Beatrice Ask (M):
Först har jag några kommentarer till det som sägs i debatten. Interpellanten säger att man, om man går igenom de gamla och nya direktiven, ser att skillnaderna inte är så stora. Och han säger då att han ska överlämna direktiven till mig. Jag tycker egentligen att det är rätt oförskämt. Jag har varit engagerad i den här debatten i rätt många år. Jag vet mycket väl vad direktiven innehåller.
Jag vet också att Agneta Stark, på grund av direktivens utformning men också på grund av den förra justitieministern, med justitieministerns goda minne har varit helt fokuserad på frågan om högskoleutbildning och inte minst på hur man ska få en utbildning till Falun.
Likväl har jag tyckt att det är ett bekymmer att utredningen inte analyserar fördelar och nackdelar med dagens utbildning, vad vi behöver framöver utifrån ett verksamhetsperspektiv och inte minst hur vi ska få en bättre fungerande rekrytering. Jag är överens med interpellanten om att det är dumt att polisen inte speglar befolkningen bättre än vad den gör. Men då måste man arbeta med rekryteringsproblematiken.
Huvudproblemet är nämligen att färre ungdomar med invandrarbakgrund och förortskompetens söker polisutbildningen. Där tror jag att vår satsning på fler poliser i närmiljöerna kommer att ha stor betydelse. Om man aldrig träffar poliser i vettiga situationer är det ju svårt att intressera sig för den typen av arbetsuppgifter. Det är inte alla som blir upphetsade av att se poliser på tv.
Här finns det ändå väldigt mycket att göra, och jag vill ha ett genomarbetat underlag som gör att vi kan ta itu med de problem som finns när vi ska fatta beslut i riksdagen. Sedan sägs det här i debatten att det inte är någon som inte vill se fler poliser. Och det är ju väldigt roligt, som Hans Wallmark påpekar. Problemet är att Socialdemokraterna sänker anslaget, det vill säga vill lägga mindre pengar för att åstadkomma detta.
Och det är klart att då blir resultatet inte lika många poliser som vad den nya regeringen faktiskt kommer att åstadkomma. Vår ambition är att inom mandatperioden nå upp till 20 000 poliser, vilket är en mycket hög ambition. Samtidigt är direktiven tydligare till Rikspolisstyrelsen om att vi vill ha fler poliser ute bland människor och i allmänna miljöer.
Vi tror att en synlig polis har en brottsförebyggande effekt och att poliser ska finnas så att de kan ingripa när saker och ting händer, inte att människor ska sitta i telefonkö för att efterfråga någon typ av hjälp i efterhand. Huvudpoängen med den här interpellationen tror jag att Hans Wallmark antyder, nämligen att peka på de fördelar som finns med en polisutbildning i Malmö och de behov som finns i Malmö.
Jag vill gärna säga att jag är väl insatt i att Malmö högskola är en väldigt bra högskola. Jag vet mycket om de fördelar som finns i Skåneregionen. Jag blir också ofta väldigt väl informerad om de problem som finns i glesbygden och om att vi måste ha en särskilt anordnad polisutbildning där. Det blir en avvägningsfråga.
Men för mig och regeringen får organisationsfrågan och frågan om på vilken plats olika utbildningar ska bedrivas stå lite vid sidan av tills vi har bestämt oss för vilka förändringar och vilken förnyelse som behövs när det gäller antagning och utformning av polisutbildningen. Där kan vi lära av de inspel som har kommit från olika högskolor.
Där kan vi lära genom en breddad utredning, och jag tror att det behövs. Mina erfarenheter av att arbeta med utbildningsfrågor är att när vi ändrar en utbildning är det något som ska verka under 10-20 år. Då får man inte slarva i kanten och glömma bort att utvärdera vad som redan finns och vad man kan behöva i ett längre perspektiv. Det här kommer nu länspolismästaren i Skåne att göra på vårt uppdrag. Jag är övertygad om att riksdagen kommer att ha nytta av det underlaget när vi ska förnya polisutbildningen.