KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunvor G Ericson (MP):
Styrelsen är en ägarfråga, sade jämställdhetsministern. Det är tydligt att vi har olika politiska ambitioner när det gäller den här frågan. Jag tycker att det är tråkigt att vi inte kan mötas och tillsammans se till att det blir en verklig förändring. Nyamko beskriver förtjänstfullt att det ska växa underifrån. Det ska det, men det måste till metoder för att det ska bli en förändring.
Inom socialförsäkringsområdet, som jag vanligtvis jobbar mycket med, har regeringen förändrat spelreglerna för att man ville ha en tydlighet. Samma sak gäller inom det här området. Vill man förändra politiskt behöver man också förändra spelreglerna. Det är ingen motsättning mot att det ska växa underifrån. Det är ett hjälpmedel att också kunna få till kvotering. Som jag sade förut är kvotering inget mål. Det är ett medel.
Metoderna kan se lite olika ut. Jag tvivlar tyvärr på regeringens ambition. Jag är jätteledsen för att vi i den här interpellationsdebatten så tydligt har fått veta att regeringen har stängt dörren. Det är tyvärr en signal till företagen att det inte är lika viktigt. Det är en signal till de kommunala bolagen att de får fixa detta själva.
Jag tycker att våra kolleger - kommun- och landstingspolitiker - borde se till att det är jämn könsbalans i styrelserna. Men det har inte skett. När det gällde skola och dagis har vi fattat politiska beslut i denna kammare för att kommunerna ska kunna ha samma spelregler i hela landet. Vore det inte viktigt när det gäller jämställdhetsfrågan i bolagsstyrelserna? Jag tycker det. Uppenbarligen tycker inte regeringen det.
Det är skillnad i synen på hur man vill använda de politiska metoderna för att förändra. Jag tror att fler och fler kommer att få upp ögonen för att det behövs en förändring. Jag hoppas att vi kan få till det efter nästa val.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag kan börja med att konstatera att Gunnar Axén är lika färgblind i dag som i onsdags. Jag vet att det för en färgblind är svårt att skilja mellan grönt och rött. Men Miljöpartiet är fortfarande ett grönt parti, och vi kommer så att förbli. När vi i dag diskuterar de här förslagen är det ändå bra att det fanns en viss ödmjukhet i början.
Men jag tycker att det är väldigt tråkigt att Gunnar Axén väljer att gå i polemik och diskutera Socialdemokraternas budgetförslag i stället för att svara på Veronica Palms frågor. Jag tycker att det är en tråkig debattstil. Jag kan tycka att det är klädsamt att man erkänner att det blev fel, men tyvärr beklagar jag att ni inte har lyssnat tidigare.
Jag tycker att det är väldigt tråkigt att man nu kommer med ett sådant här hafsigt och slafsigt genomtänkt förslag som snabbt ska drivas igenom. Det är möjligt att det hjälper några enstaka. Jag skulle också vilja ställa några konkreta frågor. Det handlar om de svårt sjuka som har psykiatriska diagnoser. De nämns inte alls i de här texterna.
Anser ni att det bara ska gälla kroppsligt sjuka att slippa prövas mot hela arbetsmarknaden efter 180 dagar? Inte heller nämns njursjuka. Visserligen står det "andra sjukdomstillstånd", men vad betyder det?
Gunvor G Ericson (MP):
Det är det som blir det komplicerade. Det är helt riktigt att man i lagtexten beskriver det som att ta bort "mycket" och skriva "allvarlig sjukdom". Man inför också det nya begreppet "oskäligt". När man går tillbaka till förarbetena tittar man ju på vad som står i betänkandet, eftersom det i detta fall inte finns några som helst andra förarbeten.
Det är den text som vi har i betänkandet, och möjligtvis den text som vi lämnade på utskottsbordet, men som var er text, inför betänkandearbetet. I den texten finns det några sjukdomstillstånd som ni räknar upp som exempel. Jag tycker att det är väldigt tråkigt att ni då inte ens väljer några psykiatriska diagnoser för att visa att de också finns med i er tankevärld.
Men det är bra att Gunnar Axén ändå erkänner att det kan finnas den sortens personer som också kan omfattas. Jag tycker ändå att det hade varit klädsamt om man hade satt sig ned och diskuterat igenom ordentligt: Hur ska vi utforma lagen så att människor inte drabbas onödigt hårt? Det är samma sak med de njursjuka.
Eftersom det i lagen förut har stått som ett exempel "de som väntar på transplantation" har det inneburit att den njursjuke som är så sjuk att han inte kan transplanteras inte omfattas av lagen. Det är väldigt olyckligt. Det är bara ytterligare ett exempel på hur alla dessa uppräkningar kan slå fel.
Jag skulle då vilja fråga: På vilket sätt kan ni garantera att de här ändringarna också ska kunna komma allvarligt njursjuka och allvarligt psykiatriskt sjuka till del?
Gunvor G Ericson (MP):
Solveig Zander glömde i sitt anförande orden tänk nytt när hon citerade oss i den rödgröna oppositionen. Vi sade faktiskt också tänk nytt. Det betyder inte att vi vill gå tillbaka till någonting, utan tänk nytt betyder faktiskt att göra om och göra rätt.
Solveig Zander nämnde Laholm, och Laholm är en av de kommuner där finansiell samordning har funnits i många år. Det tror jag är ett av skälen till att det har fungerat väldigt väl i Laholm. Men det finns andra exempel, som Finspång som också har jobbat i många år på att öka samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan.
Men det är faktiskt så, Solveig Zander, att det handlar om sjuka personer som inte har arbetsförmåga. Det var dem jag syftade på i mitt anförande när jag pratade om att man nu ska skicka ut sjuka personer ur sjukförsäkringen att konkurrera på arbetsmarknaden med personer som alldeles nyligen har blivit varslade.
Jag vill ställa en fråga till Solveig Zander om den skrivning som finns i majoritetens text om antalet. Hur många är det som berörs? Veronica Palm ställde frågan gång på gång, men fick inget svar. Nu gör jag ett försök. I texten står det: Den restriktivitet som ligger i det nuvarande begreppet särskilda skäl är inte avsedd att förändras. Vad innebär det för antalet?
Gunvor G Ericson (MP):
Jag är inte säker på att 59-åriga Marita Häggström boende utanför Öregrund uppfattar det så som Solveig Zander säger. För åtta nio år sedan sade kroppen ifrån. Hon var redan då sjukpensionär på halvtid och har nu en sjukskrivning på den andra halvtiden sedan åtta nio år tillbaka på grund av förslitningar av det jobb hon haft.
Hon har fått avslag från Försäkringskassan som kräver att hon skaffar ett annat halvtidsjobb på den andra halvtiden.
När jag läser detta betyder det för mig att det inte kan handla om särskilt många människor, utan det ska fortfarande tolkas mycket restriktivt. Om man är sjuk och har förslitningsskador, som Marita i mitt exempel, kommer man då inte att behöva prövas mot hela arbetsmarknaden?
Gunvor G Ericson (MP):
Ibland undrar jag, och oftare och oftare under senare tid: Var är socialliberalerna i Folkpartiet? Självklart ska alla som har möjlighet ges rätt att arbeta. Ersättning från sjukförsäkringen ska dock ges när man är sjuk och har mist eller fått nedsatt arbetsförmåga.
När det gäller detta lagförslag som hastigt kom till har det funnits en hel del kritik om hur man ska hinna få lagstiftningen klar så att den kan användas från den 1 januari. Det är alltså kort tid. Men det har också funnits kritik om hur man ska tolka denna lagtext. Jag vill berätta om några ytterligare fall.
Angelika har i dag har 25 procents arbetsförmåga. Hon har blivit uppsagd från sitt arbete, har förbrukat sina dagar och måste från den 1 januari söka arbete på 100 procent trots flera utredningar, bland annat initierade från Försäkringskassan, där det sägs att hon inte kan arbeta mer än 25 procent. Genom att hon nu tvingas ta ett heltidsarbete riskerar hon att kraftigt försämras.
Gabriella som är 28 år är utbildad sjukgymnast och prövas mot alla jobb på arbetsmarknaden i hela Sverige och har blivit erbjuden en administrativ tjänst inom landstinget, ett jobb som inte handlar om sjukgymnastik som hon har utbildats för. Det är möjligt att hon skulle kunna komma tillbaka till att vara sjukgymnast, och samhället har gjort en investering i hennes utbildning. Pia har haft sjukpenning sedan våren 2004 på grund av en whiplashskada efter en olycka och lider av värk.
Alla dessa tre exempel kommer från Personskadeförbundet som har många medlemmar som faktiskt upplever sin situation som ganska hopplös. De önskar gå tillbaka till arbete. Vad säger socialliberala Folkpartiet till dem?
Gunvor G Ericson (MP):
Såvitt jag förstod av Försäkringskassans rapport gällde genomgången enbart cancerpatienter. Jag tror att det finns många ms-sjuka och andra med neurologiska sjukdomar som har en annan uppfattning än den som Ulf Nilsson för fram. Men med tanke på det som Ulf Nilsson säger skulle jag vilja fråga hur man ska tolka detta och hur många som kommer att beröras.
Frågan har ställts tidigare till ett flertal företrädare i de borgerliga partierna, men vi har fortfarande inte fått något svar. Hur många kommer att beröras?
I den text som majoriteten har antagit står det: "När det gäller vad som ska anses som oskäligt vill utskottet först framhålla att den restriktivitet som ligger i det nuvarande begreppet särskilda skäl inte är avsedd att förändras." Frågan är: Hur många kommer att beröras av dessa justeringar som nu görs i lagtexten?
Gunvor G Ericson (MP):
Vi har under debattens gång flera gånger frågat hur många ni beräknar omfattas av de nya reglerna. Högermannen Gunnar Axén svarade inte på frågan, men folkpartisten Ulf Nilsson försökte i alla fall svara. Det är bra att regeringen försöker, men tyvärr alltför sent har regeringen förstått att åtgärder behöver vidtas.
Så länge man är tydlig i den skrivning som jag har läst upp flera gånger med att den restriktivitet som ligger i det nuvarande begreppet särskilda skäl inte är avsedd att förändras kommer det förmodligen inte att innebära så mycket saker i praktiken. Vi, de rödgröna, har från vår sida flera gånger sagt: Upphäv! Tänk om! Tänk nytt! Gör om och gör rätt!
Jag hoppades att vi skulle kunna komma dit. Ni har helgen på er att tänka över det. På måndag ska vi fatta beslut. Jag vill också tacka denna kammare. Det är fredag eftermiddag, snart kväll. Jag vill särskilt tacka talmannen och önska honom och kansliet god jul.
Eftersom vi inte kommer att ha någon jullunch på tisdag som var tänkt i utskottet vill jag också säga god jul till mina kamrater där, både i oppositionen och i majoriteten.
Gunvor G Ericson (MP):
Världens första folkhälsokonvention fyller fem år. Den 27 februari 2005 trädde ramkonventionen om tobakskontroll i kraft som en internationell konvention. Sverige antog konventionen den 7 juli 2005, en månad efter att EU hade anslutit sig. Konventionen har kommit till i syfte att fortlöpande och kraftigt minska tobaksbruket i världen.
Jag får tacka för svaret, även om jag ser det som ett icke-svar. Det är tydligt i handelsministerns argumentation att folkhälsa är underordnat den fria rörligheten för varor. Det visste jag redan att den moderatledda regeringen tycker, men det var inte det jag frågade om. Mina frågor upprepar jag, eftersom det faktiskt innebär något att man har ratificerat ramkonventionen.
Vilka initiativ avser statsrådet, i sin roll som ansvarig för handelsfrågor, att ta i syfte att fortlöpande och kraftigt minska tobaksbruket i enlighet med Världshälsoorganisationens ramkonvention? Vilka åtgärder har ministern vidtagit som gör att folkhälsoaspekter beaktas i handelspolitiken?
Ramkonventionen pekar på att tobak är mer än bara en hälsofråga. Tobak bidrar också till dåliga arbetsförhållanden och konsekvenser för miljön i tobaksproducerande länder. Konventionen är ett evidensbaserat internationellt juridiskt avtal som syftar till att minska den tobaksrelaterade sjukligheten och dödligheten men också tobakens samhälls- och miljöpåverkan.
Den består av två delar, att minska efterfrågan på och begränsa tillgängligheten till tobak. Uppenbarligen betyder det ingenting för handelsministern att Sverige har ratificerat denna konvention och förbundit sig att begränsa tillgängligheten. Konventionen kan inte vara förenlig med att flera snusprodukter ska kunna köpas inom EU.
Det finns inte någon automatik i att de andra tobaksprodukterna, som enligt ministern skulle vara skadligare, försvinner eller att användningen minskar bara för att man tillåter svenskt fuktigt snus. Jag delar inte uppfattningen att man kan minska tobaksbruket inom EU genom att införa ytterligare tobaksprodukter.
I debatten i riksdagen nyligen, den 10 mars, avslogs en motion om avskaffandet av exportförbudet mot snus. Miljöpartiets ledamot i utskottet framförde att vi står bakom att avslå motionen, men vi delar inte motiveringen. Ramkonventionen om tobak är en bindande överenskommelse mellan länder.
För ett enskilt land innebär en anslutning till konventionen även en politisk viljeyttring för ett förstärkt och kontinuerligt tobaksförebyggande arbete. För att nå konventionens mål för minskat tobaksbruk fram till 2014, som Sverige faktiskt har förbundit sig att göra genom att skriva på, kommer det att krävas ett omfattande tobaksförebyggande arbete.
Vi har i artikel 5.3 i konventionen förbundit oss att skydda folkhälsopolitiken från påverkan av kommersiella och andra krafter inom tobaksindustrin och att samarbeta internationellt för att uppnå konventionens mål. Då var min fråga: Vilka initiativ har handelsministern vidtagit för att nå detta?
Gunvor G Ericson (MP):
53 procent av alla som snusar dagligen har inte rökt innan. Det finns ingen forskning som visar att snus innebär att det blir lättare att bli kvitt ett nikotinberoende. Folkhälsoministern sade, naturligtvis, häromveckan i svaret på en fråga på frågestunden i riksdagen att snus inte är en hälsoprodukt, och det är ju bra att handelsministern också tycker det.
Men det finns en tydlig skillnad mellan oss eftersom det är väldigt tydligt i ministerns svar att man ser snus som vilken vara som helst. Det gör inte jag. Det var inte Folkhälsoinstitutets enkät, utan det var Cancerfondens enkät som jag hänvisade till. Handelshindret som nu finns och som har funnits länge ska för att rivas upp hävas av samtliga medlemsländer i EU.
Det krävs att man är överens inom EU för att häva det. Fortfarande tycker jag inte att jag har fått svar på frågan om att häva det hindret. På vilket sätt skulle det vara förenligt med ramkonventionen om tobak där det står att vi ska minska bruket av tobak? Och på vilket sätt kan ytterligare en produkt göra att man minskar tobaksbruket?
Jag är också för att vi ska ha en handelsfrihet, men det finns skillnader mellan olika former av varor, och snus är som sagt inte vilken handelsvara som helst. Både EU och Sverige har skrivit under ramkonventionen om tobak. På vilket sätt går det här då att förena, som ministern säger, genom att lansera ytterligare en produkt?
Gunvor G Ericson (MP):
Tack för svaret. Arbetsmarknadsminister Sven Otto Littorin sade strax före jul i ett Ekoinslag: Majoriteten av dem som nu lämnar försäkringen och går över till den här introduktionen på arbetsförmedlingen kommer faktiskt att få lite mer i plånboken än om man varit sjukskriven.
Ministern fokuserar i sitt svar på schablonersättning, men min fråga var: Vilka initiativ kommer arbetsmarknadsministern att ta för att säkerställa att det blir så som ministern sade före jul, nämligen att majoriteten av dem som lämnar försäkringen och går över till introduktionen på arbetsförmedlingen faktiskt kommer att få lite mer än man hade när man var sjukskriven? Schablonersättningen är ju ingen lösning.
Den kom till för att människor skulle hinna få ersättning över huvud taget eftersom det var mycket kort om tid mellan beslut i riksdagen och införande av de nya regler som regeringen hade lagt fram. Vilka faktaunderlag hade ministern när påståendet att en majoritet får mer i plånboken gjordes i december?
I dagens svar trycks det på att införandet av den särskilda schablonberäkningen innebär att möjligheten till högre ersättning ökar. De som har tjänat mer än 20 500 kronor i månaden blir förlorare. Det blir också de som har tjänat mycket lite eller inte är med i någon a-kassa.
Kom ihåg att en genomsnittlig månadslön för en tjänsteman i privat sektor enligt SCB är 32 600 kronor i månaden, för kvinnor 28 200 kronor i månaden, alltså väsentligt mer.
Det här har också fackföreningen ST tagit upp i en rapport som pekar på att de som haft högre inkomster än ca 20 500 eller mer i månaden får sänkt ersättning. ST är det fack som många av dem som jobbar som handläggare inom Försäkringskassan eller Arbetsförmedlingen och som har daglig erfarenhet av de nya reglerna är anslutna till. Aktivitetsstödet för dem som tjänat 27 000 kronor i månaden blir 14 960 kronor.
Samma person fick tidigare 19 200 kronor per månad i sjukpenning. En del av dem som utförsäkrats från sjukförsäkringen får inte tjänstledigt för att gå arbetslivsintroduktionen. I min grannkommun, Norrköping, fick inte tre anställda på företaget Freudenberg ledigt. Kom tillbaka på heltid, eller säg upp dig var alternativen.
Den ekonomiska press som sätts på människor gör att många försöker arbeta heltid med risk för bakslag och försämrad hälsa. Jag nämner också i min interpellation ett exempel som ministern inte kommenterar i svaret. Det handlar om en person som var studerande och blev sjuk. Han är en av alla dem som fått tidsbegränsad sjukersättning på garantinivå, alltså 8 500 kronor.
Han hade inte hunnit jobba när han blev sjuk under sin utbildning. Han har inte en chans att kvala in till a-kasseersättning. Han mister både bostadsbidrag och sjukersättning. Det är naturligtvis mycket tuffa villkor för en person som redan har det ekonomiskt kärvt. Ändå får jag av ministern svaret att man för närvarande inte har för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder. Är ministern nöjd med dagens situation?
Gunvor G Ericson (MP):
Att inte kunna belägga något är inte samma sak som att säga att det är ofarligt. Det är egentligen så att vetenskapen ger de svar som man har undersökt. Jag har fortfarande inte fått svar av ministern på vilka de här studierna är gjorda på. Är de gjorda på friska vuxna män eller är de gjorda på barn?
Är de gjorda på patientgrupper som har problem med att konsumera höga halter av aminosyror, alltså till exempel diabetiker eller personer med njursjukdom? Jag tycker att det är viktigt att ha en vetenskaplig grund att stå på; det sade jag i mitt förra inlägg. Jag delar den synen med ministern. Men jag drar en annan slutsats. Det finns studier som är gjorda på andra håll.
Jag har till exempel här ett uttalande från The Australian Drug Foundation där man utfärdar en public warning. Tony Robinson, Minister for Consumer Affairs, säger att det kan finnas en stor risk med att intoxikera sig med detta utifrån en konsumentsynpunkt.
Det finns också en studie som är gjord i USA av Mary Claire O'Brien där man ser att det finns tydligare kopplingar. De som kombinerar alkohol och energidrycker skadar sig mycket mer. De åker oftare med en förare som är alkoholpåverkad etcetera. Det finns alltså andra studier. Jag tycker att det är positivt att Livsmedelsverket har tagit tag i det här.
Men varför lämna de barn i sticket som inte bor på orter där det har skapats opinion? Det finns ingen motsättning mellan att det skapas opinion och att det skapas lagar. Både politiska initiativ och den civila rörelsens initiativ behövs.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag tackar ministern för svaret. Men vad vill egentligen regeringen? Det undrar jag när jag läser svaret. Svaret upprepar på hela första sidan frågorna som står i interpellationerna. Svaret fortsätter sedan: Det är viktigt att inhämta handikapprörelsen med fleras synpunkter på förslaget. Ja, det är viktigt. Men det här är ju inte direkt någon ny fråga.
Och som mina rödgröna kolleger här har frågat: Varför tog det så lång tid innan man bestämde sig för att skicka ut utredningen på remiss? Handikapprörelsen är med fog, anser jag, orolig för en tandlös lagstiftning enligt svensk handikapptradition. Tillgänglighet innebär att ha tillgång till, att det är öppet, nåbart och möjligt att ta del av samhället.
En miljö som inte är tillgänglig utesluter funktionsnedsatta på samma sätt som otillgänglig information utesluter andra. Att bli utestängd eller utesluten utan laglig grund är att bli diskriminerad. Att inte få tillgång till eller inte kunna tillgodogöra sig blir konsekvensen av diskrimineringen.
Delar ministern uppfattningen att brist på tillgänglighet är diskriminering och att detta borde lagfästas? Varför ett varv till? Är det på grund av ideologisk övertygelse om att otillgänglighet är diskriminering eller att otillgänglighet är diskriminering under förutsättning att det inte kostar för mycket?
Affärslokaler tillämpar marknadshyror; det gör statliga fastighetsverk och kommunala fastighetsbolag också. Lagstiftning gör det nödvändigt att investera för att försvara marknadens hyresnivåer, så det är inte synd om dem. I denna fråga kanske det handlar om attityd och politisk vilja. Att vi har en arbetsmarknad som har gjort att människor med funktionsnedsättning inte släpps in är jag allvarligt oroad över.
I stället borde man se till varje individs möjligheter och förmågor så att man kan få komma in. Att det ska vara lönebidrag och andra former av incitament är olyckligt. I stället borde man se att det kan finnas en poäng. Jag var i Danmark för några år sedan och upptäckte att man där har något som heter flexjobb.
Det har gjort att människor med funktionsnedsättning har lättare att komma in på arbetsmarknaden där än i Sverige. Att skapa delaktighet och gemenskap är en friskfaktor för alla. Det är en del av möjligheterna i samhället. Då är det också viktigt att vi ser till att det finns lagregler som hjälper till.
Har ministern för avsikt att ta nya initiativ för full tillgänglighet för personer som har nedsatt funktionsförmåga? Det var en av de frågor som Jan Lindholm ställde i interpellationen, men jag hittar inget svar på den frågan i interpellationssvaret.
Gunvor G Ericson (MP):
I mitt förra inlägg frågade jag om ministern anser att otillgänglighet ska anses vara diskriminerande enligt lag. Jag uppfattade inte att jag fick något svar på den frågan. Det var intressant att höra ministern berätta att det har varit ett internt arbete. Det var alltså inte öppet från början. Man valde en annan modell för utredningen.
Varför tillsatte inte regeringen en utredning på vanligt sätt? Varför valde man den här omvägen? Vad händer med Ytterbergs material? Regeringen ska gå igenom det igen innan det släpps ut, sade ministern. Det är inte så vanligt att man utreder och sedan utreder igen. Handlar det om insynen i materialet?
Varför valde man den här vägen? I Sverige brukar vi ju ha offentliga utredningar eller en särskild utredare som går igenom ett material och tar in expertsynpunkter från handikapprörelsen och andra myndigheter.
Det brukar ta tid, men det brukar i slutändan leda till ett väl genomarbetat förslag som kan läggas fram. Det är en fördel. Sedan kan förslaget gå ut på remiss och regeringen kan skriva en proposition ganska snabbt. Jag undrar fortfarande hur det blev just den här varianten.
Hur högt prioriterad är frågan hos regeringen, att lagstifta att otillgänglighet är diskriminering? I slutet av svaret skriver ministern: Samtidigt vill jag nu understryka att vi har ett underlag som vi tidigare saknade och som gör att processen kan föras vidare.
Jag hoppas att ministern menar Ytterbergs underlag och inte bara det som Regeringskansliet har gått igenom. Hur ser ministern på processen ur en tidsaspekt? Handlar det om ett halvår eller fyra månader? Vad ser ministern framför sig? Vilken tid hoppas ministern att det ska handla om?
Är det möjligt, med ministerns synsätt, att genomföra en lagstiftning till exempel från den 1 januari?