KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niclas Malmberg (MP):
Naturligtvis blundar inte Miljöpartiet för den typen av frågor. Tvärtom, precis som jag tog upp i mitt inledningsanförande, finns tydliga regler för när en organisation är bidragsberättigad. Organisationen ska vara demokratisk i grunden, och verksamheten ska präglas av demokratiska värderingar. Om man misslyckas att leva upp till dessa krav ska man inte få statsbidrag.
Det är därför jag riktade en hypotetisk fråga till Sverigedemokraterna när jag målade upp ett exempel på hur en organisation kan tänkas agera där jag undrade om Sverigedemokraterna anser att den typen av organisation ska vara bidragsberättigad. På den frågan fick jag inte något svar, inte ens en antydan till svar från Angelika Bengtsson.
Niclas Malmberg (MP):
Angelika Bengtsson begränsar sig hela tiden till att tala om trossamfund, som om det är bara inom trossamfund som problemen finns. Vi måste agera mot våldet oavsett vilken grund det har, oavsett om det är religiösa vanföreställningar som ligger bakom våldet eller om det är politiska vanföreställningar som ligger bakom våldet. Det är intressant att Angelika Bengtsson nämner Mona Sahlin. Jag har samlat en del citat från företrädare för Sverigedemokraterna som har uttalat sig på olika sätt. En kommunpolitiker från Sverigedemokraterna önskar livet ur Mona Sahlin.
En annan sverigedemokrat önskar livet ur alla moderater. En tredje sverigedemokratisk fullmäktigeledamot önskar bränna upp alla muslimer. Det handlar inte bara om personer som stöder Sverigedemokraterna. Det är företrädare för ett politiskt parti som uttalar sig så. Det är en direkt önskan om att människor ska mördas eller brännas upp.
När vi diskuterar problem med våldsbejakande extremism måste vi adressera det största problemet, nämligen högerextrema organisationer som faktiskt önskar livet ur människor och önskar bränna upp muslimer. Jag anser inte att Sverigedemokraterna bör få statsbidrag.
Niclas Malmberg (MP):
Regeringen och Centerpartiet genomför nu gemensamt delar av det vi hör om i debatten. Jag hoppas att vi kan bli lika ense kring en nationell strategi för bildkonsten. Här har vi agerat gemensamt i frågorna.
Jag hoppas att vi hittar en politisk majoritet i riksdagen genom att Centerpartiet ansluter sig till det som regeringen kommer fram till vad gäller en nationell strategi för bildkonsten så att vi kan förbättra förutsättningarna för den konstnärsgrupp som har de svåraste villkoren i Sverige i dag.
Niclas Malmberg (MP):
När vi diskuterar villkoren för konstnärer är det viktigt att gå tillbaka och titta på hur partiernas budgetförslag ser ut. Vi kan konstatera att Sverigedemokraterna har de absolut sämsta förutsättningarna i sitt budgetförslag för samtidskonstnärer. I Sverigedemokraternas budgetförslag vill man skära ned anslaget till kultursamverkansmodellen med 40 miljoner kronor och skära ned anslaget till konstnärlig utsmyckning för den gemensamma miljön med 10 miljoner kronor.
Man vill skära ned bidraget till litteratur och kulturtidskrifter med 32 miljoner kronor. Det är ett anslag som är en oerhört stor del av det vi i dag diskuterar om att stimulera barns och ungdomars läsande. Sverigedemokraterna vill vidare sänka ersättning och bidrag till konstnärer med 33 miljoner kronor och minska stödet till Moderna museet med 20 miljoner kronor. Man vill ha minskat stöd till Forum för levande historia med 10 miljoner kronor. Det är nedskärning på nedskärning i Sverigedemokraternas budgetförslag vad gäller förutsättningar för samtidskonstnärer.
Vad är det Sverigedemokraterna är så rädda för när det gäller vad samtidskonstnärer förmedlar? Varför vill Sverigedemokraterna minska förutsättningarna för samtidskonstnärer att verka i dagens Sverige?
Niclas Malmberg (MP):
Om vi tittar på det bidrag som Sverigedemokraterna lyfter fram här och där de säger att de satsar ser vi att det helt klart stämmer. I anslag 2:1, bidrag till Operan, Dramaten, Riksteatern, Dansens Hus, Drottningholms slottsteater och Voxenåsen, lägger Sverigedemokraterna 5 miljoner mer än vad regeringen föreslår i en totalbudget på nästan 1 miljard. Det är alltså en i och för sig marginell satsning som Sverigedemokraterna föreslår här.
I allt det som rör samtidskonstnärers villkor går dock Sverigedemokraterna fram med nedskärningar. Sverigedemokraternas kulturpolitik skulle alltså innebära att förutsättningarna för samtidskonstnärer att verka skulle försämras. Det gäller bland annat en nedskärning på litteratur- och kulturtidskrifter. Sverigedemokraterna föreslår där en nedskärning med 32 miljoner kronor samtidigt som de talar om klassikerlistan som ett sätt att stimulera barns och ungdomars läsintresse.
Jag skulle vilja fråga Angelika Bengtsson på vilket sätt det skulle stimulera barns och ungdomars intresse för läsande att gå vidare med en klassikerlista som medicin. Varför inte i stället utgå från den litteratur som barnen och ungdomarna är intresserade av och se till att tillgängliggöra den? På vilket sätt skulle en klassikerlista kunna se till att stimulera barns och ungdomars läsintresse?
Niclas Malmberg (MP):
Mitt svar är att den rödgröna regeringen nu faktiskt arbetar med den första kulturarvspropositionen någonsin. Aron Emilsson sa tidigare i sitt anförande att Miljöpartiet på något sätt skulle sakna en kulturarvspolitik. Det är ett mycket märkligt påstående när vi samtidigt sitter i en regering som utarbetar den första kulturarvspropositionen någonsin. Regeringen tittar också på om det är möjligt att tydligare definiera ansvaret för kulturarvsfrågor i kultursamverkansmodellen. Det är ett annat svar.
Men det finns en ideologisk skillnad mellan våra perspektiv på kulturarven som det är jättefint att vi kan debattera. När har det funnits en ursvensk kultur som inte har präglats av influenser utifrån? När man lyssnar på Aron Emilsson låter det som om det har funnits något ursvenskt under en tid då det fanns en ursvensk kultur som var isolerad och inte påverkades av influenser utifrån. Alla arkeologiska utgrävningar visar däremot att vi i alla tider har influerats från omvärlden.
Redan före vikingatiden levde Sverige i ett samband med andra kulturer och påverkades av andra kulturer. Kan Sverigedemokraterna ens lyfta fram en enda kulturell företeelse som är ursvensk rakt igenom och som inte är påverkad av omvärlden? Jag vill hävda att Sverigedemokraternas hela retorik och hela kulturarvssyn baseras på okunskap.
Niclas Malmberg (MP):
Den kritik som Aron Emilsson riktar mot bristen på kulturarvspolitik måste riktas mot den tidigare alliansregeringen som under sin tid inte har förmått att skapa en sådan. Den nuvarande rödgröna regeringen arbetar fram den första kulturarvspolitiska propositionen någonsin. Det är i så fall någonting som Aron Emilsson borde vara nöjd med kommer. Men jag är övertygad om att vi har stora ideologiska skillnader när det gäller vad den ska rymma.
Samtidigt vet vi att även om Sverigedemokraterna i sitt budgetförslag satsar på kulturarvsfrågor är det på bekostnad av samtidskulturen. Det var därför som jag i mitt inledningsanförande lyfte fram att Sverigedemokraterna tycks se en motsättning häremellan. De vill satsa på kulturarvsfrågor, men de vill helt stympa samtidskulturen utifrån något slags rädsla för att det kulturarv som de vill bevara förändras.
Aron Emilsson har inte sagt det, men en del av de ideologer som har funnits som inspiratörer för hela den rörelse som Sverigedemokraterna har vuxit fram ur har verkligen talat i sådana termer. I skriften Jazzen anfaller av Erik Walles från 1946 står det: Jazzen är skapad av berusade negrer i bordellmiljö. Det är den retoriken som Sverigedemokraterna har som grund.
Aron Emilsson ger mig råd. Jag vill ge ett råd till dig, Aron Emilsson. Nu är det fri entré på de statliga museerna. Utnyttja det! Besök museerna, ta del av kulturarvet och se det fantastiska arbete som museerna nu faktiskt gör.
Niclas Malmberg (MP):
Jag skulle vilja rikta en fråga till kulturministern. Kärt barn har många namn, brukar man säga. Kära reformer kan visst också ha det. Det vi började med att kalla för en kultursatsning i miljonprogramsområden fick efter hand betecknas som kultursatsning i socialt utsatta områden. I riksdagens beslut i december hette det "kulturverksamhet i vissa bostadsområden". Nu har satsningen fått ett lite mer poetiskt namn, Äga rum. Det är en stor satsning.
I riksdagsbeslutet i december avsatte vi 50 miljoner kronor. Jag skulle vilja fråga kulturministern hur arbetet nu går vidare, så att Äga rum verkligen kan äga rum.
Niclas Malmberg (MP):
Till att börja med är utgångspunkten för Sverigedemokraternas kritik felaktig. Om vi tittar på utvecklingen över tid kan vi se att antalet tjänstgörande vid Regeringskansliet var som allra flest, 4 885, år 2009. Efter det har det varit en sjunkande trend. År 2016 var antalet 4 642. Det är alltså inte på det sättet att den nuvarande rödgröna regeringen expanderar. Vi har tvärtom ett lite mindre regeringskansli än tidigare.
Men sett tillbaka i tiden, om vi jämför med 1990, är det väsentligt många fler som arbetar på Regeringskansliet nu. Min kritik mot det Sverigedemokraterna framför här är dock inte kopplad till siffrorna i första hand utan till att man inte analyserar det bakomliggande material som finns. Ingenting i Sverigedemokraternas anförande pekar på att ärendena skulle vara enklare nu eller ens likvärdiga.
Vi kan se att många av de ärenden som hanteras inom Regeringskansliet är långt mycket mer komplicerade nu än en del av de som hanterats tidigare. Regeringen utförde mer enkla, administrativa åtgärder i början av 90-talet.
Niclas Malmberg (MP):
Det har naturligtvis funnits en mängd komplexa ärenden även under tidigare mandatperioder. Om vi jämför 90-talet med nu kan vi se att det fanns många komplexa ärenden då också. Men utifrån den mängd ärenden som hanterades då fanns det sannolikt också en lång rad ärenden som var av enklare administrativ art. Att anställa någon är däremot inte ett enkelt ärende. Det är inget man kan göra lättvindigt.
Det kräver stor noggrannhet så att man får rätt personer med rätt kompetens. Det vore önskvärt att Sverigedemokraterna som parti vinnlade sig om att vara mer noggranna när de anställer personer till sitt eget partikansli. Vi har alla läst om de personer som har funnits på Sverigedemokraternas partikansli och som har stark koppling till rysk propaganda. Det hade vi kanske sluppit om man var mer seriös vid sina anställningsförfaranden.
Niclas Malmberg (MP):
Det är fascinerande att höra från kulturutskottets ordförande att han försökte förutse vad jag hade att säga och hade förberett svar på det. När jag sedan inte säger det han tror att jag ska säga står han där svarslös. Jag har talat om regeringens politik, både vad vi har gjort 2016 och vad vi kommer att göra 2017, och jag har samtidigt fört fram kritik mot de partier som har en annan politik. Nu finns det full möjlighet för att alla att replikera på mig, och det jag har sagt.
Vi har alla hört allianspartiernas anföranden. Det är fullt naturligt för mig att nu replikera på dem. Om nu inte Olof Lavesson har några frågor till mig får väl jag ställa en fråga till Olof Lavesson. Jag tycker att det är jättebra att ni vill satsa på Skapande skola även för gymnasiet. Det är i sig jättebra. Ni har inte med er övriga allianspartier på det; jag hoppas att ni kan få det. Jag tycker dock att det vore ännu bättre om ni kunde satsa på att återinföra de estetiska ämnena i gymnasieskolan.
Alliansregeringen plockade tyvärr bort de estetiska ämnena från gymnasieskolan med undantag av det estetiska programmet. Från Centerpartiet och Liberalerna har vi hört att de ber om ursäkt för att alliansregeringen gjorde detta, och vi har hört löften från Centern och Liberalerna om att ställa upp på ett återinförande. Jag vill börja med att fråga Moderaterna: Är det inte viktigare att nå samtliga gymnasieelever med estetisk verksamhet och inte bara dem som går på skolor som engagerar sig i Skapande skola?
Niclas Malmberg (MP):
Politik hänger samman. Jag kommenterade en del av vår nuvarande budgetproposition i debatten när jag lyfte upp frågan om Skapande skola. Men Skapande skola kan inte ses som bara en del utan måste ses i en helhet. Där kommer en estetisk utbildning på gymnasieskolan in. Det är fullt naturligt att föra samman de frågorna.
Ur Miljöpartiets perspektiv kan jag konstatera att den estetiska verksamheten som riktar sig till alla gymnasielever trots allt är viktigare än en verksamhet som bara ett fåtal elever kan dra nytta av. Jag är glad att Olof Lavesson säger att man inte helt avfärdar möjligheten att ställa sig bakom ett återinförande av estetiska ämnen på gymnasieskolan. Det finns en öppenhet även från Moderaternas sida. Det skulle kunna bli en politisk majoritet för ett sådant förslag i riksdagen framöver.
Niclas Malmberg (MP):
Om Sverigedemokraterna fick som de ville skulle de fördröja ett godkännande av protokollet, med innebörd att Sverige inte skulle bidra till det internationella arbetet att skydda kulturarv. Sverigedemokraterna hänvisar till ett remissvar från Försvarsmakten.
Men från juridiskt håll säger man att man inte vill belasta brottsbalken med den typen av regleringar, som inte är tänkta att användas så ofta och som naturligtvis inte kommer att tillämpas så ofta i Sverige. Den här regleringen har en bättre placering i kulturmiljölagen. Jag överlåter åt juristerna att göra den juridiska bedömningen av var regleringen bäst hör hemma i lagstiftningen. Däremot anser jag att det är viktigt att skyndsamt få lagstiftningen på plats. Sverigedemokraterna bromsar.
Aron Emilsson väljer att inte kommentera den andra frågan jag tar upp om den historiska utvecklingen. Vi måste komma ihåg att folkmord, tyvärr och tragiskt nog, är ett återkommande tema i mänsklighetens historia. Folkmord följer ofta samma mönster. Små kulturella skillnader överdrivs. En kultur framställs som mer legitim än en annan.
Man värderar kulturer och säger att en är mer högtstående än en annan. Människor som definieras som tillhörande den lägre stående kulturen avhumaniseras. Begrepp som kackerlackor eller ohyra dyker upp. Folkmordet lurar runt hörnet. Vi har hört Sverigedemokraternas retorik, och vi ser vad som ligger i tangentens riktning. Det är dags att vi människor lär av historien så att det inte händer igen.
Niclas Malmberg (MP):
Sedan den 1 januari har vi en av många efterlängtad ny filmpolitik på plats. Vi kan konstatera att den farhåga som en del framfört, även här i kammaren, om att ett stärkt filmstöd också skulle resultera i höjda biljettpriser på bio, har kommit ordentligt på skam. Vi kan också konstatera att mycket av det som Cecilia Magnusson tog upp i sitt anförande redan har hanterats i den nya filmpolitiken.
Det den rödgröna regeringen gör nu är att förbättra filmpolitiken ytterligare genom att skapa möjligheter för fler filmer att bli tillgängliga på Sveriges biografer för barn och ungdomar upp till femton år. Det är två viktiga förändringar som nu görs. Det ena är att den avgift som tidigare funnits för att över huvud taget få en film åldersbedömd plockas bort.
Avgiften har gjort att många distributörer valt att inte låta ålderspröva sina filmer, med resultat att det automatiskt har satts femtonårsgräns på de filmerna. Det vill säga att barn och ungdomar upp till femton över huvud taget inte har kunnat se de filmerna. När avgiften tas bort kan vi förutsätta att fler distributörer kommer att låta åldersbedöma sina filmer och att de filmerna då blir tillgängliga för barn och ungdomar.
Den andra förändringen är att den ledsagarregel som redan finns vad gäller sju- och elvaårsgränserna också införs för femtonårsgränsen. Det vill säga att den som är under femton år inte får se filmen ensam eller tillsammans med jämnåriga kamrater, men den som är över elva år får se filmen tillsammans med sina föräldrar eller någon annan vuxen.
Vi kan konstatera att även i den här frågan, som i de flesta andra delar av kulturpolitiken, är det inom Alliansen som de största skillnaderna finns. Vi har här i debatten hört att KD och M är de stora motparterna. Jag tycker att det framför allt är Kristdemokraterna som intar en extrem ståndpunkt här. Man vill inte låta föräldrar vara kompetenta nog att bedöma om de egna barnen ska kunna se en film tillsammans med dem.
Flera har varit personliga i sina anföranden här. Jag kan också vara det. Jag har en fjortonårig dotter. Jag skulle inte vilja att hon går och ser en film med femtonårsgräns ensam eller tillsammans med sina kompisar. Men om det är en film som jag bedömer att vi har ett gemensamt utbyte av vill jag gärna kunna se den tillsammans med henne, och då inte bara på dvd, där vi ju redan får se den, utan också på biograf.
Över huvud taget tycker jag att det som förälder till barn i de yngre tonåren är svårt att hitta kulturupplevelser som passar både föräldern och barnet. Den kanske allra viktigaste förbättringen med den här propositionen är därför att vi skapar förutsättningar för fler kulturupplevelser som familjen kan ta del av tillsammans. Jag yrkar bifall till kulturutskottets förslag.
Niclas Malmberg (MP):
Det som är extremt är Roland Utbults argumentation. Han får det att låta som om det nu är fritt fram för elvaåringar att gå och se filmer med rekommenderad åldersgräns femton år. Han får det också att låta som om ansvaret nu ligger helt och fullt på föräldrarna utan någon sorts vägledning. Så är ju inte fallet. Åldersgränser kommer fortfarande att finnas.
Femtonårsgränsen är då en tydlig rekommendation till föräldrarna, så att de kan fundera på om det är en film som det är lämplig för barnet att se tillsammans med föräldrarna eller inte. Om man då som förälder kommer fram till att det är en film som barnet är moget nog att se måste man också som förälder anses vara myndig nog att fatta det beslutet. Kristdemokraterna talar ofta om att värna familjepolitiken.
Men vad Kristdemokraterna gör i praktiken är att styra vad familjerna får fatta beslut om. Man omyndigförklarar familjer och föräldrar. Det vi gör med det här förslaget är inte att släppa fram möjligheten för elvaåringar att se film ensamma. Vi skapar bättre förutsättningar för familjer att ha gemensamma kulturupplevelser. Är det dåligt?
Niclas Malmberg (MP):
Kristdemokraterna betror inte föräldrarna. Kristdemokraterna betror inte familjerna. Utgångspunkten för Roland Utbults argumentation är att det finns familjer med sociala problem. Det vet vi att det finns, men detta måste hanteras för sig. Man kan inte omyndigförklara samtliga familjer utifrån att denna problematik finns. Åldersgränserna är en tydlig rekommendation.
Om en film ges en femtonårsgräns signalerar inte detta att det är fritt fram att se filmen även för yngre barn. Ledsagarregeln gör det dock möjligt för föräldrar att bedöma att deras barn kan se filmen tillsammans med en förälder. Den låter föräldrar bedöma om deras barn är mogna nog att se filmen i fråga. Vi skapar då förutsättningar för fler familjer att få fler gemensamma kulturupplevelser, vilket jag tycker är något oerhört positivt.
Kristdemokraterna har en lång tradition med ett problematiskt förhållningssätt gentemot film. Partiet drev tidigare på för att man över huvud taget inte skulle få visa biofilm på söndagar. Kristdemokraterna har lämnat den ståndpunkten långt bakom sig, och jag tror att man kommer att ansluta även till denna politik när man ser att den fungerar.
Niclas Malmberg (MP):
Regeringen har börjat att arbeta med de allra flesta av de tillkännagivanden som riksdagen har lämnat. De flesta är också avbockade, om än inte alla - momsfrågan är till exempel en fråga där vi har olika syn.
Vad gäller det som vi har hanterat verkar Cecilia Magnusson ha missat att vi sedan den 1 januari har stärkt resurserna till Statens medieråd för att arbeta med hur barn och unga lätt utsätts för skadlig mediepåverkan på internet. Detta uppdrag har funnits tidigare; nu har vi också ökat resurserna. Var fanns allianspartierna när vi ökade anslaget till Statens medieråd? Var fanns Moderaterna?
Moderaterna tycks ha missat att den politik som man efterfrågar redan förs. Moderaterna har dessutom inte budgeterat för den. Moderaterna tycks också ha missat att problematiken beträffande internet inte är någonting som vi enkelt kan hantera nationellt. Film som visas på biografer i Sverige kan vi hantera nationellt, men vad gäller internet måste vi arbeta gemensamt över gränserna. Detta är också precis vad vi gör. EU arbetar fram ett nytt AV-direktiv.
Vi har fått information i kulturutskottet om Sveriges position och om att Sverige är kraftigt pådrivande för att öka skyddet för minderåriga vad gäller utbudet online. Cecilia Magnusson tycks helt ha missat att Sverige agerar kraftfullt inom EU i de här frågorna.
Niclas Malmberg (MP):
Vad gäller tillkännagivandena är det så att momsförändring är en budgetfråga. Det var omöjligt för regeringen att hantera detta tillkännagivande för en förändring den 1 januari 2017, vilket Cecilia Magnusson och Alliansen - när man drev igenom tillkännagivandet - borde ha insett. De tillkännagivanden som har varit möjliga att hantera snabbt har man hanterat snabbt. De tillkännagivanden som tar längre tid att hantera får man hantera på längre sikt.
Cecilia Magnusson talar om en utredning, men hon nämner inte att remissinstanserna var djupt splittrade när utredningen remitterades. Det var inte möjligt för regeringen att gå vidare med denna utredning, eftersom remissinstanserna hade så olika synpunkter. Branschen är splittrad - det är inte så att man enigt vill ta detta ansvar. Vissa vill det, men vissa vill det inte.
Jag utesluter inte att vi framöver kan få en självreglering på området, men branschen måste först enas. Fram till dess måste vi hantera frågan utifrån det läge som vi har nu. Även om Moderaterna i en alliansregering skulle köra över vissa av branschens parter skulle man nog inte kunna köra över Kristdemokraterna.
Moderaterna och Kristdemokraterna är de partier som står längst ifrån varandra när det gäller filmpolitiken, och man blockerar varandra. Skillnaden mellan de rödgrönas och Alliansens samarbete inom kulturpolitiken är att den rödgröna kulturpolitiken bygger på att Socialdemokraterna och Miljöpartiet väcker idéer och bejakar varandras förslag och kan genomföra en kraftfull kulturpolitik, medan man i Alliansen blockerar varandra.
Vi såg åtta år av allianspolitik, där i princip ingenting hände på kulturområdet därför att man blockerade varandra.