Annika Hirvonen (MP):
I dag skriver vi historia. En flera decennier lång kamp för att sätta varje kvinnas, varje människas, rätt till självbestämmande och sexuell integritet i centrum går i mål.
År 1962 krävdes att våldet skulle ha brutit ett till det yttersta gjort motstånd - först då var ett sexuellt övergrepp kriminaliserat som våldtäkt. Först då kunde det begås inom ett äktenskap.
År 1984 togs den förmildrande omständighet bort som gjorde att brott mellan personer som var gifta inte ansågs lika allvarliga.
Då förändrade man också så att även hot som framstått som farliga, men som faktiskt inte var det, gör att en våldtäkt är en våldtäkt. På 90-talet inkluderas handlingar som är samlagsliknande men inte samlag.
År 2005 kunde ha blivit det år då man slutligen gjorde upp med idén om att en kvinnas kropp är tillgänglig till dess att motsatsen är bevisad. Men riksdagen valde den gången att inte införa en samtyckeslag. Herr talman!
Vi ser alltså en stegvis förskjutning där fokus mer och mer ligger på den kränkning som brottsoffret utsätts för. Mer och mer blir det den sexuella integriteten som står i centrum.
Men motståndet mot att ta bort kraven på våld, hot eller utnyttjande av en särskilt utsatt situation har ändå varit mycket starkt. År 2005 trodde vi som sagt att en ändring skulle komma till.
När det ändå inte blev så tillsatte Miljöpartiet en egen skuggutredning för att ta fram ett förslag på en samtyckeslag. Madeleine Leijonhufvud anlitades och skrev fram ett sådant. Samtidigt fortsatte debatten i samhället, och regeringen tillsatte en egen utredning.
Även regeringens utredning föreslog en samtyckeslag, men regeringen valde att inte gå vidare med detta. Riksdagen röstade den gången nej till en samtyckeslag. Det gick inte ens en månad 2013 innan det blev uppenbart att inte heller de små steg som togs räckte.
Parti efter parti har därefter anslutit sig till den rimliga hållningen att sex som sker utan frivillighet är våld, våldtäkt. I dag debatterar vi ett lagförslag på riksdagens bord som innebär att lagen säger just det.
Utöver lagen om samtycke införs nu också ett oaktsamhetsansvar. Vi höjer kraven på den som har sex med en annan person att ta reda på att den andra personen också deltar frivilligt. Vi ser på modellen i Norge att det fungerar, och vi ser att det behövs.
Idén att alla borde förstå vad som händer i en så intim situation har varit ett hinder. För faktum är att i domarna kommer domstolarna fram till att trots att brottsoffren har skrikit nej tills de blivit hesa kanske gärningsmännen inte fattade.
Men med oaktsamhetsrekvisitet ser vi till att människor inte kan vara hur korkade som helst och komma undan med våldtäkt. Herr talman! Fler förövare ska ställas till ansvar. Ett av de viktigaste sätten att uppnå det är att ge tidigt stöd till brottsoffret.
Ett målsägandebiträde med hög kompetens ska finnas med direkt när brottsutredningen öppnar för att kunna sitta med vid förhören och stödja och förklara varför de där otroligt kränkande, jobbiga och intima frågorna behöver ställas och uppmana polis och åklagare att vidta ytterligare åtgärder. Alla undersökningar pekar på att detta kommer att få effekt.
I betänkandet skärper vi också straffen för grova våldtäkter, och vi stärker framför allt skyddet för barn. Sammantaget ska vi se till att fler skyldiga döms. Regeringen arbetar parallellt också med att höja kunskapen hos jurister, för det behövs.
Vi ser nu till att kunskap om mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer ska vara ett krav på juristprogrammet. Herr talman! Det är många som har arbetat för den här förändringen, och det är många som kommer att fira när klubban faller i morgon.
Jag vill tacka alla medmänniskor och medsystrar som har drivit det här kravet genom Fatta och andra organisationer och genom deltagande på manifestationer - alla ni som har gett en röst åt det här behovet och alla ni som har delat era berättelser.
Ett särskilt tack vill jag rikta till Madeleine Leijonhufvud: Du ingöt mod i oss alla när vi fick höra att det som var rätt inte var möjligt. Tack!
Tack också till alla kollegor här i riksdagen som i era respektive partier har drivit de här frågorna oförtröttligt. Anti Avsan är alldeles uppenbart inte så entusiastisk över samtyckeslagen, men jag är glad att Anna Kinberg Batra tog med Moderaterna på tåget.
Herr talman! Samtyckeslagen innebär inte slutet på mäns våld mot kvinnor eller på sexuella övergrepp, men den innebär början på en tid där kvinnors kroppar aldrig är tillgängliga tills motsatsen är bevisad. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.