Stina Bergström (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Dagens debatt har handlat mycket om den kommande livsmedelsstrategin. Självklart ser även jag och Miljöpartiet fram emot att strategin kommer på plats. Vi vill ha en strategi för att öka lönsamheten och hållbarheten i livsmedelsproduktionens alla led.
En strategi för konsumtionen i Sverige ska bli mer miljö- och klimatanpassad och mer hälsosam. För Miljöpartiet är det viktigt att strategin får ett starkt konsumentfokus. Svenska konsumenter ska känna sig trygga med att den mat vi producerar i Sverige är bra för människor, djur och miljö. Det ska vara lätt att se varifrån mjölken kommer och vad sylten innehåller.
Att livsmedelsstrategin utformas i samklang med de nationella miljömålen är en förutsättning för att strategin, fisket och jordbruket ska bli långsiktigt hållbart. Det här kanske låter som en självklarhet, men det är viktigt att understryka.
Miljömålen Ett rikt odlingslandskap, Ett rikt djur- och växtliv, Begränsad klimatpåverkan, Hav i balans samt levande kust och skärgård, Levande sjöar och vattendrag, Giftfri miljö och Grundvatten av god kvalitet hör ihop med vad vi äter och dricker.
Därför är det viktigt med ett spårbyte från användning av konstgödsel, giftiga kemikalier och i förlängningen GMO till smartare, mer hållbara brukningsmetoder med minskad användning av kemiska bekämpningsmedel och användning av mindre giftiga ämnen. Herr ålderspresident! Det är viktigt med bra styrmedel för att vi ska kunna ha en hållbar jordbruksproduktion och en hållbar konsumtion av livsmedel.
Miljöpartiet anser att den offentliga upphandlingen är en nyckel för att stimulera svenskt, ekologiskt, närodlat, närfiskat och en större andel vegetariskt både i de offentliga köken och i förlängningen i hushållen. Det är mycket glädjande att vår regering redan har återinfört en upphandlingsmyndighet och upphandlingsregler som gör det lättare för kommuner och landsting att köpa upp de här sakerna.
För att uppnå regeringens ambition med en ökad ekologisk produktion och konsumtion är det viktigt med mål. Det har redan diskuterats här i kammaren. Mellan 1994 och 2010 hade vi mål både för hur stor del av jordbruksmarken som skulle odlas ekologiskt och för hur mycket av den offentliga konsumtionen som skulle vara ekologisk.
Målet till 2010 var att 20 procent av landets jordbruksmark skulle vara ekologiskt odlad och att 25 procent av den offentliga konsumtionen skulle vara ekologisk. 25procentsmålet har varit mycket viktigt för arbetet i kommuner och landsting.
Vi i Miljöpartiet i Kil hade stor användning av det målet som hävstång när vi drev igenom mer ekologisk och närodlad mat i kommunens skolor och förskolor. Men trots att det blev mer eko i många kommuner och landsting uppnåddes inte 2010-målen, och i stället för att sätta nya mål och ta nya tag bestämde sig alliansregeringen för att det inte skulle finnas några mål.
Men 25-procentsmålet tror jag lever kvar, och många kommuner och landsting jobbar vidare. I förra veckan handlade radioprogrammet Kaliber om ekologisk och svensk mat. Redaktionen hade skickat ut en enkät som besvarats av 198 kommuner och 17 landsting och regioner. Det visade sig att åtta av tio har mål för hur mycket av maten som ska vara ekologisk. Malmö är en kommun som ligger i framkant.
Kommunen har som mål att all mat som serveras i Malmö stad ska vara ekologisk 2020. Redan i dag har man nått en måluppfyllelse på över 50 procent. I Göteborg köper man mer ekologiskt redan i dag än det uppsatta målet på 40 procent. Även landstinget i Värmland, mitt eget hemlän, nådde sitt mål i förtid.
År 2012 bestämde politikerna att 2016 skulle minst 30 procent av maten vara ekologisk. Detta skulle också genomföras med oförändrad budget. Det målet nådde man redan förra året. Men det här är bara några goda exempel. I andra delar av landet står det still.
För mer ekologiskt menar Miljöpartiet att det behövs nya mål, både för konsumtionen och för andelen ekologiskt odlad mark. Vi har tidigare motionerat om ett mål på minst 50 procent ekologiskt i offentlig upphandling till år 2020 och minst 30 procent av åkermarken till 2020.
Det sistnämnda målet är viktigt inte minst med tanke på att vi i dag ser en stor ökning av hushållens ekologiska konsumtion i Sverige. Den möts inte upp av en ökad produktion i Sverige utan i stället en ökad import av ekologisk mat.
Där ligger det nu ett stort ansvar på vår regering att se till att en större del av det svenska jordbruket ställs om så att den här efterfrågan leder till jobb i Sverige. Herr ålderspresident! Det talas ofta om att vi i Sverige har konkurrensnackdelar, till exempel att vi har högre kostnader för arbete och byggnader och sämre odlingsförutsättningar. Men det är också viktigt att vi lyfter fram våra konkurrensfördelar.
Sveriges främsta konkurrensfördel är våra svenska mervärden: våra relativt höga miljö- och djurskyddskrav, vår låga antibiotikaanvändning och vår höga livsmedelssäkerhet. Det här är värden som måste värnas och stärkas. Det är genom kvalitet, inte kvantitet, vi i dag kan konkurrera på en världsmarknad och också genom att själva förädla våra råvaror i större grad.
Till exempel kan vi börja göra mer svensk ost av mjölken i stället för att exportera mjölkpulver. Men Sverige har också en stor potential att öka livsmedelsproduktionen och ta ett större ansvar för både vår egen och den globala livsmedelsförsörjningen. Att ha tillgång till produktiv jordbruksmark kommer att bli en stor konkurrensfördel. Att värna den svenska jordbruksmarken är en investering för framtiden.
Vi måste undvika att ta värdefull jordbruksmark i anspråk för andra ändamål som till exempel köpcentrum och motorvägar. Herr ålderspresident! Våra egna miljömål är som sagt viktiga för vår nationella livsmedelsstrategi. Det är också förstås, som tidigare har nämnts, FN:s globala hållbarhetsmål till 2030 som beslutades i höstas.
Ett av FN-målen handlar om att säkerställa hållbara konsumtions- och produktionsmönster, bland annat genom att halvera matsvinnet. Det är ett mål som jag vet att många av oss vill se i den kommande livsmedelsstrategin. Att säkra livsmedelsförsörjningen i Sverige och i världen handlar inte bara om att öka matproduktionen.
Det handlar också, kanske än mer, om att den mat som produceras fördelas rättvist, att den äts upp och inte slängs och förstås också att vi äter mer spannmål, bönor och grönsaker i stället för att använda dem till foder. Det finns mycket annat i FN:s hållbarhetsmål som det också är viktigt att vi implementerar i livsmedelsstrategin, exempelvis att införa jordbruksmetoder som bättre bidrar till att upprätthålla ekosystemen.
Det är viktigt med metoder som stärker förmågan till anpassning till klimatförändringar, extrema väderförhållanden, torka, översvämning och andra katastrofer och som successivt förbättrar mark- och jordkvaliteten. Det finns också mål om att upprätthålla den genetiska mångfalden av fröer, odlade växter, produktionsdjur och tamdjur.
Det här är bara några saker som finns med i FN:s hållbarhetsmål och som är jätteviktiga att vi ser till att få med i vår livsmedelsstrategi. Herr ålderspresident! Sverige är i dag långt ifrån självförsörjande på livsmedel. Merparten av de insatsvaror som i dag används inom jordbruket, som handelsgödsel och fossila drivmedel, kan inte produceras i Sverige.
Det innebär att vi har en låg krisberedskap. Vi har alla förutsättningar för att ha en hög krisberedskap när det gäller livsmedel. Vi kan förstärka den genom att ställa om till fossilfritt och genom att byta ut insatsmedlen till förnybara som kan produceras i Sverige. Herr ålderspresident! En ökad hållbar livsmedelsproduktion i Sverige handlar även om en förbättrad krisberedskap.