Roland Utbult (KD):
Först vill jag yrka bifall till reservationerna 10 och 13. Vi vet att idrotten och idrottsrörelsen har stor betydelse i samhället. Det finns ett stort antal utövare, ideellt arbetande och andra engagerade människor i Sverige. Det finns också ett omfattande intresse för idrott som underhållning.
Vi har ju nyss haft ett vinter-OS i Pyeongchang med riktigt bra resultat för Sverige: 14 medaljer - sju guld, sex silver och ett brons. Vi gläder oss och talar gärna i vi-form: Det gjorde vi bra, eller hur? Snart kommer också Paralympics, som vi hört här. Det blir också intressant att följa.
Jag är själv idrottsnörd och ser bland annat fotboll som konst. Det kanske inte alla här håller med om; jag vet inte. Det finns både bra och dålig konst, eller hur? Det sociala värdet av idrotten handlar bland annat om positiva effekter på hälsan, minskad ungdomskriminalitet, ett omfattande ideellt arbete och regional utveckling och upprustning.
Herr talman! Det finns många exempel på hur ensamkommande barn och ungdomar kommit in i samhället genom idrotten. I tidningen Smålänningen berättas om en aktivitet i Ljungby.
Där insåg Ensamkommandes förbund att idrotten kunde vara en väg in i samhället och dessutom göra vardagen uthärdlig, så de ordnade en fotbollsturnering i Sunnerbohallen. Alla älskar ju fotboll, säger Amir Akbari och Amin Verhadi.
Vi har många som spelar fotboll i olika klubbar men också personer som bara tycker det är kul. Alla kom hit i morse, så vi delade upp i lag, berättar de och fortsätter: Många ensamkommande älskar fotboll men kan inte spela i inomhuscuper eftersom de saknar uppehållstillstånd.
Därför arrangerade vi den här turneringen, så att alla kunde ha roligt. Framför ganska välfyllda läktare i Sunnerbohallen spelades många matcher av hög kvalitet. Under de senaste åren har ett stort antal ensamkommande flyktingbarn och ungdomar kommit till Sverige.
Idrotten är universell, och många av de nyanlända har idrottsbakgrund från hemlandet och är duktiga på sin sport. En plats i det lokala idrottslaget är därför för många en väg in i samhället. I föreningen får man sociala kontakter, lär sig förstå kulturella mönster, övar på språk och utvecklar sin identitet.
Vi menar från allianspartierna att regeringen därför bör ta initiativ till en analys av detta arbete och återkomma med förslag om hur samhället i stort ytterligare kan stötta föreningar som arbetar med integration. Herr talman!
Jag ingick i kulturutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp som lämnade in en rapport i april förra året under namnet Statens idrottspolitiska mål - en uppföljning med inriktning på barn och ungdomar . Den handlar alltså framför allt om barnperspektivet.
Enligt gruppens mening behöver bidragen till idrotten utformas på ett sätt som säkerställer att endast barn- och ungdomsidrott som bedrivs ur ett barnrättsperspektiv får bidrag. Det låter ju logiskt, eller hur? Den aktuella ministern lovade under en interpellationsdebatt att bevaka detta framöver.
Vi lovar från Alliansens sida att bevaka hur ministern följer upp det. Herr talman! Med en dåres envishet vill jag ta upp ett ämne som jag redan tagit upp några gånger här, nämligen fritidspengen. Saila Quicklund nämnde den.
Fritidspengen uppgick till 3 000 kronor till barn i klass 4-9 med svag familjeekonomi - de hade haft försörjningsstöd, eller socialbidrag som det hette förr, under sex månader av de senaste tolv månaderna.
De fick fritidspeng för att kunna vara med på en aktivitet: idrott, kulturskola eller liknande. Varför tar regeringen bort detta? Fritidspeng fanns under allianstiden. Det användes av ett antal kommuner. Fritidspengen kom barn som lever i socioekonomiska svårigheter till del.
Jag förstår inte hur regeringen kan vara så hjärtlös och ta bort en så viktig sak som fritidspengen. Jag tror att det finns ett antal personer på regeringssidan som håller med mig. Herr talman! Till sist vill jag säga några ord om folkbildning och om folkhögskolornas och studieförbundens viktiga roll.
För tids vinnande ska jag nöja mig med att bara nämna lite grann om hur viktig folkhögskolan är för ungdomar. Man talar om en andra chans. Jag tycker att det är ett fint uttryck. Man kan få en andra chans. När man har tappat glöden och intresset för skolan kan man komma in på folkhögskolan och få en nytändning.
Det skulle kunna betyda väldigt mycket. Studieförbunden har jag en personlig upplevelse av i min utbildningsresa, där jag så småningom blev lärare. Studieförbundens och folkhögskolornas viktiga roll understryker vi kristdemokrater med ett riktigt kraftigt understreck.