Annika Qarlsson (C):
Centerpartiet välkomnar att vi nu utökar det aktiva arbetet för att förebygga diskriminering. Under våra regeringsår genomförde vi omfattande förändringar på diskrimineringsområdet för att effektivisera och skärpa arbetet mot diskriminering. En ny och sammanhållen diskrimineringslag ersatte sju diskrimineringslagar, två nya diskrimineringsgrunder och en ny påföljd - diskrimineringsersättning - infördes, och Diskrimineringsombudsmannen blev en sammanhållen myndighet.
Alliansregeringen tillsatte också den utredning som ligger till grund för dagens betänkande. Centerpartiet tycker att det är bra att aktiva åtgärder ska omfatta samtliga diskrimineringsgrunder för arbetsgivare och utbildningsanordnare. Däremot delar vi inte utskottets bedömning vad gäller det föreslagna kravet på årlig skriftlig dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder och den administrativa börda och de kostnader denna kommer att medföra, särskilt för de små företagen.
Det är viktigt att nya bestämmelser när de införs står i proportion till de faktiska fördelar som kan uppnås. I de mindre företag som regeringen och en majoritet i riksdagens kammare vill inkludera när det gäller att årligen dokumentera i skrift finns risken att enskilda individers integritet kränks när de framträder i arbetsplatsens redovisning.
Som flera remissinstanser har påpekat, bland andra Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, har den utredning som legat till grund för propositionen inte kunnat visa att de förväntade effekterna av förslagen är så pass stora att de uppväger de kostnader som de förväntas medföra. Inte heller utskottet ger något svar på den frågan.
Kravet på dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder, liksom kravet på handlingsplaner fram till nu, anser vi bör uppfyllas vart tredje år och inte årligen. Vi instämmer inte heller i utskottets och regeringens uppfattning att man när det gäller arbetet med lönekartläggning ska återgå till att göra det varje år utan anser att dagens krav på lönekartläggning vart tredje år är rimligt och väl avvägt. Sverige har tidigare haft årliga lönekartläggningar.
Men vi valde 2009 att förändra det och ha det vart tredje år och då innefatta företag med 25 eller fler anställda. Det har inte inneburit att utjämningen av löneskillnader mellan könen har bromsats, utan utvecklingen har fortsatt åt rätt håll i samma takt. Frågan är vad regeringen egentligen försöker uppnå med återgången till årliga kartläggningar.
Utan svar i utredningen, från utskottet i betänkandet eller i statistik blir mitt antagande att detta handlar om symbolpolitik. Om man tittar i Medlingsinstitutets rapport Löneskillnaden mellan män och kvinnor 2014 kan man läsa att löneskillnaden mellan kvinnor och män är 13,2 procent utan hänsyn tagen till strukturella skillnader som ålder eller könsmässig överrepresentation i högre befattningar.
Det innebär inte att en manlig undersköterska har 13,2 procent högre lön än en lika erfaren kvinnlig undersköterska på samma arbetsplats. Löneskillnaden beror i stället i högsta grad på en lång rad andra faktorer, exempelvis yrke, arbetslivserfarenhet, utbildning och inom vilken del av arbetsmarknaden som arbetet utförs. Antalet arbetade timmar påverkar möjligheterna till karriär och arbetslivserfarenhet.
Kvinnor arbetar generellt sett färre timmar än män, till stor del beroende på deltidsarbete, vård av barn och sjukskrivningar. Efter standardavvägningar - alltså när man tar hänsyn till dessa faktorer - ligger löneskillnaderna i stället på omkring 5 procent. Det är inget nytt så här långt för oss här inne. Det är kända fakta för oss alla. I samma rapport framgår också att kvinnor "äter in" löneglappet årligen.
Det förklaras till absolut största delen med att omkring 70 procent av de minskade löneskillnaderna beror på struktureffekter. Med andra ord har arbetsmarknadens sammansättning förändrats så att kvinnor i högre grad etablerar sig i yrken med högre löner, till och med så till den grad att Medlingsinstitutet skriver att det finns en trend mot minskad yrkessegregering.
Denna positiva utveckling har flera förklaringar, och därför lär effekten knappast bli större för att man återgår till årliga kartläggningar. Men denna del i rapporten har utskottets majoritet tydligen missat. Dessvärre kan man inte bara rycka på axlarna åt att regeringen driver symbolfrågor för att i alla fall få framhålla sin goda ambition. I slutet är det nämligen någon som ska hantera all denna byråkrati.
Priset för regeringens fluffiga, välmenande och sannolikt effektlösa visioner landar på alla de kvinnor och män som nu tvingas till ännu fler oavlönade administrativa arbetstimmar i de små företagen i regeringens tjänst.
Hade regeringen varit ute efter att få effekt i stället för symbolpolitik hade man i stället gett Diskrimineringsombudsmannen i uppdrag att följa upp och granska redan befintliga kartläggningar - ett tidigare prövat och lyckat projekt. Vi anser inte heller att det är motiverat att utvidga kretsen av arbetsgivare till att gälla företag med 10 anställda eller fler i stället för 25 eller fler som omfattas av kravet på skriftlig dokumentation vid lönekartläggningen.
Sammantaget anser Centerpartiet att regeringen snarast bör återkomma med ett nytt förslag om ändringar i diskrimineringslagen som innebär dels att lönekartläggningar ska göras vart tredje år, dels att dokumentationskravet för aktiva åtgärder, inklusive lönekartläggningarna, ska vara uppfyllt vart tredje år och gälla arbetsgivare med 25 eller fler anställda. Herr talman! För att nå resultat med lagstiftning är det viktigt att det får konsekvenser att inte följa lagen.
Ett effektivt sanktionssystem spelar en nyckelroll i detta sammanhang. Därför är det synd att det inte i förslaget från regeringen som vi ska anta i morgon finns med skärpningar vad gäller möjligheten att förlänga preskriptionstiden för brott mot diskrimineringslagen och sanktionsmöjligheter för diskrimineringsärenden. Med lagstiftning på detta område som på alla andra gäller det att man efter ett antal år följer upp och utvärderar om utfallet har blivit som det var tänkt eller önskvärt.
Därför vore det klokt att utvärdera diskrimineringslagen för att säkerställa att de reformer som har genomförts på området har haft avsedd effekt. I den översynen bör även det nya ramverket för aktiva åtgärder omfattas. Jag står bakom Centerpartiets alla reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1.