Elisabeth Svantesson (M):
Låt mig börja med att tacka Jonas Sjöstedt för interpellationen. Det är viktigt med frågor där vi har tydliga skiljelinjer. I grund och botten handlar ju det här om att Vänsterpartiet vill förbjuda bemanningsföretag. Det tycker jag är en viktig grundläggande skiljelinje att faktiskt peka ut. Man vill gärna prata om anställningsformer men väldigt sällan om hur de nya jobben ska växa fram. Jag tycker det är viktigt att prata om både och. Bemanningsföretagen fyller nämligen en viktig funktion på den svenska arbetsmarknaden.
Deras existens är inte bara viktig för att hålla företagen konkurrenskraftiga och anpassningsbara, utan de är också en viktig kompletterande kugge på arbetsmarknaden. Många som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden kommer in genom bemanningsföretag. Vi vet att unga i större utsträckning får jobb i bemanningsföretag än i andra företag. För dem är bemanningsföretagen dörren till ett jobb, en trygghet och en gemenskap.
Jonas Sjöstedt förutsätter att bemanningsföretag inte skapar trygghet, jobb och gemenskap, men i många fall är det just så det är. Herr talman! Det är snart 2014, och globaliseringen tuffar på. Sverige och våra företag, stora som små, blir alltmer sammanflätade och integrerade med resten av världen. Stora delar av de varor och tjänster som företag producerar når slutkonsumenter långt utanför Sverige. Den här utvecklingen ställer också krav på oss.
I en värld av snabb utveckling blir företagens anpassningsförmåga viktigare. När man lyssnar på Jonas Sjöstedt låter det inte riktigt som att han ser den verkligheten. På honom låter det som att framtiden redan varit här och vänt och att vi nu befinner oss på 60-talet igen. Framtidens lösningar för växande företag är inte att begränsa eller förbjuda företagens möjlighet att snabbt hyra in personal vid toppar eller skaffa rätt kompetens genom att hyra in specialister.
Sådana begränsningar tror jag riskerar att kväva både företagen och jobben. Som sagt vill Jonas Sjöstedt och Vänsterpartiet egentligen förbjuda bemanningsföretag. Det är viktigt att ha det som utgångspunkt i den här debatten. Det är kanske bra att sätta in detta i ett sammanhang. Bemanningsföretagen står för en väldigt liten del av den totala sysselsättningen i Sverige. Siffror från 2011 visar att 1,2 procent av de sysselsatta arbetade i bemanningsföretag.
Den nivån sätter också Jonas Sjöstedts retorik och krav på regleringar, begränsningar och förbud i ett lite annat perspektiv. Låt mig vara tydlig. För mig och regeringen är det självklart att vi ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad, oavsett om man jobbar på ett bemanningsföretag, i taxinäringen eller någon annanstans. Men att förbjuda bemanningsbranschen och bemanningsföretag är inte lösningen. Lösningen måste vara att vi följer de regler som vi har.
Till exempel är det så att företag inte får använda bemanningsföretag på ett otillbörligt sätt för att kringgå LAS. Jag är helt överens med Jonas Sjöstedt på denna punkt. Ytterst är det upp till domstol att avgöra var gränsen för det går. Samtidigt har vi sedan 30-talet en modell som ger arbetsgivarna, inte oss politiker, rätt att leda och fördela arbetet på arbetsplatsen. Men vi har tydliga regler kring detta.
I det fall som Jonas Sjöstedt tog upp måste det vara domstolen som avgör om det har skett på ett otillbörligt sätt. Det ska inte avgöras av vare sig Jonas Sjöstedt eller mig här i riksdagens kammare.