Helena Lindahl (C):
Sverige har alltid haft en förmåga att anpassa sitt näringsliv till förändringar i omvärlden, och det är mycket beroende på att vi är ett litet exportland. Ända sedan Sverige etablerades som industriland har våra företag utvecklats framgångsrikt, och det är en tradition att bygga vidare på.
Som centerpartister ser jag och mina partikamrater inte lösningen i särlösningar utan i en bred reformagenda för att stärka företagsklimatet i hela landet. Vi vet att företagens hemmaplan är att erövra marknadsandelar och utveckla sina produkter och tjänster. Politikens roll är att kratta manegen, helt enkelt.
Därför är det viktigt med en bred reformagenda som skapar rätt förutsättningar för företagen att växa och anställa i hela landet. All typ av företagsamhet behövs i Sverige. Det är vi i Centerpartiet mycket väl medvetna om. Men vi måste bli bättre på att hitta en politik som möjliggör för alla typer av företag, små som stora, att kunna utvecklas efter behov.
Som ett första steg i detta har jag och några av mina partikamrater fått förtroendet att jobba i en industripolitisk arbetsgrupp som är tillsatt av näringsministern och partiledningen. Arbetet har rubriken Vilka reformer krävs för Sverige som en uthållig industrination?, och vi ska försöka söka svaren på vad Centerpartiet behöver göra för att bli ännu vassare i vår företagarpolitik.
Arbetsgruppen kommer att titta på vad vi från politiskt håll kan göra för att Sverige ska få ett företagsklimat i världsklass. Vi tittar på detta brett, och under våren ska vi i arbetsgruppen arbeta med några frågeställningar som jag nu tänker berätta om. Våra investeringar i forskning och innovation är världsledande.
Hur ska vi kunna bli världsledande också när det gäller att få valuta för dessa pengar i form av nya etableringar och ökad produktion? Vilka skatter behöver förändras för att vår industri ska vara bland de mest konkurrenskraftiga globalt? Miljövänlig teknik och produktion blir allt viktigare. Vad krävs för att Sverige i framtiden både ska kunna utveckla och sälja grön teknologi och klimatvänlig energi?
Hur ska vi finna finansiering till framtidens infrastruktursatsningar? Är det avgiftslösningar, privat-offentlig samverkan eller att sälja statliga bolag som är lösningen för Sverige? Kompetensförsörjningen är också avgörande för näringslivet. Hur kan vi främja livslångt lärande och locka hit fler talangfulla människor? Vi har börjat vår resa.
I går var vi i Västerbottens inland och träffade en hel del företagare. Mycket av frågorna handlade om just infrastruktursatsningar och kompetensförsörjning. Jag hoppas att vi så småningom ska kunna återkomma med kloka förslag. När det gäller gruvnäringen tycker jag att det är väl värt att ta upp det igen.
Jag gjorde det i ett inlägg för någon vecka sedan när vi talade om mineralfrågor, men det kan lyftas fram igen. Vi imponeras dagligen av svensk gruvnäring, och det är ingen slump att Sverige i dag är en av EU:s ledande malm- och metallproducenter. Sverige är den i särklass största järnmalmsproducenten inom EU.
Dessutom hör vi till de främsta producenterna av basmetallerna koppar, zink och bly och av ädelmetallerna guld och silver. I grunden handlar vår framgång naturligtvis om vår berggrund men också om vårt stora kunnande. Trots det kan vi inte slå oss till ro. Näringen och det offentliga måste varje dag kämpa för att försvara vår position. Från regeringens håll pågår ett omfattande och ambitiöst arbete på området.
Regeringen arbetar med en mineralstrategi. Vi har investerat i Malmbanan och förstärkt Sveriges geologiska undersöknings uppdrag. Det är förstås inte allt. För att näringen ska kunna utvecklas ytterligare krävs snabbare tillståndsprocesser vid etablering av ny verksamhet och vid expansion av befintlig. Processerna ska vara rättssäkra och får samtidigt inte hastas igenom och därmed kunna leda till stora negativa konsekvenser för miljön.
Gruvnäringen är beroende av bra medarbetare, och i takt med branschens expansion är kompetensförsörjning en av de stora utmaningarna. Viktiga faktorer för att lyckas är att erbjuda intressanta arbetsuppgifter, attraktiva bostäder och naturligtvis fylla utbildningsplatserna inom till exempel geovetenskap och process- och materialteknik.
Här är det viktigt att branschen tillsammans med akademin tar ansvar både för att sprida en positiv bild av näringen och för att än mer kraftfullt arbeta för jämställdhet inom gruvbranschen, vilket skulle öppna upp rekryteringsbasen kraftigt. Mycket av gruvnäringens utveckling ligger i forskningen och i långsiktigt arbete.
Regeringen kommer under hösten att presentera en ny forsknings- och innovationsproposition som ska lyfta fram svensk forskning och under året även arbeta fram en nationell mineralstrategi. Den mineralstrategin kommer att knyta samman samtliga frågor som av branschen belysts som viktiga för gruvnäringens utveckling. En viktig del i arbetet med mineralstrategin är därför att göra den tillsammans med alla berörda aktörer.
Just nu arbetas det intensivt med strategin, som ska vara klar till årsskiftet. Jag skulle vilja poängtera en sak som Näringsdepartementet jobbar intensivt med, och jag hoppas att det ska ge resultat. Det gäller riskkapitalavdrag.
Vi hoppas att allmänheten med sina besparingar ska kunna bidra till riskvilligt kapital, det vill säga ett slags folkhemskapitalism. Jag har träffat flera företag som ibland är i behov av en mindre summa, låt oss säga 30 000 kronor, men de får inte låna från banken.
Om man införde ett riskkapitalavdrag skulle moster Agda och kanske ett par grannar kunna gå in och satsa en del av sina besparingar och samtidigt kunna göra ett avdrag i deklarationen. Det skulle skapa incitament för folkhemskapitalet och utgöra ett viktigt bidrag när det gäller riskkapital. Slutligen vill jag påpeka att hela Sverige ska växa.
För att det ska ske behövs ett helhetstänkande på flera nivåer - kommun, landsting, stat. I går besökte jag Dorotea och Vilhelmina. Det som pågår i Dorotea, och även i Åsele, är att landstinget lägger ned sjukvården i inlandet. Man drar in ambulanser. Folk får i praktiken ligga i bakluckan på akutbilar.
Man vill dra ned på akutplatserna och kraftigt inskränka öppettiderna i Dorotea. I Dorotea träffade jag ockupanter av sjukstugan, och jag vill säga att de är fantastiska hjältar som orkar befinna sig där dag som natt. De sätter ned foten. Nu är det nog.
Nu måste man sluta avveckla alla servicepunkter på landsbygden. Det är jätteviktigt att den socialdemokratiska ledningen i Västerbotten inser detta. Samma sak pågår i Norrbotten och säkert också på många andra ställen. Det är inte så röststarkt där, och därför är det kanske lättare att dra in på dessa orter. Men, mina vänner, det är också början till slutet.
Finns inte grundläggande service som akutsjukvård och skolor kommer det inte heller att finnas några företag med möjlighet att växa. Avslutningsvis vill jag kraftfullt betona att jag och Centerpartiet vill att landsbygden ska leva och växa.
Ingen ska tvivla på Centerpartiets ambitioner i det avseendet.