Ylva Johansson (S):
Katarina Brännström frågar hur det går till när jag avreglerar arbetsförmedling och arbetsmarknadspolitiken. Jag kan berätta det. Vi ändrar i regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen. Vi har tagit bort två tredjedelar av regleringsbrevet. Ett regleringsbrev reglerar nämligen, och tar man bort en del av det så avreglerar man. Det tror jag är en tolkning man kan göra. Vi ändrar också i förordningar.
Till exempel håller vi nu på att titta på att ändra förordningar när det gäller åldersgränser för starta-eget-bidrag - det var en debatt vi hade här tidigare. Vi har tidigare ändrat i förordningar för att säkerställa att unga människor kan få hjälp från första dagen. De ska inte behöva vänta i 90 dagar. Det handlar även om andra tidsgränser som är hindrande i fråga om att sätta in rätt insatser. Vi inför också nya möjligheter att använda resurserna mer flexibelt utifrån behoven.
Så går det till när man avreglerar arbetsförmedling och arbetsmarknadspolitik. Jag vill fortsätta lite med det som Eva-Lena Jansson tog upp. Under den tid då Moderaterna styrde över Arbetsförmedlingen och arbetsmarknadspolitiken hade vi ett stadigt sjunkande förtroende för Arbetsförmedlingen. Det var en stadig försämring av hur arbetsmarknaden fungerade, och det var en ökande arbetslöshet.
Efter åtta år med en sådan politik kom man fram till det kraftfulla att man skulle tillsätta en utredning. Jag delar uppfattningen att vi behöver utreda Arbetsförmedlingen, men det är inte ett skäl till att inte redan nu reformera arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingen. Vi arbetar med direktiven till en ny utredning. Jag hade ambitionen att vi skulle kunna komma fram lite snabbare. Hösten har dock inneburit väldigt mycket annat arbete.
Regeringskansliet har gått in i en krisorganisation, vilket har påverkat och delvis försenat en del annat arbete inom regeringen. Men beredningsarbetet är i full gång när det gäller direktiven. Herr talman! Jag vill säga någonting om att jag tror att vi kan lära en del av andra länder. Detta ska naturligtvis en utredning titta på, men jag reser också en del själv och studerar vad jag tror att vi kan lära av andra länder.
Exempel på sådant är att man i arbetsförmedlingen i Tyskland har till uppgift att aktivt arbeta med vägledning och rådgivning för alla som vill ha hjälp att orientera sig: Vilka utbildningar och vilka sektorer är växande? Vart ska jag vända mig på arbetsmarknaden? Jag var i Österrike. Där säger man att det är mellan sex och tolv månader, för arbetslösa, som insatserna ska sättas in.
Senare blir det mycket sämre effekt av arbetsmarknadspolitiska insatser. Det tycker jag är en intressant lärdom från Österrike, som vi kanske bör fundera på. Där får också en tredjedel av de arbetslösa del av utbildning. Det är en väsentligt större del än i Sverige. Kan det finnas ett samband mellan det och att Österrike har väsentligt lägre arbetslöshet än Sverige? Det är också en fråga man bör ställa sig. Jag var nyligen i England.
Jag tittade bland annat på hur man jobbar med kompletterande aktörer. I hela Storbritannien hade man 40 kompletterande aktörer för arbetsförmedlingen. Man kan jämföra det med att när Moderaterna styrde Arbetsmarknadsdepartementet hade vi 1 000 kompletterande aktörer för Arbetsförmedlingen i vårt land, med en väsentligt mindre arbetsmarknad än vad Storbritannien har. Jag tror att det finns en del lärdomar att dra av detta.
Det går att samarbeta bättre om man har färre aktörer som man kan ha ett djupare samarbete med. De arbetsförmedlingar jag besökte hade i allmänhet två kompletterande aktörer att samarbeta med. Då är det möjligt att sätta sig runt samma bord och göra gemensamma lösningar. Jag kommer inom kort att resa till Australien och titta på deras system.
Jag tycker att en utredning, herr talman, ska ha som en väsentlig del att se sig omkring i andra länder där det fungerar relativt väl med arbetsförmedlingen och se vad vi har att lära av dem.