Birgitta Sellén (C):
Jag ville också gärna vara med i den här diskussionen om dyslektiska barn. Först kan jag väl säga till Ana Maria Narti att jag inte tror att skolorna är passiva. Däremot behövs det mer kunskap bland personalen. Därför tycker jag att det är väldigt bra att skolministern nu vill driva på i lärarutbildningen och även ha kompetensutveckling för dem som redan är i skolan.
Här säger ministern att detta gäller dem som undervisar barn i de lägre åldrarna. Först och främst är det viktigt att denna utbildning och kompetensutveckling kommer snabbt, men den måste gälla samtliga lärare. Det är inte bara bland barn i de lägre åldrarna dessa problem finns. Dyslexin försvinner inte för att barnen har lärt sig att läsa.
Det blir ju mer och mer fakta i läroböckerna från det att man börjar fyran. Det är en otrolig skillnad mellan trean och fyran, som ministern säkert känner till. Det handlar om att man ska kunna förstå, läsa och ta till sig dessa fakta. Texten blir svår, du ska förstå den, och så har du problem att ta till dig den. Då är det viktigt att man vet hur man gör. Det måste alla lärare känna till. Det kan behövas att man läser in på band. Därför är det väldigt bra med de pengar till Daisy som ska komma.
Det är som sagt bra även för de synskadade. Det är viktigt att lärare och föräldrar vet att det kan hjälpa att skriva stödord i marginalen i boken - naturligtvis under förutsättning att man får behålla läroboken, vilket ju inte är så vanligt. Det är jätteviktigt att veta att man måste jobba tillsammans, kanske att man jobbar med eleverna på fritis och att föräldrarna jobbar med eleverna. Det är oerhört viktigt att även föräldrarna är involverade.
Från Centerpartiets sida har vi uppmärksammat detta i våra motioner. Vi har under en treårsperiod en budget på 1,2 miljarder just för att hjälpa elever som har behov av hjälp på grund av att de är dyslektiker. Skolministern talar i sitt svar om att utbildningen ska vara "likvärdig". Jag fastnar och studsar till lite grann varje gång jag hör Socialdemokraterna prata om detta med "likvärdig". Det kan tolkas som att det ska vara lika.
Ibland tänker jag att det kanske är därför vi ser problemet med alla som i dag lämnar skolan utan att ha godkända kunskaper: Man har inte fått injektionen att man verkligen måste individualisera, för Socialdemokraterna pratar bara om det likvärdiga. Alla elever stöps i samma form och ska gå nio år i grundskolan utan att man har sagt att det är kunskapsmålen som gäller för när de ska sluta.
Det är därför vi i alliansen pratar så oerhört mycket om kunskapsmålen. Där kommer dyslektikerna i kläm därför att de inte får den hjälp de behöver. Föräldraföreningen för Dyslektiska Barn har dock skrivit ned och gett väldigt många goda råd. Jag träffade av en händelse i går en kille som är drygt 30 år och dyslektiker. Jag visste det inte förut; han bara lyfte fram det till mig självmant.
Jag hade ingen aning om att jag ens skulle komma att delta i dagens debatt. Han berättade om material som han hade fått från föreningen. Han visade det för sin mamma, som är elevassistent och som genast tog det med sig till skolan. När hon sedan kom hem frågade han: Vad hände? Alla ville läsa det, blev svaret. Jag fick inte ta hem det på en gång.
Lärarna kände att här finns någonting som man kan jobba med. Den här föreningen känner ju till hur deras barn mår. Det är alltså oerhört viktigt att de får fortsätta att jobba. De kan lära lärarna. Jag har själv varit lärare och jobbat med dyslektiska barn. Jag hade en kille som jag testade om han var dyslektiker eller inte. När han läste ordet "fallskärm" läste han "fläskkräm".
Det kan inte båda gott för framtiden om man inte får hjälp i tid.