KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ahlgren (C):
När det gäller bonusen för ungdomar vill ni minska den i två etapper. Det står också i förslagen hur det ser ut, och det är därför ni kompenserar kommuner och landsting i två etapper på det här sättet. Jag tycker att det finns andra saker man kan fundera på. Vad innebär det till exempel för offentlig sektor med 240 000 fler sysselsatta? Vad innebär det för förmågan att skapa bättre skolor, vård och omsorg?
SKL säger att den kommunala sektorn har tillförts 165 miljarder kronor i nya skatter på det här sättet. Det är alltså en ansenlig summa att förbättra verksamheten med. Ditt resonemang, Mattias Jonsson, bygger egentligen bara på att staten tar in så mycket skatt som möjligt för att ni sedan ska dela ut den på det sätt ni tycker är det bästa i den centrala delen.
Vår utgångspunkt är mycket mer inriktad på att vi tror att den lokala kommunen och den lokala befolkningen är de som bäst bestämmer hur de hanterar sina skattepengar. Där skiljer vi oss åt, och det har vi gjort under lång tid. När det gäller infrastruktur ökar ni lite grann i underhållsdelen.
Vi har lagt fram en budget för infrastruktur som är rekordhög - aldrig tidigare har det satsats så mycket pengar som i den infrastrukturproposition som antogs i december 2013. Den innehåller också en hel del pengar för att komma ikapp med det eftersatta underhåll vi ärvde och som har funnits sedan lång tid tillbaka.
Anders Ahlgren (C):
Jag vill göra en jämförelse med det som landsbygden levererar. Om du tänker på vad du åt till frukost i dag, elen till din bil, stålet till bron som du passerar på väg till jobbet, vindkraftselen som du har till din telefon eller trästommen till ditt hus har allt levererats av landsbygden. Det är här naturtillgångarna finns, det är här vår framgångsrika basexportindustri finns, och det är här som stora delar av besöksnäringens expansionsmöjligheter finns.
Om vi ska klara utmaningarna måste vi därför använda alla våra fördelar både i städerna och på landsbygden. Sverige utanför Stockholms tullar är allt annat än tärande, tvärtom. Det är här vi hämtar råvaror som världen efterfrågar - mat, mineraler, energi, för att bara ta några exempel.
Med det som utgångspunkt vill Centerpartiet stärka den regionala ekonomin genom att utreda regionaliserad beskattning av fastigheter inom industri- och energisektorn. Jag skulle vilja fråga: Är det rimligt att det sker ett återflöde av resurser som främjar regional tillväxt och utveckling i hela landet som en motprestation till det som landsbygden levererar?
Anders Ahlgren (C):
Jag tackar för svaret. För vår del använder vi skatteutjämningssystemet som det mest effektiva sättet att skapa en gemensam skattebas så att den blir ganska likvärdig i våra kommuner. Vi ska kunna leva och driva skolor och äldreomsorg och sådant på ett rättvist sätt. I Norge har man några andra exempel. Du nämnde studiemedel som ett typexempel. Det har man också provat där, i norra delen av landet.
Man gör också en stor återföring av pengar till de kommuner som har vattenkraft, till exempel. De kanske hamnar lite orättvist, men det är ändå ett sätt att återföra rätt mycket resurser till kommunerna. Jag skulle vilja ställa en annan fråga. Du har en interpellation liggande som jag inte tror att du har fått svar på ännu. Där finns ett avsnitt som jag gärna skulle vilja att du utvecklar.
Du skriver att i regeringens budget, som man har förhandlat fram tillsammans med Vänsterpartiet, står det: "Myndigheter som behöver vara lokaliserade i Stockholm bör pröva om delar av verksamheten kan lokaliseras på annan plats. Utgångspunkten är att nya myndigheter i första hand bör lokaliseras utanför Stockholms län." Det är intressant om det är många som har en sådan uppfattning. Jag skulle vilja att du utvecklar hur Vänsterpartiet vill se att detta ska gå till.
Och när, i så fall, ser du en tidsaxel för sådant här?
Anders Ahlgren (C):
Jag skulle vilja återkomma till den belastning ni gör på näringslivet när det gäller beskattningar. 25 miljarder kronor ökar ni beskattningarna med, och merparten av det, eller kanske till och med 23 miljarder, hamnar på företagen. Ni inför skatt på avstånd, det vill säga kilometerskatt på alla transporter, med 14 kronor per kilometer. Ni slopar ungdomsboendet för anställda unga.
Företagen kompenseras inte, medan ni kompenserar kommuner och landsting. Ni ökar beskattningen för privatpersoner genom sänkt gräns för statlig skatt och avtrappat jobbskatteavdrag. Ni inför särskild löneskatt för personer som fyllt 65 år. Ni halverar RUT-avdraget. Ni monterar ned Matlandet Sverige, trots att det gett över 9 000 arbeten. Ni flaggar för nedläggning av Bromma flygplats.
I valrörelsen lovade ni att inte höja skatter för enskilda personer. Det blev 25 miljarder. Om man höjer skatter för företag på det här sättet kommer det självklart till slut att drabba konsumenterna. Den andra parten ni har i regeringen, Miljöpartiet, lovade i valrörelsen att höja skatterna med någonstans mellan 40 och 50 miljarder.
Att inte Vänsterpartiet är med i regeringen kan man förstå när man har sett deras skattehöjningsförslag från valrörelsen på över 90 miljarder kronor. På vilket sätt kommer alla kostnadsökningar att förbättra för människor i jobbskapande företag, och hur kommer de att förbättra den regionala tillväxten?
Anders Ahlgren (C):
Det är klart att vi utgår från det budgetförslag som föll i omröstningen. Jag har träffat ganska många företagare som är glada att de fick den här dispensen innan ungdomsskatten införs. Det är bara att titta hur det här kommer att slå.
Och det är klart att ni kommer att genomföra de här skattehöjningarna så fort som ni någonsin kan. Det intressanta i ert resonemang, Mattias Jonsson, är att ni angriper jobbskatteavdraget och de 340 000 nya jobb det har skapat men inte vill plocka bort det. Ni har inte ett enda förslag om det. Ni trappar av jobbskatteavdraget i slutet, men i princip är hela jobbskatteavdraget kvar. Det är jobbskatteavdraget som i dag driver sysselsättningen i Sverige.
För första gången i Sveriges historia är det privat konsumtion som lyfter oss till högkonjunktur. Det har aldrig tidigare hänt. Det har alltid varit exportindustrin som stått för det arbetet tidigare. 340 000 nya jobb skapar skatteintäkter och andra möjligheter, medan ert förslag kommer att minska dem. Det säger ni själva.
Jag citerar ur budgetplanen, från s. 57 i budgetpropositionen för 2015: "De skatteförslag som lämnas och aviseras i denna proposition kommer att bidra till att sysselsättningen och BNP dämpas något. I vilken takt och i vilken utsträckning dessa långsiktiga effekter kommer att realiseras är osäkert och svårt att bedöma." Min fråga till dig som regeringsföreträdare, Mattias Jonsson, är hur många jobb som kommer att försvinna med er politik.
Anders Ahlgren (C):
Jag ska börja med att tacka landsbygdsministern för svaret på interpellationen. Det känns angeläget att vi uppmärksammar den snabba omställning som nu sker i vårt land. Urbaniseringen går allt snabbare. Därför är det också intressant att höra minoritetsregeringens idéer om hur man löser tillväxtfrågor i hela landet, särskilt efter att i riksdagen under flera år ha lyssnat till nuvarande regeringsledamöter som alla har haft klara uppfattningar om hur frågor ska lösas.
Människors möjlighet att bo, leva och arbeta utanför de större städerna, det vill säga i landsorten, förutsätter att det finns jobb. Då måste vi ha en politik som gynnar skapande av jobb i nya och växande företag och en miljöpolitik som ger förutsättningar för en hållbar tillväxt. Det kan framstå som helt logiskt, men vi är alltför få som driver en sådan politik. Sverige utanför de stora städerna har en stor potential.
I de små företagen skapas många nya jobb, ofta i Småortssverige och på landsbygden. Men om jobben ska bli fler måste vi helt enkelt underlätta för dem som skapar jobben, det vill säga företagen. I landsbygdsministerns svar utlovas detta: "Hela landet ska bli bättre att leva i. Att fler kvinnor och män finner ett jobb är avgörande för att hålla ihop Sverige. Dessutom är växtkraften i entreprenörskap och småföretagande avgörande för hela Sveriges utveckling."
Samtidigt kan vi konstatera att minoritetsregeringens framlagda budgetförslag har en annan inriktning. Jag tar några exempel. Det föreslås en kilometerskatt på 14 kronor per mil, så kallad skatt på avstånd. Vem drabbas hårdast när timmerbilarna kommer att kosta 280 000 kronor mer om året att köra eller när kostnaden för varudistributionsbilen kraftigt ökar?
Det kommer att drabba många av landsortens exportföretag, som får ökade kostnader och sämre konkurrenskraft. Man föreslår slopade ungdomsbonusar, det vill säga höjd arbetsgivaravgift för unga. Jag ska be att få ta två exempel från mitt eget område. Sälenfjällen rekryterar just nu 2 300 säsongsanställda. Merparten är under 26 år.
Om vi räknar ut vad detta innebär kan vi räkna med 20 000 kronor i månadslön för ungefär 2 000 ungdomar i sex månader, det vill säga att turistnäringen i Sälenfjällen får betala 36 miljoner kronor till per år för att skapa dessa jobb. Det handlar om ökad beskattning av privatpersoner, sänkta gränser för statlig skatt och avtrappning av jobbskatteavdrag.
Efterfrågan kommer att minska när det gäller jobb efter en särskild löneskatt på de äldre som har fyllt 65 år. I dag kom en rapport om hur detta drabbar sjukvården. Jämtlands läns landsting får en ökad kostnad på 7,2 miljoner om året på grund av detta. Vi kan göra listan lång.
Jag vill avsluta med att fråga landsbygdsministern: På vilket sätt förbättrar alla dessa kostnader för människor och jobbskapande företag den regionala tillväxten och utvecklingen?
Anders Ahlgren (C):
Det är en bra eftermiddag när vi får tala om regionalpolitik här i kammaren. Det sker alltför sällan. I mångt och mycket tror jag att vi har en samsyn i sättet att se på svensk landsbygd. Jag skulle till och med vilja säga svensk landsort, det vill säga allting utanför de stora städerna. Då blir det regionalpolitik. Vi ska alltså inte förminska frågan utan verkligen titta på hur det ser ut.
När det gäller strandskyddet handlar mycket om tillämpning och att vi får ett rimligt sätt att hantera det ute i våra länsstyrelser. Det är klart att det vore önskvärt att ha en differentierad syn på strandskyddet. I dag pågår en process i alla era länsstyrelser där man tittar på ett utökat strandskydd.
Därför är det också viktigt att vi engagerar oss i den frågan, regionalt och lokalt. Jag förväntade mig i dag att få en beskrivning i svaret av de åtgärder som landsbygdsministern har beskrivit så väl som riksdagsledamot under de fyra år som har gått. Jag tittade i systemet hur många gånger ministern hade talat om till exempel mobiltäckning. Det var 82 gånger.
Ministern hade också talat om bredband 87 gånger och servicepunkter 5 gånger. Ministern är väldigt kunnig på områdena, och det hade varit intressant om det hade funnits en åtgärdsplan i det lite mer vidlyftiga svar som ministern har lämnat. Jag ska beskriva lite mer vad som händer på landsbygden, eller i landsorten som jag föredrar att kalla det. Sverige klyvs, mönstret håller i sig och urbaniseringen fortsätter.
Det gäller inte bara landsbygd utan också landsort, det vill säga Sverige utanför de större städerna. Alldeles nyligen kom SCB med statistik över 2013 där man kan läsa att det flyttar drygt 3 000 per dag, vilket betyder att 1,2 miljoner flyttar under ett år. Var sjätte person som flyttar lämnar sitt län. Vilka är det då som flyttar? Jo, det är unga vuxna, och det är barnfamiljer. Snittåldern är 31 år.
Norrlandslänen tappar som vanligt, men problemet har krupit söderut till Värmland, Dalarna och också till Småland. Den berör också län som Gotland, Örebro, Blekinge, Gävleborg, Norrbotten, Västernorrland, Jämtland, Västerbotten, Jönköping och Kalmar. Störst nettoutflyttning har Kronobergs län. År 2013 hade 13 av 21 län ett negativt flyttnetto.
Nära 60 procent av Sveriges 290 kommuner har ett negativt inrikes flyttnetto, det vill säga 174 kommuner tappar till följd av flyttning. Vinnarlänen är som vanligt storstadsregionerna som Stockholm, Göteborg och Malmö men också län som Halland, Västmanland, Uppland, Östergötland och Sörmland.
Innebär detta att vi långsiktigt inte kommer att klara att förse landsbygdens viktiga exportindustri med arbetskraft? Innebär detta att vi långsiktigt inte heller kommer att klara av att förse landsortens kommuner med personal till skola, vård och omsorg? Detta skulle jag vilja att vi diskuterade. Min fråga till landsbygdsministern är: Vilka initiativ kommer ministern att ta för att vända trenden så att landsorten inte töms på sin befolkning?
Anders Ahlgren (C):
Jag har varit med i riksdagen några år, och jag känner mig som en tjatig lantis i de debatter jag har deltagit i. Det är klart att vi hoppas att många kan få vara det. Urbaniseringen började inte under de åtta åren, Isak From. Den började på 60-talet när dina socialdemokratiska föregångare betalade flyttningsbidrag för att ni skulle kunna tömma landsbygden så fort som möjligt till storindustrin i de stora städerna. Det var så det startade, och det pågår fortfarande.
Vi har skapat 340 000 nya jobb, och vi har skapat 200 000 nya företag. Många av dem finns i landsorten och på landsbygden i små företag. Däremot säger ni själva i ert budgetförslag att med de skattehöjningar som nu kommer att presenteras kommer takten i jobbökningen att avta. Det kan vi citera direkt. Det står rakt av i budgetförslaget.
Att det skulle finnas 400 miljoner kronor mer i landsbygdsprogrammet än i Alliansens program stämmer inte. Däremot är det lika högt nu, landsbygdsministern. Ni är på samma nivå. Det är intressant att notera att ni har krupit dit. Om vi talar om pengar som tas från landsbygden kan vi ta ett annat exempel, nämligen Förbifart Stockholm.
Trafikverket säger att det är fråga om ungefär 4 miljoner om dagen i borttappade pengar. Hopräknat under den här perioden blir det ungefär 1 050 miljoner. Det är nästan exakt lika mycket som Dalarna får i sin länstransportplan för elva års verksamhet. Det är inte något litet belopp för min del. Utgångspunkten är att landsbygden producerar mycket.
Vi levererar mycket råvaror till de stora städerna. Jag har en avslutande fråga om återföring av resurser till kommunerna och bygderna som levererar trä, metaller, energi och så vidare. Är ministern beredd att jobba för återföring?
Anders Ahlgren (C):
Att säga att Sverige klyvs är ingen överdrift just nu, när vi ser den kraftiga avfolkning som sker. Mönstret håller i sig - aldrig tidigare har urbaniseringen i Sverige gått så fort som nu. Men det är inte bara landsbygden - eller glesbygden, som ministern kallar den - som töms utan också landsorten, det vill säga Sverige utanför de större städerna. Var sjätte person som flyttar lämnar sitt län. Vilka är det som flyttar?
Jo, unga vuxna och barnfamiljer. Snittåldern är 31 år. Norrlandslänen tappar som vanligt, men problemet har krupit söderut till Västmanland, Värmland, Dalarna och Småland, liksom till Gotland, Örebro, Blekinge, Gävleborg, Norrbotten, Västernorrland, Jämtland, Västerbotten, Jönköping, Kalmar och Kronoberg. Listan kan göras hur lång som helst. I 150 av Sveriges 290 kommuner minskar befolkningen.
Vinnarlänen är som vanligt storstadsregionerna Stockholm, Göteborg och Skåne men också län som Halland, Uppsala, Östergötland och Södermanland. Enligt Framtidskommissionen finns det i dag tre kommuner i landet där de som är utanför arbetsför ålder är fler än de som är i. År 2050 förväntas 40 procent av landets kommuner befinna sig i denna ytterst bräckliga befolkningssituation.
Klarar kommuner som tappar i befolkning personal- och kompetensförsörjningen? Innebär detta att vi långsiktigt inte kommer att klara att förse landsortens företag och den för Sverige så viktiga exportindustrin med arbetskraft? Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Vilka initiativ kommer ministern att ta för att underlätta för landsortens näringsliv och offentliga sektor när det gäller att förse dessa verksamheter med personal i framtiden?
Anders Ahlgren (C):
Mina erfarenheter av statens uttåg från landsbygden sträcker sig ganska lång tid tillbaka. Jag har erfarenhet både som kommunstyrelseordförande och regionordförande och har sett bland annat hur Försäkringskassan lämnar många orter. Jag har också sett effekter av polisens omorganisation och hur den regionala styrningen trappas av.
Jag är rätt övertygad om att vi kommer att få se samma effekt också när det gäller Arbetsförmedlingen, om statsrådet lämnar det vind för våg och säger att det är upp till Arbetsförmedlingen att styra sin egen organisations utveckling. Då blir jag orolig, för jag tror inte att det gynnar svensk landsort. När det gäller den regionala samordningen i form av länsstyrelser finns det snart inget kvar att samordna av den statliga verksamheten. Ingen av dem är ju längre länsorganisationer utan enmyndigheter.
Vi har precis släppt loss ett stort antal nya regioner, där uppgiften är att utveckla regionerna. Deras likvärdighet kommer inte att vara på samma sätt, om Arbetsförmedlingens närmaste samordnande chef sitter 50 mil från länet där verksamheten ska utvecklas. Sitter man i Göteborg och har verksamheten i Dalarna är det inte så himla enkelt att leda den verksamheten. Integration av nyanlända har vi pratat om.
Kunskapen om det lokala arbetslivet, näringen, kommer naturligtvis att försämras på det här sättet. Landsbygdsministern pratar sig varm för regional tillväxtpolitik och servicepunkter.
Det är lite intressant att höra om ministern har samma syn som jag har när det gäller den långsiktiga utvecklingen av Arbetsförmedlingens närhet också i det regionala perspektivet.
Anders Ahlgren (C):
Det som jag tycker är intressant i statsrådets inlägg är att han inte alls berör att de människor som blir av med sina ADSL-stationer har det här problemet nu . De har problemet i sommar, innan fibern hinner komma dit. Då är det väl också intressant att diskutera hur lösningen ser ut. Men det finns inte tillstymmelse till att bry sig om de människor som hamnar i dessa situationer.
Det som Telia och andra redovisar nu när det gäller mobilt bredband handlar både om kostnadsläge och kapacitet. Hur ser det ut när det ringer mycket eller när man surfar mycket? Vad har man för kapacitet kvar? Och hur stor är täckningen från många av leverantörerna? Jag ska ägna merparten av detta inlägg åt 2020 och hur man når fiberutbyggnad dit. Jag ska koncentrera mig på det, och jag ska även ställa fyra frågor som jag hoppas att det finns möjlighet att få svar på.
Inledningsvis gläder det mig att se att it-ministerns svar att regeringens åtgärder för att nå 90 procents bredbandstäckning för hushåll och företag till 2020 helt sammanfaller med det som drevs igenom av Centerpartiet och alliansregeringen: bredbandsstrategin, pengar i landsbygdsprogrammet, 700-megahertzbandet och PTS kartläggning. Det är bra.
Samtidigt ställer jag mig frågande till om it-ministern och regeringen inte har utvecklat någon ny tanke om bredbandsutbyggnaden sedan de tog över ansvaret. PTS anger att 75 procent av alla fasta hushåll och arbetsställen har tillgång till höghastighetsbredband på 100 megahertz per sekund. Jag vill be it-ministern kommentera denna uppgift. Är utbyggnadshastigheten tillräcklig för att nå målet 90 procent till 2020?
Hur ser det ut om man jämför områden som är kommersiellt intressanta att bygga ut med områden som ligger utanför de områden där allmänintressen inte enbart kan tillgodoses av marknaden?
När det gäller budgeten för 2015 finns i ramanslaget 2:5, Driftssäker och tillgänglig elektronisk kommunikation, medel avsatta för att finansiera införandet av så kallade regionala bredbandskoordinatorer och nationella riktlinjer för informationshantering hos myndigheter för att effektivisera utbyggnad av bredband. Min fråga till it-ministern är: Hur ser det ut med verkställigheten av dessa två områden?
En utredning tillsattes i augusti 2014 med uppdraget att se över möjligheterna att effektivisera användningen av de statligt ägda bredbandsnäten genom förbättrad samordning. Det gäller främst bredbandsverksamheterna hos Trafikverket, Svenska kraftnät, Vattenfall och Teracom. Min fråga till it-ministern är om det finns några tankar om vad som kommer att komma ur denna samordning och hur den kan snabba på utbyggnaden av bredband i hela landet.
Anders Ahlgren (C):
Vi kan bara konstatera att avtalen om ADSL-utbyggnaden som på den tiden gjordes med Teracom sedan togs över av Quadracom och gick ut 2013. Inga ADSL-stationer har lagts ned, fram till sommaren 2015 då Telia tar över det här som ett bolag som de förvärvar. Det är anmärkningsvärt att det är på det sättet.
Jag vet också att många kommuner har pressats till att ta över befintlig struktur för att det ska finnas någon form av bredbandserbjudande kvar på de här orterna. Vi pratar om ungefär 70 byar i Dalarna, ungefär 2 000 hushåll och företag som kommer att stå helt utanför.
Telias löfte, som jag lämnade till ministern, innebär ändå att man nu kan snacka om samma pris, vilket är viktigt eftersom 4G har ett betydligt högre pris än ADSL. Vi pratar också om att samma volym ska erbjudas. Däremot är det inte säkert att de alternativa leverantörerna, som Telia och de andra, är tillgängliga.
Tillgängligheten till och kapaciteten för mobilt bredband är väldigt olika. Det tycker jag ändå ska noteras. Det är också intressant att veta att landsbygdsprogrammet sitter fast i Bryssel och har gjort det under ganska lång tid. Där ligger mycket pengar för utbyggnaden av bredband på landsbygden. Det vore intressant om ministern i sin slutreplik kan komma med ett datum för när ministern tror att det här kan verkställas.
I fråga om de regionala utvecklingsmedlen har det gått fram och tillbaka när det gäller om man som privat aktör får medfinansiera utbyggnaden av ortssammanhängande nät eller nät till företag. Jag vet att diskussioner har pågått med Tillväxtverket. Det vore intressant att höra ministerns uppfattning även i den frågan. Är det möjligt för privata intressenter att medfinansiera?
Anders Ahlgren (C):
Även ett statsråd kan ha en dålig dag. Det har jag förstått efter att ha läst svaret vi fick. Jag läste det flera gånger, men jag blev inte riktigt klok på vad det är regeringen vill göra. Först när Emma Nohrén klev fram förstod jag vad regeringen vill göra i den kommande utredningen. Då blev det också solklart vem det är som styr rovdjurspolitiken i den rödgröna regeringen.
Det är Miljöpartiet. Det blev alldeles tydligt i dag för min del. Låt mig citera: "Rovdjurspolitik är en samhällsfråga. Det är en balansakt där flera olika intressen står mot varandra. Människor och rovdjur ska kunna leva tillsammans, och därför är det viktigt att vi gör vad vi kan på alla plan för att det ska fungera så bra som möjligt. Vi måste ha en politik som värnar både människa och djur."
Oavsett vad en utredning kommer fram till ser koncentrationen av våra vargar ut på samma sätt. Jag frågar ministern igen: Hur kommer ni att hantera koncentrationen av vargar i Dalarna, Värmland och Örebro? Där finns tyngdpunkten i hela vargstammen.
Hur kommer detta att påverka den kommande utredningen?