KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Jag vill tacka energiministern för svaret på min interpellation. Jag lyfter upp frågan om alternativ till teknikneutralitet eftersom energiministerns diskurs om energifrågor lite för mycket känns som ett mantra.
Det är enligt energiministern en självklarhet att styrmedel till olika energikällor ska vara teknikneutrala. Det finns många poänger med att ha teknikneutrala styrmedel, absolut. Anna-Karin Hatt har bland annat nämnt koldioxidskatten och elcertifikatssystemet.
Det är jättebra med generella styrmedel och i viss mån teknikneutrala sådana, och sedan sätter vi fart på utbyggnaden av förnybar energi. Problemet med att alltför mycket förlita sig på teknikneutrala styrmedel är att vi missar de tekniker som för närvarande är dyra men kanske har framtiden för sig.
De befinner sig i någonting som forskarna brukar kalla för dödsskuggans dal. Det innebär att den innovation som man uppfunnit, kanske i ett laboratorium eller vid akademin, aldrig når ut på marknaden eftersom det inte finns något riktat stöd för just den tekniken. Låt mig ta ett konkret exempel. Det gäller solenergin.
Vi i Sverige har varit vad jag nästan skulle kalla världsledande på tekniker inom i synnerhet solvärme men i viss mån också inom området solceller. Vi har varit ledande inom forskningen och bidragit med många spännande uppfinningar. Var växlas den tekniken ut i världen? Är det i Sverige? Är det i Sverige som det startas nya företag, skapas nya jobb?
Är det i Sverige man bidrar med bra lösningar för att använda solen som den fantastiska, förnybara energikälla den är? Nej, det sker inte i Sverige. Det sker i Danmark, Tyskland, Kina, i andra delar av världen. Oftast är det svensk teknik, svensk forskning, man använder sig av. Enbart i Tyskland skapar solenergin ungefär 140 000 årsarbetstillfällen. Det är en fantastisk siffra.
I Tyskland har man bestämt att kärnkraften ska avvecklas. Man ser den stora potentialen med just solenergi. Man har riktade stöd för solvärme och i synnerhet för solceller. Hur gör vi då i Sverige? I Sverige hade regeringen fram till i fjol ett riktat stöd till solvärme. Då upphörde installationsstödet på jag tror att det var 25 miljoner kronor, som hade funnits varje år.
När det gäller solcellerna finns fortfarande ett stöd. Det är för närvarande 60 miljoner kronor men kommer nästa år att minska till 50 miljoner kronor. Jag tycker att det är helt fel väg att gå. Det är nu vi borde satsa på den nya energikälla som solenergin är, inte dra ned på bidragen till solenergin.
Det är därför jag lyfter upp detta med teknikneutralitet. Jag tror nämligen att ett av problemen för Anna-Karin Hatt och regeringen är att förnybara energikällor ännu inte hittat ut på marknaden. Man har inga bra sätt att stödja dem. Därför skulle jag vilja fråga om energiministern är beredd att vidta fler åtgärder för att stimulera solvärme och solceller i Sverige.
Jens Holm (V):
Det jag vill understryka med den här interpellationen är att vi behöver komplement till de så kallade teknikneutrala styrmedlen. Det kallar energiministern för planekonomi, och det kan hon få göra om hon vill. Men i nästa andetag tillstår energiministern att det behövs riktade stöd till vissa energikällor. Då är väl energiministern ungefär lika mycket planekonom som jag.
Anna-Karin Hatt hyllar elcertifikaten. Det gör jag också. Som du sade införde Centern, Vänsterpartiet och Socialdemokraterna dem tillsammans. Det är tack vare dem som till exempel vindkraften växer så snabbt just nu i Sverige. Vi i Vänsterpartiet vill därför uppgradera elcertifikaten och höja ambitionsnivån.
Tyvärr har våra förslag än så länge röstats ned av exempelvis Centerpartiet i den här kammaren. Kanske kommer ni på bättre tankar. En brist med elcertifikaten är dock att de inte stimulerar utbyggnad av den nya teknik som ännu inte finns på marknaden. Jag har tittat på Energimyndighetens statistik över elcertifikatssystemet. 52 procent av stödet går till biobränsle.
31 procent går till vindkraft, vilket är ganska mycket. Men i praktiken går ingenting till solenergin. Anna-Karin Hatt säger att det tidigare fanns ett riktat stöd till solvärme på 25 miljoner kronor per år. Det har regeringen nu avvecklat därför att solvärmen kan stå på egna ben, tyckte jag att Anna-Karin Hatt sade. Men det är precis det som solvärmen inte kan göra.
Två nästan ledande solvärmeföretag i Sverige har precis gått i konkurs: Exotech i Båstad och nyligen Absolicon i Härnösand. Det var väldigt viktiga företag för solvärmen i Sverige. Att regeringen dragit in stödet skulle jag säga är en väldigt aktivt bidragande orsak till att de gått i konkurs.
När det gäller solcellerna vill Anna-Karin Hatt försöka påskina att en minskning från 60 miljoner, som stödet ligger på i år, till 50 miljoner nästa år inte är någon neddragning. I min matematik är det ganska uppenbart att 50 miljoner är mindre än 60 miljoner. Men strunt samma!
Enligt statistiken från Energimyndigheten över ansökningar som kommit in om bidrag till att sätta upp solceller har det skett en formidabel explosion av ansökningar, vilket är fantastiskt. Senast Anna-Karin Hatt och jag diskuterade detta var det 1 200 svenska hushåll och småföretag som stod på kö för att få bidrag för att sätta upp solceller.
Vet du hur många det är nu? Det har nästan fördubblats. Nu är det 2 179 ansökningar som väntar på svar från länsstyrelsen om huruvida man ska få bidrag för att sätta upp solceller. I vissa fall kan man få vänta i över två år på att få en ansökan beviljad. Det kan inte vara okej.
En av de viktigaste orsakerna till detta är att anslagen är för små. Gamla ansökningar ligger kvar och tränger undan de nya ansökningar som kommer in. Det är helt uppenbart att köerna skulle minska om vi hade större anslag till solcellerna. Vi i Vänsterpartiet föreslår ökade anslag till både solvärme och solceller.
Är regeringen beredd att tänka om, höja anslagen och återinföra solvärmebidraget?
Jens Holm (V):
I det så kallade jobbmanifestet inför senaste valrörelsen skrev de borgerliga partierna så här vad gäller solenergi: Ytterligare insatser görs för att stimulera utvecklingen av solceller och solvärme.
Jag vill fråga Anna-Karin Hatt om hon anser att avskaffandet av det riktade stödet till solvärmen är att ytterligare stimulera utvecklingen av den. När man frågar branschen säger den att det var en stor katastrof att ni drog tillbaka det riktade stödet till solvärmen.
Som jag sade tidigare har två av de ledande företagen inom solvärmebranschen, Exotech och Absolicon, precis gått i konkurs. Hur ser energiministern på det? Vad gäller det riktade stödet till solceller är det jättebra att det inte avskaffades. Men det är fortfarande ett faktum att om man drar ned från 60 miljoner som det ligger på nu till 50 miljoner nästa år är det i mina ögon en nedskärning.
Jag vill fråga energiministern vad hon anser om de ansökningar som kommit in. I till exempel Västerbottens län har det kommit in 28 ansökningar. Det är fem som har beviljats. I Blekinge län är det 107 ansökningar. Det är 30 som har beviljats. I Skåne län är det 429 ansökningar. Det är 95 som har beviljats. I Västra Götalands län har det kommit in hela 618 ansökningar.
Endast 196 har beviljats. Totalt sett i Sverige har det kommit in 3 471 ansökningar. Endast 1 292 har beviljats. När man talar med Energimyndigheten och alla andra som är involverade säger de: Vi behöver mer pengar. Då kan vi beta av ansökningarna. Det är ett fantastiskt engagemang därute. De vill att regeringen ska anslå mer pengar och inte dra ned.
Därför frågar jag en sista gång: Kan ni inte ompröva er politik och anslå mer pengar till solvärme och solceller?
Jens Holm (V):
Jag vill tacka Eskil Erlandsson för svaret på min interpellation. Anledningen till att jag lyfter fram skogens roll i klimatarbetet är för att allt fler rapporter visar på att den utsläppskurva som världen ligger på i dag är väldigt oroväckande.
Världsbanken kom med en rapport för några månader sedan som sade att vi kan gå mot en temperaturhöjning på så mycket som fyra grader. Skulle jordens temperatur höjas med fyra grader skulle stora delar av vår civilisation sådan vi känner den i dag inte kunna fortleva.
Jag tycker att skogen är ett av de områden som kan ta ett större klimatansvar än i dag.
Jag tycker att regeringens skogspolitik mycket ensidigt har varit fokuserad på ökad produktion och inte på att vi ska ha en skonsam skogspolitik som värnar den biologiska mångfalden och en skog som binder så mycket kol som möjligt.
Jag tror att Eskil Erlandsson agerar utifrån premissen att ju mer skog vi hugger ned, desto mer ny skog kan vi plantera, och ju mer ny skog vi planterar, desto mer växthusgaser kan bindas i skogen. Men riktigt så enkelt är det inte.
Den absolut största delen av vårt skogsbruk i dag är konventionellt trakthyggesbruk, alltså rena kalhyggen. Kalhyggen är inte bra för klimatet, i synnerhet inte de första åren efter avverkning.
Det finns mycket som pekar på att skogen de första åren efter en slutavverkning blir en källa till utsläpp i stället för att vara en sänka. Markberedningen river till exempel upp lustgas, och metan binds inte längre.
Det säger sig självt att om man hugger ned alla träd på ett område finns det inga träd kvar längre som kan binda kolet. Mot kalhyggena ställer jag och flera forskare på området ett skonsammare skogsbruk, ett kontinuitetsskogsbruk där man inte slutavverkar.
Man tar inte bort alla träd, utan man plockar bort de träd som är mogna för avverkning och låter de andra träden växa vidare.
Då blir åverkan på marken minimal i jämförelse med ett konventionellt kalhygge, och en stor del av träden finns kvar och växer till sig så att de senare kan huggas ned och komma till nytta. Med interpellationen ville jag få veta vad regeringen gör för att stimulera ett alternativt skogsbruk.
Vänsterpartiet har avsatt 100 miljoner kronor för att de skogsägare som vill bedriva ett kontinuitetsskogsbruk som är bra för klimat och miljö ska kunna få omställningsbidrag för att göra det. Jag tolkar dock ministerns svar som att regeringen inte tänker anslå några sådana pengar till de skogsägare som vill ställa om.
Jag undrar också vad ministern har för vetenskapligt belägg för att kalhyggen är bättre för klimatet än till exempel kontinuitetsskogsbruk. Det vill jag gärna ha svar på.
Jens Holm (V):
Det blir smått parodiskt när ministern talar om mångfald inom skogen. Om det är någonstans vi tyvärr ser alltmer av enfald är det inom skogen. Det är helt korrekt att den svenska skogen troligen aldrig har vuxit så snabbt som i dag.
Samtidigt har vi aldrig någonsin haft så lite mångfald i skogen som i dag. Det är plantager, Eskil Erlandsson. Det är virkesåkrar som rullas ut i Sverige i dag. Det är inte skogar med stor biologisk mångfald. Det är inte skogar som ska fylla den viktiga rollen som kolsänka och binda växthusgaserna.
När man kalhugger blir det de första åren en källa till utsläpp i stället för att binda utsläpp. Det var en debattartikel i Dagens Nyheter i våras som var direkt riktad till landsbygdsministern. Den var skriven av ett antal professorer vid Lunds universitet.
Jag kan hålla med om att det behövs mer forskning, men de konstaterade att det vid ett kalhygge släpps ut mellan 7 och 18 ton koldioxid per hektar de första åren.
För de 200 000 ton hektar skog som avverkas varje år i Sverige motsvarar det ett ökat utsläpp med ungefär 18 miljoner ton koldioxid varje år. Efter 10-15 år då skogen börjar växa till sig fungerar det återigen som en kolsänka; då börjar skogen binda kolet.
Min poäng är att den ensidighet vi har i Sverige med storskaliga avverkningar inte är bra för klimatet, och det är inte bra för den biologiska mångfalden. Jag tror inte att det är bra för folk som tycker om att jogga i skogen, som tycker om att plocka bär och svamp och gå ut med hunden. Man vill ha levande skogar.
När man kan plocka de träd som är mogna i stället för att kalhugga borde vi stimulera det alternativet. Det är tråkigt att ministern inte anslår ett öre till omställningsbidrag för de skogsägare som vill använda alternativa skogsbruksmetoder.
Jag frågade om Eskil Erlandsson vet om det finns vetenskapligt konsensus för att trakthyggesbruket, alltså de storskaliga avverkningarna, är bättre för klimatet. Eskil Erlandsson säger till mig att det inte finns något vetenskapligt konsensus för att de alternativa metoderna, kontinuitetsskogsbruket, är bättre för klimatet.
Jag vill veta vilka vetenskapliga belägg som finns för att de storskaliga avverkningarna är bättre för klimatet och bättre för den biologiska mångfalden. Avslutningsvis vill jag påminna om stormen Gudrun som ministern talade om i sitt sommarprogram. Det var 75 miljoner kubikmeter skog som under ett dygn 2005 blåste ned av stormen Gudrun. Vad kan det beror på?
Kan det ha att göra med att det var träd som stod väldigt tätt, hade samma höjd och samma ålder? Det var träd som hade vuxit upp efter storskaliga avverkningar. Mer mångfald i skogen minskar sårbarheten för stormar och andra extrema väder. Det är också en viktig poäng.
Jens Holm (V):
Johan Hultberg tycker att det är synd att jag inte tar upp allt det positiva som kommer från skogen. Det skulle vi kunna prata länge om. Men vi är ganska överens om att skogen är en fantastisk råvara här i Sverige, så jag lämnade den frågan lite åt sidan. Eftersom vi är relativt överens om det fokuserar jag på det som jag anser det vara några stora problem med.
Jag noterar att landsbygdsministerns lösning på de problem som jag adresserar är mer forskning och att Miljömålsberedningen ska fortsätta att utreda. Sedan satsas det pengar, säger landsbygdsministern. Det satsas pengar på mer biomassa. Det är viktigt med biomassa. Vi i Vänsterpartiet vill till exempel ha en separat biobränslestrategi; det kan vi också diskutera.
Men jag hör inte ministern prata om att satsa öronmärkta pengar på ett mer skonsamt skogsbruk, ett skogsbruk som är bättre för den biologiska mångfalden, ett skogsbruk som gör att det släpps ut mindre av växthusgaser. Landsbygdsministern har rätt till ett inlägg till och kan berätta vad regeringen gör. Vi i Vänsterpartiet anslår åtminstone 100 miljoner kronor som separata bidrag till detta.
Jag vill påminna om att det finns ett miljökvalitetsmål för skogen, det är miljökvalitetsmål nr 12 Levande skogar. Det kommer inte att uppnås till 2020, så det är ganska brådskande. Jag ifrågasätter konceptet frihet under ansvar. Skogen handlar om två tredjedelar av Sveriges yta. Man kan inte bara släppa det helt fritt. Självklart behövs det regleringar, och självklart behövs det stimulans för dem som vill ställa om.
Det är den politiken som vi i Vänsterpartiet för fram. Jag vill tacka för den här debatten. Jag tycker att den var bra, en viktig debatt, och jag hoppas att vi kan återkomma till det här temat.
Jens Holm (V):
Jag vill börja med att tacka Åsa Romson för en viktig interpellation. Under de senaste veckorna har vi sett att det finns stora brister vad gäller säkerheten i svenska kärnkraftverk. Det är regeringen som har det yttersta ansvaret även om energiministern nu försöker lägga över ansvaret på andra aktörer.
Men vad gäller säkerheten för de här kärnkraftverken är det regeringen som har det yttersta ansvaret. Nyligen såg vi hur ett stort antal aktivister från Greenpeace kunde traska in på två kärnkraftverk och vara där under lång tid. Det var en väldig tur att det var fredliga aktivister med gott uppsåt - vad hade hänt om de varit illasinnade terrorister?
Det ska också tilläggas att en liknande aktion gjordes av Greenpeace för två år sedan, och redan då lovade regeringen att man skulle vidta åtgärder för att stärka skyddet av de svenska kärnkraftverken. Det här tycker jag är ett exempel på de stora risker som finns med att ha kärnkraftverk.
De blir enkla mål för exempelvis terrorister som vill angripa oss. Strax innan Greenpeace gjorde sin aktion läckte resultat ut från EU:s stresstester av 134 reaktorer i Europa.
En av de reaktorer som pekades ut särskilt var Forsmark, och man konstaterade att Forsmark inte skulle klara av ett elavbrott på ungefär en timme, därför att det tar lång tid för säkerhetssystemet att träda i kraft. Detta medför en risk för härdsmälta.
Med anledning av det tycker jag att det är viktigt att vi får besked från Anna-Karin Hatt. Har hon och regeringen verkligen fullt förtroende för de svenska kärnkraftverken? Kan ni verkligen garantera säkerheten på de svenska kärnkraftverken?
Sedan skulle jag också vilja kommentera det som Anna-Karin Hatt tog upp tidigare om att den förnybara energin växer i Sverige. Det gör den om vi tittar på vindkraften, och det gör den om vi tittar på bioenergin.
Det är jättebra, men det, Anna-Karin Hatt, har ingenting med er energiöverenskommelse att göra, utan det är ett direkt resultat av den tidigare energiöverenskommelsen från slutet av 90-talet som mitt parti, Centerpartiet och Socialdemokraterna slöt tillsammans och där vi lade in särskilt stöd till förnybar energi.
Det är precis som Åsa Romson säger att vi inte kan stå och stampa med exakt samma styrmedel med gamla målsättningar, till exempel en målsättning om 25 terawattimmar förnybar energi. Pratar man med branschen säger alla att det är alldeles för konservativt. Vi måste ha en mer ambitiös målsättning. Du nämnde själv solenergin. Titta på andra länder, titta på Tyskland och titta på Danmark!
Sedan 2006 har solelsproduktionen i Danmark tiofaldigats. Vad händer här i Sverige? Det direkta stödet till solvärme har ni dragit in, och det direkta stödet till solceller kommer, från en redan låg nivå på 60 miljoner, att successivt minskas de kommande åren.
När det gäller energiforskningen som du nämnde är det bra att det inte blir den stora neddragningen som var planerad, men det är ingen satsning när man ligger kvar på samma nivåer som i dag.
Jens Holm (V):
Energiministern säger att andelen el som produceras från kärnkraften successivt minskat. Men det beror på att våra kärnkraftsreaktorer fungerar så oerhört illa. De står ofta stilla! Det är inte för att ni, Anna-Karin Hatt, gett en tydlig signal till kärnkraftsindustrin att vi successivt ska fasa ut verksamheten. Så har man gjort i exempelvis Tyskland.
Om tio år kommer kärnkraften att vara avvecklad där. De har redan avvecklat åtta reaktorer, och vad är det vi ser? Jo, vi ser en fantastisk tillväxt av den förnybara energin - bioenergi, solenergi, vindenergi. Man satsar mycket på vågkraft, vilket verkar väldigt intressant, och man energieffektiviserar. Vissa av de svenska kärnkraftsreaktorerna är nästan 40 år gamla. De är mycket riskabla.
Jag tog upp exemplet Forsmark men fick inget svar från energiministern. Det vill jag ha. Tycker energiministern att Forsmark som kärnkraftverk fungerar bra när man med ett strömavbrott på upp till en timme inte kan garantera säkerheten, utan det kan leda till ett haveri? Det är vad stresstesterna har visat. Tycker energiministern att det är tillfredsställande?
Energiministern säger att det inte ska ges några subventioner till framtida svensk kärnkraft. Jag vill förklara för alla att när Anna-Karin Hatt säger att man ska ersätta en reaktor med en annan stämmer det inte, utan man bygger helt nya kärnkraftverk. Vem ska ta ansvaret vid ett eventuellt haveri? Kan Anna-Karin Hatt lova att framtida byggare i så fall kommer att ta det fulla ansvaret?
Vilket försäkringsbolag ska gå in och täcka den försäkringen? Kan Anna-Karin Hatt lova att företagen inte bildar dotterbolag så att man bara tar en liten del av ansvaret vid ett eventuellt haveri? Det tycker jag är viktiga frågor att få svar på.
Jens Holm (V):
Jag tycker att Jonas Jacobsson Gjörtler har lite problem med historiebeskrivningen. Det polska fossilbolaget Enea köptes i november 2008, inte före 2006. Holländska fossilbolaget Nuon köptes 2009, inte före 2006.
Vi känner till att det senare applåderades av den dåvarande näringsministern Maud Olofsson. Jonas Jacobsson Gjörtler fortsätter den borgerliga argumentationslinjen, nämligen att allt var sossarnas fel. Men nu, Jonas, har ditt parti och de andra stödpartierna i den borgerliga regeringen styrt i över sex år. Det går inte längre att skylla på sossarna.
Vi kan bara titta i det senaste bokslutet från Vattenfall, alltså det min kollega Kent Persson refererar till. Ifall man tittar noga i bokslutet ser man att det där konstateras att investeringarna i kol och gas har varit större än investeringarna i förnybart.
Med anledning av detta skulle jag vilja fråga Peter Norman om han anser att det är att vara ett av de ledande företagen när det gäller hållbar energiproduktion i Europa - att de fossila investeringarna är större än de förnybara. Jag får inte ihop det.
Jag tror att ett av de grundläggande problemen med Vattenfall är att vi har en så svag politisk ledning av Vattenfall. År 2009 lade den borgerliga regeringen fram en ändring av ägardirektivet där man formulerade det som så att Vattenfall skulle vara ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion.
Vad betyder det att vara ett av flera bolag? Det är precis som Kent Persson frågade: Är det ett av två, eller är det ett av fyra? Är det ett av alla europeiska energibolag?
För att det inte ska finnas några tvivel om vad vi ska använda vårt gemensamt ägda energibolag Vattenfall till har vi i Vänsterpartiet lagt fram en motion om förtydligade ägardirektiv till Vattenfall. Där säger vi väldigt klart och tydligt att Vattenfall ska vara det ledande energibolaget i energiomställningen i Europa.
Jag vill fråga Peter Norman: Om man förtydligar ägardirektivet för ett företag vi äger gemensamt och om man pekar ut att företaget ska vara det ledande företaget i energiomställningen, anser inte Peter Norman att det är ett bättre verktyg för att ställa om?
Innebär inte en ökad politisk styrning av bolaget också att vi kan få ett konkretare resultat, nämligen att vi kan styra utvecklingen åt det håll vi önskar? Det skulle jag gärna vilja ha svar på.
Jens Holm (V):
Nej, Jonas Jacobsson Gjörtler, Vänsterpartiet har aldrig stött uppköp av Nuon, Enea eller andra fossilbolag runt om i Europa. Nu har du inte rätt till ytterligare inlägg, men jag tycker att den relevanta frågan är: Vem hade makten 2008? Vem hade makten 2009? Vem hade möjligheten att stoppa de här korkade investeringarna?
För det kan vi alla se i backspegeln att de var, både ekonomiskt och från ett miljömässigt perspektiv. Till finansmarknadsministern ska jag säga att jag i alla fall vill tacka för att vi har fått lite av en konkretisering av förändringen i ägardirektivet, nämligen att Vattenfall ska vara ett av de bolag som leder utvecklingen mot produktion av hållbar energi.
Finansmarknadsminister Peter Norman sade att Vattenfall ska satsa mer än vad andra bolag gör. Det är uppenbarligen regeringen nöjd med. Då är min konkreta följdfråga: Är regeringen nöjd när man kan läsa i bokslutet att Vattenfall gör större investeringar i gas och i kol än vad det gör i det förnybara? Är regeringen nöjd med det?
Om inte, vill jag förstås veta vad regeringen tänker göra för att vi ska få Vattenfall på rätt kurs, för vi är nog ganska många här som inte tycker att Vattenfall är på rätt kurs. Jag tyckte att Peter Norman sade att de tyska utsläppen av koldioxid kommer att öka därför att man avvecklar kärnkraften. Hittills är det inget som visar på det. Jag undrar vad ministern har för fog för det.
Vi vet att det har öppnats ett nytt kolkraftverk, men det är ett gammalt beslut som inte har med avvecklingen av kärnkraften att göra. Vad har ministern för fog för att säga att utsläppen kommer att öka i Tyskland när vi ser att de minskar och att det förnybara växer så det knakar?