Mikael Damberg (S):
Vi kan konstatera att vi var eniga i kritiken mot EU:s globaliseringsfond när den inrättades. Jag tycker att det är bra att vi nu har blivit eniga om att vi ska använda de pengar som trots allt finns där. Till exempel Tyskland och Finland har fått i runda slängar 150 miljoner kronor från globaliseringsfonden för att hjälpa just arbetstagare i mobiltelefonbranschen som har drabbats hårt i dessa länder. Det är bra att vi är överens om det. Däremot blir jag lite fundersam över att den inslagna vägen här är att tona ned problemen. Det är inte så farligt.
Framför allt är det inte så farligt i Stockholm. Man är helt enkelt ganska nöjd. Gunnar Andrén hade ett resonemang om att vara lyckligt lottad. Jag vill inte övertolka det, men det är klart att Stockholmsregionen har en lägre arbetslöshet i procent. Samtidigt är det väldigt många människor som är arbetslösa i Stockholm. För den enskilda människan hjälper det inte så mycket att procentsiffran här i Stockholmsregionen är lägre än i den Värmland.
Om jag är arbetslös och inte kan betala räkningarna för min familj spelar det inte så stor roll med procenten. Vi måste titta på enskilda människor. Jag blir lite nervös när man tonar ned detta och säger att Stockholm inte har så stora jobbproblem eftersom Stockholm är en stor stad och vanligtvis är tillväxtmotorn i regionen. Visst finns det många fördelar och styrkor med Stockholmsregionen, men då gäller det också att använda de styrkorna.
Det är kul att Gunnar Andrén vädjar till regeringen att tidigarelägga investeringar. Det är någonting som också vi kräver att man gör för att sätta fart på hjulen. Det kan gälla vägar och järnvägar och sådana saker, som Gunnar Andrén var inne på, men det kan också gälla bostadsbyggandet som helt har havererat i Stockholmsregionen. Det kan gälla renoveringar, något som skulle få stor fart på byggbranschen. Det kan också gälla kommunerna. Jag tolkar det som att regeringen fortfarande är tyst när det gäller välfärdssektorn.
Man accepterar att jobbkrisen nu vältras över i en kvalitetssänkning inom sjukvård och skola också i Stockholmsregionen. Det är val som man kan fundera på: Om vi nu har en jobbkris i Sverige, om vi har problem i svensk ekonomi som gör att folk går arbetslösa, ska vi då förvärra jobbkrisen genom att kasta ut lärare från skolorna och vårdpersonal från sjukvården och därmed göra kvaliteten sämre i den välfärd vi har? Är det rätt prioritering att göra?
Vi vet ju att dessa människor, när de väl har kastats ut från jobben, ska betalas av a-kassan. Då har vi kostnaderna där ändå. Detta är en väldigt konstig prioritering som inte alls stämmer överens med vad ni sade i valrörelsen. Då sade Moderaterna: Allt ni lovar att göra när det gäller välfärden, skolan och omsorgen ska vi göra mer av. Nu är det precis tvärtom. Nu när det är kris i svensk ekonomi är detta inte värt någonting. Då handlar det om prioriteringar, något som jag tycker är ganska viktigt.
När det gäller den forskningspolitiska propositionen finns det bra inslag i den, till exempel nivåhöjningen på forskningen - som vi i och för sig övertrumfar. Men den stora kritiken, och den ska man vara medveten om, är att det stora forskningsintensiva företaget i vår region, Astra Zeneca, beklagar att regeringen nu stoppar branschsamtalen om forskningspengarna. Vi vill vara med och diskutera forskningspolitiken framöver, säger de.
De är jättehårda i den kritiken. Regeringen väljer att avskaffa denna form av samarbete. Det tror jag är en dum politik, både för Stockholmsregionen och för landet som helhet. Sedan blir det märkligt när man berömmer sig av alla stora satsningar som nu görs, miljardpaket hit och dit, och säger att det görs så mycket med arbetsförmedlingarna. Lyssnar inte Sven Otto Littorin på nyheterna någonting? I går hörde vi att Sveriges arbetsförmedlare anser att regeringens arbetsmarknadspolitik riskerar att leda till högre arbetslöshet i stället för lägre.
74 procent av förmedlarna vill ha fler arbetsmarknadsutbildningsplatser; 50 procent vill ha fler praktikplatser. Bara 10 procent tror att regeringens två stora satsningar, jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar, är tillräckliga. Samtidigt står arbetsmarknadsministern och säger: Jag är jättenöjd. Vi har gjort miljardpaket. Det här är perfekt. Det är en väldigt märklig inställning när Sverige går mot en tvåsiffrig arbetslöshet.