Jennie Nilsson (S):
Jag begärde ordet när Hillevi Engström stod i talarstolen och sade att jobbskatteavdraget har gynnat kvinnor mer än män. Som Raimo Pärssinen precis sade är det inte sant. Det kan möjligtvis vara om man tittar på procentsatser hit och procentsatser dit, men det finns något väldigt ohederligt i att framställa det på det sättet.
All utvärdering av detta visar det motsatta - att klyftorna mellan kvinnor och män har ökat på grund av jobbskatteavdraget.
På en fråga till Anders Borg här i kammaren under förra mandatperioden om den här effekten - jag tror det var riksdagens utredningstjänst som hade tagit fram och visat på siffrorna - svarade han lite mer ärligt än vad arbetsmarknadsminister Hillevi Engström gör att ja, det blir ju så för män tjänar mer, äger mer och arbetar mer. Då var liksom den logiska konsekvensen att de också tjänar mer på jobbskatteavdraget.
Jag måste säga att även om jag blir väldigt upprörd över att man kan ha ett så cyniskt synsätt på människor tycker jag i alla fall att det hedrar Anders Borg att han står för den politik som man faktiskt genomför. Jag blir snudd på lite förbannad när man står och säger att jobbskatteavdraget har gynnat kvinnor.
Om vi ska fördjupa oss i jobbskatteavdraget, vilket jag inte hann i min egen debatt, men jag kan få lov att göra det här nu då, så infördes det som ett sätt att skapa jobb. Det var liksom grundargumentet för varför man skulle ha ett jobbskatteavdrag. Det finns många som inte tror på det, men det finns också en del som faktiskt tror att ja, så skulle det kunna vara.
Men, säger de som faktiskt tror på det här, det vill säga de som är den ekonomiska expertis som den borgerliga regeringen från och till hänvisar till, detta förutsätter sänkta reservationslöner. Det är liksom förutsättningen för att jobbskatteavdraget över huvud taget ska generera några jobb, bortsett från att man kortsiktigt pumpar in mycket pengar i ekonomin vilket kan få en kortsiktig effekt. Men långsiktigt handlar det om sänkta löner.
Återigen vill jag referera till finansministern som jag ändå tycker, i någon mening och på ett bisarrt sätt, står för någon form av hederlighet, för han har dessutom definierat var lönerna ska sänkas först, mest och tydligast. Han har identifierat Kommunals medlemmar. Han har stått på SKL:s senaste kongress och sagt att man inte har tagit sitt ansvar och hållit tillbaka lägstalönerna. Jag är själv vårdbiträde och kommunalare.
Jag blev så heligt förbannad att jag gick in och kollade vad lägstalönen på Kommunals område var. Före den senaste avtalsrörelsen var det 15 850 kronor i månaden, tror jag. Efter den senaste avtalsrörelsen är det 16 065 kronor i månaden för den som har fyllt 19 år. Det är den förskräckligt höga ingångslönen som ska hållas tillbaka inom den mest kvinnodominerade sektorn som ett sätt att se till att regeringens politik faktiskt kan fungera.
Sedan har man utöver detta identifierat Handels och Hotell och restaurang som branscher som också har för höga ingångslöner. Återigen är det de kvinnodominerade områdena som man kirurgiskt plockar ut och säger ska ta ansvar för politiken, som ska ta ansvar för att det som man vill åstadkomma ska kunna åstadkommas.
Jag tycker att det åtminstone får finnas någon skam i hur man väljer att använda retorik, även om jag har insett att mycket av den här regeringens politik är just bara retorik.