet av åtta år med moderater i Finansdepartementet.
Nu handlar det för den här regeringen om att ta ett fast grepp om statsfinanserna, att steg för steg beta av underskotten och föra tillbaka Sverige på en bana som är ansvarsfull, där vi får plus och minus att gå ihop, där vi slutar med stora, ofinansierade skattesänkningar och i stället ansvarsfullt finansierar reformerna krona för krona. Det är den politiken som den här regeringen har föreslagit, och det är den politiken vi kommer att stå för.
Vi kommer att ta ett fast grepp om statsfinanserna. Jan Ericson pratar om produktiviteten och menar att produktivitetsökningen i huvudsak beror på vilka personer som är på arbetsmarknaden. Vi har tittat lite närmare på det där på Finansdepartementet, och det visar sig att det inte riktigt är så enkelt. Hur sammansättningen på arbetskraften ser ut förklarar väldigt lite av den avsaknad av produktivitetsutveckling som vi har haft i Sverige under den borgerliga regeringen.
Det handlar snarare om problem med investeringar i näringslivet. Det handlar inte heller så mycket om sammansättningen mellan olika näringsgrenar, och det handlar inte om arbetskraftens sammansättning, utan det är brist på investeringar i näringslivet.