Hans Wallmark (M):
Låt mig börja med det vi är överens om. Jag tror att det behövs ett Myndighetssverige som präglas av ett ökat säkerhetstänkande och av institutioner med tjänstemän som inte är aningslösa. Det gäller hela skalan; jag skulle till och med möjligtvis vilja inflika att det inte bara gäller Myndighetssverige utan även det privata Sverige.
Både det offentliga och det privata Sverige har all anledning att höja sin tröskel mot olika former av intrång och mot de hot och risker som finns. Där var statsrådet och jag överens, fru talman.
Det vi inte är överens om är att om man nu ser tillbaka på det som har skett, både under den tid som statsrådet Eneroth har varit minister och under den tid han har varit gruppledare i riksdagen, tycker jag inte att man kan imponeras av Socialdemokraternas sätt att sköta informationshanteringen gentemot svenska folket, Sveriges riksdag och oppositionen.
Jag tror till och med att man skulle vinna en del i sin argumentering när det gäller säkerhetstänkandet om man erkände att det har varit ett famlande och ett fumlande - och att det även har funnits en underlåtenhet att meddela vad som egentligen gäller. Nu sker ju olika parallella processer, fru talman. Det handlar dels om en KU-granskning, som är helt rimlig och som egentligen gäller såväl tidigare regeringar som den nuvarande, dels om den politiska granskning som sker.
Den sker genom till exempel granskande medier och genom enskilda ledamöters frågor. Där finns det fortfarande en hel del övrigt att göra. Misstroendeförklaringar är en del i att markera det bristande politiska ansvar jag menar har uppvisats av denna regering, fru talman.
Statsrådet Eneroth sa i sitt svar att man nu har gett i uppdrag till Transportstyrelsen att själv kartlägga vilka skyddsvärda uppgifter som har hanterats av icke säkerhetsprövad personal och i vilken utsträckning den hanteringen har varit i överensstämmelse med gällande regelverk. Det där är väldigt bra, men det jag också tycker att man borde göra är att - kanske i lätt självkritisk anda - ställa frågan vad regeringen och Regeringskansliet som helhet kunde ha gjort. Det hänvisas även till den strategi man lade fram i juni.
Jag tycker att en väldigt strategisk slutsats som kan dras är att Regeringskansliet och Statsrådsberedningen kunde ha agerat mycket bättre. Jag tycker att det är tråkigt att vår socialdemokratiske statsminister var en av de sista som fick reda på det säkerhetshaveri som har inträffat. Jag skulle även vilja gå in på avdelningen för sådant vi kan vara överens om. Det jag nyss sa tror jag kanske inte att vi är överens om, men det jag nu ska säga tror jag att vi kan vara överens om.
Det är att vi skulle behöva ha starkare sanktionsmöjligheter från olika former av tillsynsmyndigheter när de ser över vad myndigheter kan göra, såsom till exempel Säpo och Försvarsmakten. Vi har också sett andra exempel på myndigheter som har slarvat på marginalen, om vi uttrycker det på det sättet. Det borde finnas tydliga sanktionsmöjligheter när det gäller upprätthållandet av myndigheters säkerhetstänkande.
Jag kan också glädja statsrådet med att Moderaterna tillsammans med våra systerpartier i Norden försöker lyfta upp den här typen av frågeställningar inom ramen för Nordiska rådet och ett nordiskt samarbete. Jag tillhör nämligen dem som tror att detta, även om vi just nu har genomlidit dessa månader i Sverige med Transportstyrelsen, är utmaningar vi delar med våra nordiska vänner.
Ytterst kommer detta att handla om mål, medel och metod, och där finns det en del övrigt att önska från regeringens sida - även om jag inledde mitt inlägg i en mer försonande ton.