Désirée Pethrus (KD):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag förstår att statsrådet ser positivt på min fråga om behovet av komplement till Arbetsförmedlingen i syfte att bryta det vi kallar för utanförskapet. Personer med funktionshinder, personer med invandrarbakgrund, personer med långtidssjukskrivningar och arbetslösa behöver ibland ett särskilt stöd för att komma in på arbetsmarknaden. Jag tror att Arbetsförmedlingen behöver konkurrens i sitt uppdrag.
Statistiken visar att alliansregeringen har klarat av att bryta utanförskapet bättre än tidigare regering. Under 2007 har utanförskapet minskat med 145 000 personer, och det är bra. Men vi kan bli ännu bättre, och då tänker jag särskilt på personer med funktionshinder. Frågan är: Vad kan vi göra? Vad är det som behövs? Jag tror att vi behöver en ökad mångfald av arbetsförmedlare för att få in flera med specialkunskaper.
I min interpellation till ministern ställde jag därför frågan: Vilka ytterligare åtgärder avser ministern att vidta för att stimulera tillkomsten av alternativa arbetsförmedlare utöver de åtgärder som regeringen redan genomfört? Min fråga kommer sig av att jag har gjort en internationell utblick och tittat på förhållandena i Norge, Holland, Australien och England och läst mig till lite grann vilka förändringar man där har föreslagit.
Det visar att vår arbetsförmedling inte fungerar optimalt i dag. Riksrevisionen har sagt i sin kritik 2006 att arbetsförmedlingarna prioriterade arbetet med arbetsmarknadspolitiska program. Varje arbetsförmedlare förmedlade fem gånger så många Amsprojekt som riktiga jobb. Man prioriterade inte kontakten med arbetsgivare.
Mot den bakgrunden är det naturligtvis välkommet att regeringen har sjösatt en ny organisation för Arbetsförmedlingen i syfte att få till stånd en effektivare matchning och en ökad kundorientering. Regeringen har också satt i gång nya projekt för att få fler aktörer vid sidan av Arbetsförmedlingen. Men jag tror inte att de här projekten räcker, utan vi behöver en ökad mångfald av arbetsförmedlare. Vad har man då gjort i de andra länderna som är intressant?
Ja, bland annat har man gjort sammanslagningar eller samorganisation mellan arbetsförmedling, socialtjänst och försäkringskassa. Man har gjort en gemensam ingång för alla som av någon anledning är beroende av bidrag eller ersättning för sin försörjning. Vad man också har gjort är att man infört olika former av poäng-, rating- och prestationssystem. Den här formen av klassificeringssystem efterfrågas nu här i Sverige av flera aktörer.
Man vill kunna konkurrera på lika villkor. Tyvärr får vi nog konstatera att det inte är någon bra konkurrenssituation i dag för andra aktörer som vill komma in på den här marknaden. Det behövs därför bättre spelregler. För att den arbetssökande ska kunna välja rätt förmedling - om man nu öppnar för ett system med fler aktörer - och göra jämförelser behövs en öppen betygssättning.
Det är jämförelser som den arbetssökande själv ska kunna se. Hur fungerar olika arbetsförmedlare? En viktig fråga som jag tar upp i min interpellation och som jag gärna skulle vilja få svar på i dag är hur ministern ser på att ta fram någon form av klassificeringsinstrument för att få en likvärdig bedömning av de personer som ska få hjälp av arbetsförmedlare, såväl statliga som privata aktörer.
Kan ministern tänka sig ett öppet jämförelsesystem där arbetsförmedlingar av olika slag blir tillgängliga för de arbetssökande?