KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Jag vill börja med att säga att det självklart finns exempel på det sistnämnda - att bolag har fått kompensation därför att förutsättningarna har försämrats för förnybar energi. Jag vill minnas att det har varit fall uppe i Spanien och Italien. Men även dessa länder är faktiskt rättsstater, så även i dessa fall kan man gå till det ordinarie domstolsväsendet.
Vi behöver inte bygga upp ett separat investerarskydd för bolag. Det känns lite som att Ann Linde och den svenska regeringen är last man standing på den skuta som håller på att sjunka. Australien, Nya Zeeland, Mercosur, Indien, Indonesien och Nordamerika - allt fler inser att investerarskydd är en anomali.
Det är någonting som inte hör hemma mellan rättsstater. Man överger investerarskydden. Men varför Ann Linde och den svenska regeringen krampaktigt klamrar sig fast vid denna investerarskyddsmast förstår jag verkligen inte. Jag vill avsluta med att återigen ställa min fråga.
Som det är nu är den svenska regeringens position att investerarskydd mellan EU-länder ska tas bort förutom när det gäller det internationella energifördraget. Jag vill därför fråga Ann Linde om denna position kan förändras utifrån processen i Svea hovrätt.
Och kommer den svenska regeringen att lämna in ett yttrande till processen i Svea hovrätt om investerarskydd inom ramen för det internationella energifördraget?
Jens Holm (V):
Jag vill tacka miljö- och klimatministern för svaret på min interpellation. Vi vet att flyget sannolikt är den snabbast växande utsläppskällan i Sverige och i många länder runt om i världen. I utrikesflyget, till exempel, har resandet ökat med över 100 procent sedan 1990.
Om flygets utsläpp fortsätter att öka i samma utsträckning som det har gjort historiskt sett i Sverige kan enbart utsläppen från flygindustrin här i landet vara större än Sveriges andra samtliga utsläpp kring 2040. Vi måste verkligen komma till rätta med de snabbt växande utsläppen från flygindustrin.
Därför är jag och många andra oroade över den aviserade expansionen av Arlanda, Sveriges största flygplats. Det är många som har frågetecken om huruvida detta bara innebär en del mindre justeringar och förbättringar och om det är investeringar i minskade utsläpp.
Eller är det som det faktiskt står i den flygstrategi som ministern själv nämnde här och som är regeringens flygstrategi? Där räknar man ju med ett fördubblat flygande till och från Arlanda, från dagens ungefär 25 miljoner resenärer till över 50 miljoner resenärer.
Jag tror att alla förstår att det vore helt ohållbart att fördubbla flygandet till och från Arlanda. Jag läste Dagens Nyheter den 26 mars. Där, fru talman, säger miljö och klimatminister Isabella Lövin att det är "otänkbart att vi ska bidra till en utökad kapacitet utav flygtrafiken i Sverige".
Det tycker jag var att sätta ned foten. Då anser alltså inte miljö- och klimatministern att vi kan bygga ut kapaciteten på våra flygplatser, allra minst på Arlanda.
Men i den flygstrategi som vi har sedan 2017 - som ju är regeringens flygstrategi och som jag antar att miljö- och klimatministern står bakom - står det klart och tydligt att Arlanda flygplats ska stärkas. Man refererar till prognosen om fördubblat flygande till och från Arlanda kring 2050.
Därför måste jag fråga klimatministern: Vad gäller för Arlanda? Anser klimatministern att det är hållbart och förenligt med våra miljö- och klimatmål att investera i utökad kapacitet av Arlanda?
För detta syfte, alltså Arlandas syfte, har regeringen också tillsatt ett så kallat Arlandaråd, som ska ta fram en färdplan för hur Arlanda ska kunna byggas ut. Eftersom jag tror att Isabella Lövin numera sitter i Arlandarådets styrelse vill jag fråga henne: Finns det en sådan färdplan? Handlar denna färdplan om att man ska fördubbla flygandet till och från Arlanda?
Och när kommer en sådan färdplan att läggas fram? Avslutningsvis har jag ännu en fråga till miljö- och klimatministern, för jag tycker inte att hon riktigt svarade på den: Är ett utökat flygande från Sverige förenligt med våra miljö- och klimatmål?
Jens Holm (V):
Först vill jag verkligen välkomna det trendbrott med minskat flygande som miljö- och klimatministern här refererar till. Även vi i Vänsterpartiet tycker att det är mycket positivt. Kanske är den skatt på flyget som vi är överens om ett av de främsta skälen till det, tillsammans med det ökade engagemanget för miljön och klimatet.
Det är bra, men vi vet ju att det inte räcker till på långa vägar. Jag hörde miljö- och klimatminstern själv i en tidigare debatt tala om att vi behöver minska våra utsläpp med kanske 8 procentenheter varje år för att ligga i linje med våra målsättningar. De elever som skolstrejkar här på fredagar brukar tala om ungefär 12 procentenheter varje år. Det är väldigt stora utsläppsminskningar vi behöver göra.
Det är också precis som miljö- och klimatministern säger: Biobränsle allena räcker inte till. Vi vill ju också att en stor del av skogen ska stå kvar, så vi kan inte inteckna hela den till att producera biobränsle för flyget. Vi behöver minska flygandet, helt enkelt.
Det var väldigt intressant, fru talman, att höra att ministern anser att Swedavias prognoser är felaktiga när Swedavia intecknar ett ökat flygande. Swedavia är ju en statlig myndighet, så här kan regeringen ge Swedavia i uppdrag att ta fram nya prognoser att basera sin planering på. Kommer ministern att ge Swedavia ett sådant uppdrag?
Det vore intressant att veta. Det var också intressant att få höra att miljö- och klimatministern inte sitter i Arlandarådet. Det är väl ändå så att Miljöpartiet är representerat i rådet? Är det den tidigare miljöministern Karolina Skog som fortfarande sitter där? Det vore väldigt bra att få ett besked om det, så att vi vet vilka politiker som sitter i Arlandarådet.
Vi vet ju att det leds av infrastrukturminister Tomas Eneroth, som är socialdemokrat. Det här med Arlandarådet, fru talman, är väldigt viktigt. Det är ju Arlandarådet som ska lägga fram hela färdplanen för det som alla talar om, nämligen Arlandas expansion. Alla talar om att flygandet till och från Arlanda ska fördubblas de kommande decennierna. Därför vore det fantastiskt om det inte var det man planerade för.
Korrigera mig gärna om jag har fel, miljö- och klimatministern, men det är faktiskt det som alla talar om. Om det alltså inte är så att Arlanda ska expandera undrar jag vad det är Swedavia investerar i. Jag tror att det är närmare 46 miljarder kronor som de har planerat att investera i en expansion av Arlanda.
I det ingår också byggande av tusentals nya parkeringsplatser för bilar, om jag förstått det rätt. Anser miljö- och klimatministern att det är rätt spenderade pengar? Jag tycker fortfarande inte att det finns ett tydligt helhetsgrepp från regeringen om hur vi på allvar ska kunna minska utsläppen från flygindustrin i Sverige.
Om regeringen inte törs sätta ned foten i frågan om det ska flygas mer eller mindre från Arlanda i framtiden är jag rädd att det som miljö och klimatministern säger här bara är fina ord som i praktiken inte kommer att gälla i framtiden. Kan ministern vara klarare på det området: Ska Arlanda få expandera eller inte?
Jens Holm (V):
Jag vill börja med en fråga som jag inte har ställt ännu. Det gäller de miljöstyrande start- och landningsavgifter som ministern nämnde. När kommer ett konkret förslag om miljöstyrande start- och landningsavgifter att läggas fram - alltså inte bara utredas? Jag tycker att det låter intressant.
När det sedan gäller frågan om prognoser och hur mycket vi kan flyga i framtiden anser miljö- och klimatministern att dagens prognoser som har tagits fram av Swedavia om att flygandet vid Arlanda ska fördubblas är gammalmodiga. Jag hoppas verkligen att det är så.
Men, fru talman, på s. 18 i regeringens egen flygstrategi talar regeringen själv om just de prognoserna. Ni talar om att antalet passagerare vid Arlanda flygplats 2045 i det närmaste kommer att fördubblas jämfört med i dag. Regeringen själv hänvisar alltså till fördubblingskapaciteten på Arlanda.
Då vill jag fråga: Är det bara Swedavia som bör få ett uppdrag om att ta fram nya prognoser om ändrat flygande? Måste inte regeringen själv ändra i sin egen flygstrategi? Det är ju de här prognoserna som kommer att styra vilka investeringar som görs i Arlanda i framtiden. Det är inte hållbart att investera 40 miljarder kronor i fördubblat flygande.
Avslutningsvis, fru talman, har jag ännu inte fått svar på frågan om Arlandarådets så kallade färdplan. När kommer den färdplanen att läggas fram? Jag hoppas att det blir en färdplan som inte talar om ökat flygande till och från Arlanda. Det är planetens överlevnad som står på spel här, och då måste vi minska flygandet, inte öka det.
Jens Holm (V):
För alla oss som anser att staten och den offentliga sektorn har en helt avgörande roll i omställningen till ett hållbart och rättvist samhälle är EU:s så kallade statsstödsregler ett stort problem.
EU:s statsstödsregler är i praktiken ett förbud mot statligt stöd och ett förbud mot kompensation eller stöd för viss verksamhet, som kan vara vissa energikällor och så vidare. Jag personligen anser att statligt stöd, eller offentligt stöd över lag, är otroligt viktigt.
Vi vet att det är förnybar energi vi vill ha, och det kan behöva subventioneras in under en initial period. Det är samma sak med hållbar mat och växtbaserad mat kontra animalier. Vi behöver äta mer vegetariskt.
Samtidigt är växtbaserad mat något som inte riktigt finns i stor skala ännu och som kanske behöver subventioneras under en period så att den kan etableras på marknaden. Detta är förbjudet enligt artiklarna 107-109 i EU:s fördrag. För vår svenska del har detta blivit ett stort problem i flera sammanhang.
Vi har till exempel vår skattebefrielse för biogas, biodiesel och etanol, som löper ut om ungefär ett år. Det är troligt att vi inte får ha kvar denna skattebefrielse därför att EU anser att det är ett så kallat statsstöd.
Vi diskuterar inom trafikområdet vikten av att vi ska kunna ha lägre banavgifter för tåg eller kanske inga avgifter alls. Det är samma sak för sjöfarten - om den är hållbar kanske man inte behöver betala farledsavgifter och lotsavgifter. Men då får vi höra att en sådan reform skulle vara i strid med EU:s statsstödsregler.
Får vi inrätta nya statliga bolag eller finansinstitut, till exempel en grön investeringsbank för klimatet? Vissa menar att detta är i strid med EU:s statsstödsregler. Allt detta, fru talman, skapar en stor osäkerhet och gör det svårare för oss politiker att agera i en tid då vi behöver politiska beslut och ett politiskt ledarskap för klimatet mer än någonsin.
Det som står i EU:s statsstödsregler i dag är att det finns ett antal undantag som kan göras där stater kan gå in och till exempel ge bidrag, skattenedsättningar eller liknande för saker och verksamheter. Det kan handla om när det råder en naturkatastrof eller om att uppnå regionala eller socialpolitiska ändamål.
Gott så, men miljöskydd och klimatåtgärder är inte föremål för undantag från EU:s statsstödsregler, vilket gör det svårt att agera för miljön och klimatet. Jag noterar att regeringen kommer att verka för en förändring av EU:s statsstödsregler. Det är väldigt bra, men detta är ingen ny fråga. Den har funnits länge, och det har varit problem med den länge.
Det är bra att regeringen har vaknat till, men jag skulle till exempel vilja veta hur man kommer att driva denna förändring, exempelvis vad gäller undantagen. Menar ministern att klimatåtgärder och miljöskydd ska vara skäl för undantag från EU:s statsstödsregler?
Jens Holm (V):
Jag och näringsministern är helt överens om att vi ska ställa om till ett helt och hållet förnybart energisystem och att vi måste uppnå våra klimatmål. Vi i Vänsterpartiet vill gå fortare fram på klimatområdet än regeringen vill. Det är inte alls som ministern insinuerar. Och jag vet inte om det var en passning till mig att det var fråga om plakat. Det är en väldigt genomtänkt politik från Vänsterpartiets sida. Det är också därför som jag lyfter fram frågan om EU:s statsstödsregler, som är en tekniskt komplicerad fråga.
Men jag anser att den måste granskas politiskt. Då blir jag lite förvånad när ministern säger att det redan i dag finns undantag för miljöskydd och klimatåtgärder. Jag hittar inte dessa undantag i EU:s fördrag. Det gör inte heller någon av de experter som jag har talat med. Men ministern får gärna berätta var dessa undantag finns.
Fortfarande är det ett stort problem att man måste ansöka, notifiera, till kommissionen. Och det är kommissionen som fattar beslut om undantag. Vi har fått ett antal undantag för nedsättning i fråga om till exempel förnybara drivmedel. Men jag antar att man måste väga in vissa saker, eftersom de kriterier som finns i dag rör naturkatastrofer, regionalpolitik och sociala ändamål.
Där har regeringen lyckats väl. Det är ändå bara för en kort period som man har fått dessa skattenedsättningar. Nästa år löper de ut. Därför anser jag att det bästa vore att det var helt glasklart och tydligt i EU:s fördrag, eller i ett protokoll till fördraget i alla fall, att länder när det gäller miljöområdet och klimatområdet ska kunna gå före. Det ska inte kunna påstås vara i strid med EU:s statsstödsregler.
Är det så ministern också tänker? Jag skulle också vilja veta på vilket sätt regeringen driver en förändring av EU:s statsstödsregler. Jag har suttit i EU-nämnden i åtta år, och jag har faktiskt aldrig sett att regeringen har redovisat på EU-nämnden att regeringen driver en reform av EU:s statsstödsregler.
Näringsministern, när lyfte ni fram denna fråga senast på EU-nivå? Ministern gör en så stor affär av att det är viktigt att bilda allianser här, vilket jag verkligen håller med om. Det är viktigt att bygga allianser med andra progressiva länder som vill gå fram på miljö- och klimatområdet.
Därför vore det intressant av få höra vilka länder som vi i dagsläget har med oss i denna fråga.
Avslutningsvis: En elektrifiering av fordonsflottan och en kraftfull utbyggnad av batteritillverkning, av vätgasproduktion och av ett vätgasnät kommer inte att låta sig göras utan någon form av statligt stöd, antingen från EU-nivå eller från medlemsstatsnivå.
Detta ser jag som ett konkret område där EU:s statsstödsregler helt enkelt krockar med den elektrifiering och den satsning på hållbara transporter som vi behöver göra i framtiden. Anser ministern också att detta är just ett sådant område där statsstödsreglerna i dag sätter krokben, eller anser ministern att det fungerar bra som det är när det gäller elektrifiering av fordonsflottan?
Jens Holm (V):
Detta är en otroligt viktig fråga. Visst är det som ministern säger, att det går att få undantag. Men problemet är att det är någonting som en medlemsstat måste ansöka om, och det tar lång tid för kommissionen att granska. Kommissionen granskar detta utifrån ett marknads- och konkurrensperspektiv. Det är ändå marknadens intressen som är överordnade. Detta marknadsperspektiv svävar som en osalig ande, anser jag, över oss politiker.
Får vi göra detta eller inte för EU? När denna osäkerhet finns tenderar vi att dra oss tillbaka och inte göra saker. Det gäller nettodebiteringen på förnybar energi. Fick vi göra det eller inte? Var det statligt stöd eller inte? Energieffektiviseringsprogrammet PFE kommer ministern kanske ihåg. Vissa sa att det var ett statligt stöd. Borttagning av avgifter för tåg och sjöfart anses vara ett statligt stöd.
Vad gäller de förnybara drivmedlen - biogas, etanol och biodiesel - hoppas jag verkligen inte att vår skattenedsättning försvinner nästa år. Vi måste ta strid i Bryssel. Det är det här som är problemet. Vi tvingas lägga en massa energi på att argumentera för att detta är helt förenligt med marknaden.
Vi borde bara behöva gå rakt fram för miljön och klimatet och veta att det inte är något som helst problem att göra detta, eftersom EU ska bejaka att länder minskar sina utsläpp och ställer om till hållbara och rättvisa samhällen. Fru talman! Jag är relativt nöjd med de svar jag har fått. De betyder att regeringen ska agera för att reformera statsstödsreglerna utifrån ett miljö och klimatperspektiv.
Men jag skulle vilja se regeringen och ministrarna agera mycket mer offensivt, så att det tas upp på alla relevanta möten på EU-nivå. Det sker inte i dag, så det finns en hel del mer att göra.
Jens Holm (V):
Jag vill tacka energiministern för svaret på min interpellation. Detta är en viktig fråga eftersom Sverige har högt satta klimatmål. Vi ska ju ha nollutsläpp senast år 2045. Om det råder bred politisk samsyn. Regeringen brukar också upprepa att Sverige ska bli världens första fossilfria välfärdsland.
Och regionen Västra Götalands län, som det handlar om här, har som målsättning att vara fossiloberoende redan år 2030.
Därför anser jag och rätt många med mig att det är minst sagt förvånande att det nu planeras för byggnad av en stor terminal som ska kopplas till det fasta svenska gasnätet för införsel av fossil naturgas till Sverige. Precis som ministern säger ligger frågan nu för avgörande hos regeringen.
Det är alltså regeringen som ska avgöra ifall vi i Sverige ska vara fortsatt beroende av fossilgas under 40 år framåt, som det står i ansökan om anläggande av denna fossilgasterminal. Som ministern också säger kan fossilgas ibland vara en lösning under övergången till biogas.
Men en förutsättning för detta torde vara att det finns en tydlig strategi för hur fossilgasen ska fasas ut och ersättas med biogas.
Om man gör en stor investering - som det står i ansökan handlar det om en investering för 40 år framåt - är jag rädd för att det snarare blir en investering i fortsatt beroende av fossilgas från andra länder än en investering i den klimatvänliga biogasen.
Dessutom, fru ålderspresident, är det minst sagt upprörande att S-MP-regeringen har drivit denna fråga på EU-nivå och utverkat inte mindre än 20 miljoner svenska kronor i subventioner för bygget av denna fossilgasterminal.
Vi hade frågan uppe i EU-nämnden så sent som i januari 2018, då vi i Vänsterpartiet väldigt tydligt reagerade mot detta. Det torde helt och hållet strida mot regeringens ambitioner, nämligen att miljöskadliga subventioner ska fasas ut. Detta är något som regeringen driver i alla upptänkliga internationella sammanhang.
Men när det gäller oss själva verkar regeringen för 20 miljoner kronor i EU-subventioner för den här fossilgasinvesteringen.
Därför, fru ålderspresident, vill jag fråga energiministern om han verkligen anser att denna stora investering i fossilgas för 40 år framåt är helt och hållet förenlig med de svenska klimatmålen och med de regionala målen om att bli fossilt oberoende till senast 2030.
Jag skulle också vilja fråga energiministern hur han ser på det faktum att regeringen har verkat för dessa 20 miljoner i EU-subventioner till det här bygget. Varför ska vi verka för fossilsubventioner i Sverige när vi vill fasa ut dem internationellt?
Jens Holm (V):
Jag förstår att regeringen har att fatta ett beslut om det som har kommit från Energimarknadsinspektionen. Men syftet med att vi riksdagsledamöter kan ställa skriftliga frågor och interpellationer är att vi ska kunna utkräva någon form av ansvar av regeringen och även insyn i regeringens och ministrarnas arbete.
Jag tolkar ministerns svar till mig som att han är totalt ointresserad av en sådan dialog. Detta tycker jag är djupt beklagligt, och det vill jag verkligen ha till protokollet. Jag ställde ett antal frågor till ministern, som jag absolut inte fick svar på.
Hur är detta till exempel förenligt med våra klimatmål om att vi ska ha nollutsläpp till 2045 och det regionala målet om att man ska bli fossiloberoende till senast 2030?
Jag tycker också att alla som följer denna debatt verkligen har rätt att få ett svar från ansvarig minister på varför regeringen har utverkat dessa 20 miljoner kronor i subvention till detta bygge - till ett privat företags investering i fortsatt beroende av fossilgas under 40 år framåt, som det står i ansökan.
Ministern talar också om biogasen, som vi i Vänsterpartiet ser mycket positivt på. Men ingenstans i ansökan eller i Energimarknadsinspektionens underlag till regeringen finns det någon tydlig plan för utfasning av det fossila eller någon beskrivning av hur man ska använda sig av biogasen.
Jag vill påminna om att fossil naturgas i praktiken är metangas. Det är en mycket potent växthusgas, med mellan 25 och 30 gånger kraftigare klimatpåverkan än koldioxid. Det är alltså otroligt viktiga frågor vi har att diskutera här i eftermiddag.
Klimatpolitiska rådet lade i våras fram en granskning av regeringens klimatpolitik. Där konstaterades att man på alla politikområden måste verka för att våra klimatmål ska uppnås. Jag tycker, fru ålderspresident, att detta är ett av de kanske tydligare exempel vi har i dag.
Å ena sidan har vi högt satta klimatmål, å andra sidan har vi en regering som verkar för fortsatta fossilsubventioner från EU och riskerar att med ett enda beslut låsa fast oss i ett fortsatt beroende av fossila energikällor under minst 40 år framåt, som det faktiskt står i underlaget. Jag tycker därför, fru ålderspresident, att jag förtjänar ett mer utförligt svar än vad som gavs tidigare.
Jens Holm (V):
En viktig del i ett beslutsfattande är att man har ett bra underlag. Jag tänker mig att en del av det underlag som regeringen ska ha för att fatta beslut om huruvida man ska säga ja till ett fortsatt 40årigt beroende av fossila energikällor - frackningsgas från USA kanske - är diskussioner som denna, då nya perspektiv som regeringen kan ha användning av kan komma upp.
Jag tycker alltså att statsrådet borde välkomna denna debatt och i stället för att vara så kort och knapphändig som möjligt svara utförligare på mina frågor. Vi kan ta en konkret fråga, där regeringen redan har agerat. I januari 2018 hade vi uppe frågan om subventioner till fossilgasterminalen i Göteborg.
Det handlade om huruvida regeringen fortsatt skulle bejaka att detta är en del av de transeuropeiska näten, TEN-T. Detta är ett beslut på EU-nivå, och det finns stora subventioner - bidrag - till olika projekt. Regeringen sa ja till det.
Man sa att fossilgasterminalen i Göteborg var ett prioriterat projekt och att bygget skulle kunna få EU-subventioner. Samtidigt åker regeringen runt och uppmanar andra länder i alla tänkbara internationella sammanhang att fasa ut sina fossila subventioner. Varför verkar man då inte för att fasa ut de fossila subventionerna på hemmaplan?
Det borde Anders Ygeman kunna svara på här och nu, för det beslutet är redan fattat.