Hans Eklind (KD):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag om att avslå den framlagda propositionen. Det är alltså på dagen sex månader sedan vi senast här i kammaren diskuterade dessa företrädesvis unga män som saknar skyddsskäl men som fått chansen att studera på gymnasiet. Om och om igen återkommer vi till denna grupp.
Vi kristdemokrater röstade nej till att cirka 9 000 ensamkommande skulle få möjlighet till uppehållstillstånd på den här grunden. Skälet var, och skälet är, att vi menar att det är skyddsbehovet - inte långa handläggningstider, gymnasiestudier, covid-19 eller arbetsmarknaden - som ska utgöra underlag för beslut och för migrationspolitikens utformning.
Det är skyddsskälen som ska prövas, och här i dag pratar vi om en grupp som inte har skyddsskäl. De har fått sin sak prövad av både migrationsverk och i de allra flesta fall även domstol. Fru talman! Här skulle jag kunna sluta. I en rättsstat som vill se en reglerad invandring med rättssäkra beslut tänker jag att de argumenten är fullt tillräckliga.
Jag ska dock också säga några ord om hur hanteringen av denna lag skapat falska hopp och osäkerhet kring hur svensk migrationslagstiftning fungerar och kommer att fungera. Det falska hoppet kommer som ett brev på posten när man inte bryr sig om att försöka undvika det som kallas för målkonflikter, i det här fallet ett hopp om att ett nej till slut ändå ska kunna bli ett ja.
Den fråga som tarvar ett svar är hur ett tillskapande av en sådan situation kan ha med humanism att göra. Det är nämligen ofta så tillskyndarna av denna ogenomtänkta lag gärna vill porträttera sig själva.
Vilken humanism är det som gör att den person som sökte asyl före midnatt den 24 november 2015 ska få ta del av dessa specialregler men inte den som med exakt samma skyddsskäl sökte asyl någon timme efter midnatt den 24 november 2015? I själva verket är gymnasielagen en enda lång, utdragen utvisning.
Det påtalades redan när denna lag i all hast kom fram. Enligt de senaste siffror som jag har fått tag i - jag reserverar mig för att det kan finnas ännu fräschare siffror - har 127 av de 7 600 som fått stanna för gymnasiestudier fått permanent uppehållstillstånd. Fru talman!
Säkerheten kring hur vi i Sverige väljer att utforma en långsiktig och rättssäker migrationspolitik smulades delvis sönder genom denna speciallag. Detta är en lag som bäst beskrivs som ett undantag. Nu vill regeringen göra ett undantag från undantaget, för att uttrycka det lite mer begripligt. Syftet är helt enkelt att de som studerat med stöd av gymnasielagen ska få stanna.
Det känns som att asylaktivisternas rop på amnesti, som hörts ända sedan 2017, inspirerat till detta förslag från regeringen. Jag har full förståelse för den empati för dessa unga vuxna som har uppstått. Jag menar att den är fullt naturlig och i grunden vittnar om det goda i en människas natur.
Jag är själv en av dem som blivit mycket starkt engagerade på ett personligt plan. Som präst och församlingsherde har jag haft åtskilliga möten och samtal med unga män som tagit sig hit till Sverige och som vittnat om den resa de har företagit, många gånger en riskfylld resa, och om de problem de mött när de kommit till vårt land.
Med det sagt måste jag ändå konstatera att hanteringen av den här situationen inte är något annat än en skam för en rättsstat som Sverige. Fru talman!
Den här lagen har varit en följetong av osäkerhet - osäkerhet kring exempelvis vilka utbildningar som är giltiga när det gäller den här lagen, likaså osäkerhet kring vad som menas med aktivt deltagande, alltså att man befinner sig på gymnasiet och tar del av den undervisning som var själva förutsättningen för att man skulle få denna möjlighet.
Dessa osäkerheter eliminerades inte när den nya gymnasielagen kom till. Långt efter det att gymnasielagen var klubbad och klar hade vi diskussioner om vad som avses med aktivt deltagande och vilka utbildningar som gäller och inte. Lagrådet konstaterade som bekant att "gränsen här har nåtts för vad som är acceptabelt i fråga om hur lagstiftning kan utformas".
Ja, frågan är hur långt över gränsen man trampat när det gäller själva implementeringen av denna lag. Här har asylsystemet på något sätt ställts upp och ned när det kommit till några få tusen människor. Dessa har förvisso inte haft några enkla liv, men de har likväl inte skyddsskäl.
Jag vet att det kan vara kontroversiellt att diskutera kostnader och att det delvis rör olika delar av vår budget, men kostnaden för dessa unga vuxna, som har fått denna chans enligt gymnasielagen, uppgår till dags dato till åtskilliga miljarder. Regeringen har samtidigt dragit ned på biståndsbudgeten i syfte att kunna hjälpa till här hemma i Sverige.
Samtidigt vet vi att det sitter kvinnor, barn och funktionsnedsatta i läger med horribla förutsättningar. Det är rätt många skolår för kvinnor och rätt många mål mat i flyktingläger som dessa pengar kunde ha använts till. Att jämföra olika flyktingar gör sig inte enkelt, det förstår jag också. Men här jämför vi flyktingar och migranter.
Ekonomi handlar ändå om att prioritera, och att regera ett land handlar definitivt också om att prioritera. Då kan man ändå konstatera att regeringen och de samarbetspartier som har gjort den här lagen möjlig har gjort denna prioritering: att unga vuxna som länge levt i andra säkra länder, som saknar skyddsskäl och som många gånger dessutom faktiskt ljugit om sin ålder ska få vara här i Sverige, samtidigt som vi faktiskt dragit in stöd till de mest behövande.
I min bok är det inte humanitärt. Fru talman! Humanism får aldrig reduceras till att använda sig av fina ord. Humanism är heller inte att leverera ogenomtänkta, om än godhjärtade, lagstiftningar och förslag. Vi behöver komma till en slutstation för det här.
Jag är den förste att beklaga att många människor har blivit föremål för denna undermåliga politik och dessutom vid upprepade tillfällen har tillförts falska förhoppningar. Det debatten i dag handlar om är om vi ska göra ett undantag från undantaget.
Mitt och Kristdemokraternas besked är att det sista som behövs nu är ytterligare signaler till världens migranter om att svenska krav är förhandlingsbara bara man tar sig hit till Sverige. Därför yrkar jag på att regeringens proposition ska avvisas.