Niklas Wykman (M):
Tack så mycket, Per Bolund, för svaret! Jag vill också tacka Per Bolund för redighet och tydlighet i hans sätt att svara på interpellationer. Det är välkommet och viktigt för sakfrågan som diskuteras, och det är givetvis viktigt för det demokratiska samspelet överlag. Per Bolund har att hantera en för Sverige mycket viktig fråga - det är en mycket viktig fråga för alla länder - i form av den finansiella stabiliteten.
Det är kanske inte vad som står på banderollerna i första maj-tågen eller det som det ställs mest frågor om i valstugorna. Det är kanske till och med någonting som aldrig får det största utrymmet i våra tidningar.
Om det däremot inte fungerar blir problemen desto större i termer av till syvende och sist mänskligt lidande, men på vägen dit en oförmåga att finansiera välfärden, en oförmåga att skapa tillväxt i samhället och en oförmåga att upprätthålla sysselsättning och skapa nya arbetstillfällen. Sverige är exponerat, som Per Bolund vet, eftersom Sverige har en traditionellt och historiskt sett stor finansiell sektor.
Det är en av de större finansiella sektorerna i relation till bnp bland de utvecklade länderna. Det ställer givetvis stora krav på att vi med nit och redlighet ser till att vi har ordning och reda i dessa system och att vi kan hantera de risker som finns men också att vi kan hantera de problem som uppstår.
När internationella aktörer har bedömt och utvärderat Sverige var just den disciplin som alliansregeringen inskärpte mot bankerna en viktig förklaring till att Sverige kunde stå emot krisens effekter bra.
Det finns inbyggt i dessa system, som de flesta bedömare är eniga om, en överdriven girighet, jakt på vinster eller emellanåt fartblindhet som kan riskera stabiliteten och grunden för jobbtillväxt, sysselsättningstillväxt och ekonomisk tillväxt i hela landet. Det är därför bra, och något som jag välkomnar, att ministern fortsätter det arbete som alliansregeringen påbörjade på detta område.
Med detta sagt handlar det just om detta med ordning och reda. Och, herr talman, det känns kanske lite orättvist att ställa Per Bolund till ansvar för vad Magdalena Andersson skriver i debattartiklar. Den här interpellationen ställdes ursprungligen till Magdalena Andersson. Men regeringen bedömde att regeringen är så fördelat att det är Per Bolund som ändå som ska svara på denna interpellation. Därför får jag ställa denna fråga till Per Bolund.
Mot bakgrund av den förhoppningsvis breda samsyn som finns kring ordning och reda i fråga om den finansiella stabiliteten är det oroväckande när det i protokoll från stabilitetsråd och från finansmarknadsministern anges att det med de nya regler som nu finns på plats indirekt inte längre finns denna form av implicita garantier, utan nu bär bankerna och deras ägare själva det fulla ansvaret för den finansiella risk som finns.
Det regleras med tariffer och procentenheter. Man ska betala pengar, man ska fondera likvida medel som man ska ha tillgång till och så vidare. Därtill denna mekanism som innebär att ägarna, vilket är det centrala, och inte skattebetalarna bär det yttersta ansvaret. Ändå argumenterar finansministern kraftfullt för nya skatter på banker. Det kan absolut vara rimligt att beskatta den finansiella sektorn på ett sätt som vi ännu inte gör.
Det är inte det som jag vänder mig mot, däremot att motivet för detta är de implicita garantierna. Om motivet för en ny skatt är de implicita garantierna är det oroväckande att regeringen tycks ha olika uppfattningar om huruvida dessa implicita garantier existerar. Och om dessa implicita garantier motiverar en skatt bör också regeringen ha en uppfattning om omfattningen och storleken på dessa implicita garantier.
Hur mycket pengar har skattebetalarna riskerat i svenska banker, enligt finansmarknadsministern?