KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Jag ska inte anstränga talmannens tålamod genom att diskutera alla andra utgiftsområden än utgiftsområde 13. Jag tänker hålla mig till det. Då är min fråga: Hur har ni tänkt i det moderata samlingspartiet när det gäller Jämställdhetsmyndigheten? Den frågan ställdes här tidigare, och det skulle vara spännande att få svar på den.
Om vi håller oss till det som debatten handlar om, utgiftsområde 13, skulle vi då kunna få en beskrivning från Josefin Malmqvist och Moderaterna av hur de tänkte gällande den mycket specifika frågan? Det skulle vara bra för oss alla att veta - för myndigheten, för kvinnorörelsen och för alla andra i landet som funderar över om det här var ett tillfälligt hjärnsläpp eller om ni faktiskt har blivit kloka.
Patrik Björck (S):
Jag tänkte ställa tre och en halv fråga till Ann-Christine From Utterstedt: Varför röstar så få kvinnor på Sverigedemokraterna? Vi har som sagt hört en teori i Sverigedemokraternas webb-tv-sändningar. Jag skulle vilja höra Ann-Christine From Utterstedts ingång i frågan. SD:s tidigare jämställdhetspolitiska talesperson, Ebba Hermansson, har lämnat SD. Hon förklarar det i en stor tidningsartikel med att det är dålig jämställdhetspolitik i Sverigedemokraterna.
Jag vill gärna få en kommentar till det, om det går. Detta är i grund och botten samma fråga som till Moderaterna. Nu står ni bakom den socialdemokratiska jämställdhetspolitiken. Då vill jag höra hur ni tänker där. Det skulle vara spännande. Vi har nämligen inte varit särskilt överens förut. Det skulle också vara kul att få höra några spännande interiörer från de tuffa förhandlingarna om Jämställdhetsmyndigheten. Går det?
Jag inser att jag egentligen inte har med det att göra. Men jag är nyfiken, fru talman.
Patrik Björck (S):
Jag blir lite yr av turerna runt förhandlingen. Josefin Malmqvist sa att det var en tuff förhandling med de tre partierna om Jämställdhetsmyndigheten. Moderaterna bjöd på tufft motstånd. Sverigedemokraterna var tydligen inte det parti som gjorde så. Då finns bara ett parti kvar. Det måste ha varit Kristdemokraterna som slogs för Jämställdhetsmyndighetens fortlevnad. Det finns inget annat sätt att förstå detta på.
När jag läser beredningen av ärendet var Kristdemokraterna inte för Jämställdhetsmyndigheten. Då måste det ha skett något i Kristdemokraternas inställning till Jämställdhetsmyndigheten. Vi började bereda betänkande AU1 för några veckor sedan, och sedan var det vägen fram till den tuffa förhandlingen med SD och Moderaterna, där man lyckades rädda Jämställdhetsmyndigheten fastän man själv inte ville ha den.
Jag skulle vilja höra en kommentar.
Patrik Björck (S):
Varför jag fiskar i den här frågan handlar om seriositet. Jag vill påvisa med vilken oerhörd brist på seriositet budgeten har tagits fram. Tre partier har inte lyckats enas om det de är överens om. Det är inte ett skämt vi diskuterar i dag, fru talman, utan det är Sveriges budget för nästa år.
De partier som driver igenom sitt förslag i finansutskottet kan inte ens komma överens i en fråga på ett utgiftsområde som partierna är överens om. De sitter i hårda förhandlingar - om vad?
Patrik Björck (S):
Då kan väl jag passa på att göra det också, för sakens skull. Ann-Sofie Lifvenhage och Moderaterna! Ni har förstått att den här propositionen är rimlig och rätt. Ni har inte reserverat er. Jag berömde er i talarstolen för den insikten.
Däremot är jag väldigt oförstående inför hur ni försöker blanda bort korten genom att börja diskutera den europeiska pelaren för sociala rättigheter. I direktivet står det så här i punkt 9. Det är 52 olika punkter där man anger skäl till att man genomför direktivet. Jag ska inte läsa upp alla 52, för det har jag väl inte talartid till.
Men i punkt 9 av de 52 står det så här: "Principerna om jämställdhet och balans mellan arbete och privatliv bekräftas på nytt i principerna 2 respektive 9" - det var dem jag anförde i talarstolen tidigare - "i den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av Europaparlamentet, rådet och kommissionen den 17 november 2017."
Vad man konstaterar i direktivet är att det bekräftas på nytt. Redan före den sociala pelaren finns alltså alla befogenheter för EU att anta de här direktiven. Sedan kan man tycka att de är dåliga eller bra. Man kan vilja skruva i dem. Man får arbeta i EU-processen, som vi har gjort till exempel med minimilönerna.
Där kan man i och för sig ifrågasätta om EU ens har befogenheter, men det är en helt annan sak. Vi är en del av det här arbetet, och då försöker vi göra någonting av det. Men det är att spela med falska kort att, som Ann-Sofie Lifvenhage och Moderaterna gör, hävda att det här plötsligt möjliggjordes med den sociala pelaren i november 2017. Det är helt enkelt inte sant.
Patrik Björck (S):
Numera är det väl så att talartiden styr replikskiftena. Den är inte obegränsad, som i mitt anförande - tyvärr, kan jag tycka, för jag hade nog behövt ha mer tid på mig för att förklara det här. Ann-Sofie Lifvenhage är svaret skyldig. Kan hon peka på någon punkt i den sociala pelaren som förändrar befogenheterna när det gäller att lagstifta på Europanivå jämfört med nationell nivå?
Jag skulle vara jätteintresserad av det. Men jag förstår att Ann-Sofie Lifvenhage inte kommer att klara det. Eftersom jag har läst igenom det dokumentet noggrant på samma sätt som jag läst igenom direktivet noggrant vet jag att Ann-Sofie Lifvenhage inte kommer att klara av det. Men jag kan låta Ann-Sofie Lifvenhage få några dagar på sig och mejla det när hon hittar det någonstans, vilket hon inte kommer att göra. Men mitt problem är inte att jag hävdar att allt som kommer från Bryssel är bra.
Det finns mycket som kommer från EU-institutionerna som vi som svenska socialdemokrater inte tycker om. Vi använder då våra lagliga parlamentariska möjligheter att förändra, utveckla och förbättra. Det är det vi har EU-parlamentet och kommissionen till. Det är detta den svenska regeringen och våra svenska EU-parlamentariker gör varje dag.
Men att komma med amsagor och rent hittepå när det gäller vad som styr Europasamarbetet är i bästa fall fånigt, fru talman, men det är framför allt ovärdigt när det kommer från en ledamot i Sveriges riksdag.
Patrik Björck (S):
Med denna lagstiftning har problemet delvis åtgärdats. Det som Annika Hirvonen påpekar här är svårigheten att definiera och avgränsa någonting i lagstiftning. Jag kan hålla med om att det är en ganska obehaglig, eller chockerande, ordvändning - jag kan förstå det.
Samtidigt måste man naturligtvis när man avgränsar någonting också beskriva i lagtext när, var och hur en rättighet upphör eller inträder. Detta är ju någonting som all lagstiftning i någon mening brottas med. Eftersom vi menar att människor har rättigheter att komma till landet som till exempel anhöriginvandrare eller arbetskraftsinvandrare avgränsas detta i lagstiftningen.
På samma sätt hamnar man i den här typen av problem. Som en motfråga undrar jag vilket datum denna lag började att gälla. Jag missade det. Mitt svar är att det handlar om svårigheten att avgränsa vem som ska träffas av en lag. Detta är grundproblemet.
Patrik Björck (S):
Socialdemokraterna står absolut för nolltolerans mot våld mot kvinnor - så är det. Exakt hur man sedan utformar lagstiftningen vågar jag inte svara på i dag. Min fråga var egentligen när denna förändring genomfördes, men jag ska återkomma till detta och återkomma till Annika Hirvonen. Jag kan inte riktigt svara på det.
Vi står absolut för nolltolerans mot våld mot kvinnor, men precis hur man utformar lagstiftningen för att den ska kunna vara genomförbar och fungera som lagstiftning vågar jag inte svara på här och nu, fru talman.
Patrik Björck (S):
Jag tänkte kommentera motion 1814 i betänkandet. Motionen har sitt ursprung i den frustration som jag upplevde under våren 2020 med alla de problem som uppstod i riksdagsarbetet med anledning av att vi ändrade arbetsformerna på grund av pandemin. Man kan naturligtvis fundera över hur man hanterar det här.
Utskottets ordförande konstaterade att en motion normalt sett avslås, och så är det ju. Men jag vet också att många förändringar i riksdagsarbetet har haft sin start i en avslagen motion, så jag vill ändå kommentera den här. När jag sökte utlopp för min frustration och funderade lite över hur bristande riksdagsarbete kunde hanteras fick jag intrycket av att talmannen hade väldigt litet ansvar och inflytande över riksdagsarbetet.
Det gjorde mig lite konfunderad. Jag var också frustrerad över hur uselt distansarbetet fungerade och kunde jämföra med min erfarenhet som kommunpolitiker. Där fungerade det på ett annat sätt och framför allt var det lagstyrt på ett helt annat sätt än riksdagsarbetet. Det är bakgrunden till denna motion. Vad jag funderar över är vad talmannens roll egentligen är.
Är talmannens roll viktig och avgörande för riksdagsarbetet? Om den är det tycker jag att det är rimligt att man kan gå igenom talmannens befogenheter och fundera över hur riksdagen i så fall kan utvidga sin kontrollmakt över talmannen, vilket jag tar upp i en av att-satserna i motionen. Det är i så fall en rimlig diskussion om talmannen har en viktig funktion i riksdagen.
Om man kommer fram till att talmannen inte har en viktig och ansvarsfull funktion i riksdagen finns det andra frågor man i så fall kan ställa sig. Talmannen är trots allt den högst valda representanten enligt Sveriges konstitution och arvoderas med ett arvode som motsvarar statsministerns.
Statsministern arbetar 24:7, kontrolleras i princip varenda minut under dagen och kan också ställas till ansvar inför riksdagen i stort sett varje dag. Om talmannens funktion är mer ceremoniell, att släcka och tända julgranar och liknande, finns det anledning att fundera över det.
Oavsett var man landar i hur talmannens funktion ska vara i riksdagen borde de frågor som ställs i motionen föranleda en bredare diskussion om hur vi hanterar en eventuell kontrollfunktion av talmannen, om hur vi organiserar vårt distansarbete och om vi i så fall behöver reglera det på ett annat sätt.
Jag har i motionen bland annat hänvisat till kommunallagens sätt att hantera distansarbete i den kommunala demokratin. Den kommunala demokratin är också en oerhört viktig del av svensk demokrati. Fru talman! Jag har inga yrkanden, av förståeliga skäl. Jag delar ordförandens uppfattning att praxis är att avstyrka motioner. Men jag anser ändå att motioner kan innebära startskottet för en förändring.
Det är så jag vill se både motionen som sådan och detta inlägg.
Patrik Björck (S):
Ja, de här 10 miljonerna är det många av oss som funderat över sedan regeringen presenterade sin budget. Vi har funderat, och vi har vänt och vridit på den här frågan. Ingela Nylund Watz har formulerat den i tre delar här. När regeringen aviserar hur de ska fördelas har vi inte fått svar på. Vilka fakta som ligger till grund för att man kom fram till just 10 miljoner har vi inte fått svar på.
Vi har visserligen fått svar på den tredje frågan om andra åtgärder, i alla fall delvis. De andra åtgärderna som statsrådet tar upp här handlar om barn i riskzon. Där pratar man om 400 miljoner. Jag har lite svårt att bedöma om det är rimliga siffror, men det känns ju mindre orimligt än 10 miljoner.
En annan åtgärd som pekas på är att man ska subventionera familjehemsplaceringar. Då pratar man om 200 miljoner. Det har jag också svårt att bedöma rimligheten i, herr talman, men det sticker inte i ögonen så flagrant som siffran 10 miljoner.
Eftersom det är så många som har funderat så mycket på det här ser jag verkligen jättemycket fram emot att få svar på de två första frågorna. Det som Ingela Nylund Watz gjorde när hon räknade ut att det är 34 000 gjorde väldigt många av oss första dagen, och vi häpnade. Den andra frågan, som kanske egentligen är intressantare, är vilka fakta som låg bakom den här siffran.
Vi har haft en lång debatt med energiministern under dagen, herr talman, och energiministern uppmanade oss att försöka tolka regeringens arbete positivt. Om man försöker ha den ansatsen skulle man möjligen kunna tolka detta som ett svar: "De anslagna 10 miljoner kronorna i budgeten för 2023 är en av de satsningar regeringen gör för att stärka socialtjänsten i det brottsförebyggande arbetet med unga."
Fortsättningen vet jag inte om man ska tolka som ett svar: "En åtgärd som har aviserats i budgetpropositionen för 2023 är att vidta lämpliga åtgärder för att inrätta en krissocialjour" och så vidare. Jag ser inte att det är pengasatt. Är det den åtgärden som ministern avser, eller har jag missförstått svaret? Är det då en jour för hela landet, alltså för alla kommuner?
Det räcker ju inte till en jour i samtliga kommuner - inte ens i samtliga regioner, misstänker jag - med den här anslagsfördelningen. Är det en positiv tolkning, eller är det jag som läst svaret fel? Det skulle vara spännande att höra vilka fakta som ligger till grund för det här. Jag tycker att det är en otroligt spännande och relevant fråga från Ingela Nylund Watz, och jag och många med mig ser verkligen fram emot svaret.
Patrik Björck (S):
Jag har svårt att tänka mig något mer konstruktivt än att ägna tid åt brottsförebyggande arbete. Jag tycker att det är positivt att få slängt på sig att man satsar på det. Vi tycker att det är konstruktivt. Då har vi alltså fått svar, åtminstone på två av frågorna.
Vi har inte fått svar på vilka fakta som låg bakom när man anslog 10 miljoner, och det lär vi väl aldrig få. Men vi har fått veta att regeringen avser att återkomma i frågan om hur medlen ska användas, och svaret var ett centralt stöd på 10 miljoner som ska läggas i potten och jämföras med nedskärningar i miljardklassen för kommunerna.
De ska alltså pareras med ett centralt stöd på 10 miljoner. Det säger möjligen, herr talman, att statsrådet och regeringen kanske borde ägna sig åt något mer konstruktivt - till exempel brottsförebyggande arbete.
Patrik Björck (S):
Vi har diskuterat energifrågorna med energiministern under dagen, och vi har haft svårt att få svar. Energiministern har tidigare tyckt att vi har tolkat henne lite negativt.
Om man ska försöka tolka energiministern positivt är alltså svaret på den här interpellationen, där Joakim Sandell frågar om regeringen kan göra något för att hindra oskäliga prishöjningar på fjärrvärme, att regeringen ska följa utvecklingen noga. Om man är väldigt positivt inställd skulle man möjligen kunna säga att regeringen har gett ett svar.
Men det är, för att uttrycka sig diplomatiskt, inget tillfredsställande svar - att man följer en svår utveckling noga men inte tänker agera eller reagera. Men okej, ett svar är det, även om det inte är tillfredsställande.
Jag ställde då en väldigt konkret fråga som jag inte fick något svar på: om man nu ska kalla de höga bränsle- och energipriserna för Putinpriser eller Ebbapriser. Jag fick inget svar i den tidigare debatten. Möjligen skulle man kunna finna en antydan till svar i det här svaret på Joakim Sandells interpellation, fru talman.
Här medger faktiskt energiministern att Rysslands invasion av Ukraina och effekterna på den ryska exporten av fossila bränslen har påverkat de flesta energimarknader. Både privatpersoner och industrin pressas av orimliga energipriser, och regeringen och EU arbetar intensivt för att hantera situationen. Helt uppenbart behöver ryska bränslen ersättas etcetera etcetera.
Då blir min fråga: Ska jag tolka detta som att energiministern nu har bestämt sig för att det är Putinpriser? Är det så, om man nu ska fortsätta att göra en positiv tolkning av det budskap som energiministern ger? Den frågan skulle jag vilja ställa. Är det så vi ska tolka svaret?
Patrik Björck (S):
När man har lyssnat på energiministern före valet och efter valet hör man att det svajar. Jag vill också påpeka att det har svajat under dagen i dag när det gäller hur energiministern har svarat. Står man inte på en stabil grund blir det lätt att man svajar. Det är extremt tydligt för den som har följt den här debatten att så är fallet. Vad det ska kallas kan man diskutera.
Men, för att avsluta lite positivt, tycker jag att det är ett bra besked från energiministern att hon fortsättningsvis kommer att ha ambitionen att följa riksdagens regelverk när det gäller hur man svarar på interpellationer och att de i fortsättningen ska besvaras i tid. Det tar vi riksdagsledamöter till oss som väldigt positivt.
Det har nämligen från ett flertal interpellanter kommit upp en stor frustration när de har fått vänta på att få svar av energiministern, inte de normala två veckorna utan tre, fyra, fem eller sex veckor eller upp till över två månader. Detta tar vi alltså till oss som positivt.
Vi kommer naturligtvis, fru talman, att följa upp det och se om det är ett stabilt besked från ministern eller om det är ett svajigt besked. Men det får vi återkomma till.
Patrik Björck (S):
Jag blev lite orolig när jag tog del av statsrådets svar på interpellationen, och när jag lyssnade på statsrådets anföranden i den tidigare interpellationsdebatten förstärktes min oro. Tyvärr finns det nog stor anledning för Sverige och svensk arbetsmarknad att känna oro. Fru talman!
Det är häpnadsväckande att vi har ett statsråd som kommer till denna kammare och uppmanar riksdagens ledamöter att ta utskottsinitiativ. Vi har ett statsråd som inte litar på sin egen regering. Det är mycket uppseendeväckande.
Nästan ännu värre är att statsrådet i den förra interpellationsdebatten sa att han inte får styra.
Vi har alltså ett statsråd med ansvar för arbetsmarknaden som inte litar på sin egen regering, som hoppas att riksdagen ska ta utskottsinitiativ för att rätta till det och som dessutom inte tror att han som statsråd har möjlighet att styra. Regeringen styr det här landet. Det är så svensk demokrati fungerar.
Det som gör mig orolig i svaret, fru talman, är att statsrådet hänvisar till att den ekonomiska politiken återigen ska fokusera på strukturellt riktiga reformer.
Förra gången en högerregering styrde detta land betydde det att man slaktade arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshetsförsäkringen. Det var så man definierade det som kom efter, att arbetslinjen skulle upprättas. Det definierades så förra gången vi hade en högerregering, och då slaktades arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshetsförsäkringen.
Det vi har sett så här långt från regeringen är att ett första steg har tagits. Man har slaktat arbetsmarknadspolitiken. Det är illa nog. Min fråga till statsrådet, fru talman, är därför: Avser man att fortsätta sin politik och även slakta arbetslöshetsförsäkringen i nästa steg?
Det är svårt att tolka svaret på något annat sätt, med kännedom om hur svensk höger definierar arbetslinjen.
Jag har en mycket konkret fråga till statsrådet: Kommer man att följa upp återupprättandet av arbetslinjen genom att slakta också arbetslöshetsförsäkringen?
Patrik Björck (S):
Jag ska välja att tolka statsrådet Johan Pehrson positivt. : Tack!) Jag tolkar det på ett sådant sätt att statsrådet och den nuvarande regeringen kommer att försvara arbetslöshetsförsäkringen. Det var ett positivt besked. Jag var också lite imponerad över att statsrådet ämnar ta initiativ till att indexera arbetslöshetsförsäkringen.
Det var också ett positivt besked. Jag lovar att jag kommer att följa den här regeringen. Det var också fantastiskt att man nu har omformulerat hela sin idé om den så kallade arbetslinjen. Det tackar jag extra för.
Jag hoppas verkligen att statsrådet står vid sitt ord och att statsrådet inte bara är lösmynt i talarstolen i största allmänhet. När man läser riksdagsprotokollet och ser vad statsrådet har gett för besked ska man sedan också kunna lita på det, fru talman. Det är min förhoppning. Jag väljer att tolka statsrådet positivt.
Patrik Björck (S):
Den frustration och ilska som det vittnas om från talarstolen i dag beror på många saker. Den beror på att man diskriminerar landsändar, den beror på det enorma löftessveket och den beror på dribblandet med tiden.
Den beror på att regeringen inte får någonting gjort, och den beror på att regeringen dessutom skyller sin handlingsförlamning på andra. Att regeringen inte tar ansvar är genomgående, och den kanske främsta representanten för den delen av regeringspolitiken är energiminister Ebba Busch.
Hon lovade saker som inte har genomförts. Det är klart att folk blir frustrerade. Herr talman! Något högkostnadsskydd kommer den här regeringen troligen aldrig att införa. Att det inte skedde den 1 november förra året är ju uppenbart, eftersom det datumet har passerat. Det är omöjligt.
Ingenting tyder heller på att regeringen kommer att uppfylla sitt löfte den 1 november 2023, 2024 eller 2025. Den 1 november 2026 har vi förhoppningsvis bytt energiminister. Löftesbrottet är den absolut viktigaste byggstenen i den här frustrationen.
Energiministern försöker klara sig undan genom att skylla på den tidigare regeringen. Att man skyller sina vallöften på en tidigare regering är väldigt märkligt. Herr talman!
Den 2 september, nio dagar före valet, sa energiministerns chef Ulf Kristersson: "Om vi vinner valet och Sverige får en ny regering kommer vi att se till att högkostnadsskyddet för hushåll och företag mot de extrema elpriserna finns på plats den 1 november. Hushållens ekonomi ska räddas i god tid före jul. Det är ett gemensamt vallöfte."
Samma dag sa energiministerns chef, statsminister Ulf Kristersson, att han hade talat med de tre partiledarna på sin sida - Jimmie Åkesson, Ebba Busch och Johan Pehrson - och att de var överens.
Ett sådant flagrant löftesbrott mot väljarna är troligen, tillsammans med övriga svek, en bidragande orsak till att vi har en ineffektiv och handlingsförlamad regering med en energiminister helt i avsaknad av energi. Det är ju inte bara det att energiministern inte levererar på sina löften.
Energiministern tar dessutom två månader på sig att inställa sig här i kammaren och stå till svars, trots att det sägs klart och tydligt i riksdagens arbetsformer att det ska ta två veckor. Det är alltså inte bara en brist på respekt mot väljarna utan också en brist på respekt mot riksdagen.
Det, herr talman, borde talmanspresidiet fundera över.
Patrik Björck (S):
Orsaken till att de här frågorna kommer igen och igen är att energiministern hela tiden far med osanning. Den politik som energiministern och regeringen står för är inte politiken som man är vald på. Det är vad som är så viktigt. Man kan naturligtvis alltid diskutera teknik, politik, olika förslag eller olika uppfattningar.
Men att gå till val på en sak och efter valet göra någonting helt annat är huvudproblemet med regeringen. Herr talman! Min fråga till energiministern är: Anser energiministern att hon och regeringen har varit mycket tydliga med att de inte ska införa ett högkostnadsskydd och att de var det före valet?
Energiministern återkommer flera gånger till att hon varit mycket tydlig med det hon gör. Möjligen har hon varit tydlig med, men kanske inte mycket tydlig, att hon inte tänker genomföra sina vallöften efter valet. Herr talman!
Problemet är om energiministern i denna talarstol i dag för oss och för svenska folket kan säga: Innan valet var jag mycket tydlig med, och mina kollegor i regeringsunderlaget var mycket tydliga med, att vi inte tänkte leverera något högkostnadsskydd.
Jag skulle vilja höra energiministern framföra det från talarstolen här i riksdagen till oss som finns här och till svenska folket. Sedan ska jag föra hem det till min valkrets och berätta det. Ingen kommer i så fall att känna igen det. Jag väntar.