Hans Wallmark (M):
God morgon, utrikesministern, och god morgon, kära kollegor, denna bistra, krispiga fredagsmorgon. Min interpellation kan egentligen delas in i tre delar, och jag uppfattar att utrikesministerns svar var indelat i tre delar. Först och främst: Den första delen handlar om svenska kvinnors och mäns insatser utomlands, som är uppskattade och viktiga.
Det är viktigt, som också utrikesministern har gjort, att vi så ofta vi kan i riksdagen ska harangera dem, berömma dem, och se dem för de insatser de gör i olika delar av världen för vårt land, för världsfreden, för säkerhet och stabilitet, för utsatta kvinnor, män och barn. Den andra delen gäller att 2016 kommer att bli ett relativt intensivt år, i likhet med 2015.
Några av de processerna pekar jag på i min interpellation, till exempel Libyen. Vi ser sönderfallets Libyen, hur Isil/Daish etablerar terrorceller, och vi ser närheten till Europas kust och risken för nya migrationsströmmar. Där finns också försöken att skapa någon form av samlingsregering och ena de olika parterna. Det kan också komma olika former av önskemål om stabiliserande åtgärder.
Inte minst utrikesministern vet att Italien är ett av de länder som driver på i den frågan. Där finns vidare Syrien. Den process som pågår där är allt annat än klar och entydig. Det som sker är ohyggligt, med bilder av svältande barn och människor samt vidare president Asads attacker mot den egna befolkningen. Oroligheterna mellan shia och sunni samt oroligheterna mellan Iran och Saudi kan också kasta sin skugga över det hela.
Det finns samtidigt ett pågående skeende som kan inleda en start av en politisk process in mot 2017. Det kan också kräva närvaro, och det finns länder som är intresserade. Sedan finns Cypern. Det finns hoppingivande tecken. Alla dessa områden kan kräva olika former av internationella insatser och frågor till olika länder om hjälp och stöd. Den tredje delen handlar om huruvida det finns pengar.
Utrikesministern svarade: "Då anslagen för internationell krishantering gradvis har minskats behöver dock prioriteringarna kring svenska insatsbidrag noga övervägas." Herr talman! Den brutala sanningen är att för 2016 är i praktiken alla pengar för internationella insatser förbrukade. Det finns inte mycket mer.
Det var skälet till att begäran från Frankrike och det stöd som Sverige kom att ge var de pengar som det gick att skrapa ihop, lite drygt 40 miljoner för 2016. Vi har diskuterat frågan, och det kommer att bli en aktuell debatt på tisdag, men det är ingen hemlighet att jag och mitt parti hör till dem som tycker att summan är otillräcklig.
Är det så att bristen på medel till internationella insatser för 2016, och kanske till och med för 2017, blir gränssättande? Även om det kommer samtal och önskemål kommer Sverige av ekonomiska skäl, eftersom det inte finns medel till internationella insatser, att tvingas säga nej.
Kan utrikesministern försöka övertyga sin kollega finansministern om att vid behov tilldela extraanslag för internationella insatser? Herr talman! Låt mig för min och Moderaternas del vara tydlig. Vi kan inte se att medel tas från försvarsanslaget, från det nationella försvaret, och förs över till den internationella verksamheten. I så fall får vi samfällt försöka hitta pengar någon annanstans.
Vårt parti har som ett av partierna bakom försvarsuppgörelsen sagt att nu är satsningen på det nationella försvaret prioriterad i försvarsbeslutet. Därför krävs andra resurser för fler internationella insatser under 2016 och 2017.