KBLab/rixvox huggingface dataset:
Solveig Zander (C):
Jag tycker att den här frågan är viktig, för den belyser landsbygden, och den belyser landsbygdens krav på att få en bra service. Det konstiga med den myndighet vi nu pratar om, Försäkringskassan, är att de inte har anpassat sin organisation efter den nya tiden. Vi vet ju att vi hade bankkontor ute i varenda liten by för några år sedan.
Då kan man säga att på 20 år har man förändrat den servicen och tycker att man har fått det mycket bättre nu jämfört med när bankkontoren stängde kl. 15 och man inte hade någon möjlighet att få kvalificerad hjälp. Nu håller Försäkringskassan på att förändra sin organisation så att den bättre ska svara upp mot de behov man har i framtiden, och det är viktigt.
Jag har själv varit ute i mitt eget län och bland annat pratat med chefen för Försäkringskassan. Eva Maria Magnusson heter hon, och hon har sagt att det inte är så enkelt. Det tar ett tag att göra den här förändringen.
Jag har sett i kommunerna i mitt eget län att det sakta men säkert börjar byggas upp en bättre, tydligare och mer tillgänglig försäkringskassa i de här kommunerna än vad som har funnits förut.
Det viktigaste av allt är faktiskt att Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen och kommunerna jobbar ihop och sitter på samma ställe, för det är precis det som vi har efterlyst. Det måste också vara någonting som interpellanten tycker är bra i det här sammanhanget, nämligen att man inte ska behöva springa till olika kontor, utan att man ska kunna gå till ett och samma ställe och få de upplysningar man behöver.
Människan är ju inte indelad i små fack. Man är ju berörd av alla de här myndigheternas omsorger. Det var 40 olika bidrag eller något sådant som Försäkringskassan hade att svara upp emot, och det klarar man inte av på de små kontor som fanns ute i kommunerna.
Därför ska man nu få möjlighet till specialiseringar på ett 90-tal ställen i landet där man också får de svårare ärendena. Det är ju viktigt att de får hjälp - det har vi diskuterat förut. Där ska man få möjlighet att få en personlig handläggare som kan sin uppgift på ett annat sätt än som har varit möjligt på de här små kontoren.
Jag kan lova interpellanten att jag ska följa det här med stor noggrannhet precis som vår minister gör från regeringshåll, för det här är viktigt. Här har vi en skyldighet att hjälpas åt allihop och att i våra kommuner se till att man får en möjlighet att få kontakt på hemmaplan. Det behöver inte minst våra pensionärer.
Vi har ju hört att de fortfarande har behov av att få hjälp med att fylla i bostadstilläggsblanketter. Det är väl en sak som är viktig. Innan 2008 är slut ska vi nog se till att det mesta av de saker som inte är lösta i dag kommer att vara lösta.
Solveig Zander (C):
Det är en oerhört intressant interpellation vi fått på vårt bord i dag, och jag vill därför tacka Gunvor G Ericson för att hon ställt den. Det är viktiga saker som tas upp i interpellationen. Att det är förseningar i utbetalningarna känner vi alla till. Vi undrar dock vad alla dessa förseningar beror på.
Vår minister har inte haft tid att besöka vartenda försäkringskassekontor, men vi riksdagsledamöter har gjort många studiebesök, vill jag påstå. Av Försäkringskassan i mitt hemlän, som jag besökte sent i höstas, fick jag veta att de försenade utbetalningarna bland annat berodde på att man inte fick in alla handlingar i tid.
Det kan man varken belasta ministern eller Försäkringskassans generaldirektör för, och inte heller Försäkringskassans personal. Förseningarna beror på alla de parter som är inblandade i processen med att lämna in handlingar till Försäkringskassan.
Dessutom är det viktigt att titta på beslutet att göra en omorganisation av Försäkringskassan; den var nödvändig eftersom det inte fungerande tidigare. När man beslutade att genomföra processen kan man nog säga att man valde fel process. Att rätta till någonting som redan har startat är svårare än att vara med från början.
Det är oerhört viktigt att vi inser det. När vi fått information av generaldirektören om hur det går med omorganisationen har vi fått höra att det fortskrider och att det är positivt.
Den första information jag som ny riksdagsledamot, liksom de övriga ledamöterna i utskottet, fick av Försäkringskassan var en redogörelse för hur de tänkt sig att det hela skulle gå till och vad de hade för planer när det gällde resultatet. Det lät väldigt bra. Vi fick informationen senhösten 2006.
Det fanns alltså ingen anledning för mig, eller ens för ministern, att då reagera på att någonting skulle ändras, och uppenbarligen inte heller för oppositionen; de sade nämligen ingenting då. Jag som riksdagsledamot tror på ledningen för Försäkringskassan när de redovisar för mig hur utvecklingen fortskrider.
Det är angeläget att påminna om att generaldirektören besökt utskottet vid flera tillfällen och att vi, inte minst jag, då ställt frågor om varför det inte finns lokalkontor i varje kommun, vilket man sagt ska finnas. Nu börjar de bli klara och komma till stånd. Det kommer att underlätta hanteringen när människor har möjlighet att personligen besöka kontoret och få hjälp.
Då kommer också tiden för handläggning att minska. Gunvor G Ericson har även tagit upp frågan om att man ska kunna få ersättning när myndigheten gör fel. Jag tycker att det är bra att detta tas upp och hoppas verkligen att det ska bli möjligt. Jag undrar dock hur Gunvor G Ericson tycker att det ska gå till. Jag skulle vilja höra om de funderat på något förslag.
Slutligen vill jag nämna att i Gunvor G Ericsons interpellation sägs att 1 774 klagomål rörande handläggningen av ärenden kommit in. Samtidigt vet vi att det varje år sker 60 miljoner utbetalningar från Försäkringskassan. Det betyder att man klagar på 0,03 procent av alla ärendena.
Solveig Zander (C):
Diskussionen rör handläggningstider, och vi har hört oerhört många säga att dessa sena utbetalningar accepterar vi inte. Då ställer jag mig frågan: Om vi hade haft en kontrollmyndighet som hade studerat detta, hade det då sett annorlunda ut?
Förmodligen hade det gjort det, men det hade den förra regeringen, som ministern sade, inte tänkt på. Alltså finns det ingen kontrollmyndighet. Den kommer inte att träda i kraft förrän vid halvårsskiftet detta år - tack vare den nuvarande regeringen.
Men det är historia, och det får man inte säga, även om det i det här sammanhanget har en oerhört vital betydelse att vi får en kontrollmyndighet till Försäkringskassan. Det andra är att man inte får införa nya reformer för att man gör en omorganisation inom myndigheten.
Nej - det vi skulle ha gjort, säger oppositionen, är att låta det vara som förut eller tillsätta en socialförsäkringsutredning. Då undrar jag: Hade vi haft de minskade sjuktalen som faktiskt är nu och som fortsätter att minska om vi inte hade genomfört den sjukvårdsreform vi har nu utan bara en socialförsäkringsutredning?
Hade antalet förtidspensionerade fortsatt att minska, vilket det gör nu? Det tycker jag att man ska ta sig en funderare på. Dessutom har jag ställt en fråga till Gunvor G Ericson och också till Kalle Larsson. Har ni något förslag på hur det skulle gå till med den här räntan eller skadeståndet?
Ni förefaller ju ha tänkt på det oerhört mycket, men det är lätt att säga och svårt att komma med konkreta förslag.
Solveig Zander (C):
Mikael Oscarsson har som sagt skrivit en mycket bra interpellation. Det gäller väl att inleda det här anförandet med att säga att jag verkligen är lokalpatriot i det här sammanhanget. Jag har ju mitt hemvist i Enköping, Sveriges närmaste stad.
Men i det här sammanhanget vill inte jag att Enköping ånyo ska bli vinnare i en försvarsproposition och en försvarsförändring. Jag vill, precis som Mikael sade, att det ska handla om Sveriges bästa i det här sammanhanget. Det är oerhört viktigt att poängtera.
Därför har jag fem konkreta frågor som jag skulle vilja ställa till försvarsministern och som handlar om Uppsala garnisons framtid. Den första handlar om den försvarsproposition som vi ska ta ställning till och som kommer i mars.
Uppfattade jag det rätt när försvarsministern sade att den ska vara en inriktning av försvaret och inte i detalj gå in på hur, var och när angående vad man ska göra med de olika garnisonerna eller grenarna? Det handlar alltså inte om att förändra Uppsala garnison, utan det skulle vara en inriktning av hela försvaret.
Den andra är: Om man nu flyttar verksamheten eller lägger ned den och bygger upp den på andra ställen, vilket man har gjort flera gånger när det gäller flyget, tycker jag som ansvarsfull skattebetalare och riksdagsledamot att vi måste titta på pengarna. Det är ett huvudlöst slöseri att hålla på och bygga nya lokaler och nya anläggningar.
Därför undrar jag: Vad kostar en flytt av Uppsala till Enköping?
Den tredje frågan gäller den artikel som våra partiledare skrev i Dagens Nyheter i september där de tydligt slog fast att grundorganisationen i försvaret ska ligga fast under den här mandatperioden. Stämmer det? Då kommer jag in på min fjärde fråga.
Vad jag har förstått, och precis som Mats Berglind sade här, förväntar sig Uppsala garnison att få direktiv från försvarsledningen om hur Uppsala garnison ska kunna förbereda en nedläggning.
Man skulle alltså, om jag har förstått det hela rätt, kunna fasa ut Uppsala garnison köksvägen, om man säger så, innan vi har fattat något beslut här i riksdagen. Om jag förstår det hela rätt måste vi, om det ska hända något med Uppsala garnison, endera fatta beslut i regeringen eller här i riksdagen. Har jag uppfattat det rätt?
Den femte frågan handlar om detta: Om det nu är så att vi måste fatta beslut här i riksdagen eller i regeringen betyder det att det kommer att ta en längre tid än när vi ska besluta om inriktningspropositionen.
Då förstår jag att då kan försvarsministern och alla andra som är inblandade i detta ha god tid på sig att inse betydelsen av att man får bevara flyget i Uppsala för att försvara huvudstaden, riksdag, regering och kungamakten. Det är oerhört viktigt.
Solveig Zander (C):
Det har varit en intressant debatt, och det har varit mycket intressant att lyssna på försvarsministern. Jag tycker att vi får tvetydiga svar på de frågor vi har ställt. Att flytta delar av flyget till Västerås eller Skavsta - inte blir det samma sak som det är i Uppsala. Det är ju helt klart.
De flygfälten har inte alls samma funktion som de i Uppsala har. Det kan vi lugnt vara överens om. Det skedde en omorganisation av försvaret i början av 2000-talet, 2004 tror jag att det var. Det väckte oerhört upprörda känslor i vårt land. Det börjar lägga sig nu.
Varför då oroa igen med att ha en diskussion om att vissa verksamheter kan läggas ned utan att vi i riksdagen eller i regeringen får vara med och ta den debatten och fatta de besluten?
Om det nu är så att försvarsledningen själv får bestämma över vissa saker som har att göra med att flyget ska förändras i Uppsala måste jag ju ställa frågan: Vad kan försvarsministern göra åt den saken så att vi får vara med och tycka till om det? Det har ju oerhört stor betydelse för oss.
Jag har besökt flyget i Uppsala vid ett par tillfällen. Varje gång jag har varit där har jag blivit mer och mer övertygad om att det fyller en oerhört viktig funktion för Sverige. När det gör det måste vi i vår riksdag också få vara med och tycka till om det ska förändras. Vad kan försvarsministern göra för att möjliggöra detta?
Solveig Zander (C):
Det här är en otroligt viktig fråga, precis som Mikael Oscarsson sade. Jag har haft mycket kontakt med kommunalrådet uppe i Heby, som ser det här som ett oerhört stort problem. Det är ett problem för befolkningen som bor i området. Det är stressrelaterat; man måste smörja in sina barn med myggmedel så fort de ska gå ut - om de över huvud taget kan gå ut.
Som förälder är man rädd för att de små barnen ska få sjukdomar via detta. Det är oerhört oroande. Som miljöministern vet gäller detta också näringslivet en hel del.
Ett av problemen är, som jag har förstått det, att frågan dels hanteras av Näringsdepartementet och näringslivssidan, dels av miljöministern och Miljödepartementet. Det är det som gör att det förmodligen är svårt att komma fram till en lösning på frågan - det här har att göra med båda områdena.
Näringslivsdelen är viktig. Östa camping, till exempel, ligger i nära anslutning till området. Campingen har varit stängd i flera år beroende på att människor inte har velat vara där. Man har inte kunnat ligga ute och sola, och man har inte kunnat bo på campingen. Det här är ett oerhört vackert område, och detta betyder att näringsidkarna är oerhört bekymrade.
De vill ha ett besked nu. Annars vill ingen arrendera campingen och öppna den igen, för det är omöjligt. Det gäller över huvud taget servicen på orten, som är beroende av att få ett besked.
När det gäller själva området som sådant får man dubbla besked från Kemikalieinspektionen och Naturvårdsverket om huruvida det ska sprutas eller inte och om det är farligt eller inte. Precis som miljöministern sade har Kemikalieinspektionen sagt att det ska vara möjligt att använda sig av det här medlet.
Jag undrar nu hur lång tid man kan förvänta sig att det tar innan man får ett beslut. Det är precis som miljöministern sade; det räcker för i år. Men hur man hanterar frågan i år beror på vilket långsiktigt besked man får.
Precis som Mikael Oscarsson sade är det här angeläget, för det är ju nu man ska börja spruta om det ska ge någon effekt. Ett besked inom en mycket snar framtid vore oerhört väsentligt. Jag skulle vilja höra vad miljöministern har att säga i den frågan.
Solveig Zander (C):
Jag uppskattar miljöministerns positiva attityd i den här frågan. Om jag förstod det hela rätt sade ministern: Jag är övertygad om att man kan hitta den lösning som behövs. Jag uppfattar det som en positiv antydan om vad resultatet kommer att bli. Jag vet att det här också förekommer på flera andra ställen i landet, inte på så många men på ett par ställen.
Min undran är då: Blir det här ett generellt beslut som kommer att gälla för övriga delar av Sverige som också har de här behoven eller kommer man att få ett beslut för varje område? Jag antar att det kan ha betydelse framöver. Min fråga till ministern är: När man får det här beslutet, kommer det då att bli ett beslut som gäller för en tid framöver?
Eller kommer det att bli en tidsbegränsning så att det kommer att gälla i några år? Då kommer problemet tillbaka om fem år, om det är den tidsperioden som gäller. Blir det här ett generellt beslut för övriga delar av landet? Är det ett generellt beslut för avsevärd tid för Hebys och södra Dalälvens del?
Solveig Zander (C):
Innan jag svarar på frågorna måste jag säga att jag tycker att det var sjyst av Veronica Palm att be om ursäkt. Det hedrar dig, måste jag i ärlighetens namn säga. Det var bra gjort. Självklart ska jag svara på frågorna.
När Karin Laan läste upp vilka myndigheter vi var skyldiga att höra, vilket vi också gjorde, motsatte vi oss väl inte på något sätt att de skulle bjudas in.
Däremot tyckte vi inte från allianspartiernas sida att det var angeläget och inte heller bra för reformen om vi hörde alla de instanser som ni tyckte att vi skulle höra.
Det hade ju inneburit att vi hade fått dra ut på tiden för reformens lagakraftvinnande. Eftersom vi nu så tydligt och klart har sagt att det är vår skyldighet att så fort som möjligt rätta till det här har vi mycket noggrant hört de tre remissinstanserna.
Om jag nu ska svara på Veronica Palms frågor börjar jag med den som jag skrev ned med största bokstäver, nämligen resurser till Försäkringskassan. Som Veronica Palm känner till, herr talman, har vi under de här tre åren skjutit till pengar under årens gång, inte bara en gång när det har varit budgettilldelning, för vi har sett att det har behövts.
Vad jag förstått är inte vår avsikt att inte skjuta till pengar om det blir nödvändigt igen.
Solveig Zander (C):
Alliansregeringen har lyssnat på vad myndigheten själv, Försäkringskassan, har äskat om att få i bidrag, och det har de fått.
Och de har byggt sina antaganden på - och jag misstror inte myndigheten i det sammanhanget - att deras åtgärder, omorganisation etcetera, skulle innebära att de behövde mindre pengar.
Det visade sig för dem och för oss alla att omorganisationen har tagit mycket längre tid och inneburit kostnader som de inte trodde skulle uppkomma. Det är när de har slagit larm om det som vi har tillskjutit pengar. Det är inte så att vi har dragit in några pengar som de själva har sagt att de skulle vilja ha.
Tvärtom var det så att när de begärde att få pengar fick de dessutom mer än de begärde. Enligt Försäkringskassans ordförande, som jag förmodar är en av Veronica Palms partikamrater, hade han aldrig tidigare varit med om att de fått mer pengar än de hade äskat om.
Och han har ju haft hand om pengar på andra ställen än på Försäkringskassan. Dessutom vet vi att IT-verksamheten på Försäkringskassan har kostat oerhört mycket pengar och varit ett problem för Försäkringskassan. Och det är ingenting som kan tillskrivas alliansregeringen.
Solveig Zander (C):
Vi tolkar som sagt det som står skrivet svart på vitt olika, Gunvor G Ericson. Ni säger backa tillbaka. Ja, man kan ju tänka nytt fast man backar tillbaka, men att backa tillbaka för mig är att gå bakåt åt det håll man var tidigare. Man kanske kan backa åt sidan, men ni säger backa tillbaka.
Jag vidhåller att det inte är det människor i vårt avlånga land vill. Det är inte heller det som vi i alliansen vill. Vi vill inte tillbaka till när människor var tvungna att vara sjukskrivna och inte fick hjälp. Gunvor G Ericson säger att vi ska kasta ut sjuka personer i arbetslöshet.
Så är det inte. Människor som har arbetsförmåga ska personligen komma till introduktionsprogrammet på Arbetsförmedlingen. Man ska få en personlig coach som ska hjälpa till att fundera ut vad man själv kan tänka sig att jobba med.
Man kommer att få möjligheter att se vad man kan jobba med. Det blir arbetsförmågebedömning på många olika sätt. Man får möjligheter att praktiskt pröva vilket jobb som skulle kunna vara tänkbart. All denna hjälp får man för att man efter tre månader ska komma in i det ordinarie programmet som Arbetsförmedlingen har. En stor arsenal möjligheter står till buds.
Man får utbildning och liknande för att kunna göra det jobb man klarar av. Är det att kasta ut?
Solveig Zander (C):
Det är inte lätt att uttala sig om ett ärende man inte ser. Har man ett halvtidsjobb i dag och är sjukskriven på halvtid får man arbetsprövas, introduceras på den andra halvan för att se om man har en möjlighet att kunna arbeta heltid.
Har Försäkringskassan inte på åtta nio år gett en hel förtidspension har man under alla dessa år förbisett denna kvinna, och hon är ändå bara 59 år. Varken Gunvor G Ericson eller jag tycker väl att man ska anses ha gjort sitt på arbetsmarknaden vid 59 års ålder. Man har många år kvar att jobba.
Den chansen måste även en 59-årig kvinna få. Hon kommer nu att få individuell hjälp och möjlighet att jobba heltid om hon kan. Det är en av fördelarna med den nya reformen. Ingen slås ut utan att man prövar det på ett ärligt och riktigt sätt.
Om jag skulle tolka lagstiftningen, vilket Gunvor G Ericson har försökt uppmuntra mig till, vore det lite förmätet att tolka de olika orden.
För att gå tillbaka till det som vi talade om tidigare innebär restriktivitet i detta sammanhang inte att man ska bedömas utifrån arbetsmarknadsmässiga skäl, utan det ska vara utifrån om man har en arbetsförmåga eller inte. Det är viktigt.
Solveig Zander (C):
Jag blir förvånad när LiseLotte Olsson undrar om jag har träffat någon långtidssjukskriven person. Jag har träffat massor med långtidssjukskrivna personer. Under mina tre och ett halvt år i riksdagen är de många fler än jag kan räkna på mina fingrar. Självklart har jag träffat långtidssjukskrivna människor!
Bland annat var jag i Östersund i höstas och träffade några stycken. En kvinna var oerhört glad över att hon fått vara med i ett samordningsprojekt. Hon hade varit sjukskriven i fyra år utan att något hänt. Men efter ett halvår i ett samordningsprojekt hade hon fått möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden.
Hon berättade för mig att hon efter dessa sex månader hade fått erbjudande om en anställning på halvtid. Dessa positiva tongångar, som kommer från personer som jag träffar och som jag förmodar att även LiseLotte Olsson träffar, hör man er aldrig tala om. Man hör bara om de negativa.
Hur många långtidssjukskrivna personer jag träffade under mina 30 år som kurator går inte att räkna upp om jag så skulle stå här en kvart. LiseLotte Olsson talar också om att kasta ut. Det kastas inte ut någon. Man omförsäkras till Arbetsförmedlingen.
Man byter från en myndighet till en annan. Då kastas man inte ut. Varför använder ni det uttrycket?
Solveig Zander (C):
Självklart träffar jag långtidssjukskrivna som är oroliga. Det vore ju konstigt annars. Jag försöker förmedla till dem vilka regler som gäller. Jag skrämmer inte upp dem. Jag talar om vilka regler som gäller, och då får man en annan uppfattning än den man hör från LiseLotte Olsson med flera. Självklart har jag gjort det.
Det är inte möjligt att man kan bli utan ersättning i 87 dagar - tre månader. Om man är inne i ett introduktionsprogram börjar det den 2 januari, vilket är första dagen.
Även om man inte orkar gå dit har man rätt att vara borta en månad innan man får avdrag. Det är inte möjligt med 87 dagar.
Enligt de nya reglerna kommer aktivitetsersättning att betalas ut tidigare om man går till introduktionsprogrammet den 2 januari. Man har möjlighet att få den efter 14 dagar, om man rapporterar det.
Jag vill tydliggöra och inte försöka krypa undan att om man har blivit erbjuden möjligheten att få vara med i introduktionsprogrammet på Arbetsförmedlingen ska man också anmäla sig där. Det är naturligtvis självklart.
Solveig Zander (C):
Jag tycker att det är viktigt med cykelvägar, vilket jag sagt flera gånger. I den infrastrukturproposition som tillkännagavs förra veckan står speciellt upptaget pengar för cykelleder. Var i den tidigare majoritetens betänkanden har man kunnat läsa om detta?
Jag har också sagt att jag tycker att man ska cykla säkert, och det gör man, fru talman, om det finns en annan väg bredvid en två-plus-ett-väg. Även infrastrukturministern har talat om andra alternativ, vilket det alltså finns bredvid två-plus-ett-vägarna.
Sedan handlar det, som vi tidigare hört, om ekonomi. Varifrån ska vi ta pengarna? Var i ert budgetförslag finns satsningen på det, Karin Svensson Smith? Det är en mycket viktig fråga. Och varför skulle det ur hälsosynpunkt vara så bra att cykla bredvid en två-plus-ett-väg där det finns en oerhörd trafik?
Det är ju därför den byggts om till en två-plus-ett-väg. Är det inte bättre ur hälsosynpunkt att cykla på en väg som går en bit därifrån? Jag förstår inte varför det är så oerhört angeläget att få en cykelväg precis bredvid en två-plus-ett-väg.
Solveig Zander (C):
Jag börjar med det sista som Karin Svensson Smith tog upp. Vi satsar mycket pengar i vår infrastrukturproposition på vägar. Det beror på att vägnätet i Sverige är så ofantligt mycket större än andra transportvägar, till exempel järnvägen.
Det är dock järnvägen som fått de största procentuella satsningarna i vår infrastrukturproposition. Man utestänger inte cyklingen om man bygger om en väg till två-plus-ett-väg. Möjligheten finns att cykla bredvid, på andra vägar.
Så ofantligt många meter längre blir det inte. Själv transporterar jag mig ganska ofta mellan Enköping och Uppsala.
Där har vi fått en två-plus-ett-väg, och jag måste säga att om man varit tvungen att bygga en cykelväg bredvid hade vi aldrig fått den trafiksäkra ombyggnaden av länsvägen mellan Enköping och Uppsala, en väg där det tidigare hände många olyckor. Då hade de pengarna inte funnits.
Vi har en infrastruktur som är oerhört eftersatt. Då gäller det att vi använder pengarna på det bästa sätt som finns i dag. Vi får ta det ena efter det andra. Vi kan inte ta allt på en gång. Det är det som är problemet, men det är det som ni inte inser, eftersom ni inte vet hur man hanterar ekonomi.