KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Eskilandersson (SD):
Ja, det är olagligt i Sverige, men det är inte olagligt för alla. Det är det som är bekymret. Det är det som är själva huvudpoängen med min fråga. Man gör dessa undantag som jag egentligen inte ser någon anledning att göra. Man kan alltid hänvisa till att vi har internationella konventioner och så vidare.
Men det finns undantagsregler i de internationella konventionerna som säger att man får lov att frångå dem om det strider mot ett lands sätt att se på äktenskap - ordre public, som det kallas. Det borde man definitivt utnyttja när det handlar om denna typ av äktenskap. Dessa äktenskap har i princip aldrig tillkommit genom att en kvinna själv har valt att ingå äktenskap med flera andra personer.
De allra flesta kvinnor som ingår dessa skulle hellre välja att ingå äktenskap mellan bara man och kvinna. Jag vet att civilutskottet har varit pådrivande. Jag sitter själv i civilutskottet och är en av dem som verkligen har drivit dessa frågor där, vill jag påstå. Jag kommer att fortsätta att driva de frågorna under nästa mandatperiod.
Jag hoppas att vi under nästa mandatperiod får gjort mer än vad regeringen har gjort under denna mandatperiod. Resultatet från denna mandatperiod tycker jag är alldeles för dåligt.
Mikael Eskilandersson (SD):
Vi kan börja med tillkännagivandet. Tillkännagivandet är någonting ganska urvattnat, eftersom flera olika partier ska ställa sig bakom det. Ingen får riktigt igenom sin ursprungstext och sitt ursprungsförslag. Jag kan däremot säga att jag definitivt är för att barnäktenskapsbrott ska vara ett särskilt brott och inte bara falla under äktenskapstvång eller någonting annat.
I de fall som har kommit upp i Sverige har det ju också visat sig att det är svårt att döma någon - jag tog upp i det förra inlägget att det finns exempel på män som har friats efter att medvetet ha verkat för att gifta sig med någon som är under 18 år.
I februari 2015 rapporterade flera medier om ett fall där en 14-årig flicka registrerades som gift av Skatteverket. Därmed kan man väl säga att det har varit känt ganska länge att problemet finns. Just det fallet beskrev Skatteverket självt som en miss i hanteringen, då man normalt inte registrerar barn under 15 år som gifta.
Redan då lovade Morgan Johansson bot och bättring och att detta skulle leda till någon form av åtgärd. Samtidigt som den registreringen skedde registrerades även andra personer som gifta. En sådan flicka var Aisha. Hon hade nyligen fyllt 15 år när hon kom till Sverige 2015, och hon registrerades som gift och placerades med sin make.
Vad har då regeringen gjort för Aisha och hennes situation under de år som de har suttit vid makten? År 2015 gjordes ingenting, förutom att man röstade ned Sverigedemokraternas förslag till åtgärder här i riksdagen. År 2016 hände inte heller någonting.
År 2017 hade Alliansen anslutit till en del av de åtgärder som Sverigedemokraterna föreslog, och för att undvika nederlag i kammaren tillsattes en utredning av Morgan Johansson. I augusti 2018 väntas utredningen komma med sitt förslag, som kan genomföras några år därefter.
2018 är också året då Aisha fyller 18 år. Denna lag kommer inte att komma till förrän hon har fyllt typ 20. Nu, fem i tolv - eller kanske snarare fem över tolv, åtminstone sett ur Aishas synvinkel - går regeringen ut med det man kallar för ett totalförbud mot barnäktenskap.
I dag väljer kanske ministern att tona ned detta totalförbud något och talar mer om ett förbud. Oavsett vilket är det ett förbud som helt saknar straff, och då går det att undra om det verkligen är rätt att kalla det ett förbud. Alliansen talade också om det som ett förbud mot barnäktenskap när lagen ändrades vid förra valet. Då togs möjligheten till dispens bort.
Denna regering talar om förbud när man egentligen menar att myndigheter ska sluta att registrera och behandla barn som gifta. Efter nästa val kanske vi äntligen kan få en riktig barnäktenskapsbrottsrubricering och få ett verkligt förbud med straffrättsliga verkningar om någon bryter mot det, så att barnäktenskap faktiskt blir olagligt. Det finns även ett problem inom Sverige.
Barn kan i dag gifta sig inom Sverige och vänta med att registrera det hos skattemyndigheten.
Mikael Eskilandersson (SD):
För mig är det inget totalförbud. För mig är ett förbud också kopplat till ett straff eller i alla fall till en kraftfull konsekvens för den som bryter mot regeln - annars är det närmast att beskriva som en riktlinje att man inte ska vara gift med ett barn i Sverige.
För mig är det självklart att vi behöver en barnäktenskapslag som förbjuder barnäktenskap inom Sverige, som ger ett kännbart straff och som på detta vis kan minska antalet barnäktenskap i Sverige. Jag förstår egentligen inte alls varför det ska vara så svårt att förbjuda barnäktenskap på riktigt.
Mikael Eskilandersson (SD):
Hela mitt anförande bygger givetvis på det konsumentpolitiska mål som vi har, där vi anser att alla konsumenter ska kunna konsumera hållbart, tryggt och säkert. Det är givetvis inte uteslutande vad vi beslutar om i civilutskottet - diskrimineringslagen beslutar vi inte om i civilutskottet, utan den har diskuterats och beslutats av konstitutionsutskottet.
Men vår politik är hel. Den bygger på att hela samhället ska fungera, och diskrimineringslagen ligger inom den bit som jag kallar trygghet. Att den rättas till så att all diskriminering blir förbjuden är någonting som faktiskt är viktigt för alla konsumenter.
Sedan finns det andra delar i konsumentpolitiken som till exempel ligger på miljö- och jordbruksutskottet. Jag vet till exempel att Centerpartiet är för att konsumenter ska kunna konsumera aktivt.
Man kan då undra varför Centerpartiet inte har ställt sig bakom de förslag som vi tidigare har lagt fram i miljö- och jordbruksutskottet, där vi har föreslagit att det ska gå att se varifrån varor kommer och att det inte bara ska stå att saker och ting produceras inom EU. Det är en väldig skillnad om kött produceras i Finland, Spanien eller Danmark.
Dessutom ger EU friheten att inte ange vad som finns i alkoholhaltiga produkter. Varför ska man som konsument inte få reda på vad som finns i alkoholhaltiga produkter? Ja, det ligger utanför vårt utskott, men det ligger definitivt inte utanför konsumentpolitiken.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag kan konstatera att jag inte alls fick svar på det jag ifrågasatte. Jag försökte svara så gott jag kunde på varför vår politik när det gäller konsumenträtten är mer omfattande än att den ryms inom civilutskottet. För mig är det självklart att konsumenträtten även måste styras upp av andra lagar än bara dem som hanteras inom civilutskottet.
Vad jag verkligen hade velat ha svar på är varför Centerpartiet anser att vi ska aktiva konsumenter samtidigt som man ska undanhålla en massa information från dessa konsumenter. Man ska inte ha rätten att få reda på vad som finns i en vara eller var inom EU varan är producerad, utan det ska räcka med att den är EU-märkt. Nu har ju Ola Johansson inte rätt till fler repliker, så tyvärr får vi inte några svar på dessa frågor.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag var inte helt nöjd med det tidigare svaret jag fick av Ola Johansson, det vill säga: Jag fick egentligen inget svar. Även Moderaterna, tillsammans med hela Alliansen, har ju som mål aktiva konsumenter på en väl fungerande marknad - eller någonting ditåt.
Men hur ska man kunna vara aktiv konsument när ni säger nej - åtminstone har ni gjort det tidigare - till de förslag vi har lagt fram? Vi har föreslagit att ursprungsland, inte bara "inom EU", ska anges på varor och att köttets ursprung ska anges på menyerna så att man vet var det kommer ifrån när man beställer på restaurang. Ni har också sagt nej till att innehållet i alkoholhaltiga drycker ska anges.
Ni tycker att det fungerar bra, om jag förstått det rätt, som det fungerar nu inom EU. Hur ska man då som konsument kunna göra aktiva val om man inte får den information man behöver för att kunna göra aktiva val?
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag hade inte möjlighet att begära ytterligare replik på Ola Johansson tidigare. Därför är det Cecilie Tenfjord Toftby som jag får ställa mina frågor till. Men jag tycker fortfarande inte att jag egentligen får något svar. Om vi nu vill ha konsumentmakt, att konsumenterna ska kunna göra aktiva, medvetna val, hur ska man kunna göra det när ni säger nej till att ange ursprungslandet?
Hur ska man kunna göra det när ni säger nej till att ange köttets ursprung på menyer och till att redovisa innehållet i alkoholhaltiga drycker? Hur ska jag kunna välja vilket vin jag ska ta på Systembolaget när det bara står vad vinet innehållet på vissa viner? På vissa står det inte alls, och på de flesta står det bara om vinet innehåller särskilda ämnen. Hur ska jag som konsument kunna välja utan att veta. Om jag vill välja bort ett land måste jag väl få göra det, även om landet råkar ligga inom EU.
Men det står bara att det är producerat inom EU.
Mikael Eskilandersson (SD):
Emma Hult sa i sitt anförande att det inte är tillåtet för barn att vara gifta i Sverige, men det är inte sant. De 132 barn som 2016 registrerades som gifta är fortfarande gifta i Sverige. Det är alltså möjligt för barn att vara gifta i Sverige, eftersom regeringen inte ville gå så långt som bland annat vi sverigedemokrater ville göra och faktiskt göra det olagligt för barn att vara gifta i Sverige.
Det faktum att det inte är olagligt för barn att vara gifta i Sverige ställer dessutom hela tiden till det. I det fall då en socialtjänst eller skola upptäcker att ett barn är gift kan de inte agera mot detta i sig. Det är ju i sig inte olagligt - såvida äktenskapet inte ingicks i Sverige efter att lagen började gälla.
Detta har däremot inte på något sätt påverkat dessa 132 barn och övriga som antagligen fanns här 2016. De har över huvud taget inte påverkats av den nya lagstiftning som har kommit. Man kan därtill fråga sig varför de skulle behöva skriva äktenskapsförord om det nu inte finns några barnäktenskap som är tillåtna i Sverige. Men det gäller inte bara det här, utan hela tiden finns det sådana små skrivningar i alla möjliga regelverk.
Man har till exempel specialregler för att barn som är gifta ska få barnbidraget själva, och barn som är gifta ska få gemensamt boende i kommunerna. Hela regelverket är uppbyggt utifrån att barn ska kunna vara gifta. Samtidigt säger man sig värna att barn inte får gifta sig. Låt mig konkretisera det hela till en fråga.
Varför behöver de skriva äktenskapsförord om de inte får lov att vara gifta, vilket i sig inte stämmer eftersom de faktiskt får lov att vara gifta?
Mikael Eskilandersson (SD):
Vad debatten handlar om är äktenskapsförord. Frågan var varför barn ska kunna skriva äktenskapsförord om barn inte får lov att vara gifta. Hade det inte varit mycket bättre att säga att barn inte ska kunna ingå äktenskapsförord, eftersom barn inte får vara gifta? Det hade varit den helt naturliga saken att skriva i en proposition. Det naturliga hade också varit att ta bort denna text.
För andra saker än sådant som handlar om barnäktenskap har ju gått väldigt snabbt när regeringen har behandlat dem. Man har till exempel behandlat afghanska män utan asylskäl. Då gick det jättesnabbt, så snabbt att Lagrådet ifrågasatte om inte gränsen för hur man kan skapa svensk lag var nådd.
På senare tid har man agerat väldigt snabbt mot spelreklam och propagerar för att spelbolagen måste ta sitt ansvar, för annars kommer minsann ny lagstiftning. Till och med att införa marknadshyror är något som regeringen verkar vara väldigt snabb med, trots att den egentligen inte vill det.
Men när det handlar om barn och deras möjligheter att ingå äktenskap och därtill behovet att skriva äktenskapsförord händer det i princip ingenting. Det tar hur lång tid som helst. De ändringar som har gjorts har enbart varit inriktade på att den svenska majoritetsbefolkningen inte ska kunna ingå äktenskap före 18 års ålder.
Men det finns ingenting som har gällt gentemot bland annat de 132 barn som Migrationsverket identifierade 2016. Ingen från regeringen har hittills kunnat svara på vad som egentligen har hänt med de här barnen.
Mikael Eskilandersson (SD):
Vi fick höra att det här inte handlar om barnäktenskap. Men det handlar definitivt om barns möjlighet att skriva äktenskapsförord. Regeringen skriver i sin proposition: "Ett äktenskapsförord ska upprättas skriftligen, dateras och undertecknas av makarna eller de blivande makarna.
Detta gäller även om någon av dem är underårig eller om äktenskapsförordet avser egendom, som till någon del omfattas av förvaltarskap enligt föräldrabalken. I så fall ska dock förmyndarens eller förvaltarens skriftliga medgivande inhämtas." Hur kan man påstå att den texten inte riktar sig till barn och att den inte syftar till att barn ska kunna skriva äktenskapsförord?
För övrigt vill jag bara tillägga att ingenting regeringen har gjort sedan jag kom in i riksdagen 2014 har riktat sig till de barn som lever som gifta i Sverige. All lagstiftning har inriktat sig på att nya barnäktenskap inte ska kunna tillkomma och att svenskar inte ska kunna ingå äktenskap före 18 års ålder.
Men ingenting har riktat sig till de barn som redan befinner sig i barnäktenskap i Sverige. Möjligheten att skriva äktenskapsförord tillhör uppenbarligen de delar som regeringen väldigt gärna vill bevara, eftersom man inte tar chansen att ta bort den när chansen finns. Jag tycker att det är lite skrämmande att man läser texten och tycker: Nej, vi ska nog ändå ha kvar den.
Mikael Eskilandersson (SD):
Nu refererade jag direkt till den nya lagtexten, men jag har inte heller framför mig vad regeringen eventuellt säger om texten. Utifrån det som skrevs in i lagen har jag svårt att se att det inte skulle gälla. Den här paragrafen kommer ju att gälla för de barn som är gifta i Sverige i dag.
Det skulle alltså vara möjligt för en svensk 17-åring som lever i ett äktenskap att ingå ett äktenskapsförord där föräldrarna i praktiken kan göra upp om vad hon eventuellt ska få vid en skilsmässa, precis som man kan inom ramen för vissa andra kulturers förutsättningar och format. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden i internationella situationer Att man över huvud taget kan göra det i Sverige är i mina ögon ganska skrämmande.
Jag tycker att man i stället borde ha bytt ut texten till en text som säger att barn inte ska ingå äktenskap och därför inte heller kan ingå äktenskapsförord. Om de ändå har skrivit ett äktenskapsförord borde det i så fall inte vara giltigt. Det borde snarare vara så, som det faktiskt är i de flesta civiliserade länder, att barn som trots allt tvingas in i äktenskap inte kan ha ingått äktenskapsförord eftersom de inte får lov att ingå avtal.
Sverige gör då undantag så att barn ska ha möjlighet att trots detta ingå äktenskapsförord, vilket är helt sjukt i min hjärna.
Mikael Eskilandersson (SD):
Då jag är från Skåne och dessutom av bondesläkt har jag vad man närmast kan beskriva som en oplockad gås med Centerpartiet. Centerpartiet har under många år varit med och försämrat för oss på den skånska eller svenska landsbygden, ibland direkt genom de beslut de har varit med och drivit igenom och ibland indirekt genom de beslut de låtit andra försämra Sverige med.
Enligt SLU har antalet regler som en bonde har att förhålla sig till mer än fördubblats mellan åren 1996 och 2016. Det gäller för i stort sett alla bönder, oavsett inriktning. Jag kan särskilt poängtera att under de åren har Centerpartiet varit med och styrt eller varit del av regeringen. De har alltså varit med och försämrat, byråkratiskt.
Mitt eget parti har under inga av dessa år suttit i regeringsställning eller haft möjlighet att påverka detta. I dag ser vi återigen hur Centerpartiet ställer sig på byråkratins sida mot svenska företag. Ola Johansson pratade om harmoniserade krav. Men måste de harmoniserade kraven alltid leda till mer byråkrati för företagen?
I 73-punktsprogrammet nämner man företagande inte mindre än 24 gånger, men när det väl kommer till praktisk politik ser vi återigen hur Centern ställer sig på byråkratins sida och vill öka byråkratin för svenska företag.
Mikael Eskilandersson (SD):
Ola Johansson säger att Centerpartiet är kritiskt på exakt samma sätt som Sverigedemokraterna mot de nya reglerna. Men sanningen är att det enda som Centerpartiet lyfter är att de vill ha en konsekvensanalys. Den konsekvensanalysen kan jag hjälpa Ola Johansson att göra, för det är inte jättesvårt att gissa vad mer byråkrati leder till.
Mer byråkrati leder till ökade kostnader för företagen och till att fler företag funderar på om det inte är bättre att flytta till ett annat land. Jag tog upp det faktum att jag är av bondesläkt för att visa på det problem som Centerpartiet tillsammans med sina allierade i olika konstellationer har skapat för just jordbrukarna.
Som jag sa har man dubbelt så många regler att förhålla sig till, i princip oavsett vilken bransch man befinner sig i. Det är inte särskilt lätt att vara lantbrukare med alla de byråkratiska regler som ständigt läggs på dem. Centerpartiet tenderar att alltid prata om hur bra det ska bli för företagen.
Även i 73-punktsprogrammet, som man har kommit överens om med regeringen, har man lyft företagande på ett antal punkter. Man vill liksom göra gällande att man går ut och försvarar företag. I praktiken står man här och släpper igenom regelförändringar som är precis raka motsatsen, som alltså försämrar för företag och gör att vi tvingas till ännu mer byråkrati.
Tycker Ola Johansson att man har lyckats bra, med tanke på att man hittills under denna mandatperiod bara har tillfört nya regler?
Mikael Eskilandersson (SD):
Ola Möller framhåller i sitt anförande att detta är uppgifter som inte skulle vara så lätta att se annars. Tidigare har ju regeringen infört en mångfaldsrapport, där företagen tvingas kartlägga och redovisa bland annat kön och födelseland på sina anställda. Nu är det en särskild ersättningsrapport som ska tvingas fram, där löner och ersättningar ska redovisas särskilt.
Det räcker alltså inte att ha uppgifterna i årsredovisningen, vilket tidigare har varit det normala, utan man ska särskilt skapa en rapport kring detta som särskilt ska tas upp och beslutas om på årsmötet. Då undrar jag: Vad är nästa rapport som företagen ska tvingas avlägga? Är det en miljörapport? Är det en särskild teknikrapport? Eller är det kanske en rapport om sjukfrånvaro?
Hur man arbetar med detta i ett företag kan ju även det vara väldigt svårt att utläsa ur en årsredovisning. Man kan faktiskt lägga till hur många rapporter som helst om man skulle vilja. Och varje rapport skapar mer byråkrati och ökar administrationen och kostnaderna, samtidigt som det ger väldigt lite för dem som är lite insatta i företagen. De klarar faktiskt att utläsa det mesta av årsredovisningen.
I grunden måste det ändå vara upp till företagen hur transparent man vill vara och hur mycket man vill visa upp. Sedan är det klart att man som ägare alltid har möjlighet att gå till årsmötet och ställa frågor, om det är så att man undrar över någonting. Man kan ofta även ringa företaget och få reda på saker.
Jag undrar om Ola Möller kan lova Sveriges företag att det inte blir fler rapporter som ska läggas till på årsmötet.
Mikael Eskilandersson (SD):
Precis som jag sa i mitt anförande är inte just den här rapporten en så stor pålaga. Det är inte heller de andra rapporterna som har kommit, och det är heller inte varje grej för sig. Vad det handlar om är ständigt återkommande och mer byråkrati. Varje grej för sig kan upplevas som väldigt liten och ha en väldigt liten påverkan. Det är ju bara ett papper till som ska skrivas och bara en punkt till som ska tas på årsmötet.
Men när man lägger ihop det blir det ganska mycket. Man ska också tänka på att vi kanske inte främst konkurrerar med företag som finns i övriga Europa, utan vi konkurrerar med hela världen. Även om man kan tänka sig att liknande krav finns inom EU har vi ju inte samma krav på företag i USA, Kina, Japan och andra länder.
Själv tror jag att det här beror mer på en förmåga att tycka illa om människor som tjänar mycket pengar. Människor som tjänar mycket pengar ska liksom skämmas, till skillnad från människor som vinner pengar på Lotto; då får man lov att fira. Men man får inte lov att vara duktig på sitt jobb och tjäna mycket pengar på det. Om det nu är så viktigt med ersättningarna till människor som styr företagen, borde det då inte vara ännu viktigare att få reda på regeringens ersättningar och ersättningar till oss ledamöter?
Varför har vi inte en särskild rapport som offentliggörs varje år om vilka ersättningar och traktamenten vi ledamöter har? En sådan särskild rapport borde vi ha även när det gäller ministrar, för det är väl ännu viktigare att fullt ut och hela vägen se vad de som i dag styr Sverige, och därmed egentligen också styr över alla de här företagen, har för inkomster.
Något sådant förslag har jag dock aldrig hört från Socialdemokraterna. Nu finns ju uppgifterna ändå, men det gäller även företagen.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tänkte redan från början att jag skulle begära replik och ställa frågan vilka rättigheter det är som Centerpartiet egentligen vill försvara. Nu framkom det ytterligare en del intressant i anförandet som jag blev lite betänksam över. Hur kan man tycka att det är förföljelse av människor att upplösa ett äktenskap som har ingåtts av barn?
Hur kan man tycka att det är förföljelse av människor att faktiskt söka upp dem som har utsatts för barnäktenskap? Ett påtvingat barnäktenskap upphör ju inte att vara ett påtvingat barnäktenskap för att personen fyller 18 år - det är fortfarande så att individen har blivit utsatt för ett övergrepp. Det övergreppet fortgår ju efter 18-årsdagen; det är inte så att det upphör då.
Jag tycker att det känns som att Centerpartiet är väldigt nöjda med hur det har fungerat hittills och tycker att det funkar i dag. Jag vill påstå att det inte alls fungerar. Vi kan inte bara stå och titta på medan människor blir utnyttjade och utsatta. Jag skulle alltså gärna vilja ha ett förtydligande: Hur kan man mena att det är förföljelse av människor att upplösa barnäktenskap?
Mikael Eskilandersson (SD):
När jag och mitt parti har talat om att gå tillbaka i register och se vilka barn vi har i Sverige i dag som lever i äktenskap har vi talat om just barn i Sverige som lever i äktenskap, inte om dem som kom hit som barn och som nu är 25-30 år. Är det Centerpartiets mening att vi inte ska uppmärksamma de barn som är gifta i Sverige i dag? Ska vi bara strunta i dem?
Ska vi låta dem vara gifta eftersom vi inte kan gå tillbaka i registret och se att det kom ett barn för några år sedan? Vi kan till exempel se i registren att det finns 17-åringar som är gifta i Sverige i dag, och jag har för mig att det enligt de senaste siffrorna även finns någon eller ett par 16-åringar som är gifta.
Ska vi inte uppmärksamma dessa 16-åringar och befria dem från det barnäktenskap de ingår i för att de sedan som vuxna fria individer själva ska få ta ställning till om de vill vara gifta eller inte? Det tycker i alla fall jag. Det är dock inte Centerpartiets mening, om jag har förstått det rätt.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tycker att det är en intressant tanke med en egen myndighet. Dock är jag inte beredd att instämma i detta hur som helst. Det brukar vara regeringen som sätter ramarna för hur det ska fungera, och detta bör vara upp till en regering. Hittills har vi inte lyckats komma överens i regeringsfrågan.
Det ska jag dock inte på något sätt anklaga Kristdemokraterna för, utan det är väl snarare deras alliansvänner som än så länge har satt stopp för att bilda en regering. Den grundläggande frågan är om vi ska bygga upp myndigheter för att anpassa vårt system ytterligare för barnäktenskap. Jag är inte säker på att jag är särskilt bekväm med det.
Varför inte bara sätta ned foten och säga nej? Om man har ingått barnäktenskap och vi vet om det ska det upphävas. Sedan får man gifta sig igen om man tycker att det var fel att upphäva barnäktenskapet. Varför kan vi inte bara gå den vägen?