Finn Bengtsson (M):
Sverige är ett fantastiskt land att leva i. Vi kan väl säga att Sverige är ett land där man också är väldigt frisk och blir gammal. Vi blir bland de äldsta i världen. Under det senaste halvseklet har folkhälsan förbättrats radikalt. Vi kan titta tillbaka blott lite drygt tio år. Hur såg det då ut med den friska svenska befolkningen? Den var allra mest sjukskriven i förhållande till hur det var i alla jämförbara länder. Det var inte bara det att man var sjukskriven i väldigt stor omfattning.
Man var dessutom sjukskriven dubbelt så länge som i andra länder där folkhälsan inte var bättre. Någonting var väldigt fel. Toppåret 2002/03 hade Sverige 220 000 helårssjukskrivna. Det var 550 000 med förtidspension 2006, när alliansregeringen tog över. I genomsnitt var alltså en person i arbetsför ålder sjukfrånvarande 40 dagar per år.
Ungefär en av fem i arbetsför ålder försörjdes av sjukförsäkringen. Det fanns dessutom geografiska skillnader i sjukskrivningarna som inte motiverades medicinskt. Hur kunde detta komma sig? Ja, det undrade dåvarande statsminister Göran Persson, som fick en vision av att det här var helt sjukt. I förhållande till 2002 skulle man halvera ohälsotalen fram till 2008, skrev han i budgetpropositionen 2002/03.
Det var visionärt. För att åstadkomma detta tillsatte han en utredare, den tidigare socialdemokratiska socialförsäkringsministern Anna Hedborg, som fick i uppdrag att bland annat se om det inom den svenska socialförsäkringen saknas en bortre gräns. Anna Hedborg levererade så småningom sin gedigna utredning 2006.
I denna rapport kan man bland annat läsa: "I de allra flesta länders sjukförsäkringar är den tid under vilken individen kan uppbära sjukpenning begränsad. Det gör att alla vet att det är viktigt att åtgärder sätts in snabbt. Den svenska sjukförsäkringen präglas av motsatsen. Alla tycks vänta på alla utan att något sker."
Sedan förlorade Socialdemokraterna regeringsmakten, och denna gedigna utredning gick över till alliansregeringen, som i allt väsentligt effektuerade de önskemål som Anna Hedborg hade ställt upp i sin utredning. Detta är någonting som den nuvarande regeringen, Socialdemokraterna tillsammans med Miljöpartiet, vill riva upp.
Man vill backa tillbaka till en situation som vi i närtid såg som helt sjuk, det vill säga att en befolkning som var bland de friskaste i världen hade de allra längsta sjukskrivningstiderna för alldeles för många. Det här kommer att få dramatiska konsekvenser, inte minst i budgeten. Och när man tittar på den budgetprognos som är lagd på utgiftsområde 10 ser man inga förstärkningar som tar någon höjd för sådana ohälsotal som vi hade när den bortre tidsgränsen inte fanns.
Det är också intressant att LO i sitt remissvar med anledning av Anna Hedborgs utredning förslog att man skulle ha 15 månader som den maximala tiden för att ha rätt att uppbära sjukpenning - det var innan Alliansen tog över regeringsmakten. Nu vet vi att när Alliansen införde den bortre gränsen var det dubbelt så lång tid - 30 månader.
Det är ganska skrämmande att se hur Socialdemokraterna nu har vänt på kuttingen och tänker sig tillbaka till en tid då man i den förra regeringen inte kunde hantera detta. Nu ser man till att vi äventyrar människors hälsa genom att låsa in dem i långtidssjukskrivningar som ofelbart leder till förtidspensioneringar. Det gör man i stället för att bidra med aktiva åtgärder för att hjälpa folk tillbaka till en arbetsmarknad och ett arbete.
Jag vill gärna ha svar på hur den nuvarande socialförsäkringsministern tänker, givet detta historiska perspektiv.