Tomas Eneroth (S):
Jag tänker att trafikutskottets ordförande Jens Holm måste ta reda på skillnaden mellan att avisera och att genomföra. En hel del av dessa höjningar har inte genomförts, inte minst på grund av pandemin. Flera stödinsatser som vi gjort i sjöfarten har varit väldigt viktiga, på samma sätt som miljökompensationen kommer att vara väldigt viktig för att se till att järnvägens konkurrenskraft ökar i dessa tider.
Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att det finns flera olika insatser som vi behöver göra för att kunna flytta över gods från väg till sjöfart och järnväg. Att göra det är verkligen regeringens uttalade ambition; det ska det inte råda något tvivel om. En viktig del kan vara det vi nyss debatterade här i kammaren: mobilitetspaketet.
Det är klart att så länge det varit lönsamt och möjligt för företag att använda cabotagetrafik från utländska åkerier med dåligt avlönade chaufförer, social dumpning och fordon som inte fullt ut klarar hållbarhetskriterierna, så länge vi haft den bristen på ordning och reda, har det skapat en situation där det varit billigare med vägtransporter än med hållbara transporter. Vi arbetar intensivt med detta och har nu förändrat situationen.
Vi har drivit igenom ett mobilitetspaket där vi ställer helt andra krav och har helt andra kontrollmöjligheter för transporterna på väg. På tal om Jens Holms fråga brukar jag säga att det finns inga fria luncher, och det finns inga fria transporter. Det sista är nog så viktigt i ett läge där e-handeln utvecklas och vi ser att vi på grund av det får fler transporter.
E-handeln kan ha sina fördelar, men hur käckt det än kan vara för en del att beställa 14 par skor och sedan skicka tillbaka 10 innebär det helt onödiga transporter med den klimatpåverkan det medför. Därför måste vi pressa ned samtliga klimatutsläpp från alla typer av transporter. Det är därför vi jobbar med elektrifiering av transportsektorn, reduktionsplikt och biodrivmedel för att se till att vägtransporterna minskar sin klimatpåverkan.
Det är därför vi arbetar med att se till att till och med flyget börjar med både biodrivmedel och elektrifiering. Inte minst ska vi stärka sjöfarten och järnvägen, som i grunden är klimatsmarta transportalternativ. Det gör vi med de medel som står till buds. Vi använder flera olika insatser, och hela poängen med godstransportstrategin var att sätta ett annat fokus i den svenska transportpolitiken. Jag sa inledningsvis att vi numera pratar mycket mer gods än tidigare.
Det är för att förut - det är min bild efter många år i politiken - pratade vi väldigt mycket om persontrafiken, om resenärerna hos SJ och med pendeltågen. Med all respekt: Det är otroligt viktigt det också, men det är viktigt med alla de transporter som sker för att hålla Sverige rullande, för att se till att import- och exportnäringen fungerar och att livsmedelsförsörjningen fungerar. Då är godssystemet helt avgörande.
Därför har vi valt att både i en nationell plan med tydligt näringspolitiskt perspektiv och godsperspektiv och i en godsstrategi lyfta upp dessa frågor. Bara under dessa lite mer än två år har vi fått ett helt annat fokus och en katalog av insatser som just nu genomförs. Ingen blir gladare än jag när vi nu också statistiskt ska kunna visa vilka resultat detta innebär.
Låt oss ha som gemensam uppgift att försöka se till att den kartläggningen också görs. Trafikverket har naturligtvis i uppdrag att också följa upp insatserna inom ramen för godstransportstrategin. Den förflyttning som nu sker är viktig. Signalen är tydlig från regeringen: Vi ska bli världens första fossilfria välfärdsland.
Vi ska bli ett land som ser till att visa att det går att klara av höga välfärdsambitioner och också ställa om transportsektorn och till och med göra det på ett sätt som skapar nya jobb och nya möjligheter, så att omvärlden ser, får hopp och imponeras och kanske förhoppningsvis köper en och annan av de svenska produkterna och tjänsterna för att med svensk teknik lära sig hur vi skapar hållbara transportsystem.