Annika Lillemets (MP):
Låt mig vara tydlig med att det naturligtvis är nödvändigt att den fortsatta planeringen får ta den tid som krävs för en korrekt och grundlig process, inte minst ur miljö- och demokratisynpunkt. Men det är viktigt att regeringen prioriterar tillåtlighetsprövningen, så att den inte drar ut på tiden utan görs så snabbt och snart som möjligt, givetvis med hänsyn till att det är en viktig demokratisk kontrollfunktion.
Historiskt sett har tillåtlighetsprövningar ofta tagit både ett och två år, och jag hoppas att det är möjligt att hantera det snabbare för Ostlänken, så att ärendet inte blir liggande. När planeringsprocessen, inklusive hantering av överklaganden, tillåtlighetsprövning och allting, väl är färdig är det äntligen dags att bygga. Regeringen har antagit att det ska ta ända till 2028 innan tågen börjar rulla på Ostlänken. Men det tycker jag och många med mig är alldeles för pessimistiskt.
Det finns all anledning och även goda möjligheter att snabba upp arbetet. Jag hoppas därför att infrastrukturministern vill agera för att korta ned byggtiden. Det allra viktigaste är att regeringen vågar satsa tillräckligt, i rätt tid och långsiktigt i budgeten. Det finns vad jag förstår inga tekniska hinder för att bygga flera delar av Ostlänken parallellt, men det krävs politisk vilja och satsning. Det har visat sig att framförhållning lönar sig i sådana här projekt.
Det finns goda exempel på att en målmedveten och välplanerad satsning inte bara kan korta byggtiderna. Slutnotan kan även bli lägre än beräknat. På sträckan Trönninge-Båstad kortades byggtiden med ett år, och kostnaden blev 650 miljoner kronor i stället för 750. Ett annat exempel är Citytunneln i Malmö.
Byggtiden kortades ned med ett halvår, och bygget blev uppemot 700-800 miljoner kronor billigare. En förklaring är att det med god framförhållning är lättare att få till stånd fördelaktiga kontrakt. Det kostar också att hålla en projektorganisation länge. Naturligtvis är det även viktigt att ta med de samhällsekonomiska vinsterna i beräkningen, även om de kanske inte alltid är så lätta att uppskatta. Folk förlorar tid när tågen är försenade. Företagen får svårt att exportera varor.
Miljön skadas när varor och människor tvingas ut på vägarna i stället för att färdas miljövänligt med tåg. Att skjuta kostnader framför sig i budgeten kan alltså bli en dålig affär i längden för staten, medborgarna, näringslivet och miljön. Det är naturligtvis viktigt att det satsas, så att man kan bygga både Ostlänken och andra viktiga järnvägar.
Det finns all anledning att planera för en så komprimerad tidsplan som möjligt för Ostlänksbygget. Enligt uppgifter från KTH och Trafikverket bör det kunna gå betydligt snabbare än elva år att bygga när planeringen väl är färdig med alla prövningar och tillstånd. Jag undrar därför vad infrastrukturministern och regeringen tänker om detta och varför regeringen talar om en så lång byggtid.
Vad kommer infrastrukturministern att göra, om något, för att den ska kortas ned? Det tycker jag är väldigt angeläget. Som sagt hoppas jag verkligen att regeringen ser vikten av att satsa på att börja bygga så snart som möjligt där behovet och nyttan av fler spår är som allra störst. Sträckan mellan Norrköping och Linköping är den mest belastade där Ostlänken ska gå fram.
Det är också förmodligen vid Norrköping som den tekniskt mest komplicerade delen av byggprojektet kommer att vara. Det är ännu ett skäl att sätta i gång med det arbetet tidigt. Jag hoppas som sagt att infrastrukturministern kommer att hålla ögonen på detta och agera aktivt för att man ska bygga först på den hårdast belastade sträckan.