Emil Källström (C):
Jag kan inte låta bli att inleda med en kommentar om Edward Riedls skidåkning. När jag i går kväll lämnade Örnsköldsvik, en timmes bilresa från Edwards hemstad Umeå, var det risk för gräsbränder. Det finns bara två möjliga slutsatser.
Jag blev under pågående debatt kontaktad av en bättre restaurang i Kalmar, Postgatan, som jag har besökt både som gäst och som makthavare angående företagsstöden. I meddelandet konstaterade man att det fortfarande finns gott om företag som har väntat i månader och över ett halvår på att få sina stöd utbetalda.
Antingen går det en väldigt tydlig och definitiv klimatgräns i höjd med Nordmaling, eller så finns det åtminstone ingen större risk för att det blir särskilt bakhalt när Edward Riedl ger sig ut i skidspåret. Jag tippar att det inte heller i södra Umeå finns någon snö. Det om det. Herr talman! Det var ett tag sedan jag senast stod i den här talarstolen.
De har ännu inte sett resultatet av det som vi i denna kammare har diskuterat vid ett flertal tillfällen, nämligen att det här måste gå snabbare och funka bättre i företagarled. Vi måste helt enkelt se till att det här fungerar. Det vi säger i talarstolar som denna måste också märkas ute i verkligheten. Det är uppenbart att det här har funkat för vissa företag. Den generella bilden är att det funkar bättre och bättre och har så gjort under en lång tid.
Till följd av ett halvårs föräldraledighet var min senaste kammardebatt den då vi presenterade förra årets höstbudget, det vill säga nu gällande statsbudget. Det är fascinerande att tänka tillbaka på tonen i den debatten och de förhoppningar och farhågor som fanns.
Men vi får inte glömma att det fortfarande finns många svenska företag som har väntat oacceptabelt länge på de stöd de har rätt till. Därför är det bra att utskottet nu är helt enigt och än en gång framhåller vikten av att det här behöver fungera ute i företagarled. De företag som kombinerar olika stödformer måste få det att flyta på ett enkelt sätt.
I höstas fanns ju en tydlig förhoppning om att det värsta låg bakom oss och att vi sakta men säkert gick mot en ny vår, även om det rent klimatmässigt var en vinter som väntade. Det fanns dock också tydliga farhågor om att ytterligare vågor av coronapandemin var på väg.
Även för människor som befinner sig i lite ovanliga situationer, till exempel föräldralediga företagare och liknande, måste stödpolitiken fungera. Det finns all anledning att fortsätta ligga på från denna kammare och se till att dels regeringen, dels ansvariga myndigheter sköter sitt jobb på snabbast möjliga sätt och på bästa möjliga sätt. Herr talman!
Det fanns även en medvetenhet om att vi under hösten och vintern behövde en beredskap för ytterligare ren krispolitik. Tyvärr var det farhågorna och inte förhoppningarna som blev det som kom att gälla. De senaste månaderna har inneburit mycket tuffa tider för Sverige och hela världen.
Den generella bilden är dock att vi är på väg ur den coronakris som har präglat det senaste dryga året. Så sent som i dag fick vi se nya tillväxtsiffror och prognoser från Finansdepartementet, som spår en tillväxt på 4,7 procent för helåret i år. Det är väldigt fina siffror. Det märks i stora delar av den svenska ekonomin såväl som världsekonomin att det håller på att hända någonting.
Visst kan vi i och med den vaccinering som nu pågår för fullt i såväl Sverige som världen nu förenas i ett nytt hopp om att den kommer att förskona oss från ytterligare mycket tuffa och jobbiga tider.
Det här är givetvis mycket goda nyheter, men det får inte skymma bilden för de branscher och företag som fortfarande känner att de är i kläm under pandemipolitikens olika delar och fortsatt behöver en hjälpande hand för att klara sig hela vägen. Vi behöver fortfarande göra mer för att rädda jobb och företag, hålla i och hålla ut.
Men när vi i detta läge går mot, med Jakob Forssmed ord, en vaccinets advent behöver vi ha fortsatt beredskap för att det kan komma tuffa tider. Vem vet vad detta hemska virus bär på i framtiden? Vi behöver ha rådrum.
Det vi i dag fattar beslut om innebär också en förlängning av stödpolitiken fram till den sista september. Det här kommer för de allra flesta företag förhoppningsvis inte att vara aktuellt. Man kommer inte att ha problem av den typ som gör att man behöver de olika coronastöden. Men för vissa företag är det fortsatt viktigt. Därför är det bra att vi redan nu slår fast att det här kommer att ligga fast långt in på hösten.
Efter ett år av ren krispolitik och extremt expansiv ekonomisk politik kan vi fortfarande slå fast att Sverige har goda möjligheter att ta sig an även kommande utmaningar och tider av krisbekämpning. Vi har fortfarande stabila statsfinanser, och vi har ett förhållandevis lågt skuldtryck.
På listan över andra saker som görs kan vi konstatera att det tas viktiga mått och steg för att värna det som vi vill värna och som vi vill ha kvar efter coronapandemins sista parentes.
Vi har därför möjlighet att ett bra tag till fortsätta med den krispolitik som har präglat det senaste året, som så skulle krävas. Denna trygghet är bra, tror jag, för alla samhällssektorer. Den är bra för våra företag, hushåll och givetvis oss makthavare i riksdag och regering.
Stöd till kultur, idrott och civilsamhälle innebär att aktörer som är viktiga för hur vårt samhälle fungerar och aktörer som får på plats det som på många sätt gör livet värt att leva fortsätter att finnas, trots att man inte kan samlas som vanligt, trots att man inte kan genomföra de sommaraktiviteter som drar in de pengar som föreningen lever på resten av året och så vidare.
Vi kan känna att om situationen så kräver kommer vi även framgent att kunna agera kraftfullt. Eftersom jag har varit borta ett tag får ni ursäkta att jag har tappat räkningen på hur många extra ändringsbudgetar som har presenterats sedan coronan kom. Jag tror att min sverigedemokratiska kollega signalerade tolv. Det är i alla fall väldigt många.
Trots de svårigheterna ska Sveriges kulturliv, organisationsliv och idrottsliv få fortsätta att verka och göra sitt viktiga arbete under pandemin. En annan fråga som vi fattar beslut om i dag är den om ytterligare låneram eller kreditgarantier till flygbolaget SAS. Vi är ett flertal partier i denna kammare som under de senaste åren sagt att det här är ett statligt ägande vi i grunden vill avveckla.
Att det är många som har föregått dagens extra ändringsbudget tar inte bort det faktum att det finns väldigt viktiga åtgärder i det dokument som vi kommer att fatta beslut om i dag. Sent i processen kom ett äskande från Folkhälsomyndigheten om ytterligare 10 miljarder i utökad låneram för att man ska kunna delta i upphandlingar av vaccin.
Vi vill inte att staten ska äga flygbolag längre. Det har varit en väldigt tydlig riktning i den svenska politiken under lång tid. Men under det senaste dryga året har vi fattat ett antal beslut som går i motsatt riktning. Vi har lagt in ytterligare pengar. Detta är helt enkelt avvägningen man får göra.
Det är givetvis en sådan politik vi ska föra, och det är givetvis en fråga där vi i riksdagen måste ta den snabbast möjliga vägen för att underlätta detta arbete. Det är bra att vi väldigt snabbt kunde få in också det i den här produkten. Utöver det görs stora satsningar i en bredd av viktiga samhällsområden.
Är pågående pandemi, med all den osäkerhet den innebär, rätt läge att dessutom tappa det företag som har stått för en väldigt stor del av Sveriges inrikes och framför allt utrikes flygtrafik? Nej, är svaret. Detta är inte rätt läge att skjuta in ytterligare osäkerhet i systemet.
Den största enskilda puckeln i denna extra ändringsbudget är förlängningar av olika företagsstöd. Vi inför dessutom nya företagsstöd. Jag tänker framför allt på det evenemangsstöd som vi nu skjuter till pengar för. Jag hoppas att arbetet med att få praktikaliteterna på plats går så snabbt som möjligt.
Därför är det rätt att ta mått och steg för att vi ska ha kvar ett SAS också i slutet av pandemin, så att vi kan laga efter läge framgent och fundera på hur den svenska flygmarknaden ska se ut. De besluten kan fattas i betydligt större lugn med ett SAS som finns kvar än om det under det senaste året hade tillåtits gå under.
Även de rena förlängningarna av omställnings- och omsättningsstöd för enskilda företag är viktiga i ett läge då vi ser att många branscher och företag efter ett års pandemi alltjämt har svårigheter. Viktiga satsningar görs också på kultur och idrott.
Vi tillskjuter också stora medel till testning, vaccinering och smittspårning. Det arbetet måste självklart få fortsätta, för det är, precis som tidigare talare sagt, här nyckeln finns till att helt och hållet kunna återgå till livet som vi kände det före coronapandemin. Här är pengar inget problem, och det har alltid varit så.
Ett ofta beskrivet och återberättat citat av Winston Churchill ger vid handen att den dåvarande premiärministern stoppade neddragningar på kulturpolitiken under ett brinnande andra världskrig med orden: Vad är det vi ska försvara om vi drar ned på våra kulturinstitutioner? Som vanligt när det gäller Churchillcitat gör man klokt i att inte alltför mycket efterforska huruvida han verkligen har sagt detta.
Vi tar de mått och steg - och de notor - som behövs för att svenska folket ska kunna känna den största trygghet. Vaccinationen går nu mycket bra och mycket snabbt. Även en ung man som jag själv går runt i hopp om att kunna boka in vaccintider i Region Västernorrlands regi. Herr talman! Avslutningsvis kan vi konstatera att det sedan i måndags är ett något osäkert läge i svensk politik.
Men det finns icke desto mindre en viktig klokskap i detta. Det Sverige som vi alla älskar ska ju finnas kvar i så många delar som möjligt när vi efter pandemin kan blåsa faran över.
Vi får se vad det här mynnar ut i. Men för egen del finner jag en viss förtröstan i det vi har gjort i total enighet det senaste året. Är det någonting vi har visat är det ju att alla åtta partier i denna kammare kan enas om för landet viktiga insatser när Sverige behöver det och när situationen kräver det.
Viktiga kulturinstitutioner, civilsamhälle, idrottsliv och föreningsliv måste fortsätta att fungera såväl nu under brinnande kris som senare när vi kan återgå till något slags normalitet då vi åter kan gå på festivaler, springa maratonlopp och göra det som tillsammans med andra viktiga saker på många sätt gör livet värt att leva.
Vi kan ta mått och steg med omfattning och hastighet som ingen trodde var möjliga i syfte att få på plats stöd och satsningar för att värna Sverige. Jag är helt övertygad om att den förmåga som vi har visat det senaste året finns kvar framgent.
Det är därför rätt att nu tillföra ytterligare medel till kultur och idrott. Då kan viktiga aktörer, institutioner och aktiviteter fortsätta och överleva till världen "post corona". Detta är ett ständigt pågående arbete. Det finns få om några tecken på att det här skulle vara det sista krispaket som vi får på plats.
Partierna i denna kammare kan nog behöva lite tid på sig för att få på plats en ny regering och ta arbetet vidare när det gäller regeringsfrågan. Men om situationen så kräver, oavsett om det gäller coronapandemin eller någonting annat, kommer vi trots ett politiskt något osäkert läge att kunna samla oss och fatta de beslut som krävs i en tid då landet behöver det.
Det är viktigt att följa såväl företagsstödens behov av utveckling som utvecklingen inom kultur, civilsamhälle och idrott. Vi måste inte minst följa våra kommuners och regioners verksamheter. Det är ju de som står för de viktigaste välfärdsfunktionerna som ska fortsätta fungera, oavsett hur lång coronakrisen månde vara. Det här viktiga arbetet måste därför fortsätta.
Det är jag inte det minsta orolig för.
Det kommer att vara ett högt tryck såväl i riksdagen som i regeringen för att vi på alla sätt ska kunna lotsa Sverige igenom denna tuffa pandemi. I dag tar vi ett viktigt steg på ett antal områden. Men det finns som sagt ingen anledning att tro att det här är det sista vi gör för att bekämpa coronapandemins alla effekter. Stort tack, herr talman, för ordet! Nu fortsätter arbetet.