KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss nu reda ut några saker, Carina Adolfsson Elgestam. Miljöersättningarna är kvar. Det vi nu höjer gränsen på är det så kallade gårdsstödet, och det gör vi av ett antal skäl som jag räknade upp i mitt första inlägg i debatten. Jag ska inte upprepa allt.
Min förhoppning är att större delen av den mark som är i produktion fortfarande ska vara det, och den som söker stöd ska vara den som de facto är brukare.
Vi ska alltså minska inlåsningen av den mark som i dag många gånger inte är brukad och inte tas till vara, där folk bara erhåller ett stöd som i och för sig är riktigt men som inte ger någon produktion. Det finns bönder som vill ha och behöver den här marken för att kunna vidga sin produktion.
Ett annat skäl som jag också vill upprepa är att kostnaden för att administrera dessa ansökningar är i storleksordningen 3 000 kronor. Det är förhållandevis mycket pengar, men det är inte den där jättestora summa pengar vi pratar om som man kan erhålla i stöd på 4 hektar. Det är det vi pratar om.
Mitt råd till den som är i gränslandet är att vidga sin produktion lite grann så att man kommer över den gräns som berättigar till stöd eller att överlåta den till den som de facto är brukare. Så är det väldigt många gånger, som sagt.
Sedan vill jag påpeka att vi har kraftigt utökat satsningen på landsbygdsutveckling, bland annat genom projektet Matlandet Sverige.
Där lägger vi mycket pengar på att utveckla verksamheter som ger jobb och därmed liv i olika och alla delar av Sverige, bland annat genom att förädla den mat som produceras men också genom att kombinera detta med upplevelser, turism och boende för att få så hög sysselsättningsgrad som möjligt för det lilla företaget.
Under nästkommande år kommer denna satsning i pengar räknat att uppgå till 160 miljoner kronor. Jag är helt övertygad om att många av dem som både Carina Adolfsson Elgestam och jag värnar om, nämligen de riktigt små företagarna, kommer att ta chansen att vidga sina verksamheter med hjälp av dessa pengar för att få en högre sysselsättningsgrad än vad man har i dag.
Slutligen vill jag påpeka att vi har avsatt pengar - i storleksordningen 180 miljoner kronor - för att gå igenom den areal vi har i Sverige så att vi i framtiden både undviker krånglet för den som ska söka möjliga arealstöd och minimerar risken för att landet Sverige ska få smäll på fingrarna av EU:s revisorer. 180 miljoner kronor har vi avsatt för detta.
Hade det gjorts tidigare hade vi inte stått här i dag och diskuterat den problematik som vi nu har och måste brottas med.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill tacka för interpellationen. Jag tycker att det här är viktiga frågeställningar eftersom jag är intresserad av att utveckla företagande som ger jobb i hela Sverige.
Då är mat- och livsmedelsproduktion en av de möjligheter som finns, inte minst i vårt land, och gärna då i kombination med en vidare förädling eller turist- och upplevelseverksamhet och vad som nu kan vara lämpligt i den aktuella delen av landet.
Jag vill allra sist säga att om det är så att man inte vill vidga sitt företag eller inte har fysiska förutsättningar att göra det men ändå vill erhålla de få tusenlappar som det är möjligt att få i arealstöd kanske man har någon kompanjon som man kan slå samman sin verksamhet med. Då kan man söka de här ersättningarna och behöver inte gå miste om de två tusenlappar som vi pratar om här.
Det är faktiskt inte mer pengar vi pratar om, speciellt inte i Kronobergs län, där arealstöden är förhållandevis låga. Men jag tycker att den första åtgärden ska vara att försöka vidga sin verksamhet så att den ger en full sysselsättning eller kanske ett och ett halvt jobb om de möjligheterna finns genom vidareförädling.
Där har vi då nya pengar i Matland Sverige-potten, 160 miljoner kronor under nästkommande år, för att på så sätt få mer levande bygder i olika och alla delar av Sverige. Det är det jag vill uppnå så att vi kan både behålla och utveckla alla delar av Sverige.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först konstatera att en god djurskyddskontroll är av central betydelse för upprätthållandet av ett gott djurskydd i vårt land. Kontrollen ger samhället en möjlighet att ingripa den gången som något är fel på ett eller annat sätt, men också möjlighet att rätta till brister som kan uppstå vid människans skötsel av de djur som är i hennes vård.
Nu är det ju så, Tina Ehn, att vi har gått från ungefär 290 kontrollmyndigheter till 21 sådana. Det måste per definition, Tina Ehn, ge vid handen att rättssäkerheten för den enskilde blir betydligt mycket bättre när personalkadern blir större.
Det gör att man kan dela på det ansvar som följer med kontrolluppdraget kring olika djurslag, från att dela upp veckans dagar till att specialisera sig på olika saker. Utan att veta påstår jag, Tina Ehn, att en del av de fall som Tina Ehn refererar till är från sådana kommuner där ingen kontroll över huvud taget förekom tidigare.
Då tycker jag att det är bra att den kontrollorganisation som nu är inrättad fullgör det som ligger i dess ansvar och tar tag i de brister som eventuellt finns. Icke förty ska även kontrollerna och besluten i den nya organisationen vara likvärdiga över hela landet och rättssäkra.
Eskil Erlandsson (C):
I den svenska djurskyddslagstiftningen är fokus starkt inriktat på förebyggande åtgärder. Man vill från samhällets sida helt enkelt undvika att det alls uppstår problem eller brister i djurhållningen på något sätt.
Med det här arbetar man ju såväl från myndigheternas sida som, såvitt jag vet, från alla branschorganisationers sida. Alla är ju angelägna om att det här ska fungera.
Dessutom skulle jag vilja säga, herr talman, att många av de inspektörer som i dag har sin arbetsplats på länsstyrelserna ju kommer från den kommunala världen. De kan inte helt plötsligt ha tappat all lokalkännedom när de över en natt byter löneutbetalande myndighet.
Den kunskapen om människor och förhållanden på en viss plats är ju bibringad de nya kontrollorganen. Faktum kvarstår, Tina Ehn: Nog måste det bli mer rättssäkert i en organisation som i dag består av 21 kontrollerande myndigheter i stället för 290.
Dessutom finns där experter och specialister på ett stort antal områden och därtill en bättre likställdhet över landet. Vi har nu kommit ifrån, Tina Ehn, det som jag såg som det stora problemet, nämligen att det i alltför många kommuner inte utfördes någon djurskyddskontroll över huvud taget. Jag är glad över att vi har kommit en bit på väg för att lösa det grundproblemet.
Eskil Erlandsson (C):
Regeringen har givit Statens jordbruksverk ett uppdrag. Det är ett uppdrag som innebär att man ska ta fram riktlinjer för likvärdiga och riksbaserade djurskyddskontroller i hela landet.
Det ingår också i uppdraget att undersöka hur ett system för överföring av information från branschens egna program ska komma myndigheterna till del. Det här är, herr talman, svar på den framställda frågan.
Låt mig, herr talman, avsluta med att säga att med den överföring som nu har vidtagits har vi dessutom löst ett annat problem, nämligen jävsproblemen och den svågerpolitik som ibland har uppmärksammats i vissa kommuner.
Precis som interpellanten tycker jag att det här är en viktig diskussion, och jag tackar för interpellationen.
Eskil Erlandsson (C):
Jacob Johnson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kombinera en god miljöhänsyn med principen om varors fria rörlighet och hur jag avser att bemöta kommissionens invändningar mot Livsmedelsverkets miljösmarta matval. Först vill jag betona att mitt svar på interpellationen är begränsat till att enbart omfatta livsmedel. Jag vill vara tydlig med det eftersom frågan i interpellationen är så ställd att alla typer av varor kan omfattas.
Samtidigt utgår jag från att interpellanten bara avser livsmedel i sin fråga. Mitt svar fokuserar också på de delar av matråden som mötts av kritik. Samtidigt vill jag betona att det endast är på några få punkter som råden kritiserats. Min vision är att de gröna näringarna, där livsmedelsproduktionen är en viktig del, ska bruka naturresurserna utan att förbruka dem. Det är viktigt att produktionen av livsmedel är hållbar.
Regeringen satsar stora resurser på ett miljövänligare jordbruk. Som exempel vill jag nämna att man inom ramen för landsbygdsprogrammet kommer att satsa närmare 380 miljoner kronor de närmaste fyra åren för att hjälpa de areella näringarna att ställa om till en klimatsmart produktion.
Syftet med dessa medel är att stimulera till ökad kunskap om hur näringen kan reducera sina utsläpp av växthusgaser och stimulera näringen att bidra till en hållbar produktion av förnybar energi. Vi ser i dag också ett stort intresse för miljö- och klimatfrågor hos konsumenterna, och det gäller inte minst livsmedel. Man vill konsumera på ett hållbart sätt, och detta vill jag stödja.
Medborgarnas engagemang för de här viktiga frågorna ska vi ta till vara. Livsmedelsverkets arbete med att ta fram miljösmarta matval syftar till att vara ett stöd för de konsumenter som vill göra sina matinköp utifrån både hälso- och miljöhänsyn.
Regeringen har prioriterat klimatfrågan mycket högt, och som en del i det har medel avsatts till Livsmedelsverket för att förstärka myndighetens klimatarbete. Livsmedelsverket fortsätter att arbeta med bland annat ett projekt om hur svinnet i livsmedelskedjan ska kunna minska. Livsmedelsverkets miljösmarta matval notifierades hos kommissionen.
Kommissionen ansåg att delar av råden kunde anses strida mot principen om fri rörlighet av varor inom EU. När det gäller hur Sverige ska bemöta kommissionens utlåtande bereds detta för närvarande av Livsmedelsverket och andra berörda myndigheter. Det är därför för tidigt för mig att uttala mig om hur Sverige kommer att agera. Sannolikt kommer Sverige att kunna lämna ett svar i slutet av november.
Min förhoppning är att det går att formulera matråd till konsument utan att det strider mot principen om fri rörlighet eller andra överenskommelser. De miljösmarta matvalen är ett exempel på hur man skulle kunna verka för att konsumenterna ska ha de verktyg och möjligheter som behövs för att göra sina val.
Att konsumenterna har möjlighet att välja är en viktig del i min vision om att bruka utan att förbruka.
Eskil Erlandsson (C):
För det första skulle jag vilja inleda den här debatten med att säga att det är min fulla och fasta övertygelse att det går att kombinera principen om varors fria rörlighet inom EU med ett aktivt och gott klimat- och miljöarbete.
Enligt min uppfattning är miljöhänsyn i olika sammanhang inte bara en nationell fråga, utan det är ett ansvar. Ansvaret för miljön har vi tillsammans med andra. Vi måste arbeta på den internationella arenan med den här typen av saker.
För det andra, när det gäller att jag ska uttala mig om det svar som komma skall kan jag inte det i dag, eftersom det för närvarande bereds av ansvariga myndigheter och den processen inte är avslutad.
Men generellt kan jag säga, i det här sammanhanget och i många andra sammanhang, att det inte alltid är lätt att utforma råd så att de blir enkla för den som ska använda råden, i det här fallet konsumenten.
Det handlar om att konsumenten ska förstå de råd som ges samtidigt som de inte får bli så förenklade att man riskerar att de inte ger en korrekt bild av den verklighet som vi befinner oss i. För det tredje skulle jag i det här sammanhanget vilja säga, såväl som det går att säga i andra sammanhang, att det inte är första gången som vi försöker att förena olika mål som vi har i vår politik.
Vi försöker att göra det på en övergripande nivå, det vill säga inom regeringsarbetet, för ibland står olika intressen mot varandra. Så är det i det här fallet också. I det här fallet är det vårt klimatarbete som står mot principen om att varor ska ha fri rörlighet. Så till Jacob Johnsons direkta fråga.
Det råd som jag brukar ge när jag är ute och talar med människor och som jag ofta använder i debattsammanhang är att för att vara klimatsmart ska man inte slänga någon mat. Man ska använda den mat som produceras. Det gäller i alla de led som mat hanteras. Det är det mest klimatsmarta man kan göra, att inte låta mat förfaras i något led.
I dag förfars väldigt mycket mat i de olika leden, från fältet till bordet, från jorden till bordet. Jag tycker att vi ska hjälpas åt att se till att mindre mat förfars genom att svinn uppkommer eller att den förstörs av fukt och mögel och vad det nu kan vara i alla de led som mat hanteras.
Det andra rådet jag brukar ge är att man ska gå eller cykla i stället för att använda bilen när man handlar mat. Är det för långt ska man i första hand använda kollektiva transportmedel, för där ligger också en stor påverkan på det klimat som vi har runt omkring oss.
För det tredje brukar jag komma in på om mat ska vara framställd nära. Det är en mycket svår frågeställning, för det beror ofta på var maten är beredd. Det är inte alltid som den närproducerade maten är beredd i omgivningen. Den kanske har transporterats väldigt långa sträckor.
Men nu är det alltså ett arbete på gång på den privata sidan för att försöka ta fram miljöparametrarna för vad som är närproducerat, för den frågan går det inte att svara på i dag.
Eskil Erlandsson (C):
För att svara konkret på den sista frågan säger jag: Det är ett inspel i debatten. Jag tar det till mig. Låt mig i övrigt kommentera replikomgången med att säga att Sverige har valt att notifiera Livsmedelsverkets miljösmarta matråd för att vi vill verka för en öppenhet i processen.
Vi vill att alla ska veta om det här och kanske också ta till sig något som vi har kommit fram till är bra. Att notifiera innebär att man sprider kunskap om att man har tagit fram något och vill göra något åt en problematik som finns i sammanhanget.
Vi har också valt att notifiera det här från svensk sida för att vi är bland de första i Europa att ta fram den här typen av råd, vilket för mig bevisar att vi ligger i framkant på det här området.
Ett annat skäl är, som jag har sagt flera gånger, att vi är en stor vän av internationell handel i vårt land. Det är viktigt att vi säkerställer att de råd, anvisningar, avtal och liknande som vi har nationellt överensstämmer med de internationella avtal som vi har anslutit oss till och som vi därmed ska följa.
Låt mig därtill igen uttala att det här inte är det enda exemplet på att olika politikområden är svåra att förena. Det är av det skälet som jag är angelägen om den här debatten och att vi notifierar så att vi vet att vi inte går i strid med två eller flera politikområden.
Det är det sista och avgörande skälet till att vi har valt att notifiera.
Eskil Erlandsson (C):
Först ett tack för interpellationen. Jag tycker att Staffan Danielsson tar upp en synnerligen angelägen och viktig fråga. Därför har jag lagt stor vikt vid det svar som har meddelats i kammaren i dag. Skälen till att jag tycker att det här är en viktig fråga är många.
Bland annat är, vilket är föga känt, livsmedelsindustrin vår fjärde största industrigren. Livsmedelssektorn i form av primärproduktion utgör i många kommuner upp till en tredjedel av det privata näringsliv som finns inom kommunområdet.
Det betyder alltså mycket för tillväxt och utveckling i stora geografiska områden av vårt land - därav den vikt jag lägger vid frågan. Jag välkomnar det arbete som bland annat LRF och andra organisationer utför för att ytterligare stärka näringens konkurrenskraft.
Det är konkurrenskraften tillsammans med en acceptabel lönsamhet som utgör grunden för att produktionen ska öka. Därtill brukar jag tillägga att det ska vara roligt att vara företagare och bonde. Med det menar jag att det ska vara administrativt lätt. Därför är det viktigt att ytterligare sänka kostnaderna för bondeföretagets administration.
Eftersom jag väl har nått över det mål på mitt område som vi har satt upp gemensamt i regeringen har jag höjt mitt måltal till 50 procent år 2012. Det innebär minskade kostnader men också att det blir roligare att vara företagare.
Slutligen är det bara att instämma i Staffan Danielssons påståenden kring den rödgröna oppositionens skattebesked till landets företagare och speciellt till landets landsbygdsföretagare.
Bensinskattehöjningar, införande av kilometerskatt och återinförande av handelsgödselskatten riskerar att slå ut det oerhört viktiga näringsliv som finns i stora delar av vårt land och därmed släcka ned stora geografiska områden i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss återvända någon stund till det här med livsmedelsstrategi. Jag anser att vi har en livsmedelsstrategi i visionen Matlandet Sverige. I denna vision är fokus på primärproduktionen.
Till fokusområdena är kopplade en handlingsplan och en kommunikationsplan men också en verktygslåda med redskap. I handlingsplanen har vi angivit att vår önskan är att svensk primärproduktion ska öka.
I verktygslådan finns medel i form av stimulansåtgärder men också i form av investeringsstöd till landsbygdsprogrammet att tillgå. Målet är som sagt är att detta ska leda till ökad produktion, fler sysselsatta och tillväxt i alla delar av Sverige. Låt mig, fru talman, i debatten ta upp två andra saker som jag tycker är viktiga i sammanhanget.
Det är att regeringen har initierat ett arbete med att modernisera djurskyddslagstiftning.
En annan sak som jag är ytterst angelägen om att föra in i sammanhanget är regeringens stora satsning på forskning och utveckling på det här området. Det bevisar nämligen för mig, och jag hoppas för näringen och alla aktörer runt om näringen, att regeringen tror på de gröna näringarnas fortsatta utveckling och tillväxt.
Vi kan nämna att SLU, Sveriges lantbruksuniversitet, satsar på en helt ny djurforskningsinstitution i Lövsta utanför Uppsala med investeringar i månghundramiljonersklassen.
Detta bevisar för mig att regeringen men också institutioner och universitet tror på tillväxt i den här branschen.
Vi satsar också på att använda den gröna näringen som energikälla i vårt samhälle genom att de gröna näringarna kan tillhandahålla den förnybara uthålliga energin som vi behöver i vårt samhälle.
Även på det området satsar vi många miljoner för att hjälpa till från samhällets sida att forska och utveckla så att vi får produktion i alla delar av vårt land.
Detta bevisar för mig, som sagt, att vi tror på de gröna näringarna, på dess tillväxt och på att vi får utväxling i form av nya företag och nya jobb i alla delar av Sverige.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig avsluta debatten med att säga att det nu pågår två viktiga arbeten som jag lägger stor vikt vid vad beträffar att få reda på hur det står till med konkurrensen i livsmedelskedjan, från jord till bord.
Konkurrensverket har fått ett uppdrag att titta på hur konkurrensen är men också ett uppdrag att komma med förslag till åtgärder därest man finner något som är felaktigt.
Min uppfattning är att alla led i livsmedelskedjan, från jord till bord, ska ha del av de pengar som vi som konsumenter betalar och en acceptabel och rimlig lönsamhet. Så är det inte i dag.
Det andra uppdraget har vi gett, apropå avskaffandet av gödselskatten, till Statskontoret för att se till att den peng som jordbruket ska ha del av i form av avskaffad skatt kommer bönderna till del och ingen annan. Det motsvarar i storleksordningen 350 miljoner kronor per år.
Och jag vill vara förvissad om att de 350 miljoner kronorna per år kommer Sveriges bönder till del och ingen annan.
Allra sist är det, som jag har sagt i många interpellationsdebatter och i andra sammanhang, mitt absoluta krav - detta sagt apropå diskussionen om ekologisk eller det vi kallar för konventionell mat - att all mat som finns i butikshyllor eller serveras i en matsal ska vara sund och säker. Därom får det inte råda något som helst tvivel. Tack för en trevlig debatt, fru talman!
Eskil Erlandsson (C):
Vi har anslagit särskilda pengar för att Konkurrensverket ska hjälpa leverantörer och upphandlare att komma rätt i denna ganska komplicerade lagstiftning.
I de flesta kommuner och landsting finns professionellt utbildade människor som har kunskap på detta område, vilket lekmän som vi politiker ofta inte har. Vi får ta hjälp av exemplen och de kunniga människor som finns. Så till de konkreta frågeställningarna.
Det finns på de flesta områden en bottenplatta vad gäller lagstiftning på djurskyddsområdet inom Europeiska unionen. Många medlemsstater, däribland Sverige, har en nivå som ligger över och ibland betydligt över denna bottenplatta. Bottenplattan avser under vilka sämsta och minsta förutsättningar man får bedriva produktion i Europa.
Eftersom det är en Europalagstiftning gäller den per definition i alla medlemsstater. De allra flesta ligger på något område över bottenplattan. I många sammanhang ligger man till exempel i Sverige betydligt över bottenplattan. Produktion får inte bedrivas på en nivå under bottenplattan.
Vad gäller lokal upphandling, närproducerat och liknande måste man reda ut en del saker först. Vad är närproducerat? Det finns ingen definition på det. Att få tag på närproducerat kvarnvete i översta Norrland är kanske inte helt enkelt. Det blir transporter hur man än gör.
Det är alltså svårt att definiera vad som är närproducerat. Jag föreslår att man delar upphandlingar och gör det på två sätt. Det är inte nödvändigt att köpa mejeriprodukter, kött och grönsaker i samma upphandling. Chansen är större att det blir bättre konkurrens och att fler aktörer kommer in på banan om man delar på upphandlingen och köper dessa segment av livsmedel i olika upphandlingar.
Man kan undvika att samverka kommuner emellan. Många kommuner gör det i dag vid upphandlingar, och då blir det så stora partier som ska fram. Chansen är större att fler aktörer kommer in i upphandlingen, däribland närproducenter, om man gör den lite mindre. På så sätt får vi bättre konkurrens.
Jag håller med om att kommuner ska ställa krav. Som en av debattörerna vet har vi i Centerpartiet till och med ett stämmobeslut på att man ska ställa krav på de livsmedel som köps in till det offentliga. Kraven ska vara höga eftersom vi vill att de som har sin måltid i det offentliga köket ska ha bra kvalitetsmat på bordet när de blir serverade.
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss också hjälpas åt att förmedla till våra kamrater i kommuner och landsting att man inte kan gömma sig bakom dagens lagstiftning. Man kan inte gömma sig bakom att det inte skulle gå att ställa krav. Det går visst att ställa krav på saker och ting.
Slutligen vill jag återkomma till frågan om när- och lokalproducerat. Jag har i mitt interpellationssvar anvisat några sätt att få en större andel "nära ifrån". Ett sätt är att dela på upphandlingar.
Ett annat sätt är att ta in produktionen och leveranserna till en central fördelningsstation så att man därifrån kan förmedla produkterna ut till respektive kök. Man kan dela på upphandlingarna på andra sätt också.
Återigen, låt oss hjälpas åt att förmedla dessa budskap till dem som är ute i den praktiska verkligheten så att barn och äldre i det offentliga sammanhanget får en god, näringsriktig och sund mat som är framställd på ett etiskt korrekt och bra sätt.