Egon Frid (V):
Kärnkraften är den fråga som har påverkat mig mest i mitt politiska vägval och i mitt engagemang för miljön och miljöfrågorna. Inför folkomröstningen om kärnkraft 1980 kämpade jag hemma i Skaraborg för linje 3 och att kärnkraften ska avvecklas. Det som var viktigt för mig 1980 är lika viktigt för mig i dag, 30 år senare. Vi ska inte ha någon uranbrytning i Västgötabergen eller någon annanstans. Kärnkraften ska avvecklas.
Kärnkraft är en icke förnybar energikälla som innebär risker för hälsa och miljö under hela kedjan från uranbrytning till slutförvaring av det utbrända kärnbränslet. De risker som är knutna till själva slutförvaringen vältrar vi dessutom över på oräkneliga generationer av efterkommande.
Vår uppfattning är därför att kärnkraften successivt ska fasas ut med hänsyn till sysselsättning och välfärd och i den takt kärnkraftselen kan ersättas med el från förnybara källor och genom energieffektivisering Fru talman!
Med denna lilla inledning yrkar jag bifall till Socialdemokraternas, Vänsterpartiets och Miljöpartiets gemensamma reservationer 1 och 2 om vårt krav på obegränsat skadeståndsansvar och ett införande av ansvarsgenombrott i lagstiftningen. Ansvaret för kärnkraften och dess atomskador har reglerats i atomansvarslagen från 1968.
Denna lag bygger på 1960 års Pariskonvention om skadeståndsansvar på atomenergins område och 1963 års tilläggskonvention till Pariskonventionen. Konventionen bygger på att ansvaret för atomskador är strikt, att ansvaret är anläggningshavarens, att ansvaret är begränsat och att ansvaret ska vara täckt av en försäkring eller ekonomisk säkerhet.
Anläggningshavaren, till exempel en ägargrupp av ett kärnkraftverk - som exempelvis Forsmark - har ett ansvar som i dag uppgår till mellan 3,3 och 4 miljarder. Till detta finns ändringar och tillägg till Pariskonventionen från 2004. Sammantaget innebär ändringarna att ersättning i händelse av en atomolycka ska betalas ut upp till ca 15 miljarder kronor.
Fru talman! Regeringen föreslår nu i den proposition som denna debatt handlar om att riksdagen godkänner 2004 års ändringsprotokoll till Paris- och tilläggskonventionerna samt en reservation till Pariskonventionen.
Förslaget innebär att atomansvarighetslagen ersätts av en ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Regeringen föreslår, liksom tidigare, ett strikt ansvar.
Regeringen föreslår, som i tidigare förslag, att ersättningsansvaret ska vara upp till 12 miljarder kronor om anläggningen är en kärnreaktor i drift för utvinning av kärnenergi. Regeringen föreslår, som tidigare, att innehavaren av en anläggning ska ha en ansvarsförsäkring eller ekonomisk säkerhet.
Liksom tidigare ska staten betala ersättning till en skadelidande som har rätt till ersättning enligt lagen om ersättningen inte kan fås från ägaren till exempelvis kärnkraftverket. Regeringen föreslår en förändring av ansvaret i lagen, textmässigt, från begränsat till obegränsat ansvar upp till 12 miljarder kronor.
Vän av ordning och även centerpartister, inklusive Sven Bergström, måste fråga sig hur obegränsat detta ansvar är och kan vara. De beräkningar som finns från kärnkraftsolyckan i Tjernobyl är 100 gånger detta obegränsade ansvar på 12 miljarder.
Majoriteten i civilutskottet menar i betänkandet att detta ger en tydlig signal om att det inte finns någon gräns för när det ekonomiska ansvaret efter en olycka upphör, och det skapas därigenom ytterligare drivkrafter för säkerhetsarbetet inom kärnkraftsindustrin.
En liten ytterligare notering kan vara att man dock tycker att kapitalkostnaden för att bygga kärnkraft kan bli något högre.
Vän av ordning och även centerpartister, inklusive Sven Bergström, måste fråga sig hur tydlig denna signal är om ett obegränsat skadeståndsansvar som är begränsat till 12 miljarder och begränsat till ägarens dotterbolag, anläggningsinnehavaren. Fru talman!
Debatten handlar om begränsat eller obegränsat skadeståndsansvar för bolaget som äger ett kärnkraftverk. Vi i Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Miljöpartiet som står bakom två gemensamma reservationer ifrågasätter förslaget till ett obegränsat skadeståndsansvar som är begränsat till 12 miljarder.
Vi menar att beloppet för skadeståndsansvaret så långt som möjligt ska utgå från de verkliga kostnader som kan orsakas. Debatten handlar också om ett moderbolags ansvar för sina dotterbolag som är och kan vara ägare till ett kärnkraftverk.
Detta är aktuellt för de svenska kärnkraftverken och en eventuell kärnkraftsolycka i Sverige. Därför är frågan om ansvarsgenombrott aktuell och viktig. Vi anser att det är rimligt och nödvändigt med en reglering i lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor avseende ansvarsgenombrott.
Regeringen behöver tydliggöra i lagen att ett moderbolag är ansvarigt tillsammans med dotterbolaget för en eventuell atom- och kärnkraftsolycka för att tydliggöra ett obegränsat skadeståndsansvar från ägarnas sida. Utöver detta tillkommer naturligtvis statens övergripande ansvar mot alla skadelidande.
Principen om ett ansvarsgenombrott och ett obegränsat skadeståndsansvar för ägarna till ett kärnkraftverk vid en olycka är viktig för att kloka beslut ska fattas och som prioriterar förnybar energiproduktion i stället för den mycket riskfyllda kärnkraften. Fru talman!
Utöver skälen för våra reservationer finns i betänkandet och i vår motion en välgrundad argumentation för att regeringen stressat fram detta ärende också. Mycket av beredningen kan ifrågasättas som forcerat och med brister.
Därför ska vi inte ha mer kärnkraft. Vi ska avveckla kärnkraften och satsa våra investeringar på förnybar energi. Därför ska vi också bifalla reservationerna i civilutskottets betänkande nr 29 och näringsutskottets betänkande nr 26.