KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Olsson (V):
Det är inte första gången vi diskuterar apoteksavregleringen i denna kammare. Precis som Börje Vestlund sade hade vi en debatt strax innan jul om samma sak. Också jag vill ställa mig bakom det påstående som Börje Vestlund gör.
Visst har det blivit fler apotek, men vi ser inte så mycket av det på vår landsbygd i Sverige. Jag kommer från Malung-Sälens kommun. Där har vi en by som heter Lima. Den är bekant för många genom att Sixten Jernberg kom och verkade där. Där har man nu lagt ned apoteket.
Jag har också fått information att man har lagt ned ett på Öland. Jag vill fråga ministern om det som också interpellanten tar upp om det statliga Apoteket AB och dess samhällsuppdrag.
Avkastningskravet på Apoteket AB är väldigt högt. Det är 20 procent. Det blir väldigt svårt om man nu vill att bolaget eventuellt ska få växa efter 2015. Det skulle kunna vara en lösning att man sänker avkastningskraven och låter bolaget växa.
De privata bolagen som ägs av riskkapitalister blir allt färre. Man avsätter en viss procent för att säkerställa att vi har apotek över hela landet, om man nu så gärna vill att det ska vara privat. Det vore en mycket rättvis fördelning och kanske en smakfull lösning för regeringen.
Vi vill på sikt att Apoteket ska få växa, och vi vill återgå till monopolet. Jag skulle vilja ha svar på det. Jag har läst massvis med texter från denna regering. Alla har rätt till en grundläggande samhällsservice. I den är livsnödiga mediciner självklart en del. Här är det också så att skattebetalarna subventionerar en hel del av detta.
Limaborna får nu åka till Sälen eller till Malung. Det innefattar en resa tur och retur på sex mil. Jag kan samtidigt ställa frågan om apoteksombud som nu inte finns reglerat.
Vi i Vänsterpartiet vill att man ska lagstifta och säkerställa att det finns apoteksombud i hela landet där människor inte har tillgång till apotek så att en livsmedelsaffär eller liknande sköter försörjningen av medicin. Ett sådant krav har inte regeringen. Jag ställer frågan: Är det tänkt att ni ställer upp på det?
Lena Olsson (V):
Socialministern säger att målet var att öka tillgängligheten och att tillgängligheten har ökat. Vi kan vara överens om att det har den gjort på vissa ställen, men absolut inte överallt. Jag vill korrigera ministern om Landstinget i Dalarna. Det är S, V och MP som styr där.
Lima är en filial till Sälens vårdcentral. Man har tillgång till läkare vissa dagar och distriktssköterskor alla dagar. Anledningen till att man minskat är regeringens anslag av statsbidrag, som har dragits ned ganska rejält för kommuner och landsting.
I så fall är ministern delaktig i att man har blivit tvungen att dra ned där. Så ser det ut. Det är inte helt slut, utan det finns tillgång till viss service. Precis som Börje Vestlund sade: Skulle inte staten föregå med gott exempel? Det ni skriver svart på vitt är ju att alla medborgare har rätt till grundläggande service.
Det enda vi ser är att man avvecklar servicen i en rasande takt och har gjort det under de här åren. Jag ställde frågan om att permanenta apoteksombuden och även om att sänka avkastningskravet för Apoteket AB. Jag har inte fått något svar på frågan.
Lena Olsson (V):
Tack, ministern, för svaret! Det har satsats en hel del på rättsväsendet och framför allt på polisen, och det är bara att beklaga att man inte klarar upp brott i mycket större omfattning med den stora satsning som har gjorts.
Jag skulle vilja specifikt ta upp frågan om unga lagöverträdare. Man har fått viss kritik från revisorerna för att man utreder och sätter i gång arbetet alldeles för sent.
När en ung människa begår ett brott eller gör något kriminellt krävs det snabba puckar från samhället, att man reagerar för att styra upp det och vidtar en åtgärd så fort som möjligt. Det är väldigt viktigt när det gäller unga.
Frågan hur man ska förebygga att unga rekryteras till kriminella nätverk är intressant. Det är sorgligt att se att den aktiviteten ökar och att det redan sker rekrytering av åtta-nio-åringar.
Här måste man sätta ned fötterna och vidta åtgärder snabbt. Det finns ett axplock av orsaker till detta. Vi kan bara titta i snabbprotokollet från i fredags när det var en debatt här.
Det är inga quick fix-lösningar, utan man måste inse att det krävs långsiktiga åtgärder när det handlar om både ekonomisk utsatthet och social utsatthet hos många människor i dagens läge. Jag har också fått många reaktioner och pratat med många poliser.
Jag har fått ett långt brev från en polis här i Stockholm som har jobbat som polis i drygt två decennier, större delen med ungdomar på glid i utsatta områden. De sociala insatsgrupperna är egentligen ett självklart sätt, menar han, för samhällets olika aktörer.
Det är en bra idé, men han är övertygad om att det är otillräckligt, då insatsgrupperna inriktar sig mot ungdomar alldeles för sent. Jag tycker att han har en viktig poäng här. De jobbar ju med ungdomar som redan har börjat komma in i kriminalitet, vilket ofta beror på att man aldrig har fått uppskattning eller bekräftelse.
Det är tragiska uppväxtmiljöer och så vidare som ligger i bakgrunden. Men man får bekräftelse i de kriminella gängen. Man hjälper dem, och man får tryggheten och blir bekräftad på ett bra sätt där. Man gör vad som helst för dem. Denne polis menar att polisen ska in redan på dagis, för då är de och brandkåren väldigt poppis.
Många småkillar vill bli just poliser eller brandmän. Han menar att det är jätteviktigt att polisen får möjlighet att komma in och jobba med de små barnen väldigt tidigt. Sedan kan vi i debatten fortsättningsvis diskutera vad man ska göra när det gäller andra samhällssektorer, för det är ju en helhet. Men det gäller just att polisen får möjligheten.
Den här killen har försökt, men det har inte godtagits i Rikspolisstyrelsen.
Lena Olsson (V):
Jag tror inte att jag inledningsvis sade att man inte skulle göra någonting åt det som händer och sker i dag med de ungdomar som sysslar med det här. Givetvis ska man det. Men om vi på lång sikt verkligen vill stoppa rekryteringen till kriminella nätverk måste vi börja tidigt. Det är också det som den här polisen uttrycker.
Jag tycker att det är ett väldigt klokt och långt brev han skrivit. Han har försökt ta upp det här, för han jobbar med det dagligen. Den som är närmast verksamheten brukar veta vad han pratar om. Jag är ganska säker på att jag vet vad han pratar om.
Han menar också att han inte stillatigande kan se på när samhället och hans egen arbetsgivare ständigt misslyckas med att jobba effektivt med problematiken kring ökad utslagning och kriminalitet bland unga. Han och många kolleger har i åratal ropat efter insatser mycket längre ned i åldrarna än vad som i dag sker.
Många goda tankar har förts fram, men ekonomin tycks fortfarande vara det mest gångbara svaret. Finns det ingen bro ska man bygga en bro, menar han, och det är så man måste resonera. Allting kluddas ned i pengar och vad saker och ting kostar.
Man kan titta på Gatuvåldets ekonomi - ett kommunalt perspektiv , en rapport av Ingvar Nilsson och Anders Wadeskog från 2012 som i mycket handlar om den grupp vi pratar om i dag. Det är individer som lever i utanförskap och blir bekräftade genom att tillhöra ett kriminellt gäng.
Detta kostar samhället miljontals kronor per individ. Slår man ihop det diskuterar vi miljardbelopp. Då har man faktiskt satt en prislapp på vad det här kostar. Vi ska naturligtvis, som ministern säger, jobba med dem som redan är i de här nätverken och begår brott.
Men poängen är att man ska förhindra det så mycket man kan. Det ska finnas ett annat samhälle. Man ska bli sedd av någon annan och inte av de här gängen. Ministern sade att vi inte kan dra in alltihop. Nej, men det gör hon själv när hon börjar prata om skolan och så vidare. Det finns ingen quick fix, som jag sade.
Flera delar av samhället måste in i den här problematiken. Vi vet att kommunernas ekonomi är begränsad. Det kan inte jag beskylla någon annan än den sittande regeringen för. Så ser det faktiskt ut. Jag menar att de måste få muskler att samverka för att vi ska få ned kriminaliteten på lång sikt. Det är egentligen inte en polissak.
Det har kommit dit, men om man hade fritidsgårdar och vuxna som såg de här barnen i skolan skulle vi kunna tjäna massvis med pengar.
Lena Olsson (V):
När det gäller tidiga insatser har expertisen uttryckt att man inte ska peka ut väldigt små barn. Varken jag eller polisen som har skrivit till mig menar något annat. Det ska vara en integrerad del att man besöker alla barn oavsett ålder, därför att man då skapar en mycket bättre relation.
Det har jag sett poliser göra frivilligt, och det slår väl ut eftersom de lär känna de här personerna. Det är svårt att ge sig på poliser, kanske kasta en sten eller hota dem, om man redan är bekant med dem. Det finns ett motstånd mot det; det är det han menar. Jag tror också att det finns en djup problematik innan man hamnar i kriminella gäng.
Jag kan rekommendera en väldigt bra bok som heter Två soldater av Roslund & Hellström. De har studerat det här problemet. Har man ett sjyst samhälle och sjysta människor som bekräftar en, tycker om en och älskar en tror jag att man har väldigt svårt att kliva över till den andra sidan.
Ingvar Nilsson har skrivit en jättebra rapport om kostnaderna och satt en prislapp på dem. Beatrice Ask, eftersom du har finansministern bakom dig skulle du kunna delge honom den rapporten. Jag tror nämligen att han skulle vara väldigt intresserad av hur mycket han skulle kunna tjäna på att förebygga detta. Jag vill också önska ministern en trevlig sommar.
Lena Olsson (V):
Jag instämmer i princip i allt som mina kamrater har sagt i den här debatten. Jag kommer från Dalarna. Det finns ett bekant fall från Ludvika för drygt två år sedan.
En talare från vårt parti blev angripen inne på Folkets Hus. Med tanke på den historia som finns när det gäller nazistiska rörelser i Dalarna borde man ha god kunskap om detta inom polisen.
Det här var i Ludvika, och där har detta traditionellt varit ett mer eller mindre naturligt inslag i många år. Det är bara beklagligt att polisen när den kommer in där inte beslagtar material som man skulle kunna ha använt i sin bevisning.
Det nazistiska våldet har trappats upp väldigt mycket. Sverigedemokraterna sitter i dag i riksdagen. De kom in 2010 och har plöjt upp en fåra för andra med extrema åsikter.
Vi har väldigt många gånger fått höra saker från den här talarstolen som vi inte har hört förut. Det legitimerar vad som sägs vid fikarasterna och var det än är. Det är mer legitimt att ge sig på människor av andra nationaliteter.
Jag är rädd och blir väldigt orolig inför valrörelsen. Nu är det Säpos uppgift att bevaka rikets säkerhet. Men där ingår även riksdagsledamöter. Vi ska ut och debattera på gator och torg. Det är många som är bekymrade över det våld som vi har sett den senaste tiden.
Det finns domar bakåt från 1996 och 1998 där man verkligen prioriterade hatbrott på ett helt annat sätt. Efter den 11 september 2001 blev det en annan prioritering. Det kan man i och för sig förstå.
Men i samband med Salemdemonstrationerna utmynnade det i att polisens användning hatbrottslagarna mer eller mindre upphörde, och man fick marschera på kristallnatten. Polisen har själv inspekterat hur polismyndigheterna har handskats med hatbrott.
Jag kan ta upp det vid ett senare tillfälle. Där finns polismyndigheter som har prioriterat hatbrott och hur man jobbar mot det. Det finns också polismyndigheter som inte har prioriterat hatbrott. Jag har tillsammans med Christina Höj Larsen även haft en artikel.
Jag undrar som det finns något intresse för ett förslag som vi har lagt fram där om en granskning av hur polisen i sin helhet hanterar hatbrott som sedan ska resultera i ett förslag. Jag undrar om ministern har något intresse av det.
Lena Olsson (V):
Jag skulle liksom de andra debattörerna vilja höra en åsikt från ministern om vad man politiskt mer kan göra. Det är bara att konstatera att det har skett en förskjutning i det här fallet. Det kan man också se i Expos rapport. Det är skrämmande att Svenskarnas parti ska ställa upp i 30 kommuner i Sverige.
Har vi inte lärt oss någonting i det här landet av historien? Den före detta polisintendenten Erik Rönnegård skriver: Svenska motståndsrörelsen fick polisens tillstånd att demonstrera på kristallnattsdagen i november förra året. De kan inte ha trott sina ögon. Med polisens beskydd fick de marschera från Karlaplan till den grekiska ambassaden för att hylla nazistpartiet Gyllene gryning.
Demonstrationen genomfördes på 75-årsdagen av kristallnatten, som var inledningen till Förintelsen. Här bär man nazistsymboler med livets träd på sina sköldar. Högsta domstolen avkunnade en viktig dom 1996.
En man i Visby dömdes då för hets mot folkgrupp efter att ha burit märken med anknytning till nazismen. Här har det blivit en förslappning. Vilka symboler får man bära? Det hade man glasklart för sig tidigare. Det har blivit mycket slappare.
Jag tror att man politiskt måste ta tag i det här också när det gäller Säpo och den rapport som de har skrivit. Det är de autonoma som är den stora faran. Men för många individer är det de nazistiska som är det. Har ministern tänkt ge något uppdrag till Säpo efter det som har hänt?
Lena Olsson (V):
Jag tackar för svaret. När det gäller underhåll på Västerdalsbanan och även på andra lågtrafikerade banor kan man ta ganska illa upp när infrastrukturministern uttrycker sig på följande sätt: "inte för att järnvägen är bra att ha."
Jag tycker att det är ett mycket märkligt sätt att uttrycka sig. Jag vet inte om ministern har något slags spåkula att ta fram för att få veta vad som kommer att hända om 10, 20 eller 30 år. Vi står inför exempelvis stora klimathot som borde göra att man prioriterar järnvägen mycket mer än man gör i dag.
Jag har också suttit här och lyssnat på debatten och just det här om underhållet. Vi har fått oss ett brev till handa. Det är en reaktion från en väljare som säger att man har försummat underhållet på Västerdalsbanan under många år. Det gör att man allt eftersom måste sänka hastigheten, naturligtvis, vilket gör att man kan köra färre tåg.
Det gör att alla som vill använda tåg som transportmedel inte kan det. Man letar alternativ, vilket är detsamma som att lägga över frakter och persontransporter på väg i stället. Då vill jag bara uppmärksamma församlingen på att den väg vi har är väldigt olycksdrabbad. Det är nämligen vägen upp till Sälen, vår stora vintersportort.
Det går alltså i varandra. Det är många års försummat underhåll som gör att man många gånger också har fått sänka farten - man sänker helt enkelt kvaliteten, och till slut efterfrågas inte det här. Eftersom det har kommit till min kännedom tog jag upp frågan, för man kan väl inte på allvar mena att man ska riva upp spåren?
Det är en jättestor investering som har gjorts, och med de framtidsscenarier vi kan se är det väl ändå så att rälsen borde få ligga kvar? Jag tycker att Trafikverket borde ha mer underhållspengar till järnväg, och vi i Vänsterpartiet lägger en kraftig budget för att underhålla lågtrafikerade banor.
Vi är nämligen övertygade om att de behövs i framtiden. Det har också med landsbygdens utveckling att göra - vi har diskuterat storstaden mycket här. Alliansen pratar sig ju varm om att landsbygden ska få utvecklas, och Moderaterna har lagt fram ett 40-punktsprogram om utveckling på landsbygden. Men det är svårt att utveckla en landsbygd utan kommunikationer.
Jag hoppas att väljarna i Dalarna och framför allt i Västerdalarna tittar på debatten och sedan när det är val kommer ihåg att Alliansen inte tänker på landsbygden.
"Rälsbrottsalliansen" kommer jag i stället att döpa om er till i framtiden och hoppas att ni inte får några röster, för landsbygden tänker ni inte ett dyft på.
Lena Olsson (V):
Ministern använder ordet principiellt och säger att ingen vill använda tågen. Men då måste man ju gå tillbaka i historien. Varför vill ingen använda sig av banan? Jo, underhållet har under många år misskötts på till exempel Västerdalsbanan.
Det är i alla fall statens ansvar att se till att vi har en järnväg som företagen kan använda. Det har varit en lång process som har lett till inställda tåg och dåligt underhåll. Till slut tröttnar naturligtvis resenärerna. Då blir det inte längre attraktivt att åka med tågen.
Jag har tagit del av en tre år gammal riskanalys avseende trafik på Västerdalsbanan. Det konstateras att 27 rälsbrott har inträffat på banan, som är 12,4 mil lång.
Under samma period har det inträffat minst två fall av felaktig eller utebliven ordergivning till tåg som hade kunnat leda till oönskade händelser. Det kan vara svårt att anmäla fel med tanke på den uppsplittring som har skett på de olika aktörer som ska åtgärda felen.
Man får inte kontakt med dem, och det är en stor brist. I fråga om Västerdalsbanan tror jag att också ministern är medveten om att den en gång gick ända upp till Särna. Det finns ingen i mina hemtrakter eller ens i mitt hemlän som inte tillstår att nedläggningen är dummaste som har gjorts.
Det tycker jag att man ska tänka på inför framtiden. Jag bor i Dalarnas största semesterort på vintern. Naturvårdsverket reagerade också på beslutet som kom från Trafikverket.
Har man begränsade resurser för underhållet måste man ju prioritera hårdare. Jag och många med mig i den här salen är övertygade om att dessa banor kommer att behövas i framtiden, men då måste man också anslå mer pengar.
Naturskyddsföreningen har pekat på det som är positivt med banan: I skogarna runt järnvägen finns stora skogsarealer. I nära anslutning ligger Sveriges största sågverk, Fiskarheden AB. Det är det enda av de stora sågverken som i dag inte kan transportera sitt gods på järnväg. Allt körs med lastbil.
Företaget säger - det vet jag, för jag har själv pratat med dem - att de gärna vill flytta över sina transporter till järnväg via en upprustad terminal i Malungsfors. Här kan man ju knyta ihop järnväg från olika håll, vilket också Wiwi-Anne Johansson var inne på. Vem är det som fattar beslutet?
Det är Trafikverket, men det här är så pass stora saker att både riksdag och regering borde vara involverade.
Lena Olsson (V):
Jag har hört många gånger om den här historiska satsningen. Vänsterpartiets satsning när det gäller järnväg över huvud taget - den skulle jag kunna kalla historisk. Det här med "sedan 2006" till exempel - det är några år sedan. När man tittar man på sådant som pris- och löneomräkning, kostnadsökningar och sådant är det klart att det måste bli mer pengar.
Det är ju så det fungerar. Jag kan konstatera i denna debatt att lågtrafikerade banor i stort ligger på vår landsbygd. Mindre pengar till underhåll är inte Trafikverkets ansvar, utan det är regeringens ansvar. Jag kan också konstatera att det här med att hela landet ska leva skramlar väldigt tomt.
Centerpartiet borde få stora problem eftersom man säger att hela landet ska ha förutsättningar att leva och skapa sin egen framtid. Det går ju inte när man inte prioriterar grundläggande kommunikationer när det gäller allt möjligt från statlig service till privat service.
Jag kan bara konstatera att den här regeringen är ganska landsbygdsfientlig.
Karin Nilsson (C):
Ja, vi är fullständigt överens. Det är glasklart att skulle vi bara få gehör för lagstiftningen, vilket vi saknar, skulle frågan vara löst. Men som det är nu har man inte lyssnat vad gäller att driftsäkerheten inte fungerar. Den finns inte i dag. Tekniken är inte mogen.
Det jag inte hann säga tidigare var att när utrustningen gick sönder hos en av de telefonkunder som då har Fastmobil fick han vänta i 14 dagar innan Telia lyckades få tag på reservdelar. Under den tiden kunde han varken ringa eller använda Internet. Telia anger också att 95 % av kunderna som har Fastmobil är nöjda.
Men vilka dessa kunder är kan de inte uppge eftersom det är konfidentiellt vilka kunder som har detta. Vad ska man då svara alla oroliga, upprörda enskilda telefonkunder och företagare? Ska de våga skriva på? Skriver de på försvinner som sagt möjligheten att återgå till ett fast nät. Tekniken är inte avgörande, utan det viktigaste är att det fungerar.
Då är frågan: Tänker man investera sig fram så att det fungerar? Finns det några som investerar i de master som behövs? I dag verkar det inte som att man har tänkt sig det, för det verkar inte vara lönsamt. Det handlar om enskilda hushåll här och var i små byar, och de är inte intressanta ur ett kostnadsperspektiv. Vi är på grund av stormen Gudrun ett försöksobjekt för den framtida kommunikationslösningen för förmodligen hela landet.
Vi har då drabbats särskilt just för att det som hände hände. Våra ledningar ligger på marken. Och det räcker, som mycket riktigt sades, med minsta lilla snömängd. Den snö som kom i helgen gjorde att flera blev utan både el och telefon igen. Detta är förstås helt oacceptabelt. Frågan är då också: Tänker Telia satsa på fler telefonmaster?
Hur lyckas vi få dem att göra det? Vad händer nu? Kan ministern och Post- och telestyrelsen ha befogenheter att även fortsättningsvis ställa de här lagkraven på Telia Sonera, när man har framtvingat avtal för undertecknande? De här avtalen har ju, som jag beskrev inledningsvis, i stort sett kommit till genom hot.
Har man skrivit på har man också frånsagt sig sin möjlighet att påverka och ställa krav på Telia Sonera. Kan man backa processen då? Det känns inte så. Det känns väldigt obehagligt att det pågår någonting mitt under arbetet med lagbehandlingen. Vi är ett mycket tålmodigt folk i vårt län. Stormen Gudrun tog skogen för många markägare.
Många blev utan ström, och väldigt många blev det i både veckor och månader. De blev utan telefon och utan mobiltäckning och givetvis också utan Internet. Vi har sönderkörda vägar, och vi har fortfarande många el- och teletrådar som ligger på marken. Tålamodet är snart slut, eller det är slut.
Sedan kom stormen Per, och sedan kom det lite snö, och det räcker med detta för att allt ska slås ut. De krav som ministern räknar upp, enligt lag, är högst relevanta och rimliga, men de efterlevs inte. Frågan är: Vad gör man under resans gång? Jag återkommer.
Karin Nilsson (C):
Jag tror nog att vi hamnar i det trådlösa en gång i framtiden. Då gäller det ju som sagt att det fungerar. Du pratar om robustheten, och den innefattar alla operatörer. Det trådlösa har ju inte heller robustheten som det är i dagsläget, tyvärr. Så vi har inte tilltro till det systemet heller. När det blåste nu med stormen Per var det inte alls som med Gudrun. Då var vi utan mobil, telefon och el.
Även nu var vi utan mobil. När det drabbar en tätort finns det inte mer än 30 minuters batteribackup på masten för mobiltelefonen. Sedan är den borta. Ute på landsbygden är den givetvis också borta. Och den var borta i över ett dygn. Det fanns säkert kommuner där den var borta ännu längre. Jag fick ett exempel från Älmhults kommun.
Där fick man med bil köra mellan sina olika enheter, från det administrativa kontoret ut till de olika servicehusen för att ta reda på hur bemanningen var och om personalen hade kommit fram i stormen, om allt fungerade som det skulle. Dessutom fick man vinterkräksjukan mitt i allt detta. Det är ett hopplöst scenario när man inte kan meddela sig.
Även i krissituationer där man röjer ledningsgator behöver man mobiltelefonen för att veta när strömmen är av och när strömmen är på och den säkerhet som man då kan ha genom att kunna meddela sig. Vi hade en 3 G-mast som blåste ned i stormen Per. Den hade förmodligen blivit uppsatt i ett hygge som uppstod på grund av Gudrun. Jag har den här i tidningen, en ihopramlad skrothög. Den stod där i två veckor. Sedan låg den på marken.
Så tilltron är ju inte den allra största. Jag har dessutom en granne som drabbades av en eldsvåda i sitt hem. Brandbilen körde utanför mitt hus och fick vända för det låg granar på vägen. Det hade inte med telefonen att göra, men mannen som drabbades fick lov att köra ned, såga sig igenom granar, ta sig ned till brandstationen i Tingsryd, larma vid brandstationen och sedan ta sig hem.
Det tog minst 20 minuter innan han hade lyckats larma. Det gjorde säkert mer skada för huset än vad det hade gjort om telefonförbindelsen hade fungerat via mobilen. Så vi tror inte på det systemet heller än, tyvärr.