Thomas Strand (S):
Jag vill inledningsvis säga att jag inte kommer att beröra avsnitten om lärarutbildningen och fler vägar till läraryrket. Dem överlåter jag med varm hand till min kollega Gunilla Svantorp att kommentera.
Jag ska fokusera på några viktiga grundprinciper som bör gälla för den högre utbildningen i Sverige, och det blir också kommentarer till några motioner.
Allra först vill jag säga tydligt och högt att den svenska högskoleutbildningen ska hålla den allra högsta kvaliteten. Jag tror att Christer Nylander känner sig nöjd när jag säger detta.
Den principen, att vi ska ha den högsta kvaliteten, får vi aldrig tumma på. Ytterst handlar det om ett medvetet förhållningssätt, att man har i ryggmärgen att det är kvalitet som ska prägla svensk högskoleutbildning.
Vi har nyligen tagit beslut om ett nytt kvalitetsutvärderingssystem som ska ge oss möjlighet att försäkra oss om att all utbildning håller hög kvalitet och att systemet också är kvalitetsdrivande.
Det behövs naturligtvis ekonomiska medel för att möjliggöra en ökad kvalitet, även om pengar inte alltid är hela lösningen.
Jag är glad över att regeringen nu avsätter 875 miljoner kronor under innevarande mandatperiod för att just stärka kvaliteten inom humaniora och samhällsvetenskap samt lärar- och förskollärarutbildningar. Det är bra, och det kommer att möjliggöra mer lärarledd undervisning.
Frågan om lärosätenas autonomi är en del i detta kvalitetsarbete. Det är lärosätena som ansvarar för att de utbildningar man erbjuder håller högsta kvalitet. Det behövs inte några större statliga organisationsförändringar av myndighetsstrukturen eller fler högskolestiftelser för att stärka autonomin.
Det handlar mer om tillit mellan regering, riksdag och lärosäten. Utbildningens och forskningens frihet är en viktig grundhållning som måste värnas och utvecklas på ett ansvarsfullt sätt av både politiken och akademin. Här skulle jag vilja ansluta till det Betty Malmberg sa. Autonomi för oss också in på frågan om det akademiska ledarskapet.
Det är oerhört viktigt att vi får möjlighet att utveckla det akademiska ledarskapet. Det är också viktigt att vi har balans när det gäller ledarskapet - balans mellan linjestyrning och den kollegiala styrningen. Frågan om kvalitet handlar också om ökad jämställdhet. Det är en mycket viktig fråga för regeringen.
Den satsning på jämställdhetsintegrering som regeringen har avsatt medel till, liksom den nationella expertgruppen för ökad jämställdhet i högskolan, är därför mycket välkommen. På samma sätt är regeringens ambition att utveckla internationaliseringen av den högre utbildningen en viktig kvalitetsfråga, liksom vikten av studenternas delaktighet och inflytande i utbildningen.
Ytterligare en kvalitetsfråga handlar om att få bort ofoget med de många visstidsanställningarna. I anslutning till kvalitetsfrågan vill jag också kommentera frågan om nuvarande resursfördelningssystem, som flera motioner tar upp. Två statliga utredningar har belyst frågan.
Den första utredningen kom 2005 och den andra 2007, men inga förslag om större systemförändringar kom under de åtta borgerliga regeringsåren. Nu är det flera aktörer som föreslår en översyn av det resursfördelningssystem som har gällt sedan 1993.
Jag kan personligen ansluta mig till den uppfattningen, men vi bör först invänta erfarenheten av de pilotmodeller som Vinnova just nu testar för lärosätenas samverkan med det omgivande samhället.
Moderaternas och Centerpartiets lite yrvakna intresse för denna fråga ska ställas i relief till att de inte under sin regeringstid drev denna fråga. Herr talman! Den andra viktiga grundprincipen för högre utbildning är dimensioneringen.
Alla som vill och har behörighet ska ges möjlighet att studera på en högskola eller ett universitet. Därför är det viktigt att bygga ut högskolan, precis som denna regering gör. Fram till 2019 tillkommer drygt 14 000 nya högskoleplatser. Det är strategiskt och viktigt.
I ett internationellt perspektiv måste vi se till att vi inte halkar efter andra länders kunskapsnivå. Den tidigare borgerliga regeringen visade inte något större intresse för att satsa på fler högskoleutbildade. Det duger inte om vi ska vara en ledande kunskapsnation.
I en alltmer hårdnande internationell konkurrens behöver vi många välutbildade personer. En breddad rekrytering är viktig för den högre utbildningen. Tyvärr kan jag konstatera att vi inte har kunnat se några större framsteg i denna fråga under den borgerliga regeringsperioden.
Fortfarande är det vanligare att barn till högskoleutbildade föräldrar studerar vidare än att ungdomar som inte har högskoleutbildade föräldrar gör det. Vi måste på ett bättre sätt ta vara på alla ungdomar, oavsett deras socioekonomiska bakgrund, och ge dem möjlighet till högre studier.
Vi måste också öppna för en större etnisk mångfald i högskolan. En breddad rekrytering handlar också om att locka fler unga män till högskolan. Universitets- och högskolerådet har rekommenderat att regeringen ser till att det finns en strategi på alla lärosäten för att just stärka den breddade rekryteringen.
Det är också en viktig kvalitetsfråga. En tredje grundprincip, som också handlar om kvalitet, gäller den högre utbildningens forskningsanknytning. Den måste utvecklas. Vi måste stärka länken mellan grundutbildning och forskning.
Det är ett förhållningssätt som ska prägla alla lärosäten. Man kan göra detta på flera olika sätt. Jag ska nämna två exempel som kan visa på vad vi borde göra. En första viktig åtgärd är att försäkra sig om att nya studenter redan i början av sina studier får möta en välmeriterad forskare.
Detta är vi inte så bra på i Sverige om vi jämför oss med andra länder, som USA. I gårdagens DN Debatt lyftes ett annat exempel fram som handlar om hur vi stärker länken mellan forskning och utbildning. Där pekade debattörerna på hur vi behöver stärka lärarutbildningen och lärarprofessionen genom en ökad forskningsanknytning.
En fjärde grundprincip handlar om den högre utbildningens tredje uppgift, att dela med sig av sin kunskap och samverka med det omgivande samhället. Därför är arbetslivsanknytningen viktig, och flera motioner tar ju upp denna fråga. Den är särskilt viktig när det handlar om professionsutbildningar, men jag tror att en tydlig koppling till arbetsmarknaden i all utbildning är något bra och behöver utvecklas.
I en motion behandlas frågan om högskoleanställdas mobilitet mellan lärosätena. Det är naturligtvis viktigt, men lika viktigt är att vi får en mobilitet för högskolelärare mellan akademi, företag och offentlig sektor. Forskningens meriteringssystem, liksom andra incitament, måste utvecklas så att denna mobilitet blir bättre.
En fråga som kan relateras till arbetslivsanknytningen är vikten av högre utbildning i hela landet, vilket Centerpartiet berör i en motion. Jag delar uppfattningen att tillgången till en högskola eller ett universitet är av avgörande betydelse för regioners attraktivitet.
Lärosäten blir på så sätt dynamiska tillväxtmotorer för företag och offentlig sektor. Det är bra att Centerpartiet markerar detta, och jag välkomnar det. Tyvärr var er röst om detta inte lika stark under er tid i regeringen. Men välkomna att driva denna fråga, för det är en fråga som är viktig för nuvarande regering.
Slutligen vill jag lyfta fram en femte grundprincip: Den högre utbildningen stärker det livslånga lärandet. Vi måste ge utökade möjligheter för människor att ta del av fristående kurser och distansutbildning, så att man kan kombinera en yrkesanställning med möjligheten till kompetensutveckling.
Digitaliseringen öppnar här nya möjligheter. Jag är övertygad om att den kommer att förändra vårt samhälle och ge möjlighet till utbildning på ett annat och rikare sätt. Jag tror också att MOOC, alltså massive open online courses, är en framtidsväg.
Detta kan utveckla lärosätenas utbildningsutbud och samtidigt stärka det livslånga lärandet. Några motionärer pekar på vikten av att lärosäten samarbetar med kommunala lärcentrum genom att förlägga utbildningar på sådana lärcentrum. Jag tror att detta är en viktig fråga.
Det är bra att man kan utveckla samarbetet mellan lärosäten och kommunala lärcentrum. Det stärker också det livslånga lärandet. Herr talman!
Efter Labours makttillträde 1997 sa Tony Blair följande: Min regerings tre prioriteringar är utbildning, utbildning och utbildning. Vår nuvarande regering har samma inställning.
Den högre utbildningen och all utbildning är högt prioriterad. Det är så vi bygger Sverige starkt. Det är så vi skapar nya jobb, och det är så vi utvecklar välfärden. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på alla reservationer.