Staffan Danielsson (C):
Ni har valt regionmodellen, att smeta ut ersättningar för all åker- och betesmark. Det får vi leva med. Då vinner en del som har extensiva marker och hästgårdar, men de flesta förlorar en hel del. Ett mindre antal förlorar väldigt mycket. Detta är inte anständigt. Hur ska vi lösa deras problem? Det har vi diskuterat i ett år. Ministern har jobbat med frågan. Andra har kommit med förslag, och ministern har hittat svårigheter. Och här står vi i dag. Det är det som jag kritiserar. Det är ju ansvarigt statsråd som ska hitta lösningen.
Det är ett stort misslyckande att nu, 50 dagar innan reformen träder i kraft, stå här tomhänt och bara hitta svårigheter i förslag som andra har lagt fram. Vi har ett miljöstödssystem med regelverk hit och dit och fram och tillbaka. Vill man så går det att hitta regelverk som på ett rimligt sätt styr pengar till de särskilt hårt drabbade. Vi ska inte ha ett idiotiskt system som ställer bonde mot bonde. Vi ska ha ett anständigt system. Jag kritiserar alltså att man inte har kunnat ta fram ett sådant.
Vi pratar inte om dem som har investerat under övergångsåren 2000-2002. Där hoppas jag att den nationella reserven kommer att fungera. Men vi pratar om dem som var i full gång då och som hade gjort sina satsningar. Nu rycks marken undan under fötterna på dem. De flesta övriga EU-länder har valt modellen där gårdarna behåller sina pengar minus ett visst avdrag.
När man nu har valt den andra modellen har man ett särskilt stort ansvar att hitta lösningar. Jag bedömer att dessa företag drabbas hårdast i EU av dessa omfördelningar genom att vi har så mycket vall och bete, vilket späder ut och tvingar bort mycket av ersättningen för dessa bönder. Många EU-länder har valt radikala lösningar med till exempel en övergångstid på sex-åtta år. Det finns många varianter att lösa det här.
Min uppfattning är att hade man slagits för en möjlighet att utnyttja nationell reserv i Bryssel hade man rimligen kunnat klara det. Men den matchen förlorade vi, i den mån som vi slogs för den. Nötköttsproduktionen är viktig för Sverige, och det är en viktig signal till lantbrukare, småföretagare, att kunna räkna med en viss stabilitet när de gör livslånga investeringar. De satsar för 20 år framåt. Man ska se möjligheter i förändringar, säger ministern. Jag håller med om det.
Sveriges bönder och jag vill vara positiva. Men har man en omsättning på 2 miljoner, har ett netto till arbetsförtjänst på 300 000 kr och tappar 1 miljon, då knäcks man lätt som företagare och människa i det läget. Det blir oerhört svårt, och det är inte rimligt. Jag noterar att ministern säger att man ännu inte har hittat någon lösning, 50 dagar innan reformen träder i kraft, men man fortsätter att jobba med det.
Det tar jag ändå till mig. De hundratals företagare över hela Sverige har varit djupt oroade i ett år får nu ett mycket dystert besked. Men jag tar till mig den öppning som ministern lämnar, och jag vill rikta en allvarlig uppmaning till henne. Näringen ställer upp på att man kompenserar de värst drabbade med ett rimligt skyddsnät. Det finns pengar i den nationella reserven, och annars finns pengar i miljöstödsprogrammet.
Det har lagts fram förslag. Det är okej att ministern sågar dessa förlag, men ta då fram något bättre! Vi kan åka till månen. Vi har våra miljöstödsprogram. Nog sjutton borde man klara ett rimligt sätt att kompensera dessa hårdast drabbade bönder i hela EU. Det är okej att genomföra reformen, men ta ansvar för de hårdast drabbade!