Shadiye Heydari (S):
Ärade åhörare och ledamöter! Jag vill börja med att yrka bifall till civilutskottets förslag i betänkandet 2015/16:CU15 Fastighetsrätt . För tids vinnande tar jag den korta versionen av mitt anförande.
Jag vill inleda med ett citat från statsministerns regeringsförklaring: "Jag tror på ett Sverige som vi skapar tillsammans, som är något större än bara en sammanslutning av människor på en geografisk yta, som är en gemenskap där vi känner ansvar för varandra." Jag tycker att det säger mycket.
När jag skulle läsa mitt anförande, herr talman, försökte jag få texten att låta skönare. Jag lyckades inte riktigt, men jag hoppas att det lät okej. Vad gäller andelstal i vägsamfälligheter vill jag säga något kort om det. Ola har redan tagit upp det.
Vägsamfällighet är en gemensam anläggning som används för flera fastigheter och som tillgodoser ändamål, till exempel vägar. Vägföreningarnas arbete hamnar under anläggningslagen, och riksdagen beslutade våren 2015 om vissa ändringar och förenklingar i lagen som trädde i kraft i juli 2015.
Syften med lagändringen är att förenkla handläggningen samt ge samfällighetsföreningar utökade möjligheter att företräda vissa delägare vid bland annat omprövning av förrättningsbeslut och överenskommelser om ändring av fastigheters andelstal.
Vidare vill jag påpeka att det för närvarande bereds ett förslag inom Regeringskansliet om att lagstiftningen ska ändras så att det blir möjligt för vägföreningar att själva ändra andelstalen för de fastigheter som ingår i föreningen. Det tycker jag är bra. Herr talman! En annan fråga jag vill lyfta upp är expropriationsändamålen.
Det är en viktig och intressant fråga apropå den rådande situation vi har i Sverige vad gäller bostadsbristen. Genom expropriation kan en fastighet tas i anspråk för att tillgodose olika samhällsnyttiga ändamål. Ianspråktagandet kan ske med äganderätt, nyttjanderätt eller servitutsrätt.
Särskilda rättigheter kan upphävas eller begränsas. Enligt lagen är kommunen berättigad att expropriera mark som ska användas för tätbebyggelse.
Expropriation kan också ske för att tillgodose ändamål som avser kommunikationer, drivkraft, värme, vatten och avlopp, näringsverksamhet, skydds- och säkerhetsområden, försvar, kultur och friluftsliv.
Utredningsbetänkandet bereds för närvarande inom Regeringskansliet, och vi får försöka respektera det arbetet. Herr talman! En annan fråga jag vill ta upp är förköpslagen. Andra ledamöter har redan tagit upp det, men jag vill bara säga något kort.
Enligt förköpslagen hade en kommun förköpsrätt vid försäljning av vissa typer av fast egendom eller tomträtt. Det ursprungliga syftet med lagen var att stärka kommunernas möjligheter att förvärva mark som behövdes för ny exploatering eller vid mer genomgripande omvandling av äldre fastigheter eller bebyggelseområden.
Förköpslagen upphävdes, och det motiverades med att lagen hade spelat ut sin roll som ett medel för att tillgodose kommunernas behov av mark för tätbebyggelse. En gång hade förköpslagen en viktig funktion, men den tiden är förbi. Lagen upphörde 2010.
Vi tror inte att det är lämpligt att återinföra lagen i samma form den hade när den upphävdes. Man kanske ska se över andra former; det kan jag inte säga i dag. Vi anser att det är angeläget och viktigt att kommunernas behov av mark för tätbebyggelse kan tillgodoses, inte minst för att möjliggöra ett ökat bostadsbyggande.
Vår ambition är att förbättra och förenkla regelverket. Herr talman! Nu har jag tagit upp många punkter, men jag tycker också att det är angeläget att ta upp målvakter vid fastighetsaffärer.
Man har inte bara ett juridiskt ansvar, utan man har även ett moraliskt ansvar för att sköta sig och följa de regelverk som finns. Enligt 29 kap.
1 § miljöbalken, med straffbestämmelser om miljöbrott, döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet "förvarar eller bortskaffar avfall eller annat ämne på ett sätt som kan medföra en förorening . ". Jag ska inte läsa hela texten utan hänvisar intresserade till att läsa den.
Det innebar att fastighetsägaren eller verksamhetsutövaren i princip kan hållas straffrättsligt ansvarig om han eller hon har varit medveten om avfallet på fastigheten och inte vidtagit några åtgärder för att minska verkningarna av eventuella föroreningar.
Bestämmelser om straffrättsligt ansvar för miljöbrott finns i miljöbalken, som jag hänvisade till tidigare. Därför finns det inget skäl att föreslå något initiativ. Herr talman! Den sista del av betänkandet som jag vill ta upp handlar om friköp av historiska arrenden.
Andra har nämnt det, men även jag vill nämna det. Med historiska arrenden avses sådana arrenden som innehafts av medlemmar i en och samma familj under flera generationer. Jordägare till historiska arrenden är främst institutioner av publikt slag, som staten och Svenska kyrkan. Någon definition av begreppet "historiska arrenden" finns inte fastställd i lag.
Det har gjorts en kartläggning av historiska arrenden, som har visat att antalet historiska arrenden har minskat kraftigt sedan 1980-talet och att en del av minskningen beror på att arrendatorerna har fått friköpa sina arrendeställen.
Kartläggningen har inte visat på några nya omständigheter som skulle tala för att en friköpsrätt är förenlig med 2 kap. 15 § regeringsformen. Enligt regeringsformen och Europakonventionen är det inte är möjligt att tvinga fram friköp.
Avslutningsvis vill jag säga att de utredningar som har gjorts av både socialdemokratiska regeringar och borgerliga regeringar tidigare har pekat på att man inte kan påstå att det är av angeläget allmänt intresse, och därför har en sådan lag inte heller genomförts.