KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Plass (M):
Jag fick ungefär samma svar som jag hade förväntat mig. Jag kan säga att det som beskrevs kanske är Sverigedemokraternas arbetslinje. Det är definitivt inte Alliansens arbetslinje. Det svar som Sverigedemokraterna gav var inget svar. Skär ned på biståndspolitiken och ta bort jobbskatteavdraget, men det sades liksom inte riktigt hur. Och sedan ska regeringen återkomma.
Om man hakar på de rödgröna och har ett förslag, har man då ingen som helst mer konkret idé? Ni säger att ni är ansvarsfulla, om man är ansvarsfull på riktigt tycker jag faktiskt att man svarar på den frågan. Jag skulle vilja ställa en annan fråga.
Ni säger att det inte ska finnas ett jobbskatteavdrag utan att utrymmet ska gå till välfärden. Hur ska ni minska arbetslösheten och öka sysselsättningen i Sverige? Det vill jag gärna veta.
Maria Plass (M):
Jag vill först och främst peka på frågan om obligatorium eller inte, alltså den obligatoriska eller inte obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen, och vill då säga att det är Socialförsäkringsutredningen som utreder detta. Frågan bereds ju. Det håller på just nu.
Jag svarar inte på den frågan, för det vore att förekomma en utredning som jag själv inte sitter med i. Jag vet inte om Josefin Brink gör det eller inte, men jag sitter inte med där och jag kan inte förekomma utredningen. Däremot kan jag när det gäller ersättningen säga att vi inte i dagsläget har några tankar på att höja ersättningstaket. Däremot finns det något annat vi gör. Vi prioriterar att människor får jobb.
Vi tycker att det är oerhört viktigt att människor kommer i arbete. Det är för oss det viktigaste, och det nämnde jag i mitt anförande. För oss är det viktiga att människor kommer i jobb. Vi prioriterar den delen. Vi har dessutom fört och för en aktiv politik för just den delen.
Maria Plass (M):
Jag vidhåller när det gäller Socialförsäkringsutredningen att jag inte tänker föregå den. Däremot kan jag konstatera en sak. Det är att enligt SCB har vi drygt 200 000 fler personer sysselsatta. Det har skapats drygt 175 000 nya jobb.
Vi ser arbetslöshetsförsäkringen som en del i en helhet. Däremot kan jag också konstatera att Vänsterpartiet, som Josefin Brink representerar, har lagt fram oändligt många förslag. Det är jättebra att man lägger fram många förslag, men jag har inte sett någon som helst idé eller tanke på hur detta ska finansieras. : Jodå!) Det finns i alla fall inte med här hur man har tänkt sig, och jag kan inte ställa frågan.
Men jag utgår från att någonstans måste pengarna tas, och det brukar vara höjda skatter när Vänsterpartiet är med.
Maria Plass (M):
Jag har bara en liten kommentar. När Patrik Björck ställde sig i talarstolen tog det ungefär fem sekunder innan han sade ordet misslyckad två gånger. Jag noterade bara att det kom sex sju åtta gånger på någon minut. Kanske lite enahanda, men Patrik Björck brukar använda det ordet. Vi återvänder till a-kassan!
Som jag sade förut är arbetslöshetsförsäkringen en omställningsförsäkring mellan två jobb. Vi prioriterar att människor kommer i jobb framför att de blir kvar i arbetslöshetsförsäkringen. Det är vårt mål, som jag sade i mitt anförande. Vi prioriterar att lägga krutet på att människor kommer tillbaka i arbete. Det måste vara det mest väsentliga.
Målsättningen hos en person som blir arbetslös kan inte vara: Här ska jag vara kvar! Målsättningen är att komma tillbaka i arbete. Vi har vidtagit massor av olika åtgärder för att människor ska få arbete och för att de ska bli anställbara. Utbildning, som även Socialdemokraterna pratar om, är en del.
Att se till att personer slutför sin utbildning och att de får kompletterande utbildning är en del av ett stort paket. Att sänka arbetsgivaravgifterna för unga är ett sätt att få unga i arbete. Halveringen av restaurangmomsen har gett fler jobb. Jag tycker inte att det är ett misslyckande, som Patrik Björck ofta brukar säga.
Jag sade förut att vi hade fått fler sysselsatta, 213 000 personer fler sedan 2006. Vi har fått drygt 175 000 nya jobb. Är det att förakta? Är det ett misslyckande?
Maria Plass (M):
Jag har sagt det tidigare, och jag säger det igen: Det är en omställningsförsäkring mellan två jobb. Det är tydligen svårt att ta in den delen, trots att man själv pratar om en omställningsförsäkring. Vi vill rusta människor för att komma i arbete. Man ska inte ha en försäkring som gör att människor blir kvar i arbetslöshet.
Det måste vara så att man prioriterar att människor kommer tillbaka i arbete. Jag kan bara konstatera att jag inte hör några konkreta förslag från Socialdemokraterna mer än höjt tak och lägre medlemsavgifter. Det är tydligen lösningen på hela problematiken. Man plockar ut en liten bit och säger att om det bara blir högre ersättningstak har man löst hela arbetsmarknadspolitiken och hela den del som gör att människor är arbetslösa.
Det är inte så. Jag vet att människor prioriterar arbete framför att vara kvar i en arbetslöshetsförsäkring. Svenska folket vill jobba.
Maria Plass (M):
Jobbskatteavdraget har gett låg- och medelinkomsttagare mer pengar i plånboken. Det är också en drivkraft att arbeta. Vi har sagt att det just nu inte finns reformutrymme för ytterligare ett jobbskatteavdrag. Vi avvaktar med den biten. När det gäller dem som är inskrivna och är att betrakta som arbetslösa kan vi titta på ungdomsdelen.
Av dem som är inskrivna och säger att de är arbetslösa är 50 procent heltidsstuderande bland dem som är mellan 15 och 24 år. Är man 15 år går man i skolan. Förhoppningsvis slutför man också sin utbildning.
Man går också på gymnasiet, och förhoppningsvis slutför man även den utbildningen. Siffrorna inkluderar alltså också heltidsstuderande, vilket kan vara bra att ha med sig. Sverigedemokraterna och vi har inte samma inställning till invandring. Vi kan bara konstatera det. Vi ser att vi kan få in personer med hög kompetens. Det behövs kanske en bättre validering av deras kunskaper.
Det gäller att förhindra fördomar och dåliga attityder. Vi tycker att personer som kommer till Sverige ska ha kunskap. De kan få sfi-utbildning, och vi har en etableringsreform.
Maria Plass (M):
Nu blev det här en helt annan fråga än den a-kassefråga vi egentligen debatterar. När det gäller sysselsättningen brukar man dela upp den arbetsföra befolkningen i tre grupper: 15-24 år, 25-64 år och över 65 år. I samtliga tre grupper ökar sysselsättningen. Men den grupp som är mellan 25 och 64 år växer hela tiden.
När den växer påverkar det såklart hur det ser ut. Trots detta är det alltså 213 000 personer fler i sysselsättning nu. Jag sade i mitt anförande att den utmaning som vi har nu främst är att få unga och utrikes födda i arbete. Det är viktigt att dessa personer har ett arbete att gå till, och det ska vi hjälpa till med. Om de har ett arbete att gå till känner de en trygghet, och de känner sig behövda.
De kan bygga upp ett arbetsvillkor som gör att de kan komma in i arbetslöshetsförsäkringen. Det är ett prioriterat område för oss.
Maria Plass (M):
Först vill jag säga att jag tycker att det här är en bra proposition, för den stärker skyddet. Det tror jag att vi alla är överens om. Det som har styrt en del av det som står i betänkandet och i propositionen är ju EU-rätten.
Det är inte prövat, men om man gör en bedömning, bland annat utifrån detta meddelande, kommer det här inte att vara i enlighet med EU-rätten. Det är bland annat det som ligger till grund för detta. Det andra är att det måste finnas en proportion.
Om man nu ska utse en kontaktperson som ska teckna kollektivavtal och personen är här i två veckor, står det i proportion till att arbetsgivaren ska gå in och teckna kollektivavtal för arbetstagarna? Det är den biten som ligger bakom.
Jag tycker att vi har kommit en bra bit på väg, och det tror jag att Josefin Brink håller med om, när vi klubbar beslutet om anmälningsskyldighet och en kontaktperson är utsedd och anmäld och då också kommer att kunna finnas på plats. Det finns ju möjligheter - det är inte något förbud mot att teckna kollektivavtal. Det står inte.
Maria Plass (M):
Jag vill först och främst poängtera att vi måste skilja på denna proposition och detta betänkande. Det är självklart att vi inte tycker att det är okej med låga löner. Det är det som vi går fram med. Vi ska veta vilka som är här, och arbetstagarorganisationerna ska också få möjlighet att följa upp detta.
När det gäller lex Laval och utstationering vill jag ändå påminna om den utredning som pågår. Där har också Vänsterpartiet en representant. I denna utredning finns det stora möjligheter att framföra synpunkter. Utredningen har nyss påbörjats, och man håller på att bygga upp kunskap. Det är viktigt att ha den i botten när vi går in i diskussioner.
Man kan fundera på hur det skulle vara om vi hade en motsvarande situation och om vi så att säga bytte - som jag nämnde skickar även vi svenskar ut personal från Sverige - och hur vi skulle ställa oss och hur Vänsterpartiet skulle ställa sig till om man tvingades teckna kollektivavtal i andra länder. Jag kommer inte att ställa frågan. Men det kan vara något att ta med sig. Vi kan titta på de nordiska länderna.
Vi hänvisar ofta till den svenska modellen men även till den nordiska modellen. Varken Danmark eller Norge ställer krav på en behörig kontaktperson. Finland har en lite annorlunda situation. Vi följer alltså de nordiska grannländerna i detta fall.
Maria Plass (M):
Som jag sade i mitt anförande kan man utse en person som är anställd, men det kan också vara någon annan person som finns i Sverige. Skulle vi gå tillbaka till filiallagen, där det finns ett ursprung, var det till och med så att man skulle vara bosatt i Sverige. Det verkar lite överdrivet.
Det togs upp i en socialdemokratisk motion, där man kanske hade tagit i lite väl mycket. Jag tror att vi alla är ganska nöjda med att det här inte står att man ska vara bosatt i Sverige för att kunna vara kontaktperson. Allt som man försöker sträva efter för att få enkelhet skulle i så fall försvinna.
Precis som jag sade i replikskiftet med Josefin Brink är det inget förbud mot att teckna kollektivavtal. Det framställs gärna som att det skulle vara någon form av förbud för denna utländska arbetsgivare att göra det. Det är inte så. Men vi ställer inte det specifika kravet. Men det finns absolut möjlighet att göra det. Det vill jag verkligen poängtera.
Det är mycket viktigt att detta fungerar i praktiken och att det är enkelt. Det som jag tror att vi alla är överens om är att vi vill skydda arbetstagarna. Det har Johan Andersson också varit inne på. Att man har villkor som är bra för dem som jobbar här måste vara det som är viktigt för oss alla. Jag fick inget svar på min fråga om EU-rätten. Men EU-rätten är viktig i detta fall.
Frågan är vad som står högst i detta sammanhang om detta skulle strida mot EU-rätten.
Maria Plass (M):
Jag vill tacka finansministern för svaret. Det kanske inte gav de svar jag hade önskat, men jag tackar ändå. Finansministern hänvisar i sitt ganska korta svar till utredningen Skatt på dubbdäcksanvändning i tätort? som alltså redovisades den 31 mars i år. Precis som finansministern säger har utredningen kommit fram till att det för närvarande inte finns skäl att föreslå en skatt på dubbdäcksanvändning.
Det är på grund av att halterna av PM10, vilket är luftburna partiklar som är mindre än 10 mikrometer, har gått ned under de gränsvärden EU föreskriver. Detta gäller främst i Stockholm. Man har helt enkelt vidtagit andra åtgärder än förbud och skatter och ändå fått ned antalet överskridanden. Detta är mycket positivt, och det visar att det finns andra sätt än - vilket har föreslagits tidigare - förbud och nya skatter.
Utredaren anser dock även att det bör finnas en beredskap för överskridanden ifall dessa skulle öka. Utredningen har därför tagit fram ett förslag till en lag om skatt på dubbdäcksanvändning. Skatten skulle då tas ut för den som kör med dubbdäck i ett så kallat skattebelagt område, och det kan vara Stockholm, Göteborg, Södertälje eller Motala. Skatten skulle vara 2 000 kronor per år, alternativt 600 kronor per månad eller 50 kronor per dygn.
Detta skulle bli en skatt som slår hårt mot dem som tvingas använda bil, och särskilt mot dem som har små ekonomiska resurser. Många skulle då välja bort dubbdäck av ekonomiska skäl, vilket vore förödande ur trafiksäkerhetssynpunkt. På isiga vägar innebär det fler dödsolyckor. Finansministern hänvisar i sitt svar även till att en analys kommer att göras av de remissvar som kommer att komma in.
Jag har förstått att den kommer i slutet av augusti. Jag tolkar det som att det är remissvaren som kommer att avgöra om det blir skatt på dubbdäck eller ej, och det är lite grann "som man frågar får man svar". Vad jag har förstått är flertalet instanser - närmare bestämt 35 av 44 - landsting, kommuner eller annan offentlig verksamhet. Jag vill ställa frågan igen.
Överväger finansministern ändå att utifrån utredningens förslag lägga på ytterligare en skatt för de bilister som brukar dubbdäck?
Maria Plass (M):
Låt mig ge lite mer information om PM10 till finansministern och dem som eventuellt lyssnar. Det är PM10 som anses vara boven i dramat när det gäller framför allt dubbdäck. PM10 kan finnas helt naturligt, som vid ett vulkanutbrott eller en sandstorm - eller vid den skogsbrand vi hade i Västmanland, som genererade mycket PM10.
Det finns dock även processer som påverkar halten av PM10 i luften. Det gäller till exempel vedeldning eller om ett hus brinner, då det blir mycket PM10. Det gäller även gruvdrift och olika industrier, och bromsbeläggningarnas nötning på bromsbeläggen är en stor bov i dramat. Detta gör att det är spårvagnar, tåg och tunnelbana som skapar mycket höga partikelhalter.
Det sker genom slitage på hjul, räls, bromsar och strömavtagare. Ett tunnelbanetåg som bromsar in på T-centralen genererar högre partikelhalter än en bil som kör med dubbdäck. En femtedel av PM10 härrör från vägslitaget, vilket innebär att det inte bara är dubbdäcksförbud som får ned halterna.
I stället hjälper bland annat ordentlig städning av vägar och gator till. Jag ställer därför återigen den andra frågan jag ställt tidigare. Skulle finansministern ändå kunna tänka sig att gå så långt som finansministerns regeringskollegor föreslår och införa en skatt på dubbdäck - trots att det inte är bilisterna som orsakar de största PM10-utsläppen?
Maria Plass (M):
Jag vill ändå återgå till de riktade avgifterna och eventuella skatterna. Det riskerar nämligen helt enkelt att göra trafiksäkerheten till en fråga om ekonomi för dem som har minst pengar. Alla har dessutom inte möjlighet att åka kollektivt, hur mycket de än skulle vilja.
Jag vill också peka på den forskning och utveckling som pågår och att man nu tillverkar dubbdäck med färre men kanske effektivare - kan man kalla det - dubbar, för att minska vägslitaget. Man håller också noga koll på vad detta genererar i form av PM10.
Att driva på forskning och innovationer måste vara ett bättre sätt än att förbjuda eller beskatta dubbdäck, och där tror jag att vi alla är överens. Om det nu skulle bli så att man förbjuder dubbdäck hamnar man i stället i att man måste ösa ut vägsalt och sand på våra vägar och gator.
Därmed hoppas jag att finansministern tar till sig vanliga människors synpunkter, att hon inte straffar bilister och att hon sätter trafiksäkerheten främst.
Maria Plass (M):
Förra mandatperioden var både Ylva Johansson och jag ledamöter i arbetsmarknadsutskottet. I de diskussioner som vi hade då upplevde jag att vi hade en positiv samsyn om nyttan och fördelarna med egenanställning.
I svaret som arbetsmarknadsministern nu ger upplever jag att Ylva Johansson visserligen följer frågan men att hon är mer fokuserad på eventuella risker för att man kringgår anställningsskydd eller arbetsgivarens ansvar som arbetsgivare. Ansvar och rättigheter och skyldigheter för både arbetsgivare och arbetstagare är viktiga saker; det är vi helt överens om.
Likaså är regelförenkling, rådgivning och finansieringsinsatser viktiga. Men i det här fallet handlar det inte om personer som kanske i första hand går upp till Almi för att få finansiering. Det handlar om personer som kanske är arbetslösa, ungdomar, personer som kommer direkt från studier, utlandsfödda eller äldre. Där fokuserar man hellre på själva arbetet framför det administrativa.
Skillnaden i språkkunskaper kan vara en barriär, och nätverket saknas. Min fråga till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson är: Varför väljer arbetsmarknadsministern nu att inte komma med konkreta åtgärder som kan underlätta egenanställningar?
Maria Plass (M):
Egenanställningen är mycket bra, men det är inte speciellt känt som begrepp. Fler skulle behöva ta del av vad det egentligen innebär. Som jag tidigare sa kommer många egenanställda från arbetslöshet eller just avslutade studier.
Ett annat scenario kan vara att en person som kommer till Sverige har varit företagare i sitt eget hemland och har en önskan och en vilja att vara företagare även i Sverige, men upplever att regelverk, språk och administration är alltför svårt. Det som arbetsmarknadsministern tar upp i sitt svar gäller regelförenkling, finansiering och så vidare, men det är mer för traditionella företag.
Jag undrar: Vad avser arbetsmarknadsministern att göra för att fler ska få del av informationen om möjligheten till egenanställning?
Maria Plass (M):
Arbetsmarknadsministern säger att äldre är en resurs som bör tas till vara. Det är bra; där är vi överens. Men det är en sak att säga det. En annan sak är att mena det. En tredje sak är att agera utifrån det. Arbetsmarknadsministern pratar också om det höga arbetskraftsdeltagandet i Sverige i åldern 55-64 år. Jag skulle vilja tala om seniorerna i åldersgruppen 65-74 år.
100 000 fler seniorer är yrkesverksamma än 2006. Så är det mycket på grund av alliansregeringens politik för att få fler över 65 att stanna kvar i arbetslivet. Flera har valt att stanna kvar i sitt arbete, kanske på deltid. En del har startat företag. Andra arbetar i företag som Veteranpoolen eller liknande. Man kan om man trivs med att jobba.
För vissa handlar det om att bibehålla arbetsgemenskapen. För andra handlar det om att dryga ut pensionen, och det gäller kanske främst kvinnor. Regeringen vill nu återinföra den särskilda löneskatten, som kommer att slå hårt mot arbetande seniorer. Detta går helt emot och motverkar att fler behöver uppmuntras att arbeta längre.
Jag undrar: Varför väljer regeringen att öka beskattningen för de seniorer som väljer att arbeta längre och att göra det mindre lönsamt för egenföretagare att fortsätta arbeta efter 65 års ålder?
Maria Plass (M):
Regeringen talar gärna om sin jämställda och feministiska politik. Sysselsättningsgraden för kvinnor har ökat i Sverige under senare år, precis som Ylva Johansson var inne på tidigare. Även för gruppen 65-74 år har sysselsättningsgraden ökat, och särskilt stark har utvecklingen varit för kvinnor. Detta är bra både för den enskilda personen och för samhället.
Vi vet ju att fler i arbetskraften ska försörja en växande befolkning. Men kommer verkligen denna positiva utveckling att fortsätta så som arbetsmarknadsministern beskriver? Jag tvivlar på det. Jag tvivlar på att en ökad beskattning gör att fler jobbar.
Jag skulle vilja säga att det motverkar att fler jobbar. Trots sin feministiska och jämställda politik väljer regeringen att i sin budget lägga fram förslag som slår extra hårt mot kvinnor, till exempel genom en neddragning av RUT-avdraget men också genom den särskilda löneskatten på seniorer som väljer att arbeta längre.
Varför väljer regeringen att lägga fram förslag som helt motverkar den ökande sysselsättningsgraden bland kvinnor, till exempel för dem som har lägre inkomst från sin pension och som har en önskan om att få fortsätta arbeta?
Maria Plass (M):
När vi i dag debatterar skatteavtalet mellan Sverige och Storbritannien och Nordirland är det ett av många avtal som Sverige ingått med andra länder sedan 1920-talet. Det nya skatteavtalets syfte är främst att undvika dubbelbeskattning och förhindra skatteflykt beträffande skatter på inkomst och på kapitalvinst.
Ett viktigt syfte med skatteavtal är också att uppmuntra investeringar mellan de avtalsslutande länderna, vilket är viktigt för ett litet exportberoende land som Sverige. Det nu aktuella avtalet ersätter ett avtal från 1983. I regeringens proposition föreslås att riksdagen antar detta som en lag och, som brukligt är, att lagen ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer.
Avtalet ansluter nära till den modell som OECD rekommenderar för bilaterala skatteavtal. Det nya avtalet innebär bland annat förändringar av beskattning av pensioner, livräntor och liknande utbetalningar. Ändringen innebär att utbetalarstaten ges en mer långtgående beskattningsrätt än den som var i avtalet från 1983.
En övergångsbestämmelse gör det möjligt för den som omedelbart före avtalets ikraftträdande var mottagare av pension, livränta eller liknande att välja att fortsätta låta sig beskattas enligt de gamla reglerna. I de fall ett aktivt val inte görs tillämpas det nya avtalet på de aktuella inkomsterna. Herr talman! Det är en mycket kort sammanfattning av det betänkande som skatteutskottet tillstyrkt.
Maria Plass (M):
En sak kan vi vara överens om: De här skatteavtalen är viktiga för Sverige och för andra länder. Vad jag uppfattar har Sverigedemokraterna, bland annat i en tidigare debatt om en interpellation från Olle Felten, kritiserat samtliga regeringar under de senaste 15 åren för att det har varit för långsamt tempo och för att de skatteavtal som har slutits har varit för dåliga i jämförelse med andra länder.
Det är väldigt lätt att kritisera om man inte har ansvar. Den kritik som Sverigedemokraterna lutar sig mot är Svenskt Näringslivs rapport från 2014.
Det var förvisso så att Svenskt Näringsliv kritiserade regeringen i 2010 års rapport därför att regeringen inte var tillräcklig aktiv. Det kanske var befogat då.
Men i 2014 års rapport, där Svenskt Näringsliv har uppdaterat den gamla rapporten, säger man att "det är positivt att regeringen" - då pratar vi om alliansregeringen - "har tagit till sig av kritiken och intensifierat skatteavtalsförhandlingsarbetet". Man har alltså gått från att vara kritisk till att säga att man är positiv till det arbete som sker.
Det är klart att man kan vara kritisk och sedan ändra sig och vara positiv. Det tycker vi är bra. Samtidigt ska vi vara medvetna om att det är Svenskt Näringsliv som har skrivit rapporten, och de tar också åt sig en hel del av äran för detta. Jag vet inte i vilken takt Sverigedemokraterna har tänkt sig att regeringen ska arbeta med skatteavtalen.
Men det måste ändå vara en process som är ansvarsfull. När två länder ska vara överens kan det ta tid.
Maria Plass (M):
Frågan är: Vilken takt tycker Sverigedemokraterna att vi ska arbeta i? Det gäller i det här fallet den socialdemokratiska regeringen, som jag i och för sig inte ska stå här och försvara, men eftersom kritiken har riktats både mot socialdemokratiska regeringar och mot alliansregeringen är frågan: I vilken takt ska vi arbeta? Tycker Sverigedemokraterna att det är bättre att hetsa fram ett skatteavtal än att göra det på ett ansvarsfullt sätt? Informationsutbyte är också väsentligt.
Det handlar om de relevanta upplysningar som man ska ha i informationsutbytet. Men det ena utesluter inte det andra, och det pågår och har pågått ett arbete med att sluta fler avtal framåt. Det pågår ett arbete som Sverigedemokraterna väljer att kritisera utan att ha något riktigt svar på hur det ska gå till.
Jag vill också säga: För Sveriges del kommer initiativen till förhandlingar om nya skatteavtal oftast från företag eller industriella intresseorganisationer. Men de omförhandlingar av de avtal som redan finns är föranledda av ny lagstiftning antingen i Sverige eller i andra länder. Men jag återkommer till frågan: Hur har Sverigedemokraterna tänkt sig?
Ska man hetsa fram eller arbeta ansvarsfullt?