Ann-Christin Nykvist (S):
Bengt-Anders Johansson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att viltkött ska komma konsumenterna till godo även efter den 1 januari 2006. Livsmedelslagstiftningen ska vara så utformad att den ger konsumenterna ett fullgott skydd mot matförgiftningar och andra sjukdomar.
Samtidigt ska lagstiftningen medge stor flexibilitet och anpassning till enskilda verksamheters behov, utan att ge avkall på konsumentskyddet. Den nya gemensamma livsmedelslagstiftning som trädde i kraft vid årsskiftet ger oss bra förutsättningar för ett högt konsumentskydd.
Lagstiftningen förstärker livsmedelssäkerheten samtidigt som det finns stort utrymme för flexibilitet när det gäller utformningen av livsmedelsverksamheten i det enskilda fallet. När det gäller vilthantering omfattar de nya EG-bestämmelserna såväl frilevande som hägnat vilt och både stor- och småvilt.
De nya reglerna innehåller bestämmelser om slakt och besiktning av vilt avsett att släppas ut på marknaden i syfte att konsumeras som livsmedel. Jag vill understryka att reglerna i EG-förordningarna, precis som dagens bestämmelser, inte omfattar enskildas hantering av livsmedel avsedda att konsumeras inom privathushåll.
För vilt omfattar reglerna inte heller jägare som levererar små mängder av frilevande vilt eller kött från frilevande vilt direkt till konsumenter eller till lokala detaljhandelsanläggningar som levererar direkt till konsumenter. Sverige är skyldigt att lägga fast närmare bestämmelser om vilthanteringen i nationella föreskrifter.
En utgångspunkt för detta arbete är att exempelvis hantering som sker inom ett jaktlag och liknande, det vill säga hantering som inte omfattar ett utsläppande på marknaden, ska kunna fortsätta enligt dagens rutiner. Livsmedelsverket är ansvarig myndighet för livsmedelsfrågor inklusive slakt. Det är därför Livsmedelsverket som har att utforma dessa föreskrifter.
Förslag till nationella regler om hantering av vilt har varit på remiss från Livsmedelsverket under hösten 2005. Förslaget innebär i korthet att jägare kommer att få överlämna oflått eller oplockat vilt samt kött av vilt direkt till konsument och till detaljhandel som levererar direkt till konsument utan att köttet genomgår sedvanlig köttkontroll.
Av hälsomässiga skäl kan detta dock inte generellt utsträckas till björn, vildsvin och andra vilda djur som är mottagliga för trikinos samt dovhjort och kronhjort i hägn, i de fall dessa omfattas av organiserad hälsokontroll eller obligatorisk hälsoövervakning av tuberkulos enligt Jordbruksverkets föreskrifter.
Avsikten är att reglerna för dessa djurslag ska gälla oavsett om jägaren är livsmedelsföretagare eller inte. Detta innebär att viltet, om det inte används i jägarens privata hushåll, måste överlämnas till en vilthanteringsanläggning i de fall man har att göra med björn, vildsvin, samt dovhjort och kronhjort i hägn.
För övriga djurslag får små mängder vilt och kött av vilt överlämnas till konsument och detaljhandel utan att genomgå köttbesiktning. Den som driver ett företag och därmed yrkesmässigt levererar kött av vilt till detaljhandeln ska ha tillgång till en lokal som säkerställer att hanteringen av köttet sker på ett hygieniskt sätt. Detta gäller oavsett djurslag och är i linje med vad som gäller i dag.
Min grundinställning är att reglerna ska vara så generösa och flexibla som möjligt så att de inte försvårar för verksamhetsutövarna. Så länge det finns sjukdomar hos vilda djur som kan ge upphov till risker för konsumenterna anser jag dock att det är angeläget att upprätthålla ett regelverk kring sådant kött när det säljs till konsumenter i livsmedelsbutiker eller serveras på restauranger, oavsett om leverantören överlämnar större eller mindre mängder kött.
Genom att öppna för mer fri hantering av det mindre riskfyllda köttet men behålla kraven på besiktning för de djurslag som vi vet är förknippade med vissa sjukdomar torde vi nå en balans mellan konsumentskyddet och vikten av flexibilitet i lagstiftningen.