Sven-Erik Bucht (S):
Jag ställde min interpellation i slutet av november, och det har tagit lång tid att få ett svar. Det normala är två veckor, och nu har det gått över två månader. Så är det också för landsbygdens folk. De får vänta och vänta på fungerande mobiltelefoni. Regeringen och statsrådet har verkligen hanterat frågan illa.
Systematiskt har yttäckningskrav för mobiltelefoni tagits bort när telebolagen har fått sina frekvenstillstånd. Den dåliga mobiltäckningen har vuxit och blivit ett allt större problem för människor som bor och verkar på landsbygden runt om i vårt land. Trots protester runt om i hela landet vägrade it-ministern under lång tid att medge att Sverige hade fått dålig yttäckning för mobiltelefoni.
Det var först efter mediernas rapportering och ett flertal riksdagsdebatter som it-ministern till slut och helt plötsligt i april 2013 medgav att det faktiskt var ett problem. Jag och många människor runt om i Sverige välkomnade naturligtvis att it-ministern till slut förstod problemet.
Förhoppningsvis skulle regeringen och ministern äntligen försöka korrigera sina tidigare misstag och besluta om korrekta, nödvändiga och specifika åtgärder som skulle förbättra mobiltelefonitäckningen på landsbygden.
Därför fanns det förväntningar på it-ministern då hon den 17 maj 2013 kallade till presskonferens för att presentera sitt och regeringens åtgärdsprogram för att få bättre mobiltelefonitäckning i landet. Tyvärr måste jag konstatera att it-ministerns tre åtgärder för bättre motiltelefonitäckning helt missar målet. Jag ska kommentera de tre förslagen.
Det första förslaget var stickprovsmätning av telebolagens täckningskartor. Att inte kartorna stämde visste de flesta människor på landsbygden. Krävs det verkligen regeringsbeslut för att en myndighet ska göra stickprov? Det borde tillhöra de vardagliga sysslorna för en myndighet att följa utvecklingen. Regionala dialogmöten var den andra åtgärden.
Det är bra att det finns en dialog, men det har inte skapat någon bättre mobiltelefonitäckning. Den tredje åtgärden var kartläggningen av mobilnätsutbyggnaden. Det är naturligtvis en viktig fråga, men även detta måste anses vara en vardaglig syssla för regeringens telemyndighet. Krävs det verkligen ett regeringsbeslut för detta?
Borde inte PTS redan känna till vilka nätutbyggnadsplaner som telebolagen har som en del av sitt vanliga arbete? Fru talman! Regeringens åtgärder för en bättre mobiltelefonitäckning på Sveriges landsbygd missar fullständigt målet. Det finns inga konkreta eller specifika åtgärder.
Man får en känsla av att it-ministern inte förstår eller i varje fall inte tar frågan om den dåliga mobiltelefonitäckningen på Sveriges landsbygd på allvar. Vid riksdagsdebatten i april 2013 framförde jag några förslag till konkreta åtgärder som en konstruktiv hjälp till it-ministern. Det första var att förlänga besluten kring 900-nätet. Vi ser i svaret att ministern öppnar för det.
Jag noterar att ministern även öppnar för att titta på möjligheten med 700-nätet. Men när det gäller svaret på frågan om 450-nätet är det bedrövligt när man säger att mobiltelefonivillkoren uppfylls. Nätet har släckts ned 2009; det finns inte mer. Man blir mycket betänksam då statsrådet enligt svaret åter verkar ha svängt i frågan om täckning. Bästa statsråd!
Vi har inte mobiltelefonitäckning på Sveriges landsbygd.