Peter Hultqvist (S):
Jag har i min hand en tidningsartikel med rubriken "Länsrätter dömer olika i överklagade ärenden". Vidare står det: "Det är stora skillnader mellan hur länsrätterna runt om i landet dömer överklagade ärenden som rör beslut fattade av försäkringskassan. Det visar statistik som Dagens Nyheter har tagit fram. - - - Det är märkligt att det är så omotiverat stora skillnader, säger Jan Wressle, chef för processjuridiska enheten på försäkringskassan i Göteborg."
Det jag tycker är särskilt intressant här är att det är en tjänsteman i Försäkringskassan som just sysslar med detta som så pass starkt och entydigt pekar på problemet. Jag tycker också att det är bra att ministern visar en öppen attityd i frågan - att man funderar över länsrättsorganisationen. Hon markerar att det här är ett problem.
Just när det gäller kompetensfrågorna ska man ändå ha klart för sig att det under senare år har skett en hel del förändringar i samhället. I dag är det en mycket hårdare hållning inom Försäkringskassan än det var exempelvis för fem år sedan. Det i sin tur skapar situationer där människor känner sig orättvist behandlade och också ofta är missnöjda med beslut.
Det leder till en helt annan ärendemängd i de här sammanhangen. Samhället har alltså förändrats. I länsrätterna har man nu att ta ställning till många ärenden som man kanske inte riktigt har varit förberedd på. Det finns, menar jag, ett starkt behov av en djupgående insikt och av en rutin beträffande de här komplicerade försäkringsärendena.
Man måste ha klart för sig att detta är komplicerat, att det inte är enkelt. Då är det också viktigt att långsiktigt upprätthålla förtroendet och respekten för domstolens förmåga att fatta rimliga och rättvisa beslut. Detta är alltså intimt förknippat med kompetens, fackkunskap och rutin. Jag vill också markera att det beträffande kammarrätten inte är alldeles enkelt att få prövningstillstånd.
Det ska gärna vara så att man kan bedöma att ärendet på något sätt är prejudicerande för att det ska bli ett prövningstillstånd. Det är alltså sällsynt att ärenden går till kammarrätten.
I vårt grannland Finland finns det ett system med försäkringsdomstolar som hanterar sådant som arbetspension, folkpension, arbetslöshetsförmåner, vårdbidrag för pensionstagare, lönegaranti, bostadsbidrag, handikappbidrag med mera och den typen av frågor - detta just för att garantera rättssäkerhet, likvärdighet och kompetens i samband med besluten.
Jag satt inte i riksdagen eller var i en beslutande position när försäkringsdomstolarna en gång i tiden avskaffades. Men jag har vänner och kamrater som suttit med i den typen av instanser. Många gånger har de gjort bedömningen att fokuseringen och exaktheten i ärendebedömningarna och den totala kompetensen har påverkats av processen. Jag säger inte att det här ska återinföras med omedelbar verkan.
Jag har i alla fall här i riksdagen väckt en motion om detta som man senare ska ta ställning till. Att något måste göras åt själva kompetensen när det gäller socialförsäkringsrätten i svenskt domstolsväsen är i alla fall min övertygelse efter det att jag har sett utfallet i rätt så många praktiska fall och efter det att jag under en rätt så lång period har följt de här ärendena.
Just det förhållande som även ministern själv pekar på, att man upplever sig felaktigt behandlad och att risken finns att det blir förtroendeglapp, gör också att man funderar på att något måste göras. Därför är min fråga: Är ministern beredd att studera det finska exemplet, och är ministern beredd att vidta åtgärder för att stärka kompetensen på just socialförsäkringsrättens område inom ramen för det rättssystem vi har?