Fredrik Eriksson (SD):
Som redan är känt vid det här laget är det alltså ett ovanligt enigt utskott som har kommit överens om och delar sin kritik av regeringen. Endast Sverigedemokraterna har haft reservationer i två fall där vi velat gå ännu något längre i värnandet av riksdagens grundlagsstadgade befogenheter och kontroll av regeringen. Detta är ett av dessa ärenden. Men innan jag talar om utrikesministern vill jag bara säga något kort om granskningen i stort.
Ordföranden har både på presskonferensen och även här i kväll framhållit att han har tittat på slutbetänkandena de senaste 20-30 åren bakåt i tiden och kommit fram till att detta var första gången KU var så enigt. Jag tycker dock att det nästan är av ännu större intresse att detta är första gången sedan SD kom i riksdagen som sjuklövern faktiskt saknar egna reservationer i ett så viktigt och avgörande betänkande.
Till detta finns det flera förklaringar. En av dem är förstås att utskottet har gjort ett bra arbete i många frågor och satt sig över partipolitiska egenintressen. Men sedan finns det tyvärr också andra aspekter, varav en formulerades mycket väl av Sveriges televisions politiska reporter Margit Silberstein, nämligen att om S och MP är med på kritiken mot sina egna statsråd kan man förhoppningsvis mildra den något.
Dessa försök till skademinimering kan man naturligtvis ha viss förståelse för. Den tredje orsaken tycker jag däremot är desto tråkigare och det är dessvärre att decemberöverenskommelsens parlamentariska kyla känns av även i KU. Det är också därför vi i SD har varit tvungna att inkomma med en reservation i detta och ytterligare ett ärende.
För om man ur ett rent författningsmässigt, neutralt perspektiv granskar utrikesministern kan man rimligen inte komma till annan slutsats än att hon här förtjänar kritik. Gransknings-betänkandeUtrikesministerns information till EU:s medlemsländer om kommande erkännande av Staten Palestina Låt mig snabbt rekapitulera ärendet. En majoritet i EU-nämnden uttalade alltså att Margot Wallström inte skulle informera övriga EU-staters ministrar i rådet för utrikes frågor om erkännandet av Palestina.
Statsrådet Wallström har då, i stället för att informera om innehållet vid sittande möte, valt att ändå göra detta på en så kallad informell lunch i samband med mötet. Att hon rakt emot EU-nämndens uttryckliga önskemål så att säga rundar riksdagen och meddelar exakt samma information men under lite andra former utanför det formella mötet kan inte befria henne från ansvar.
Att använda riksdagen som ett rundningsmärke tycks för övrigt ha varit något av en röd tråd för den nu sittande regeringen även i andra ärenden i det aktuella betänkandet, till exempel i det tidigare fallet med Bromma flygplats och kommande ärende om vårdvalet, där aktuella statsråd alltså också mycket riktigt har fått kritik. Vi hade önskat att KU:s majoritet kunde varit konsekvent och lämnat kritik även i detta fall.
När vi ändå talar om att vara konsekventa, herr talman, kan det konstateras att när det gäller den kritik som riktades i det förra ärendet om själva erkännandet av Palestina som sådant var det inte uttalandet i regeringsförklaringen i sig som kritiserades, utan det upprepande och konkludenta handlande som därefter följde, där utrikesministern fortsatte att på diverse olyckliga och olämpliga sätt informera omvärlden om Sveriges agerande.
Detta skedde bland annat genom olika utskick till myndigheter, artiklar i tidningar och anföranden i diverse internationella sammanhang, såsom givarkonferenser etcetera. Och självfallet var informationen till övriga medlemsstater i EU bara ytterligare en i raden av dessa aktiviteter.
Men att just denna informationsaktivitet, vilken till och med stod i strid med riksdagens uttalade vilja, helt plötsligt skulle undgå kritik förefaller i alla fall mig och säkerligen många därtill som ytterst märkligt och graverande. En retorisk och möjligen återigen något konspiratorisk fråga infinner sig då i mitt stilla sinne.
Hade bedömningen och utgången i detta ärende tett sig annorlunda om det inte vore en anmälan från Sverigedemokraterna som låg till grund för granskningen? Det lär vi aldrig få reda på men jag känner mig likväl ändå trygg i förvissningen om att detta inkonsekventa och något suspekta beteende framstår som tämligen uppenbart i åhörarnas och väljarnas ögon.