Kent Persson (V):
Den senaste veckan har vi kunnat följa diskussionerna i Köpenhamn.
Världens ledande politiker, miljöexperter och miljöaktivister samlas i Köpenhamn för att försöka lösa frågan som har varit aktuell det senaste decenniet, nämligen att försöka enas om ett klimatavtal som begränsar jordens temperaturökning till två grader.
Förväntningarna är stora och ska så vara, för ett misslyckande skulle få katastrofala konsekvenser för allt liv på planeten. Sedan FN:s klimatpanel lade fram sin senaste rapport 2007 har mycket ny forskning tillkommit som pekar på att klimatförändringarna sker mycket snabbare än vad man har bedömt tidigare.
Därför krävs krafttag från världens regeringar för att minska effekterna av klimatförändringarna. I Ny Teknik den 9 december uttalade sig några ingenjörer i en artikel med rubriken "Befintlig teknik knäcker klimathotet". De skriver: "Vi ingenjörer anser att ingenting som är nödvändigt kan vara för dyrt. Frågan är bara när man ska ta kostnaden."
Det är just det som är poängen med det hela. Kostnaden för att undvika klimatförändringarnas värsta följder kan begränsas till ca 1 procent av världens bruttonationalprodukt enligt Sternrapporten som kom 2007, men det är under förutsättning att vi gör någonting.
Om vi inte gör någonting beräknas de totala kostnaderna för de konsekvenser som det innebär med miljöförändringarna att motsvara någonstans mellan 5 och 20 procents förlust av världens bnp per år för all framtid. Därför kommer de investeringar som görs under de närmaste 10-20 åren att få genomgripande effekter på klimatet under andra hälften av detta sekel och nästkommande århundrade.
Den nya klimatsmarta tekniken och satsningar på förnybar energi kan ge miljontals nya jobb världen över, och den globala marknaden för miljövänliga produkter och tjänster kommer enligt en FN-studie att fördubblas till 2 740 miljarder dollar år 2020. Enbart området förnybar energi kommer att sysselsätta ca 20 miljoner människor 2030 och så vidare inom område efter område.
Men det är under förutsättning att vi gör någonting. Annars kommer ingenting att hända, med de följder som det får med de klimatförändringar som vi står inför. Därför anser Vänsterpartiet att det behöver göras kraftfulla satsningar på klimatinvesteringar för nya, gröna jobb. Vi menar att Sverige genom att vidareutveckla sin industriproduktion kan bli världsledande på området miljöteknik.
På så vis tar vi till vara allt det kunnande och den kompetens som finns på området och får i gång de ekonomiska hjulen samtidigt som vi möjliggör en nödvändig miljöomställning. Det går att göra två saker samtidigt, nämligen att skapa jobb och satsa på förnybar energi.
De främsta verktygen för att uppnå en långsiktigt hållbar energiförsörjning i Sverige är en snabb utbyggnad av den förnybara energin - bioenergi, solenergi, vindenergi och vågkraft - och en kraftfull satsning på energieffektivisering. Det är de två verktyg som skulle kunna bidra till att minska effekterna av de klimatförändringar som nu sker.
Här brister regeringens politik betänkligt. Tilltron till marknadskrafterna, att de sätter fart på investeringar inom området, är förödande. Vänsterpartiet förordar kraftigt höjda offentliga investeringar för att få fart på utvecklingen av den förnybara energin samtidigt som vi gör de nödvändiga energieffektiviseringarna.
Vi menar att på sikt ska all använd energi vara förnybar och kärnkraften fasas ut. Vi kan inte passivt invänta vad andra länder kan tänkas göra. Jag vill kunna se mina barn och barnbarn i ögonen och säga att vi gjorde allt för att ställa om Sveriges energipolitik, till förnybar energi, för att göra den nödvändiga klimatomställning som vi så väl behöver.
Notan för våra misstag kommer, men vi behöver inte göra det hela värre än vad scenariot med två graders höjning innebär. För att möjliggöra en fortsatt utbyggnad av förnybar energi måste överföringsförbindelserna mellan landets norra och södra delar byggas ut.
Utbyggnaden av elnäten bör således ske med fokus på att underlätta för introduktion av förnybar elproduktion. Inte minst gäller det en satsning på smart grid. Alldeles nyligen höll SPN, Sällskapet Politik och Näringsliv, ett seminarium i riksdagen.
Bland annat medverkade Karl Elfstadius, ansvarig för marknads- och affärsutveckling av ABB:s Smart Grid-program, som berättade om de smarta elnäten. Han målade upp en bild där det går att omfördela el- och vindkraft till områden där den bäst behövs för stunden. I villaområden skulle husen ha solceller som genererar el, elmätare som både kan sälja och köpa el och elbilar som laddas vid en stolpe som snabbt mäter och fakturerar elproduktionen.
Allt detta är möjligt om vi bara sätter i gång. Det som behövs enligt Elfstadius är ordentliga politiska satsningar på forskning inom området. Här brister det. Inom vindkraftsindustrin kan vi se stora planer på utveckling.
Enligt branschorganisationen Svensk Vindenergi kan man genom medvetna investeringar och politiskt stöd på relativt kort tid bygga upp en inhemsk vindkraftsindustri och en utbyggnad av vindkraften från 2 terawattimmar till 25 terawattimmar. Det skulle kunna skapa 12 000 nya årsarbeten i Sverige. Det är en bra prognos. Det går att göra.
Vi borde göra det. Därför säger Vänsterpartiet att det är dags att starta ett branschprogram, även om vi från den borgerliga sidan tidigare hört att branschprogrammen inte är någonting att ha utan detta ska satsas och finnas med i den stora forskningspropositionen. Jag tror att det är en felaktig satsning. Vi behöver ett branschprogram för utveckling av vindkraftsindustrin i Sverige.
Vidare behöver vi vindpilotstödet, som är ett stöd till marknadsintroduktion av storskalig vindkraft; det behöver förstärkas i framtiden. Ett sådant stöd har funnits sedan 2003, och det har hittills gett mycket bra resultat. Bland annat har byggandet av Sveriges största havsbaserade vindkraftspark Lillgrund fått stöd genom den satsningen. Ett av de mest effektiva styrmedlen är trots allt elcertifikaten.
För att gynna produktion av förnybar energi vill vi förlänga och utöka elcertifikaten till 30 terawattimmar till 2020. Ett nytt och kompletterande stöd för havsbaserad vindkraft behöver också införas då den i dag inte omfattas av elcertifikaten. Fram till dess vill vi förlänga det nuvarande energiskatteavdraget för havsbaserad vindkraft som är på 12 öre.
Regeringen väljer dock att avveckla det för 2010. Tyvärr ser vi att vindkraften i Sverige gått i stå under innevarande år. Man räknar nu med att det är en halvering av den utbyggda effekten från 2008, vilket är oroväckande. Delvis kan det förklaras av den finansiella krisen, men det är inte hela sanningen.
Vi har också frågan om vindkraftskooperativens försäljning av el till andelsägare. Att det straffbeskattas är inte alls bra. Vi vill se att regeringen återkommer med initiativ för att en gång för alla lösa frågan om straffbeskattning av vindkraftskooperativen. Herr talman!
Regeringens egna vindkraftssamordnare, Energimyndigheten, miljöorganisationer och många fler har kritiserat regeringen och dömt ut den nya skatten på andelsägd vindkraft. Men trots den massiva kritiken lyfter regeringen inte ett finger för att ta bort den miljöskadliga skatten. Det är mycket märkligt.
På sikt skulle andelsägande kunna bli intressant även beträffande exempelvis vågkraft och solceller. Det kan aldrig vara fel, utan man måste se det som positivt att människor stimuleras och tar sitt ansvar.
Det handlar både om att man kan spara någon krona på det hela och medverka till den miljöomställning som så väl behövs. Solenergi har, som jag nämnde, en stor potential även i Sverige.
Med den nya teknik som växer fram och den forskning som finns i Sverige har den en marknad och kan betyda en hel del för elförsörjningen. Branschen säger att man skulle kunna klara av fyra terawattimmar 2020 om man gör de satsningar som behöver göras. Men även här har regeringen gjort fel.
Man har aviserat att det stöd som funnits för solenergi ska tas bort. Det är synd. Man slår undan fötterna på den utveckling och forskning som finns i Sverige på detta område. Det innebär att de forskningsresultat som kommit fram tidigare har förverkligats, dock inte i Sverige utan utomlands.
Om vi klarar av den omställningen innebär det 60 000 nya jobb. Det gäller att genom kraftfulla investeringar gå från ord till handling. Det som egentligen behövs, herr talman, är att vi gör precis tvärtemot vad vi har gjort tidigare.