Annika Lillemets (MP):
Först vill jag tacka infrastrukturministern för svar på mina frågor. Mina frågor har jag ställt därför att jag är allvarligt bekymrad över hur kompetensförsörjningen i järnvägen ska säkras framöver i Sverige.
Trafikverkets generaldirektör Gunnar Malm har enligt Föreningen Sveriges Järnvägsentreprenörers senaste nyhetsbrev nyligen sagt till dess styrelse att om inte branschen tar över finns risk för att Trafikverket lägger ned Järnvägsskolan. Det vore förödande för järnvägen i Sverige - detta i en tid när vi behöver satsa stort på järnvägen. Järnvägsskolan har nämligen en kritisk roll i det svenska järnvägssystemet.
Järnvägsskolan i Ängelholm är Skandinaviens enda kompletta utbildare inom järnväg. Där utbildas varje år ca 6 000 personer. Tekniker, ingenjörer och tågpersonal får teoretisk och praktisk träning i en realistisk och säker järnvägsmiljö. Det handlar om allt från kortare kurser till treårig högskoleutbildning till järnvägsingenjör. Järnvägsskolans verksamhet fungerar väl.
Den är konkurrensneutral mot hela bredden av entreprenörer och operatörer. Trots det vill regeringen att den avyttras från Trafikverket. Ända sedan 2010 har det rått ovisshet om hur framtiden ser ut för skolan. Det finns alltså anledning att vara orolig. Infrastrukturministern sade i sitt svar att regeringen har en intention att skapa en fungerande marknad.
Men uppgiften är ändå att säkra kompetensförsörjningen för ett väl fungerande och säkert järnvägssystem, inte att skapa en marknad till varje pris där förutsättningar saknas. Det gäller att skilja på medel och mål. Att förlita sig på att marknaden ska erbjuda alla nödvändiga järnvägsutbildningar är orealistiskt och mer än lovligt naivt.
Om en organisation med vinst som sitt huvudsakliga intresse tar över skolan riskerar smala kurser med få deltagare att försvinna. Många av järnvägsskolans utbildningar har en liten målgrupp, men de är helt avgörande för ett fungerande och säkert järnvägssystem. Dessa utbildningar är alltså samhällsekonomiskt men inte företagsekonomiskt lönsamma.
Det finns till exempel risk att Lunds Tekniska Högskolas järnvägsingenjörsutbildning, KY-utbildningen till järnvägstekniker och YH-utbildningen till lokförare försvinner om skolan ska drivas på kommersiella villkor. Järnvägsskolan har under lång tid byggt övningsanläggningar. Vissa av dessa, bland annat de signaltekniska anläggningarna, är unika. Det skulle vara mycket olönsamt att bygga sådana anläggningar på andra håll i Sverige.
Många av grundutbildningarna och i än högre grad det stora antalet specialistutbildningar som Järnvägsskolan erbjuder kräver tillgång till dessa övningsanläggningar. Jag skulle vilja be statsrådet att utveckla närmare vad hon vill göra för att tillvarata Järnvägsskolans unika resurser.
Infrastrukturministern sade att hon förlitar sig på att kompetensnivån i järnvägsbranschen säkerställs genom att Trafikverket och andra beställare ställer krav på kompetens i sina upphandlingar, kvalitet i utbildningarna och att branschen tar ett stort ansvar för att säkerställa kompetensförsörjningen långsiktigt.
Vad hjälper det att ställa krav på kompetens och kvalitet i utbildning om utbudet av utbildning styrs av marknadsvillkor, om kurser som är samhällskritiska men företagsekonomiskt olönsamma inte längre finns att få? Varför skulle för övrigt ansvaret för utbildning inom just järnväg helt lämnas åt marknaden? Vi begär inte att exempelvis telekombranschen ska utbilda sina civilingenjörer och programmerare själva.