KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulrika Heie (C):
Tack för svaren, ledamoten Stockhaus! Jag vill ändå fortsätta med att försöka få klarhet. Ledamoten nämner kapacitetsökningen som en viktig del. Min bild är att det har varit en av grundpelarna i Sverigeförhandlingen. Låt oss då sluta prata om höghastighetståg och i stället prata om de nya stambanorna och kapacitetsökning där det behövs.
Jag blir lite orolig när ledamoten inte känns vid behovet av ökad kapacitet i Västsverige och södra Sverige på det sätt som jag nog hade förväntat mig. Vad jag förstår är nu Stockholm-Uppsala betydligt viktigare än någon annan del i Sverige. Där tas i och för sig tåg som kommer norrifrån emot.
Vad är ledamotens besked när det gäller Ostlänken, Lund-Hässleholm och Göteborg-Borås? Kommer det att bli ett omtag från regeringen? Och kommer det med anledning av omtaget att förlängas med fem tio år? Kommer man att fördröja? Detta är arbetsmarknadsregioner där människor behöver förflytta sig. Låt oss inte bara ta ändpunkterna.
Det är faktiskt planerat för ett antal stopp på vägen. Ska inte de delarna få möjlighet att attrahera både boende och arbetskraft på det sätt som var hela tanken med Sverigeförhandlingen?
Vad är beskedet till alla som bor utmed Ostlänkens delar och Göteborg-Borås, där det går dubbeldäckartransport för arbetskraftspendling var fjärde minut, vilket vi redan har sagt flera gånger i dag? Västsverige är i dag Sveriges snabbast växande och absolut största tillväxtregion kopplat till industrin.
Ulrika Heie (C):
Det var ett kort och snärtigt inlägg av ledamoten Oscarsson. Jag har ändå ett par frågor som jag skulle vilja ställa kopplat till att jag faktiskt hade förväntat mig mer. Det fanns en väldigt stor glädje över att alla landets vägar nu skulle rustas upp, att det skulle bli laddinfrastruktur i hela landet och så vidare. Det är såklart vällovliga satsningar.
Men jag tycker att det blir stor skillnad mellan detta och ledamoten Stockhaus och ledamoten Oscarssons olika inlägg. När det gäller hela-landet-perspektivet, inte minst kopplat till järnvägen, nämnde ledamoten att järnvägen ska rustas upp. Men vi har också hört att vi inte kan vara säkra på sträckorna Göteborg-Borås, Hässleholm-Lund och Linköping-Stockholm med den nya regeringen.
Därför skulle jag vilja ställa en fråga. Ledamoten företräder ett parti som har både infrastrukturministerposten och landsbygdsministerposten. Ledamoten Stockhaus säger att de pengar som skulle ha satsats på höghastighetstågprojektet ska satsas någon annanstans. Vad är då regeringens prioriteringar kopplade till järnvägen under den kommande perioden?
Ska det satsas någon annanstans, eller kommer vi i närtid att få höra om fortsatta satsningar på de här olika delarna?
Ulrika Heie (C):
Då föds ändå frågan: Vore det inte ganska bra, när man har lagt ned så mycket resurser under så lång tid, att också öppna upp och se vilka andra finansieringslösningar det skulle kunna finnas när det gäller investeringar i ny tåginfrastruktur i Sverige? Det är jag väldigt nyfiken på. Vi har ju tyvärr inte möjligheten att ha ministern här, och jag kan förstå det - en lördag innan fjärde advent.
Men eftersom ledamoten företräder samma parti som ministern vill jag ändå fråga om synen på andra finansieringslösningar och möjligheten att där också kunna göra de här delarna. Vad menar ledamoten annars är de tydliga tecknen på att detta är en budget för hela landet? Jag blir förvånad över att det inte blir sänkningar på drivmedel som man hade lovat förut. Det kommer inte heller besked till företagare om högkostnadsskydd på elen.
När det gäller reseavdraget som man nu lanserar tar man inte det nya utan behåller det gamla, och då handlar det om att bilar nära storstäder får möjligheten till ytterligare reseavdrag. På vilket sätt gynnar det landsbygden och hela landet att man inte tar till vara de möjligheter som finns att stärka landsbygdens olika förutsättningar?
Jag tänker inte minst på det som vi båda är väldigt medvetna om, nämligen att bilen har en väldigt stor betydelse, samtidigt som bilen är en del av omställningen. Den nya regeringen tar också bort klimatbonusen som man inte tycker bör finnas kvar. Vad säger Magnus Oscarsson om det? Vad är den riktiga anledningen till att man inte fortsätter den satsningen, vilket det verkar som?
Och så har vi reduktionsplikten. Min bild har varit att Kristdemokraterna har varit ett parti som genom åren har flyttat fram positionerna på klimat- och miljöområdet. Det är väl mina frågor till ledamoten just nu.
Ulrika Heie (C):
Tack så mycket, Helena Gellerman, för anförandet! I både anförandet och i replikskiftet lyftes näringslivet och näringslivets förutsättningar fram för att man ska kunna växa på ett bra sätt. Jag ska säga något, som en jätteliten bisats, som svar på Maria Stockhaus tidigare fråga. Jag blev lite förvånad över att jag fick en fråga om sjöräddningen i ett tidigare anförande. Det sades att vi försökte mörka att vi hade neddragningar.
Jag måste säga detta: Vi har neddragningar på detta område, och det är för att vi inte höjer skatten på arbete och så vidare, som är en typisk liberal och borgerlig politik. Då har jag sagt det. Men nu tänker jag på näringslivets och tillväxtens möjligheter. Helena Gellerman säger att sträckan Alingsås-Göteborg är jätteviktig. Den uppfattningen delar vi. Sedan säger hon att höghastighetsbanorna liksom ska tas bort, upplever jag.
Där finns ju det viktiga arbetsmarknadsområdet och stråket med Göteborg-Borås som är en jättestor flaskhals ur pendlingssynpunkt. Vi njöt nog alla av luciafirandet från Gräfsnäs härommorgonen, men järnvägen mellan Göteborg och Borås är i princip likadan som den museijärnväg med ett ånglok som vi fick se då.
Jag delar den bild som Helena Gellerman lyfter gällande klimatmålen och de viktiga delar som handlar om att bibehålla och få mer järnväg. Då är det en annan flaskhals. Hur ser Liberalerna på de nya stambanor som vi ändå bara måste få till?
Ulrika Heie (C):
Tack, ledamoten, för svaret! Ett tag kändes det som om det var på väg att bli värre än jag trott, men nu känns det positivt att det inte var helt stopp för Göteborg-Borås. Det är dock otroligt viktigt att det inte blir fördröjt utan att det får möjlighet att byggas.
Vi pratar om en tillväxtregion, och de här frågorna är otroligt viktiga för hela Sveriges del. Jag ska inte gå in på reduktionsplikten, men att det finns ett engagemang kring klimatmålen har ju ledamoten sagt, och det ska vi försöka att nå. Många gånger förs det fram att det kanske skulle kunna gå att lösa någon annanstans.
Ingen av oss tror väl att det blir jättemycket kärnkraft fram till 2030, och då lyfter man ibland att jord- och skogsbruket kanske skulle kunna stå för en del av den här skulden, eller vad man ska säga. Hur ser Helena Gellerman på detta? Är det någonting som Liberalerna lyfter? Man röstade ju inte emot det i EU när man tittade på de frågorna alldeles nyss.
Hur ser Helena Gellerman att man ska nå de klimatmål som vi har satt upp för 2030?
Ulrika Heie (C):
Tack, ministern, för många svar! Men de kanske inte var så konkreta som jag hade hoppats när jag skrev interpellationen. Nu kom dock ett konkret förslag: att man skulle utöka Klimatklivet och satsa miljonbelopp. Förlåt om jag verkar märka ord, men det är skillnad på miljoner och miljarder. När man nu säger att det är miljonbelopp man satsar när man gör miljardneddragningar på andra ställen rimmar det lite illa.
Jag nämnde inte andra delar av budgeten. Nu nämnde ministern själv våtmarkerna och säger att det är en sådan fantastiskt stor satsning. Det kan vi återkomma till i en annan debatt och då prata om vad detta faktiskt innebär och inte innebär. När man säger att vi ska harmonisera nivåerna till EU:s nivå låter det nästan harmoniskt, men det är snarare en rejäl neddragning.
Det här oroar mig mycket, för man säger i princip att man inte tar ansvar för att nå klimatmålen till 2030. Jag ställde en mycket konkret fråga i mitt förra inlägg. Om nu transportsektorn inte ska nå målet är den andra delen jord och skog. Avser Liberalerna att driva i samarbetsregeringen att det är jord och skog som ska ta en betydligt större del för att nå klimatmålet? Det oroar mig mycket.
Vi har en situation med krig och kris i världen och behöver öka vår livsmedelsproduktion så mycket som möjligt. Att då säga att den sektorn ska bidra till att minska produktionen för att vi ska nå klimatmålen är mig väldigt främmande. Det finns andra åtgärder. Det finns andra verktyg. Centerpartiet har presenterat sådana. Man behöver inte sänka reduktionsplikten för att skapa möjligheter för hushållens egen ekonomi.
Det finns andra skatteincitament som man skulle kunna använda. Jag vill önska klimatministern styrka nog att i denna samarbetsregering fortsätta driva på så att klimatmålen verkligen nås. Det ska inte vara så som finansministern säger, att vi får se om vi når målen.
Ulrika Heie (C):
I går deltog jag i ett möte här i riksdagen med företrädare från Skåne, både från lokal och regional nivå och från näringslivet. Frågan gällde ny kapacitet på järnväg. Den nya regeringen var snabb med att säga att man skulle avbryta projektet med de nya stambanorna, och dagen före julafton kom beskedet att man skulle avbryta projektet Hässleholm-Lund liksom Göteborg-Borås och utreda kapacitetshöjande åtgärder i stället.
Detta uppdrag har tolkats olika, och det bidrar till både frågor och frustration. Vid mötet i går vände sig företrädare för Skåne, också tillhörande regeringspartierna, till mig och mina kollegor i trafikutskottet med en önskan om hjälp med att bringa klarhet i vad uppdraget till Trafikverket egentligen innebär.
Jag vill därför fråga statsrådet Carlson, när nu både kommuner och regioner efterfrågar en ökad tydlighet: Kan och kommer statsrådet att förtydliga vad som menas med uppdraget så att lokala och regionala företrädare och näringslivsföreträdare men också Trafikverket verkligen vet vad som gäller?
Eva Sonidsson (S):
Jag får tacka jordbruksministern för svaret, även om det känns lite märkligt för min del att jag har interpellerat konsumentministern på grund av ett uttalande som hon gjorde i Dagens Nyheter och får svaret av en annan minister. Men det är något val som ni har gjort mellan er. Det som fick mig att reagera i den här frågan var alltså hennes uttalande i Dagens Nyheter i november.
Hon uttryckte att det är konsumenterna själva som ska göra sitt val, om de vill handla rättvisemärkt, Kravmärkt eller svanmärkt, om de vill stödja lokal produktion eller köpa varor från ett fattigt land på andra sidan jordklotet. Jag anser att det är viktigt att man ger alla konsumenter möjlighet att också göra det valet. Konsumenten måste få vettig information om varor och priser som gör det möjligt för konsumenten att göra vettiga val.
Det som också oroade mig var att Moderaterna har uttalat att man avser att helt strypa stöden till ekologisk märkning och rättvisemärkning. I budgetmotionen, 2006, vill Moderaterna att anslaget till ekologisk produktion ska tas bort. Staten ska inte ha till uppgift att marknadsföra eller stimulera konsumtionen av en viss typ av livsmedel, vilket skulle innebära att allt stöd till ekologisk märkning skulle försvinna.
Men ministern har svarat att stödet till ekologisk produktion kommer att vara kvar. Då kan jag bara konstatera att ni inte är överens i regeringen i den frågan, men jag hoppas att jordbruksministern får driva de här viktiga frågorna och inte låter Moderaterna bestämma.
Eva Sonidsson (S):
Jag vill påstå att Kramfors kanske är bland de småföretagstätaste i länet. Jag vet inte om det är exakt så, men vi är ganska duktiga på att vara småföretagare. Tyvärr är det kanske mer enmansföretag än flermansföretag, så det blir en väldigt liten effekt. Jag bor i Kramfors, och jag skulle vilja lyfta fram problematiken i Kramfors.
Vi har under de senaste fem åren förlorat närmare 90 statliga jobb, och då är jag mycket väl medveten om att det har skett under vår tid i regeringen. Men jag vill ändå lyfta fram siffrorna för att belysa lite grann hur det kan slå. Sida har tappat 30 jobb, och de flesta är kvinnor. Räddningsverket har tappat 41 jobb, och det är 27 män och 14 kvinnor. Skatteverket blir av med 9 jobb, och det är 4 män och 5 kvinnor. År 2009 kommer det att finnas en person kvar på Skatteverket på ett servicekontor.
Kronofogdemyndigheten har förlorat 6 personer, och det finns ingen kvar där. Vad som sedan händer med Försäkringskassan vet vi inte. Förmodligen kommer 18-20 personer försvinna under nästa år fram till 2009. Vi vet också att arbetsförmedlingen kommer att drabbas, men vi vet inte hur mycket. Lantmäteriet är också borta, men det var en försvinnande liten del. Det här är exempel på vad som har skett under åren i Kramfors. När det gäller det här sista med Skatteverket ringde man bara och meddelade att så här blir det. Det skedde över huvud taget ingen dialog med kommunen.
Man ringde och talade om att detta händer. Verksamheten minimeras och flyttas till större kommuner. Personal får sluta eller flytta. Vi har också hört i tidigare debatter här i kammaren att det finns många kommuner som är lite upprörda över det här sättet att hantera frågan. Det är allvarligt. Gång på gång läggs det ned myndigheter och statliga verk runt om i landet, och det tycks alltid vara de små kommunerna som blir drabbade.
I vårt län är det vi som får stryka på foten medan de större kommunerna får ta över verksamheten. Små kommuner har ju den sämsta utvecklingen och den sämsta ekonomin. Vi har en befolkningsminskning hela tiden. Befolkningen sjunker hela tiden. Även om vi har ett gott näringslivsklimat kräver vi ändå andra jobb. Vi kräver inga akuta statliga åtgärder, men vi vill åtminstone behålla de jobb som vi har i dag.
Det tycker vi är viktigt. Det är Maud Olofssons regering som bär ansvaret för att hela Sverige ska leva. Se då till att det blir så! Låt oss behålla de jobb vi har i dag! Var lika kritiska till nedskärningar nu som då när ni satt i opposition! Ni var ganska kritiska då. Jag är också uppvuxen i glesbygd, precis som Maud Olofsson. Vi behöver alla våra jobb. Vi behöver få fler jobb. Staten har faktiskt ett stort ansvar vad gäller infrastrukturen även i glesbygd.
Alla har faktiskt rätt till en bra service.
Eva Sonidsson (S):
Man kan ändå konstatera att det fortfarande är de små kommunerna som drar det kortaste strået när omorganisationer görs i de statliga myndigheterna. Det kan vi i alla fall se i mitt hemlän. Jag har under de senaste dagarna roat mig med att läsa lite grann av vad Maud Olofsson sagt i sina interpellationsdebatter med vår dåvarande regering. Jag kan nästan ställa samma fråga nu som då ställdes till Göran Persson i en debatt när politik för tillväxt i hela landet debatterades här i kammaren för ett antal år sedan.
Då sade Maud Olofsson: "Är inte medborgarna lika mycket värda runt om i hela vårt land? Varför ska vi inte ha samma service, oavsett var i landet vi bor?" Ska vi inte ha statlig verksamhet i hela landet? Har Maud Olofsson ändrat uppfattning om vem som i så fall har ansvar för statlig service och att det är viktigt att den finns i hela landet och inte bara i storstäderna?
Om det nu är så som Maud Olofsson säger att det inte finns många exempel på att tidigare regeringars stödpaket som satts in i akuta krissituationer har gett långvarigt positiva effekter på kommunernas utveckling har den nuvarande regeringen all anledning att visa att de minsann kan bättre. Det har ni ju sagt att ni ska göra.
Avslutningsvis hoppas jag att regeringen tar sitt ansvar även för den norra delen av landet och ser till att vi får behålla de jobb som vi har i dag och att även att de små kommunerna får ta del av statens kaka i form av att man får behålla de jobb som finns. Man kan faktiskt förlägga statlig verksamhet även till våra mindre kommuner.
Eva Sonidsson (S):
Alla förstår inte konsekvensen av att ta ett mobillån, ett snabbt lån. Man behöver bara en mobiltelefon för att knappa in de nödvändiga uppgifter som behövs för att kunna få pengar inom en kort tid. Ett sms-lån kan aldrig vara bra. Att betala 600 kronor för att låna 3 000 kronor en månad är helt fel.
Det sägs att överskuldsatta har 35 procent lägre hälsovärden än andra. Överskuldsatta har nio gånger oftare allvarliga sjukdomar än människor som har ett normalt förhållande som vi har. Undersökningar som har gjorts visar att det är 400 000 personer som är överskuldsatta i Sverige. Det är en alldeles för hög siffra.
Aldrig har utbudet av kreditköp varit så stort som i dag. Varje program som visas i tv avbryts av två tre olika inslag som visar att det är billigt och bra att köpa på kredit och betala senare. Det kan aldrig vara hälsosamt för den enskilde, framför allt inte om man har dålig ekonomi.
Eva Sonidsson (S):
Förekomsten av sms-lån började 2006. Det var då de blomstrade. Och fler och fler aktörer finns nu på banan. Det poppar hela tiden upp nya aktörer som vill låna ut pengar. Det senaste är aktörer från Lettland, tror jag att det var, som finns på den svenska marknaden och erbjuder ungdomar och naturligtvis även andra snabba, korta lån. Information - absolut.
Som jag sade inledningsvis fyller konsumentvägledarna en jätteviktig funktion. Konsumentverket kanske behöver mer stöd för att utbilda konsumentvägledare just för rollen att jobba mer förebyggande än vad de har möjlighet att göra i dag.
Tyvärr är det många kommuner som inte prioriterar konsumentvägledarverksamheten i dag på det sätt som de borde göra med tanke på hur stora skador hela samhället åsamkas i form av ökade kostnader för skulder. Vi välkomnar utredningen. Men jag tycker att det går alldeles för långsamt.
Regeringen borde ta problematiken på allra största allvar och jobba mer för att vidta åtgärder lite snabbare och förändra konsumentkreditlagen, precis som Konsumentverket föreslagit. Jag tycker att regeringen ska ta till sig det och jobba lite snabbare än själva utredningen, för den ska presentera sitt resultat i september. Sedan dröjer det naturligtvis ett tag.
Direktivet täcker inte in allting. Gränsen ligger vid 200 euro. I direktivet ingår heller inte en ångerrätt för korta lån. Det här är något som man borde ta till sig. Man borde verkligen jobba för att få ett stopp på detta, för det går alldeles för fort och åt fel håll.
Eva Sonidsson (S):
Lennart Pettersson tyckte att vi hade lite synpunkter som talar emot varandra. Men det är just denna oro vi har. Även om direktivet genomförs kommer det inte att vara tillfyllest. Kraven för korttidskrediterna blir inte tillgodosedda på det sätt vi hade önskat eftersom man har lagt en gräns på 200 euro.
De är inte heller tillämpliga när det ska betalas av på kort tid, och det finns ingen ångerrätt för korta lån. Det är just av den anledningen som vi är oroliga. Vi undrar om direktivet i slutändan verkligen kommer att få den effekt som vore önskvärd utifrån vad som åsyftades när man förändrade direktivet.
Eva Sonidsson (S):
Jag sade också i mitt anförande att det kanske inte är sms-lånet i sig som gör att man blir överskuldsatt. Tittar man på sms-lån utifrån det nya direktiv som läggs fram omfattas dessa inte av det, även om man fångar in en del andra saker.
Många unga lever i dag under knappa förhållanden. Så sent som i måndags träffade jag en före detta kollega som jobbar som konsumentvägledare i Sollefteå. Hon påtalade att andelen unga fattiga är stor.
Det är just precis den gruppen som tar sms-lån och gör snabba köp när de står framför affärernas skyltfönster och vill köpa ett par snygga skor eller något annat eller göra något roligt som att spela poker. Den gruppen borde över huvud taget inte alls ges möjlighet att ta sms-lån.
Det är den gruppen som får det jobbigt, och det är den gruppen jag värnar. Det borde inte finnas sms-lån; de borde inte ha något berättigande. Sitter man framför en människa på banken när man vill ha ett lån har man i alla fall en person som kan förklara hur det kommer att se ut.
Men ringer jag ett telefonnummer där det egentligen bara krävs en knapptryckning för att få 3 000 kronor förstår jag kanske inte innebörden. Det låter enkelt, för man säger att det inte är några räntor. Men det är väldigt hög avgift. Sms-lån är inte bra för ungdomar.
Eva Sonidsson (S):
Att folkbildning är bra kan jag hålla med Yvonne Andersson om, för det är det. Yvonne Andersson tycker att jag ondgör mig över detta och vill förhindra fattiga att ta sms-lån. Jag kan över huvud taget inte se någon fördel med att man ska ta ett lån för att kunna betala ett annat lån eller för att skuldsätta sig ytterligare och framför allt inte med de höga avgifterna. Det kostar 600 kronor att låna 3 000 kronor.
Det tror jag inte ens Yvonne Andersson skulle ha velat göra under hennes tid när hon var fattig student, som hon säger. Vad ska man betala tillbaka med? Om studenter tar ett sms-lån på 3 000 kronor ska de betala tillbaka det när studiebidraget kommer nästa månad. Det blir smärtsamt i sig. Man skjuter problemet framför sig. Jag tror inte att man riktigt kan jämföra den tiden när Yvonne Andersson var student med hur det är i dag.
Utbudet av varor och tjänster är nog betydligt större i dag och också behovet hos ungdomarna än vad det var på den tiden.
Eva Sonidsson (S):
Att det finns fattiga har jag nyss stått i talarstolen och sagt. Det finns en väldigt stor grupp fattiga ungdomar, och den ökar. Det handlar om alla arbetslösa som får a-kassan sänkt och alla sjuka som får försämringar i sjukersättningen. Även om lönerna ska bli bättre och skatten sänks för en del grupper finns det ändå saker som den här regeringen har bidragit till med höjda andra avgifter.
Det gör att den här gruppen inte klarar av de marginaler som man landar på. Jag ska väl inte här gå in på detta med en språkresa. Jag tror ändå inte att det är en klok lösning att ta ett sms-lån för att åka på en språkresa.
Jag hävdar fortfarande att den gräns på 200 euro som det nu är sagt i direktivet inte är tillräckligt. Jag hoppas att den utredning som Jan Ertsborn sitter med i säger att man ska bli lite hårdare och att 200 euro inte är tillräckligt. Det kanske ska vara en lägre gräns för direktivet som nu ges.
Det handlar också om att vi i Sverige ska få lite hårdare krav på ångerrätt och återbetalningstid för att förhindra ökningen av ungdomar som tar sms-lån.