Sten Tolgfors (M):
För den som följer denna debatt kan det vara lätt att inledas att tro att Försvarsdepartementet hanterar dessa frågor, att Försvarsdepartementet hanterar processen där vi väger in fiskarnas situation, sälarnas situation, utsläpp från verksamheten och byggnadsplaner i Göteborgs skärgård. Så är det naturligtvis inte. Det vet ju samtliga deltagare i den här debatten.
Miljöprövningsdelegationen vid Västra Götalands länsstyrelse hanterade Försvarsmaktens ansökan om miljötillstånd för Göteborgs skärgårdsskjutfält. De fick tillstånd, men beslutet har överklagats. I miljöprövningen tillförsäkras att alla berörda får lämna sina synpunkter. Det är där synpunkter om sälarna, om fiskarna, om utsläpp och om byggnation hör hemma och också vägs av.
Med grund i den gällande lagstiftningen som riksdagen äger, inte Försvarsdepartementet, svarar sedan prövningsmyndigheten för en sammanvägning av olika, ibland motstående, intressen och fattar beslut. Det är den demokratiskt beslutade ordning för prövning av den här sortens ärenden som vi har att förhålla oss till. Hans Linde kallar detta för abstrakt och tekniskt.
Då vill jag bara nämna för Hans Linde att han är lagstiftare och just nu sitter på en stol i Sveriges lagstiftande organ. Det är alltså han som äger lagstiftningen som handlar om miljöbalk, vad som är riksintressen och vad som är överordnat eller inte. Jag vill också bara säga att vi har den ordningen i Sverige att den som stiftar lag inte är den som tillämpar lag. Vi har också lagt fast en ordning för hur lagtillämpning ska gå till.
Det är den som jag respekterar. Den finns av en anledning. Det är just att olika motstående intressen ska finnas i en ordnad process för att kunna vägas av mot varandra. Det är det Linde kallar abstrakt och tekniskt, att respektera de gemensamt beslutade regelverken och hanteringsordningarna. Det är dessutom på det sättet att Försvarsmakten är en självständig myndighet. Ni och vi tillsammans styr Försvarsmakten.
Vi beslutar utifrån en proposition om försvarets inriktning och ibland om mer detaljerade inriktningar. Men de är målstyrda. Försvarsmakten har själv att leva upp till de krav vi lägger på den, till exempel att kunna försvara hela vårt land, givet olika klimat- och naturtyper. De har därför att själva avgöra vilka behov de har av övningsfält i Göteborg, Stockholm eller på andra platser i landet.
Sedan ska deras önskemål vägas av i en miljöprövning. Vi har ibland ambitiösa miljömål. Till exempel vill vi att man skiftar ut användningen av blyad ammunition, vilket man gör i alla de fall som inte handlar om skjutbanor som har byggts om särskilt för att kunna hantera utsläpp just från blyad ammunition. Det är ambitiöst, därför att det är dubbelt så dyrt. Men det är viktigt. Jag vill också beröra det som sägs om övning tillsammans med andra.
Hans Linde har i dag röstat för att Sverige ska genomföra en internationell insats i Libyen som inte hade varit möjlig utan att Sverige tidigare hade övat just flyginsatser tillsammans med andra, till exempel Loyal Arrow som ägde rum uppe i Luleåtrakten. Man kan inte åka i väg till en internationell insats och tro att man där kan börja samverka utan att tidigare ha övat.
Vi gör övningar med andra därför att vi ska ha förmåga att göra till exempel krishanteringsinsatser, som den som Hans Linde i dag har röstat för, tillsammans med andra, också utanför vårt eget territorium. Det är två uppgifter, försvara Sverige och försvara också freden internationellt. Då behöver man öva tillsammans med andra.