KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Eklind (KD):
Statsrådet! Jag hoppas att vi också är överens om att en person som attackerar svensk polis ska betala priset för det. Och är man då utländsk medborgare ska man på första, bästa och möjliga sätt ut ur landet, och man ska aldrig få komma tillbaka - punkt. Jag vill ändå få svar på det här med asylansökningsområden. Vårt förslag fick kritik av dåvarande ministern, Morgan Johansson, 2015. Nu är det ett annat ljud i skällan.
Kan vi få den typen av saker på plats, så att vi håller ihop processen och håller koll på människorna som ska söka asyl?
Hans Eklind (KD):
Det finns något som jag känner förenar en kristdemokrat och en socialdemokrat. Det är att vi tror på biståndet som en positiv kraft. Att vi nu har lagt fram en budget där 56 miljarder går till bistånd gör att Sverige fortsatt är världsledande i generositet. Det är bara Luxemburg som ger mer.
Men det är egentligen inte beloppet som är det viktiga, tänker jag, utan det viktiga är att biståndet gör skillnad och att vi, så att säga, kan legitimera att varje krona som går till bistånd gör nytta. Regeringen försöker nu se över biståndet så att det är långsiktigt, transparent och effektivt. Man vill också ändra på trenden så att inte alltmer av biståndet ska gå via multilaterala organisationer.
Det handlar också om civilsamhällets organisationer. Jag har själv ett ideellt uppdrag i Lepramissionen. Vi hoppas nu att alla de projekt som finns för dem som har drabbats av spetälska - för att kunna ändra deras vardag, rusta dem och i vissa fall undsätta dem - ska bli verklighet. I den budget som regeringen lägger fram finns det också ett tak för hur mycket avräkning som kan göras på ett bistånd. Det taket har regeringen satt till 8 procent.
Min fråga till Mikael Damberg blir därför: Varför har inte Socialdemokraterna tagit rygg, så att säga? Varför har man inte samma typ av tak i sin skuggbudget? Vi vet att regeringen i våras gjorde en avräkning på 18 procent för att ha möjlighet att ta emot alla flyktingar som kom från Ukraina.
Om 18 procent hade levt kvar hade Sverige varit den största mottagaren av svenskt bistånd. Så kan vi inte ha det. Min fråga gäller avräkningen. Hur tänker socialdemokratin där?
Hans Eklind (KD):
Beloppet är viktigt i det läge då varje krona gör skillnad. Det var precis det jag sa, ingenting annat. Jag ser en väldigt stor utvecklingspotential med den nya regeringen på plats när det gäller att verkligen se till att biståndet gör skillnad. Riksdagsledamoten sa till Ekot för ett par veckor sedan: Regeringen gör en kraftig slakt av biståndet, och den blir så stor att det blir orimligt för oss att göra det till vår största prioritering i budgeten.
Regeringen går alltså fram med en sänkning av biståndet med 7,3 miljarder. Ni sänker det med 4,8 miljarder. Vad ska man då kalla Socialdemokraternas förslag? I våras, efter Ukraina, var regeringen beredd att ta bort 9,2 miljarder kronor från biståndet.
Det är mer än de 7,3 som denna regering minskar med. Därför är avräkningen viktig. Avräkningen gör ju att de fattiga i tredje världen inte får del av det biståndet. Jag hoppas att vi alla kan stå upp för ett generöst men effektivt bistånd. Även om Socialdemokraterna inte heller lägger fram 1 procent av bni är min målsättning, som kristdemokrat, att vi ska värna biståndet.
Vi kommer aldrig att sluta argumentera för ett effektivt och generöst bistånd. Jag skulle ändå vilja fråga Mikael Damberg om avräkningar. Att man får göra avräkningar betyder inte att man måste göra det. Denna regering gör nu, tycker jag, en viktig markering genom att säga: Okej, vi kan göra avräkningar men på max 8 procent.
När ni satt vid makten i våras berövades civilsamhällets organisationer 38 procent av sitt biståndsmedel. Då kan man inte bedriva en långsiktigt hållbar utveckling på biståndsområdet.
Hans Eklind (KD):
Jag ber om ursäkt om jag inte hade rätt när det gäller Centerpartiets statsbidrag. Det var den uppgift jag hade fått fram, och därför vidarebefordrade jag den. Men är den inte korrekt ska den naturligtvis korrigeras. Kristdemokraterna värnar både ett effektivt och ett generöst bistånd. Det är ingen hemlighet att vi har haft förhandlingar kring den saken.
Sverige ger 56 miljarder kronor i bistånd, och det är bara Luxemburg som är mer generöst när det gäller bistånd - bara Luxemburg. Någonstans tänker jag alltså att Martin Ådahl kanske får klä sina åsikter i lite andra termer än att detta skulle vara fruktansvärt, med tanke på att Luxemburg är det enda landet som ger mer i bistånd. Sedan är det ju inte bara summan det handlar om.
Jag sa samma sak i ett tidigare replikskifte: Det kan inte bara vara summan som är det viktiga, utan det är också viktigt att se till att man får ut maximal nytta för varje krona som det här landet väljer att ge i bistånd. Det handlar om att göra skillnad på riktigt, och det kommer Kristdemokraterna att vara en garant för - precis som vi kommer att vara en garant för och stå upp för ett generöst bistånd. Det ska dock vara effektivt, vilket är precis lika centralt.
Finns det då saker man skulle kunna göra inom ramen för det nuvarande svenska biståndet? Ja, jag ser många möjligheter. Exempelvis skulle jag vilja ställa mycket större och tydligare krav på Irak. På Nineveslätten pågår faktiskt en etnisk rensning av kristna, kaldéer och så vidare. Det är inte okej att man ger bistånd till ett land som samtidigt för den typen av politik.
Vi har också UNRWA, alltså biståndet till Palestina. Jag skulle gärna vilja att man frös det biståndet, för det gör ingen skillnad. I stället snarast permanentar man en dålig situation för Palestina.
Hans Eklind (KD):
Alf Svensson myntade begreppet närvärme och fjärrvärme. Jag ska väl inte försöka tolka Martin Ådahls sista fråga utifrån Alf Svensson, men jag skulle ändå kunna ge några konkreta svar. Även påpekanden skulle jag vilja säga är på sin plats. Jag har jobbat med bistånd både professionellt och framför allt ideellt. Jag brinner för det här med bistånd, och det tror jag att alla förstår.
Samtidigt lever vi i en situation där jag tycker att det svenska biståndet på goda grunder kan ifrågasättas. Vi har ett bistånd som inte har gjort skillnad. UNRWA till palestinierna är ett exempel. Irak är ett annat. Islamic Relief skulle jag också kunna lyfta fram, då vi vet att aktiva i Muslimska brödraskapet finns i denna organisation. Man har också fällts för eller det har beslagtagits rent antisemitiska budskap.
Det finns en del saker som man kan göra inom biståndet, men jag förstår för mitt liv inte varför Martin Ådahl tar upp detta med Ukraina. Den här regeringen har ju gett det största paketet - sannolikt alls inte det sista men det största hittills - som Sverige formulerat och fått ihop. Det har den här, den nuvarande, regeringen skapat med ett jättestort humanitärt hjälpstöd. Det har inte gått Martin Ådahl förbi, utan det har han ju sett.
Jag vet att han debatterade detta, så varför Ukraina skulle vara ett problem i detta sammanhang förstår jag inte. Vi har som regering satt ett tak på 8 procent när det gäller avräkningar. Det är jätteviktigt därför att om det är så att Sverige tvingas ta ansvar, vilket vi ska göra, för de ukrainska flyktingarna ska avräkningarna inte kunna uppgå till mer än 8 procent. Det vill säga att vi säkerställer bistånd till personer som i dag löper reell risk att svälta ihjäl.
Det är ett faktiskt problem just nu, ett stort problem, som Martin Ådahl också påpekar. Men då måste vi se till att ha ett tak på avräkningarna. Det har inte jag hört att Centerpartiet har samma åsikt om. Vi har 8 procent. Vad har Centerpartiet?
Hans Eklind (KD):
Riksdagsledamotens raljerande om ett ämnesområde som jag tycker är oerhört viktigt, nämligen vården, gör sig inte riktigt väl. Verkligheten, Ali Esbati, är min bäste vän i den här debatten. När vi satt i regering sist halverades vårdköerna. Vi vill gärna mer än halvera vårdköerna igen.
I dag är det 163 000 personer i Sverige, patienter, som inte har fått vård i tid trots att de har rätt till det. Det är en prioriterad uppgift för den här regeringen, och jag är väldigt glad över att det är två kristdemokratiska ministrar som har fått uppdraget att göra om det, alltså minska vårdköerna. Sanningen är ju den att sedan 2014 har vårdköerna i Sverige ökat.
Det handlar inte bara om corona, utan köerna inom vården ökade långt innan dess. Vi ska halvera dem igen. Det ligger i den här budgeten tydliga satsningar på just vården. Det är satsningar exempelvis inom förlossningsvården, men det är också satsningar som görs för att förstärka vården och se till att vi får fram fler vårdplatser. Den här regeringen har också aviserat att man tänker ta fram en nationell plan.
Den nationella planen ska se över hur vi ska vidta åtgärder så att vi får in rätt kompetens och hur vi ska se till att det finns en god arbetsmiljö. Jag tror att de två delarna är avgörande för att vårdyrket återigen ska kunna bli något som man söker sig till. Redan i den här budgeten finns den nationella förlossningsplanen.
Man tar också ett tydligt helhetsgrepp via den nationella vårdförmedlingen, där uppgiften är att se över tillgängligheten inom vården för att på det viset kunna korta vårdköerna. Det finns ledig kapacitet i vissa delar av landet som saknas i de andra, och då ska den patient som bor i en region där det saknas kapacitet kunna flyttas till en där den finns tillgänglig. På så vis kan man göra skillnad.
Hans Eklind (KD):
Ja, det är en återhållsam budget som presenteras. Ändå finns där tydliga satsningar på vården. Kristdemokraterna tror att det behövs mer medel. Därför ställer vi oss bakom den här budgeten, där vi faktiskt tillför resurser till vården. Men lösningen, Ali Esbati, är väl inte att hälla pengar på ett problem?
Vi vet ju att i Sverige har vi fler läkare än EU-genomsnittet, men de träffar färre patienter än sina europeiska kollegor. Vi lägger mer pengar på vården än EU-genomsnittet, men vi har minst antal vårdplatser per capita inom hela EU. Därför säger vi okej, det behövs mer medel. Men det finns också någonting annat som avgjort måste göras. Det finns nämligen ett systemfel här.
Det måste kunna vara möjligt för våra läkare att träffa lika många patienter som i andra länder. Det måste vara möjligt om vi lägger mer än EUgenomsnittet. Då ska inte vi vara det land som sticker ut genom att ha det minsta antalet vårdplatser per capita. Av det skälet gör vi både och, det vill säga tillför resurser till vården och tar också ett helhetsgrepp om den. Den nationella vårdförmedlingen är det första steget.
Men det finns andra steg som väntar för oss att ta, för det här är på riktigt viktigt. Vi har gjort det förr; vi har visat att vi kan göra skillnad när vi sitter i en regering och ansvarar för vården. Det finns inga andra ambitioner än att vi efter denna mandatperiod ska kunna göra ett bokslut där man kan konstatera att Kristdemokraterna har gjort det igen, att vi har vänt utvecklingen inom vården. Det hoppas jag att också Ali Esbati tycker är viktigt.
Hans Eklind (KD):
Jag börjar med att kommentera detta med biståndet. Biståndet ska göra nytta. Krona för krona som tas av svenska skattebetalare för att skicka till ett annat land ska göra nytta. Jag har i tidigare replikväxlingar pekat på några av de biståndspengar som vi ger och som jag menar verkligen gör nytta och på dem som faktiskt känns direkt osympatiska.
Vi kommer att se till att vårt bistånd fortsatt, Janine Alm Ericson, är det mest generösa biståndet efter Luxemburgs. Kristdemokraterna är väldigt stolta över att Sverige fortsatt är världsledande generöst. Jag fick lite frågor om vården. Men jag hinner inte ta upp även den delen, och den har jag redan kommenterat.
När det gäller miljön är en grundhållning för mig att man aldrig kan lösa miljöproblemen med symbolpolitik, utan det måste man göra på riktigt. I min bok stavas då klimatomställningen elektrifiering, och om den stavas elektrifiering innebär det ju att någon rimligen måste producera all den el som kommer att gå åt. Vi talar om minst det dubbla. Jag tror att det kommer att vara långt mycket mer än så.
Det har förts en politik som leder till att man nu startar Heleneholmsverket i centrala Malmö för att det saknas el. Södra Sverige är alltså det värst utsatta området i hela Europa vid en jämförelse med 50 olika ställen. Det finns inget annat område i Europa som är så dåligt förberett för just elproduktion och elkonsumtion. Nu startar man Heleneholmsverket i centrala Malmö.
EON har köpt in 30 000 kubikmeter olja, som kommer att leverera svaveloxid, koldioxid, stoft och andra saker. På vilket sätt är detta en bra miljöpolitik, Janine Alm Ericson?
Hans Eklind (KD):
Jag tror faktiskt att jag inte ens nämnde ordet kärnkraft i mitt första svar, men om jag inte gjorde det ska jag göra det nu. Jag tror att detta är den näst mest omfattande miljöbudget som en regering har lagt fram hitintills, och då beskrivs det som att man ger upp.
Jag hävdar med bestämdhet att vi ger upp i samma sekund som vi ägnar oss åt symbolpolitik och inte ser till att landet kan ställa om på riktigt. Jag är helt övertygad om att svaret är elektrifiering, och då kommer kärnkraften in i bilden. Jag minns så väl applåderna från Janine Alm Ericsons parti men också från Socialdemokraterna, Centerpartiet och Vänsterpartiet.
Ni var så lyckliga över att ni med en rösts marginal lyckades se till att förtidsavveckla Ringhals 1 och 2. Energiforsk har konstaterat att det har lett till upp till 50 procent högre energipriser i södra Sverige. Nu får Janine Alm Ericson tyvärr inte möjlighet att svara. Men jag skulle vilja att ledamoten, precis som jag, funderar på en fråga.
Jag har ställt den till många miljöpartister under valrörelsen men aldrig fått ett begripligt svar. Kan man peka på ett enda land under hela världshistorien som har bedrivit en bra miljö- och klimatpolitik utan att ha ekonomisk tillväxt - ett enda land? Jag tror nämligen att vi kan ställa om och nå miljömålen, men det kan aldrig ske om det sker på hushållens bekostnad och om företagen inte förmår att konkurrera.
Då kommer varken miljö- eller klimatpolitiken att bli effektiv eller satsningar göras i tid. Jag tror att ekonomisk tillväxt kopplad till investeringar som leder till en smart klimatomställning är vägen framåt, inte tom symbolpolitik.
Hans Eklind (KD):
Detta är det nionde stödpaketet med militär materiel. Att stärka Ukraina, som inte har önskat detta krig, och att ställa sig på deras sida är en självklarhet. Det ukrainska folket är de oskyldiga offren för denna galenskap, Putins krig.
De försvarar demokratin, friheten och varje folks rätt att själva få bestämma sitt eget öde. Vi stöder Ukraina för att det är moraliskt rätt och riktigt. Vi stöder detta tappra folk. De ska inte stå ensamma. Denna hållning har väglett oss kristdemokrater sedan den 24 februari detta år.
Verkligheten är ju sådan att kriget är över när Ryssland lägger ned sina vapen, men om Ukraina lägger ned sina vapen är deras frihet borta. Herr talman! Ukraina står inför en skrämmande vinter med minusgrader och svåra förhållanden. Man har exempelvis beräknat att cirka 40 procent av Ukrainas energiinfrastruktur är skadad efter ryska angrepp.
Det har därför varit nödvändigt för oss att hantera detta ärende skyndsamt. Jag är mycket nöjd med det sätt på vilket alla politiska partier i riksdagen har möjliggjort detta, här och nu, snabbt och effektivt. Det vinterpaket som i går presenterades av regeringen består av tre delar: en humanitär, en militär och en politisk.
Det är ett paket som överensstämmer med det som Ukraina självt har listat som mest angeläget. Det är det i särklass största militära och humanitära bidraget till Ukraina hittills. Stödet till försvarsmateriel till Ukrainas väpnade styrkor uppgår till 3,1 miljarder kronor och är alltså större än de tidigare åtta militära stöden tillsammans.
Förutom ett kvalificerat vapensystem för luftförsvar inklusive kvalificerad ammunition ingår också kvalificerad ammunition till ytterligare luftförsvarssystem, något som Ukraina har gjort tydligt att man behöver. Det är också viktigt att lyfta fram det humanitära paketet, det akuta biståndsstödet, som uppgår till drygt 700 miljoner kronor. Det gäller så elementära saker som tillgång till mat, vatten, filtar och värmekällor. Det går till både Ukraina och Moldavien.
Här finns också medel avsatta för att påbörja återuppbyggnaden efter den massiva förstörelse som Ryssland orsakat. Herr talman! Det är viktigt att vi stöder de ukrainska kvinnor och män som med livet som insats försvarar sitt territorium och landets existens. Vi har alla sett de vidriga bilderna på barnsjukhus som bombats eller på oskyldiga kvinnor och barn som skjutits ned på öppen gata.
Det är även viktigt att vi i Sverige fortsätter att hjälpa och integrera de drygt 40 000 ukrainska flyktingar som har sökt sig till Sverige. Det ligger i vårt intresse att tydligt stå på Ukrainas sida. De försvarar nämligen också våra europeiska värderingar, folkrätten och den regelbaserade internationella ordningen. Herr talman!
Jag yrkar givetvis bifall till finansutskottets förslag till beslut om ett vinterpaket till Ukraina som vi ska fatta beslut om senare i dag.
Hans Eklind (KD):
Under en mycket intensiv valrörelse kom den dåvarande partisekreteraren för Kristdemokraterna, Peter Kullgren, till Sveriges mest vargtäta län, Örebro län, som är mitt hemlän. Då pratade vi om vikten av att få bedriva skyddsjakt på varg. Riksdagen har beslutat att Sverige tillsammans med Norge ska förvalta en vargstam på högst 230 individer. Man beräknar att det just nu finns 260 vargar bara i Sverige.
Jag har därför en fråga till Peter Kullgren, som numera är landsbygdsminister och nu ansvarar för den svenska rovdjursförvaltningen. När kommer regeringen att kunna leverera på löftena om en kraftigt minskad vargstam här i Sverige?
Hans Eklind (KD):
När ministern var i Örebro fick vi möjlighet att träffa ordföranden för Svenska Fåravelsförbundet. Hon lyfte fram den olust man känner och en hel del av de problem man har med vargen. En fråga som hon tog upp var att det behövs rovdjursavvisande stängsel, RAS. Trots att många av de vargangrepp som har skett under senare år har gjorts av så kallad vandringsvarg är det så att de som ska få bidrag måste bo i ett befintligt vargrevirsområde.
Anser ministern att man behöver se över detta?
Hans Eklind (KD):
Min fråga går till finansminister Elisabeth Svantesson. I vår gemensamma hemstad Örebro bedrivs i detta nu ett framgångsrikt integrationsprojekt av studieförbundet Bilda. Via en studiecirkel som kallas för Solklar har Bilda utbildat cirka 50 personer till solpanelsmontörer. Vi kristdemokrater menar att en stram migrationspolitik är nödvändig för att vi ska lyckas ta itu med de integrationsproblem som vi har. Det gäller inte minst den höga arbetslösheten bland utrikes födda.
Då är det viktigt att vi tar till vara de projekt som kan göra skillnad på riktigt, som Solklar i Örebro. I den anslagsbana som den tidigare regeringen gjorde nollades anslaget till den här verksamheten. I den nu framlagda budgeten justerades inte för detta. Min fråga till finansministern är om hon ser ett behov och en möjlighet att justera detta i exempelvis vårändringsbudgeten kommande år.
Hans Eklind (KD):
I valet röstade väljarna fram en ny regering, en regering som förmår att ta itu med växande vårdköer, skapa trygghet och se till att vi får en migrationspolitik som tar hänsyn till vår integrationsförmåga. Men det händer saker och ting inom ekonomin. I förmiddags meddelade Riksbanken att man nu höjer styrräntan med 75 punkter, alltså till 2 1⁄2 procent. Vi går alltså in i en lågkonjunktur, med hög inflation, stigande räntor och hög arbetslöshet.
Då krävs det en välavvägd finanspolitik. Min fråga till statsministern är hur han ser på möjligheterna att fortsatt stötta hushåll och företag i den lågkonjunktur som vi vet att vi går in i, utan att vi hamnar i en situation där finanspolitiken underminerar penningpolitikens förmåga att knäcka inflationen.
Arin Karapet (M):
När det gäller Paula Bielers fråga om vi ska ha en förlängning av gymnasielagen har Moderaternas inställning varit att gymnasielagen var fel och inte skulle ha röstats igenom här i kammaren. Nu har vi den här, och gymnasielagen är beroende av den tillfälliga lagen. För att inte föregå hur partiet kommer att lägga upp sin politik väljer jag att vår talesperson Johan Forssell och partiledningen får ta den frågan.
Men om du frågar mig kan jag säga att jag tror att vi behöver en tillfällig lag för att inte återgå till den lagstiftning vi hade tidigare, för då blir det kaos. Vi står här och debatterar de nedskärningar som kommer att behöva göras på Migrationsverket, men det kommer att vara en petitess i sammanhanget. Tro mig, i så fall kommer vi att ha ett större problem framför oss.
Det viktigaste nu är att se till att vi får en tillfällig lag, alltså en förlängning, och därefter en parlamentarisk utredning som gör att vi får en förutsägbarhet i svensk migrationspolitik. Oavsett vilken regeringskonstellation eller vilken majoritet det blir här i Sveriges riksdag har vi förutsägbarhet och långsiktighet och får bort all ryckighet.
Jag tror att Migrationsverkets medarbetare och våra medborgare skulle uppskatta förutsägbarhet och inte ryckighet och kortsiktiga försök till vinster av politiska poäng i den här kammaren.
Arin Karapet (M):
Det här är ju en fantastisk möjlighet för Socialdemokraterna att rätta till en lagstiftning som Moderaterna röstade fram. Det vore väl både en personlig prestige och bra för de människor som berörs av den. Fru talman! Jag håller med justitieministern om att vi ska ha ordning och reda på arbetsmarknaden. Jag vill inte leva och verka i eller bidra till ett samhälle där människor lever på 30 kronor i timmen.
Det är slaveri i modern tid. Men jag skulle önska att regeringen lägger lika stort fokus på dem som kommer hit och sköter sig och gör rätt för sig, för det är också viktigt. Vi kan inte bara titta på den ena änden. Jag förstår att våra partier ser på frågan från två olika håll, men här behöver vi mötas i mitten.
Här tror jag att båda kan tjäna på det i det polariserade samhälle vi lever i, för grunden är oftast systemkritik. Men de etablerade partierna har inte tagit tag i frågan i tid. Det tar alltför lång tid i Sverige. Det finns fördelar med det, fru talman. Allt ska inte gå för snabbt, och där kom mitt konservativa ben. Men mitt liberala ben säger att ibland måste vi skynda på lite.
Det behöver vi göra i denna fråga, för när vi hör nyheten att en laglydig person - en familjefar eller familjemor som gör rätt för sig och som ofta har hög utbildning och hög inkomst - ska bli utvisad för en försäkringsmiss eller lönemiss på några kronor väcker det känslor.
Ingen hade dock tyckt synd om den arbetsgivare som hade utnyttjat arbetstagare. Sverige är speciellt. Vi är ett organiserat och byråkratiskt land som skiljer ut oss från vår omvärld. Nu måste vi förenkla våra system och ställa tydliga krav.
Man ska känna till konsekvenserna, men om man gör rätt för sig ska det gå snabbt. Fru talman!
När bedömer justitieministern att vi kan få fram ett förslag i kammaren som vi kan ta ställning till så att vi kan få ordning och reda på arbetsmarknaden, slå undan benen på oseriösa arbetsgivare och samtidigt premiera goda arbetsgivare som vill ta hit bra arbetskraft som vill bidra till Sveriges välfärd?