Lena Sommestad (S):
Jag tycker att det är utmärkt att vi får en interpellationsdebatt om den här frågan så att vi kan diskutera mer grundligt hur detta ärende har hanterats. Lilian Virgin har på ett utmärkt sätt beskrivit hur grundligt vi har gått till väga under många års tid för att på ett bra sätt balansera miljö- och näringshänsyn i denna fråga. Därför är det heller inte konstigt att regeringen samlat och i gott samförstånd mellan miljöminister och näringsminister har fattat det här beslutet.
Hur är det möjligt att vi fattar det här beslutet? Ja, det överordnade är naturligtvis att vi ingår i EU i dag och har en gemenskapslagstiftning kring hur vi ska värna vår biologiska mångfald. Här måste vi också ta vårt ansvar. Vi kan inte bara tycka att andra ska ta sitt ansvar när det inte rymmer problem, utan också där det är problematiskt måste vi ta vårt ansvar. Vi har en skyldighet att anmäla områden, och det var därför jag mycket grundligt gick igenom vilka regler som gäller här.
Detta innebär att vi från den svenska regeringens sida anmäler de områden som har den karaktären att de bör anmälas, i en dialog med kommissionen. Här har vi haft en ganska lång dialog, och det är i ett slutskede av processen vi nu anmäler detta större område. Jag kan dra en parallell till Umeälvens delta, där det har funnits stora exploateringsintressen när det gäller Botniabanan. Icke desto mindre har regeringen anmält området.
Vi ska inte förneka de biologiska värden som finns i ett område, utan dem måste vi ta med i beräkningen. När det gäller vad som är möjligt att göra i framtiden anser jag inte alls att det är vilseledande att hysa förhoppningar i fråga om möjligheten att bryta även inom det här utpekade området.
Det ligger i linje med det arbete som Cementa bedriver och som Marietta de Pourbaix-Lundin tycker att regeringen borde ha tagit större hänsyn till redan i dag. Vad Cementa har påbörjat är ett bra arbete för att främja beståndet av nipsippa och se till att vi får ett bättre bestånd också utanför detta område.
Om vi tror att det skulle vara möjligt, och om Marietta de Pourbaix-Lundin tycker att vi borde ha tagit hänsyn till det redan i dag, då måste vi tro att det är möjligt också på sikt. Är det möjligt på sikt så att vi får ett bättre bestånd av nipsippa bredare på Gotland hamnar vi i ett annat läge vid den prövning som framöver kan komma att ske när det gäller Natura 2000-området. Det är viktigt att skilja på ett naturreservat och ett Natura 2000-område.
Vi har inte tagit den här marken, utan vi har pekat ut den därför att den har stor betydelse för bevarandet av en viss art. Det innebär att en prövning av ett Natura 2000-område har en annan karaktär än en prövning av ett naturreservat, där gränserna är lagda och där själva territoriet i sig är skyddat. När det gäller Natura 2000-området är det arten som är syftet.
Jag menar att vi har gjort en väldigt grundlig och bra process när det gäller det här området. Det är självklart problematiskt för Cementa; det ser även regeringen. Vi har haft Cementa på besök och diskuterat detta grundligt. Vi har tagit in Cementas underlagsmaterial i beslutet. Så småningom har vi kommit fram till ett något mindre område än det som Naturvårdsverket ursprungligen föreslog, dock större än det som Cementa hade önskat.
Jag tycker att det är en rimlig kompromiss. Det är en mindre del av det stora område som Cementa har, detta väldigt viktiga område för kalkbrytning. Här finns material för ungefär hundra års brytning till, enligt de bedömningar som görs. Det här området kan motsvara 20 års brytning av detta. Det är självklart ett bekymmer för Cementa, men jag tycker att det är positivt att man arbetar på att säkra beståndet. Jag ser också att det finns möjligheter framöver att klara detta.