KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Mattias Lundbäck, som är doktor i nationalekonomi, har inte yppat någon konfidentiell information utan har använt sig av sin yttrandefrihet. Jag tycker inte alls att det är märkligt att en person kan ha bestämda uppfattningar utan att ha tillgång till information.
Jag har som statsråd ett arbetsledande medansvar att se till att anställda på departementet har god information om vad som gäller, och så är också fallet. Jag har därför ingen anledning att ändra några riktlinjer eller policy. De har fungerat väl också i detta fall.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag vill bara klargöra för Peter Hultqvist att det finns etiska riktlinjer som gäller för alla som arbetar på Regeringskansliet. De riktlinjerna omfattar bland annat offentlighet och sekretess. Det finns också riktlinjer rörande förbud mot insiderhandel och skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument.
Den informationen har också lämnats och lämnas till alla som är anställda, och det har inte på något vis missbrukats. Enligt artikel 19 i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter gäller - och jag hoppas och tror att Peter Hultqvist känner till den deklarationen - att var och en har rätt till åsiktsfrihet och yttrandefrihet.
Denna rätt innefattar frihet att utan ingripande hysa åsikter samt söka, sprida och ta emot idéer med hjälp av alla uttrycksmedel och oberoende av gränser. Så står det i artikel 19 i FN:s deklaration. Mot bakgrunden att Mattias Lundbäck har följt de etiska riktlinjer som gäller anser jag att jag inte har någon som helst anledning att vare sig fördöma eller förändra min uppfattning.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
I ett pressmeddelande den 4 december 2008 meddelade Riksbanken att man beslutat sänka reporäntan. Såvitt jag kan se spekulerades det långt innan dess i medierna om att Riksbanken kommer att sänka reporäntan. Detta var ingen som helst ny eller unik information.
Det var en information, ett samtal, en diskussion och ett antagande som fanns i de flesta medier vid det laget. Vad Mattias Lundbäck säger i uttalandet i stort om den ekonomiska politiken och det han skriver i sin blogg kan jag inte se som annat än ett uttryck för vad som sades i den allmänna debatten vid det tillfället.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Marie Engström har frågat näringsministern vilka åtgärder hon är beredd att vidta för att begränsa mindre företags sjuklönekostnader. Arbetsfördelningen inom Regeringskansliet är så fördelad att det är jag som ska svara på Marie Engströms interpellation. Under det senaste året har en särskild utredare sett över trygghetssystemen för företagare.
Utredningen har haft i uppdrag att se över företagarnas försäkringsvillkor i trygghetssystemen och lämna förslag till tydligare och bättre regler. Utredningen har också haft i uppdrag att kartlägga hur mycket företagen betalar in till trygghetssystemen i förhållande till hur mycket som betalas ut.
Regeringen har särskilt angett att det ska finnas en tydlig koppling mellan den avgift som betalas in och den ersättning som erhålls från sjukförsäkringen. Utredningen har i sitt betänkande lämnat en rad förslag som syftar till att förbättra villkoren för företagare.
Betänkandet lämnades i oktober månad förra året och är nu ute på remiss till och med den 15 januari. Beroende bland annat på de synpunkter som kommer in i samband med denna remissbehandling kommer regeringen att slutligen ta ställning till förslagen som finns med i betänkandet.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Marie Engström och jag är helt överens i flera av de saker som tas upp i interpellationen. Det gäller inte minst utestängningseffekten för de som ska anställas eller förhoppningsvis bli anställda. Det kan hända att om de har en sjukdom eller en kronisk sjukdom, om de nyligen har varit sjuka eller till och med har haft en sjukersättning drar sig företagare för att anställa dem, särskilt om det handlar om mindre företag.
De kanske inte har råd att våga riskera att personen blir sjuk igen. Då har vi sjuklönen och inte minst medfinansieringen. Det var därför regeringen tog bort just medfinansieringen - för att företagen ska vilja anställa någon person men inte stå med kostnaderna hur länge som helst också efter de 14 dagarna.
När vi gjorde den förändringen fick vi omedelbart ett pressmeddelande från Sveriges Kommuner och Landsting där de gick ut och stödde regeringens beslut att ta bort medfinansieringen. De sade att medfinansieringen för Sveriges Kommuner och Landsting, som många gånger har just de här arbetsplatserna med hög sjukfrånvaro i offentlig sektor och där det många gånger handlar om kvinnor, har inneburit ett A- och ett B-lag.
Så skrev den dåvarande s-ledningen i Sveriges Kommuner och Landsting. Det var bevis nog på att vi gjorde rätt när vi tog bort medfinansieringen. Det handlar om viljan att anställa.
Vi har redan föreslagit nyfriskjobb, nystartsjobb och en sänkning av de sociala avgifterna för ungdomar just för att göra gången vidare och ta in fler människor - också de som har varit sjuka. Vi tar till exempel bort sjuklönen. Jag vet inte riktigt hur ni röstade här i kammaren när det gäller den; det kanske Marie Engström kan göra klart för mig.
På regeringens förslag tog vi bort sjuklönen för förtidspensionerade eller för dem som har sjukersättning och kommer tillbaka till arbete igen. Det gjorde vi just för att arbetsgivare ska vilja anställa också de personer som har haft sjukersättning. Vi har alltså redan tagit bort sjuklönen för de personerna.
För övrigt har vi nyfriskjobb, nystartsjobb och många andra åtgärder för att göra grinden vidare och välkomna fler in som kanske annars har haft det svårare när grindhålet har varit trångt. Det handlar om kostnader för den enskilde och för företaget.
Men det handlar också om att ge möjligheter för personer som är sjuka eller har en kronisk sjukdom att komma in i arbetslivet till en företagare. De får möjlighet att få en högre lön och kanske till och med lämna både en långtidssjukskrivning och en förtidspension.
Detta ger möjligheter att göra det billigare för företag och dessutom att få dem att våga vilja anställa. Det gynnar såväl företagen som den enskilde individen. Regeringen har redan föreslagit en mängd åtgärder för att uppnå detta.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag nämnde, precis som Marie Engström, utestängningseffekter och svårigheter för arbetsgivare att vilja, kunna och våga anställa och dessutom nämnde jag sjukförsäkringen och dessa sex månader därför att i interpellationen står det att människor som tidigare har varit sjukskrivna i 180 dagar ska få sin arbetsförmåga prövad och så vidare. I interpellationen låter det som om detta var något nytt. Det var det jag ville gå emot och säga att vi har satt en gräns på sex månader.
Precis samma sak fanns i den gamla sjukförsäkringen, men eftersom det inte fanns någon tidsram kunde detta ske redan efter tre veckor. Vi tyckte att det var orimligt att man skulle prövas mot hela arbetsmarknaden redan då. Bakgrunden var att jag läste vad som stod i interpellationen. Jag tror att vi är överens så till vida att vi vill minska utestängningseffekterna. Vi ska hjälpa människor till arbete. Vi ska göra grinden vidare. Vi ska se till att arbetsgivare vill, kan och vågar anställa.
När det gäller sjuklönen har vi nu en 13 dagar gammal reform som berör 435 000 personer. Dessutom har vi alla nystartsjobb och nyfriskjobb. Det har visat sig att personer som har varit långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade nu också vill försöka att arbeta. Jag tror att vi kanske är lite överens där. Vi vill göra båda sakerna.
Vi vill göra det lättare för personer att bli anställda, och vi vill också göra det möjligt för företag att anställa. Först då ser vi en effekt. Det är inte aktuellt att gå vidare med sjuklönen för närvarande. Sedan 13 dagar tillbaka har vi den här förändringen för dem som står allra längst bort. De kan nu få den hjälpen.
De personer som har den högsta sjukfrånvaron är många gånger kvinnor i offentlig sektor som har smärtor i rörelseapparaten och lättare psykisk ohälsa. Det är de två stora diagnoserna. Vi måste naturligtvis förebygga att man blir sjuk eftersom man får sämre möjligheter på arbetsmarknaden då. Vi måste också se till att den rehabiliteringsgaranti som regeringen har satsat på nu verkligen kommer att ge utslag.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att stärka ekonomin för landets förtidspensionärer. Eva-Lena Jansson lyfter fram att gränsen för den boendekostnad som ersätts med bostadstillägg är lägre för personer med sjuk- eller aktivitetsersättning än för ålderspensionärer. Hon anser att det är svårt att motivera att två personer med lika låg inkomst och lika hög hyra inte erhåller bostadstillägg på samma nivå.
Inledningsvis vill jag lyfta fram att inkomstprövningen av bostadstillägget börjar vid högre inkomster för personer med sjukersättning än vad som gäller för ålderspensionärer. Detta ger ett bättre ekonomiskt utfall för personer med sjukersättning. Det går således inte att dra några generella slutsatser om regelverkens effekter för två individer med samma inkomster som Eva-Lena Jansson tar upp.
Regeringen har i budgetpropositionen för 2007 angett att regeringen avser att återkomma till frågan om förbättringar av bostadstillägget när det ekonomiska utrymmet så medger. Dessförinnan har dock regeringen valt att genomföra förändringar som stärker arbetslinjen. Regeringen har genomfört flera reformer i syfte att förbättra situationen för personer med sjuk- eller aktivitetsersättning och att underlätta återgången till arbete.
Bakgrunden till dessa reformer har varit det stora antalet ersättningsberättigade, 540 000 personer, samt det faktum att mindre än 1 procent årligen lämnar ersättningen, vilket framgår bland annat av Riksrevisionens granskningsrapport, som heter Förtidspension utan återvändo . För att underlätta för personer med sjukersättning att helt eller delvis återgå till arbetslivet har nya regler införts.
Det nya regelverket har medfört ökad trygghet, flexibilitet och ekonomiska drivkrafter att pröva arbetsförmågan för personer som har beviljats en icke tidsbegränsad sjukersättning med stöd av det regelverk som gällde före den 1 juli 2008. Redan nu har 2 000 personer ansökt om att arbeta med stöd av de nya reglerna.
Nya regler gäller även för övriga personer med sjukersättning eller personer med aktivitetsersättning. Under tolv månader kan dessa personer arbeta med sjukersättningen vilande och samtidigt uppbära ett belopp motsvarande 25 procent av den sjukersättning som är vilande. Beloppet är skattefritt. De nya reglerna har tillämpats från och med den 1 januari 2009.
Utöver dessa ändringar i regelverket har även andra ändringar gjorts i syfte att ytterligare förbättra den ekonomiska situationen för personer med sjuk- eller aktivitetsersättning. Från och med den 1 januari 2008 gäller således att arbetsinkomsterna endast ska tas upp till hälften vid beräkning av bostadstillägget. I dag finns det ca 150 000 personer med partiell sjuk- eller aktivitetsersättning.
Flertalet av dessa bör ha arbetsinkomster och kan således få del av den förbättringen. I syfte att förbättra situationen för de sämst ställda personerna med sjuk- eller aktivitetsersättning har den skäliga levnadsnivån vid beräkning av särskilt bostadstillägg höjts från och med den 1 januari 2009.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Ska vi börja med att vara tekniska så kan jag säga att inkomstprövning av BTP börjar beräknas över ett fribelopp. För ålderspensionerna är det fribeloppet garantipensionen. För personer med sjukersättning är fribeloppet garantiersättningen. Detta är ingenting som den här regeringen har skapat.
De reglerna fanns när Socialdemokraterna satt vid makten, och det är ni som har skapat de här reglerna. Bostadstillägget för förtidspensionerade och för ålderspensionerade har hela tiden följts åt, men det var ni som 2005 delade på detta. Jag har själv ställt mig frågan: Varför gav ni högre ersättningsnivåer när det gäller bostadstillägget för ålderspensionärer än för förtidspensionärer?
Jag har också frågat mig själv samma sak: Varför gjorde Socialdemokraterna denna åtskillnad 2005? Och jag har fått skriftligt på att skillnaden då förklarades med att personer med låga sjukersättningar oftast är yngre och därför har högre levnadsomkostnader än ålderspensionärerna.
Det var därför ni förändrade och gjorde åtskillnad när det gäller beräkning av bostadstillägget mellan ålderspensionärer och förtidspensionärer. Jag skulle snarare vilja fråga: Varför gjorde ni det?
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Vi ska kanske inte ha någon lektion i sjukförsäkringar, men det var inte Försäkringskassan som bestämde att sjukersättning ska prövas inom ett år när man varit sjukskriven med de gamla reglerna. Det var den förra regeringen som bestämde det. Försäkringskassan gör en avvägning, men den följer reglerna, och reglerna har bestämts i riksdagen. Jag vill bara klargöra att det beslutats att inom ett år skulle sjukförsäkringen prövas, och då gjorde Försäkringskassan det som den skulle göra.
Den diskussionen kan vi dock ta en annan gång. Regeringen har satsat på jobbpolitiken av den enkla anledningen att vi inte kunde se på när så många stod utanför sysselsättningen och vi fick in så lite skattepengar, och naturligtvis också för att människor oftast inte mår bra av att gå arbetslösa.
Vi satsar stort på att människor ska få hjälp och stöd med rehabilitering och också få hjälp av företagshälsovården samt genom aktiva insatser för att kanske inte ens behöva bli sjuk. Därför ska man bli aktivt omhändertagen och inte bortglömd. Risken är annars att ett år passerar och man blir uppsagd. Dessa två saker har varit fundamentala för denna regering - att se till att få människor på fötter, få människor ut på arbetsmarknaden och därmed få in skattepengar. Vi har höjt bostadstillägget för ålderspensionärer.
Vi har gjort en mängd saker för arbetsgivarna för att de ska kunna och vilja anställa även personer som varit sjuka. Vi har en 13 dagar gammal reform som ger 435 000 personer som haft sjukersättning möjlighet att utifrån sin potential pröva om de kan studera för sitt eget välbefinnandes skull eller för att få en utbildning, pröva att jobba någon dag extra eller inte, eller åtminstone kunna jobba ideellt.
Det är en 13 dagar gammal reform som tas emot med hyllningar ute i landet. Många skriver och tackar för den. Det är personer som tidigare varit utestängda och nu får chansen att pröva sina möjligheter och ändå ha en trygghet. När det gäller bostadstillägget har regeringen skrivit att vi kommer att återkomma, och det kommer vi också att göra.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Ja, handläggningstiderna är historiskt korta. Jag har inte hört någon som gläder sig åt att människor i dag nu i alla fall får sin ersättning i rätt tid, att handläggningstiderna är enormt mycket bättre än de var under den tidigare regeringens tid.
Försäkringskassan har fått fler miljoner kronor i budgeten av denna regering än vad den förra regeringen hade skrivit in. Man kan gå till budgeten och titta på det, för det är med sanningen överensstämmande. Vi har 1,2 miljarder kronor mer i budgeten till Försäkringskassan än vad ni har avsatt i er budget. Jag tycker att vi kan glädjas åt detta.
Vad som var bekymmersamt var sommarens handläggningstider. Vi är ju överens om att det inte får vara så. Det vet både jag och ni, och det vet Försäkringskassan. Det ska aldrig upprepas. Jag har fortfarande inte fått något svar, och får det tydligen inte heller i den här debatten, varför ni inte ville ha en tillsynsmyndighet över Försäkringskassan. De betalar ut 1,2 miljarder kronor dagligen, och det finns ingen tillsyn. Det är rättsosäkert.
Hur kunde den förra regeringen göra denna stora omorganisation utan att ha en myndighet som tittar över alla dessa pengar? Budgeten, handläggningstiderna med mera är alltså viktigt.
Jag kan inte fråga Gunvor Ericson nu eftersom hon inte har någon replikrätt, och därför hoppas jag att jag så småningom i nästa debatt ska få svar på om Gunvor Ericson står för meningen "Vårt långsiktiga mål är en ekonomi utan ränta" i Miljöpartiets partiprogram 2006.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag kan instämma i båda inläggen om hur otroligt viktigt detta är, inte bara mellan Sverige och Danmark utan mellan alla regioner runt Östersjön och inom Norden. Ska vi få den tillväxt och det fria utbyte som Olof Lavesson talade om av varor och tjänster måste vi ta bort så mycket hinder som det över huvud taget är möjligt.
Det har gjorts väldigt mycket, men jag är medveten om att allt inte syns. Det är först när man själv drabbas som man lägger märke till det som utgör hinder. När allting fungerar bra ser man inte vad som har åtgärdats. Det har alltså en stark nationell betydelse, men också för regionen, att vi får en bra samverkan. Olof Lavesson nämnde Holland.
Jag var vid ett möte i Tjeckien där ministerkolleger träffades för att diskutera utanförskap. Då lyfte den holländska ministerkollegan på ett utomordentligt sätt fram att just gränshinder är ett sätt att skapa utanförskap. Detta instämde Sverige i. Jag hade sedan en bra diskussion med min kollega från Holland.
Jag har tittat på gränshinder mellan Nederländerna och Tyskland. Pendlingen från den holländska sidan uppgår till 15 000 personer per dag. Å andra sidan pendlar 13 000 in i Holland. Det är alltså en region med väldigt många pendlare.
När det gäller Belgien, Frankrike, Luxemburg och Tyskland sker en omfattande pendling mellan de här länderna. Man har väldigt olika socialförsäkringar och skatter. Belgien har en relativt hög inkomstskatt och låga sociala avgifter. I Frankrike gäller det omvända.
En belgisk gränspendlare betalar hög skatt i hemlandet och hög socialförsäkringsavgift i Frankrike. Jag vet att det i skånska medier diskuterats att jag på något sätt skulle lyfta upp frågan till EU-nivå och sedan dra mig tillbaka. Så är det inte. Det är viktigt att se att vi har den här situationen i väldigt många gränsregioner, där man brottas med samma problematik.
Då är det viktigt att vi får fokus på att det kan bidra till utanförskap. Därför kan frågan med all rätt lyftas in i debatten om utanförskap, där Sverige i allra högsta grad lyfter fram det sociala utanförskapet och inte bara sysselsättningsutanförskapet.
När det nu kommer nya direktiv från EU är det viktigt att se till att man inte försvårar gränssituationen utan underlättar och att vi kanske implementerar lagstiftningar på ett mer likvärdigt sätt i länderna. Detta har Norden redan varit inne på.
När det gäller Holland och andra länder med gränsregioner har vi mycket att lära, och vi bör på något sätt vaccinera EU och dess lagstiftning så att vi inte ytterligare försvårar utan lyfter fram frågan så att alla tar sitt ansvar.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Var ska diskussionen föras när det gäller att underlätta för just varor och tjänster att fritt kunna föras över nationsgränserna? Självklart ska de föras på nordisk basis, men också bilateralt. Men de ska till och med föras på myndighetsnivå. Här kan vi inte på något sätt säga att de ska föras här men inte där, utan vi måste låta alla goda krafter verka.
Jag har väldigt goda exempel uppifrån gränsregionen mellan Sverige och Norge. Där träffas representanter från myndigheterna på varje sida av gränsen någon gång i månaden eller varannan månad och säger: Det här problemet har uppkommit. Kan vi på myndighetsnivå lösa det? De sätter sig sedan ned och funderar och kommer tillbaka med förslag. Det är precis det vi har sett. Också arbetsmarknadsministrarna i Danmark och Sverige kom fram till att mycket kan lösas på myndighetsnivå.
Vi måste alltså på alla sätt göra insatser för att underlätta.
Jag tror inte att jag förråder någon yrkeshemlighet när jag säger att Danmark, som tar över ordförandeskapet för Nordiska ministerrådet nästa år, inte funderar på fyra K:n, som vi hade, utan på bokstaven G och gränshinder som en av de stora frågor som de vill ta upp och ett av de tre stora G:n som de prioriterar. Det ser jag fram emot.
Så sent som i torsdags kväll satt jag och pratade med min samarbetsministerkollega Bertil Haarder, som också är utbildningsminister i Danmark. Vi kom fram till att vi ska sätta oss ned före sommaren - förhandlingarna ska ske redan i vår - för att just diskutera nya hinder och barriärer som vi kan ta bort. Jag tog på mig ansvaret att kalla till ett sådant möte.
Detta kommer också att ske, för Bertil Haarder är lika intresserad som jag av att ytterligare fokusera på att ta bort gränshinder. När det sedan gäller Östersjöstrategin, som naturligtvis handlar om miljö och klimat men också om entreprenörskap, tillväxt och konkurrens och därmed också fri rörlighet, har Sverige och regeringen tagit initiativ till den och fört fram den i många olika sammanhang.
Nu ser vi att den ligger väldigt högt upp på EU:s dagordning. Det kommer att bli en Östersjöstrategi med de här delarna inbegripna, inte bara för Norden utan också för de baltiska staterna, nordvästra Ryssland och andra länder runt Östersjön. Det kommer också att vara en region som har betydelse för oss allihop. Den strategin kommer förhoppningsvis att antas under det svenska ordförandeskapet.
I Nordiska ministerrådet, som redan har en lång historia av projekt, kunskap, listor på hinder och barriärer och så vidare, hade vi ett samtal med kommissionären för de här frågorna i fredags.
Vi sade att vi från Nordiska ministerrådet kommer att skicka in en förteckning över frågor som vi vill att man prioriterar i Östersjöstrategin och att vi gärna vill vara en aktiv aktör för att driva de här projekten vidare inom Östersjöstrategins ramar, för vi har en väldigt stor kunskap som vi tycker att vi kan bidra med.
Men det finns många organisationer, myndigheter och andra som är mycket intresserade av att få vara med och driva utvecklingen framåt.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Alla som kan bidra till att lyfta fram frågan och driva på den på olika sätt är varmt välkomna, och det kan vi göra på olika sätt. Jag kom att tänka på någonting som man kanske inte alltid tänker på när det gäller integrationen i det här sammanhanget.
Regeringen har lagt fram ett förslag som riksdagen har röstat igenom, nämligen att låta personer med förtidspension eller sjukersättning få möjlighet att arbeta, studera och engagera sig ideellt och med möjlighet att få behålla sin sjukersättning. Det gäller också för svenskar som vill jobba i till exempel Danmark.
Till och med den reformen, som vi har beslutat och som ni har beslutat här i riksdagen, ger möjlighet också för personer med långvarig sjukskrivning och funktionshindrade att arbeta i ett annat land. Det är ett sätt att kunna öka integrationen ytterligare.