Gunilla Carlsson (S):
Precis som Olof Lavesson sa nyss känner också jag den oro som man nu kan följa beträffande vad som händer inom public service i några av våra grannländer i Europa. Ett exempel som också Olof uppmärksammade är vad som händer i Polen. Där har regeringen just infört en ny medielag som innebär att regeringen kan kontrollera tillsättningarna av anställda inom public service.
Detta innebär en politisk styrning av medierna som absolut inte tillhör en demokrati. Det är regeringspartiet Lag och rättvisa som har drivit fram den nya lagen. Det handlar om att ta kontrollen över innehållet i medierna då regeringspartiet anser att public service ställer för kontroversiella frågor och tar upp tid från deras politiska representanter i tv och radio samt att medierna fylls av "fel" innehåll.
Ett annat land är Ungern, där det ungerska regeringspartiet har genomfört liknande förändringar de senaste åren, dock utan att anta nya lagar. Här har man plockat bort anställda inom public service men även chefer och anställda på kulturinstitutioner som har fel bakgrund eller åsikter. För mig som socialdemokrat är detta ett tydligt hot mot demokratin.
Just därför är det så viktigt för mig att vi som politiker avhåller oss från att styra innehållet. I dagens betänkande om radio och tv i allmänhetens tjänst kan man läsa att utskottet vill betona just vilken betydelse en stark och oberoende radio och tv i allmänhetens tjänst har för det svenska medielandskapet och ytterst för vår demokrati.
Det känns bra att utskottet gemensamt gör ett så tydligt ställningstagande, också utifrån de händelser som sker runt om i Europa.
Den konstruktion som vi har med en förvaltningsstiftelse som ägare till de tre public service-bolagen Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB syftar just till att vara en buffert - det armslånga avståndet - mellan statsmakterna och radio och tv i allmänhetens tjänst.
Det är viktigt att man förblir den oberoende part som kan granska myndigheter, organisationer och företag som har inflytande på beslut som rör medborgarna. I dagens betänkande finns det många motioner som tar upp frågan om finansieringsformen för public service. Majoriteten av motionerna handlar faktiskt om det.
Här hade vi, som även tidigare talare har lyft fram, under förra riksdagsåret ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en parlamentarisk utredning i god tid före nästa tillståndsperiod, som börjar 2020. Detta ställningstagande står utskottet fortfarande bakom. Fru ålderspresident!
Det är lätt att tro att alla riksdagsledamöter i denna riksdag tycker att det är självklart att man i Sverige ska ha en stark, bred och oberoende public service, men så är det inte. När man tittar på motionerna i dagens betänkande ser man att det finns ett tydligt exempel som säger något annat. Det är en motion från sverigedemokraten Martin Kinnunen.
Han har skrivit att han tycker att finansieringen ska gå in i statsbudgeten. Den ska som vilken budgetpost som helst regleras årligen, och det ska göras en bedömning. Då uppkommer frågan: Hur oberoende känner man sig då?
Vågar man då från public service-bolagen ifrågasätta politikerna, om man vet att man också riskerar att få mindre anslag i budgeten? Han pekar också på att han vill smalna av uppdraget till public service. Public service ska inte göra det som de kommersiella bolagen kan göra.
Med andra ord ska public service också där styras utifrån vilket innehåll man ska ha och om det kan finnas någon kommersiell aktör som gör detta i stället. För mig luktar detta klart och tydligt en politisk styrning av public service. Här i kammaren står Sverigedemokraternas representant Aron Emilsson och talar om att han värnar public service.
Men bland hans partikamrater här i riksdagen finns det helt andra tankar. Detta är, fru ålderspresident, viktigt att veta om. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.