Lennart Axelsson (S):
Det är lite spännande varje gång att höra ministrar som efter två år inte verkar ha förstått att det är de som innehar makten. Det må så vara att vi har varit med och bidragit till den situation som finns i dag; så är det naturligtvis. Men det är nu som ni har möjlighet att påverka. Allt fler efterfrågar tolktjänst, säger Maria Larsson. Det är positivt att det är så.
Men om vi inte löser den problematik som vi försöker beskriva här i dag kommer det samtidigt fortfarande att finnas ett stort antal människor som kommer att nekas tillgång till tolk på grund av att systemet ser ut som det gör. Jag har ett antal exempel som jag tycker belyser problemen på ett bra sätt. Det första är en ung man i Örebro som är politiskt aktiv. Han beställde tolkar till partimöten för en hel termin.
Han blev nekad alla tolktillfällen med svaret att det inte fanns tillräckliga ekonomiska resurser. Han gav upp och lämnade politiken. En annan ung man som är aktiv simmare och medlem i Örebro Simsällskap beställde tolk för tolv träningstillfällen med tränare. Han beviljades fem. En döv flicka vars största intresse är ridning skulle börja på ridskola.
Hon beviljades endast tolk för fem ridlektioner under hela terminen och kunde inte börja eftersom hon inte hade någon chans att tillgodogöra sig ridinstruktionerna. Döva föräldrar i Stockholm anmälde sig och sina bebisar till babysim. De beviljades inte tolk. En förälder ville att hennes femåriga dotter skulle få gå på simskola på sommaren. De nekades tolk. Flickan fick ingen simskola.
Den största händelsen under hela året för många av de döva pensionärerna i Göteborg är den årliga julfesten. Gruppen döva pensionärer beställde tolk i god tid men blev nekade. Det var tolkbrist på grund av ekonomin. En döv person i Norrland hade vid två tillfällen tätt efter varandra nekats tolk till begravning av nära släktingar. Ett dövt par som skulle köpa hus och behövde tolk vid samtal med mäklaren fick inte tolk.
Gunilla i Lund får ingen tolk för sina komvuxstudier eftersom både kommunen och landstinget säger nej. Listan på exempel där döva nekas tolk är oändligt lång. Fru talman! Det finns omkring 10 000 personer i Sverige, statsrådet, som är födda döva och har teckenspråk som sitt första språk. Ytterligare 20 000 personer använder teckenspråk. Det finns 21 tolkcentraler i Sverige.
Alla de här väntar på att få tillgång till en ny sammanhållen tolkorganisation som på ett bättre sätt än i dag ser till de enskilda människornas behov. Det är alltså den situationen som vi diskuterar i dag. Det är den diskussionen som Maria Larsson måste ta på allvar. Jag förstår faktiskt inte varför det är så svårt att säga att jag kommer att göra allt vad jag kan för att se till att förändra och förenkla det här systemet.
Det måste man väl ändå kunna ta utan att binda upp sig. Jag har till sist ett medskick från Lasse Lorentzon i Örebro som jag har bett lämna synpunkter på det här. Han säger bland annat att vi bör säga svenskt teckenspråk då vårt språk talas endast här i Sverige och på Åland. Det är säkert en viktig synpunkt som inte jag hade tänkt på tidigare. Det finns stora regionala skillnader, till exempel i Örebro är behovet mycket större än i Kalmar.
På det viset menar han att det är bra att låta en enhet sköta samtliga tolkbeställningar. Han frågar också vilka som är brukare. Ofta hävdas det att enbart de döva behöver tolk fast behovet är exakt lika stort åt andra hållet. Patientsynen bör också bort. Det handlar om språkbruk, inte om sjukvård.
Slutligen bör man tänka på att de så kallade CODA-barnen, alltså barn till döva föräldrar, får samma rättigheter till teckenspråkstolkar som döva då det svenska teckenspråket är deras modersmål. Den rättigheten har förvägrats dem tidigare.