Jörgen Johansson (C):
Jag vill tacka för svaret på min interpellation. Jag är inte nöjd med svaret. Jag tycker att det är för otydligt i den turbulenta tid som vi har just nu på det här området. Kommunerna och deras avfallsbolag ser med förskräckelse på vad som håller på att hända. Precis som ministern sade är vi bra i Sverige på att samla ihop elavfall. Det visar den statistik som kan visas upp, nämligen att varje människa samlar in 11,5 kilo elavfall om året till återvinning.
För att det ska kunna fungera krävs att producenterna tar sitt ansvar för produkterna. Det gäller såväl nytt som historiskt avfall. Nu ser inte verkligheten ut som kartan, och då är frågan vad som ska gälla när regeringen skriver sin förordning. Den modell som skapades när producentansvaret infördes för tre år sedan överensstämmer inte med människornas handelsmönster i dag.
Det är bland annat följden av att exempelvis radio- och TV-branschen har lämnat det samarbete som utvecklades med Elkretsen via förhandlingar med Kommunförbundet. För kommunerna innebär det att de får betala notan. Ytterst är det naturligtvis skattebetalarna som får betala. För Vafab-området i Mellansverige innebär det här en taxehöjning i storleksordningen 7-8 % om året.
Det var knappast så lagstiftaren hade tänkt sig med producentansvaret. Målet var ju att producenterna skulle få ett ansvar så att vi fick mer miljöriktiga produkter och mindre avfall. Om kommunerna nu ska fortsätta insamlingen av elavfall och så vidare och producenterna ska betala borde det regleras i förordningen.
Vi är väl medvetna om att kommunerna har såväl kompetens som infrastruktur för att klara det här, men de har inte de ekonomiska resurserna. Många är de kommuner som diskuterar att stänga sina återvinningscentraler om inte förordningen blir anpassad efter verkligheten. Bakgrunden är ju den att kommunerna egentligen varken kan eller får finansiera producenternas återvinning.
Den 13 augusti nästa år finns alltså en risk att skattebetalarna får betala en nota som egentligen ska betalas av dem som köper varorna. För givetvis är det konsumenten som ska betala notan. Köparen får med det här systemet betala det två gånger. Statsrådet säger att det pågår ett arbete med att ta fram ett reviderat förslag till förordning vid departementet. Jag hoppas att den förordningen blir verkningsfull.
För att den ska bli verkningsfull måste, som jag ser det, producenterna ta sitt fulla ansvar. En annan grundförutsättning för att insamlingssystemet ska bli konsumentvänligt är att barn skyddas vid lek i området. Det här är ett problem nu när man ger statsbidrag till fastigheter för att de ska bygga ut sina återvinningscentraler i respektive hus. Här måste man också se det utifrån barnperspektivet. Det vet jag att Boverket håller på och tittar på.
Man har just uppmärksammat det här problemet i samband med de normer som utarbetas för de här statsbidragen. Min direkta fråga till statsrådet är: Kan statsrådet garantera att kommande förordning uppfyller de här kraven som jag har nämnt? Jag vet mycket väl att statsrådet har svarat i interpellationssvaret att man ska vara tydlig. Men jag tycker ändock att frågan är så viktig så jag vill ha ett fördjupat svar på just det området.
Hur kommer tydligheten att se ut?