Veronica Palm (S):
Man blir lite orolig när statsrådets ambition är att upprätthålla den kvalitet vi har i dag när vi ser att kvaliteten i förskolan försämras och ser att man knölar in motsvarande en unge till i varje förskolegrupp i varje förskola i hela landet.
Jag vet att personal och personaltäthet är kvalitet i förskolan och att man måste våga satsa på detta, men där har regeringen gjort en annan prioritering. Det är en annan diskussion om hur man väljer att använda de gemensamma resurserna. Jag tror inte att skattesänkningar till dem som har det allra bäst är lösningen på alla frågor och alla problem. Jag tror att vi också måste våga satsa på till exempel förskolan.
När det gäller kompensation till den som inte får en förskoleplats kan det låta vällovligt, men problemet är att man inte vill ha pengar. Man vill inte anställa en barnflicka. Man vill inte ge mormor lite extrapengar för att hon ska ta hand om barnet. Man vill ha en förskoleplats.
Man vill ha en pedagogisk, bra verksamhet för sina barn för att man ska våga och vilja arbeta kanske heltid när barnen är små. Det gör mig därför orolig att statsrådet inte verkar se några problem med det kommunala vårdnadsbidragets införande.
Jag ser problemen, och många av mammorna och papporna i denna stad ser problemen. På Södermalm ser man dem när föräldraledighetstiden har löpt ut och man inte får barnomsorg för att barnomsorgsgarantin inte uppfylls. Detta kan tolkas lite olika. När vi hade en socialdemokratisk majoritet i Stockholm tolkade vi det som att det var inom stadsdelsnämndsområdet.
Nu blir det tekniskt, men Stockholm är en stor stad, och vi tolkade det som att det gäller inom varje område. Det är klart att det rent lagstiftningsmässigt dock är hela staden, så om man erbjuder en plats i Hässelby till den som bor i Rågsved är det att uppfylla barnomsorgsgarantin. Jag tycker att det är tveksamt ur ett socialt perspektiv. Jag ser också problemen på andra områden.
Både statsrådet och jag vet att en förskola i Rinkeby-Kista har tvingats lägga ned bara på grund av införandet av vårdnadsbidraget, eftersom barnunderlaget sviktade. Det finns inte färre barn; det finns många barn i Rinkeby-Kista-området. Det finns många mammor som behöver detta stöd, och det finns många barn som behöver få den första kontakten med det svenska språket.
När mammorna erbjuds 3 000 kronor i månaden för att inte ha sina barn på förskolan ställs dock mammorna längre bort från arbetsmarknaden - det blir svårare att integrera sig och svårare att komma in på arbetsmarknaden - och barnen får inte den första viktiga kontakten med det svenska språket förrän kanske när man börjar skolan. Det är också ett problem, och det är en effekt av vårdnadsbidraget. Man kan säga: Det är så få som väljer detta, kan inte de få ha det? Ja, så hade det väl kunnat vara.
Jag tycker att det är helt okej; den som inte vill ha sina barn i förskolan får gärna vara hemma. Att dra resurser från den gemensamma förskolan för att barn inte ska vara i förskolan tycker jag dock inte är rätt. Så sker alltså. I Rinkeby-Kista ser vi att förskolor läggs ned på grund av vårdnadsbidraget. På Södermalm ser vi att barn inte får rätt till barnomsorg på grund av vårdnadsbidraget, och man erbjuds vårdnadsbidrag. Jag tycker att detta är problematiskt, och jag har en fråga till Nyamko Sabuni.
När vårdnadsbidraget nu finns och är en del av regeringens politik, ser du några problem med ett kommunalt vårdnadsbidrag ur ett barnperspektiv?