Marie Nordén (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Det är naturligtvis glädjande att ministern ser värdet av alla dessa frivilliga samhällsarbetare även om jag hade hoppats på ett mer konkret svar med konkreta förslag om just hur vi ska få fler att vilja jobba som frivilligarbetare i framtiden.
I dag gör tusentals människor ovärderliga insatser som kontaktpersoner, kontaktfamiljer, god man, förvaltare och stödfamiljer på uppdrag av kommunerna men också som lekmannaövervakare, häktes- och anstaltsbesökare och förtroendemän samt besökare på Statens institutionsstyrelses ungdomshem.
Det beräknas vara ca 100 000 personer som genom myndighetsuppdrag ger av sig själva och sin tid. De gör det som medmänniskor, och värdet av deras arbete är väldigt svårt att uppskatta ekonomiskt. Man har ändå beräknat att deras insatser, som de alltså utför på frivillig basis, tillsammans med andra frivilligarbetares, bland annat i kyrkan, motsvarar ungefär 10 000 årsanställningar.
Skulle inte de här människorna vara beredda att ta dessa uppdrag skulle samhället stå med en mycket större kostnad än i dag. Det handlar om insatser och stöd till barn, unga och vuxna med särskilda behov. Man har, precis som ministern sade i sitt svar, enligt lag rätt till den här hjälpen.
Det handlar om familjer och barn med särskilda behov, och många gånger om familjer med bara en förälder som behöver en kontaktfamilj och stödfamilj. Det handlar om personer som på grund av olika problem behöver en god man eller förvaltare och personer som med hjälp kan leva ett någorlunda aktivt liv för att det finns en medmänniska som avsätter tid och engagemang.
För oss som klarar det dagliga livet på egen hand kan det många gånger vara svårt att förstå vilken betydelse det stöd som en kontaktperson ger innebär och vilken skillnad det gör. För inte så länge sedan träffade jag frivilliga samhällsarbetare i Östersund. De kunde berätta för mig om deras arbete och om varför de känner att det de gör är så viktigt. De ser hela tiden konkreta resultat.
De kunde berätta om personer som med hjälp och stöd genom frivilliginsatser har lyckats vända på livet. De har lämnat socialbidragsberoendet bakom sig, fått ett jobb, ett aktivt liv och en ordnad ekonomi. Många gånger gör dessa människor insatser långt utöver vad samhället förväntar och kan kräva. Deras insatser är betydelsefulla inte bara för den enskilde individen som får hjälp utan för hela samhället.
För mig är dessa människor vardagshjältar. Vi vet att det behövs fler av dem. Kommunerna söker febrilt efter fler kontaktpersoner. Det är inte lätt att hitta förvaltare. Kontakt- och stödfamiljer behövs till allt fler barn och unga vuxna. Det är riktigt som ministern säger i sitt svar att engagemanget och viljan att göra en insats inte bottnar i ekonomiska ställningstaganden.
Den ersättning som ges täcker knappt de utgifter och den tid som uppdraget kräver. Det finns inga stora pengar att tjäna. Det är inte heller det som driver dem som har uppdraget. Det försvarar inte att de ekonomiska villkoren försämras. Nu höjs avdragsrätten från 1 000 kronor till 5 000 kronor. Det innebär att det blir en ökad beskattning med 100 kronor per månad. Det kommer inte att underlätta rekryteringen.
Många som i dag arbetar på uppdrag av kommunen funderar på om det är värt att fortsätta. Vi vill se fler som tar uppdrag. Borde vi inte underlätta rekryteringen av frivilligarbetare? Borde vi inte i stället förbättra de ekonomiska villkoren för dem som är beredda att göra en samhällsinsats?