Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag tackar Nikos Papadopoulos. Den här debatten brukar vi ha ungefär en gång i halvåret i samband med att Kulturarbetsförmedlingen kommer med nya rapporter.
Två erkännanden kunde jag höra, dels att vi talar vackert om kulturen, och det är vackert så, för det erkännandet har vi inte riktigt fått tidigare, dels, vilket jag kanske har saknat, ett erkännande från Socialdemokraterna att det faktiskt inte är regeringen som ligger bakom den ekonomiska krisen i Sverige. När man lyssnar på Socialdemokraterna kan det ibland låta så.
Jag tänker i denna diskussion försöka hålla mig till det som vi från regeringens sida gör och inte gå in så mycket på Stockholms stad; det är trots allt ett sidospår, även om jag är glad över det som sker där, liksom i Nacka, Sollentuna och flera andra moderatledda kommuner. När det sägs att ingenting sker blir jag, som jag sade tidigare, väldigt, väldigt förvånad. Man kan fråga sig vad som egentligen menas.
Ökade satsningar måste väl handla om pengar, och det är någonting som regeringen har satsat - ett par hundra miljoner kronor under den tid som regeringen haft makten sedan 2006. Dessutom har vi naturligtvis ett intressant samspel med andra politikområden för att öka möjligheterna för kulturskapare att få arbete. Jag återkommer till det.
Hur ser situationen ut nu? Vi vet alla att det är en svår arbetsmarknad. Det gäller för alla, visst är det så. Om vi tittar på den rapport som Kulturarbetsförmedlingen har tagit fram kan vi förvisso konstatera att i mars 2009 har antalet arbetslösa kulturskapare ökat till drygt 2 000 personer, och man befarar att den ökningen kanske kommer att uppgå till närmare 3 000 vid årets slut.
Det är illa nog. Inte desto mindre är det en lägre arbetslöshet bland kulturskapare nu än det var under 2003, 2004, 2005. Om Nikos Papadopoulos inte tror mig kan jag ta fram statistik som visar att det faktiskt förhåller sig på det sättet. Det var värre 2003, 2004, 2005. Det har kommit till rätt många nya jobb.
Att den världsomfattande kris som vi befinner oss i naturligtvis även drabbar verksamma på kulturområdet är inte märkligt. Det beror inte minst på att människor är försiktigare, vilket innebär att de kanske unnar sig mindre kultur, liksom en del annat, än tidigare. Låt mig lyfta fram en del av det som vi faktiskt gör från regeringens sida. Jag nämnde tidigare Skapande skola. Vår ambition är att bygga ut den i hela grundskolan.
Det handlar i första hand naturligtvis om barnen och deras möjlighet att få ta del av kultur, men i lika hög grad finns på andra sidan av den satsningen kulturskaparna. Jag har besökt 13 kommuner och mött filmare, dansare, dramapedagoger och konstnärer som fått arbete i skolan och därmed nya möjligheter att verka; säkert har de också fått nya kontaktytor. Det är alldeles utmärkt.
I Kulturarbetsförmedlingens rapport såg jag att jobb- och utvecklingsgarantin vad gäller kulturskapare gått upp med 60 procent och nystartsjobben med 68 procent. Att vi dessutom värnar upphovsrätten är betydelsefullt för kulturskaparnas villkor. Den illegala nedladdningen har varit ett stort hot mot kulturen. Vi kan konstatera att trafiken bland annat hos Telia gått ned med 40 procent.
Jag återkommer till en del av frågorna i mitt nästa inlägg.