Morgan Johansson (S):
Jag tycker att det här är en ganska sorglig debatt. Den är sorglig för Robert Hannah, för det här är egentligen inte en interpellationsfråga som är på allvar. Han vill nämligen inte på allvar kvotera föreningar, utan han vill konstruera ett argument för att slippa kvotera i bolagsstyrelser. Det är det hela diskussionen går ut på, och på det sättet är den sorglig. Diskussionen är också sorglig för Folkpartiet.
Det fanns nämligen en tid då man i alla fall hade en bild av att Folkpartiet gick i bräschen för jämställdhet. Det fanns ju en sådan tid, även om det är länge sedan - det var väl på Bengt Westerbergs tid. Det är nästan 20 år sedan. Sedan dess har det inte hänt någonting. Om vi går tillbaka i historien är den full av socialdemokratiska initiativ. Vi flyttade fram jämställdhetspositionerna. Vi byggde ut barnomsorgen från 70-talet och framåt. Vi avskaffade sambeskattningen och införde särbeskattning på 70-talet.
Föräldraförsäkringen byggde vi ut på ett sätt som fortfarande är helt världsunikt. Vi blev den första jämställda regeringen 1994. Som Hillevi Larsson nämnde kvoterade vi till våra listor redan på 90-talet. Vi införde kvinnofridslagstiftningen och förbud mot köp av sexuella tjänster i slutet av 90-talet. Jag har själv varit med och utarbetat den särskilda lagstiftningen kring människohandel, så vi stärkte skyddet också där.
I de allra flesta fall av de jag räknat upp var Folkpartiet med och bejakade utvecklingen på den tiden, men så är det inte längre. Det är väldigt länge sedan Folkpartiet gick i bräschen tillsammans med oss. Det blev fullständigt tyst 2006.
Trots att Folkpartiet innehade jämställdhetsministerposten under alla åtta år av borgerlig regering kan jag inte komma på ett enda jämställdhetspolitiskt initiativ som den regeringen tog, och jag är ändå ganska intresserad av politik. Robert Hannah har kanske något exempel. Det stod stilla i åtta år. Nu kommer ni tillbaka i opposition igen. Vad är det första Folkpartiet gör då? Jo, då fäller ni vår budget.
Vi hade i vår budget en höjning av underhållsstödet som hade betytt så mycket för ensamstående kvinnor, en särskild satsning på kvinnojourerna, 100 miljoner kronor, som hade betytt så mycket för den sektorn. Den budgeten var Folkpartiet med och fällde. Under den tid som ni hade regeringsmakten gick det snarare bakåt, och skillnaderna mellan kvinnor och män ökade.
Ni satsade hela tiden på skattesänkningar som i större utsträckning gick till män än till kvinnor, och ni skar ned på välfärdssystemen vilket missgynnar kvinnor. Det är alltså länge sedan Folkpartiet gick i bräschen för jämställdhetspolitiken.
Nu återkommer ni i den här frågan, där Folkpartiet nu tydligen inte bara tänker fortsätta att vara initiativlösa utan också försöker agera bromskloss när det gäller ytterligare ett initiativ. Det kommissionen och den svenska regeringen vill göra är att riva bort glastaket i näringslivet.
Vi vill möjliggöra för kvinnor att nå de högsta positionerna i näringslivet. Det är inte den enda jämställdhetspolitiska satsning vi gör. Vi kommer att göra mycket mer, men det är en del av de saker vi vill göra. Men Folkpartiet agerar på ett sådant sätt att de tillsammans med de andra borgerliga partierna och Sverigedemokraterna medverkar till att låsa en majoritet i riksdagen, så att vi inte kan föra fram den åsikten i den europeiska diskussionen i ministerrådet. De agerar där som sagt som en jämställdhetspolitisk bromskloss.
En fråga återstår för Robert Hannah att besvara: Om ni är emot detta på EU-nivå, kommer ni då också att vara emot det på nationell nivå om vi lägger fram det som lagstiftning?