KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isabella Lövin (MP):
Jag tänker omedelbart på det så kallade partianknutna stödet som utgår via riksdagens partier till stöd för systerpartier i utvecklingsländer. Detta är ett system som finns kvar.
Vi har i den senaste strategin något ökat den andel som ska gå till blocköverskridande eller partiöverskridande politiska organisationer som stärker parlamentarismen och uppbyggnaden av politiska partier med demokratiska värderingar i utvecklingsländer. Det är ett instrument. Vi stöder också i hög grad kvinnors deltagande i olika processer.
Där tror jag att svenskt bistånd har ett mycket stort mervärde. Att stödja, hjälpa och utbilda kvinnor kan också göra att de senare kan gå in i politiken på ett annat sätt - från en civilsamhällesorganisation till en politisk organisation.
Vi kanske inte från svenskt utvecklingssamarbete ska gå in och specifikt stödja vissa politiska partier även om de sitter i opposition. Men vi stöder yttrandefrihet och rätten att delta i val. Vi stöder i stor utsträckning valobservation och att man ser till att demokratiska val går rätt till.
Grunden för att ett demokratiskt val verkligen ska vara demokratiskt handlar också om fri press. Där är vi mycket aktiva och ger vårt stöd.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Sofia Arkelsten, för anförandet! Jag är särskilt glad att du understryker att det finns en stor samsyn på många frågor och att det är viktigt att Sverige fortsätter att ha ett gott rykte internationellt, vilket jag kan intyga att vi verkligen har när det gäller ett effektivt, ett långsiktigt hållbart och ett obundet bistånd.
Det sistnämnda gör att våra avsikter aldrig ifrågasätts, utan det handlar om att vi verkligen vill jobba långsiktigt med att stärka fattiga människors situation. Därför välkomnar jag också att Sofia Arkelsten understryker värnandet av OECD-Dacs kriterier för vad som kan räknas som bistånd. Du uppmärksammar också det krympande utrymmet för civilsamhället samt SRHR och starka institutioner och fredsbyggande. Detta är saker där vi är helt överens.
Jag är lite förvånad över att Sofia Arkelsten antyder att vi inte prioriterar. Vi har tydliga prioriteringar inom biståndet som nu läggs fram i det biståndspolitiska ramverket. Fredsbyggande och konfliktförebyggande är en ny stor prioritering som den tidigare regeringen inte hade. Miljö och klimat är den andra stora prioriteringen, och den tredje handlar om jämställdhet. Där gjorde den tidigare regeringen också stora insatser.
Vi är överens om att det finns stora behov i världen just nu. 65 miljoner människor är på flykt, och 130 miljoner är i behov av humanitärt stöd. Därför blir jag förvånad när jag ser att Moderaterna i sin budgetmotion vill sänka biståndet. De vill återgå till det gamla bni-begreppet, vilket innebär att man ska skära bort 1,5 miljarder varje år.
Jag vill fråga Sofia Arkelsten: Vad tänker du prioritera bort, och var tänker du skära ned? Gäller det skolor, vatten, jämställdhet eller konfliktförebyggande? Vad är det som ska bort?
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Sofia Arkelsten för det ärliga svaret. Jag hoppas att Sofia Arkelsten får ett bättre genomslag i sitt eget partis budgetprocess. Moderaterna har en partiledare som mycket tydligt deklarerar att hon vill bli Sveriges nästa statsminister.
Man ger så låg prioritet åt konfliktförebyggande arbete och insatser för att stärka miljö- och klimatarbete i världen att man tycker att detta kan vänta, och man håller därför inne 1,5 miljarder varje år - det blir 6 miljarder på fyra år. Det här är väldigt konkreta insatser som måste skäras ned. Jag noterar att Sofia Arkelsten antydde att det har funnits en ryckighet i processen.
Jag vill påminna om att Riksrevisionen i sin utvärdering av regeringens hantering inte har kallat den tafflig eller oproffsig. Man har däremot berömt regeringens hantering av att kunna ha en beredskap för den avräkningsprocess där vi nu, till skillnad från Moderaterna, tydligt har talat om att vi sätter ett tak på 30 procent för möjliga avräkningar.
Sofia Arkelsten berömmer sig för att vara mycket tydligare och för att ha klart för sig vad hon vill prioritera. Om ni nu ska skära bort 1,5 miljarder om året, det vill säga 6 miljarder på fyra år, vilka insatser är det då som ska bort? Kan Sofia Arkelsten peka på dem? Är det vatten? Är det sanitet? Är det skolor? Är det konfliktförebyggande arbete? Är det SRHR? Vad är det som ska bort?
Detta tror jag att väljarna är intresserade av att få veta.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Markus Wiechel för anförandet.
Det var många ord inledningsvis som jag verkligen instämmer i. Vi har en mycket svår situation i världen i dag med människor som är oerhört utsatta för krig och konflikter och en strukturell fattigdom som de har mycket svårt att komma ur om inte de rika länderna hjälper till med både freds- och statsbyggande och de akuta behov som så många har.
65 miljoner människor är i dag på flykt på grund av krig och konflikter som de över huvud taget inte rår för. 130 miljoner är just nu i behov av humanitär hjälp. Vi har ett mycket ambitiöst bistånd. Vi har också en ambitiös och generös flyktingpolitik och tar emot en del av dem som flyr från krig och konflikter.
Vi är stolta över att vi gör både och. Svaga människor ska inte ställas mot varandra i detta sammanhang. Jag är dock förvånad över Markus Wiechels anklagelser om att svenskt bistånd inte är kontrollerat och inte följer vetenskapliga utvärderingar.
Vi har mycket strikta krav på svenskt bistånd, och både det vi ger genom multilaterala organisationer och via Sida och biståndsramen följs upp kontinuerligt. SD vill sänka biståndet de kommande fyra åren med 10 miljarder kronor. Ni vill ge upp målet om 1 procent av bni till bistånd.
Var tänker Markus Wiechel skära ned? Är det i skolor, i sjukvård eller i det långsiktiga fredsbyggande arbetet? Vad kan gå bort? Var tänker du skära ned de 10 miljarderna?
Isabella Lövin (MP):
Det är en märklig detaljnivå som Markus Wiechel går in på. Jag kan garantera att det stöd som ges till palestinska myndigheten går via EU:s mekanism för stöd till Palestina. Även Islamic Relief är godkänd av EU och andra aktörer. Markus Wiechels beskyllningar är därför mycket märkliga.
Men det är ett bra sätt att försöka undkomma frågan om var de 10 miljarderna ska tas ifrån. Det kan knappast vara från de marginella stöd som går via de kanaler som Markus Wiechel har tittat på. Markus Wiechel var också inne på att vi måste ta hårdare tag mot Afghanistan. Jag undrar vad som åsyftas.
Handlar det om de 68 000 barn som går i skola i Afghanistan tack vare Svenska Afghanistankommittén? Tänker Markus Wiechel att vi ska villkora biståndet med att Afghanistans regering ska uppträda på ett visst sätt? Hur tänker du?
Vi är noga med att vi ska ha ett långsiktigt, kvalitativt bistånd som ger goda resultat, och det ska vara obundet. Vi ger aldrig bistånd utan att noggrant följa upp att demokrati och mänskliga rättigheter respekteras och att det är så effektivt som möjligt.
Att kräva saker från regeringar i fattiga och sköra länder har genom historien gett dåligt resultat. Det står väldigt klart i de vetenskapliga utvärderingarna. När det gäller de 10 miljarderna under de kommande fyra åren räcker det inte att tala om avräkningarna eftersom det är mycket större belopp som Markus Wiechel tänker ta bort. Ska pengarna bara räcka till filtar i flyktingläger?
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Sofia Arkelsten för det. Vad gäller frågan om kopplingen mellan humanitärt och långsiktigt bistånd tar jag gärna återigen Somalia som exempel. Världens största flyktingläger ligger i Kenya vid gränsen till Somalia. Där finns numera ca 300 000 flyktingar från Somalia. Väldigt många av dem är födda i lägret. De har funnits där sedan början av 90-talet.
Nu försöker Kenya stänga det här lägret. De människor som lever där lever med humanitärt stöd. Det är ett stuprör där. Vi måste nu med hjälp av utvecklingsbiståndet se till att vi också stöder att de kan återvända och etablera sig i områden i Somalia som är utpekade som säkra. Flyktingarna har i snitt flyktingstatus i 20 år. Vi behöver stödja dem, så att de kan börja arbeta, får makt över sin egen försörjning och kan starta ett eget liv.
Det är några som har antytt att vi inte ökar det humanitära stödet i budgetpropositionen för 2017, men det gör vi. Vi ökar det med 218 miljoner kronor, så det blir ett ökat stöd till de organisationer som jobbar med detta.
Men det är också väldigt viktigt att kunna jobba långsiktigt, så att inte fler människor hamnar i krig och konflikter. Statsbyggande arbete och det som Sverige gör exempelvis i Somalia är ett mindre sexigt arbete som inte syns i medierna så mycket. Men där jobbar vi verkligen för att stärka ett fredligt land för framtiden. Sofia Arkelsten frågade om teknikutveckling.
Vi satsar mycket på att förbättra utvecklingsländers förmåga att skriva handelskontrakt, till exempel i WTO-sammanhang. I sådana sammanhang vill vi också stärka deras tekniska kapacitet. Det är oerhört viktigt.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Sofia Arkelsten! Rekryteringen av en generaldirektör för Sida går till enligt alla konstens regler. Vi har varit ute med annonsering. Ett antal kandidater prövas just nu utifrån de kriterier som eftersöks. Det är en mycket transparent process. Några politiska tillsättningar kommer över huvud taget inte att ske. När går det att följa upp budgeten?
Vi har haft ett utmanande läge med tanke på flyktingsituationen under förra året. Vi kommer nästa vecka att redovisa svaret på Riksrevisionens utvärdering och synpunkter. Det är viktigt att det ska kunna vara mer förutsägbart.
Samtidigt kan man konstatera att Riksrevisionen säger att Utrikesdepartementet har hanterat detta bättre det senaste året. Men det finns givetvis en önskan om att vi ska kunna göra det här på ett mer förutsägbart sätt, inte minst för dem som ska ta emot biståndet. Det är inte så - apropå förra replikskiftet - att vi sitter instängda i ett rum och bestämmer utifrån en tabell.
I höständringsbudgeten handlar det ju om vilken kapacitet de olika organisationerna har att ta emot extra tillskott i slutet av budgetåret. De humanitära organisationerna, Unicef, UNHCR, FN:s katastroffond Cerf och andra hade ett väldigt stort behov som de inte hade motsvarande finansiering till. Därför blev det en satsning på dem.
Sjukvård under attack och brist på humanitär respekt är oerhört viktiga frågor. Det är någonting som vi jobbar med, men det är lättare sagt än gjort. Det finns aktörer som inte respekterar principerna, inte minst icke-statliga aktörer.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Hans Linde för frågan och oron, som delas av väldigt många över hela världen just nu. Jag märkte den även när jag var i Somalia och inte minst i Kenya. Oron handlar inte bara om SRHR och vilken inriktning den framtida amerikanska biståndspolitiken kommer att ha, utan även om stödet till miljöfonder. USA är till exempel rent monetärt den tredje största givaren till Gröna klimatfonden.
Oron handlar också om stödet till demokrati och mänskliga rättigheter, där USA i dag spelar en oerhört viktig roll i många afrikanska länder, exempelvis i Kenya. Frågan är vilken inriktning den amerikanska administrationen över huvud taget kommer att ha.
Jag håller absolut med om att Sverige kommer att behöva stiga in och vara ännu tydligare och troligtvis mer generöst när det gäller SRHR-frågor. Vi är redan största kärnstödsgivare till UNFPA, UN Women och andra. Vi hoppas att också andra länder som delar våra värderingar kan kliva fram.
Vi måste se vad det blir för konsekvenser på andra områden som också är högt prioriterade för regeringen. Det är omöjligt att förutsäga i dag. Jag kan bara konstatera att i dag utser Donald Trump en ny chef för Environmental Protection Agency som är klimatskeptiker. Det bådar inte gott för det framtida klimatarbetet.
Vi får väl hoppas att vetenskapen kan vinna i det fallet. Det är mycket som är oroväckande med osäkerheten i den amerikanska biståndspolitiken. Men mycket beslutas i kongressen. Det får vi också lita på.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Hans Linde! Vi måste naturligtvis se hur det utvecklar sig. Man kan ändå säga att det traditionellt har funnits relativt stor samsyn mellan Republikanerna och Demokraterna i den amerikanska kongressen om amerikansk biståndspolitik, med undantag för SRHR.
Många av insatserna är bundna i lag och kanske inte så lätta att ändra på, enligt min bedömning, under ett första år. Det kommer att behöva dras via de ordinarie kanalerna. Vi får helt enkelt avvakta och se.
Vi är väldigt glada att det finns en stor enighet i Sveriges riksdag om SRHR men även om miljö och klimat, demokrati och mänskliga rättigheter. Här är det viktigt att vi får ta ett nytt och ännu större ledarskap i de frågorna om vi ska se en långsiktigt hållbar utveckling helt enkelt.
Isabella Lövin (MP):
Sedan 2012 har 90 lagar stiftats runt om i världen som begränsar civilsamhällets utrymme och möjlighet att verka fritt. Detta är ett allvarligt tillbakasteg för demokratins och civilsamhällets utveckling i världen.
Regeringen har gett Sida i uppdrag att titta särskilt på hur vi, genom utvecklingssamarbete, ytterligare ska kunna stärka vårt arbete för att stödja civilsamhället. Detta ska naturligtvis ske med tonvikt på mänskliga rättigheter, demokrati och yttrandefrihet, vilket innefattar mediers roll.
Detta är något som vi har jobbat med under lång tid, men det finns anledning att titta på hur vi kan förbättra det arbetet i ljuset av de repressiva tendenser som vi ser runt om i världen. Yttrandefrihet är en väldigt viktig fråga, liksom journalisters roll.
Det är viktigt att vi står upp för dessa värden och hjälper dem som har ett svårt och farligt arbete i sina länder i dessa frågor.
Isabella Lövin (MP):
Sofia Damm tar upp behovet av mer flexibla stöd. Jag har noterat att det under lång tid har varit starkt fokus på antikorruptionsarbete och på redovisning och kontroll av biståndet.
Kanske har detta skett lite grann på bekostnad av att kunna ge dessa mindre, flexibla stöd som behövs ute på ambassaderna för att stödja i de akuta fallen, för att kanske kalla till ett möte eller för att hjälpa till när organisationer behöver stöd under kortare tid. Vi har nu bett Sida att komma med förslag på hur man kan jobba med detta.
Under nästa år tänker vi ta fram en ny strategi för freds- och statsbyggande, med fokus på institutionsbyggande. Vi har ett stöd till partinära organisationer via Sveriges riksdag. Vi har ett stöd till parlamentariker. Vi har också ett stöd som inte är politiskt färgat, som går till enskilda politiker. Jag tror att det är viktigt att hålla sig där.
Vi har också - vilket är viktigt för väl fungerande politiska system, demokrati och ansvarsutkrävande - ett ökat stöd till och inriktning på institutionsbyggande och rättsstatens principer. Om man har en fungerande rättsapparat har man också en rättslig trygghet i sin yttrandefrihet, i sin åsiktsfrihet och i rätten att få arbeta politiskt.
En förutsättning för att politiker, människorättsaktivister och andra aktivister över huvud taget ska kunna verka fritt är att det är ett rättssamhälle och att det inte sker några godtyckliga arresteringar eller liknande. Vi sätter ökat fokus på detta.
Isabella Lövin (MP):
Det avtal som Birgitta Ohlsson syftar på är ett avtal om samarbete och politisk dialog mellan EU och Kuba. Det är ett generellt skrivet avtal som öppnar upp för dialog och samverkan inom flera områden, bland annat rörande demokrati och mänskliga rättigheter. Sverige har aktivt verkat just för att dialogen om demokrati och mänskliga rättigheter ska föras in i dessa förhandlingar.
Detta avtal kommer att ersätta en gemensam ståndpunkt från 1996, som i praktiken har spelat ut sin roll nu när ett flertal medlemsländer - bland andra Spanien - har bilaterala avtal med Kuba. USA har öppnat för en stärkt dialog.
Schweiz, Norge, Kanada och en lång rad andra länder bedriver också biståndsverksamhet på Kuba. Med tanke på Fidel Castros bortgång anser vi att det handlar om en ny situation. Hans bror sitter mycket riktigt vid makten, och det är absolut inte en demokrati.
Men vi måste kunna stödja de demokratiska krafterna i landet och även stödja utvecklingen mot att ta bort monopol och att stödja egenföretagande. Det finns också en viss öppning när det handlar om tillgång till information.
Att alliansregeringen öppnade ett internetkafé är ett exempel på stöd som har betytt mycket för Kubas utveckling.
Isabella Lövin (MP):
Jag delar Birgitta Ohlssons värderingar när det handlar om demokrati och mänskliga rättigheter. Sedan kanske vi inte har precis samma uppfattning i fråga om vilken attityd man ska ha gentemot länder som har stora brister vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati och som gör sig skyldiga till kränkningar av sin egen befolkning.
Det blir väldigt få länder kvar på jorden som Sverige skulle kunna ha ett utvecklingssamarbete med om attityden mot sådana länder är att vi inte ska kunna ha några former av samarbete, politisk dialog, memorandum of understanding eller öppningar när det gäller handel eller bistånd. Nu handlar ju den här debatten trots allt om utgiftsområde 7 och biståndsbudgeten för nästa år.
Det är klart att vi ser att i de allra flesta länder, jag skulle nästan säga alla, som vi har ett biståndssamarbete med finns det brister i demokrati och mänskliga rättigheter. Där arbetar vi med att stödja befolkningen, just som Birgitta Ohlsson efterlyser. Det är egentligen bara två länder som vi ger budgetstöd till, Tanzania och Moçambique.
Annars går det svenska stödet till civilsamhällets organisationer, via FN-kanaler och annat, där det finns ett klart avstånd mellan oss som givare och regimer som har brister i demokrati och mänskliga rättigheter. Men vi måste naturligtvis alltid stå upp för de här principerna i våra kontakter med dessa regeringar, och det kan jag verkligen garantera att vi gör.
När jag är på resa och träffar andra kolleger i regeringar är det dessa frågor som är uppe till diskussion hela tiden. Det är en metod som jag tror är bättre än isolation.
Isabella Lövin (MP):
Jag vet att Kerstin Lundgren personligen har ett engagemang i organisationen Awepa, som just stöder parlamentariker, och Sverige har stöttat dem via denna kanal. Parlamentarikers roll är oerhört viktig. Att stödja en demokratisk utveckling kan man göra på olika sätt.
Jag tror att ett väldigt viktigt sätt, som Sverige också gör, är att som valobservatörer se till att valen går rätt till. I alltför många av våra partnerländer och biståndsländer förekommer korruption, och själva valprocessen går inte till på ett tillfredsställande sätt.
Grunden är att de valda som verkligen representerar har hamnat där genom en folkvilja och inte av andra skäl. Det finns alltså många sätt att stötta på.
Ett sätt som jag nämnde tidigare är att stötta institutioner, rättsstatens principer och ett juridiskt system som stöttar människor, så att de som inte har precis samma åsikter som den rådande makten inte hotas av den rådande makten. Det är oerhört grundläggande för en demokrati. Vårt stöd måste fördelas på många olika sätt.
Och jag tror att också Kerstin Lundgren kan se att det är känsligt att stödja specifika kandidater eller politiska partier i andra länder. Det uppfattas kanske som att vi blandar oss i inre angelägenheter på ett väldigt direkt sätt, och det tror jag att vi måste vara försiktiga med.
Isabella Lövin (MP):
Jag gratulerar verkligen Centerpartiet till er budgetmotion där ni lägger 500 miljoner kronor till den gröna klimatfonden utöver biståndsbudgeten. Det var något som Miljöpartiet tidigare, när vi inte satt i regering, också hade ambitionen att kunna göra. Sedan kan jag konstatera att när ni i Centerpartiet satt i alliansregeringen kunde ni inte få fram några additionella medel till klimatpengar.
Vad vi driver nu är att de pengar som går till den gröna klimatfonden ska ligga utanför den gamla beräkningsmodellen för bni. Vi har här tidigare i kammaren konstaterat att er kollega i Moderaterna inte har tänkt att ens räkna upp biståndsramen efter den nya beräkningsmodellen för bni.
Om ni inte klarade av det tidigare tror jag att ni skulle få väldigt svårt att göra det om ni skulle hamna i en regeringskoalition med Moderaterna efter nästa val. Men vi delar den här principen, så vi skulle gärna kunna samarbeta om den frågan, för det är oerhört viktigt att vi lever upp till löftet i Köpenhamn.
Om det finns länder som USA som eventuellt skulle kunna svika det löftet måste andra stiga in, för de fattiga länderna måste ha det här stödet för att klara sig. De måste kunna skydda sig mot de orkaner, havsnivåhöjningar, torka och de problem som blir med en ökad temperatur men också få möjlighet att ställa om till förnybar energi.
Här finns det en stor möjlighet för fattiga människor att få tillgång till förnybar energi, och den gröna klimatfonden är ju en nyckel till finansiering för de allra fattigaste. Här kan vi nog samarbeta i framtiden, Kerstin Lundgren.
Isabella Lövin (MP):
Sverige är mycket engagerat i Somalias statsbyggande. Det är ett land som har raserats helt av inbördeskrig och av al-Shababs härjningar. al-Shabab har fortfarande kontroll över stora delar av territoriet. Vi har givetvis också kontakter med Somaliland, och Somaliland är fullt involverat i statsbyggnadsprocessen.
Det är en skör utveckling. Ett antal ledamöter ska väljas från Somaliland och sitta i det federala parlamentet. Samtidigt vill Somaliland inte ingå i det nya federala Somalia.
Dialog är det enda verktyget för en varaktig fred i Somalia. Det finns en stor positiv möjlighet genom den svenska och internationella somaliska diasporan som nu återvänder till Somalia för att bygga upp landet.
Sverige har precis initierat en investeringsfond till vilken svensksomalier och andra kan ge pengar för att starta mikroföretag i Somalia. Här finns det mycket att göra. Men, Markus Wiechel, ni tar 10 miljarder från biståndet.
Det är inte avräkningarna som ni tar, utan ni har 10 miljarder mindre än vad vi har utan avräkningarna. Då kommer ni inte att kunna bidra till vare sig fred eller humanitär hjälp i samma omfattning som regeringen eller något av de andra partierna gör.
Isabella Lövin (MP):
Låt mig understryka att vi har kontakter i Somaliland. Det är inte på något sätt borta från svenskt biståndssamarbete eller från vår karta. Men givetvis måste vi satsa på att stödja där vi ser en utveckling mot stabilitet och fred.
Det kan knappast vara Markus Wiechels mening att vi ska lämna utvecklingen i Mogadishu för att endast inrikta oss på en liten ö av bättre ordning. Ja, ni har 1 miljard mer i bistånd nästa år.
Men ni tar bort 10 miljarder på fyra år, och det måste era väljare bli väl informerade om. Dessa 10 miljarder skulle kunna gå till statsbyggnad i Somalia, till kvinnor och barn, till vatten och till möjligheter för somalier att stanna, försörja sig och bygga upp ett land som blir fredligt på sikt.
Det är det enda ansvarstagande man kan göra i dag. Man kan inte bara avsätta pengar till flyktingläger i Mellanöstern för att flyktingar inte ska komma till Europa. Vi jobbar seriöst och långsiktigt för att bygga upp en fredlig stat i både Somalia och Sydsudan, som är i ett mycket svårt läge.
Vi kan inte släppa fokus på Sydsudan bara för att det inte står med i tidningarnas rubriker eller för att det inte kommer flyktingar därifrån just nu. Vi måste jobba i de länder där vi har ett bistånd. Det får ni stora problem med om ni tar bort 10 miljarder från biståndet.