Kalle Larsson (V):
Nu är vi åter samlade för en flykting- och migrationspolitisk debatt i riksdagens kammare. Jag kan med några års perspektiv från kammaren på dessa frågor konstatera att en del framsteg har gjorts. I allt väsentligt är debatten i dag en annan än den var för 10-15 år sedan. Den stora förändringen av debatten har handlat om vad som diskuteras.
Det är nämligen oftare så nu att partier tar upp flyktingmottagandet - även statsrådet väljer den inriktningen i en artikel i dag - och de påstådda problem som det medför att människor söker sig till Sverige för att få skydd undan förföljelse. Detta beskrivs som den stora frågan. Kommer det för många? Varför bor de så trångt?
Vad ska vi göra åt problemen i en del kommuner? Låt mig säga att vi också har förslag, och jag återkommer till dem i debatten, om hur vi ska se till att människor får en värdig start på livet här i Sverige när de har kommit hit. Men vi vägrar från Vänsterpartiets sida att följa med i den utveckling som vi nu ser när debatten flyttar fokus.
Utgångspunkten för en flyktingpolitik och en migrationspolitik värd namnet måste vara de skäl som människor har att lämna sina hemländer. Vi har en värld som brinner, en värld där krig och väpnade konflikter rasar runt om i alla världsdelar, i det närmaste runt hela jordklotet.
Vi har en värld där människor förtrycks, förföljs och utsätts för diverse trakasserier därför att de har åsikter som staten ogillar, känner kärlek till en person av samma kön eller är kvinnor och hävdar sin mänskliga värdighet.
I en stor del av dessa konflikter runt om i världen medverkar Sverige dessutom indirekt genom vapenexport till att underblåsa konflikten. Herr talman!
Detta är den viktiga debatten - debatten om hur konflikter i världen skapar flyktingströmmar och debatten om hur klimatförändringarna tvingar människor att lämna sina hemländer, klimatförändringar skapade av den rika världens överkonsumtion.
Människor drivs av fattigdom och svält till andra delar av världen för att söka sin försörjning och överlevnad, fattigdom och svält som är framtvingad av de internationella institutioner som den rika västvärlden har byggt för att säkra sitt herravälde över världen och för att säkra sina företags vinster.
Det är inte för inte som de afrikanska länderna trots sin oerhörda rikedom på naturresurser i dag är länder varifrån många människor tvingas att fly. De tvingas fly från fattigdom, konflikter och förtryck.
En orsak till det är förstås att den rika västvärlden, Sverige inräknat, under så många år har rånat världsdelen på naturresurser, har stött odemokratiska diktatorer och har på många olika sätt medverkat till att människor har tvingats lämna denna liksom andra kontinenter. Så visst ska vi tala om flyktingmottagandet.
Visst ska vi tala om och föreslå olika åtgärder för hur människor ska kunna få ett liv som fungerar här i Sverige, både de som är födda här i Sverige och de som har kommit hit därför att de har tvingats till det.
Men om vi inte beskriver bakgrunden till varför människor tvingas fly har debatten förändrats på ett sätt som inte gynnar den som hävdar mänskliga rättigheter eller ens den som vill ha en logisk och begriplig diskussion om varför flyktingar faktiskt finns. Herr talman!
Jag måste säga att det senaste året inger oro därför att det som vi har sett under det senaste året är hur fler och fler partier - Göte Wahlström välkomnade just detta - har lämnat tankarna på att det behövs en grundläggande förändring av svensk asylpolitik och numera sluter upp bakom den politik som i allt väsentligt, jag återkommer till de nyanser som vi ändå ser, är den som socialdemokrater och moderater tidigare har fört gemensamt.
Folkpartiet, Centern och Kristdemokraterna gjorde sig i valrörelsen kända för att vara partier som ville se en annan flyktingpolitik. Det skulle vara intressant om företrädare för dessa tre partier som är här i dag kunde redogöra för på vilka punkter som flyktingpolitiken har förändrats med deras hjälp i regeringsställning. Och säg nu inte arbetskraftsinvandring en gång till, för det är inte svaret för den som tvingas fly från sitt hemland.
Det är svaret för den som söker ett arbete i en annan del av världen, och det är vi alla här i riksdagens kammare, såvitt jag vet, välkomnande inför, även om vi ser olika regler för hur det borde gå till. Några borgerliga företrädare nickar - det syns inte i tv-kameran, och det är därför som jag säger det - som om de inte kände till att vi här är överens om att arbetskraftsinvandring är någonting som bör öka. Herr talman!
Faktum är att det var Vänsterpartiet som väckte den första motionen här i riksdagens kammare om att se över frågan om behovet av arbetskraftsinvandring och hur den skulle utformas. Det går bra för den som önskar större kännedom om detta att söka i riksdagens protokoll. De senaste månaderna inger också oro. Vad är det vi har sett?
Vi ser hur den rika västeuropeiska unionen nu bygger upp murar runt sina yttre gränser. Frontex, som är EU:s gränsövervakningsbyrå, gör nu allt för att förhindra att människor ska kunna komma till EU och till Sverige för att få sin konventionsstadgade rätt att söka skydd undan förföljelse tillgodosedd.
Det sker med den svenska regeringens beredvilliga stöd. Det finns inga garantier för att den som möter Frontex militära fartyg i Medelhavet har rätt att söka asyl - tvärtom. Många är de som vittnar om motsatsen - hur fartyget bordats, hur man har sänts tillbaka till Afrika utan att ha fått sin rätt att söka asyl tillgodosedd.
Därför måste regeringspartierna i dag ge ett svar. Hur ska ni garantera att den som vill söka asyl i Sverige och i EU får den rätten tillgodosedd? Jag gissar att ni inte har uppfattningen att man inte ska ha denna rättighet. Det kan man annars lätt tro med tanke på att det i dag inte finns några lagliga vägar, eller åtminstone väldigt få lagliga vägar, till Sverige för att söka asyl.
Tvärtemot vad ledande socialdemokrater under de senaste veckorna har hävdat i olika politiska sammanhang finns det ingen vanlig väg att söka asyl. Människor hänvisas snarare till flyktingsmugglare, inte därför att de vill satsa kanske 100 000 kronor på att ta sig hit utan därför att de måste.
Jag känner inte många, jag känner nog ingen, som skulle satsa 100 000 kronor på att ta sig till Sverige och söka asyl om det fanns ett vanligt sätt att ta sig hit. Logiken i denna uppfattning är bekymmersam. Vi har också sett hur människor avvisas till andra EU-länder, exempelvis Grekland.
Det görs med stöd av Dublinförordningen, en förordning som Sverige har undertecknat och som handlar om att man ska söka asyl i det första landet inom EU som man har satt ned sin fot i. Det kan vara Italien, det kan vara Spanien, och det kan vara Grekland. Det är ofta något av de länder som ligger vid EU:s yttre gräns, företrädesvis vid Medelhavet.
Men avslöjanden har nu visat att förhållandena i flera av dessa länder, inte minst i Grekland, för dem som återsänds varit inte bara bristfälliga utan fullständigt oacceptabla.
Därför är regeringen också svaret skyldig i fråga om vad man avser att göra för att ingen ska sändas tillbaka till Grekland eller något annat land enligt Dublinförordningen och där riskera en omänsklig behandling eller misshandel eller att återsändas till en situation i sitt ursprungsland där man riskerar förföljelse, tortyr och trakasserier.
Jag ser fram emot att migrationsministern i sitt anförande säger något, och gärna något konkret, om vad man avser att göra för att förändra situationen på den punkten. Jag sade att vi har en oroväckande utveckling framför oss. Det beror förstås på vilken väg vi väljer. Låt oss ta anhöriginvandringen som ett sådant exempel.
Där har såväl Folkpartiet som Moderaterna nu väckt förslag i den allmänna debatten, men de har ännu inte nått riksdagens kammare, som går ut på att man inte ska få återförenas med sina barn eller med sin make eller maka i Sverige, trots att man har fått tillstånd att stanna här.
Nej, man ska ändå inte få återförenas förrän man har klarat av att skaffa ett arbete, trots den diskriminering av invandrare som vi ser på arbetsmarknaden, och förrän man har klarat av att skaffa ett boende som staten godkänner som rimligt, trots att vi också där känner till svårigheterna för många invandrade att få en bostad. Också där finns en öppen och rå diskriminering.
Kan det verkligen vara ett kommande regeringsförslag att man inte ens ska få ta sina barn till Sverige trots att man själv har fått tillstånd? Vad säger Centern och Kristdemokraterna egentligen om detta? Ja, i den allmänna debatten har Kristdemokraterna invänt. Från Centern har vi inte hört någonting.
Men är det bara invändningar i medierna man gör för att sedan vid kommande regeringssammanträden ändå vika sig och acceptera att detta förslag om en begränsad anhöriginvandring läggs på riksdagens bord? Där är såväl Centern som Kristdemokraterna i dag svaret skyldiga. Det finns ändå, herr talman, möjligheter att avsevärt förbättra mottagandet jämfört med hur det ser ut i dag.
Vi gör inte den enskilde till den som bär skulden för trångboddhet eller för att man lever i en social situation som inte är hållbar. Vem skulle själv villigt välja att leva under sämre förhållanden än man har möjlighet till? Vem i denna kammare skulle välja att bo tolv personer i en tvårumslägenhet och alltså inte ha en egen lägenhet, en stor lägenhet, för sin familj?
Och varför skulle människor med invandrarbakgrund vara annorlunda än de ledamöter vi ser i denna kammare av vilka, såvitt jag kan se, inte många har invandrarbakgrund? Nej, herr talman, det handlar om att ställa krav på dem som kan agera, om att ställa krav på kommunerna. Självfallet öppnar möjligheterna för kommunerna för att ta ansvaret och ge ett värdigt boende och en värdig mottagning.
Därför lägger vi i Vänsterpartiet i vår budgetmotion fram förslag om ett omfattande ökat stöd för kommunmottagandet. Men det måste också till någonting mer för att bryta motståndet hos de kommuner som vägrar att ta emot någon alls av dem som fått uppehållstillstånd i landet. Därför ställer vi också krav på en tvingande lagstiftning som gör alla kommuner skyldiga att ha ett mottagande.
Vi lyssnar gärna på kommande inlägg och repliker från socialdemokratiskt håll om hur man i dag ställer sig i den frågan. I gårdagens debatt om arbetsmarknadspolitiken framstod det som att man snarare ville ställa krav på dem som kommer hit att flytta dit där jobben finns. Men samtidigt har partiordföranden sagt att man vill ha en tvingande lagstiftning.
Ta replik nu eller anmäl er på talarlistan senare och berätta vad som är den socialdemokratiska positionen! Herr talman! Låt mig också säga några ord om de tusentals människor som i dag lever i Sverige utan papper - människor som har kommit hit på olika vägar.
Några har sökt asyl men inte blivit beviljade asyl i den hårda verklighet som Migrationsverket och både den tidigare och den nuvarande regeringen har skapat. Andra har kommit hit i hopp om att få en bättre framtid. Några har stannat här efter det att deras besöksvisum har gått ut. Alla lever de här utan den sociala trygghet som vi andra är väldigt vana vid. De lever här utan möjligheter att ställa krav på sin arbetsgivare.
Löner på 20, 30 eller 40 kronor i timmen är inte ovanliga. Man har ingen möjlighet att klaga på villkoren och ingen möjlighet att invända mot en arbetsgivare som behandlar en dåligt. Gör man det är risken stor att man sänds tillbaka till en verklighet som man inte längre klarar av att leva i. Från Vänsterpartiets sida ställer vi krav på garanterad rätt till sjukvård för den som är gömd.
I det sammanhanget yrkar jag bifall till reservation 10. Jag har noterat att Socialdemokraterna yrkat bifall till flera av de reservationer som vi gemensamt lagt fram. Jag återkommer helt kort till det i avslutningen. Vi ställer också krav på rätten till skolgång. Även barn till gömda ska ha den rätten. De ska inte riskera att bli gripna när de försöker lära sig någonting. Vem går då till skolan?
Och vilken framtid bygger vi, oberoende av vad man anser om föräldrarnas skäl för att få stanna i landet, för de barn som inte är skyldiga till annat än att de har följt med sina föräldrar? Vi vill i dag höra vad regeringen är beredd att göra för de papperslösa. Gemensamt med Göte Wahlström frågar jag: Är ni beredda att bevilja skadestånd till den papperslöse som utnyttjas som svart arbetskraft?
Är ni beredda att avskaffa det som i utlänningslagstiftningen kallas för illegalt arbete? Och - här skiljer jag mig på ett grundläggande sätt från Göte Wahlström - är ni beredda att göra det som verkligen skulle lösa situationen för den som lever utan papper, nämligen att bevilja rätten att stanna här, att ge papper till dem som är papperslösa? Jag har inte sagt så mycket om arbetskraftsinvandringen.
Jag räknar, herr talman, med att andra gör det i den här debatten. Men från vår sida kommer vi inte att acceptera att det är det enda svaret som i dag avges. Arbetskraftsinvandring är ju svaret på vissa frågor och för vissa människor men långt ifrån för alla. Även om en del saker har förändrats till det sämre - till exempel har partiers positioner förändrats i en mer restriktiv riktning - tvekar Socialdemokraterna fortfarande.
Vi noterar och även välkomnar - låt mig öppet och klart säga det - att man numera både är beredd att ge gömda barn skolgång och tycker att det som borde vara fullständigt självklart, nämligen att man på Migrationsverket har god kunskap om kvinnors asylskäl, nu också blir verklighet. Det här är nya positioner för Socialdemokraterna men också viktiga förändringar som vi sett.
Att man också nämner papperslösas situation är ett steg framåt, även om man inte är beredd att göra någonting som löser situationen för de papperslösa. Omdömet beträffande Socialdemokraterna får väl än så länge bli: framåt men aldrig glömma. Herr talman! Avslutningsvis: Debatten får inte förskjutas. Att bara tala om kommunmottagandet och om problem när människor kommer hit är inte tillräckligt.
De sakerna måste vi lösa. Vi lämnar förslag om hur det kan göras. Men minns man inte grundorsaken till att människor flyr då blir varje människa som kommer till Sverige en belastning, ett problem, ett bekymmer som måste lösas.
Därför tror jag att det är avgörande att vi också minns de väpnade konflikter som pågår i Irak och Afghanistan samt det förtryck och den tortyr som människor i fängelser i Iran och Algeriet men också i Bangladesh och i många latinamerikanska länder utsätts för. Tappar vi det fokuset då har vi tagit fel riktning.
Därför kommer vi att fortsätta att från talarstolen i denna kammare försvara rätten till asyl, kräva att murarna runt "Fästning Europa" bryts ned och hävda att varje människa som flyr till Sverige undan förföljelse ska få möjlighet att stanna här.