Gustav Fridolin (MP):
Nej, inget statsråd struntar i vad riksdagen säger. Jag håller helt med om att matematiken har en särskild ställning därför att den ger de verktyg som krävs för att förstå andra ämnen. Det just därför vi talar om läsa-skriva-räkna-garantin under de tidiga åren. Kunskaper inom språkutveckling och matematik hänger tätt samman. Det visar till exempel en tidigare djupstudie gjord av OECD över svenska PISA-resultat.
Där kunde man konstatera att även problemen för eleverna i matematikprovet hängde tätt samman med problemen i läsförståelse. Man behöver denna kompetens för att klara de olika ämnena i skolan, och därför ska man tidigt få det stöd man behöver. Sedan ska man, på precis det sätt som Erik Bengtzboe beskriver, ha möjligheten att nå sin fulla potential genom en god undervisning.
Då är det min uppgift - inte för att ringakta riksdagens tillkännagivande, för det ska behandlas i vederbörlig ordning - att just ställa ifråga den frågeställning som interpellanten har lagt fram och att något reflektera över om fler mattetimmar är det som gör att kvaliteten i matteundervisningen blir så god att alla har möjlighet att nå sin fulla potential.
Bland de länder som har bättre resultat än Sverige i PISA och andra internationella kunskapsmätningar kan vi se att det både finns dem som har fler lektioner i samtliga ämnen än vad Sverige har och dem som har färre lektioner i ämnena än vad Sverige har. Kvaliteten i undervisningen behöver inte alltid hänga samman med kvantiteten i undervisningen. Det tror jag att vi kan vara överens om.
Vi har i dag en stor brist på mattelärare som vi gemensamt måste ta ansvar för för det fall vi beslutar att ytterligare utöka den schemalagda undervisningen. Är vi då säkra på att kvaliteten på de timmarna blir bättre, om det är samma lärare som i dag som ska genomföra fler timmar enligt samma modell?
Det riskerar ju att leda till att just det som skapar kvalitet i lektionerna, alltså lärares möjligheter till för- och efterarbetestid, blir lidande. Givetvis måste man vid en sådan reform finansiera det fullt ut, men även vid en finansiering fullt ut kommer vi inte runt att vi har byggt upp en brist på lärare i just matematikämnet. Det är den typen av problematik vi måste kunna ta hand om och förvalta innan vi fattar ett sådant beslut.
Ett sådant beslut, alltså ett beslut om att utöka antalet matematiktimmar, anser jag att vi ska fatta tillsammans. Jag tycker att det är fullt rimligt att riksdagen uttalar sin åsikt på det sätt som man gör i ett tillkännagivande till regeringen. Det är en god ingång i de samtal som vi ska föra om just en ny timplan.
Det står i den överenskommelse om bland annat måluppfyllelse i skolan som är sluten mellan regeringens partier och de partier som bildade regering under tidigare mandatperioder att vi ska utgå från Skolverkets underlag som har haft ett uppdrag från den tidigare regeringen att just föreslå 100 timmar mer matematik i högstadiet.
Från den utgångspunkten ska vi diskutera hur vi genomför detta och om vi är säkra på att detta är rätt antal timmar fördelade på rätt sätt över skolåren. Varför, kan man fråga sig, är det så viktigt att vi kommer överens om det här? Varför är det så viktigt att vi tar det i den ordningen att vi tillsammans förvaltar Skolverkets uppdrag? Jo, helt enkelt därför att skolorna ska veta vad som gäller.
Inte bara i år, inte bara nästa år utan i bästa fall för ganska många år framöver, och då krävs det en bred politisk uppslutning. Därför är jag glad att de borgerliga partierna har gjort klart att man tänker sätta sig i sådana samtal. Jag hoppas på samtal i en konstruktiv anda och att vi sedan gemensamt kan presentera en timplan som gäller för den svenska grundskolan under många år framöver.