KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Wiking (S):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Det är positivt att ministern uttalar att man kommer att fullfölja den S-ledda regeringens planer gällande omställningsstödet och att vi var överens i det arbetet. Som skolpolitiker blir jag dock orolig när regeringen skär ned på anslagen till vuxenutbildning, yrkesvux, högskolor och universitet.
För vuxenutbildning är nedskärningen 1,23 miljarder. För yrkesvux är den 104 miljoner. Och för högskolor och universitet är det en minskning med 81 miljoner. Vi socialdemokrater har tvärtemot upplevt att anslagen har varit viktiga för att kommuner och utbildningsanordnare ska våga starta nya utbildningar och våga anställa lärare.
Bedömningen är att regeringens politik kommer att leda till 22 000 färre platser för vuxna än i vårt budgetförslag. Tycker Mats Persson verkligen att det är rätt att beskriva tiotusentals färre utbildningsplatser som en satsning?
Mats Wiking (S):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Vi socialdemokrater tycker att det är väldigt viktigt med utbildningssatsningar. När utbildningsministern drar ned på yrkesutbildning, högskoleutbildning och vuxenutbildning ser vi att det är en minskning av resurserna. Det handlar om att klara av de behov som vi har nu när vi står inför en lågkonjunktur och så vidare.
Jag skulle vilja ta upp omställningsstödet lite grann. Vi såg i en artikel - jag tror att det var i går - att det har inkommit 20 000 ansökningar, herr talman, om att studera via omställningsstudiestöd, vilket måste anses vara en succé. Tyvärr signalerar CSN att merparten inte kommer att få sina ansökningar godkända.
Huvudorsaken är att antalet sökande är fyra gånger större än budgeten tillåter. Samtidigt fortsätter ansökningar att strömma in. Man kan säga att det finns ett enormt behov av utbildning i det här landet, något som både människor själva och företagen ser. Utifrån detta vill jag fråga vilken beredskap regeringen har för att justera både omställningsstudiestödet och utbildningsutbudet för att möta den stora efterfrågan som finns.
Mats Wiking (S):
Tack för svaret, utbildningsministern! I mitt huvud går ekvationen inte riktigt ihop. Först drar man undan ett antal utbildningsplatser, och sedan säger regeringen att vi täcker de behov som finns, för det har varit en gigantisk satsning under pandemin. Nu hamnar vi i ett läge där vi går in i en lågkonjunktur med tuffare tider, och vi kan vara ganska säkra på att långtidsarbetslösheten kommer att öka.
Att möta dessa behov med att dra ned på antalet utbildningsplatser känns för mig väldigt avigt, herr talman. Vi socialdemokrater anser att det i detta läge är viktigt att satsa just på utbildningsinsatser och på omställning. Finns då behovet och önskemålen utifrån medborgarna i samhället borde vi snarare öka insatserna. I detta läge skär regeringen ned på alla utbildningsformer för vuxna och avskaffar Äldreomsorgslyftet.
Undertecknad vet att det inte är utbildningsministerns ansvar, herr talman, men det är den borgerliga, högerkonservativa regeringen som har gjort den nedskärningen, och även detta var en viktig utbildningsinsats. Tycker Mats Persson verkligen att det här är rätt sätt att bemöta de samhällsproblem som uppstått?
Mats Wiking (S):
Min fråga går till utbildningsminister Mats Persson. Vi kan se att behoven av vidareutbildning och högre utbildning aldrig varit större. Ungdomskullarna blir större, och det är många som ansöker om att nyttja det nya omställningsstudiestödet. Fler än tidigare väljer också att studera på högskola och universitet. Distansutbildningen har hjälpt till och gjort högre utbildning tillgänglig i hela landet.
Samtidigt som vi ser detta tryck och att fler vill gå högre utbildning för att komma vidare i arbetslivet skär regeringen ned i anslagen till tolv högskolor och universitet. Min fråga blir därför: På vilket sätt visar regeringen i sin budget att man möter hela landets ökade behov av högre utbildning?
Mats Wiking (S):
Min fråga är också till skolministern. Personalen i skolan är helt avgörande för barnens framtid. En skola som har ordning och reda, utbildade lärare och en rektor som har personalens förtroende är en skola där eleverna trivs och presterar goda resultat. Staten har gjort satsningar på lärares löner genom bland annat Lärarlönelyftet och skapat karriärvägar genom förstelärare. Det har varit bra satsningar på lärarna som åtminstone delvis stoppat den stora lärarflykten.
Sveriges Skolledare, som är rektorernas fackförening, beskriver däremot en vardag med ökad dokumentation, en kraftig ökning av antalet underställda och ett tryck på att skolan ska lösa problem som inte alltid är skolrelaterade. Detta menar Sveriges Skolledare har medfört en tuffare arbetsmiljö och gjort att omsättningen av rektorer ökat markant. Statistik visar att för några år sedan stannade en rektor fem år på samma skola. I dag är snittet tyvärr nere på två år.
Jag vill ställa följande fråga till skolministern: Vad tänker regeringen göra för att minska omsättningen av rektorer i grundskolan och gymnasiet?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Som vi hörde alldeles nyss gäller detta ärende investeringsstödet till särskilda boenden för äldre. Riksrevisionen har granskat investeringsstödet till byggande av särskilda boenden för äldre åren 2007-2014. Slutsatsen som Riksrevisionen kommer fram till är att stödet till övervägande del inte var ändamålsenligt utformat.
Man har inte funnit något som pekar på att investeringsstödet var den avgörande orsaken för att byggandet av särskilt boende för äldre skulle påbörjas. Redan innan stödet infördes hade man konstaterat att det inte var investeringskostnaderna för byggandet som höll tillbaka utvecklingen av särskilt boende för äldre. Ändå infördes ett sådant investeringsstöd.
Både Boverket och Socialstyrelsen menade att det var bättre att ge stöd till själva verksamheten då den verkligt stora kostnaden uppstår i den långsiktiga driften. Riksrevisionen menar också att det inte går att fastställa nettotillgången på platser under tiden stödet fanns eftersom man inte vet hur många platser som samtidigt avvecklades.
En tredjedel av landets kommuner har inte alls tagit del av stödet då de enligt skrivelsen inte haft något behov av att bygga nya särskilda boenden. Vi anser, precis som Riksrevisionen, att det inte är bra att pengar binds upp i ett stöd som inte utnyttjas i särskilt hög grad.
Att fördela ett mer allmänt ekonomiskt stöd till kommunernas äldreomsorg, och fördela stödet utifrån antalet äldre, anser vi är en mycket bättre väg att gå. Vi anser också det är viktigt att regeringen följer upp antalet avvecklade platser. Det är någonting man inte kan se i dag. Investeringsstödet som det ser ut i dag slår helt enkelt inte rätt. Det blev inte som det var tänkt.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
År 2016 stiftades en lag som innebär att staten via Kammarkollegiet ska ersätta läkemedelsskador. Taket för beloppet sattes till 150 miljoner kronor totalt för dem som drabbats av personskada till följd av Pandemrix, alltså svininfluensavaccinet som utan tillräcklig kunskap om biverkningarna ändå användes.
Lena Hallengren skrev i en debattartikel i DN den 15 juni 2012 att de drabbade barnen och ungdomarna samt deras familjer inte ska behöva ägna framtiden åt segdragna rättsprocesser. I samma anda lovade ni att staten ska ta ansvar för ersättningen när pengarna i Läkemedelsförsäkringen är slut.
Därför vill jag fråga socialministern: På vilket sätt följer ni upp det ni lovade 2012 så att de drabbade faktiskt ska få ut den ersättning de har rätt till innan den tioåriga preskriptionstiden går ut?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag förstår att det i regeringsställning kan vara svårt att göra prioriteringar som ofta är tuffa och svåra. Men jag funderar ändå mycket över regeringens prioriteringar när det gäller de äldre.
Jag kan inte förstå hur regeringen kan prioritera bort de äldre som man så ofta gör. Det handlar om människor i detta land som har arbetat och slitit hela livet, bland annat för sin pension. Ändå vill regeringen öka pensionen med bara 200 kronor. Varför tar man inte till kraftfullare prioriteringar som ger lite mer? 200 kronor är inte mycket att komma med.
Jag vill påminna om att Sverigedemokraterna ökar detta med 800 kronor så att det åtminstone blir en tusenlapp extra i månaden. Förutom detta sänkte regeringen skatten på pensioner i höstbudgeten, vilket var mycket bra, till en kostnad av 4,33 miljarder kronor.
Men i stället för att sänka skatten på pensioner ytterligare valde man att sänka värnskatten till en kostnad av 6,1 miljarder kronor. Varför har regeringen gjort denna prioritering?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag tackar ledamoten för svaret på frågan, även om jag noterar att ledamoten över huvud taget inte sa någonting om värnskatten och den prioritering som man har gjort där. Socialdemokraterna vill framställa sig som det parti som är allra bäst för de äldre och säger från talarstolen i dag att vi sverigedemokrater är hånfulla.
Jag menar att det är precis tvärtom just nu. Socialdemokraterna är inte alls något parti att räkna med för de äldre. Jag tycker att Socialdemokraterna ibland beter sig hånfullt mot pensionärerna genom att inte fullt ut ge dem det stöd som de skulle behöva.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Antingen har ledamoten Rikard Larsson inte läst vår reservation i betänkandet ordentligt, eller så väljer han att slira på sanningen som så ofta sker när Socialdemokraterna står i talarstolen.
Om man ska hålla sig till verkligheten, som vi sverigedemokrater är intresserade av att göra, gäller den deltid som ledamoten tar upp när man vill trappa ned i arbetslivet när man är i pensionsåldern men fortfarande vill arbeta kvar. Det är detta vår reservation tar upp, ingenting annat.
Heltid som norm berörs över huvud taget inte i reservationen. Det borde vara känt för Socialdemokraterna och ledamoten i fråga vilken linje vi i Sverigedemokraterna verkar för. Låt oss titta på pensionssystemet i dess helhet. Det kan ses som ett sorgebarn.
Vi är nu i ett läge där människor ska arbeta längre för att fler som själva inte har bidragit ska kunna få en del av kakan.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag sa i mitt förra inlägg att det handlade om Socialdemokraterna i dess helhet, och jag refererade främst till dagens färska partiledardebatt. Vad gäller intjänade pensionspoäng har vi i dag ett system där man kan tillgodoräkna sig poäng och år då man över huvud taget inte ens har befunnit sig i vårt land. Man har alltså inte bidragit med en enda krona till detta system.
Det är ett underfinansierat system, vilket vi och även Socialdemokraterna vet. Färre människor ska arbeta längre för att fler ska kunna ta del av kakan. Jag förstår att människor är oroliga och oroas av åldershöjningen. I dag gäller det en höjning från 61 till 62 år.
Men, fru talman, höjningen stannar ju inte i och med det, utan det handlar om en successiv höjning som kommer att pågå under flera år framöver. Det stannar inte vid 62 års ålder, utan det kommer att fortsätta höjas vartefter.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Dag Larsson företräder ett regeringsparti som under lång tid har drivit frågan om att ta bort de delade turerna för omsorgspersonal, men det är fortfarande inte gjort.
Jag är intresserad av detta eftersom mitt parti driver samma fråga: att ta bort de ofrivilliga delade turerna eftersom dessa inskränker för mycket på privat- och familjeliv. När, Dag Larsson, kommer de delade turerna att försvinna?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Ledamoten Larsson tillhör som sagt ett parti som har drivit denna fråga i storleksordningen 20 år, men det är fortfarande inte gjort.
Vad vill Dag Larsson säga till undersköterskorna som går på knäna och som i denna kris har och kommer att ha det väldigt tufft? Vad har Dag Larsson att säga till dem som ska orka fortsätta gå till sina arbeten? När ska de få lika bra arbetstider som i övriga nordiska länder?
I inget annat nordiskt land arbetar undersköterskor på det sätt som man gör i Sverige. Min fråga till Dag Larsson kvarstår.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag tackar ledamoten för den uppmärksamhet som Sverigedemokraterna får av Vänsterpartiet. Sölvesborg är en kommun där Sverigedemokraterna styr. Det stämmer. Politikerna i Sölvesborg sitter dock inte här i Sveriges riksdag och kan inte svara för sig. Däremot tror jag att Louise Erixon, som är KSO där, kommer att svara i andra sammanhang på den kritik som ledamoten anför.
När det gäller personalpolitik är det väl känt att Sverigedemokraterna vill ta bort de delade turerna, som de flesta i personalen inte vill ha. Detta har ett annat parti, ett styrande parti, talat om under många år, men det har inte hänt någonting än så länge.
I vår budget har vi, till skillnad från de styrande partierna, satsat på detta så att det går att genomföra. Ledamoten säger apropå de äldre att vi sverigedemokrater inte bryr oss om dem. Detta påstående kan inte vara mer fel, fru talman, och hela vår väljarkår vet att det är så, det vill säga att ledamoten har fel.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Ledamoten talar om att Sölvesborg är vårt skyltfönster. Vi är väl medvetna om att medierna har utsett denna kommun till det. Det är dock stor skillnad på att styra en kommun och att från riksdagen styra hela riket.
Men jag tackar ledamoten än en gång för uppmärksamheten och att vi får tala om ännu mer om vår politik, bland annat äldrepolitiken - inte Sölvesborg - som debatteras just i dag. I mitt förra inlägg tog jag upp delade turer. Det är säkert fler än jag som har läst rapporten Vem ska arbeta i framtidens äldreomsorg?
Där finns en jämförelse mellan de nordiska länderna och hur man vill arbeta. I den visas det klart och tydligt att Sverige utmärker sig på så sätt att många bland personalen inom vår äldreomsorg i dag faktiskt inte vill arbeta kvar där. Vad beror detta på? Jo, till skillnad från övriga nordiska länder har vi delade turer och även skiftarbete.
Det är främst dessa båda saker som gör att man vill avsluta sin anställning och söka sig någon annanstans. Jag tycker att det är jätteviktigt att vi hörsammar och tar fasta på detta. Det har man hittills inte gjort i denna församling. Mig veterligen är vi det enda parti som finansierar förslaget om att ta bort delade turer. Ledamoten säger att vi är för näringslivet.
Ja, absolut, visst är vi det. Men vi tycker också att våra äldre är otroligt viktiga, och det vet vår väljarkår mycket väl.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Det ska vara prestationsmotkrav, såklart, och dem ska man kunna presentera för att fortsätta få bidraget. I dag kan det vara på det sättet att bidragen helt enkelt betalas ut och att man kanske inte ens bor i vårt land men fortfarande uppbär bidrag. Det är alltså lite skillnad i måttstockarna, så ett tydliggörande av en motprestation måste till.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Det är alldeles uppenbart att ledamoten Wiking och jag inte har samma bild. På sina lokala håll händer det faktiskt att den motprestation som finns är att man ska fylla i ett dokument och att man ska uppsöka socialtjänsten, men så ser det inte ut i alla fall. Det är min bild av det hela.
Skulle det vara på det sätt som ledamoten Wiking beskriver det skulle det ju till exempel vara omöjligt för en människa som inte bor i vårt land att uppbära ett bidrag. Detta händer dock faktiskt i dag; det vet vi. Då måste det vara något fel på systemet, och detta måste rättas till.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Allmänna arvsfonden instiftades av riksdagen år 1928, alltså för ett bra tag sedan, efter att arvsrätten i släktledet inskränktes till att inte längre omfatta kusiner. Om arvtagare inte finns och testamente ej heller går att finna tillfaller den avlidnes förmögenhet Allmänna arvsfonden.
Föreningar och andra organisationer kan söka projektstöd ur fonden för att främja verksamhet av ideell karaktär, och det bör poängteras att det är just nyskapande projekt som kan få stöd, inte föreningar i största allmänhet. I reglementet för Allmänna arvsfonden framgår att fonden ska ge stöd till projekt som rör barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning i alla åldrar.
Prioriterade områden är, som vi precis hörde, numera också bland annat nyanländas mottagande och inkludering. Allmänna arvsfonden har anklagats för att indriva arv genom att underkänna testamenten. Vid testamentering ligger nämligen bevisbördan på att detta stämmer på dessa enskilda individer.
De har förmodligen inte lika starka muskler som Kammarkollegiet, som ska driva in pengarna från dödsboet till fonden. Många är de som har sett sitt arv bli taget ifrån dem för att i stället tillfalla fonden. Enligt en artikel i Fokus den 18 mars 2018 kan detta vara nästa politiska skandal som vi står inför.
Man konstaterar att pedofiler och bedragare lever gott på Allmänna arvsfondens bidrag och beskriver fondens indrivning så här: Samma kretsar, med samma advokatbyråer, nosar systematiskt och återkommande upp förmögna avlidna och presenterar löften eller upphittade testamenten som är besvärliga att verifiera.
Det finns flera stora rättsfall gällande detta, men bedrägeriförsök kan vara svåra att upptäcka.
I en SVT-dokumentär visas att pengar har beviljats till åtminstone ett projekt för barn och ungdomar vars ledare har dömts till ett års fängelse för sexuellt övergrepp mot barn, sexuellt ofredande och utnyttjande av barn för sexuell posering. Fru talman! Detta är inte precis någon smickrande beskrivning.
Det vore lämpligt om regeringen förklarade hur det har kunnat gå så här snett.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Hård kritik har framförts, och regeringen har börjat dra öronen åt sig när det gäller hur medlen egentligen betalats ut. År 2017 tillsattes en utredning som bland annat hade i uppdrag att föreslå hur ett villkor kan utformas som säkerställer att enbart organisationer som i sin verksamhet respekterar värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle kan få stöd.
År 2018 tillsatte regeringen ytterligare en utredning, nu med syfte att utreda demokrativillkor i statlig bidragsgivning. Detta är utredningar som givetvis inte hade tillsatts om Allmänna arvsfondens verksamhet hade ansetts fungera tillfredsställande. Projekt som beviljas medel bör givetvis vara skilda från politiska ställningstaganden.
Det kan vara problematiskt då det är Arvsfondsdelegationen - som är utsedd av regeringen - som beslutar om vilka projekt som ska få stöd. Därför bör man se över vilka organisationer som får del av pengarna. Det vore lämpligt om bidragen från Allmänna arvsfonden tilldelades organisationer som kan stödjas av medborgarna i allmänhet.
Projekt som har samröre med den vänsterextrema stiftelsen Expo har beviljats medel, liksom projekt med kopplingar till Ibn Rushd - ett studieförbund som i sin tur har kopplingar till Muslimska brödraskapet. Bland annat dessa har alltså beviljats medel. Det är långt ifrån vad som kan stödjas av den svenska allmänheten. Fru talman!
Detta är inte alls särskilt smickrande. Det är tvärtom riktigt förödande för förtroendet för Allmänna arvsfonden och dess beslutande. Regeringen måste ta detta på allvar och se till att medlen hanteras med största respekt för den avlidne.
Att pengarna efter ett livsverk går till exempel till projekt med anknytning till Muslimska brödraskapet är sådant som säkerligen gör att man vänder sig i graven. Är socialministern nöjd med Allmänna arvsfondens fördelning av medel?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Utöver den kritik jag framfört tidigare kom nu också Riksrevisionens rapport upp. Där konstaterar man att Allmänna arvsfonden brister i den löpande bokföringen. En fond i statens regi borde faktiskt klara av att hantera sin redovisning korrekt. Fru talman!
Avslutningsvis vill jag i alla fall tacka socialministern för svaret på interpellationen, med förhoppning om att bristerna åtgärdas och att vi framöver slipper ta del av fler rapporter om felaktigt utbetalda bidrag, inte sällan i form av miljonbelopp som faktiskt går till just extremister eller andra olämpliga mottagare. Detta är ni skyldiga de avlidna och deras egentliga arvtagare.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Tack, socialministern, för svaret! Jag vet att ministern har mycket arbete i dessa dagar, och jag vill tacka för det stora arbete som ministern gör. När det gäller interpellationen vet vi att det händer mycket varje dag i statistik och annat. Vårt land och världen drabbas mer och mer.
I jämförelse med våra nordiska grannländer sticker Sverige verkligen ut i antal smittade och avlidna. Hittills har 2 769 personer avlidit i sviterna av covid-19 i Sverige. Detta kan jämföras med rapporterat antal avlidna i Danmark, där siffrorna visar 484 personer. I Norge är det 211 personer som har avlidit och i Finland 230 personer.
Äldreomsorgen halkade redan från början långt efter i hanteringen av covid-19-pandemin då allt fokus initialt lades på sjukvården. Det har inneburit att personal har arbetat helt och hållet utan skydd, och smittan har spridits okontrollerat bland våra äldre, som var de som skulle skyddas från smitta. Äldreforskare är kritiska till att myndigheterna inte tillräckligt snabbt insåg att också äldreomsorgen behövde mer resurser.
Samtidigt uppenbaras en myndighetsskandal där SKR har påverkat fyra myndigheter så att kraven på skyddsutrustning från dessa har tonats ned. Det är som att spela rysk roulett med människors liv. Det är under all kritik. Socialministern själv uttrycker dock att de krav som Arbetsmiljöverket ställer är vad som ska gälla. Det är ansvarsfullt men också motsägelsefullt.
Myndigheterna och regeringen verkar inte riktigt stå på samma grund. Hallengrens statsminister vill heller inte diskutera vem som bär ansvaret, och när kritik framförs anses att det inte är rätt tid att peka finger åt varandra eller ta några politiska poäng. Fru talman! I dessa tider är jag inte intresserad av att ta politiska poäng.
Jag är intresserad av att så långt det är möjligt begränsa antalet offer som pandemin skördar. Att utkräva ett ansvar när så många människor drabbas av viruset eller avlider är inte att ta politiska poäng eller att peka finger åt någon.
Det är att visa respekt för alla närstående som nu har mist en älskad men också för all personal som dagligen kämpar för oss alla - ett stort och varmt hjärta till er alla i all er frustration och sorg! Fru talman! Hur ska socialministern lyckas begränsa smittspridningen inom äldreomsorgen?