Annelie Karlsson (S):
Nyanländas etablering i arbets- och samhällslivet måste bli mer effektiv. För att öka effektiviteten inom etableringsuppdraget träder ett nytt regelverk i kraft den 1 januari. Nyanländas kunskaper behöver tas till vara bättre på den svenska arbetsmarknaden - det råder ingen tvekan om detta. Den starka efterfrågan på arbetskraft gör jobbfokus till något självklart.
Det handlar om tydliga spår till jobb, med fokus på bristyrken, och om att kartlägga vad individen har med i bagaget när den kommer till oss samt om att fylla på det som saknas för att göra personen gångbar på den svenska arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen har i dag en bred verktygslåda med insatser för att rusta och matcha nyanlända till jobb.
Att höja kvinnors sysselsättningsgrad är viktigt - i synnerhet gäller detta utrikes födda kvinnor, vars sysselsättningsgrad i dag är alldeles för låg. Satsningar i syfte att öka utrikes födda kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är välkomna och nödvändiga. Välkommet och nödvändigt är också att man sätter av medel till Delegationen för unga och nyanlända till arbete.
Detsamma gäller för medel till insatser under föräldraledigheten och för resurser till studieförbunden för uppsökande verksamhet och motiverande insatser. Dessa delar är alla viktiga för ett ökat deltagande på arbetsmarknaden bland utrikes födda kvinnor. För att stärka matchningen på arbetsmarknaden krävs att fler arbetslösa tar del av utbildning, både för att rusta sig för de jobb som finns och för att rusta sig för de jobb som växer fram.
I samband med att det nya regelverket för nyanländas etablering träder i kraft inför regeringen en utbildningsplikt för nyanlända. Den som är i behov av utbildning för att få och kunna ta ett arbete måste delta. För väldigt många är subventionerade anställningar nödvändiga för att de ska få möjlighet att ta steget in på arbetsmarknaden.
Att förenkla systemet för subventionerade anställningar genom ett enhetligt stöd - introduktionsjobb - är något som varit efterfrågat av många och något som välkomnas. Introduktionsjobben ersätter fem former av stöd och kommer både att vara enklare och bli mer kraftfulla. Fack och arbetsgivare har nu kommit överens om de så kallade etableringsjobben. De ska vara på heltid och normalt leda till en tillsvidareanställning.
Jobben ska innehålla utbildning på betald arbetstid, och lönen ska följa kollektivavtalen. Det är bra att parterna har enats om detta. För ordningen på den svenska arbetsmarknaden är det viktigt med kollektivavtalsenlig lön och tillsvidareanställning som mål. Jag ser fram emot att man nu hittar modeller så att detta blir verklighet, och jag tror att arbetsmarknadsministern redan förra veckan träffade parterna för att fortsätta diskussionerna om detta.
Oavsett vilken form av stöd eller åtgärd det handlar om är det viktigt att målsättningen är att man ska gå vidare till en anställning. Alltför många vittnar om hur man snurrar runt i systemet och går från åtgärd till åtgärd. Det finns också alltför många exempel där åtgärder och subventioner blir ett sätt för företag att bemanna, vilket naturligtvis är helt oacceptabelt.
Låt mig vara tydlig med att jag ser att åtgärder och subventionerade anställningar kan vara nödvändiga för att många ska komma ut på arbetsmarknaden. Men målet måste alltid vara att människor går vidare till anställning med en lön att leva av - en lön som ger möjlighet att starta sitt liv. Detta är målet både för den enskilde och - givetvis - för hela samhället.
Den som lyssnar på debatten här i kammaren kan ibland känna det som att vi har gigantiska utmaningar och väldigt svårlösta problem. Men när man är ute och besöker verksamheter, pratar med arbetsförmedlare eller pratar med deltagare i olika program finns det många goda exempel, engagemang och en betydligt större framtidstro. Jag ska inte lasta församlingen här med så många exempel, men jag vill ändå ge något.
Till exempel beskrivs samarbetet med Skogsstyrelsen, som tar emot och rustar människor med skogskunskap inom ramen för modernt beredskapsarbete. Det är ett hyllat initiativ. Man beskriver, vilket vi också kan se i statistiken, hur extratjänsterna växer fram och tar fart runt om i landet.
Det talas om snabbspår som fungerar alldeles utmärkt, där människor går till anställning och inte bara löser en arbetskraftsbrist utan också startar sitt liv med hjälp av den utbildning de fått, som leder till jobb. Men givetvis finns det också svårigheter. En av de största svårigheterna jag ser - och kanske den största utmaning vi har - är att översätta de kunskaper och erfarenheter som människor bär med sig.
Vi har alldeles för många välutbildade som i dag jobbar med saker som kräver betydligt lägre kvalifikationer. Att använda människors kunskaper och erfarenheter på bästa sätt är målet för oss alla. Herr talman! Vi har utmaningar, men vi har också oändligt många möjligheter. Jag besökte för ett par veckor sedan några klasser på en av gymnasieskolorna hemma i Kristianstad.
Jag frågade en klass med ungdomar som varit i Sverige i ett eller två år om målet med utbildningen och om var jag skulle möta dem någon gång i framtiden. Där, visade det sig, satt alltifrån blivande byggnadsarbetare till läkare och tandläkare. Drömmarna var tydliga och målsättningen klar. Lärarna vittnade om engagerade ungdomar med stor medvetenhet om vad de ville och vart de var på väg.
När vi ser att bristyrkeslistan är lång - till och med väldigt lång - kan vi alltså konstatera att vi har bra förutsättningar att lösa detta. Vi har människor som kan ta jobben, och vi har en politik för att rusta dem med rätt kunskaper. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.