Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Nu fick till och med Isak From Skapande skola att låta närmast som ett problem. Vi kan stå här och bolla siffror om hur många procent hit och hur många procent dit; jag vet inte om de som läser protokollet blir så mycket klokare av detta.
Vad jag kan konstatera är att när vi valde att introducera den här satsningen - som är en riktig satsning och inte bara något temaår som Socialdemokraterna var inne på under sin senaste regeringsperiod - så var det något långsiktigt, någonting konkret och handfast.
Vad som var uppenbart redan då var att det här som ska vara tydligt, det vill säga att konst, kultur, estetiska lärprocesser ska vara en del i skolans arbete, förvisso var det så i många skolor, men i många skolor var det det inte. Den här satsningen är alltså otroligt viktig. Jag kommer att komma in på varför den är viktig också.
För att det här inte bara skulle bli pengar ut i tomma intet var det viktigt, och det tror jag också att Isak From vet, att skolorna skulle göra upp handlingsplaner. Det måste vara något som är mätbart, det måste vara konkret, man ska kunna arbeta med lärare över olika discipliner och det måste framför allt finnas kontakter utanför skolans värld. Det här fanns inte tidigare. En del skolor fick relativt lätt ihop en väl fungerande handlingsplan.
Andra skolor fick det inte. Det dröjde ett och ibland två år, och det är illa nog, men utan de här stimulansmedlen hade detta arbete kanske aldrig kommit i gång utan fortsatt att bäras, som det var tidigare, av några lokala eldsjälar som kanske inte fick det stöd som de hade förtjänat.
Nu finns den här möjligheten, och likt i den debatt vi hade nyss om idrott är en viktig och rolig del i att vara minister att man får resa runt i landet och se hur de reformer som vi har jobbat fram fungerar i verkligheten. Jag har sett så många positiva exempel just på hur Skapande skola används lokalt.
Jag har också tyvärr kunnat se, framför allt första året när jag var ute, hur lite samverkan det var mellan olika verksamheter, hur man ofta bland skolorna inte hade en aning om vad kommunerna faktiskt erbjöd, trots att det i någon mening är samma påse och samma budget. Man tog inte till sig de möjligheter som fanns, men det sker i dag. Vad som också har varit viktigt är att få med elevernas eget perspektiv.
Det kan ses som en parallell till många andra frågor som rör barn- och ungdomskultur, exempelvis nedläggningar av ungdomsgårdar, som ofta är en följd av att man inte har frågat barnen själva vad de vill ha. Till slut blir det någonting som barnen inte är intresserade av. Men vad tycker de är viktigt? Vad har de lärt sig av det här? Vad kan de skicka vidare till de elever som kommer efter?
Det här ska ju vara något som också är till glädje och ska stimulera fantasin och kreativiteten och göra att lärandet i sig inte bara blir effektivare utan också mycket roligare. Det är därför som en koppling som dans och matematik är så otroligt intressant.
Det visar också, om Isak From har läst de delarna av Kulturrådets rapport, vad det här har betytt för eleverna själva: en ökad självkänsla, självständighet och en tilltro till att man faktiskt kan och att det blir roligare att gå i skolan. Sedan är det så att det här inte ska vara någon grädde på moset. Som någon person har sagt ska det vara jäst i degen.
Det ska vara ett hjälpmedel för lärarna att introducera film i samhällskunskapen, drama i historieämnet, författarbesök i svenska och andra språkämnen och musik i språk, och det är det som också nu sker.