KBLab/rixvox huggingface dataset:
Désirée Pethrus (KD):
Först och främst tycker jag att det är viktigt att säga att det här inte är någon ny överstatlig verksamhet. Vi fattar ju inte beslut som vi tvingar på de andra staterna eller vår egen stat heller, för den delen. Det här är till för att skapa ökad dialog om hur vi kan förbättra vårt samarbete vad gäller såväl politiskt utbyte som socialt utbyte och kulturellt utbyte.
Diskussioner om handel kommer också upp, och det är väl bara bra om vi kan vara med och diskutera vad Sverige tycker är intressant när vi vill ha handel med den här delen av världen och få veta vad de vill och behöver. Vi kan ju ta med oss det till debatten i den här församlingen och ha större förståelse och större kunskap. Jag ser det här samarbetet också som en kunskapsinhämtningsmöjlighet.
Det vi kan vara överens om är att vi inte vill ha mer överstatlighet i de här samarbetena, och det ser jag inte att det här innebär heller.
Désirée Pethrus (KD):
Jag skulle också vilja fokusera på vad Sverigedemokraterna har sagt. Det ena är vad Björn Söder sade om att vi ska ha respekt för olika länders kulturella synsätt när det gäller abort. Jag var i Chile förra året. Där är det totalförbud. Kvinnor som får ett utomkvedshavandeskap får i princip ligga och dö innan de får någon hjälp. Är det mänsklig värdighet? Är det etiskt försvarbart?
Markus Wiechel säger att vi ska vara emot fria aborter. Men om jag har förstått det rätt vill Sverigedemokraterna ha fri abort fram till vecka 12. Då betecknar man det som fri abort. Det är inte Markus eller någon annan som bestämmer, utan det är kvinnan som själv fattar beslut. Det är viktigt att säga att inget parti står för en obegränsad aborttid.
När den svenska lagstiftningen togs fram talade man om det etiska dilemmat, något som ni för fram i ert särskilda yttrande. Den svenska lagstiftningen är tydlig om att det finns ett etiskt dilemma i aborten men att det är kvinnan som måste fatta det självständiga beslutet.
Jag ska också vara tydlig med att RFSU, som man ofta hävdar är de som driver på i de här frågorna, också säger att man kan ändra tidsgränsen beroende på när man kan rädda livet på ett foster. Vi har alltså inte en fri abort med fri tillgång till abort fram till nionde månaden. Alla har med det etiska dilemmat, och det finns med som grund i abortlagstiftningen.
Som kristdemokrat tycker jag att det är oerhört viktigt att det finns en etisk dimension när vi talar om abortlagstiftningen, men vi ska inte använda tillfällena till att slå på Alliansen eller på oppositionen för något som man egentligen inte har någon annan åsikt om, nämligen fri abort. Det var ju just fri abort som du, Markus Wiechel, nämnde, och det var det jag ville reagera på.
Désirée Pethrus (KD):
Tack för frågan, Julia Kronlid! Det viktiga är att vi tydligt skiljer mellan observatörsstatus och ett erkännande av staten Palestina. Vi har sagt att vi inte kan erkänna staten Palestina eftersom vi anser att alla kriterier som enligt folkrätten krävs inte är uppfyllda. Däremot har vi sagt att vi vill diskutera frågan. Vi vill titta på resolutionstexterna.
De är ännu inte klara, och Kristdemokraterna och regeringen har därför inte fattat något beslut. Det som kan hända, även om det inte är troligt, det är att palestinierna drar tillbaka förslaget. Vi måste därför veta om det blir en omröstning eller inte.
Mahmoud Abbas har sagt att han ska hålla ett tal till generalförsamlingen i morgon, och flera länder ska göra deklarationer eller uttala sig. Det viktigaste för oss är vad som sägs i resolutionen, vad texten kommer att tala om. För att vi ska kunna ställa oss bakom den är det oerhört viktigt att vi kan garantera Israels säkerhet.
Den diskussionen och förhandlingen pågår inom regeringen. Mycket mer än så kan jag inte säga.
Désirée Pethrus (KD):
Självklart sitter Kristdemokraterna inte och väntar på att tre andra partier lägger fram förslag till Kristdemokraterna, utan vi tittar naturligtvis på de resolutionstexter som vi får oss till del för att se om vi, utifrån en helhetsbedömning, kan ställa oss bakom förslaget. Det handlar om ifall vi tycker att det känns tryggt beträffande Israels säkerhetsperspektiv och rättighetsperspektivet gällande palestinierna. Det ska gälla för båda parter.
Det allra viktigaste är om det kommer att föra fredsprocessen framåt. Det är det viktigaste. Det är därför jag tror att regeringsformen och grundlagen anger att det är en sak för regeringen. Vi kan inte stå här och förhandla om varenda punkt i en sådan situation. Därför ligger det på regeringen.
Vi ska naturligtvis fatta ett beslut när vi vet hur det slutliga dokumentet ser ut och vi känner oss trygga med helheten. Då ska vi fatta ett beslut. När det gäller Västsahara ser jag det som ganska självklart att det finns två frågor som man kan rösta om, självständighet eller regionalt självbestämmande, alltså att man är en del av Marocko.
Det ska den västsahariska befolkningen fatta beslut om. Vad jag förstått råder det oenighet om vilka som ska ha rätt att rösta, vilka som ska ingå i vallängden för att få rösta. Allt sådant måste lösas. FN har fått ett mandat. Det finns en förhandlare. Det finns utsedda personer som är där. Sverige har gjort jättemycket.
Vi har varit väldigt tydliga till exempel när det gäller fiskeavtal, att det gäller för ockupationsmakten att bevaka det ockuperade området Västsaharas rättigheter. Jag tycker att Sverige varit ganska tufft när det gällt att stödja västsahariernas rättigheter.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tycker att det är ganska tydligt beskrivet i betänkandet varför det ligger på regeringen att fatta den här typen av beslut. När vi säger att vi ska erkänna Västsahara är det till syvende och sist ändå regeringen som sköter utrikespolitiken. Vi kommer in när det till exempel gäller att skicka svensk trupp till Afghanistan. Då kommer riksdagen in.
Det finns vissa situationer där riksdagen ska var med och fatta beslut, men det här är inte en sådan situation. När vi ser på hela processen som rör palestiniernas ansökan tror jag att det är viktigt att hålla i minnet att det passar sig bättre att regeringen sköter den frågan. När det gäller erkännandet av Palestina undrar jag vad Hans Linde egentligen tycker.
Vilka skulle Israel i morgon skriva avtal med? Skulle de skriva fredsavtal med Hamas? Hur ser din realism ut i det du diskuterar? Vi har alla en vision om fred, men någonstans måste vi ha en realism. Hamas har en helt annan agenda.
Hamas står inte för Israels rätt att existera, och Hamas måste få en annan inställning. Vilka ska sitta vid förhandlingsbordet, Hans Linde? Hur ska det gå till? Tala gärna om det. Det Hans Linde framför är orealistiskt. Sedan var det frågan om att erkänna Kosovo.
Det framgår av texten att man måste titta på om dessa stater har kontroll över sina territorier i olika situationer. Det finns olika saker som man går igenom. Vänsterpartiet har inget case här.
Désirée Pethrus (KD):
Det där var verkligen att slå in öppna dörrar. Det är självklart att regeringen använder sig av folkrätten när det gäller att erkänna stater. Regeringen har rätten att fatta ett beslut utan att fråga riksdagen. Vänsterpartiet tar ofta upp erkännandefrågor i sina motioner.
Jag skulle ha svårt att tro att Socialdemokraterna skulle sitta i regeringen och acceptera att riksdagen skickade in en mängd förslag om alla olika länder som ska erkännas. Jag har svårt att tro på det. Jag tycker att vi ska respektera den grundlag vi har. Det innebär att regeringen har ansvaret i erkännandefrågor. Flera erkännandefrågor tas upp i betänkandet.
Jag trodde att vi var överens om att det är regeringen som har erkännandefrågor på sitt bord. Riksdagen kan inte skicka budskap till regeringen om relationer och erkännanden. Det blir konstigt. Det finns många länder. Det finns många folkmord som vi gärna vill lyfta upp. Men det blir en ohållbar situation.
Däremot står jag verkligen bakom att vi ska diskutera och debattera Israel och Palestina, Västsahara och så vidare. Det är självklart. Men att tvinga regeringen att fatta beslut i sådana viktiga frågor som att erkänna stater tror jag inte på. Vi måste följa grundlagen. I sådana fall kommer frågan tillbaka till Vänsterpartiet: Står ni bakom grundlagen eller inte? Uppenbarligen inte.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tror att Paula Bieler väljer att ta upp den här frågan för att hon inser att före detta statsministern faktiskt har en poäng. Oavsett vad man kan tycka om att det skulle handla om plats eller inte, säger många i debatten att det är fullt i Sverige. Jag hör även sverigedemokrater som säger att det är fullt i Sverige.
Men statsministern försökte säga att det inte är fullt. För över tio år sedan gick jag igenom olika utredningar för att se vad som kommer att behövas i Sverige framöver för att vi ska klara en framtid med välfärd. Då var svaret att vi antingen måste öka barnafödandet extremt eller ta hit nyanlända människor till Sverige från andra delar av världen.
Vi har valt att tro att det finns något positivt i att använda den möjlighet som ges när människor kommer hit. De flyr för sina liv, och jag antar att de flesta vill åka tillbaka till sina hemländer.
Men för de människor som inser att de inte vet när kriget kommer att ta slut - se på den galne al-Asad i Syrien - och söker sig hit, och de har ett stort antal barn med sig, låt oss se till att vi gör integrationen till något positivt, inte se den som ett hinder. Det är den signalen som jag uppfattade att statsministern ville förmedla.
Paula Bieler säger att jag ska läsa Sverigedemokraternas motion, men jag kan läsa i er reservation i betänkandet: "I princip innebär det att integrationspolitiken i sin nuvarande form avskaffas helt." Ni vill alltså inte ha någon integrationspolitik. Det är vad ni signalerar i er reservation.
Désirée Pethrus (KD):
Det finns nog ingen som säger att vi inte har utmaningar framför oss. Det är därför vi lägger fram förslag på satsningar, det vill säga pengar till integrationsåtgärder. Det är precis som att vi talar om att satsa på missbruksvård eftersom vi tror att det är mer effektivt om människor blir behandlade och kommer tillbaka till samhället. Vi sparar pengar på det. Man brukar säga att en satsad krona på rehabilitering ger nio tillbaka.
Vi tror att om vi satsar på snabba integrationsåtgärder kommer det att gynna oss på olika sätt. Man kan välja att se det enbart som en kostnad, men om man tittar på lång sikt kan det bli en besparing och därmed något positivt för vårt samhälle. Vi har ett helt annat ingångsvärde än Sverigedemokraterna har i debatten.
Vi är fullt medvetna om att det finns utmaningar när det gäller bostäder, arbete, språkkunskaper och validering. Det finns många utmaningar. Vår budgetmotion har fokuserat på alla utmaningarna så att vi kan bidra till något bra med dem. Man kan välja att lägga sig platt och säga att det finns en utmaning.
Sedan kan man göra som Sverigedemokraterna och säga att man inte vill ha utmaningen. Världen ser ut som den gör. Varken jag eller Paula Bieler kan ensamma stoppa konflikten i Syrien. Sverige gör olika insatser för att få EU och FN att agera för att stoppa konflikten. Människor vill inte fly.
De flyr för sina liv och för att de inser att barnen år ut och år in inte får en skolgång - de måste se till att deras barn får en skolgång. Skulle inte Paula Bieler ha gjort precis samma sak? Jag skulle ha gjort det. Jag skulle ha sett till att mina barn fick en framtid. Låt oss se till att barnen får en bra framtid i Sverige och kan bidra till det svenska samhället.
Désirée Pethrus (KD):
Det är intressant, det här. Jag har en fråga som handlar just om traineejobben, som vi tidigare har kritiserat och debatterat här i kammaren. Nu säger statsministern att man är beredd att debattera dessa traineejobb. Ni verkar alltså vara beredda att sälja ut dem. Därför undrar vi hur angelägna ni egentligen är om traineejobben.
Tror ni fortfarande på dem? Ministern säger att hon åker runt i kommunerna och diskuterar med den offentliga sektorn. Jag undrar om det finns satsningar på jobb även i näringslivet och i den privata sektorn. Åker arbetsmarknadsministern runt till de olika småföretag som är framtiden på jobbmarknaden?
Vi kommer naturligtvis att behöva många i vården, men jag tror inte att arbetsmarknadspolitiken ska lösa jobben inom vården. Jag tror att många av de ungdomar som i dag utbildas inom vårdsektorn har ambitioner. Jag fick också svar från Arbetsförmedlingens generaldirektör, som sa att det fanns en risk för undanträngningseffekter för andra som vill in i vården om vi med arbetsmarknadspolitiska åtgärder börjar prioritera och sätta in ungdomar där.
Mina frågor är därför: Är ni beredda att sälja ut traineejobben? Vill ni ha satsningar även i den privata sektorn? Hur ska vi skapa nya jobb för unga i den privata sektorn?
Désirée Pethrus (KD):
Jag blir lite förvånad över arbetsmarknadsministern. Först och främst har hon inga svar på hur vi ska satsa på den övriga arbetsmarknaden och inte bara på offentlig sektor. Det finns naturligtvis en utmaning i generationsväxlingen. När Vårdförbundet självt säger att man inte vill tvinga in arbetslösa ungdomar i vården måste vi lyssna.
Det är självklart att det måste finnas ett utbildningssystem att satsa på så att en ökad andel ungdomar väljer vårdyrken. Det finns säkert personer i kadern av arbetslösa unga som vill in i vården. Men vi tror att det är det vanliga utbildningssystemet, inte en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, som ska lösa problemen i generationsväxlingen. Det är en anmärkningsvärd inställning.
Det är oerhört viktigt att säga att de siffror som kommer fram i Arbetsförmedlingens statistik visar att det blir färre arbetslösa i hela landet. Antalet inskrivna arbetslösa fortsätter att minska. Det händer oerhört mycket när Alliansens politik och budget tack och lov fortfarande gäller. Ni vill prioritera ungdomar. Men Sverige har den lägsta långtidsarbetslösheten för unga i EU.
Vad vill ni göra för dem? Ni vill slå ned på fas 3, ni vill slå ned på alla dem med funktionsnedsättning som i dag har möjlighet att få en sysselsättning. Vad vill arbetsmarknadsministern göra för dem som står allra längst från arbetslivet bland personer med funktionsnedsättning? Jag ser noll förslag på integration eller noll förslag för personer med invandrarbakgrund.
Det är noll förslag för personer som står långt från arbetsmarknaden. I stället pratar man om ungdomsarbetslösheten, som vid en analys av siffrorna visar att den inte ligger särskilt långt över den ordinarie arbetslösheten.
Désirée Pethrus (KD):
Jag vill börja med att be om ursäkt för att jag bara använde förnamnet Raimo i mitt huvudanförande - Raimo Pärssinen är hela namnet. Det stod stilla när det gällde efternamnet. Jag får skylla på att jag i morse kom från New York, så att jag har lite jetlag. Jag satt i arbetsmarknadsutskottet 2006-2010 och vet att Socialdemokraterna pratade mycket om heltider, och jag vill återkomma till det som Katarina Brännström tog upp.
Det gäller rätten till heltid. Det har varit valslogan på valslogan om rätt till heltid. Sedan kommer man till behandlingen i utskottet. Det svar som Vänsterpartiet får på sin motion är: "Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det är välkommet att regeringen för en politik som vilar på grunden att heltid ska vara utgångspunkten på arbetsmarknaden." Det tycker också vi från Kristdemokraterna. Men jag undrar hur det hänger ihop.
Handlar det om en rätt till heltid eller en önskan om en heltid, som vi alla har? Är det inte större skillnad mellan våra partier? Det finns ju inget förslag till lagstiftning, vad jag förstår, och jag antar att det inte heller kommer något förslag från Socialdemokraterna om rätt till heltid. Vad är det ni har velat driva i opposition som ni nu inte vill driva?
Désirée Pethrus (KD):
Jag blir riktigt allvarligt oroad när jag lyssnar på Serkan Köse. Han säger att arbetslösheten ska vara den lägsta i EU år 2020. Då undrar man hur många jobb det är som ska komma fram och var dessa jobb ska komma fram. Serkan Köse har inga förslag.
Han står och raljerar över alla förslag och alla insatser som Alliansen har gjort på arbetsmarknadsområdet. Samtidigt är det väldigt tomt i förslagslådan från Serkan Köses parti. Det finns inga förslag. Det kommer inga propositioner. Var är den alternativa politiken på arbetsmarknadsområdet? Vi väntar med spänning. Nu har det gått lång tid, men fortfarande finns inga förslag på vårt bord.
Jag tycker också att det är en oroande brist på nytänkande. Det känns som om Socialdemokraterna är på väg tillbaka till det gamla. Det har gått åtta, snart nio, år sedan ni var vid makten senast. Ni har gamla svar på nya frågor från ungdomar som i dag lever i en helt ny tid med sociala medier och så vidare.
Om man tänker tillbaka var ni också negativa till bemanningsföretag. Ni har varit negativa till all förnyelse. Ni var negativa till privata sjukvårdsenheter och så vidare. Men till slut har ni fått anpassa er. Vad är det nya? Var är de nya förslagen, mer än nya små råd, till exempel innovationsråd, som ska lösa frågorna på arbetsmarknaden?
Désirée Pethrus (KD):
Tack för frågorna från Paula Bieler! Jag blir lite bekymrad, för det finns inga konkreta förslag som Sverigedemokraterna för fram på integrationsområdet. Om det är folk som sitter och lyssnar på debatten tänker jag att de kanske trots allt skulle vilja veta lite grann om vad Sverigedemokraterna har för huvudförslag, vad som är huvudinriktningen.
Det är egentligen inte särskilt mycket annorlunda än det som vi i Alliansen och regeringspartierna gör och står för. Det är inte så att Sverigedemokraterna har en agenda som verkar kunna lösa situationen på integrationsområdet. Jag blir lite bekymrad när Paula Bieler säger att det här inte är den enda plats man kan vara på. Nej, men många som kommer hit har flytt i ren desperation.
Skulle Paula Bieler vilja stå och säga till dem när de kommer hit och har flytt för sitt liv: Är det här verkligen det enda stället du kan fly till? För mig känns det som en mycket märklig hållning. Eller kan hon säga det till en person som kanske inte får ett arbete i sitt hemland och bestämmer sig för att försöka komma till Sverige och få ett arbete?
Han eller hon kanske vill försöka försörja sig och skicka pengar till hemlandet, till familjen, och söker sig därför som arbetskraftsinvandrare till Sverige. Vad är det för fel på det? Vi behöver arbetskraft. Vi behöver människor. Jag tror på mångfalden. Vi är ett land som med innovationer och idéer, med alla de människor som kommer hit, som flyr, kan skapa en spännande framtid för Sverige.
Låt oss göra det till en vinn-vinnsituation i stället, vilket jag också tidigare sagt till Paula Bieler, i stället för att fråga: Varför ska ni komma hit?
Désirée Pethrus (KD):
Det är självklart att vi vill bekämpa roten till det onda, bekämpa IS, om vi tänker på det som händer i Syrien. Allt det är vi överens om globalt att vi ska bekämpa. Vi ska bekämpa diktaturer, icke-demokratier, det som gör att människor blir stadda på flykt när de hellre skulle vara i sitt hemland.
Men ska man bara få åka till sina grannländer? Eftersom Sverigedemokraterna besökt Jordanien kanske ni vet vilket oerhört tryck det är där. 800 000 personer, eller kanske närmare 1 miljon nu, skulle jag tro, är på flykt inne i Jordanien. I Libanon är var fjärde invånare flykting från Syrien, om inte mer. De gör väl sitt pensum, Paula Bieler? De gör väl redan vad de kan?
Egentligen gör de mer än vad de förmår. Vi är 500 miljoner invånare i EU, och det är 50 miljoner på flykt. Skulle inte vi i EU med våra rikedomar kunna göra någonting för alla dem som är på flykt? Det är väl självklart! Måste vi hänvisa dem till att bara få fly till sina grannar?
Jag säger inte att man inte ska hjälpa människor på plats. Man ska göra allt man kan för att försöka ge människor stöd där de känner att de vill vara. Men man kan inte hänvisa till att de måste stanna i de här länderna om de vill ha en framtid för sina barn. Jag tror att vi framöver kommer att få se en helt annan situation. Människor kommer att röra sig på ett helt annat sätt än vad vi gör i dag. Det fanns tidigare en utredning om cirkulär migration.
Där pratade man just om att människor kommer att flytta för att söka arbete på olika ställen.
Désirée Pethrus (KD):
Tack, Annelie Karlsson, för ditt anförande! Jag tror att vi i många delar säkert vill samma sak. Vi vill ha en bra integration. Vi vill att människor ska komma in i det svenska samhället. Vi vill att människor ska känna sig välkomna. Vi tror att vi kan göra mer för att använda de kompetenserna. Annelie Karlsson var inne på att det finns ett stort behov. Det finns arbetskraftsbrist.
Det kommer framöver att behövas fler i arbete. Jag skulle vilja veta lite mer om etableringslotsarna. Ena stunden har det sagts att man helt ska lägga ned etableringslotsarna. De ska avskaffas. I nästa stund står det att de ska reformeras. Jag skulle vilja få lite mer förtydligande. Vad är det egentligen som åtminstone Socialdemokraterna tänker sig ska hända på det området?
När det gäller sfi:n är det inte klart hur man tänker sig reformering eller förändring av sfi. Jag vill gärna höra lite mer om etableringslotsarna och hur sfi:n ser ut utifrån Annelie Karlssons och regeringens synvinkel.
Désirée Pethrus (KD):
Tack, Annelie Karlsson, för svaret! Det låter som om vi delvis kommer att ha lotsarna kvar fast kanske under annan beteckning. Man kan notera att det bara var halva budgeten för etableringslotsarna som gick åt, så man kanske inte kan säga att det kostade fruktansvärt mycket. Vi avsatte 2 miljarder, och jag har uppfattat att det var omkring 50 procent av det anslaget som användes.
Jag vet inte vad detta beror på, men det finns säkert mer att utveckla på det området. Sedan skulle jag vilja fråga en annan sak, och det gäller valideringen. Det är ju en jättesak om det ska fungera för de akademiker som kommer nu. Man kan också ha en yrkesbakgrund med en yrkesskola som man har gått i och kanske har ett speciellt yrke. Vi har ju stora behov också i hantverksyrken.
Jag skulle vilja få detta lite mer konkretiserat. I betänkanden blir det gärna väldigt översiktligt, och man ser inte alltid den konkreta tillämpningen. Hur tänker ni konkret att valideringen ska fungera snabbare? Nu är det akut att möta behov som finns på svensk arbetsmarknad. Det gäller sjukvårdspersonal och även andra kategorier.
Och det är akut att människor faktiskt också får jobb snabbare, ju snabbare desto bättre.
Désirée Pethrus (KD):
Tack till utrikesministern, som har kommit hit till debatten i dag! Det är glädjande och tacksamt att ministern är här i dag. Under året som har gått har, precis som utrikesministern säger, migrationskrisen eskalerat. Många har varit berörda av kriget i Syrien och Irak, som har eskalerat med Isils framfart.
Frågan om fler lagliga vägar in måste diskuteras om man ska kunna hjälpa människor. EU diskuterar samtidigt mycket hur människor ska stoppas från att komma till EU. Jag tycker inte att man ska sticka under stol med det.
Vi har i EU-nämnden diskuterat lagliga vägar in. Ministern säger att regeringen driver frågan. Jag menar att EU inte driver frågan, och jag tycker inte heller att ministern driver frågan.
Kristdemokraterna har föreslagit att i stället för att bekämpa, skjuta på båtar och säga stopp vid gränserna, att människor inte ska kunna fly från sina hemländer, ska det finnas möjlighet att söka nödvisum. Det är en fråga som vi drev förra året i samband med EU-valet. Jag vet att utrikesministern har sagt en sak.
Sedan sa migrationsministern nyligen något helt annat i tv om huruvida regeringen är villig att stödja förslaget. Jag skulle vilja få ett klargörande. Var står regeringen i frågan om att hjälpa människor som har skyddsbehov och där EU enligt alla regler, enligt fördraget, har en skyldighet att hjälpa till?