Sven Otto Littorin (M):
Målet vi siktar på är full sysselsättning. Alla som kan och vill arbeta ska ha en möjlighet att vara med på arbetsmarknaden. Hela vår politik och alla våra åtgärder ska vara inriktade mot att sänka trösklarna tillbaka. Det bygger på tre ben, nämligen dels att det ska löna sig bättre att arbete, dels att det ska bli billigare och enklare att anställa och dels att matchningen på arbetsmarknaden ska bli bättre. Det är nödvändigt att det ska löna sig att arbeta. Ni kanske kommer ihåg Pomperipossa i skattedebatten för drygt 30 år sedan.
Hon härjade i höginkomstskatteträsket. Astrid Lindgren fick betala 103 procent i marginalskatt på sina sist sålda böcker. Under 90-talet och i början av det här seklet flyttade Pomperipossa från Villa Villekulla, Östermalm och var hon nu bodde ut i förorterna. Hon flyttade ut på landet i glesbygden till kommunalarbetarna och vårdbiträdena.
När man räknar ihop skatter, ersättning och bidrag såg vi marginaleffekter som kunde vara 70, 80, 90 och stundtals faktiskt över 100 procent, framför allt bland låginkomsttagare. Skillnaden netto i plånboken mellan att arbeta och inte arbeta kunde vara negativ. Man kunde förlora på att gå ut i arbete eller vinna väldigt lite.
Då säger jag som min gamle företrädare som partisekreterare i Moderaterna, Gunnar Hökmark: Om man gör som man har gjort så kommer det att gå som det har gått. Har man en politik där det inte längre lönar sig att arbeta kommer också färre att göra det. Det är ganska rationellt. Alltså måste vi återupprätta arbetslinjen genom att se till att framför allt låg- och medelinkomsttagare får mer över när de arbetar. Det ska också bli billigare och enklare att anställa.
På mitt område, eftersom jag inte har hand om skattepolitiken i övrigt, handlar det väldigt mycket om att sänka trösklarna för dem som har det allra svårast att komma in på arbetsmarknaden, unga, personer med invandrarbakgrund och liknande, genom nystartsjobb, instegsjobb och nyfriskjobb till exempel. Dessutom ska matchningen bli bättre. Det är bara att konstatera att under ganska lång tid gick vi i fel riktning i Sverige. Vi hade samtidigt en ganska hög arbetslöshet och höga vakanstal.
Där var det någonting som inte fungerade. Jag tror att det finns i grunden tre sätt att hantera det problemet på. Det första är naturligtvis ekonomiska incitament. Lönar det sig bättre att arbeta är det fler som kommer ut på arbetsmarknaden. Det handlar för det andra om att se till att vi har en myndighet, Arbetsförmedlingen, som har rätt konstruktion och rätt målsättning för att klara av sitt uppdrag. När vi tillträdde var det 21 myndigheter, som var och en lydde under regeringen, med ett fyrtiotal olika delmål för arbetsmarknadspolitiken. Det var inte optimalt.
Jag noterar att Socialdemokraterna inte har valt att ta konflikt om den omläggningen till en myndighet, och det är jag naturligtvis väldigt glad över. Det är också en myndighet med ett överskuggande mål, nämligen att förmedla arbeten. Det är också därför vi kallar myndigheten för Arbetsförmedlingen och ingenting annat. Det är en bra idé. Det tredje handlar bland annat om att få till utbildningspolitiken lite bättre. Jag kan hålla med det här så kallade jobbtoppmötet om behovet av utbildningsinsatser. Det är stort.
Det är viktigt att utbilda på rätt sätt. Men min utgångspunkt är att det inte alltid är gamla Ams, Arbetsförmedlingen, som ska ta hand om misslyckanden i den gamla utbildningspolitiken. I stället handlar det om att se till att utbildningspolitiken fungerar, att utbildningssystemet levererar så bra som möjligt och att majoriteten av de utbildningar som man behöver sker inom ramen för utbildningssystemet eller inom ramen för arbetsplatsutbildningar.
Där måste vi bli bättre. Sedan finns det naturligtvis också en och annan arbetsgivare som kan vara med och betala. När jag hör hur man ropar efter till exempel lastbilschaufförer i Mälardalen undrar jag lite grann. Det kostar 2 1⁄2 miljon att köpa en ny lastbil. Varför kan man inte kosta på medarbetarna 40 000 kronor och tre veckor för ett lastbilskörkort? Varför ska Socialdemokraterna alltid lösa den typen av problem med Amsåtgärder?
Det är för mig en gåta.