Ann Linde (S):
Mats Green har frågat mig om jag kan utveckla mitt yttrande som jag gjorde i kammaren den 30 april i år rörande dödsfallsärendena i Dominikanska republiken. Mats Green har även frågat mig om jag är beredd att inom ramen för min tjänsteutövning, bland annat mot bakgrund av vad som framkommer i de handlingar som UD har offentliggjort, ta några initiativ för att bringa klarhet i detta fall.
Låt mig inledningsvis återigen betona att dödsfall utomlands är bland de känsligaste fall som utrikesförvaltningen har att hantera inom ramen för det konsulära uppdraget. Dessa ärenden ges alltid högsta prioritet, och så har också skett i dessa båda dödsfallsärenden.
Jag kan försäkra att vi alltid försöker att ge så bra hjälp och stöd som möjligt i varje enskilt fall utifrån det konsulära uppdraget. Vad gäller Mats Greens första fråga utvecklar jag gärna resonemangen något, men jag vill samtidigt understryka att vi i vår förra interpellationsdebatt i stort sett gick igenom den information som finns att tillgå om fallet.
Utrikesdepartementet gör tillsammans med utlandsmyndigheterna noggranna bedömningar av vilka möjligheter vi har att på bästa sätt bistå i ett ärende, vare sig det handlar om praktisk hantering i samband med ett dödsfall eller om det handlar om kontakten med utländska företrädare och myndigheter. Jag vill också understryka att vi alltid verkar för en konsekvent och rättssäker hantering och att vi alltid tar våra kontakter med såväl anhöriga som utländska staters företrädare på största allvar.
Vid den förra interpellationsdebatten den 30 april i år informerade jag Mats Green om att vi i detta fall vid ett flertal tillfällen påtalat för företrädare för Dominikanska republiken vikten av att dessa fall hanteras skyndsamt och att omständigheterna utreds. Detta har vi tagit upp både på plats i Dominikanska republiken och med landets ambassadör här i Sverige.
Angående Mats Greens andra fråga, om nya initiativ, kan jag säga att jag själv så sent som den 11 maj i år hade ett möte med den nytillträdda ambassadören för Dominikanska republiken i Sverige. Jag kunde då personligen understryka vikten av att omständigheterna kring dödsfallen utreds grundligt. Ambassadören försäkrade mig om att hon skulle fortsätta att ta upp frågan i sina kontakter med det dominikanska utrikesdepartementet.
Vi kommer därför att få anledning att återkomma till företrädare för Dominikanska republiken i detta ärende. All information som vi får i detta ärende kommer naturligtvis att ges även till anhöriga. Att bistå svenska resenärer som hamnar i en nödsituation eller avlider utomlands och att ha kontakt med deras anhöriga är en av utrikesförvaltningens kärnuppgifter.
Det är dock viktigt att klargöra att det finns uppgifter som faller utanför det konsulära uppdraget. Utrikesdepartementet eller utlandsmyndigheterna kan exempelvis inte granska obduktionsprotokoll och polisrapporter. Detta är en fråga för rättsvårdande myndigheter och medicinsk expertis.
Vi kan inte heller agera juridisk rådgivare eller ombud åt enskilda eller ingripa i ett rättsligt förfarande utomlands. Att man som anhörig vill veta så mycket som möjligt om omständigheterna kring ett dödsfall är naturligtvis helt förståeligt, särskilt om det skett under oklara omständigheter. Här kan utrikesförvaltningen bistå de anhöriga med att efterfråga dokumentation från lokala myndigheter och sjukhus.
Det är dock inte Utrikesdepartementets eller utlandsmyndigheternas uppgift att kontrollera riktigheten i obduktionsprotokoll eller uttala sig om innehållet i polisrapporter. För polisiära frågor måste de anhöriga vända sig direkt till de lokala myndigheterna. De ansvarar för en eventuell utredning och för om dokumenten kan bli tillgängliga för de anhöriga. I många länder kan det ta lång tid innan några besked lämnas.
Jag har största förståelse för att det för anhöriga kan vara väldigt tungt och frustrerande att inte alltid få full klarhet i vad som hänt.