KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Ekström (S):
Jag tycker att det är viktigt att det folkvalda mandatet är just folkvalt. Man kan diskutera vilket valsystem man ska ha för att få fram det, men jag tycker att det handlar om ganska fundamentala delar av det demokratiska styrelseskicket att alla som har ett uppdrag uppfattar sig som folkvalda och att deras mandat är av den digniteten.
Att partierna i någons sorts lekstuga skulle kunna byta ut folk under pågående mandatperiod ter sig väldigt främmande för mig ur demokratisk synpunkt. Jag har svårt att förstå hur man skulle kunna upprätthålla ett sådant system.
Det är väl också så att om ett parti får omfattande avhopp måste det kanske överväga vilket valberedningsarbete det har.
Hans Ekström (S):
Jag skulle kunna fatta mig väldigt kort och säga att det finns många käcka förslag. En del är bra, en del kanske är mindre bra. Jag har ett käckt förslag: Jag tycker att det är orimligt att en liten minoritet av väljarna som sätter ett kryss på en valsedel kan sätta sig på en majoritet som inte gör det. Det tycker jag är orimligt.
Men alla sådana saker bör diskuteras i ett sammanhang, och tråkigt nog behövs det en parlamentarisk kommitté som pratar länge och vänder och vrider på frågorna. Till slut hittar man något som inte är min drömbild, inte Tuve Skånbergs drömbild och inte Per-Ingvars drömbild heller, men det är något som vi alla kan leva med. Därför yrkar jag bifall till KU:s förslag.
Hans Ekström (S):
Jag vill rikta min fråga till kultur- och demokratiministern. I lördags var det Förintelsens minnesdag. Jag, statsministern och många andra deltog i en minneshögtid vid Raoul Wallenbergs plats. Jag mötte då också en del representanter från den judiska minoriteten i Sverige.
När man diskuterar med företrädare för den judiska gruppen framgår det väldigt tydligt att de känner en stor oro för exempelvis sina institutioner och för sina skolbarn. Jag undrar därför vilka åtgärder regeringen här och nu försöker att vidta för att öka säkerheten för den judiska gruppen.
Hans Ekström (S):
Jag hade faktiskt inte tänkt begära ordet i det här ärendet, men vid det senaste sammanträdet med Valprövningsnämnden och när vi gått igenom överklaganden av det senaste valet illustrerades behovet av förändringar väldigt tydligt.
Väldigt många hade just inriktat sig på den del som handlar om att man köar förbi båset med valsedlar och därigenom förhindras att ta valsedlar anonymt. Man kan fundera över varför detta problem kanske blir större och större.
Det har delvis att göra med att den gamla sedvänjan att stå utanför vallokalerna och dela ut valsedlar blir mer och mer sällsynt. Vi är många som förr i tiden var artiga mot alla. Fastän de flesta kanske visste vilket parti jag röstade på tog jag alltid valsedlar från alla som delade ut, och det var många som gjorde så.
I ett system där man tar emot valsedlar från alla och sedan går in finns valhemligheten där. Väldigt många äldre personer har valsedlar med hemifrån och är väl rustade inför valet, och då är det inget problem med valsedlarna. Dessa sedvänjor tillämpas dock mindre och mindre.
Man vill i stället ta valsedlar på plats, och i den situationen blir det här ett stort problem. Det är naturligtvis inte tillfredsställande att människor ska kunna se vilka valsedlar man tar. Även om det naturligtvis även där är möjligt att plocka av alla är det här en företeelse som det är nödvändigt att göra någonting åt, och det är något som är bra i det här förslaget.
Jag delar synen att man naturligtvis måste se över hur det här har fungerat och hitta metoder för att få det att fungera på ett lämpligt sätt. Jag vill dock betona att valsystemet inte lämpar sig för experimentlusta.
Jag är inte direkt konservativ ideologiskt, men vad gäller valsystemet är jag i högsta grad konservativ. Jag tycker att man kan göra reformer. I det här valet hade vi till exempel krav på att alla som arbetade i vallokalen skulle ha utbildning, och vi har tagit steget att man får ha partisymboler på valsedlarna.
Men när det gäller käcka förslag om att man ska kunna sitta hemma och dricka öl och rösta digitalt ihop med kompisarna eller, som i en del länder, ha långa valsedlar där man kryssar tror jag att man ska vara försiktig med sådana experiment.
Det finns faktiskt en viss trygghet i den här trögrörligheten och att människor känner igen sig när de kommer till vallokalen vart fjärde år. Förändringar ska göras där uppenbara fel eller förbättringsmöjligheter finns. Men jag tror att vi ska vara rädda om ett valsystem som i huvudsak tjänar oss väl.
Hans Ekström (S):
Det påpekades mycket vänligt att ingen har yrkat bifall till förslaget i KU:s betänkande. Jag tänker därför att jag kan utnyttja min rätt att tala och göra det. När jag ändå står här i talarstolen kan jag också säga att jag tycker att det är lämpligt att vi har Europeiska unionens symbol här i kammaren.
Sverige är en del av Europeiska unionen, och en hel del av den lagstiftning som gäller i Sverige är beroende av det europeiska samarbetet. Sveriges riksdag är också en del av den lagstiftningsprocess som gäller för europeisk lagstiftning.
Hans Ekström (S):
Den svenska regeringsformen från 1809 gällde ända fram till 1974. När man skulle göra en ny regeringsform inför 1974 utreddes den i ungefär två decennier. Sedan, efter ca 30 år, tillsattes en ny grundlagsutredning som arbetade i många år och gjorde en revidering.
Där kompromissade partierna. Man hade inställningen att vi ska bråka om politik mellan partierna, men vi ska vara överens om spelreglerna. Ska man vara överens om spelreglerna får man inte alltid som man vill. Man måste byta saker i en lång process i en grundlagsutredning.
Jag tycker att ingångna avtal ska hållas. Det handlar om högsta domstolar eller huruvida man ska en författningsdomstol. Det kan handla om, som Mia Sydow Mölleby var inne på, om vi ska ha republik eller inte. Partierna har olika uppfattningar runt de här sakerna.
Men de lämpar sig inte för enskilda motioner i riksdagen, och de lämpar sig inte att rösta igenom i riksdagen en efter en. De lämpar sig för långa, tråkiga, sega grundlagsutredningar där man byter uppfattningar med varandra, diskuterar och ser vad man kan komma överens om.
Därför tycker jag att alla motioner om grundläggande förändringar runt statsskicket ska avvisas tills det tillsätts en ny, stor grundlagsutredning. Ibland måste man göra mindre förändringar i våra grundlagar - anpassningar till tiden, anpassningar till olika saker. Det kan vi ägna oss åt.
Vi har några sådana förslag om tillkännagivanden till regeringen i årets betänkande om grundlagarna, och dem ställer vi socialdemokrater oss bakom. Det handlar till exempel om en översyn av krigsdelegationen. Krigsdelegationen har ju tack och lov aldrig prövats i verkligheten.
Som många andra delar av vårt totalförsvar är den kanske inte helt up-to-date. Vi arbetar nu med att försöka återskapa det totalförsvar som av en statsminister för inte så länge sedan ansågs vara ett särintresse. Vi socialdemokrater har aldrig tyckt att det var ett särintresse.
Vi tycker att totalförsvaret är viktigt, och då måste vi också se över riksdagens egen del av det, nämligen krigsdelegationen, och se till att den fungerar i en modern kontext.
Vad gäller en översyn med anledning av den långa regeringsbildningsprocess som vi hade efter förra årets val är det många som har ropat om att detta tog lång tid, över hundra dagar, så nu måste vi se över systemet. Jag skulle nog vilja säga: Nej, det är läge att ta det lugnt. Låt forskare utvärdera och diskutera lämpligheten av det.
Låt oss få lite distans till det inträffade. Var det som hände en total katastrof? Landet fungerade, landet fick en budget, landet styrdes och vi fick så småningom fram en regering som fungerar i ett helt nytt politiskt landskap.
Kanhända var våra grundlagsfäder klokare än vad vi tänker oss och förstod att ibland händer det saker i det planetsystem som partistrukturen är som gör att partierna måste omorientera sig och att systemet måste fungera i alla fall. Jag tycker att vi ska ta det lugnt.
Grundlagarna ägnar sig inte till experiment utan till långa, tråkiga och sega utredningar. Jag yrkar bifall till betänkandet.
Hans Ekström (S):
Jag kan ha sympati för uppfattningen att riksdagens utredningsresurser kan behöva förstärkas i ett besvärligt parlamentariskt läge. Det är kanske mer bundet till det - ett besvärligt parlamentariskt läge kan göra att riksdagen behöver ha mer muskler. Men jag tror att det är en sak som vi bör diskutera tillsammans och i så fall ha en dialog om.
Jag tror inte att det gynnas av att Regeringskansliets resurser minskas i detta läge. Det behövs sannerligen goda underlag för de propositioner som läggs fram, och sådana tror jag inte görs med svagare resurser. När det gäller den generella pris och löneuppräkningen har jag en gång i tiden själv sysslat med att göra budgetar som kommunalråd.
Den metoden är ju käck år ett, men om man räknar på det på tio år ser man att om man håller på så där blir det stora nedskärningar. Man ska inte tro att det är en allmän effektiviseringsåtgärd. Det är ett sätt för politiker att slippa fatta obehagliga beslut och överlåta åt myndigheterna att göra de besvärliga nedskärningarna.
Då tycker jag att det är bättre att man säger att den här verksamheten drar vi ned på i de lägena. Jag tycker att man också måste uppmärksamma en del som vi inte tänker på så ofta. Vi säger att riksdagen är stor med sina 349 ledamöter. När den nuvarande riksdagen inrättades hade Sverige 8 miljoner invånare. Nu har vi snart 10 1⁄2 miljon.
I relativa termer är resursåtgången faktiskt mindre. Sverige växer med ungefär en procent per år, och det måste synas i statsförvaltningen.
Hans Ekström (S):
I dag debatterar vi KU:s så kallade höstgranskning, KU10. Den innehåller flera olika delar. Vissa kontroller är återkommande, andra sker med intervall och vissa sker med anledning av något särskilt som har inträffat. Våra iakttagelser är i mycket också råd och riktlinjer inför framtiden.
Vi är den så kallade goda revisorn, som säger att man framöver kanske bör tänka på det här. Jag tänker i dag begränsa mig till två ämnen i höstgranskningen: övergångsregeringens befogenheter och myndigheter med styrelse.
Efter valet 2018 utsattes den svenska regeringsformen för ett prov som den inte har gått igenom sedan den infördes 1974. Vi kan i huvudsak konstatera att regeringsformen klarade detta prov. Sverige fungerade och fick till slut en ny regering. Regeringsbildningen tog väldigt lång tid, fyra månader.
Regler och traditioner gällande vad en övergångsregering ska göra prövades på ett helt annat sätt än tidigare genom att regeringsbildningen alltså tog fyra månader i stället för normalt sett kanske två veckor. Förenklat kan man säga att huvudregeln för en övergångsregering har varit: Gör så lite som möjligt, men landet måste fungera.
Det är ju en ny regering som har demokratiskt stöd i det nyvalda parlamentet som ska utöva makten, och då ska landet administreras under tiden. Vi har granskat vad regeringen gjorde under dessa fyra månader och kan konstatera att regeringen i huvudsak följde den här regeln.
Man kan dock säga att det uppstod större och större skavsår när det drog ut på tiden. Sverige har ju relationer med andra makter, myndigheter behöver ha ledningar och så vidare. Ju längre tiden går, desto mer måste en regering då fatta beslut om.
Det som är viktigt är att en regering när den tar sig större makt också söker stöd i riksdagen, så att det finns parlamentariskt stöd för de åtgärder den då vidtar.
Den andra delen är att i den mån en regering börjar ta större ansvar måste den också kunna utsättas för riksdagens kontrollmakt, det vill säga svara på interpellationer och frågor - de normala inslagen i kontrollmakten. Detta är vårt råd inför framtiden.
Den regering som satt försökte följa rutinerna, som var avsedda för den normala regeringsbildningsprocessen om två veckor. När den drar ut över tid kan vi konstatera att det nog finns ett legitimt utrymme att börja göra lite mer, men då måste också kontrollmakten fungera.
Vad gäller regeringens styrning av myndigheter med styrelser kan vi konstatera att det nog finns en risk för att det blir en skillnad mellan teori och praktik.
Det är aldrig särskilt lyckligt att den som är teoretiskt ansvarig för något inför regeringen i realiteten körs förbi genom att regeringen direkt har kontakt med myndighetens tjänstemannaledning.
Där säger vi att styrelsen i så stor utsträckning som möjligt bör vara företrädd i dialogen med regeringen, för annars riskerar man att styrmodellen körs sönder av regeringen när man går direkt till tjänstemannaledningen. Med dessa ord vill jag lämna höstgranskningen.
Hans Ekström (S):
Jag har fått hela utskottets uppdrag att föredra KU:s betänkande om deltagande på distans vid utskottens eller EU-nämndens sammanträden. Covid-19 har skapat en situation runt om i världen och i Sverige, liksom i företag, i organisationer och här i riksdagen, som ingen hade kunnat förutse.
En del har man klarat med frivilliga överenskommelser och improvisation; till exempel har riksdagens partier kommit överens om att det bara är 55 ledamöter närvarande vid voteringar. Då bibehåller man proportionaliteten mellan partierna men minskar smittspridningen och resandet i landet.
Utskotten fyller en viktig roll i det svenska parlamentariska systemet med beredningstvånget som bas. Men genom fackutskottsprincipen, som etablerades med enkammarriksdagen 1971, blir utskotten även specialister inom sina sakområden. Genom detta förutsätts besluten vinna i kvalitet.
Det finns dock naturligtvis också den aspekten att ledamöterna i ett utskott lär känna varandra och kanske därigenom lättare ska kunna hitta lösningar på komplicerade problem och frågeställningar. Samtidigt har den tekniska utvecklingen nu skapat förutsättningar som inte kunde förutses när regeringsformen och riksdagsordningen skrevs.
Det finns därför möjlighet till ett deltagande på distans. Denna möjlighet innebär också risker, både av säkerhetsmässig art och när det gäller kvalitetsaspekten i beredningen av ärenden.
Utskottet har därför fastnat för en reglering som möjliggör deltagande på distans vid undantagsfall, men det fysiska mötet är fortfarande norm.
Förslaget innebär att riksdagen - eller, om riksdagen är förhindrad, talmannen, som då förutsätts förankra sitt beslut hos riksdagens partier - får besluta att synnerliga skäl gör att ledamöter kan få tillstånd att delta på distans och därigenom räknas som att de deltagit i sammanträdet.
Den som leder sammanträdet samt kansliet måste finnas på plats där riksdagen sammanträder, det vill säga i normalfallet i Stockholm. Vad gäller EU-nämnden finns större krav på flexibilitet, och reglerna är därför liberalare.
Vi menar att vi med denna reglering kan möta de utmaningar som samhället och riksdagen kan ställas inför och samtidigt upprätthålla en så hög kvalitet som möjligt vid ärendens beredning. Jag yrkar bifall till KU:s eniga förslag i KU16.
Hans Ekström (S):
Jag hade inte tänkt gå upp i debatten. Men jag tänker bara kommentera några saker som har berörts i tidigare anföranden. Regeringsbildningen efter förra valet var väldigt komplicerad och tog väldigt lång tid.
Samtidigt tycker jag att det finns anledning att vara lite imponerad av hur den svenska grundlagen klarade det provet.
Precis som många statsvetare har konstaterat var det som vi hanterade under de månaderna en ganska omfattande omorientering av det politiska systemet. En sådan omorientering av det politiska systemet händer inte särskilt ofta.
När nya strukturer föds måste det kanske tillåtas vara en process. Blev det någon katastrof under de månaderna? Nej, det fungerade ganska bra. Övergångsregeringen missbrukade inte sin makt. Det bildades en regering så småningom.
Talmannen använde sina muskler och lade ökad press på partierna. Till slut fanns det där hotet om extraval, som är talmannens verktyg för att pressa partierna till omprövning och att göra även obekväma ställningstaganden.
Till skillnad från Mikael Strandman tycker jag att de konstitutionella reglerna visade sig fungera väldigt bra i en väldigt besvärlig situation. Därför finns det inte heller någon anledning att sätta igång och se över det systemet.
Ida Drougge tog upp frågan om domstolars oberoende. Jag sitter med i den kommitté som nu utreder det.
Jag håller med Ida om att det är angeläget att titta på hur man kan stärka domstolarnas oberoende och, precis som kommittén utreder, vad man kan göra för att kanske lägga lite grus i maskineriet vid grundlagsförändringar. Det kanske behövs kvalificerade majoriteter och tydligare regler på den punkten.
Den yttersta makten ligger alltid hos folket. Om folket ihärdigt vill göra något, enligt min uppfattning, väldigt dumt kan vi inte med regler förhindra det hur länge som helst. Men vi kan lägga in lite grus i maskineriet som ger folket möjlighet att tänka efter en gång. Det tittar vi på i kommittén. Det tycker jag är rätt att göra.
Jag tycker nog att de steg som kommittén arbetar utifrån, även när det gäller domstolars oberoende, är ett steg i klok svensk tradition. Sedan får vi utvärdera det och fundera över ytterligare stora radikala steg. Till skillnad från Ida Drougge är jag reformist, ingen revolutionär. Det här är ett lagom steg. Jag yrkar bifall till KU:s förslag i betänkandet.
Hans Ekström (S):
Till slut är det majoriteten i riksdagen som äger frågan. Enligt mig ställs partierna av talmannens strejk, som man kan kalla det, inför en ny situation där partierna pressas till att ompositionera sig. Jag ser inte riktigt den risk som Mikael Strandman ser.
Däremot väcker Mikael Strandman den fråga som ibland har diskuterats, nämligen att vi inte har något instrument för att avsätta talmän. Det är kanske något som en kommande grundlagsutredning behöver titta på. Men enligt mig är även en situation med en talman som strejkar hanterbar för riksdagens majoritet.
Hans Ekström (S):
Jag kan förstå att människor blev förvånade eftersom det inte hade hänt i Sverige på väldigt länge. I exemplet Belgien, som Mikael Strandman tar upp, är det kungen som äger processen. Man har levt med denna process under väldigt långa perioder, medan samhället har fungerat.
Kungen tillhör inte något parti; han tillhör väl knappt ens någon av Belgiens språkgrupper, till skillnad från alla andra. Ändå fungerar systemet. Jag är lite rädd för att man ska ge sig på förändringar av regeringsformen när saker och ting fungerar. På denna punkt är jag lite mer konservativt lagd än Mikael Strandman.
Hans Ekström (S):
Det är inte utan att reflektera som man i dag kliver upp i talarstolen för att debattera. Att i ett fritt land få bryta sina argument mot andras, alla valda av medborgarna i fria och jämlika val, är ett privilegium. Det är något som vi ofta tar för givet här i kammaren. Men som omvärlden har gjort oss smärtsamt påminda om är det något man kan behöva slåss för.
Mina tankar går till det modiga ukrainska folket, som just nu kämpar för sin rätt att själva bestämma över sitt land. Medan vi gör vad vi kan för att stödja Ukraina i deras kamp har vi också en skyldighet att inte låta vårt demokratiska arbete stanna av. Därför har vi samlats för att debattera författningsfrågor.
Konstitutionsutskottet har i betänkandet behandlat ett stort antal motioner som handlar om allt från statsskick till rättsstatens principer, mänskliga rättigheter, antalet ledamöter och förhållandet mellan riksdag och regering.
Det är många förslag och tankar som tidigare har varit föremål för behandling i KU men som likväl utgör en viktig del i den ständigt pågående diskussionen om spelreglerna för vår demokrati. Utskottet behandlar nu frågor som berör det offentliga belöningssystemet och allmänna flaggdagar. Gällande det är en proposition som har föregåtts av en parlamentarisk utredning på väg till riksdagen från regeringen.
Samtidigt pågår en annan parlamentarisk grundlagsutredning som ser över skyddet för vår demokrati och hur vi kan stärka våra domstolars oberoende. Det är på det sättet vi ska gå till väga när vi gör förändringar i vår grundlag och vårt samhällsskick, genom noga överväganden och långa processer där vi försöker nå samsyn efter att ha vridit och vänt på alla delar.
Att förändra grundlagen och samhällsskicket ska vara svårt och omständligt. Det är en del av dess styrka. Jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet som avslår samtliga motioner. Till slut vill jag delge ett citat ur min almanacka den här veckan: "För varje mörk natt finns det en ljusare dag."
Hans Ekström (S):
Vi är här i dag för att debattera införandet av en konsultationsordning i frågor som rör det samiska folket. Som vår ursprungsbefolkning är det samiska folket en viktig del av vårt lands historia men också vårt lands framtid. Därför är det hög tid att vi nu tar detta steg för samers möjlighet till inflytande och delaktighet.
Den svenska staten har historiskt begått stora övergrepp mot det samiska folket. Det gäller undertryckandet av språk och kultur såväl som försummelse av hänsyn till historisk rätt till mark och vatten. Många intressen möts i konkurrensen om de resurser som finns i norra Sverige, och då är det viktigt att de samiska intressena tas till vara.
Genom att regeringen, statliga förvaltningsmyndigheter, regioner och kommuner ska vara skyldiga att konsultera företrädare för det samiska folket innan beslut fattas i ärenden som kan få särskild betydelse för samerna ges en lagstadgad rätt till inflytande och delaktighet. Förslaget innehåller undantag för vissa ärendetyper och vissa förvaltningsmyndigheter.
Formerna för hur konsultationen ska gå till bestäms av den konsultationsskyldige. Men den konsultationsskyldige har ändå kravet på sig att i möjligaste mån genomföra konsultationen i en form de samiska företrädarna önskar. Det har varit en lång väg hit, och innehållet i förslaget har justerats efter riksdagens synpunkter.
Det innebär att kommuner och regioner får längre tid på sig innan de blir konsultationsskyldiga på samma sätt som regeringen och de statliga förvaltningsmyndigheterna, något som inte minst är välkommet hos vissa mindre kommuner. Internationella kommittéer och experter har vid flera tillfällen pekat på Sverige och rekommenderat att vi ser till att vår nationella lagstiftning gör att det samiska folket har möjlighet att påverka beslut som rör dem.
Nu får vi en sådan möjlighet på plats. Jag kan konstatera att vi i dag står här för att debattera ett väl genomarbetat och väl avvägt förslag. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag.