Åsa Regnér (S):
Jag kan börja med Maria Stockhaus fråga. Vi har just talat om detta här tidigare, att vi ska genomföra en kartläggning, och det finns redan ett sådant uppdrag. Den senaste och mer heltäckande kartläggningen gjordes 2009, även om jag har tagit del av den som Maria Stockhaus nämner. Jag håller helt med om detta, och vi har satt igång ett sådant arbete.
Att vi pratar mycket om jämställdhetsdimensionen när det gäller utsatta områden tycker jag förstås är bra. Vi ska alltid prata om jämställdhetsdimensionen, och jag tror verkligen att det finns en sådan här. Det här är ju en fråga som många med stor kunskap berättar om.
Jag skulle dock vilja säga att kunskapen har ökat hos myndigheter och hos yrkespersoner som handlägger sådana här ärenden, till exempel socialtjänsten, genom länsstyrelsen i Östergötland och genom att polisen har större kunskap än tidigare.
Vi måste dock fortsätta att hela tiden ställa rätt frågor och ha ögonen på det här, och därför fortsätter vi också med ett antal insatser gentemot myndigheter och organisationer, vilket vi också har nämnt förut, som möter både förövare och brottsoffer. Till Erik Andersson vill jag säga att det ju är Utrikesdepartementet som handlägger den fråga han tar upp om kvinnokommissionen, och han kan förstås gärna ställa frågor till dem om hur det här går till.
Den här frågan har såvitt jag förstår inte varit uppe för politisk avstämning. Däremot har jag mycket att säga om kvinnokommissionen och det som jag har ansvar för. Jag har tagit upp det ett antal gånger i de här debatterna, inte minst med Erik Andersson och hans partikamrater, och jag är otroligt orolig framför allt för att det är så många länder just nu som motarbetar kvinnors och flickors rättigheter.
Många har kommit till Sverige från dessa områden under de senaste åren, men det handlar också om andra delar av världen där kvinnorättsaktivister lever ett livsfarligt liv, ganska ensamma, för ingen bryr sig om dem. Många länder motarbetar kvinnors och flickors liv i de här förhandlingarna. Det var ju på CSW i mars som förhandlingarna bröt samman. Det var ingen som uppmärksammade det då, men så var det.
Jag har tagit upp det i de här debatterna många gånger, och då har representanter från oppositionen sagt att jaja, men nu pratar vi ju om det som händer här. Jag tycker att kvinnokommissionen är väldigt viktig, men framför allt tycker jag att det som är viktigt är det som händer i förhandlingarna, när vi är där, och hur vi stöder eller inte stöder kvinnorättsaktivister som ibland faktiskt offrar sina liv för att komma åt just de frågor som vi pratar om här i dag.
Jag tycker att Erik Andersson ska ta upp frågan med Utrikesdepartementet om han har mer ingående frågor om processen. Dessutom kan jag inte låta bli att ställa en fråga till Erik Andersson. Jag tycker att han verkar väldigt engagerad i jämställdhetsmetoder och frågan om jämställdhet, och det tycker jag är jättebra.
Men nu är det ju så att hans parti har öppnat för att samarbeta med Sverigedemokraterna, och de är emot de flesta av de reformer som har lett fram till det som vi kallar för jämställdhet i Sverige i dag eller som har gjort att vi har den grad av jämställdhet som vi har. Sverigedemokraterna är till exempel emot särbeskattning, de är emot den abortlagstiftning vi har, de är emot genuspedagogik och de är för vårdnadsbidrag.
Om vad av det här är Moderaterna beredda att förhandla? Inget av detta kommer att främja en god utveckling i förhållande till de frågor vi diskuterar här i dag.