KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christina Zedell (S):
Socialministern har ändå ett övergripande ansvar för att hälso- och sjukvårdslagen följs, det har vi också här i riksdagen. Det handlar om att alla ska få den vård som krävs. Därför tycker jag att det är viktigt att vi för den debatten här i parlamentet, inte enbart i landstinget. Jag vet att den diskussionen förs i landstinget även om jag själv inte är landstingspolitiker. Jag tycker att det är viktigt att man lyfter fram den här frågan.
Då kan du inte bara raljera bort den och säga att det inte är ditt bord. Det är det ju. Stockholmsområdet är stort, så det här kommer naturligtvis att få konsekvenser för hela landet. Min fråga till dig var: Är det här en modell som du tycker att man ska genomdriva i övriga landet? Här försöker jag ändå berätta om de konsekvenser som det här systemet har fått. Dessutom är det en kostnadsdrivande reform.
Vi kan redan nu se att de här vårdcentralerna har etablerat sig i vissa områden där man tror att de ska kunna ge stora vinster. Eftersom kraven att etablera sig inte är så höga har det lett till överetablering i attraktiva områden. Redan i dag har flera etableringar visat sig olönsamma, och då har vårdcentralerna lagts ned. Då har det kostat väldigt mycket pengar. Det här sker i ett läge där vi ser en oroande ekonomisk utveckling i Stockholm.
Redan nu är det minus i sjukvårdens budget, och för 2009 ligger det besparingskrav på 800 miljoner kronor. Men återigen: Vårdval Stockholm, inte vårdvalet i sig, har inneburit att resurser flyttas från fattiga områden som Jordbro och Fittja till välbärgade områden i Stockholmstrakten som Stureplan och Äppelviken.
Vi har redan överetablering i Stockholms innerstad, till och med i välbärgade förorter. Det är inte ett fritt vårdval utan en klasspolitik som ökar skillnader mellan fattig och rik och mellan sjuk och frisk. Jag vill passa på att önska fru talmannen och övriga i kammaren och naturligtvis socialministern en trevlig midsommar och en skön sommar.
Christina Zedell (S):
Det är roligt att höra att det finns en positivitet när det gäller folkbildningen, men ord måste också leda till verkstad. Anne Marie Brodén nämnde inget om det som jag tog upp i vår reservation om det gemensamma ansvaret mellan stat, kommun och landsting. Om ni nu står bakom de ord ni använder när ni pratar om folkbildning måste ni också vara orolig för den utveckling ni ser i kommunerna i dag.
År 2012 var det, som jag sade, 16 kommuner som hade bestämt sig för att inte lämna några anslag till folkbildningen. Tio av dessa var här i Stockholmsområdet.
Hur ser Anne Marie Brodén på den frågan, och varför kan man inte ställa upp på kravet i vår reservation, att regeringen årligen ska återkomma med en skriftlig redovisning till oss folkvalda i den här kammaren så att vi kan följa de diskussioner som förs mellan regering, kommuner och landsting?
Christina Zedell (S):
Jag har inte varit med lika länge som Anne Marie Brodén när det gäller de här frågorna. Även om man har diskuterat frågan länge kan jag inte förstå vad det är som skulle hindra att regeringen kom tillbaka till riksdagen och redovisade samtalen? Det är väl jättebra att vi finns med i olika sammanhang och lyssnar in och så vidare. Det sista Anne Marie Brodén sade låter som om man lägger över ansvaret på studieförbunden.
Det är inte det vi säger, utan vi vill ha en redovisning utifrån de diskussioner som sker med Sveriges Kommuner och Landsting så att vi folkvalda i den här salen kan ta del av dem. Då kan vi också se exempelvis vad det är som gör att de tio kommunerna i Stockholms län inte ger en enda krona till folkbildningen. Vad grundar de det på? De andra 16 kommunerna som har dragit tillbaka sina anslag, varför har de gjort det?
Vi ska komma ihåg att i propositionen 2006 var stat, kommuner och landsting överens om att denna fördelning var bra. Varför har man gått ifrån den? Det är en fråga som vi bör få svar på.
Jörgen Hellman (S):
Jag yrkar bifall till Socialdemokraternas reservation. När Mats Odell tillträdde som minister med ansvar för kommunsektorn var det ett överskott i kommun- och landstingssektorn på 22 miljarder kronor. Regeringen bedömer själv att det redan 2009 kommer att bli ett underskott i sektorn. Det är många kommuner som kommer att få det kämpigt med ekonomin de kommande åren.
Då är det viktigt att inte förändra förutsättningarna för kommunerna alltför drastiskt. Det är viktigt för landets kommuner att det finns ett väl fungerande system för kostnadsutjämning för LSS-verksamheten. De förslag som regeringen presenterar i propositionen är ett steg på vägen.
De förändrade reglerna för beräkningar inom LSS-utjämningssystemet och de ekonomiska effekter som dessa regelförändringar får drabbar däremot ett antal kommuner hårt. Som ett exempel från den valkrets jag kommer ifrån kan jag nämna att Bengtsfors förlorar 222 kronor per invånare.
Om man jämför vårt förslag med majoritetens förslag skulle Bengtsfors kommun få 500 000 mer under 2009. Bengtsfors kommun har redan nu, 2008, problem med ekonomin, så denna omställning av LSS-utjämningen blir för brysk för Bengtsfors kommun.
Ett införandebidrag som utgår under ett år minskar inte de negativa effekterna i tillräcklig omfattning. I stället bör införandetillägget vara i två år för att mildra följderna för de hårdast drabbade kommunerna. Fru talman! Jag har en förhoppning om att riksdagen bifaller vår reservation. Detta skulle innebära att de kommuner som vinner på systemet kompenserar förlorarna med 51 miljoner kronor under två år.
Jörgen Hellman (S):
Under 2009 präglades Riksbankens verksamhet av finanskrisen och nedgången i den svenska ekonomin. I spåren av den snabba och kraftiga konjunkturnedgången sänktes reporäntan ned till 0,25 procent, och Riksbanken genomförde extraordinära krisåtgärder.
I 2010 års verksamhet och årsredovisning som vi behandlar i dag ser vi att balansomslutningen kraftigt minskat i takt med att Riksbanken har avvecklat de extraordinära krisåtgärderna. Sammantaget sjönk balansräkningens omslutning med 382 miljarder kronor - från 709 miljarder kronor i slutet av 2009 till 327 miljarder kronor i slutet av 2010.
Värdet på utelöpande sedlar och mynt i samhället minskade med nästan 5,3 miljarder kronor under 2010, vilket framgår av balansräkningens skuldsida. Det är tredje året i rad som värdet minskar. Det skulle i framtiden vara intressant att få en noggrannare analys från Riksbanken av dessa förändringar. Fru talman!
Riksbanken har fått riksdagens uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. Riksbankens roll i det centrala betalningssystemet är helt avgörande för att vårt land ska ha ett fungerande finansiellt system. Själva det centrala betalningssystemet, det så kallade RIX-systemet, har stor betydelse för det svenska finansiella systemet. Under 2009 tillsatte Riksbanken en utredning om RIX.
Syftet med utredningen var bland annat att analysera om Riksbanken skulle fortsätta att tillhandahålla systemet eller om någon annan extern aktör skulle ta över. Vi socialdemokrater har vid flera tillfällen poängterat våra farhågor om effekterna av att det inte är Riksbanken utan någon extern operatör som ska tillhandahålla systemet.
Det är svårt att tydligt definiera ansvarsförhållanden, och enligt vår mening har Riksbanken ett vidsträckt ansvar för ett fungerande betalningssystem. Fru talman! Det är då glädjande att under hösten 2010 beslutade Riksbankens direktionen att i fortsättningen tillhandahålla RIX och svara för den funktionella driften.
Däremot fattade Riksbanken i januari 2011 ett inriktningsbeslut om att anlita en extern operatör för den tekniska driften av systemet. Detta anser vi måste följas upp och utvärderas. Vi ser inte RIX bara som ett datasystem utan som ett system med kritisk betydelse för att det finansiella systemet ska fungera väl. Det är väsentligt och bör tillhöra Riksbankens kärnuppgifter även i fortsättningen.
Misstag kan bli dyrt för hela samhällsekonomin. Fru talman! Riksbanken har tidigare lämnat in en framställning till riksdagen om utredningsbehov med anledning av finanskrisen. Detta har även vi socialdemokrater gjort. Nu har regeringen tillsatt en utredning. Det är tyvärr ingen parlamentarisk utredning, och än så länge är vi oinformerade om utredningsarbetet.
Översynen är viktig för den kommande lagstiftningen, Finansinspektionens roll, Riksbankens upplåning till valutareserven, storleken på valutareserven och ansvarsfördelningen mellan Riksbanken och Riksgäldskontoret. Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag.
Jörgen Hellman (S):
Innan vi går på julledighet ska jag säga några få ord om utgiftsområde 26, statsskuldsräntor. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet men vill framföra några synpunkter angående utgiftsområdet. Finansutskottet har vid flera tillfällen anfört att anslagsberäkningarna bör göras tydligare när de redovisas för riksdagen. Regeringen har ändå inte ändrat sin redovisning i årets budgetproposition.
Det är naturligtvis värdefullt att regeringen redovisar motiven för den föreslagna anslagsnivån. Liksom förra året får riksdagen också i år ta ställning till en historisk information som egentligen talar för en lägre nivå på anslaget än vad regeringen har föreslagit. Jag har förståelse för att underlaget när beslut snabbt måste fattas ibland kan vara något undermåligt.
Men riksdagen ska naturligtvis fatta beslut utifrån ett tydligt beslutsunderlag när vi en gång per år får hit ärendet. Fru talman!
Med dessa ord vill jag önska tredje vice talmannen, åhörarna och ledamöterna en god jul och ett gott nytt år och samtidigt säga att jag hoppas att regeringen i nästa budgetproposition till riksdagen lämnar en fullständig härledning av ramen för statsskuldsräntorna.
Jörgen Hellman (S):
I dag har det hanterats många miljarder i den här kammaren. Det här ärendet handlar om Internationella valutafonden som skapades för att upprätthålla ekonomisk stabilitet i världen. IMF ska övervaka finans- och valutamarknaderna samt ge krediter till medlemsländer som befinner sig i kris. Det är viktigt att IMF får de resurser som krävs för att de ska kunna utföra sitt arbete.
Sverige måste vara goda världsmedborgare och hjälpa till så att det finansiella blodomloppet fungerar. Vi är ett litet land men en mycket öppen ekonomi. Skulle inte betalningsströmmarna fungera vore vi mycket utsatta. IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen.
Därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att hantera de störningar och kriser som uppkommer i den globala ekonomin och i det internationella betalningssystemet. Sedan den ekonomiska och finansiella krisen bröt ut 2008 har IMF tillhandahållit betalningsbalansstöd i betydande omfattning samt beviljat krisförebyggande likviditetsstöd.
Det har även gjorts 14 översyner sedan Sverige gick med i IMF 1951. Fru talman! I dag behandlar vi en utökning av den svenska kapitalinsatsen med motsvarande 20,7 miljarder till högst 45,2 miljarder, inklusive tidigare gjorda åtaganden. Höjningen är resultatet av en allmän översyn av IMF:s resurser som totalt sett innebär en fördubbling av medlemsländernas insatskapital.
Sveriges andel av medlemsländernas totala kapitalinsatser kommer därmed att minska från 1,01 procent till 0,929 procent. Förra mandatperioden bemyndigade riksdagen Riksbanken att genom en reservtank, som kallas NAB, utöka resurserna för krishantering. Nu permanentas delar av detta.
Det föreslås att riksdagen bemyndigar Riksbanken att av egna medel betala det nödvändiga beloppet till IMF. I anslutning till den allmänna översynen av resurserna beslutade IMF att även se över stadgan. Det föreslås också att en stadgeändring ska godkännas som innebär att samtliga representanter i IMF:s exekutivstyrelse ska tillsättas genom val.
Ändringen innebär att likabehandlingen av medlemsländerna ökar, och det i sin tur bidrar till att öka IMF:s effektivitet och legitimitet. Utskottet tillstyrker höjningen av Sveriges kvot i IMF. Kvothöjningen innebär också att medlemsländernas kvotandelar i IMF anpassas till medlemsländernas betydelse och styrka i världsekonomin.
Detta är viktigt för IMF:s legitimitet och för medlemsländernas förtroende för IMF:s verksamhet. Det är en pågående debatt om IMF, dess rapporter och dess råd om ekonomiskpolitiska åtgärder. Detta kan man ha många synpunkter på, och det ska vi ha. Men dessa ska Sverige föra fram i det löpande arbetet och inte i frågan om kapital, stadgar och kvoter. Fru talman!
Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet.
Jörgen Hellman (S):
Internationella valutafonden skapades för att upprätthålla ekonomisk stabilitet i världen. IMF ska övervaka finans- och valutamarknaderna samt ge krediter till medlemsländer som befinner sig i kris. Det är viktigt att IMF har de resurser som krävs för att man ska kunna utföra sitt arbete. Sverige måste vara goda världsmedborgare och hjälpa till så att det finansiella blodomloppet fungerar.
Sedan vi gick med i IMF har det gjorts 15 översyner. Det är ingen nyhet. Vi är ett litet land med en mycket öppen ekonomi. Skulle inte betalningsströmmarna i världen fungera är vårt land mycket utsatt.
IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen, och därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att kunna hantera störningarna och kriserna i den globala ekonomin och i det internationella betalningssystemet. I den förra finanskrisens spår har vi under denna mandatperiod redan behandlat en utökning av den svenska kapitalinsatsen.
Vi har förändrat stadgar och andelar, och förra mandatperioden bemyndigade riksdagen Riksbanken att genom den så kallade reservtanken NAB utöka resurserna för krishantering.
Då som nu tillstyrker vi socialdemokrater Riksbankens förslag i framställningen om att riksdagen godkänner att Riksbanken ingår ett avtal om en kredit till IMF på ca 70 miljarder kronor. Den svenska krediten är en del av en större förstärkning av IMF:s utlåningsresurser som behövs för att säkra en eventuellt ökad kreditefterfrågan från de länder som har bekymmer i skuldkrisens Europa.
Det pågår en debatt som jag tycker är bra om IMF och som handlar om dess rapporter och dess råd om ekonomisk-politiska åtgärder. Vi socialdemokrater delar inte alltid IMF:s slutsatser, men detta ska Sverige föra fram i det löpande arbetet och inte när vi beslutar om kapital eller vilka länder som vi ska kunna låna ut till. Herr talman!
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Jörgen Hellman (S):
Alla nyfikna åhörare! Vi ska nu behandla SBAB:s revisionsrapport. Jag tänkte inte kommentera det som vi i utskottet har en samsyn om, utan jag kommer att fokusera på SBAB:s samhällsuppdrag. För oss socialdemokrater är SBAB ett viktigt bolag som vi anser ska vara kvar i statens ägo. Bolaget har haft stor betydelse, bland annat som prispressare på bolånemarknaden.
Vid en avyttring finns det en stor risk för att konkurrensen på bolånemarknaden minskar ännu mer, till stor nackdel för alla som har bolån. Det finns en tydlig samhällsnytta med att ha ett statligt ägt SBAB. Regeringen anser att SBAB inte har ett samhällsuppdrag. Socialdemokraterna delar inte regeringens syn på SBAB:s uppdrag.
SBAB har sedan bolaget bildades starkt bidragit till ökad konkurrens på framför allt bolånemarknaden. Bidraget till konkurrens och mångfald var ett av huvudskälen till att bolaget bildades. Finansutskottet har också tidigare uttalat att SBAB har ett uppdrag att bidra till mångfald och konkurrens, vilket bekräftas av riksdagen.
I finansutskottets betänkande 2008/09:FiU39 står: "SBAB har bl.a. ett uppdrag från staten att med utgångspunkt i sedvanlig företagsekonomisk målsättning och en effektiv organisation bidra till mångfald och konkurrens."
Sedan gäller det Riksrevisionens åsikt om mål för att SBAB ska bidra till mångfalden och konkurrensen på bolånemarknaden. Målet är inte närmare preciserat och heller inte utvärderat av ägaren. Ser man till utvecklingen på denna del av kreditmarknaden över det senaste decenniet verkar SBAB ha bidragit till vissa förändringar.
Under åren efter millennieskiftet bedrev SBAB en prispressarstrategi, vilket bidrog till att minska bankernas marginaler på bolån. SBAB var också först med att ta bort ränteskillnader i lån mellan bostadsrätter och villor.
På senare år är det svårare att utröna SBAB:s betydelse för bolånemarknadens funktionssätt, utöver att bolaget faktiskt är en aktör bland ett begränsat antal aktörer som finns på bolånemarknaden. Herr talman!
Utskottets tidigare uttalande samt skälen för bolagets bildande är svåra att tolka på annat sätt än att SBAB har ett samhällsuppdrag, även om detta inte framgår av bolagets styrdokument.
Jörgen Hellman (S):
Socialdemokraterna och Miljöpartiet har lämnat in ett särskilt yttrande när det gäller SBAB:s samhällsansvar. Vi ser det ungefär så här: Svenska bankers lönsamhet är ur ett internationellt perspektiv väldigt hög. De fyra svenska storbankerna hade år 2011 en sammanlagd vinst på 79,1 miljarder.
Året efter, 2012, hade storbankerna 86 miljarder i vinst. Det är en ökning med 9 procent jämfört med 2011. Det är en marknad med få aktörer där staten står mycket för risken, och vinsterna kammas hem på den privata marknaden.
Min fråga är: Ser inte Moderaterna att det finns ett utrymme för att SBAB ska ha ett samhällsuppdrag?
Jörgen Hellman (S):
Finansmarknadsminister Peter Norman sade till TT att bankernas vinstnivåer bör komma konsumenterna till del. De förslagen har vi inte sett i riksdagen än. Vi har avvaktat ganska länge för att se de förslagen. Vi kan se på SBAB:s avkastning. De ligger i linje med de internationella bolåneinstituten.
Vi socialdemokrater ser att SBAB har ett samhällsuppdrag. Bankmarknaden har utvecklats så här i Sverige: Det är det offentliga som står för risken, och vinsterna kammas hem på den privata marknaden. När kommer vi att få se förslagen om att vinstnivåerna ska komma konsumenterna till del?
Finns det inte utrymme för att Moderaterna ska ändra sin politik och kunna se SBAB som en viktig aktör på bolånemarknaden?
Jörgen Hellman (S):
Vi har ju lagt fram budgeten för att skapa nya jobb, inte för att minska antalet jobb. Huvudfrågan är ändå om ni kommer att vara beredda att regera med stöd av Sverigedemokraterna. Vi vill definitivt inte gå den vägen; vi vill ha en samarbetsregering med blocköverskridande överenskommelser. Men hur ser ni på detta? Kommer ni att regera med stöd av Sverigedemokraterna?
Jörgen Hellman (S):
Under debatten har det vid ett flertal tillfällen talats om nya skatter. Regeringen har tillsatt några utredningar som har kommit fram till förslag som nu remisshanteras och som sedan troligen blir regeringsförslag när man har sett över hur förslagen slår. Då kan vi diskutera om dessa skattehöjningar är orättvisa och så vidare.
I dag är huvudfrågan två budgetalternativ som står mot varandra. Det ena budgetalternativet innehåller en traditionell moderat budgetpolitik med sänkta skatter. Det står i tydlig kontrast mot regeringens politik, som satsar på välfärden.
Ni borde ha lärt er efter åtta år i majoritet att det inte skapas mer sysselsättning genom er enda medicin, sänkta skatter. Varför ändrar ni inte er skattesänkarpolitik? Den fungerade ju inte under era åtta år.
Jörgen Hellman (S):
Låt mig börja med 3:12-reglerna. Det har gjorts en utredning, och den ska ut på remiss. Sedan sker en beredning i Regeringskansliet innan förslagen kommer till riksdagen och vi får se vilka dessa förslag är. Jag kan konstatera att en sak som jag får mycket argumentation för är att man till exempel skulle kunna förenkla för generationsskifte och sådant.
Det är väldigt många frågor när det gäller företagsreglerna som behöver belysas och tittas på innan det blir ett förslag till kammaren. När det gäller hur man ska skapa jobb är en viktig del att satsa på arbetsmarknadspolitik och utbildningspolitik.
Vi kan i dag konstatera att det är en obalans i matchningen på arbetsmarknaden. Det är 100 000 jobb som inte blir tillsatta beroende på att förtagare, organisationer och offentlig sektor inte får tag på den person som passar för det jobbet. Det är klart att då måste en ansvarsfull regering tillsätta de medlen i utbildningspolitiken och arbetsmarknadspolitiken, och det gör denna regering.
Nu står budgetalternativ mot budgetalternativ. Ser vi på ert budgetalternativ ser vi inte de satsningarna för att förbättra matchningen. Ni har bara en enda medicin, och det är sänkta skatter.
Jörgen Hellman (S):
Tack för frågan, Larry Söder! Detta är ett förslag som en utredare har lagt fram, och det ska nu remissbehandlas. Regeringen är öppen för en dialog för att få ett bra förslag. Där finns remiss men även en möjlighet att partier emellan resonera om denna viktiga fråga.
Men det är som sagt inte detta vi behandlar i dagens betänkande, utan vi behandlar budgeten för Skattemyndigheten, Tullverket och Kronofogdemyndigheten. För att svara på frågan har utredningen kommit med ett förslag, som nu är ute på remiss. Nu ska det bli politiska diskussioner, och vi får hoppas att det kommer ett bra förslag till vår kammare när detta sedan ska beslutas i höstbudgeten. Herr talman!
Vi resonerar om utgiftsområdesbudgeten. Det är glädjande att Kristdemokraterna stöder satsningen på 15 miljoner kronor till Skattemyndigheten för 2017. Men jag är lite nyfiken på hur ni får ihop er ekonomi, Larry, med tanke på att ni i ert budgetalternativ minskar ramen med 40 877 000.
Jörgen Hellman (S):
Detta är en oerhört viktig fråga för företagarna och för Sveriges tillväxt. Det finns många delar i förslagen som remissinstanserna får fundera på och som vi sedan får utvärdera. Det ena är generationsväxlingen inom ett företag.
Det andra är de principer som funnits när det gäller att folk med väldigt höga löner i bolagen har växlat över från löner till utdelningar. Något man kan fundera på är hur man ska stimulera företagandet men inte skattetrixandet.
Detta är en viktig del i diskussionerna om 3:12-reglerna. Vi får se vad remissomgångarna beskriver och vad diskussionerna mellan partierna kan ge för att vi ska få bra spelregler för företagare, så att vi kan få tillväxt. Jag konstaterar att du inte hade något svar, Larry Söder.
Precis som regeringen satsar ni 15 miljoner på Skatteverket - det är väldigt bra för att motverka skatteflykt och skattefusk - men ni minskar anslaget med 40 877 000.
Jörgen Hellman (S):
Lotta Finstorp tar ofta upp att man ska utvärdera regeringens förslag. Om man utvärderar Lotta Finstorps tal kan man konstatera att hon sa att den tidigare regeringen gjorde 600 regelförenklingar. I Riksrevisionens rapport ser vi däremot att den borgerliga regeringen under sina år gjorde 19 regelförenklingar - inte 600 - beträffande den fråga vi nu debatterar.
Det är rätt uppenbart att regeringen arbetar med regelförenklingar, men oppositionen vill ha mer. Jag tycker att dagens debatt verkligen är aktuell. En av nyhetsrubrikerna i dag var "'Hjärnan' i miljardkupp spårlöst försvunnen". Man tror att det handlar om en film, men det gör det inte.
Det handlar i stället om pengar som svenska pensionssparare har lagt i en PPM-fond. Regler och kontroll behövs såklart på alla sätt.
Ni gjorde noll regelförenklingar 2010 och kan inte påstå att ni drev frågan då. Ni säger dock att ni gör det nu. Jag vill veta vilka slags regelförenklingar ni driver nu jämfört när ni satt i regeringsställning. Vill Moderaterna att fler via bankerna ska kunna gömma pengar i skatteparadis?
Jörgen Hellman (S):
Det är alltid roligt att debattera ekonomi och skattepolitik med Maria Malmer Stenergard. Vi kan konstatera att det går bra för Sverige. Vi har i dag EU:s högsta sysselsättningsgrad. Sedan regeringsskiftet har ytterligare 200 000 människor fått ett jobb. Ungdomsarbetslösheten är den lägsta på 13 år. Samtidigt minskar andelen som är beroende av våra försäkringssystem till den lägsta nivån på 30 år. Det går alltså bra i svensk ekonomi.
Utifrån detta har partierna formulerat sina vårmotioner och så vidare. Då föreslår Moderaterna skattesänkningar på totalt hela 26 miljarder kronor i sin vårmotion. Ni moderater säger i er retorik att de som tjänar mindre ska få mer. Men ni föreslår att skatten sänks mest för dem som har högst inkomst. Varför berättar ni inte att ni föreslår att skatten ska sänkas mer för dem som tjänar mest?