KBLab/rixvox huggingface dataset:
Henrik von Sydow (M):
Det var synd att Luciano Astudillo inte hade tid att stanna kvar i kammaren för att diskutera rötterna till brottsligheten, de sociala problem som är så tydliga i Malmös förorter och i Göteborgs förorter. Jag tror att det är ohyggligt viktigt att långsiktigt satsa på kunskaper i skola som ett sätt att hålla unga människor borta från brottslighet. Det är otroligt viktigt att unga människor kan få jobb.
Det är sociala problem som den här regeringen har ärvt. De är mycket tydliga i socialdemokratiskt styrda Malmö och i socialdemokratiskt styrda Göteborg. Där ser vi hur brottsligheten blomstrar på ett omfattande sätt. De uttalanden som vi här har diskuterat är klara bakslag, minst sagt, och dränerar tilltron till polisen.
Men det finns också det som ger framtidstro och som lyfter en, och det är det faktum att det nu faktiskt blir fler poliser och att många av de poliserna är unga, höggradigt motiverade poliser med ett särskilt engagemang för utsatta stadsdelar.
Dagens Nyheter redovisade ett reportage så sent som den 23 november om Mostafa Alshawi, född i Irak, uppvuxen i Rosengård och nu närpolis på Järvafältet. Han sökte sig till polisen, för han ser polisen som ett försvar för vår demokrati.
Han bär med sig en tydlig insikt från uppväxttiden i Rosengård i sitt jobb nu som närpolis, och det är att i alla lägen mota en vi-och-de-känsla i grinden. Han vill bygga bort en osund kategorisering och få alla att känna sig som starka individer. Det är den sortens engagemang och bakgrund och erfarenheter som svensk polis behöver just nu.
Det står i bjärt kontrast till de här Skånepolisernas agerande.
Henrik von Sydow (M):
Den här diskussionen har förts vid ett flertal tillfällen här. Jag tycker att justitieministern är tydlig nu. Det har hon också tidigare varit. Företrädare för polisen har uppvaktat riksdagens justitieutskott och fört den här diskussionen. Också de har varit mycket tydliga om att det finns en kontroll över polisens ekonomi. Vi har också noterat, vilket jag tror uppmärksammats i debatten här, att polisen ute i landet nu faktiskt vänder sig mot de svartmålningar av verksamheten som här och där förekommer.
Med detta sagt ska man också vara tydlig om att det finns stora utmaningar för den svenska polisen - utmaningar som handlar om att den organiserade gränsöverskridande brottsligheten nu växer i omfattning. Vi ser också att ungdomar i särskilt utsatta områden söker sig till gängbildning och ungdomskriminalitet. Dessutom ser vi ett alltför omfattande kvinnovåld.
Det här är de utmaningar som polisen står inför. Förutsättningarna för att möta de här hoten är i flera avseenden nu bättre än någonsin tidigare. Vi går ju från 17 000 poliser till 20 000 poliser under denna mandatperiod. Jag tycker att det är just detta som den rättspolitiska debatten i större utsträckning borde handla om. Det kommer alltså fler och fler poliser. Förutsättningarna är nu bättre och anslagen högre än någonsin tidigare.
Då kan också vi från politiskt håll ställa högre krav på en högre grad av effektivitet i polisens verksamhet. Vi har sett att polisen tidigare har rapporterat om att våldsbrotten utomhus nu minskar. Utvecklingen beträffande den brottsbanan är bruten. Det planar ut, eller minskar i alla fall, i det avseendet.
Möjligen är det ett första tecken på att fler poliser nu börjar ge resultat och möjligen även ett första tecken på att det som var en nationell satsning mot just den här brottsligheten också ger resultat.
Följer man polisens arbete ser man att polisen nu aviserar en ny nationell satsning, denna gång riktad mot just ungdomsbrottslighet och då just i de utsatta områden där vi ser tendenser till gängbildningar och till en ökad organiserad brottslighet - alldeles uppenbart bland unga människor.
Fokus här kommer att vara på att fler förundersökningar ska inledas, och samtliga ska bli slutförda fortare. Det är ett otroligt viktigt arbete som vi nu har ett utrymme för, som det nu finns förutsättningar för. Det vore förstås intressant att höra justitieministerns kommentarer till detta. Utgångspunkten måste ju vara att vi med fler poliser kan ställa högre krav på effekten av deras arbete.
När vi pratar om ungdomsbrott är det - det vet vi - många faktorer som spelar roll: att det finns en bra skola, att det finns en framtidstro och att det finns jobb. Men det är klart att polisen är en nyckel när det gäller att komma åt unga människor i utsatta stadsdelar som behöver en positiv kontakt med samhället.
Att det nu är fler poliser och fler som känner - i varje fall känner igen - en polis i de utsatta stadsdelarna kan, tror jag, spela en ohyggligt positiv roll när det gäller att bekämpa just ungdomsbrottsligheten. Justitieministern får gärna kommentera den senaste nationella satsningen mot ungdomsbrottsligheten.
Henrik von Sydow (M):
Det är bra att Thomas Bodström ser och synliggör de nya poliser som kommer på bred front under det här året. Det tillhör inte vanligheterna att Socialdemokraterna säger detta och också säger att det är bra. Det har snarare verkat som någon form av idé från socialdemokratiskt håll att ifrågasätta polissatsningen, att döma av vad som står i landsortspressen i Sverige.
Det i sin tur, på tal om svartmålning, leder till att polisledningar får svara på verklighetsbilder från socialdemokratiskt håll som inte stämmer. Polismästare Håkan Sandahl från Skaraborg skriver i Skaraborgs Allehanda i mars i ett svar på en artikel från socialdemokratiska riksdagsledamöter: Artikelförfattarna skriver att de känner Skaraborg och att de vet att det inte tillkommit några fler poliser där.
Detta uttalande förvånar mig som chef för polisen i Skaraborg. Sedan jag tillträdde för snart två år sedan har det skett en kontinuerlig ökning av antalet poliser. Då var vi 300 poliser. I skrivande stund är vi 327. Det är fler i dag, vill jag påstå, eftersom det är just det här året som vi verkligen kan se att detta kommer. Det är välkommet om vi alla, också från oppositionens sida, börjar synliggöra poliserna, för det ger utrymme och möjlighet att från politiskt håll ställa högre krav.
Vi pratade om ungdomsbrottsligheten tidigare. Det är samma sak med kvinnovåldet. Det handlar om att inte bara öka antalet poliser utan också öka kunskapen hos poliserna och i hela rättsväsendet om hur man minskar kvinnobrott och om hur man har ett bra bemötande mot dem som har fallit offer för kvinnovåld. Detta är förstås också en otroligt viktig uppgift. Om justitieministern hinner får hon gärna kommentera också det arbetet hos polisen.
Henrik von Sydow (M):
Jag tror att det är viktigt att föra en bredare diskussion om dessa frågor. Som har påpekats här spelar straffrätten en stor roll. Tidiga och tydliga reaktioner spelar en stor roll och att vi ökar risken för upptäckt. Det spelar en stor roll med insatser för fler poliser, att gå från 17 000 till 20 000 poliser. Det ska vara fokus på jobb som en förebyggande insats. Det ska vara fokus på skola, kunskap och betyg.
Det är viktiga reformer för att stärka de förebyggande insatserna. Sedan är det angeläget med just tidiga och tydliga reaktioner. Vi gör vad vi kan. Vi väntar på förslag om att polisen nu ska få större möjligheter att göra utredningar om unga människor, även om unga människor under 15 år, för att på så sätt inskärpa allvaret i detta.
Lena Olsson vet att insatser har gjorts just på detta fält och att det kommer mer under våren för att stärka de tidiga och tydliga reaktionerna på detta fält. Det som Lena Olsson kan passa på att svara på när vi nu har detta replikskifte är den fråga som har ställts så många gånger tidigare.
Henrik von Sydow (M):
Riksrevisionens - Riksrevisionens, inget annat - kritik mot detta med unga lagöverträdare tar till stor del sikte på tiden före alliansregeringens tillträde. Det är alltså fråga om en kritik mot det system som varit. Hänsyn tas inte till de stora resursförstärkningar som skett under mandatperioden.
Vi ökar ju antalet poliser från drygt 17 000 poliser till 20 000 poliser, vid sidan av andra insatser för att få till tidigare och tydligare reaktioner. Lena Olsson kan läsa propositionslistan och se vilka förslag som under våren kommer på riksdagens bord - förslag som syftar till att också unga människor under 15 år ska kunna träffa polisen vid misstanke om ett brott som polisen ska utreda - detta just för att inskärpa allvaret och för att tydliggöra reaktionen.
Det är intressant att höra Lena Olsson prata om diskussionerna om halvtidsfrigivning. Men jag uppfattade inte något gemensamt svar där. Vilken är den gemensamma synen på detta hos de tre vänsterpartierna? Frågan är särskilt intressant att ställa mot bakgrund av att vi vet att resonemang har förts också av Socialdemokraterna under förra mandatperioden. Nu är utskottets ordförande, Thomas Bodström, inte på plats.
Men han har tidigare i tidningsintervjuer öppnat för resonemang just om detta. Väljarna får vänta på det som är en central frågeställning och en skiljelinje mellan Allians för Sverige och vänsteroppositionen. Det gäller alltså synsättet och den fråga som ännu inte fått något svar, nämligen: Hur ser vänsteroppositionen på Vänsterpartiets krav på ett återinförande av halvtidsfrigivningen?
Henrik von Sydow (M):
Jag tycker att justitieministern har varit mycket tydlig och klar i den här diskussionen. I och med att jag blev apostroferad vid två tillfällen av Thomas Bodström vill jag klargöra att jag tycker att Thomas Bodström ska läsa Svenska Dagbladet lite noggrannare än han gör. Han läser den slarvigt och verkar mest läsa rubrikerna. Jag vill vara tydlig med att när jag pratade om tolv månader som en utgångspunkt var det en utgångspunkt just därför att det var ett förslag från de rättsvårdande myndigheterna på fältet. Det var just en utgångspunkt för diskussionen.
Moderaterna har inte tagit ställning för detta eller satt ned foten och drivit detta i diskussionen. Det kan vara angeläget att tydliggöra det för den diskussion som förs här. Sedan vill jag också instämma i att det är otroligt stora värden som står på spel. I ena vågskålen ligger att vårt rättsväsen, polis och andra, skulle ha goda förutsättningar att agera mot brottslighet, att agera brottsbekämpande. Samtidigt är det i andra skålen en fråga om fri- och rättigheter.
Det handlar om den enskildes integritet, om skyddet för privatlivet att inte kunna bli misstänkt på felaktiga grunder. Det finns en rättssäkerhet i att ha ett gott skydd för integriteten. Det är ohyggligt stora värden. Det får man inte vara nonchalant mot. Det kan inte den här kammaren vara nonchalant mot. Fattar vi beslut på det här fältet ska de vara väl utredda. De ska vara väl övervägda. Det ska vara en balans som vi ska känna oss trygga med, kunna försvara och stå upp för.
Jag ger förstås också i denna fråga fullt stöd till det som justitieministern har sagt i sina inlägg i denna diskussion.
Henrik von Sydow (M):
Är det ett "magert resultat"? Det här är en färdplan som skissas mot ett Europa som i större utsträckning bygger på rättigheter, ett Europa som i större utsträckning bygger på rättsstatens principer. Det är en viktig del i detta som vi just nu diskuterar. Återigen: Det är inte alls så att det finns en utkrävbar rätt till tolkning och till information i domstolsprocesser.
Det är viktigt att ta det steget och lägga den grunden för att sedan kunna gå vidare på det här fältet. Vi vet vad det handlar om när vi diskuterar det här med kolleger från andra medlemsländer i Europa och kolleger från det rättsliga utskottet i Europaparlamentet. Det är i stor utsträckning en fråga om pengar. Detta kostar.
Det kostar för rättsväsendena i de olika medlemsländerna, vilket gör att det inte alls är någonting som är fullt utkrävbart för Europas medborgare. Jag vill bara skicka med att det är ett viktigt steg att ta och sedan fortsätta med. Ambitionsnivån ska vara högre. Sätt blicken lite längre fram i tid! Det är klart att vi ska ha en högre ambitionsnivå i hela Europa. Men detta är ett viktigt steg.
Den svenska regeringen tar som ledare för Europeiska unionen ansvaret för att föra det rättsliga samarbetet framåt här. Med detta vill jag tacka för diskussionen.
Henrik von Sydow (M):
Jag tror att detta väl fångar den debatt vi hade i valrörelsen. I Moderaternas valanalys lyfter man fram att skattepolitiken var ett skäl att rösta på Moderaterna och Alliansen. Det var inte för att det gynnade de allra rikaste.
Vanligt folk såg det du inte ser, nämligen att skattesänkningarna riktar sig till låg- och medelinkomsttagare. Det är bra för vanligt folk. Det ökar marginalen för vanligt folk i deras vardag. Skattesänkningsförslagen var folkligt förankrade. De riktade sig till låg- och medelinkomsttagare. Det har ingenting med låga löner att göra.
Låg- och medelinkomsttagare vann på skattesänkningsförslagen på den agenda som Moderaterna och Alliansen har haft och som vi sökte mandat och stöd för i regeringen. Veronica Palm ser inte att av de reformer på 70 miljarder som vi har lagt på detta går merparten, drygt 50 miljarder, till låg- och medelinkomsttagare. Det är för dem som pengarna har allra störst betydelse.
Det är där de är viktiga för att öka marginalen och den ekonomiska egenmakten. Det är den ena aspekten. Den andra är att skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare ökar drivkraften att komma ut ur ett utanförskap och ut ur en arbetslöshet. Det var motiven. Veronica Palm talar om ökade klyftor.
Mellan 1998 och 2006 ökade inkomstskillnaderna med 20 procent i Sverige - under högkonjunktur och socialdemokratisk regering. Hur förklarar Veronica Palm det?
Henrik von Sydow (M):
Först vill jag bara notera att Veronica Palm, som ägnade huvuddelen av sitt anförande åt att tala om klyftor i samhället, inte svarade på den fråga som handlade om politiken mot klyftor och hur det kommer sig att under den socialdemokratiska regeringsperioden 1998-2006 med goda tider och högkonjunktur i Sverige inkomstskillnaderna ökade med 20 procent. Vi får notera, fru talman, att den frågan förblev obesvarad.
När det gäller motivet för detta - och det tror jag att du också känner till - är det att det är skattesänkningar som ger jobb. Det är jobblinjen som har dominerat vår valrörelse och den som vi har sökt mandat för. Det är just därför som vi har valt och också mycket tydligt har prioriterat skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare.
Det är det största strukturella problemet i Sverige som vi fortfarande har trots våra skattesänkningar. Det bidrar till att Sverige fortfarande har en sammanhållning som inget annat land kan mäta sig med. Det är just arbetslösheten och utanförskapet som riskerar att driva isär sammanhållningen. Politiken för jobb och för att människor ska ha en ekonomisk egenmakt och marginaler i sin ekonomi har riktat in sig mot låg- och medelinkomsttagare.
Motivet för detta är att det ska ge jobb. Det är den enskilt viktigaste reformen som vi kan göra just för att bekämpa klyftorna och öka sammanhållningen i samhället.
Henrik von Sydow (M):
Jag noterade tongångarna från Helena Leander om att reformer i tjänstesektorn och mot småföretagare ger ytterligare jobb när hon höll sitt anförande. Där hoppas jag att vi kommer att kunna återkomma under mandatperioden när och om det finns utrymme för sådana reformer.
När vi talar om koldioxidskatten ser jag verkligen en potential för skattesystemet att vara ett effektivt verktyg för att påverka miljöpolitiken mot ett mer hållbart samhälle. Det vill jag verkligen säga. Jag gillar uttrycket grön skatteväxling. Det jag ogillar är när den gröna skatteväxlingen bara ensidigt blir röda skattehöjningar. Jag tror att det finns bekymmer i detta.
Tittar man på koldioxidskatterna och skatten på bilar, fordon och transporter är det viktigt att komma ihåg att Sverige är ett avlångt land med en stor glesbygd. Den måste också ha gynnsamma förutsättningar för att kunna vara en levande landsbygd sett till dessa aspekter. Jag noterar Miljöpartiets öppning och hållning till tjänstesektorn.
Det tror jag är jätteviktigt för jobblinjen och för att möta det som du började med att tala om, nämligen ett samhälle som glider isär. De största insatserna är återigen att se till att det blir fler jobb i Sverige. Det är den enskilt absolut viktigaste faktorn för att hålla samman Sverige vad gäller inkomster. Där spelar detta en stor roll.
Jag vill om de exempel som tas fram påpeka att man ska ha i minnet att Sverige är det land som har den mätbart nästan största sociala sammanhållningen. Den avgörande faktorn i detta är just tillväxten och nya jobb.
Henrik von Sydow (M):
De förslag till koldioxidskattehöjningar som finns på riksdagens bord i dag avstyrker vi. De säger vi nej till. Det finns heller inga förslag om att återkomma med skattehöjningar på det här fältet. Men man ska däremot inte generellt utesluta att använda skattesystemet för att skapa ett mer hållbart samhälle och lösa angelägna viktiga framtidsutmaningar och miljöfrågor. Detta finns det möjligen anledning att återkomma till, men det finns nu inga planer för just koldioxidskatten.
Vad gäller diskussionen om sammanhållning i det svenska samhället är det väldigt fokus på riksdagsledamotsarvodena och den egna tillvaron. Jag skulle verkligen vilja skicka med att man ska rikta blicken bredare. Idén med jobbskatteavdraget är att det ska rikta sig till och betona skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare. Vi ser också att det är vad det gör. Men än 50 av 70 miljarder i skattesänkningar går till låg- och medelinkomsttagare.
Det betyder mycket för lärare, poliser, sjuksköterskor och vårdbiträden. Skattesänkningarna och marginalerna har en mycket större betydelse för dem än de hundralappar du talar om för riksdagsledamöter. Se bredare än bara till den egna plånboken i sammanhanget!
Henrik von Sydow (M):
Jag har ett par kommentarer med anledning av det som utskottets vice ordförande Leif Jakobsson, som jag verkligen vill hälsa välkommen till kammardebatter och utskottsarbete, nämnde i sitt inlägg. När vi pratar om Öresundsavtalet och när vi pratar om skatteavtalet mellan Danmark och Sverige vill jag hälsa honom välkommen in också i den matchen.
Det är nära nog så att oppositionen här slår in väl öppna dörrar. Får jag bara påminna utskottets ledamöter om att redan hösten 2010 tog den svenska regeringen initiativ för att med den danska regeringen initiera en gemensam ekonomisk översyn av skatteavtalet.
Det initiativet från den svenska regeringen togs emot väl av den danska regeringen och en gemensam ekonomisk översyn är redan inledd. Jag vill påpeka detta. Det är viktigt. Ska man sedan rusa in i en omförhandling av detta avtal är det nämligen bra om vi har grunden mycket klar för oss.
Grunden i detta, översynen, måste vara klar innan vi rusar in i en förhandling, om vi vill värna svenska skatteintäkter och om vi vill vara säkra på att göra en bra förhandling. Det här är inte någonting som är ensidigt, där Sverige kan ha synpunkter. Detta är ett avtal mellan de två parterna Sverige och Danmark. Jag vill upplysa utskottets ledamöter om att det krävs två för att dansa tango.
Om vi inleder en omförhandling av detta ska vi göra det från en svensk styrkeposition. Men då måste vi göra saker och ting i rätt ordning. Jag vill återigen uppmärksamma ledamöterna på att redan hösten 2010 tog den svenska regeringen initiativ och vände sig till det danska skatteministeriet. En gemensam översyn av detta är nu inledd.
Att huvudlöst kasta sig in i uppfattningar om omförhandlingar innan vi vet grunden för det, vilket har varit återkommande, är varken seriöst eller ansvarsfullt. Det är tvärtom oseriöst och ansvarslöst. Jag vill påminna utskottets ledamöter och även kammaren om detta inför eftermiddagens votering.
Ewa Thalén Finné (M):
Jag skulle vilja ta upp frågan om vindkraften med Sten Lundström. En kommun kan naturligtvis göra en detaljplan när det gäller vindkraftverk, men skillnaden är att vi tycker att det ska vara ett krav på detaljplan. En kommun kan också lägga in respektavstånd och så vidare, och vissa kommuner gör det.
På Gotland är man kanske mest föredömlig, men andra är lite slarviga. Vi tycker att det är viktigt att man på allvar tittar på målkonflikten och sätter upp ordentliga regler. Då skulle man få en likvärdig bedömning av vindkraftverk, både enstaka och vindkraftparker, i hela landet.
Vi tycker att det ska krävas lite mer seriositet när det gäller målkonflikten. I dag känner jag att vindkraftsparker har lite hjälp av bananskal på vägen fram att få etableras. Jag skulle kunna dra en parallell med det som Vänsterpartiet tog upp här om vattendomar.
Man byggde någonting som man kanske inte såg hela konsekvensen av. Vi vet att det finns stora målkonflikter mellan närmiljö och vindkraftverk. Det vore bra om man tog till lagstiftning redan nu.
Ewa Thalén Finné (M):
Det finns en distinkt skillnad mellan det Sten Lundström för fram och den aspekt som jag har. Sten Lundström säger att man kan göra en detaljplan, och vi tycker att det ska vara krav på en detaljplan. Processen blir längre, men vi tror också att man kan lösa mycket av målkonflikten på det sättet.
Det är naturligtvis alldeles förnämligt om kommunerna tar in detta i sin översiktsplan, men man måste ha klart för sig att en översiktsplan inte är ett juridiskt bindande dokument. Sedan skulle jag vilja säga ett par ord om energipolitiken.
Det känns förvånande att man i den här kammaren kan stå och prata bland annat om ökade koldioxidutsläpp och sedan ställa sig bakom en stängning av till exempel Barsebäcksverket.
Vi vet att vi har fått högre koldioxidutsläpp över Skåne eftersom väldigt mycket av energin kommer från koleldade verk i Danmark. Det intressanta i det sammanhanget är möjligtvis att den svenska Energimyndigheten gör reflexionen, som naturligtvis stämmer, att koldioxidutsläppen från svenska kraftverk inte har ökat.
Men de har inte heller ökat i Danmark, eftersom man inte räknar utsläppen på den energi som man exporterar. För mig är utsläpp globala. Vi vet att det är så. Det lärde vi oss redan på 60-talet. Jag tycker att man ska vara lite försiktig när man pratar om ökningen av koldioxid i den här debatten.
Ewa Thalén Finné (M):
Självklart måste man utreda förslag innan man lägger fram propositioner i riksdagen. Men dessa frågeställningar har funnits under lång tid, och det tog lång tid innan man ens tillsatte utredningen. Därför kan det kännas som att tålamodet avtar när det inte kommer förslag.
Vi får väl hoppas att det kommer lite förslag till exempel om hyressättningen nu i vår. Jag kan också se andra frågor som är oerhört väsentliga. Till exempel gäller alla subventionssystemen till 2006 enligt budgeten. Vad kommer sedan? Om bostäder ska stå klara 2007 måste planeringen vara i gång redan nu, annars blir det inget. Vi var inne på PBL och hyressättningen.
Jag hoppas jag kan få besked av bostadsministern om när hon planerar att lägga fram förslag för riksdagen. En liten fråga som tillkommer handlar om det som samhällsbyggnadsminister Sahlin pratat om - det gröna folkhemmet.
Jag vet inte riktigt vad det innebär, och jag kan känna en oro för att det kommer att skapa både fördyrande och fler hindrande regler för byggnation. Det vore mycket olyckligt. Jag skulle vilja ta upp ytterligare en sak med bostadsministern. 1968 avskaffades lagen om prisregleringar av bostadsrätter.
Den infördes under efterkrigstiden eftersom vi då befann oss i en väldigt prekär situation. Under 60-talet ansåg man att den kunde tas bort. Frågan hade börjat utredas redan under 50-talet. Ett av skälen till att lagen avskaffades var att det förekom svarthandel med bostadsrätter, och den började bli utbredd.
Det är ju så, vilket vi också kan se i andra samhällssystem, att prisreglering och svarthandel går hand i hand eftersom det skapar brist och är okänsligt för människors efterfrågan. Därför skulle jag vilja fråga: Kan statsrådet se några samband med att vi i dag inte har någon svarthandel med bostadsrätter men däremot med hyresrätter?