Anna Hallberg (S):
Hans Wallmark har frågat mig hur det nordiska samarbetet har påverkats övergripande, på mellanfolklig nivå och ur ett medborgarperspektiv under det år som präglats av pandemihanteringen - givet olika dödstal, olika strategier och olika restriktioner i länderna. Hans Wallmark har också frågat mig hur jag blickar framåt och vilka åtgärder som kan sättas in för att inte nordiskt samarbete, särskilt i gränsbygder, ska tillfogas långsiktiga skador.
Det nordiska samarbetet har ställts inför stora utmaningar och fortsätter att påverkas av de restriktioner som införts för att bekämpa smittspridningen. På ett övergripande plan vill jag dock först framhålla att de nordiska kontakterna har varit täta under krisen - på ministernivå, departementsnivå och myndighetsnivå. Vi har delat information och erfarenheter och nått fram till pragmatiska lösningar i en rad kritiska frågor. Till exempel har den viktigaste arbetspendlingen över våra gränser kunnat fortsätta.
Som Hans Wallmark också lyfter fram har vi haft ett mycket gott konsulärt samarbete. Sverige har också tagit på sig rollen i EU att vidareförsälja vaccin till Norge och Island. Nu behöver vi utvärdera hur vårt samarbete kan fungera bättre, både för att ta oss an de utmaningar vi står inför i dag och för att kunna stå bättre rustade inför nästa kris.
Ur ett medborgarperspektiv har de nordiska ländernas hantering av krisen bitvis framstått som okoordinerad, inte minst för boende och företag i gränsregionerna, som har drabbats hårt av de restriktioner som vidtagits för att bekämpa smittan. Jag ser mycket allvarligt på rapporter om växande missämja och diskriminering från våra vanligtvis så integrerade gränssamhällen. Nära och tillitsfulla mellanfolkliga relationer är en central byggsten för ett starkt nordiskt samarbete.
Att återuppbygga förtroende för nordiskt samarbete, särskilt i gränsregionerna, har hög prioritet för mig. Vid möten med mina samarbetsministerkollegor har jag, sedan krisens början, drivit frågan om att vi behöver stärka vårt samarbete i gränshinderfrågor. Jag har särskilt pekat på behovet av att tydliggöra samarbetsministrarnas ansvar och vikten av dialog inför beslut om gränsrestriktioner. Frågan kommer att stå på dagordningen igen vid mitt nästa möte med mina samarbetsministerkollegor den 12 februari.
Under 2021 innehar Finland ordförandeskapet i Nordiska ministerrådet. En av prioriteringarna kommer att vara hur det nordiska samarbetet kan utvecklas i kölvattnet av pandemin, bland annat vad gäller krisberedskap och mobilitetsfrågor. Det är viktiga prioriteringar, som jag ser fram emot att arbeta med under året. Bland annat kommer ett forskningsprojekt att genomföras som undersöker de samhälleliga konsekvenserna av inresebegränsningar mellan de nordiska länderna under pandemin.
Min förhoppning är att resultatet blir ett viktigt underlag för att bedöma hur vi kan stärka vårt samarbete i dessa frågor. Inom Nordiska ministerrådet kommer de nordiska länderna nu att arbeta tillsammans i flera covid-19-relaterade projekt, bland annat på arbetsmarknadsområdet, på kulturområdet och genom forskningsprojekt. Under 2021 ska också ett nytt mandat till Gränshinderrådet tas fram. Det arbetet ska beakta hur gränsregionalt samarbete kan värnas även i kristider.
Det gäller till exempel bättre informationsdelning, beredskap och konsekvensbedömningar av vilka effekter olika åtgärder får i gränsregionerna. För mig fortsätter situationen i gränsregionerna att ha hög prioritet. Vi politiker har bjudit in nordborna att bosätta sig och investera i gränsregionerna. Nu måste vi ta ett gemensamt ansvar för att återuppbygga förtroendet för det nordiska samarbetet.
Tätt sammanvävda gränsregioner, där ömsesidigt utbyte kan leda till grön tillväxt på båda sidor om gränsen, är en av nycklarna för att kunna nå visionen om att vara världens mest hållbara och integrerade region 2030.