Ulf Nilsson (FP):
Av någon anledning har antalet ensamkommande flyktingbarn till Europa och till Sverige de senaste åren ökat väldigt kraftigt. Det finns naturligtvis många olika orsaker till att barn kommer.
Men utan att fundera över det är vi ju alla överens om att minderåriga barn och ungdomar måste tas om hand, både under den tid som de får en prövning av sina asylskäl, när man prövar om de kan åka tillbaka eller inte, och när de eventuellt har fått uppehållstillstånd.
I dag är det, vad jag kan se, ungefär 60 procent av dem som har sökt det senaste året som har fått uppehållstillstånd. Det som hände i Vellinge var naturligtvis oerhört beklagligt. Trots att Vellinge kommun själv inte skulle betala för det här transitboendet och trots att det var andra som skulle ta ansvar för det var det uttalanden som kändes mycket obehagliga.
Samtidigt, som bland annat Leif Jakobsson själv påpekar, kom det väldigt snabbt reaktioner från många håll i Vellinge. Nu står folk i kö, mer eller mindre, för att anmäla sig som gode män. Och även andra skånska kommuner som inte har tagit ansvar för ensamkommande flyktingbarn har nu hört av sig till Migrationsverket.
Det riktigt beklagliga är nämligen att så många kommuner har vägrat att ta ett ansvar, att ställa upp, att skriva ett avtal, att ordna familjehem och så vidare för ensamkommande flyktingbarn. Där har både Leif Jakobsson och jag och alla andra som jobbar med rikspolitik ett ansvar att påverka våra partier.
Det är nämligen inte så att det är någon tydlig skillnad mellan borgerliga och rödgröna kommuner, utan det är ungefär lika många från båda sidorna som inte har visat sig intresserade av att ställa upp, och det är djupt beklagligt. Om varje kommun i Sverige tog emot ett par ensamkommande flyktingbarn skulle vi inte längre ha de här problemen.
Nu verkar följden av den här negativa debatten kunna bli en positiv reaktion. Från Folkpartiets sida har vi hela tiden varit väldigt tydliga. Vi tycker att även om utgångspunkten är att man ska komma överens frivilligt måste det finnas en gräns, både när det gäller flyktingar i allmänhet och när det gäller barn, där staten faktiskt kan tvinga en kommun.
Det är naturligtvis inte det önskvärda, men möjligheten ska finnas. Därför är vi väldigt glada över att migrationsministern, i fråga om den utredning som ska tillsättas, säger att även olika typer av lagliga åtgärder ska utredas.
En svensk kommun tillhör, som sagt, Sverige och kan inte bedriva en egen migrationspolitik utan måste solidariskt finna sig i den politik som riksdagen, ofta i bred enighet, har bestämt. Det är vad det handlar om när det gäller migrationspolitik. Vi har en början. En koordinator har utsetts. Samordningsdiskussioner mellan kommuner startar. Och en utredning ska titta närmare på eventuell lagstiftning.
Jag tycker att det glädjande nog tyder på handlingskraft från regeringen. Jag tycker att mycket positivt har hänt sedan Leif Jakobsson skrev sin interpellation. Jag förstår verkligen att han skrev den i den situation som då var, för det var väldigt beklagligt. Men nu tycker jag att vi är på rätt väg, och det verkar som att vi faktiskt får allt fler kommuner som är beredda att ställa upp. Men både Leif Jakobsson och jag och andra ska hjälpa till och driva på gentemot våra respektive partier.