Kurt Kvarnström (S):
Jag uppfattar att socialförsäkringsministern egentligen inte är nöjd med den fördelning av pengar som har skett. När man följer den länsfördelning som Försäkringskassan nu har gjort kan man se något av ett status quo över det som var under hösten. Jag beklagar starkt att vi inte i våra partier längre har någon möjlighet att driva på de här frågorna i Försäkringsdelegationen.
Efter att de förtroendevalda försvann har det blivit lite paus i arbetet med att utveckla finansiell samordning. Jag tror att detta har en del i att vi nu inte har mera resurser för att gå vidare. Ute i kommuner och landsting har man på många ställen gett upp hoppet om att komma vidare. Det finns inte mer pengar att få på kort sikt. Man slår huvudet i taket redan nu, för hela året. Det är väldigt beklagligt att man har tagit ett sådant beslut.
Det kan ministern inte vara nöjd med om jag förstår hennes ambitioner rätt. Det som i dag sker är att det finns ganska gott om pengar i sammanhanget. Alla pengar är i princip fördelade till olika verksamheter i de olika länen. Jag är lite kritisk mot att man också fördelar stöd till enskilda personer.
Det var inte meningen från början att lönebidragen skulle bekostas via de 5 procent som avsätts för finansiell samordning. Det var inte grundsynen i det beslut som riksdagen fattade. Jag anser att detta är viktigt utifrån ett bestämt perspektiv. Helheten är viktig, men det är också viktigt att man ser de behov människor har. Det är viktigt att man jobbar på ett annat sätt, utifrån ett underifrånperspektiv där man möter människor i vardagen.
Min erfarenhet - jag har varit aktiv i detta sedan något år och är fortfarande aktiv - är att det är stöd i vardagen som människor behöver. Alldeles för lite av pengarna går till konkreta rehabiliteringsåtgärder som möter människorna. Det görs en mängd utredningar i Pilas regi. Deras kvalitet har i och för sig blivit ifrågasatt under de senaste veckorna.
En annan konsekvens, som är viktig utifrån det ekonomiska perspektivet, är att om staten är duktig på att hitta samordningspartner så fördubblas resurserna. Det är detta som sker i Finsam när kommuner och landsting också finns med. Mina erfarenheter är mycket positiva när det gäller att arbeta med människor i vardagen. Jag har varit med i ett förbund som inriktar sig på att arbeta med ungdomar som har det besvärligt.
Där har det gått att nå väldigt bra resultat med intensivt arbete i vardagen nära människorna. Uppifrånperspektivet i Pila är inte rätt väg för mig. Därför är jag angelägen om att man flyttar fram positionerna, och det tycker jag inte att regeringen har gjort i det här arbetet. Jag tycker att utvecklingen är intressant.
Jag är fortfarande ordförande i något som heter Södra Dalarnas Samordningsförbund. Där har vi mellan politiker och chefer kommit till en plattform som jag tycker känns bra, nämligen att södra Dalarna är en plats för alla. Alla kommer inte att ha ett jobb på heltid, men alla kommer att finnas, behövas och vara synliga. Jag tycker att vi måste flytta fram positionerna ordentligt i de här sammanhangen. Där måste alla fyra parterna finnas med.
Sjukvården - som har varit lite tveksam i detta - har väldigt mycket att tjäna på sikt på att vara aktiv i det gemensamma jobbet. Redan nu ser jag effekterna av att de olika normala organisationerna tar till sig ett arbetssätt som är annorlunda och som är väldigt viktigt för de enskilda individerna.