KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Jag medger att frågan är lite teknisk. Det är synd att det nästan alltid blir så när man ska diskutera EU-frågor. Det har en förmåga att bli mycket teknikaliteter. Det är kanske den största nackdelen med EU-samarbetet, men det finns mycket som är bra också.
Man har respekterat de länder som valt att stå utanför Schengen och EMU. Våra kompisar i riksdagen som är emot EMU brukar hävda att vi borde ha ett undantag, och det har också varit uppe till debatt. Så här långt har dock domstolen inte tvingat något land att gå in i samarbetet, så i den meningen kan man väl vara lugn.
Jag tror dock att det finns anledning att göra en ordentlig analys av vad detta kommer att innebära.
Om det fortsätter som förut kommer vi att få parallella system i samma rättssystem, och det kan i förlängningen bli svårövergripbart och svårtolkat.
I det sammanhanget borde vi därför på politisk nivå ha en idé om hur vi ska lösa det den dagen det kommer upp. Vi bör ha en beredskap och fundera över vad vi ska göra om detta mot all förmodan skulle ske.
Börje Vestlund (S):
Jag ber först att få tacka för svaret. Jag får släpa med mig en hel del papper hit för att få ihop detta och förstå vad statsrådet menar. Svaret på frågan är: Nej, det finns ingen samlad storstadspolitik i regeringen. Däremot har man lagt fram flera förslag om hur man ska utvärdera landsbygden. Väldigt många förslag inriktar sig också på att det är landsbygden man vill åt.
Låt mig bara nämna ett. Det är det föredömliga förslaget Matlandet som man har gjort på Jordbruksdepartementet. Det inriktar i huvudsak till landsbygden, trots att en stor del av det svenska matlandet sker i våra större städer. Jag vill bara notera detta. Egentligen var mina frågor till statsrådet: I vilket utgiftsområde finns regeringens samlade storstadspolitik beskriven?
Om svaret på frågan är att den inte finns: Vad är skälet till att man tagit bort rubriken Storstadspolitik under utgiftsområde 19? Behövs en samlad storstadspolitik enligt regeringens uppfattning? Men jag fick inte ställa frågorna på det sättet enligt den ordning vi har i riksdagen. Därför valde jag att ställa dem på det här sättet. Herr talman! Våra svenska storstäder är fantastiska.
De bidrar till och är ibland också motorn till att vi har en tillväxt i det här landet. Alla Stockholmspolitiker måste i varje fall vid något tillfälle om året säga att Stockholm är motorn i den svenska tillväxten. I viss mån är det också sant. Jag ska dock inte gå så långt. Bakom allt detta finns det också en hel rad problem.
Vi vet att vi har de allra rikaste i storstäderna. Men vi har också de allra fattigaste i storstäderna. Inte sällan lever de väldigt nära varandra och miljöerna går in i varandra. Det andra som också kan sägas i dessa sammanhang gäller utbildningsnivåerna.
Det är höga utbildningsnivåer i storstäderna. Samtidigt vet vi att skillnaden mellan skoleleverna och resultaten i skolan är stora i just våra storstäder. Tillväxtförutsättningarna för storstäderna är också en viktig sak som man inte har i andra delar av landet.
Det gäller bostäderna. Oftast är just bostäderna hindret för att man ska kunna ha en full tillväxt i våra storstäder. Vi har också miljonprogrammet. Där finns huvuddelen i våra storstäder. Vi vet att det kommer att krävas miljardinvesteringar i framtiden oavsett vad regeringen säger.
Ingen regering oavsett färg kan stå och titta på att man får förslummade bostadsområden utan att man gör någonting åt detta. Därför är det konstigt att man så kategoriskt avvisar alla förslag i den riktningen. Sammanfattningsvis är det inte mycket. Jag är tvungen att ha med mig tre dokument i de allra flesta fall. Man säger att det finns i utgiftsområde 19.
Jag hade faktiskt fel på den punkten. Det står 18 rader om vad regeringen har för uppfattning om städer, tätorter och storstäder. Det är 18 rader i förhållande till ett 59-sidigt dokument. Det är anmärkningsvärt i sig. Sedan får man titta på andra saker. Jag får återkomma till det i mitt andra inlägg.
Börje Vestlund (S):
Jag måste säga att det är lite smått komiskt när man säger att man tidigare hade en nationell storstadspolitik, och så växte utanförskapet. Är det någon förändring på den punkten i dag, då, oaktat om man har haft en storstadspolitik eller inte? Utanförskapet, och den mycket speciella form av utanförskap som man ofta behöver ha nationella insatser till, har inte förändrats i någon mening.
Det är detta som är det motsägelsefulla när man pratar storstadspolitik; sysselsättningsgraden är hög i våra storstäder, men utanförskapet är också mycket grymmare.
Vi har dem som har väldigt långa arbetslöshetsperioder bakom sig, bland annat till följd av att många är nyinflyttade till våra storstäder och har svårt att få en plats där.
Jag valde att inte ta upp infrastrukturen i mitt första inlägg. När vi diskuterar frågor om lands- och glesbygd brukar man ofta säga att förutom alla de åtgärder som behövs behöver vi förbättra infrastrukturen. När man pratar till exempel om Åre har detta varit ett viktigt krav från denna region, och många andra regioner säger samma sak.
Jag instämmer gärna i det. Infrastrukturen är en oerhört viktig sak. Förutom det som handlar om bostäderna är infrastrukturfrågorna kanske det som hindrar tillväxten i våra storstäder. Detta har redovisats gång efter gång. Låt mig ta ett exempel för att visa vilken fientlig inställning regeringen har till storstäderna.
Jag kan konstatera att det inte finns någon redovisning av de trängselavgiftspengar som har kommit in och som partiledarna i de borgerliga partierna sade att man skulle avsätta till att bygga Förbifart Stockholm. Man vet inte hur mycket pengar som har kommit in. Detta kommer att behandlas här i kammaren strax före jul. Det är helt enkelt så att dessa pengar inte finns på Finansdepartementet.
Det tycker jag är intressant i sammanhanget. Jag menar att det alltid är bra att ha en politik som handlar om den svenska lands- och glesbygden. Men det är lika viktigt att ha en tydlig politik när det handlar om de svenska storstäderna. Regeringen har ingen sådan politik. Den har ingen politik när det handlar om att utveckla storstäderna.
Jag fick en hänvisning i svaret till en skrivelse, som bara den skulle kunna föranleda en särskild debatt. Den kommer att behandlas här i kammaren under budgetdebatten. Det står egentligen inte så mycket där; det är en ganska beklaglig skrift. Man hänvisar till att Stockholm, Skåne, Blekinge och Västsverige nämns där. Det satt långt inne; det handlar om två rader.
Jag skulle ironiskt kunna säga att jag är jätteimponerad över hur mycket man tänker på våra storstäder från regeringens sida. Storstäderna är en viktig tillväxtregion. Därom är vi eniga. Men i övrigt finns det inget påtagligt som regeringen har gjort. Jag kommer i mitt sista inlägg att ta upp det mycket konstiga förslaget om nedsatta arbetsgivaravgifter i vissa av våra storstadsområden.
Om man föreslår något sådant vet man inte särskilt mycket om storstäder.
Börje Vestlund (S):
Jag ska kommentera ett par saker. Först gäller det nystartszoner. Jag har min bakgrund i stadsdelen Kista där jag bland annat har varit ordförande i stadsdelsnämnden. Det är klart att vi ska prova lite alternativa möjligheter och lite kontroversiella möjligheter i vissa sammanhang.
Det håller jag fullständigt med om, men man vet inte vad man pratar om här. Det bor 30 000 personer i Kista, och det jobbar 30 000 personer i Kista. Problemet är att nästan inga bor och arbetar i Kista. Det är det stora problemet. Det finns ingen brist på företag och arbetsplatser runt omkring dessa områden och väldigt ofta inte heller i områdena.
Problemet är någonting annat som ligger betydligt djupare, och då hjälper det inte att bara sänka arbetsgivaravgiften. Detta måste vara en skrivbordsprodukt som jag hoppas att denna utredning kan avvisa. Det verkar som om man inte har tänkt över huvud taget.
Låt mig peka på en annan väsentlig del av regeringens regionalpolitik. Det gäller EU:s Östersjöstrategi. Det finns ett ganska stort och väl utarbetat samarbete mellan storstäderna runt Östersjön. Varför har man inte med det? Det ska utvecklas på något annat sätt.
Storstäderna finns inte med som ett perspektiv i detta trots att det finns ett antal storstäder. Slutligen vill jag också säga att jag tycker att det är beklagligt att regeringen inte kan sätta ned foten och säga att en förutsättning för att våra storstäder ska utvecklas är att man utvecklar infrastrukturen. Det utgör tillsammans med bostäderna de två största problemen.
Börje Vestlund (S):
Det var många vackra ord om näringspolitiken. Tyvärr finns det få exempel på hur detta ska omsättas i praktiken. Jag tänkte dock inte ta så mycket om det i mitt replikskifte, utan jag tänkte ställa tre frågor till Mats Odell.
Vi pratar väldigt ofta om begreppet "nya och växande företag", och jag vill ta upp frågan om växande företag. Det finns få exempel på företag som växer från små företag till medelstora företag.
Det finns ännu färre exempel på medelstora företag som växer till att bli nya Ericsson och nya Astra Zeneca - nya aktörer på den marknad som kanske till viss del inte kommer att vara lika aktuell om några år. Då är min fråga till ordföranden för näringsutskottet, Mats Odell: Vilka åtgärder har ni när det gäller detta?
Ni har ju bara funderat och utrett, och när ni har utrett färdigt så kommer ni tillbaka med ett betänkande, och så ska ni utreda en liten stund till om hur vi ska få företag att växa. Den andra frågan är: Var finns Annie Lööf? Varför är hon aldrig aktuell för någon riksdagsdebatt som handlar om näringspolitik? Den tredje frågan gäller Saab.
Varför har man inte kunnat ta denna fråga som handlar om hur man ska få den här aktivitetsplanen, aktiviteterna man skulle kunna göra som Annie Lööf presenterade för oss i utskottet? Hon talade om att man har en beredskap för vad som händer. Det var mina konkreta frågor.
Börje Vestlund (S):
Jag fick svar på en fråga i alla fall. Får jag bara säga att vi vet att det inte är jättesvårt att få finansiering upp till 5 miljoner, även om det kan ha sina svårigheter också, eller över 20 miljoner, men däremellan är det svårt att få finansiering till företagen. Det är ju där som staten skulle kunna vara en aktör. Frågan är hur mycket aktör staten vill vara.
Sedan återstår mina frågor om Saab. Hur var det med beredskapsplanerna för Saab, och var är Annie Lööf?
Börje Vestlund (S):
Tack för det inlägget! Det är inte mycket man inte kan ställa sig upp och applådera åt. Det mesta är allmängods, och nästan vilken aktör som helst i svenskt näringsliv och på svensk arbetsmarknad skulle kunna instämma i detta. Det finns ingenting som driver på.
Det finns en lång rad företag, industriföretag och företag i servicesektorn, som går in i en lågkonjunktur. Vi vet att vi går in i en lågkonjunktur. På vilket sätt har man genom en aktiv näringspolitik rustat företagen inför de kallare vindar som kommer att blåsa genom Europa - vår del av världen? Sedan var det dagens fråga.
Näringsministern är inte här, men däremot redovisar Mats Odell att det finns arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det finns många aktörer, till exempel kinesiska aktörer som kanske vill ta över Saab. Det vet vi ingenting om. Regeringen har gjort allt vad man har kunnat, men man vill inte vara aktör.
Det intressanta med hela Saabhistorien under tidens gång är att alla är bättre än att man ska kräva av Sveriges regering att vara aktiv. Alla är bättre, till och med ryska maffian är bättre än den svenska regeringen. Den svenska regeringen tycker att det är okej att den ryska maffian får gå in som delägare i Saab.
Däremot stoppade ECB affären. Varför har man inte försökt att lösa upp knutarna som har funnits med GM under de senaste månaderna? Varför har man inte gjort det? Man hade till och med kunnat göra det på högsta nivå med till exempel statsministern och president Obama. Men varför har man inte gjort det?
Börje Vestlund (S):
Det var väl Riksgäldens chef som tyckte att det var helt okej att Antonov fick köpa in sig i Saab. Det har i alla fall stått i de tidningar jag har läst, men vi kanske inte läser samma tidningar. Visst är det intressanta svar när man ställer ett par konkreta frågor.
Vad kommer att hända för företaget Saab och för de anställda på Saab? Min kanske viktigaste fråga var: Hur har man rustat de svenska företagen för den kommande konjunkturnedgången?
Då kommer alltid ett svar från Moderaternas stora och viktigaste arena, nämligen att man pratar skatter. Då känner sig Moderaterna hemma. Men min fråga gällde inte det. Min fråga var: På vilket sätt har man rustat servicesektorn?
Då menar jag inte bara dem man har pekat ut, nämligen restaurangbranschen eller de som omfattas av RUT- och ROT-avdragen, utan jag pratar generellt. Det är kemtvätten, som inte omfattas av det, och det kanske är tjänsteföretag som ligger närmare industrin, som definitivt kommer att bli av med sina avtal.
Vi vet att industrin drabbas hårdare. Min viktigaste fråga i dag, som det är uppenbart att ni inte vill prata om, var: Vad kommer man att göra för att inte hela bilindustrin i Västsverige ska försvinna helt och hållet? Det har vi inte fått något svar på.
Börje Vestlund (S):
Jag har blivit kritiserad här från både det ena och det andra hållet för att jag uppenbarligen pratade i 7 minuter och 23 sekunder. Ni måste vara fantastiska som inte har annat att göra än att sitta och mäta hur länge jag pratar. Jag är stolt över det. Fru talman! Låt mig då säga att jag gjorde bedömningen att jag behövde prata några minuter om Saab i dag, vilket ingen av er har gjort.
Det kanske är ett av de största näringspolitiska problemen. Det handlar ju inte bara om Saab, utan det handlar om hela fordonsklustret. Detta kommer vi att få diskutera under lång tid framöver. Jag gjorde den bedömningen; det kanske var en felbedömning men det var den jag gjorde. Det intressanta med Liselott Hagberg och även Hans Rothenbergs replikskiften är att ni inte vill tala om det som står i detta betänkande.
Det vill ni inte prata ett dugg om. Ni vill prata om allt annat. Ni tycker nämligen att skattefrågor är så mycket intressantare att tala om. Jag skulle kunna bemöta Liselott Hagberg bland annat när det gäller restaurangmomsen. Det är en bransch som jag känner mycket väl till. Men jag tänker inte göra det, för debatten handlar inte om skattepolitik.
Den handlar om näringspolitik, och jag vidhåller att näringspolitiken är förvånansvärt passiv. Liselott Hagberg kan få mitt anförande för att kunna läsa igenom vad jag hade tänkt säga under de tre fyra minuter jag pratade om Saab. Men det är inte det som är det viktigaste i sammanhanget. Det viktigaste för Liselott Hagberg är att få rabbla lite skatter.
Då är Liselott Hagberg hemma på sin gata, och då kan hon skryta. Men när vi kommer till näringspolitiken är det tomt. Och det är tomma tunnor som skramlar mest.
Börje Vestlund (S):
Med de skattesänkningar ni har gjort är det klart att Företagarna är nöjda. Men det finns också andra frågor som både den nämnda företagarorganisationen och andra är mindre nöjda med. Det handlar om möjligheterna för företagen att växa, till exempel.
Jag tänkte ägna mitt sista inlägg i denna replikomgång åt att säga att första gången jag närvarade vid en budgetdebatt här i riksdagen satt jag i trafikutskottet. Då talade en av Liselott Hagbergs partikamrater bara om regeringens politik och inget om sin egen politik. Jag ägnar åtminstone halva mitt anförande åt att tala om vår politik.
Jag tycker att det är ungefär vad man ska göra. När man är i opposition har man trots allt att förhålla sig till vad regeringen har för politik och därmed också lägga våra förslag därefter. Nu blev det inte riktigt så i dag på grund av situationen med Saab, men jag brukar ägna ungefär en fjärdedel av anförandet åt att kritisera regeringen och tre fjärdedelar åt att tala om vår politik.
Tyvärr blev det alltså inte så i dag, men jag tycker att jag gjorde en korrekt bedömning i sammanhanget. Men när man sedan kommer till replikskiftena och ska diskutera med er är det som sagt nästan bara skattefrågor ni vill diskutera. De sista sekundernas talartid kan jag ägna åt att säga att restaurangbranschen inte tillhör de branscher som har varit på tillbakagång.
Den har inte behövt extrastöd, och det är inte en bransch som inte har vuxit under de senaste åren. Låt mig bara säga att när jag började i restaurangbranschen i slutet av 70-talet var 50 000-60 000 människor sysselsatta där. I dag är det närmare 200 000 - så nog har det skett mycket utveckling där.
Börje Vestlund (S):
Det är helt okej att ha olika uppfattningar i politiken, men man ska låta bli att ljuga. Jag tycker att man ska hålla sig till sanningen. Var det verkligen, Helena Lindahl, den borgerliga majoriteten som beslutade att påbörja regelförenklingsarbetet? Hur var det egentligen?
Vem var det som fattade beslut i kammaren om de 25 procenten? Jag hade inte tänkt begära replik på Helena Lindahl, men när man står i kammaren och ljuger, för det var en ren lögn, måste jag göra det. Om man ska vara riktigt noga minskade vi regelbördan riktigt ordenligt, framför allt på skatteområdet.
Vi gick från att ha ett av Västeuropas krångligaste skattesystem till att få ett av Västeuropas kanske enklaste skattesystem att hantera. Det var en insats som gjordes. Det sades att många företag startades så fort alliansregeringen tillträdde. Var det riktigt sant?
Hade inte det börjat några år tidigare? Sanningen är den att det var problem med nyföretagandet. Det var ett problem vi läste om i OECD-rapporter - jag tittar på Mats Odell - i flera år, och mycket av det berodde på att vi fortfarande låg och skvalpade i vågorna av 90-talskrisen.
Det tog inte bara 90-talet att reda ut det, utan vi var nästan inne på 00-talet innan alla de problemen var utredda. Tycker verkligen Helena Lindahl att hon ska stå i talarstolen och ljuga inför kammaren?
Börje Vestlund (S):
Jag diskuterar gärna infrastrukturpolitik. Jag tycker dock inte att det hör hemma i den här debatten där vi behandlar näringspolitiken. Det är klart att det är mycket som ingår i näringspolitiken, men jag tänker inte ta upp det nu. Det finns andra saker som ni gjorde när ni tillträdde, Helena Lindahl. Arbetsgivaravgiften höjdes med 37 000 kronor per anställd för de allra minsta företagen.
Det gavs ingen kompensation för det när man sedan arbetade vidare på det. Jag måste också säga en sak om RUT. Vi från Socialdemokraterna har beträffande RUT och ROT bara sagt att vi tycker att det är komplicerat när man vill dutta i näringspolitiken - lite RUT här, lite ROT där, en sänkning av restaurangmomsen här, möjligen lite LOV där.
Däremot vill man inte göra någonting helt, någon generell näringslivssatsning. Och så säger man att vi skulle vara emot RUT-avdraget för att det handlar om kvinnor, men inte mot ROT-avdraget. Eftersom ni säger att det handlar om kvinnors företagande måste det vara så att ni gör bedömningen att kvinnor ska vara företagare inom just RUT-sektorn.
Det måste jag säga gör mig förvånad. Vår företagarpolitik och näringspolitik går ut på att kvinnor ska finnas inom alla delar av näringspolitiken. Vi skapar ingen särskild politik för att det ska passa just kvinnor. Vi vill stimulera kvinnor att bli företagare men inte på det sättet som ni gör. Vi anser att det är fel väg att gå.
Jag måste säga ytterligare en sak. Man ska inte slå sig för bröstet, för ungdomsarbetslösheten har aldrig varit högre.
Börje Vestlund (S):
Tack så mycket, Ola Johansson, för ett klargörande inlägg som jag tycker att vi hade kunnat få från de andra kamraterna på den borgerliga sidan under kvällen! Jag tycker att det var bra att vi kunde få det. Jag frågade egentligen var den beredskap fanns som Annie Lööf berättade om. När Annie Lööf var nytillträdd kom hon ju till näringsutskottet och berättade om Saab och situationen för Saab.
Det hade vi begärt sedan lång tid tillbaka, men det hade inte varit möjligt att någon annan hade kommit förrän just då. Vi var tacksamma för den informationen. Men någonstans fanns en risk även vid det tillfället att det kanske inte skulle gå hela vägen utan gå mot konkurs. Och det måste vara så att det är vid det tillfället man kan göra något ordentligt från politikens sida.
Vi frågade efter beredskap, och då sade Annie Lööf: Vi har en beredskapsplan. Det var den beredskapsplanen som jag snarare efterlyste i dag. Låt mig också säga: Det blir lite tjatigt när ni sitter i era borgerliga kammare och ska häckla oss socialdemokrater och tar en liten, liten lögn och gör den större och större.
Det finns ingen socialdemokratisk politiker som seriöst har sagt att vi ska köpa Saab! Det finns ingen som har gjort det. Det har förekommit spekulationer om på vilket sätt man kan stödja Saab, och så har det förts ett resonemang om detta. Men att gå in som ägare av Saab har vi faktiskt inte föreslagit i något sammanhang. Det kan ni sluta med, så ska jag lova att jag ska sluta häckla er för andra saker.
Men vi kan sluta med detta och försöka prata om vad vi faktiskt har föreslagit och inte föreslagit.
Börje Vestlund (S):
Det var hon inte, men vi kan diskutera det vid ett annat tillfälle. Då får i så fall Ola Johansson plocka fram det citatet. Det ska bli intressant att se. Vi har diskuterat detta med Mona Sahlin, och det stämmer inte. Men det är något jag möjligen kan efterlysa. När vi hade den förra fordonskrisen, när den ekonomiska krisen var, gjorde vi ett antal saker.
Jag tror faktiskt att det var just denna kväll för ett antal år sedan som vi hade en debatt om hur man skulle se till att hjälpa fordonsindustrin. Man tillsatte då, precis som Ola Johansson sade, Kent Johansson och Bäckström för att rodda det.
Det är väl snarare något sådant vi behöver, snarare i de environgerna vi behöver hitta en lösning för att hjälpa Saab i det här sammanhanget. Det skulle ha varit paketet. Det skulle ha varit beredskapen, att det faktiskt finns en möjlighet att se på hur man ska kunna göra. Det handlar ju inte bara om Saab, utan det handlar om hela fordonsklustret i Västsverige, som kommer att få väldigt stora problem nu.
Jag förstår att Ola Johansson inte har varit på våra sammanträden. Men jag kan garantera Ola Johansson att det har varit ett uppvaktande och en diskussion, brevskrivande och mejlskrivande från fordonsindustrin och inte minst underleverantörerna, som har varit bekymrade och förmodligen är ännu mer bekymrade i dag. Det är väl snarare den typen av aktivitet som skulle behövas när Saab har hamnat i den situation som man har hamnat i.
Börje Vestlund (S):
I allt väsentligt har regeringen och Socialdemokraterna samma uppfattning vad gäller handelspolitiken. Det är väl bra att det finns någonting vi slipper gräla om. Jag skulle ändå vilja ta upp frågan om investeringspolitiken. Det är en hel del som inte är så klart när man nu ska slå ihop de två myndigheterna.
För min del är jag intresserad av att veta hur man ska reda ut det. Det är trots allt två ganska skilda verksamheter. Det är inte särskilt många länder i världen som har den här organisationen. Jag är lite nyfiken på hur man närmare har tänkt sig att fortsätta verksamheten. Man måste ju ha tänkt till, men utredningen ger tyvärr inte särskilt många svar.
Man säger att det är bra att slå ihop verksamheterna och att man kan vara på väldigt många fler ställen i världen. Ja, det kanske är bra. Men sedan då? På vilket sätt kommer man att kunna ta till vara den kompetens som finns i Invest Sweden?
En annan fråga: Vi har fått en rapport från Svenskt Näringsliv som räknar med att konjunkturen kanske inte går åt det håll de har tänkt sig. Det går kanske inte helt åt rätt håll enligt Socialdemokraterna heller. Då behövs exportrådgivning på väldigt många håll. Vad tänker man göra för att hitta nya marknader som kanske inte ens är så långt ifrån oss?
Jag såg siffran att den totala exporten till Polen utgör 3 procent. Detta jätteland borde man ha kunnat göra större insatser för. Vilka åtgärder kommer man att vidta för att underlätta för oss att inte hamna i en riktig lågkonjunktur? Vi vet vad det innebär.