Anders Borg (M):
Jag vill tacka Fredrik Olovsson för hans fråga och för hans inlägg. Han har ju här väldigt väl beskrivit fördelarna med en tonnageskatt. Det är naturligtvis positivt att Socialdemokraterna efter att under lång tid i regering inte ha gjort något åt den här frågan nu anser att det finns argument för att byta fot och i stället förorda en tonnageskatt och därmed ansluta sig till en linje som har drivits av de borgerliga partierna. Jag vill ändå ge en viss bakgrundsbild här.
Fredrik Olovsson ger intryck av att svensk sjöfart är en näring som verkar under väldigt tuffa villkor. Då kanske man ska komma ihåg att på en normal industriarbetarlön på 20 000 kronor tar vi ut sammantaget ungefär 12 000 kronor i skatt. På en sjömans lön på 20 000 kronor tar vi ut noll kronor i motsvarande skatt därför att vi betalar tillbaka detta via sjöfartsstödet.
En näring som sjöfarten omsätter strax under 40 miljarder per år. Det är en betydande summa. Den är jämförbar med ett antal andra branscher, till exempel lädervaruindustrin. Den är ungefär lika omfattande i verksamhet. Men när vi sedan tittar på skattebetalningar landar vi i att bolagsskatten från rederinäringen uppgår till 62 miljoner.
På en vinst på 1,8 miljarder har man alltså en bolagsskatt på 62 miljoner. Skälet till det är att man har ackumulerade överavskrivningar på över 9 miljarder som gör att man inte betalar någon bolagsskatt. Det är svårt att hitta någon annan bransch som har ett liknande förhållande mellan vinst och skatt som rederinäringen.
Skälet till att vi har problem med denna fråga är att den utredning som Fredrik Olovsson hänvisar till inte hanterar frågan om hur vi ska få in skattepengarna från dessa överavskrivningar. Den hanterar egentligen inte heller den frågeställning som ligger i Fredrik Olovssons fråga: Hur ska vi behålla den svenska sjöfarten i Sverige?
Att man hanterar överavskrivningarna fel är det som gör att vi i dag får fartyg i svensk sjöfartsnäring, alltså att man har en skatteskuld som man inte vill betala och att man därför investerar i nya fartyg som gör att man får göra nya avskrivningar. Därför finns det kvar båtar i Sverige. Övergår man till ett system där avskrivningarna inte spelar samma roll, då finns det en betydande risk att effekten blir en utflaggning av fartyg.
Det är därför som det är viktigt att denna fråga hanteras på ett bra sätt. Låt oss därför konstatera att den svenska sjöfartsnäringen jämfört med nästan alla andra näringar har väldigt gynnsamma förhållanden. Man får tillbaka sina arbetsgivaravgifter. Vi har en särskild beskattning av sjömän. Vi har möjligheter till avskrivningar som är extremt lönsamma för denna bransch. Jag ska göra en jämförelse. Fastighetsbranschen betalar 23 miljarder i bolagsskatt.
Detta kan man jämföra med 62 miljoner för denna näring. Näringar med liknande omsättning betalar skatt på helt andra nivåer. Man kan tycka att det är rimligt eller inte, men det är där som vi står. Sjöfartsnäringen har jämfört med de flesta andra näringar utomordentligt gynnsamma villkor.
Vi ska också komma ihåg att om vi övergår till en tonnageskatt är det väldigt viktigt att det sker på ett sådant sätt att vi kan få in våra skatteskulder och att vi också kan se till att resultatet av förslaget inte blir att rederierna flaggar ut sina fartyg eftersom de inte längre är beroende av de svenska avskrivningsreglerna.