KBLab/rixvox huggingface dataset:
Shadiye Heydari (S):
Först vill jag tacka finansminister Anders Borg för svaret. Ett servicekontor behövs i Angered. Det är därför jag skrev en ny interpellation. Det är oroväckande att inte ens de som bor i Angered känner till att man kommer att lägga ned kontoret och flytta till centrala Göteborg.
Detta har upprört boende, alla göteborgare och även företrädare för ett flertal partier. Som jag sade förra gången är det 50 000 invånare i Angered. Kontoret har besök av många personer. Det är ca 230 personer som besöker kontoret. Det är inte bara på grund av att de har dåliga lokaler som de vill flytta.
Det är på grund av att de har så många besök att de inte klarar av trycket. De borde kanske anställa fler i stället för att flytta lokalen till centrala Göteborg. Som ministern sade i sitt svar är det Skatteverket som organiserar sin verksamhet. Det är inte ministerns ansvar att göra detta. Men om inte myndigheten sköter sig, vem ansvarar för det, ministern?
Är det inte du som har det ansvaret? Jag går tillbaka till utredningarna som nämndes. Det är 70 procent av de återkommande besöken som görs av personer med utländsk bakgrund. Det är något som talar för att det finns ett behov i Angered. Det står i rapporten från Försäkringskassan att vissa grupper av olika anledningar kommer att vara i behov av ett personligt möte.
Det är också ett klart besked till ministern. Vad gäller rapporten från Statskontoret säger man att cirka en femtedel av besökarna vid de gemensamma servicekontoren har ärenden till flera myndigheter vid ett och samma besökstillfälle. Det är positivt att de kan samarbeta om de kan få vara kvar i Angered.
Detta visar att det i dagsläget finns ett stort behov av personliga möten och lokal närvaro i Angered. Servicekontoret behövs. Hur tolkar finansministern detta? Min andra fråga till finansministern är om han utifrån de två nya utredningarna är beredd att ompröva sitt ställningstagande och verka för att servicekontoret i Angered ska bevaras.
Shadiye Heydari (S):
Jag ska tacka ministern för undervisningen. Det verkar som om jag inte kände till reglerna. När det gäller servicen är det så här: Den service vi har är bra, så låt oss ha servicen kvar. Problemet är att man kommer att förstöra för de boende i Angered genom att flytta kontoret till centrala Göteborg. Det är det som det handlar om.
I den förvaltningspolitiska propositionen Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt skriver regeringen att myndigheter ska tillhandahålla service med god tillgänglighet och kvalitet. Samtidigt är det regeringen som har det övergripande ansvaret för att tillgången till service och servicens kvalitet är likvärdiga i landet.
En utgångspunkt för servicegivande är att myndigheterna tar hänsyn till befolkningens skilda behov och förutsättningar. Jag upprepar vad jag sade tidigare. Det finns ett stort behov i Angered. Servicekontoret har dagligen besök av många som kommer dit av olika anledningar.
Ett annat problem vi har är att om Skatteverket inte ändrar på sitt beslut på grund av prestige kommer man att belasta våra ungdomar med att göra skattekontorets arbete. De får nämligen sitta och översätta de krångliga blanketter som finns. Det blir de som får sitta och hjälpa sina föräldrar att fylla i blanketterna. Det finns även ungdomar som har svårigheter med det.
Tycker ministern att det är okej att vi ska belasta våra ungdomar med detta? Vad anser ministern är service med god tillgänglighet och kvalitet? Är det inte regeringen som har det övergripande ansvaret?
Shadiye Heydari (S):
Jag har full respekt för myndigheten. Självklart ska myndigheten ha handlingsfrihet. Detta handlar dock om statens medel. Om myndigheten inte sköter sig, vem ansvarar då? Vem ska se till att myndigheten sköter sig på rätt sätt? Det handlar om tillgänglighet och bra service till medborgarna. Det handlar också om att man ska använda statens medel på rätt sätt och där de behövs. De behövs hos oss i Angered, punkt slut! Personliga möten är viktiga för oss.
Det handlar om tryggheten för de boende. Angeredsbornas vädjan är att statsrådet gör något. Grip in och stoppa beslutet! Prestige är inte styrka! Det vill de att jag ska skicka med i den här debatten. Min fråga till ministern är om han utifrån debatten och de två nya utredningarna är beredd att ompröva sitt ställningstagande och att verka för att servicekontoret i Angered blir kvar.
Avslutningsvis vill jag lämna över Angeredsbornas namnunderskrifter till ministern. De har skrivit under för att påverka detta och stoppa flytten av kontoret till centrala Göteborg. Vi behöver ha kontoret kvar!
Shadiye Heydari (S):
Först vill jag tacka utrikesministern för svaret. Samtidigt vill jag hälsa ministern välkommen hem till Sverige. Herr talman! I vårt fantastiska land Sverige bor människor från nästan hela världen. De har anhöriga som bor kvar i sina gamla hemländer och som gärna vill besöka dem någon gång i livet. Samtidigt finns en annan grupp som vill komma hit för att studera eller som turister.
Processen är mödosam för många viseringssökande. Det handlar inte enbart om att fylla i en blankett. Det handlar om tid, pengar och säkerhet samt om två eller tre resor för många viseringssökande. Eftersom Sverige inte har någon ambassad i många länder måste de viseringssökande resa till grannlandet för att söka visum.
Det innebär att man först åker dit för att boka en tid. Sedan blir man kallad till en intervju. Antingen får man en tid samma dag eller under samma vecka. Sedan måste man komma tillbaka till ambassaden för att få ett besked. Det handlar alltså om tre resor. Jag tycker inte att detta är snällt mot de människor som vill besöka sina anhöriga.
Det handlar många gånger om barnfamiljer eller äldre personer, som har svårigheter att ta sig till ambassaden. Det är lättare för ungdomar, studenter eller kanske affärsmän att ta sig till de här länderna för att söka visum. Min fråga i det första fallet är: Kommer ministern att vidta några andra åtgärder beträffande detta?
Shadiye Heydari (S):
Det är glädjande att ministern tycker att det är viktigt att man ska underlätta för viseringsansökningar och att man ska samarbeta med andra. I sitt svar sade ministern att man har utvecklat detta en hel del. Det är jättebra. Tjänsteföretagen finns kanske inte i alla länder. Ministern nämnde Ryssland, Kina och Indien i sitt svar. Det gäller inom landet.
Men det finns andra länder som inte har den möjligheten eller har någon ambassad i det egna landet. Då måste man resa till grannlandet för att söka visum. Ministern nämnde också i sitt svar att man samarbetar med andra EU-länder som har representationer i de här länderna. Det vore bra om man kunde utveckla detta så att man åtminstone slipper åka dit tre gånger.
Det vore bra om man kunde komma dit, anmäla sig och sedan få komma på en intervju i stället för att åka dit tre gånger. Det vore bra om vi kunde hjälpa människor att slippa alla dessa resor. Det handlar om deras säkerhet och om pengar. Det kostar ju pengar att åka åtta till tolv timmar. De kommer dit och är trötta. De har ingenstans att sova.
Det är inte säkert att man får en tid samma dag, och då måste man bo någonstans också. Alla har inte anhöriga där, då måste de bo på hotell och de kostar pengar. Jag tycker inte att det är okej. Jag vill ställa en fråga till ministern om detta. Det har skett en stor utveckling i de här regionerna i Ryssland, Kina och Indien.
Jag vill fråga utrikesministern hur vi kan få till stånd samma utveckling i bland annat irakiska Kurdistan och i länder i Afrika söder om Sahara, till exempel Gambia.
Shadiye Heydari (S):
Jag tänker på den tekniska utvecklingen. Man skulle kunna söka första gången via nätet och slippa åka till ambassaden. Man skulle kunna gå in och anmäla att man vill ha en tid. Nu finns det ju olika system där man kan boka in sig. Man kan se att det finns en dag ledig och boka in sig för en intervju på ambassaden den dagen.
Då skulle man åtminstone slippa den första resan. Då är det två resor kvar. Den möjligheten borde man kunna se över. Jag hoppas att ministern kan ta med sig den här frågan och se till att det sker en förändring. Tänk om ministern själv var tvungen att åka till Finland för att söka visum för att åka till Kanada. Hur det skulle det kännas? Det här är inte så roligt. Jag har en sista fråga.
Jag vet att ministern tidigare har påpekat att honorärkonsulaten inte har befogenheten att utfärda visum eftersom de inte är myndigheter. Men skulle de åtminstone inte kunna ta emot ansökningar till den första intervjun? Jag vill lämna den frågan till ministern.
Det vore bra om utrikesministern kunde ge honorärkonsulaten samma befogenheter. De är inte en myndighet och kan därför inte utfärda visum, men de kanske kunde ta emot ansökningar eller boka tid för en intervju.
Shadiye Heydari (S):
Först vill jag tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Anledningen till att jag ställde min fråga är att jag är allvarligt bekymrad över hur oseriösa arbetsgivare utnyttjar praktikanter och missbrukar regelverket.
Jag kommer dagligen i kontakt med människor i olika sammanhang, på verksamhetsmöten, föreningsmöten, på gator och torg, som har en olycklig historia. Herr talman! Det är glädjande att arbetsmarknadsministern delar min uppfattning och säger att det är oacceptabelt om regler missbrukas och olyckligt om människor utnyttjas av oseriösa arbetsgivare.
Det är bra att ministern ställer krav på Arbetsförmedlingen att sköta sitt uppdrag. Tyvärr fungerar det inte alltid. Praktikplatser har ofta en avgörande roll för många arbetssökandes framtid.
Men det finns en stor grupp av arbetssökande i vårt land som går på ett antal praktikperioder som inte leder till något arbete utan bara till en ny praktikperiod. Anledningen till att jag skrev denna interpellation var att många praktikanter med hjälp av Arbetsförmedlingen får ekonomiskt stöd för att praktisera i hopp om att få ett arbete i framtiden.
Enligt den information jag har fått av många deltagare eller praktikanter blir många utnyttjade av arbetsgivaren på praktikplatsen. Arbetsförmedlingen har ansvaret för detta, eftersom det är de som betalar stödet till de oseriösa arbetsgivarna. Det måste finnas en bättre kontroll av de oseriösa arbetsgivarna. Herr talman!
Jag är fullt medveten om att jag som politiker och riksdagsledamot inte kan gå in i enskilda ärenden. Men jag träffade en kvinna för ett tag sedan som berättade en ofattbart märklig historia för mig. Denna kvinna hade en fast anställning på en restaurang i en av de mellanstora kommunerna i Sverige.
Restaurangen byter ägare, och hon blir uppsagd på grund av arbetsbrist. Den nya ägaren erbjuder henne en praktikplats i stället, och Arbetsförmedlingen godkänner detta. Detta är ett fall bland många där människor utnyttjas av oseriösa företagare som Arbetsförmedlingen godkänner. De bedriver sin verksamhet med hjälp av praktikanter.
Enligt regelverket ska Arbetsförmedlingen inte godkänna det när anordnaren inte har ett rekryteringsbehov. Ändå skedde detta. Hur ser arbetsmarknadsministern på detta?
Shadiye Heydari (S):
Jag tackar ministern för svaret. Hillevi Engström sade att man ska slå larm. Det jag lovade den här personen i första hand var att skriva en interpellation och ställa frågan till ministern. Samtidigt är det självklart så att man reagerar. Jag hjälper många människor. Ministern får komma till Göteborg och fråga göteborgarna vad de tycker.
Så här är det: När jag som politiker ringer till Arbetsförmedlingen blir de inte glada över att jag ringer och säger att jag sitter i Sveriges riksdag. Jag brukar säga till praktikanterna att de får vända sig till Arbetsförmedlingen, men det är inte så säkert att de vågar göra det. De är ju rädda att mista sin plats och att Arbetsförmedlingen inte ska hjälpa dem med nästa praktikplats i och med att de inte har klarat den första platsen.
Ministern sade att det här är en principfråga. Det förstår jag. Vi är medmänniskor och ska hjälpa varandra. Det ska vi göra, och det gör jag också. Självklart är arbetspraktik viktigt för oss alla. Det är genom det man kan komma i kontakt med nya arbetsgivare och få ett arbete. Vad är målet med en praktikplats? Ministern har själv skrivit om det i sitt svar, och jag vill också gå in på det.
Så här skriver arbetsministern i sitt svar: "Målet med praktik är att individen ska få yrkeserfarenhet och i och med det stå bättre rustad för att kunna få ett arbete. Ett annat mål kan vara att erbjuda deltagaren möjlighet att praktisera sitt yrke och på så vis behålla kontakten med arbetslivet.
Individen får också en arbetsgivarreferens genom att arbetsgivaren förbinder sig att utfärda ett intyg efter avslutad praktik." Jag tycker också att detta är viktigt, men jag tycker att det behövs bättre kontroller av företagare så att detta inte kan missbrukas. Vad tycker ministern om det fall jag nämnde tidigare? Jag fick inte något svar på det.
Tycker ministern att Arbetsförmedlingen gjorde rätt i att godkänna hennes praktikplats och ge henne det stödet när hon redan hade en fast anställning på restaurangen som hon blev uppsagd från på grund av arbetsbrist? Jag tycker att det är ofattbart att Arbetsförmedlingen kan godkänna detta. Herr talman!
Många människor är förtvivlade och ledsna över att inte få chansen till en anställning. De ställer sig själva frågan: Hur länge ska jag praktisera? En praktikperiod leder bara till en ny praktikperiod och inte till något arbete. Detta är fakta och sanningen. Det finns hur många människor som helst som ministern kan gå ut och fråga. Många är sysselsatta. Det är de fina siffrorna vi alltid får se. Men det är inte så det är i själva verket.
I vårt fantastiska land Sverige finns många bra och ansvarsfulla företagare, och det ska vi inte glömma. Men vi har även för många oseriösa företagare som bedriver sin verksamhet med statsmedel och tar emot praktikant efter praktikant. Jag tycker att detta är slöseri med statens resurser.
Vilka initiativ tänker arbetsmarknadsministern ta för att se över problemet med att många deltagare på praktikplatser blir utnyttjade av oseriösa arbetsgivare? Tycker inte ministern att det är dags att Arbetsförmedlingen förbättrar kontrollen över de oseriösa företagare som missbrukar regelverket?
Shadiye Heydari (S):
Tack för svaret! Jag tycker fortfarande att det är arbetsmarknadsministerns ansvar. Det är klart att man alltid kan kontakta Arbetsförmedlingen, men den myndigheten ligger ju under ministerns ansvar. Vad gäller slöseri med resurser pratade jag inte om pengar, att vi ger pengar till arbetsgivarna. Det handlar om de människor som går på praktik efter praktik som inte leder till något arbete.
Se till att skapa arbeten utan att människor ska må dåligt på grund av att de inte får en fast anställning, inte ens någon typ av vikariat. Det är det jag menar. Jag vet och även ministern är medveten om att det finns många människor som mår dåligt på grund av detta. Självklart har vi många bra arbetsgivare, och vi är tacksamma att de tar emot praktikanter. Det ska vi vara glada för.
Utan dem skulle vi inte klara av detta. Det är viktigt att de finns. Samtidigt finns det en grupp som missbrukar regelverket. Det ska vi inte glömma, ministern. Det är viktigt att ni tar detta på stort allvar. Jag skrev inte interpellationen utifrån de utrikes födda. Jag skrev interpellationen utifrån de praktikanter vi har som går på en massa praktikplatser men inte får något arbete. Det är det jag skrev utifrån.
Så fort jag skriver något tror många att jag alltid skriver utifrån de utrikes födda. Så är det inte. Jag representerar inte bara dem. Ett annat problem som vi har är att praktikanordnare inte alltid utfärdar ett arbetsgivarintyg efter avslutad praktik, enligt den information jag har fått av ett flertal praktikanter.
Detta är viktigt och avgörande för många människor som saknar yrkeserfarenhet, meriter och referenser när man söker ett arbete. Arbetsmarknadsministern skrev i sitt svar att "individen får också en arbetsgivarreferens genom att arbetsgivaren förbinder sig att utfärda ett intyg efter avslutad praktik". Så är det inte i verkligheten, ministern.
Vad kan arbetsmarknadsministern göra för att säkerställa att arbetsgivaren alltid efter avslutad praktik utfärdar ett intyg?
Shadiye Heydari (S):
Det är glädjande att Moderaterna och Gunilla tycker att det är dags att se över systemet. Som jag sade tidigare får 220 000 barn underhållsstöd, och 250 000 barn lever med fattiga föräldrar. Det här är en viktig fråga för många. Det finns barn som inte har råd att delta i fritidsaktiviteter.
Vet du vad det kostar att köpa fotbollsskor eller träningskläder eller att delta i någon danskurs? Avgifterna är höga. Alla barn har inte råd att vara med, och många får därför vara hemma. Det är det som bekymrar mig. Vi ska inte ha ett sådant samhälle, det är vad det handlar om. Det är dags att se över detta. Jag tycker att du som själv är mamma borde engagera dig ännu mer i frågan.
Vi ska avvakta tills alla dessa utredningar är klara, men hur lång tid tar det? Vi ska inte behöva vänta i ett eller två år till. Det är dags att vi ser över detta, och det är dags att man kommer tillbaka med ett bra förslag och säger: Självklart kan vi höja stödet så att barnen får det bättre. Vi har sagt att vi vill höja barnbidraget med 100 kronor och underhållsstödet med 50 kronor så att de här barnen kan leva ett vanligt liv som alla andra barn.
Shadiye Heydari (S):
Jag går tillbaka till att prata om idrottskläderna, för jag har kontakt med barn som inte har råd att vara med på fritidsaktiviteter. Det är stor skillnad på vad det kostar i dag och vad det kostade 2006. Det kan vi alla vittna om, eller hur? Du pratade om att det finns andra instrument, och då vill jag ha svar på vad du menade för instrument.
Menar du att man kan ta ut underhållsstöd via RUT-avdrag, eller hur tänker du? Det är viktigt att få reda på det. Jag utgår från vad Rädda Barnen säger, för de har bra fakta. I den rapport som jag läste var det en 14-åring som sade: Jag umgås med dem som är som jag. Vad innebär det?
Det är alltså de som inte har råd att åka på skolresorna eller delta i fritidsaktiviteterna. Jag har själv barn, och jag vet att det är jätteviktigt för ungdomarna att ha möjlighet att vara ute precis som alla andra och dansa, spela fotboll, tennis, ishockey eller vad det än är. Kläderna kostar pengar och avgiften är hög. Vem har råd med det? Jag och du kanske har det men inte alla andra.
Shadiye Heydari (S):
Barnen är vår framtid, Emma, och jobben är avgörande för att barnen ska ha det bra - eller hur? Vi måste alla samarbeta för att ge dem en bra start i livet. Men om föräldrarna är arbetslösa eller har låga inkomster och inte har möjlighet att betala, vem ska då göra det? Det är ändå samhällets ansvar att gå in och täcka upp för dem och hjälpa till, tills de har ett arbete eller högre inkomst så att de kan betala.
Det är få fall där föräldrar som har separerat inte betalar på grund av att de är arga eller sura på varandra och där staten går in och betalar. Det är på grund av arbetslöshet eller låg inkomst som föräldrar inte har råd att betala stödet, och det är därför Försäkringskassan går in och betalar. Sedan har vi detta med Fortsatt föräldrar . Jag har läst den utredningen.
Men det finns faktiskt brister i informationen. Försäkringskassan ger inte föräldrarna information om hur de ska göra - eller hur? Socialtjänsten har ett ansvar för att hjälpa till i samband med separation, så att de går in och hjälper till, men det har inte Försäkringskassan. Jag har hört från Försäkringskassan och även från utredningen att det pågår ett arbete med att man ska bilda någon typ av separationsteam.
Det är bra om ni arbetar för det, så att Försäkringskassan också ingår i teamet och finns med från början och hjälper till så att föräldrarna vet hur de ska gå till väga. Den ekonomiska situationen och arbete är självklart avgörande för att våra barn ska ha det bra. Alla föräldrar vill ju ta ansvar för sitt barn, inte lägga ansvaret på någon annan.
Shadiye Heydari (S):
Jag vill inleda med att säga att arbete ger frihet. Vårt mål är att människor ska komma ut i arbete och ha ett arbete. Jag blir förvånad när jag gång på gång får höra att det var värre och sämre under Socialdemokraternas tid. Men om det var så som ni beskriver det, varför gör ni det sämre för de försäkrade?
Vi vill att människor ska få hjälp och stöd i tid så att de kommer tillbaka till något arbete. Vi vill ha bättre rehabilitering, bättre planering, avstämningsmöten mellan arbetsgivare, Försäkringskassan, läkare, primärvården eller vem det nu är, så att han eller hon får hjälp och stöd att komma tillbaka till ett arbete. Det är det som är vårt mål, inte att folk ska hamna i någon typ av förtidspensionering eller sjukskrivning. Det är inte Socialdemokraternas mål.
Det vill jag påminna er om. Ministern skriver i sitt svar: "Tidsgränserna för prövning av arbetsförmåga och rätt till ersättning är helt avgörande för den kraftigt minskade sjukfrånvaron. I dag avslutas sjukskrivningar i mycket större utsträckning än tidigare med återgång i arbete, bland annat eftersom berörda aktörer mer aktivt bidrar till att tillvarata sjukskrivnas arbetsförmåga."
Det är bra om man kan göra det. Jag tänkte så här, ministern och Finn Bengtsson: Vad säger ni om cancerpatienterna? Det har hänt att man har frågat cancerpatienter: När ska du gå bort? När ska du dö? Är det okej att ställa sådana frågor till patienter som har den sjukdomen? Vi är olika människor med olika behov, och vi har olika sjukdomar, så man kan inte sätta upp en massa tidsgränser.
Jag tycker att det är bra med tidsgränser, att man sätter upp ramar och tider: Så här ska vi hjälpa dig med sjukskrivningen tills du kommer tillbaka till arbete. Men vi kan inte ställa sådana frågor till människor och stressa ihjäl dem. Om människor får stöd och hjälp underlättar det självklart för många att komma tillbaka till ett arbete. Jag vill citera en person som är utförsäkrad: "Vad ska jag ta mig till?
Ta livet av mig för att de ska fatta? Göra det ordentligt den här gången? Jag blir ju tvungen att slåss till priset av att jag blir ännu sjukare och mer sönderstressad. Det känns som jag bara vill dö just nu. Det känns som de tvingar mig till att ta livet av mig."
Jag vill ställa en fråga till både ministern och Finn Bengtsson: Tycker ni att det är okej att människor känner så här, i vårt vackra Sverige, i vårt välfärdssamhälle, att människor känner sig stressade och oroade, i stället för att vi hjälper dem med rehabilitering och bättre planering så att de kan komma tillbaka till ett arbete? Ni kan väl inte misstro alla dessa människor.
Min sista fråga i denna del blir om ministern är nöjd med resultaten av reformen.
Shadiye Heydari (S):
Det är klart att vi inte vill tillbaka till gamla regler. Men om det är frid och fröjd med den reform som regeringen är så stolt över, varför är vi då tvungna att lämna ett antal utskottsinitiativ? Det finns brister i regelverket och i reformen, och det är viktigt att man åtgärdar dem.
Man ska inte lägga skulden på någon annan och säga att det var sämre under Socialdemokraternas tid och att det är bättre nu. Det var inte bra då, och det är inte bra nu. Se till att förbättra regelverket. Se till att människor kommer tillbaka i arbete. Se till att människor får hjälp och stöd, utbildning, arbetsträning och rehabilitering så att de klarar av ett arbete.
Vi ska inte utförsäkra alla dessa människor, som vi har talat om i dag, och inte oroa och stressa dem i onödan. Fru talman! Vår välfärd bygger på att alla som kan jobba också gör det.
Men för den som har oturen att bli sjuk måste det finnas en sjukförsäkring som ger både snabb rehabilitering tillbaka till arbete och ett gott ekonomiskt skydd under den tid det tar. Sjukförsäkringen ska baseras på inkomstbortfallsprincipen. Man ska inte behöva gå från hus och hem när man mist sin arbetsförmåga genom sjukdom eller skada.
Genom solidarisk finansiering och riskutjämning bidrar sjukförsäkringen till ett gott ekonomiskt skydd för alla. Socialdemokraternas utgångspunkt är att alla människors förmåga till arbete ska tas till vara. Arbetsförmågan och viljan att delta i arbetslivet hos sjuka och funktionsnedsatta med nedsatt arbetsförmåga måste tillvaratas mycket bättre än nu.
Min slutliga fråga till ministern är: Vilka andra åtgärder har ministern för avsikt att vidta för att säkerställa att de utförsäkrade kommer tillbaka i arbete samt att ingen blir utförsäkrad?