KBLab/rixvox huggingface dataset:
Torbjörn Björlund (V):
Jag vill återigen tacka för svaret. Det är förtroendeingivande. Det finns en positiv ingång, och vi vill verkligen att det ska bli en demokratisk utveckling på Kuba och att de ska få behålla vad de utvecklat själva. Att blockaden hävs kan också ge större frihet. Bilden är dock att Kuba har varit ett slutet samhälle, men man har alltid kunnat resa till Kuba om man inte har varit amerikan.
Det har egentligen inte varit ett problem utan det har styrts av blockaden. Om du vill åka till Kuba släpps du in. Så har det varit hela tiden. Tvärtom har det varit så som det tidigare var med Palestina. Kuba lockar dit folk och vill att folk ska få se hur det är. Den bilden av Kuba måste tvättas bort. Det är viktigt med en bred debatt så att den komplexa bilden blir fullständig.
Svårigheten i dag är att många inte vågar säga att Kuba faktiskt har fördelar utan i stället är det en diktaturstat, en enpartistat - punkt! Man måste våga tala om hur Kuba är och vilka möjligheter som finns för landet att utvecklas om blockaden släpps. Landet är borttaget från terroristlistan, och landet har upprättat relationer med USA. Det är ett oerhört viktigt steg, men det finns saker kvar att göra.
Vi behöver en öppen diskussion om orsak och verkan i fråga om hur Kuba utvecklas och vilket stöd som behövs. Jag är tacksam för att Sverige har upprätthållit en relation med Kuba under alla år, trots det som har varit. Det är en bra väg att fortsätta på. Jag anser att det finns hopp med en regering och en utrikesminister som kanske kan utveckla arbetet bättre än den förra regeringen.
Torbjörn Björlund (V):
Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna, även om jag känner vissa sympatier för de reservationer som lämnats. Det handlar verkligen om den tudelade biten; vi måste värna om dels effektiviteten, dels integriteten. Jag kan förstå att det finns vissa farhågor. Nu tror jag att det här betänkandet och förslaget ändå räcker till. It-utvecklingen går fort.
Jag tycker att det är symtomatiskt att några av oss går upp i talarstolen med en bunt papper, andra med en smartphone. Det är ganska tydligt hur det ser ut. Utvecklingen går framåt, och vi måste naturligtvis följa med i den även när det gäller domstolsdatalagen, så att den fungerar. Domstolsdatalag Jag tycker att det har gjorts ett bra arbete med det här betänkandet. Förslaget är bra. Jag tror att vi kommer att klara ut detta med den här lagen.
Det är ingenting som avslutas, utan man måste fortsätta hela tiden för att hålla koll på effektiviteten och den teknikmässiga utvecklingen men också naturligtvis integriteten. Det som kanske är viktigast i det här läget är att man försvarar den personliga integriteten. Men vi har också att tjäna på att följa med i utvecklingen.
Enligt min bedömning kommer den här lagen att fungera ganska bra, även om jag som sagt har viss förståelse för de reservationer som Moderaterna lämnat. Vi måste hålla koll på det här, och jag förutsätter att regeringen och vi andra kommer att ha koll på det. Det står också i betänkandet. Jag tror att det här kommer att klaras ut ganska bra, så jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Torbjörn Björlund (V):
Jag vet inte riktigt om Roger Haddad lyssnade på allt jag sa. Jag pratade om religiös extremism också. Det jag lyfte fram var just att vi har en bred skala av extremism. Högerextremismen är i dag, tycker jag, inte tillräckligt uppvärderad. Man kan titta på den historia vi har i Sverige av extremistdåd, terroristdåd. Till övervägande del är de faktiskt högerextrema.
Vi har haft en diskussion om bränder på flyktingförläggningar, Trollhättemordet och alla saker som kommer av det. Vi har haft Lasermannen och Peter Mangs. De här sakerna kommer inte ur tomma intet, utan det finns naturligtvis en orsak till att de kommer och finns där. Självklart är islamistisk extremism och IS ett hot. Det är också terrorism. Jag sa egentligen inget annat.
Frågan är i sådana fall till Roger Haddad: Tycker Roger Haddad att det är mindre viktigt att hantera högerextremism än IS och religiös islamistisk extremism? Det är det som är verkligheten. Det är så det ser ut i dag. Ute i världen finns det faktiskt ett antal orsaker till att det ser ut som det gör, även i Sverige. Men när vi i Sverige i dag ser att väldigt många människor, svenska medborgare med en lite annan hudfärg än vad vi har, drabbas av detta är det en sak som vi måste ta ställning till och ta tag i, tycker jag.
Sedan var jag ganska positivt överraskad av att även Roger Haddad lyfte det här med att det finns lagstiftning som gäller i dag. Det innebär kanske att vi inte måste göra en massa andra saker. Vi måste först utreda vad det är som ska göras. Det jag pekade på och citaten jag hade från intervjun handlar om detta. Vi måste veta vilka lagar vi ska stifta för att göra rätt saker. Ger det inte resultat att kriminalisera terrorresor måste vi utreda hur vi ska göra.
Eller ska vi bara ta beslut och sedan låta det vara?
Torbjörn Björlund (V):
När det gäller de olika frågor som lyfts fram, till exempel internationellt samarbete och pass, har vi en positiv inställning till att ta reda på vad som är det bästa att göra. Att hantera passen är en sak som kan vara ganska bra. Det kan vara bra att skärpa kraven så att man inte kan plocka ut hur många pass som helst. Även biometri kan vara bra för att få en passäkerhet. Det är egentligen inte något problem.
Det finns ju förslag i skrivelsen om att man ska utreda detta och ta fram förslag. Vi vill inte gå för fort fram. Problemet med att gå för fort fram och inte veta vad man ska göra är att det blir fel. Det här är en borgerlig tradition, tycker jag. Den förra regeringen gjorde ofta fort och fel. Det är något som jag definitivt tycker att Roger Haddad ska tänka till om. När det gäller internationellt samarbete ska vi självklart vara med.
Men även där måste vi ta reda på vad som är de bästa och mest effektiva metoderna. Det är det som är kärnan. Vår inställning är att vi måste ha is i magen när vi gör de här sakerna. Lagarna ska ju vara effektiva under lång tid. Att IS är ett stort internationellt hot är självklart. Det finns en massa man kan säga om IS och hur de hanterar saker. IS har funnits i några år. Innan dess var det al-Qaida, al-Nusra och de där.
Det finns ett antal olika strömningar bland de islamistiska, extrema terroristerna. Terrordåden som begåtts av högerextremister i Sverige är dock inte mindre allvarliga. De drabbar också människor. Jag tror att det har skett 30 mord i Sverige sedan 1990 som kan betecknas som hatbrott eller terroristbrott, samtliga begångna av högerextremister. Detta måste man ta med i beräkningen.
När det gäller Säpo litar jag självklart på att de har något så när bra koll. Men det senaste anhållandet de gjorde av en flykting var inte speciellt bra, och ibland när man lyssnar på Säpochefen kan man få ett intryck av att bränder handlar om unga berusade män, när det finns en organiserad extremism även där.
Torbjörn Björlund (V):
Den skrivelse som Riksrevisionen har lämnat har föranlett ett antal reaktioner från regeringen. Det som beskrivs i betänkandet är ändå ganska okej. Vi har ganska många reservationer. Det visar att det är ett ämne, att förebygga återfall i brott, som många är engagerade i och som man verkligen vill jobba med. Från Vänsterpartiet har vi tre reservationer.
Jag tänker yrka bifall till reservation 5. Vi har en reservation gemensamt med Moderaterna som handlar om en nationell handlingsplan. Ellen Juntti har varit inne lite på det. Det är ett bra förslag. Vi behöver ha något slags struktur för hur man konkret jobbar med de sakerna. Det kan vi ställa oss bakom. Det är ett ganska bra sätt att jobba att man verkligen inför handlingsplanen. Sedan gäller det instruktioner och regleringsbrev.
I vår reservation skriver vi hur viktigt det är att man från början har en grund att stå på när det gäller hur man jobbar med myndigheterna. Det handlar framför allt om samverkan mellan olika myndigheterna när de intagna kommer ut, är frisläppta och ska börja ett nytt liv. Vi tror att det finns all anledning att titta över regleringsbreven och även instruktionerna för att få ihop något slags samverkansavtal just för att vi vet att det inte fungerar i dag.
Det finns brister i samverkan mellan olika myndigheter framför allt när det gäller hur man ska ta hand om en frisläppt fånge. Det gör att vi behöver titta över det. Det är också sådant som har påpekats. Ska man verkligen få effekt av de återfallsförebyggande åtgärderna måste man ha en ordentligt grund att stå på när det gäller instruktioner och regleringsbrev. Det är kanske det viktigaste. Det är också därför som jag yrkar bifall till just reservation 5.
Vi vill också kort lyfta fram detta med utbildning. I vår reservation 11 skriver vi om det. Det finns i dag stora belägg för att det som egentligen behöver göras både när människor sitter intagna och när de kommer ut är att se till att de har ordentlig utbildning. Det är många som har ett behov och som kanske inte får chansen till en utbildning. Det vore jättebra om man får till det så att människor har en generell rättighet till utbildning under fängelsetiden och att de även efteråt får hjälp att gå vidare.
Det handlar framför allt om grundskoleutbildning men också gymnasieutbildning. I dag kommer man ingenstans om man inte har gymnasieutbildning på någon nivå. Det är en av nycklarna för att komma in i samhället. För den intagne är det för framtiden väldigt viktigt att den får den grunden att stå på. Jag yrkar bifall till reservation 5.
Torbjörn Björlund (V):
Tack, ministern, för svaret! Jag, liksom Jonas Sjöstedt, tycker att det här är ett ganska defensivt svar. Jag efterlyser också en mycket starkare viljeinriktning i dessa frågor. Jag är östgöte och uppväxt i Vadstena. Jag har bott där i många år och känner många människor där.
De hyser i dag en väldigt stor oro för det som händer runt Vättern när det gäller både gruvbrytning och en del andra saker. Den oron måste tas på allvar. Därför efterlyser man kanske en politisk inriktning om vad som ska hända med Vättern. Som Jonas Sjöstedt var inne på är områdena runt Vättern ett kulturlandskap, och det är viktigt att man bevarar det.
Vättern som dricksvattentäkt är ju oerhört viktig, inte bara för dem som bor vid Vättern. Jag bor i Norrköping, och alla delar av Östergötland kommer säkert att i framtiden vara beroende av Vättern som en dricksvattentäkt, och det kan även gälla Mälardalen. Här måste man vara skarp när man poängterar hur viktig miljön runt Vättern är och att den ska bevaras.
När jag träffar mina väljare i Östergötland, framför allt vid västra kanten mot Vättern och runt Vadstena och Ödeshög, märker jag att det finns en oro. Det finns inga konkreta utfästelser om att detta tas på allvar. Bristen på utfästelser gör att människors oro är väldigt stor.
Det har bildats ett nätverk som har forskat och tagit fram olika undersökningar som visar hur stora riskerna är för att gruvbrytningen ska påverka all miljö runt Vättern. En fråga som inte har varit så mycket på tapeten och som jag tror kommer att vara ganska viktig är Försvarsmaktens övningar i och runt Vättern. Karlsborg är ju en bas för flygverksamhet.
Även om inte alla tänker på det kanske det är så i förlängningen att värdlandsavtalet med Nato kommer att påverka övningarna så att övningarna utökas, och det påverkar miljön runt Vättern. Dessa övningar sker också i vattnet.
Därför önskar jag att man mycket starkare poängterar vikten av att försvara Vätterns miljö och Vättern som dricksvattentäkt. Det skulle också lugna människor i nätverket kring Vättern. Vad siktar vi egentligen mot? Värnar vi verkligen miljön kring Vättern och Vättern som dricksvattentäkt? Därför efterlyser jag också ett mycket tydligare svar på frågan: Vad är det som vi prioriterar?
Värnar vi detta eller slirar vi på det? Jag skulle verkligen önska att ministern var mycket tydligare i sitt svar.
Torbjörn Björlund (V):
Jag vill tacka för att ministern ändå tar tillfället i akt att poängtera hur viktig frågan är. Vi får ett tydligt svar att regeringen tar det på allvar. Det tror jag är jättebra. Staffan Danielsson var inne på något som egentligen är lite kontraproduktivt. Det handlar om hur pass pressad Vättern i dag är om andra utsläpp.
Det gör det ännu viktigare att skydda Vättern från den påverkan som skulle kunna komma av gruvarbete och sådana saker. Har vi ett lantbruk som kanske inte alltid har rätt miljöinriktning påverkar det Vätterns vatten. Ska man dessutom lägga på gruvbrytning och ännu mer övningar i Försvarsmakten blir det ännu värre. Det handlar om flygplan som flyger på 10 000 meter och släpper ut en massa. Det är inte alls bra, och det påverkar Vättern redan i dag.
Någonstans blir det ett argument för att vi absolut måste ta avstånd från både gruvbrytning och ökade försvarsmaktsövningar. Lagstiftningen är central. Jag håller med om att vi måste ha en bra utredning. Vi måste ha tid på oss för att gå igenom det hela och se hur det ser ut. Men det är inte så att det inte finns utredningar. Det finns undersökningar i dag som pekar på de stora farorna både med att bryta fossilgas och med gruvan i Norra Kärr.
Nätverket runt Vättern består av ett antal människor som har engagerat sig i frågan, och de har många experter och många kunniga i sina led. De har redan i dag tagit fram ett antal material om faran med gruvbrytningen. Dessutom finns ett antal undersökningar som visar hur Försvarsmaktens påverkan skulle kunna utöka faran för Vättern. Jag tror att det är det som är de stora bitarna. Ta till er det som finns! Se till att utredarna gör rätt, och sedan kan man fatta rätt beslut.
Jag tror att vägen fram är att vi ser till att vi får dricksvatten som riksintresse jämställt med många andra lagstiftningar. Det måste vara någonting som vi jobbar för. Jag tror definitivt att de oroliga människorna runt Vättern och i hela Östergötland, egentligen, behöver ha det svaret. Jag tror att det vore bra att vara övertydlig med det.
Torbjörn Björlund (V):
Jag förstår naturligtvis att detta är en sak som måste hanteras över tid. Jag noterar ändå att migrationsministern på något sätt har en positiv attityd till översynen. Han ser problematiken i det här. Vi måste hantera den och göra någonting åt den. Vi har alltså en grupp som har hungerstrejkat i 23 dagar. Det gör man inte som något nöje eller som en lek.
Det är riktigt allvar. När det går så långt är det desperation. Det är också en faktor som läggs till det här. Jag tror att det är oerhört väsentligt med översynen och tidsaspekten, hur fort det går, inte minst för att de syriska flyktingar som i dag är i Sverige inte ska hamna i samma desperata situation där de inte vet vart de ska ta vägen.
Man avvisar personer, och man gör allt man kan, trots att man vet att de åker tillbaka till det helvete de flydde ifrån. Det är naturligtvis ytterligare en faktor som måste påverka hur Migrationsverket i framtiden hanterar de här sakerna. Vi måste ha en human flyktingpolitik. Asylsökande måste hanteras på ett rättssäkert sätt, och det måste finnas en tidsaspekt, i sådana fall med tillräckligt mycket resurser för Migrationsverket.
Nu tillförs det en massa på grund av flyktingströmmar, men jag menar att man kanske hade kunnat titta över det här innan också, just med tanke på palestinierna. Jag vet att det finns exempel historiskt där man faktiskt gett amnesti på något sätt.
I slutet av 90-talet var det ett antal palestinier - jag tror att det var 250 personer - som i ett svep fick amnesti och uppehållstillstånd allihop tillsammans i grupp, därför att man förstod att det här inte gick att göra någonting åt. Så ska naturligtvis inte saker och ting hanteras, men blir det desperation förstår jag att man faktiskt gör det, därför att det är det mest medmänskliga vi kan göra för att rädda dessa människor från en limbosituation.
Torbjörn Björlund (V):
Jag tycker att resonemangen är ganska logiska. Men de är också lite för svaga när man tänker på hur debattklimatet är i dag och det utan några som helst skrupler förs något slags dialog. Hoppet, tycker jag, handlar om den utveckling som finns inne i Israel. Vi vet att det i dag bor närmare en halv miljon palestinier i Israel.
Många av dem är israeliska medborgare. Ungefär 200 000 av dem bor i tält. De har alltså inte rätt att bygga på sin egen mark i Israel. Det här uppmärksammas naturligtvis inne i Israel också. Även om en stor del av israelerna i dag är mycket hatiskt inställda till palestinier och har en konstig syn på dem finns det en viss förståelse.
I går läste jag en artikel från Haaretz där en journalist, som förut har varit proisraelisk, skriver: Vi för faktiskt en apartheidpolitik i Israel, det är bara att erkänna. Om den personen gör en sådan vändning kommer fler att göra det. Det finns mängder av vittnesmål från israeliska soldater och officerare som har bytt sida, för de har sett hur illa man behandlar palestinier.
Det här måste lyftas upp för att vi ska få rätt bild av vad vi har att ta ställning till. Man får inte fega ur. Det är klart att vi ska vara positiva och vara vänner med både Israel och Palestina, men man måste ta fram fakta: Vem är det som skapar problemen? Om man fegar ur där och inte tar fram fakta blir det också problematiskt att få lösningen på det. Vi vet att lösningen måste komma utifrån att Israel erkänner att de gör fel.
Alla fakta som kommer fram och som lyfts fram i FN-resolution efter FN-resolution måste erkännas. Vi har kanske en chans att få en tvåstatslösning och inte en enstatslösning, som verkar vara på väg, genom att man internt i Israel börjar göra uppror mot den här bilden och mot sin egen statsledning som driver den här linjen ganska hårt.
Jag vill verkligen visa stöd till utrikesministern.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag vill tacka integrationsministern för svaret. I regeringsförklaringen fanns följande formulering: "Utöver den första tiden i Sverige behövs det ingen särpolitik för invandrare, utan en politik som frigör människors inneboende kraft och bryter det utanförskap som har fått fotfäste i Sverige." Det är kloka ord! Här slogs fast att det är just under de första åren som det kan behöva finnas en särskild politik för den som kommer till Sverige från ett annat land och kanske har flytt från förföljelse och krig.
Det är just de här första åren som jag tror är så viktiga. Ju snabbare kontakt med arbetsmarknaden, desto mindre risk att längre fram hamna i utanförskap. Därför är jag glad över svaret och de signaler som integrationsministern nu ger. Herr talman! Under de senaste 20-22 åren har de svenska kommunerna haft ansvaret för den introduktion som flyktingar och andra invandrare har rätt till när de fått uppehållstillstånd.
Under de här åren har många miljarder betalats ut från staten till kommunerna för omkostnader, boende och introduktionssysselsättningar men också till själva introduktionen. Trots att alla dessa miljarder betalats ut finns det väldigt lite utvärdering på vetenskaplig grund. Vi ser att efter de första åren efter introduktionen står fortfarande väldigt många utanför den svenska arbetsmarknaden.
Efter 20 år vet vi alltså egentligen inte i vilken utsträckning de personer som fått introduktionen har haft nytta av den. Vi vet helt enkelt väldigt lite om ifall de varit effektiva. Det enda vi tror oss veta utifrån den begränsade forskning som ändå skett är att arbetsmarknadskontakter och praktik är bra. Men det är ungefär vad vi vet. Därför är jag glad, herr talman, att integrationsministern nu så tydligt säger att utvärderingar av hög kvalitet ska ges en framskjuten plats.
Det borde ha stått högt på agendan hos den förra regeringen, men det gjorde tyvärr inte det. Utanförskapet växte i stället. Det är inte så att vi är okunniga om den kommunala introduktionen. Genom de uppföljningar som gjorts vet vi en hel del i allmänhet om dem. Vi vet att få får en relevant kontakt med arbetsmarknaden. Vi vet att introduktionen skiljer sig väldigt mycket åt mellan kommuner men också mellan kvinnor och män.
För knappt hälften av kvinnorna finns det exempelvis ingen samverkan mellan kommun och arbetsförmedling. Kvinnor har också mindre tid i introduktion. Vi vet att sfi är bra på många platser men betydligt sämre på andra. Vi vet att alldeles för få får introduktion på heltid, vilket naturligtvis också gör att tiden i introduktion blir väldigt lång - i många kommuner alldeles för lång.
Vi vet att det finns brister, och vi ser dem tydligt. Herr talman! Nu säger integrationsministern att flyktingmottagandet och introduktionen behöver reformeras. Utifrån de brister som jag nämnt kan jag inte annat än hålla med. Jag skulle därför vilja fråga på vilket sätt, och åt vilket håll, den reformeringen skulle kunna ske. Vad har integrationsministern för visioner för detta?
Jag skulle också önska att integrationsministern utvecklade vad som menas med att sektorsmyndigheterna och kommunerna ska ansvara för uppföljningen.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag är glad över att den nya regeringen har ett jobbperspektiv och till exempel tar med de nyanlända i nystartsjobben samt funderar på att titta på frågan om lärlingsintroduktion. Jag tror att man i det reformarbete som integrationsministern först talade om även behöver se över Migrationsverkets roll i det hela. Processen måste nämligen börja mycket tidigare än sedan man fått uppehållstillstånd.
Oavsett vad man kommer fram till och hur det hela ska organiseras framöver vill jag skicka med ministern något som jag tror måste ligga till grund för arbetet, nämligen en tydlig politisk inriktning som handlar om tron på individen, precis som nämnts, men också tydliga krav.
I de nationella målen för introduktionen sägs klart och tydligt att det är individen själv som ska ansvara för sin introduktion - något som jag tror att väldigt många skulle vilja göra - alltså att individen själv tar ett större ansvar. Men i hur många kommuner sker detta? I Sverige vill vi välvilligt ta hand om alla som kommer från ett annat land, men människor har en egen förmåga och kraft, och därför kan vi också ställa krav.
När jag under de senaste åren fördjupat mig i denna fråga har jag sett en stark attityd som inte går att få in i statistiska modeller, nämligen ett "ta-hand-om-perspektiv" eller "socialtjänstperspektiv". På papperet kan man se att kommunerna gått ifrån det perspektivet och säger att de nu har en jobblinje, men trots det möter man detta "socialtjänstperspektiv". Det lyser rakt igenom.
Om vi ska få någon förändring tror jag att attityden om en tydlig politisk inriktning måste komma till stånd. Kommunerna har fått stor makt, och vissa kommuner har klarat det. Andra har misslyckats. En flykting, eller anhörig som kommer inom två år, har rätt till introduktion. Man har inte alltid önskemål om vart man ska komma. En del har det och andra inte. På ett sätt kan man säga att slumpen avgjort vilken introduktion man fått.
Om man haft tur har man kommit till en kommun där det fungerar väldigt bra, och man har snabbt kommit ut på arbetsmarknaden. Har man haft otur har man hamnat i en kommun som haft fullt med tomma lägenheter men inte ett enda jobb - och en dålig introduktion. Så får det inte vara. Jag ser fram emot att integrationsministern nu tar tag i dessa frågor. Jag förväntar mig bra utvärderingar samt förslag till en bra organisation och struktur som ger alla nyanlända goda förutsättningar.
Jag vill tacka för diskussionen och kan lova att jag nogsamt kommer att följa utvecklingen.