Jan Björklund (L):
Vi har väldigt olika verklighetsuppfattningar om Louise Malmström menar att den sociala snedrekryteringen är bruten till och med i Norrköping och i Östergötland. Jag tror inte det. Den är inte bruten. Den finns överallt. Det finns inte en enkel åtgärd för att möta problemet. Det krävs en lång rad åtgärder. Jag tror att man ska ha klart för sig att grunden för detta läggs i grundskolan och gymnasiet. Det är inte så att inrättandet av ännu fler högskoleplatser löser det.
Socialdemokraterna har krävt att alla ska bli högskolebehöriga. Syftet med det var att minska den sociala snedrekryteringen. Det var hela idén. I stället har det lett till maximal utslagning från gymnasieskolan. Att så många ungdomar slås ut innebär att de inte får slutbetyg ens från yrkesutbildningar eftersom ni, Louise Malmström, krävt att alla ska bli högskolebehöriga. Ni har med den reformen ökat den sociala utslagningen, och det är den vi nu rättar till. Det är ett viktigt svar på att skapa social utjämning.
Problemet med er syn är att ni anser att det är fråga om social snedrekrytering så länge alla inte blir akademiker. Det är en väldigt långtgående syn, och den kan jag inte köpa. Ungdomar som går bra yrkesutbildningar på gymnasiet, får godkända betyg och sedan jobb, är det ett tecken på social ojämlikhet, Louise Malmström? Jag tycker inte det. Ni har en alldeles för nedvärderande syn på yrkesutbildningar.
Däremot är det social utslagning om man inför krav i gymnasiet på att alla ska bli högskolebehöriga, vilket medför att en tredjedel slås ut. Det är social utslagning. Det skapar ingen social utjämning. Begreppet social snedrekrytering måste vidgas något.
Det handlar inte bara om rekrytering till högskolan, vilket ni nästan alltid avser, utan vilka förutsättningar vi skapar för alla att gå igenom skolan, nå målen, få jobb, försörjning och så vidare. Det är det centrala. Alla kan inte bli akademiker. Ja, jag är född i ett textilarbetarhem. Det fanns inga vuxna som gick in i vårt kök när jag växte upp som hade mer än sju års folkskola. De fanns inte. Mina föräldrar umgicks inte med sådana människor.
Jag hade inte stått här i dag utan en skola med höga kunskapskrav, ordning och reda och studiedisciplin. Då säger Louise Malmström att vi är överens om allt det. Ja, det kan hända att ni nu lagt er, men vi har slagits i 15 år om det - 15 år - och vi voterar ständigt i kammaren om frågor som har att göra med ordning och studiedisciplin, betyg och kunskapskrav i skolan. Det är det som avgör.
Tanken att eleverna skulle lära sig själva genom eget arbete drevs hårt av Ylva Johansson, Ingegerd Wärnersson och allt vad de hetat. Det har varit förödande för arbetarklassens barn, förödande. Om eleverna ska ta ansvar för sin egen undervisning kommer barn som växer upp i akademikerhem att klara det i mycket större utsträckning eftersom de får pushning och stöd hemifrån. De andra får det i mindre utsträckning, det vet vi. Det är det som är skillnaden.
En av skolans huvuduppgifter är att bidra till social utjämning. Det är dock inte det enda. Kunskapsuppdraget är naturligtvis det centrala, men det hänger ihop att alla elever ska lära sig saker. Det är en av skolans huvuduppgifter. Jag anser att den socialdemokratiska utbildningspolitiken har misslyckats kapitalt med detta. Därför lägger vi nu om den svenska utbildningspolitiken. Det är inte antalet platser på högskolan som avgör. Det hjälper inte när en stor mängd ungdomar varje år slås ut från gymnasiet. Då hjälper det inte att ha ännu fler högskoleplatser.
Det handlar om att grundskolan och gymnasiet ska ge alla en god grund att stå på. Vi lägger om den svenska utbildningspolitiken eftersom den misslyckats på den här punkten.