KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Petersson (S):
Att vi säger att vi i dag inte ser något behov av en samlad strategi är givetvis för att vi inte kan sia om framtiden och hur det här kommer att utvecklas. Vad vi ser är att Polismyndigheten, Åklagarmyndigheten och även regeringen håller på att jobba utifrån de rekommendationer som Riksrevisionen har tagit fram. Man ser själv att det behöver läggas ett arbete på det.
Man ser att det behövs en ökad kunskap. Man ser att det behövs ökad utbildning, både av de nya som arbetar i myndigheterna och de som kommer in. Detta är en del som ska ingå i den utbildning poliser får och vidare. Myndigheterna har verkligen tagit till sig av rekommendationerna. De för en dialog. Regeringen sitter inte med armarna i kors och gör ingenting.
Självklart för man en dialog. Polischefen har också sett att det här finns ett arbete att göra. Det finns ett behov. Det finns så många andra strategier. Ibland finns ett större behov, och ibland finns ett mindre.
När vi ser att ett arbete rullar på i den riktning vi vill, som jag också tror att Krister Hammarbergh vill, finns det ingen anledning att Regeringskansliet i dag ska lägga resurser på att plocka fram en strategi. Det tar stor kraft.
Helene Petersson (S):
Det är lite skrattretande när Krister Hammarbergh säger att vi inte har sett behovet. Det är självklart att regeringen, riksdagen och myndigheterna har sett behovet. Om det ska hända något nu är väl ändå inte en strategi ett verktyg. Då gäller det att se till att verktyg kommer till myndigheterna nu.
I fråga om vad riksdagen eller regeringen kan göra när det gäller lagstiftning vill jag inte föregå remissbehandlingen av de två utredningarna. Både människohandelsutredningen och utredningen om integritet och säkerhet plockar upp frågor om hot, kränkningar och trakasserier, och de förordar förändringar i lagstiftningen så att vad polis och åklagare gör kan leda till dom.
Det är ett stort bekymmer att brottsligheten ökar men att det inte går att döma. 7 procent fick en dom under 2014. Det är skrämmande. Jag håller med om att det måste ske någonting.
Vi är inte nöjda med de åtgärder som Polismyndigheten, Åklagarmyndigheten och regeringen arbetar med och tagit tag i. Vi kommer absolut att följa frågan. Jag tror inte heller att den tar slut i och med att de frågorna kommer i sjön. Jag anser inte att en strategi är det mest effektiva medlet för att komma till rätta med problemet.
Helene Petersson (S):
Att samarbeta för att förebygga och bekämpa brottslighet är nödvändigt. Sverige deltar i ett omfattande internationellt samarbete för att förebygga och utreda allvarliga brott. Informationsutbytet är av allra största vikt för att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten. Det kan röra sig om exempelvis terrorism, narkotikasmuggling, människohandel eller penningtvätt.
En viktig utgångspunkt för Sverige är att ett ökat informationsutbyte över gränserna måste balanseras av ett effektivt skydd för den personliga integriteten. Sverige har samarbete med ett stort antal länder, framför allt inom EU, men vi har redan i dag också ett samarbete med USA.
Det avtal som riksdagen behandlar i dag är ett avtal för att effektivisera formerna för informationsutbytet men också för att skapa ett högt integritetsskydd för de uppgifter som förs över. Avtalet innebär alltså en förbättrad skyddsnivå mot vad som gäller i dag.
Det kan tyckas vara att gå långt när man ger varandra direktåtkomst till sina nationella fingeravtrycksregister, men det är avidentifierade uppgifter. Blir det en träff måste en ansökan göras för att det andra landet ska få tillgång till personuppgifter och ytterligare information, och det är det avlämnande landet som avgör vad som lämnas ut. Förslaget har varit ute på remiss.
Exempelvis Justitiekanslern uttrycker att det framstår som ett ändamålsenligt förslag att möjliggöra ett samarbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna, samtidigt som den enskildes integritet värnas. Datainspektionen ifrågasätter om det inte blir alltför många brott som omfattas, eftersom gränsen ligger på ett år.
Men, herr talman, det utbyte som finns i dag mellan Sverige och USA är utformat enligt Prümrådsbeslutet om samarbete mellan EU:s länder. I det beslutet finns dock ingen begränsning till att brottet ska ha minst ett års fängelse i straffskalan.
Även på denna punkt är alltså detta avtal med USA strängare än det utbyte som baseras på Prümrådsbeslutet och även strängare än informationsutbytet inom EU.
Både Prümrådsbeslutet och avtalet omfattar möjlighet till utbyte i syfte att förebygga brottslig verksamhet, alltså ett arbete som utförs med anledning av misstanke om pågående brottslig verksamhet eller misstanke om framtida brott, det vill säga underrättelseverksamhet. Ett annat skäl för att godkänna avtalet är att bättre kunna reglera skyddsnivån för de personuppgifter som utbyts med USA.
De uppgifter som i dag lämnas till USA omfattas inte av ett sådant ramverk av skyddsbestämmelser som detta avtal innehåller. Det rör sig om regler om bevarande och gallring, användningsbegränsningar samt register av överförda och mottagna uppgifter. Den personliga integriteten är alltså mer skyddad av detta avtal än av det utbyte som redan förekommer.
Konstitutionsutskottet har yttrat sig speciellt med fokus på skyddet för den personliga integriteten, och utskottet ser inga hinder mot att justitieutskottet tillstyrker propositionen. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till justitieutskottets förslag och avslag på reservationen.
Helene Petersson (S):
Karenstiden fanns med i lagen. Hade vi inte stått här i dag och haft ett initiativ från justitieutskottet - eller att regeringen själv kommit med ett nytt ändringsförslag som riksdagen ska ta ställning till, vilket vi ska göra vid voteringen i eftermiddag - hade regeringen alltså varit tvungen att ha en karenstid. Regeringen kan ju inte runda ett lagförslag som är antaget av riksdagen. Det är därför vi går in i dag och lägger fram ändringsförslaget.
Visst var det alltså meningen från början att ha karenstiden, men som jag sa i mitt anförande gjordes en proportionalitetsbedömning. När man gör en proportionalitetsbedömning lägger man olika saker i vågskålarna. Då vägde det över att man skulle ha denna frist - man skulle ha karenstiden - för att det inte skulle löpa på.
Hade lagen som vi kommit överens om skulle gälla i tre år fått löpa hade ju inte regeringen haft något krav på sig att faktiskt stanna upp och se om behovet fortfarande fanns eller om det var så att man kunde sluta med id-kontrollerna. Då hade regeringen kunnat säga: Vi låter det löpa i tre år. Där var alltså en liten begränsning - eller en ganska stor begränsning.
Nu tittar man på detta, som vi har gjort under våren. Regeringen har på nära håll följt hela utvecklingen. Man ser vad som har hänt och vilka effekter det har fått, liksom vilka farhågor myndigheterna har, och då gör man en annan bedömning i proportionalitet.
Då väger den vågskål över som säger att det kommer att bli ganska stora komplikationer om vi har karenstiden. Det gäller både transportsektorn och risken att människosmugglare får ett annat utrymme.
Helene Petersson (S):
Vi har från den socialdemokratiska sidan valt att säga ja till att vara med i EU. Det innebär att vi ställer upp på de möjligheter och skyldigheter ett EU-medlemskap innebär.
Det innebär att vi har sagt ja även till i detta fall Schengenavtalet, som innebär att vi har en yttre gräns. Om den yttre gränsen inte fungerar har varje land möjlighet att gå in och vidta åtgärder. Men vår målsättning är att vi ska få ett EU som fungerar även när det gäller flyktingpolitiken.
Vi vill att alla EU:s länder ska ta ett gemensamt ansvar, vilket inte är fallet i dag. Vi vill att det ska finnas en proportionalitet också i detta fall, så att man hjälps åt mellan EU:s länder. Vi ser alla de problem och bekymmer och alla de lidanden som Linda Snecker talar om, men vi ser också att vi måste hjälpas åt inom EU om vi ska kunna göra något.
Vi bejakar ett EU-medlemskap, och vi bejakar ett Schengensamarbete. Det är utifrån de gränserna vi också värnar asylrätten. Man säger nämligen inte nej till asylrätten, eftersom asylrätten innebär att människor har rätt att söka asyl i det första landet som är säkert. För oss innebär det att den som kommer inom EU:s gränser - inom Schengenområdet - är på säker mark.
Sedan har vi en uppgift att hjälpas åt att fördela. Vi tycker till exempel att vi ska ha ett mycket större kvotflyktingssystem, så att vi kan göra en helt annan fördelning. Men det är ju inte frågan i dag. I dag är frågan om huruvida vi ska låta bli att ha två veckors karens.
Helene Petersson (S):
Helene Petersson i Stockaryd tycker att det självklart påverkar jobbtillväxten, och det har också Öresundsregionen påtalat. Vi har sett utvärderingar från både företag och institutioner i Öresundsregionen som självklart säger att detta påverkar. Folk som har tänkt söka jobb i Köpenhamn kanske inte gör det utan håller sig till Sverige.
Folk som har tänkt söka arbete i Malmöregionen och bor i Köpenhamn kanske avstår från att göra det på grund av detta. Vi är mycket väl medvetna om detta. Nu återgår jag till de två karensveckorna, som vi diskuterar här i dag. Transportföretagen säger samtidigt att karensveckorna bara ställer till det för dem.
De har arbetat upp ett system och säger själva att de håller på att effektivisera. Det finns säkert väldigt mycket som man kan göra för att få det här att flyta på ett bättre sätt än vad det gör i dag, och det har man kommit ganska långt med. Det är fortfarande fördröjningar.
Men de säger att de två karensveckorna, som vi i dag ska ta bort, ställer till det, för då ska de helt plötsligt släppa allt de satt igång och ska om 14 dagar starta upp allting igen. Det ställer till mer trubbel än att ha det löpande.
Helene Petersson (S):
Proportionaliteten gäller även här. Regeringen fattar ju inte beslut om att förlänga id-kontrollerna om inte behovet finns. Och behovet kvarstår fortfarande, eftersom man inte vet vilket inflöde det kommer att bli och vad som händer. Vi har våra grannländer runt omkring som fortfarande inte har hunnit registrera flyktingar.
Jag återvänder till Schengensamverkan. Det är vid den yttre gränsen som man ska söka asyl. Ska vi få det att fungera måste vi arbeta på den fronten och se till att den yttre Schengengränsen fungerar. Det är samma sak med de inre gränskontrollerna.
Dessa har EU-kommissionen gett oss tillåtelse att fortsätta med, eftersom vi inte får den yttre gränskontrollen att fungera. Det är en fråga som vi har haft uppe i justitieutskottet många gånger. Johan Hedin pratar om arbetskraftsbrist.
Ja, vi har tagit emot 163 000 flyktingar, och det är verkligen en utmaning för oss att dessa människor ska få en relevant utbildning och att hitta bostäder där man faktiskt kan få arbete. Socialdemokraterna står väldigt mycket för jobblinjen. Jobben är vår högst prioriterade fråga.
Det är därför som vi ska sätta till klutarna ordentligt på de 163 000 flyktingarna. Vi har brist på arbetskraft på olika ställen, men vi har också människor i landet som inte har arbete i dag. Det är en ekvation att få det att gå ihop.
Helene Petersson (S):
Jag tycker att jag gav en hel del svar i de andra replikskiftena på både den ena och den andra av Kent Ekeroths frågor.
Men jag har en fråga till Kent Ekeroth: Lägger Sverigedemokraterna någon gång en proportionalitetsaspekt i sina funderingar och analyser - att det finns en verklighet som inte bara är svart eller vit och ja eller nej och att det finns olika argument för vad som kan väga över mot det ena eller andra förslaget?
Maktfördelningen är jätteviktig: Det är riksdagen som beslutar men regeringen som verkställer. Det är inte meningen att riksdagen ska ta över det arbete som regeringen gör. I detta fall har utskottet tagit ett initiativ i samråd med regeringen.
Det fanns en tidsaspekt: Hur skulle vi på bästa sätt hinna få det hela att fungera? Regeringen har ett ansvar för att göra en helhetsbedömning. Regeringen har ett ansvar för att följa en fråga och ett beslut som den har fattat. Hur blir det? Vad händer? Får det effekt? Vad säger de olika myndigheterna?
Vad säger de olika transportörerna? Vad händer med de beslut vi fattar? Det är just detta regeringen har gjort hela våren. Den har inte utvärderat, utan den har följt upp. Regeringen har kontinuerligt följt frågan.
Av det förslag som nu föreligger, när vi i samråd med regeringen har sagt att det är bra att vi plockar bort karenstiden, följer dock också att det ska göras en ordentlig utvärdering i höst. Därför kortas beslutet i lagen med några månader.
Helene Petersson (S):
Att Sverigedemokraterna vill ha kontinuerliga och permanenta id-kontroller såväl som inre gränskontroller och gränskontroller över huvud taget är ett ganska välkänt ställningstagande. Ni vill ju inte heller ha vare sig Schengensamarbetet eller ett medlemskap i EU, men det är en fråga som vi inte diskuterar i dag över huvud taget. För mig är uppföljning och utvärdering två olika saker.
Jag har jobbat inom skola och barnomsorg under ett ganska stort antal år. När vi talade om uppföljning - att man kontinuerligt följer upp olika verksamheter och delar - var det något helt annat än när vi gjorde en ordentlig utvärdering. Det är det man har beslutat om nu.
Orsaken till de två veckorna var också att lagen varar i tre år. Vi var överens från början om att det skulle vara en tillfällig lag. Den skulle vara tidsbegränsad, och den skulle vara i tre år.
Men för att regeringen inte bara skulle kunna låta lagen gälla löpande under tre år utan krav eller press på utvärderingar sa vi att det skulle vara en karensperiod. Det gjordes en proportionalitetsbedömning, som jag sa i mitt anförande och i replikerna.
Man vägde in EU-rätten och undersökte om det var okej med den att ha en lag som löper i tre år. Man gjorde alltså en proportionalitetsbedömning. Nu har man sett att med de effekter man har fått - hur transportörerna och myndigheterna har hanterat det hela - behöver vi inte karensveckorna.
Därför föreslår justitieutskottet i ett initiativ i samråd med regeringen att vi tar bort dem.
Helene Petersson (S):
Liksom Krister Hammarbergh själv börjar med att säga tog jag upp detta i mitt anförande, för jag tycker att det är ett otroligt viktigt område. Det är ett av de områden där vi tycker att det ska arbetas vidare. Men jag säger också att det redan görs. Region Väst har ett specialuppdrag.
Polisen har ett specialuppdrag som handlar just om att jobba med brott mot äldre. Att man tar upp att PRO och SPF tillsammans med Nationellt bedrägericentrum också har ett förebyggande uppdrag tycker jag är jättebra.
Pensionärsorganisationerna är faktiskt de som når de allra flesta, inte bara sina egna medlemmar, utan de har en kontaktyta ut bland pensionärerna som kan verka förebyggande. Det allra bästa är ju att brottet inte sker, för det är när brottet väl har skett som otryggheten kommer.
Det är viktigt att man som äldre kan bli informerad och få mer kunskap om vad man kan göra när telefonen ringer och någon vill att man ska köpa något eller lämna ut sina kortuppgifter. Det här är det brott som ökar mest.
Vi har väldigt många inbrott liksom rent fysiska brott mot äldre, men det är bedrägerisidan som ökar mest, och därför tycker jag att det är väldigt bra att de gör detta arbete. I mitt anförande tog jag väldigt ingående upp att det pågår ett arbete, och vi ser därför inte att ett tillkännagivande på detta område skulle vara nödvändigt.
Helene Petersson (S):
Vi anser att det görs en hel del. Det förebyggande arbetet är en del, men det handlar också om att Polismyndigheten faktiskt har ett specialuppdrag. Vi har inrättat ett bedrägericentrum som också har till uppgift att se till det här. Det handlar egentligen inte bara om brott mot äldre utan alla bedrägerier.
Nationellt har Region Väst ett specialuppdrag när det gäller just brott mot äldre. Jag vill därför inte säga att man överlämnar hela arbetet till PRO, men jag menar att PRO och de övriga pensionärsorganisationerna är bra aktörer när det gäller det förebyggande arbetet. Polisen arbetar exempelvis förebyggande ute i kommunerna med grannsamverkan och med medborgarlöften.
Det är många kommuner som har lyft upp både brott mot äldre och vardagsbrott såsom stölder och bostadsinbrott i sina medborgarlöften. Då omfattas även äldre. Jag ser att det försiggår ett stort arbete när det gäller detta.
Det kan absolut bli mer: Man måste identifiera gärningsmän, man måste se om det blir seriebrott och man måste jobba vidare med DNA-märkning. Det finns många olika delar man kan jobba vidare med. Brott mot äldre är ett prioriterat område och ett arbete pågår alltså.
Jag anser att ett tillkännagivande är på sin plats när man ser att någonting behöver göras som inte görs.
Helene Petersson (S):
Självklart behövs det fler poliser, och det har även Polismyndigheten själv talat om. Man har satt ett mål om åtminstone 21 500 poliser fram till 2020. Därför har man också utökat antalet platser på utbildningen.
Enligt de prognoser vi har nu är det 660 studenter som ska börja nu i vår och 570 som kommer att börja till hösten. Det är ett ökande antal. Nu till våren är det nästan en fördubbling; normalt har antalet varit drygt 300 för att hålla den nivå vi har i dag.
Självklart är både Polismyndigheten, regeringen och regeringspartierna väldigt medvetna om att det behövs fler poliser. Men vi får inte glömma att vi också har andra åtaganden. Vi har gjort en omorganisation där vi säger att vi vill ha fler poliser närmare medborgarna. Det här är ett arbete som pågår. Jag kan läsa i tidningen vid olika tillfällen att kommunerna tillförs fler poliser.
Man har kommit fram till att nästan alla kommuner, faktiskt alla, tror jag, har kommunpoliser. Däremot är det några kommuner som delar på det uppdraget, och det kan väl diskuteras om det kan utökas så att varje kommun får egna kommunpoliser. Vi är absolut med på att det behövs fler poliser. Men poliserna har olika uppdrag.
Helene Petersson (S):
Nu kan jag inte ställa en fråga till Adam Marttinen eftersom den då bara blir retorisk. Områdespoliserna och kommunpoliserna har ett specifikt uppdrag. Det är riktigt som Adam Marttinen säger att det händer att områdespoliserna får ge sig ut i ingripandeverksamheten vid sjukdom eller när det fattas folk.
Men det klara uppdrag de har fått i omorganisationen är att de ska arbeta förebyggande. Jag var med områdespolisen i en av mina kommuner hela måndagen och långt in på kvällen. Vi var ute i bostadsområdena. Polisen är väl medveten om vilka personer som finns där. Man cirkulerar i området och ser om de är hemma, om deras bilar är hemma.
Man besöker fritidsgården och diskuterar och pratar med fritidsledarna och ungdomarna. Man får många tips och idéer om vad som föregår, hur mycket narkotika som befaras finnas där och vad fritidsledarna ser. Områdespolisen gör ett förebyggande arbete. Jag sa förra året att skillnaden mellan oss är att vi vill förebygga ett brott.
Vi vill över huvud taget inte att brott ska ske. Därför är samverkan och det förebyggande arbetet så viktigt. Vi tror inte att det blir bättre med en mängd bråk och konfrontation. Därför är områdespolisernas stationering i områdena mycket viktig.
Helene Petersson (S):
Bland annat har Brå ett nationellt uppdrag. Vi lägger också extra pengar ut mot länsstyrelserna för att få en lokal och regional samverkan. När det gäller brottsförebyggande arbete har kommunerna ett ansvar. Kommunerna jobbar också med sitt ansvar.
Men det är inte bara ett polisiärt ansvar, utan det är även fråga om socialtjänst, fritidsverksamhet och teknisk verksamhet. Det gäller alla som har med kommunen att göra. Vidare gäller det också civilsamhället och idrottsrörelsen. Alla som finns i ett samhälle måste jobba tillsammans med det brottsförebyggande. Jag ser också de små kommunerna som finns runt omkring mig.
Jönköping är betydligt större, men resten av kommunerna är små. De klarar inte arbetet själva. När jag har besökt Mullsjö har de sagt att de inte har kapacitet utan att de måste samverka med Jönköping. De måste få metodstöd av Jönköpings kommun och lära av varandra. Det är därför jag tror att de satsningar som vi gör på länsstyrelsernas samordningsmöjligheter är viktiga.
Kommunerna behöver utbilda sin personal. De måste se på det brottsförebyggande arbetet med många ögon för att det ska bli bra.
Helene Petersson (S):
Jag tror inte att vi behöver kalla en person som jobbar med att samordna det brottsförebyggande arbetet på länsstyrelsen en byråkrat.
Jag lyfte upp i mitt anförande och i min replik att de många kommuner som jag har varit ute i för att diskutera dessa frågor efterfrågar hjälp med utbildning av personal. Det klarar inte kommunerna själva. De måste få större utbildningsmöjligheter.
Då kan det vara bra att det finns en samordnare på länsstyrelsen som ordnar utbildningarna. Kommunerna behöver hjälp med metodstöd. Det kan vara så att lilla Aneby kommun med 6 000 invånare inte kan fixa detta själv - oavsett om kommunen får ett litet bidrag. Jag räknade ut att med de pengar som Liberalerna skulle avsätta skulle min kommun få ungefär 30 000.
Det kommer man inte långt med i fråga om utbildning, metodstöd och samverkan. I det brottsförebyggande arbetet måste kommunerna samverka. Åtminstone på småländska höglandet kan det vara så att någon gör en "drive", kör in i en kommun, begår stölder och bostadsinbrott, och sedan far runt i de andra kommunerna.
I grannsamverkan finns polisen med och framför allt kommunen. I medborgarlöftena lyfts det brottsförebyggande arbetet fram. Kommunerna jobbar med dessa frågor, men det behövs en bra samordning.
Helene Petersson (S):
När jag hör Sverigedemokraterna prata på det rättspolitiska området kommer jag alltid att tänka på en sång ur Annie Get Your Gun: Allt vad ni gör kan vi göra bättre! Det kvittar nästan vad något annat parti säger - ni höjer beloppet. Men detta gäller bara på det rättspolitiska området.
Ser ni någon annan möjlighet, på några andra områden, där resurserna behöver förstärkas? I mitt anförande lade jag ganska mycket krut på att tala om samverkan. Det kvittar vilken brottsrubricering vi sätter eller vilket område vi ger oss in på - det hjälper inte med bara poliser.
Vad gäller dessa 14 utsatta områden vet jag inte om Adam Marttinen är bekant med det förslag som statsministern presenterade i somras på hur vi ska jobba med denna fråga. Förslaget innebär förstärkning när det gäller den polisiära närvaron. Det ska finnas stationerade områdespoliser.
Men det gäller också att knäcka långtidsarbetslösheten, att lyfta upp skolor och elevernas resultat, att stärka samhällsservicen, att minska bostadssegregationen och trångboddheten, att stödja civilsamhället och att ägna sig åt det demokratiska arbetet. Om man tittar på ert budgetalternativ kan man se att det inte finns några pengar till sådana här saker, och om det finns pengar så är det definitivt inte i samma omfattning som regeringen föreslår.
Är det då bara polisen som ska stärkas för att vi ska komma till rätta med de utmaningar vi ser i samhället, Adam Marttinen?
Helene Petersson (S):
För oss är brottsförebyggande mer än bara poliser. Men jag vill också ställa en annan fråga. Adam Marttinen säger att Polismyndigheten är underfinansierad. Vilka belägg har han för detta? Vi har i dag ett anslagssparande som myndigheten kommer att få ta i anspråk. Det tillförs mer medel.
Polismyndigheten själv säger att när man utbildar fler personer kommer det också att behövas mer medel. Detta har regeringen avsatt - regeringen avsätter 2 miljarder under programperioden för detta. I våras tillförde regeringen mer resurser, eftersom Polismyndigheten ansåg att det behövdes.
Jag vill fråga Adam Marttinen: Med vilka belägg säger ni att myndigheten är underfinansierad?