Hillevi Larsson (S):
Jag är väldigt rädd för ett system som bygger på arbetsgivarnas goda vilja, att en och annan arbetsgivare nu ska säga: Det här känns inte bra. Nu får de ännu sämre betalt. Därför är jag så snäll att jag erbjuder heltidstjänster. Det här blir väldigt osäkert för den enskilde. En och annan arbetsgivare kan resonera så; det förnekar jag inte. Jag undrar hur det då är med alla andra som har arbetsgivare som säger: Passar det inte tar vi in någon ny.
Det finns säkert någon kvinna som har en man där hemma som kan försörja henne. Eller också tar man in någon som är beredd att leva med en riktigt usel standard. Man kan inte dra så stora växlar på siffrorna här. Vi måste se detta lite mer långsiktigt. Även bortsett från siffrorna är det vid en jämförelse mellan män och kvinnor fortfarande så att det är gigantiskt långt fler kvinnor som är deltidsarbetslösa. Det finns fortfarande en mängd sådana.
Om det nu går att lagstifta bort detta genom att ställa krav på arbetstagaren, vilket man nu faktiskt gör - det går dock helt enkelt inte att under en längre tid försörja sig på det här sättet - undrar jag varför det inte går att lagstiftningsvägen ställa krav på arbetsgivaren. Då blir det ju inte så att man hänvisar till arbetsgivarens goda vilja, utan man ställer faktiskt krav på arbetsgivaren som inte längre kan hålla på som nu.
Det skulle få precis samma sorts effekt men en mer rättvis effekt eftersom det skulle nå alla arbetsgivare, inte bara dem som nu är "snälla" nog att erbjuda heltid. Det hade alltså gått alldeles utmärkt. Det är arbetsgivarna, inte arbetstagarna, som är problemet. Det är ju arbetsgivarna som vägrar att erbjuda heltid. Ställ därför kraven på arbetsgivarna!
Som det står i svaret är det i vissa situationer mer förenligt med arbetslinjen att människor får mer pengar när de är heltidsarbetslösa än när de är deltidsarbetslösa. Detta rimmar väldigt illa för mig. Det måste väl ändå vara bättre att arbeta deltid än att inte alls arbeta.
Regeringen menar att det är jättebra att man säger upp sig från ett deltidsarbete för att söka heltidsarbete. Men det finns ju ingen som helst garanti för att man får ett heltidsarbete. Problemet är just att det finns alldeles för få heltidstjänster.
Dessa är som regel redan upptagna, så frågan är: Är budskapet till landets kvinnor, som är den grupp som främst är deltidsarbetslös, att de ska säga upp sig från sina jobb för att därmed få heltidstjänster? Risken är väldigt stor att man kommer tillbaka slokörad och får acceptera de villkor som arbetsgivaren ställer eller, ännu värre, att man hamnar helt utanför, utan någon ersättning över huvud taget.
Det resoneras så här: Jo, men i normalfallet får man ändå lite mer som deltidsarbetslös än som socialbidragstagare. Det tycker jag är ett väldigt hårt och cyniskt budskap till alla de kvinnor som det här handlar om. Det är fråga om väldigt många, dessutom många gånger ensamstående med barn. Det blir en väldigt tuff ekonomisk situation.
Hur man än vrider och vänder på det hela leder det till betydligt sämre inkomster för de här familjerna, vilket leder till att barnfattigdomen blir ännu större. Redan i dag breder den ut sig. Oskyldiga barn drabbas alltså. I slutet av svaret står det om att när de som i dag är deltidsarbetslösa får ett heltidsarbete kommer deras inkomster att avsevärt förbättras.
Det är väldigt tvärsäkert att tala om när de får ett heltidsarbete - som om det skulle vara en naturlag. Snarare handlar det om de får ett heltidsarbete, för vilket det med det nya förslaget tyvärr inte finns någon garanti. Jag hoppas att regeringen tänker över detta och faktiskt ställer kraven på arbetsgivaren.