Gabriel Wikström (S):
Dagens debatt handlar om utgiftsområde 9, Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Det är en debatt som utgår från att riksdagen redan fastställt utgiftsramarna med grund i en borgerlig budgetmotion och med grund i en borgerlig politik som har röstats fram av Moderaterna, Folkpartiet, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna.
Den ekonomiska politik som riksdagen slagit fast bygger på andra värderingar, och gör därmed andra prioriteringar än det budgetförslag som regeringen lade fram. När man jämför de två budgetarna, regeringens och den som röstats fram av riksdagens högerpartier, finns det tydliga skillnader i satsningar. Det finns tydliga skillnader i vem som gynnas av respektive budget och i vem som missgynnas.
Det finns tydliga skillnader i synen på vilket samhälle vi vill ha. Den budget som nu röstats fram missgynnar dem som har det dåligt ställt ekonomiskt, den missgynnar kvinnor och den missgynnar äldre. Detta blir smärtsamt tydligt när man jämför den med regeringens budgetproposition.
Skillnaderna finns i helheten, men de finns också i det utgiftsområde som vi debatterar här i dag. I den budgetproposition som regeringen lade fram ligger fokus på jämlikhet och likvärdighet - det ligger på ett Sverige som håller ihop med en mer jämlik vård och en mer jämlik hälsa.
Som medborgare ska man kunna förvänta sig samma förutsättningar i livet oavsett bakgrund, kön eller livsomständigheter. Man ska också kunna förvänta sig en jämlik vård som är lika bra, oavsett vem man är eller var man råkar vara folkbokförd. Så är tyvärr inte alltid fallet i dag. Den ojämlika hälsan syns exempelvis på medellivslängden.
Mellan lågutbildade och välutbildade skiljer det generellt sett ungefär fem år i livslängd. Det finns också stora skillnader mellan olika kommuner. Lägger man ihop dessa effekter kan man snabbt konstatera att förutsättningarna för en god hälsa inte är jämlika. I regeringens budget presenterades ett antal förslag som skulle angripa de problem som finns.
Låt mig ta upp några exempel. En satsning på förlossningsvården på 400 miljoner årligen fanns med. Förlossningsvården har alltför ofta problem i dag - precis som har hört i denna kammare. Det märks naturligtvis inte minst här i Stockholm.
Vi hade dessutom förslag utanför utgiftsområdet om fler utbildningsplatser för barnmorskor. Dessa 400 miljoner kronor hade hjälpt till att snabbare få ut utbildade barnmorskor i vården. Det gäller den verksamhetsbelagda utbildning som man har rätt till.
Kvinnor missgynnas därmed av det fattade budgetbeslutet. I en rapport från Socialstyrelsen från 2011 konstateras att ensamstående kvinnor med barn avstår från att hämta ut läkemedel nära fyra gånger så ofta som befolkningen i stort.
Gruppen ensamstående med barn består till mer än 75 procent av kvinnor. Det är en grupp som oftare än genomsnittet har det svårt ekonomiskt. Det finns således tydliga tecken på att barn riskerar att gå miste om läkemedel som de egentligen behöver av ekonomiska skäl.
Det var en viktig anledning till att regeringen föreslog att receptbelagda läkemedel ska vara kostnadsfria för barn så att inget barn riskerar sämre hälsa på grund av föräldrarnas ekonomi. Även detta är ett förslag som högerpartierna i riksdagen nu har avslagit. Situationen i äldreomsorgen är långt ifrån godtagbar.
Alltför ofta är personalens arbetssituation ansträngd och stressad. Det går ut över de äldre, som inte får den hjälp de hade kunnat få. Med det budgetbeslut som riksdagen har fattat går äldreomsorgen miste om mer än 1 miljard kronor 2015. Det handlar om tusentals anställda som hade kunnat göra en stor skillnad i äldreomsorgen.
Sammantaget gör det skillnad vem som bestämmer och vilken budget som riksdagen beslutar om. Vi hade kunnat göra satsningar på förlossningsvården, på att garantera att barn får ta del av de läkemedel de behöver, oavsett föräldrarnas ekonomi, och på att förbättra äldreomsorgen. Men nu blir det inte så.
Politik spelar roll, och valet i mars kommer att spela en mycket stor roll. Ett av de få glädjeämnena i den budget som riksdagen har ställt sig bakom är ändå cancervården.
Här är jag glad över att oppositionen gått på regeringens linje att cancervården kommer att tillföras en halv miljard kronor mer per år och att vi med inspiration från Danmark, med en modell med standardiserade vårdflöden, kraftigt kommer att minska köerna inom cancervården och göra vården mer likvärdig över landet.
Jag hoppas att vi framöver kan prata ihop oss om fler angelägna satsningar inom vården, men jag tvingas konstatera att den budget som nu är beslutad tyvärr leder i en helt annan riktning än den som Sverige skulle behöva.
Den leder bort från det samhälle präglat av jämlikhet och den vård präglad av likvärdighet som den här regeringen hade som mål att föra oss lite närmare mot. Det är något jag beklagar.