Sven-Erik Österberg (S):
Jag har ett mycket seriöst skäl till att delta i denna debatt. Det här är en stor och avgörande fråga. Arbetsmarknadsministern har varit tämligen tydlig med att han står för den svenska modellen. Jag vill säga att jag tänker följa denna fråga mycket noga eftersom jag är rädd för att det finns en glidning i detta. Flera tecken tyder på det.
Vad gäller tillsättandet av utredaren och tidsperspektivet är jag bekymrad. Ett helt år har utredaren på sig - och fortfarande finns inga direktiv. Det är bra att arbetsmarknadens parter finns med. Det finns en stor poäng med att utredaren kunde ha åtminstone ett delbetänkande klart innan AD gör den yttersta svenska tolkningen av domen. Det har betydelse för det fortsatta arbetet.
Här kräver jag mer engagemang av regeringen just för att det inte ska ske en glidning som innebär att man i slutändan säger att det blev som det blev enligt de EU-regler som finns. Här har regeringen ett ansvar. Jag delar inte Josefin Brinks åsikt att man ska ha in detta i fördraget. Det finns många positiva delar i fördraget, sådant som vi har nytta av, och då tycker jag att det är fel att blanda in det här. Det innebär inte att man inte ska föra en debatt i frågan på EU-nivå.
Jag tror att arbetsmarknadsministern vet att det kommer en mycket intressant dom på detta område i Tyskland i april. Där finns likartade delar. Jag hoppas naturligtvis att domstolen dömer till tyskarnas fördel, för då får vi domar som går på tvärs med varandra, vilket kan starta en intressant diskussion. Om den däremot blir i paritet med den svenska domen skulle jag vilja säga att vi i så fall får ett intressant läge. Då kommer tyskarna säkert att tycka att det inte ska vara på det sättet.
En sådan diskussion kommer att uppstå. Josefin nämnde Irland och Danmark. Inte heller de gillar detta. I medlemsstat efter medlemsstat tycker man inte om konsekvenserna av Lavaldomen, och därför är det viktigt att den svenska regeringen agerar i EU. Europafacket har föreslagit en social klausul som skulle reglera frågan. Jag är inte jurist så jag vet inte hur exakt det skulle gå till, men det är viktigt att vi får ett besked från EU. Om det finns felaktigheter måste man justera dem.
Dessutom kan man vara väldigt besviken på domstolen som egentligen inte tagit hänsyn till Europaparlamentets hantering av tjänstedirektivet. Då skulle tolkningen inte ha blivit som den blev. Jag är lite rädd för EU-arbetet på så sätt att - jag tror att det var Leif Pagrotsky som talade om finlandisering - man tackar och tar emot vad EU har. Jag tycker att regeringen kan skärpa tonen lite grann.
När jag läste EU-nämndens protokoll blev jag ytterst besviken. Oppositionens krav var att statsministern skulle lyfta upp frågan. Nu förstår jag att man inte bara rusar in till Barroso med nya frågor, men det vi menar är att regeringen ska lyfta upp frågan på dagordningen. Svaret från statsministern var att han inte springer in på möten med lappar från oppositionen när ärendet inte finns med på dagordningen. Det handlar emellertid inte om oppositionen.
Det handlar om de svenska löntagarnas rätt att kunna få korrekt betalt när de gör ett jobb i Sverige - liksom de som kommer hit från andra länder - så att vi inte får en lönedumpning. Det är vad det handlar om. Jag tycker att svaret var nonchalant och skulle vilja att arbetsmarknadsministern kommenterade det för att höra om han står bakom det eller om han tänker ta upp frågan för en intensivare diskussion för att se till att vi kan hävda vår ståndpunkt. Det gäller också tidsaspekten i Sverige.
Kan man inte tänka sig att Stråth lämnar ett delbetänkande så att vi vet inriktningen på vad som behöver göras i svensk lag innan AD fäller sin dom? Ett helt år är en ganska lång tid. Det var mycket funderande i samband med tillsättandet av utredaren. Arbetsmarknadsministern kunde rasera a-kassan utan minsta utredning, medan det i detta fall väldigt mycket handlade om att känna sig för innan utredaren utsågs. Högre tempo, Littorin! Jag vill ha svar på det.