Mats Odell (KD):
Först vill jag tacka Pär Nuder för svaret. Sedan jag lämnade in min interpellation den 18 november har Pär Nuder själv på ett kraftfullt sätt på ett frukostmöte hos SE-banken den 1 december fört upp den här frågan på dagordningen ganska rejält. Hans sätt att göra det har lämnat en del frågetecken efter sig, och hans popularitet har väl inte ökat i alla läger.
I svaret sägs det att regeringen gör ett antal saker. Svaret följer en ganska klassisk socialdemokratisk modell. Han konstaterar för det första att andra länder har ännu större problem än vad vi har, för det andra att regeringen har satt upp ett mål och för det tredje att man har tillsatt ett antal utredningar. De åtgärder som Pär Nuder pekar på är inte särskilt konkreta.
Jag är ganska förvånad över att han lyfter fram överskottsmålet, det offentliga sparandet och målet att halvera sjukskrivningarna. Samtliga dessa mål har misslyckats. Det gäller inte bara de ekonomiska målen, utan samtliga ekonomisk-politiska mål som regeringen har ställt upp i de senaste propositionerna har misslyckats. Det är inte mycket att framhålla som verkningsfulla åtgärder för de problem som tas upp i interpellationen.
Vad gäller överskottsmålet noterar jag att Pär Nuder själv i en intervju i Affärsvärlden den 6 april ansåg att det kan finnas skäl att höja överskottsmålet för att bygga upp en buffert inför framtiden för att klara av demografin. Nu talas det om en halvering av sjukskrivningarna, och det görs beräkningar i svaret som är ganska fantasifulla.
De är teoretiska och grundar sig inte på något annat än målsättningar och utredningar som kommer i framtiden. Jag noterar att bägge de utredningar som Pär Nuder hänvisar till ska avlämnas efter valet 2006. Det så kallade köttberget får alltså vänta till efter valet 2006 för att få reda på vilket öde man går till mötes.
Jag noterar att i ett stort antal intervjuer med Pär Nuder har rubrikerna varit: 40-talisterna ska betala. Det finns inte mycket av det i svaret. Därför vill jag faktiskt fråga Pär Nuder om han håller fast vid att mycket av den här problematiken ska lösas genom att de, som Pär Nuder säger i flera intervjuer, resursstarka 40-talisterna ska betala. Har vi att se fram mot en särskild skatt för oss som är födda på 40-talet?
Eller är det någonting som har skrinlagts i Regeringskansliet sedan de här förslagen har framförts ett antal gånger? Fru talman! Sammanfattningsvis är det slående att de konkreta förslagen till åtgärder lyser med sin frånvaro.
Jag vill fråga Pär Nuder hur han ställer sig till det förslag som vi kristdemokrater har fört fram, nämligen att man skulle kunna sänka beskattningen för personer som har fyllt 65 år för att ytterligare stimulera arbetskraftsdeltagandet. Vi har finansierat ett förslag på en halvering, och vi är beredda att gå ännu längre för att stimulera ett sådant arbetskraftsdeltagande för dem som känner att det är viktigt att vara kvar på arbetsplatsen.
Där har de mycket av sin gemenskap och bidrar till att vi klarar av våra gemensamma åtaganden i samhället. Kan man tänka sig rätt till deltidsarbete efter fyllda 61 år? Kan man också tänka sig att förlänga rätten att få fortsätta arbeta till efter 67 år, som vi kristdemokrater har föreslagit? I ganska många andra länder, framför allt i USA, har man helt tagit bort det här taket.
Jag tror att det skapar en större mental beredskap hos omgivningen om inte den här typen av administrativa hinder för arbetskraftsdeltagande är så starka som de är i dag.