Maria Larsson (KD):
Det är roligt att så många vill vara med och diskutera Sveriges alkoholpolitik. Det ser jag mycket positivt på, för jag tror att det är viktigt att vi håller diskussionen i gång. Jag gläds åt att samtliga närvarande verkar värna om och backa upp den restriktiva alkoholpolitik som vi har i Sverige. Jag motsätter mig bestämt en annan beskrivning av verkligheten. I vår regeringsförklaring har vi varit mycket tydliga med att säga att den restriktiva alkoholpolitiken bibehålls.
Vi verkar för en minskad totalkonsumtion av alkohol för att begränsa alkoholens skadeverkningar och så vidare. Det gör vi både nationellt och internationellt. Det är också det anseende vi har långt utanför Sveriges gränser och något som vi fortsatt står upp för. Det kommer till uttryck i den nationella politiken men också i den internationella politiken. Som vi hörde har vi positiva trender.
Att beskriva det som någonting annat kan man naturligtvis göra, men det äger inte sin riktighet. Om vi tittar på statistiken ser vi att vi har en minskande konsumtion med 10 procent sedan 2004, vilket är mycket glädjande. Vi har emellertid också oroväckande tendenser som vi är mycket vaksamma på. Där kommer vi naturligtvis att följa utvecklingen och också se till att vi har ett aktivt och bra förebyggande arbete.
Det gör vi för att vi värnar om människors möjlighet till ett rikt liv; vi vet att alkoholens skadeverkningar kan ha en förödande inverkan på människors liv. Vi gör det för att vi vill ha ett tryggt samhälle, och vi vet att alkoholen kan åstadkomma stor otrygghet i form av våldsbrott och annat. Det finns många skäl, både sett ur ett personperspektiv, den enskilda människans perspektiv, och ur ett samhällsperspektiv.
Jag har fått en rad frågor och jag ska försöka bena ut dem och besvara så många som möjligt. Elin Lundgren var inne på att marknadsföringen blivit mer aggressiv. Vi lever i en värld och i en situation där vi har en ökad tillgänglighet och ökade kommersiella krafter som sätter sina tydliga spår.
Marknadsföring är delvis en nationell fråga, men den är också en internationell fråga. Det var anledningen till att vi under vårt ordförandeskap förde upp den som en prioriterad fråga. Vi ser att vi kan göra en hel del nationellt, men mycket måste göras internationellt. Vi använde alltså vårt ordförandeskap till att diskutera marknadsföringen.
Jag har med kommissionären tagit upp de indikativa nivåer, som det numera heter - det heter inte längre införselkvoter - som framförhandlades av den tidigare socialdemokratiska regeringen och som vi fortsatt lever med. De är ett stort problem.
Jag har senast fört diskussioner med den nytillträdda kommissionären på området och även överräckt lite bildmaterial som kan vara intressant att studera för att belysa skillnaden mellan de indikativa nivåer som finns för tobaksvaror och de som finns för alkoholvaror. Låt mig därför säga att vi jobbar mycket aktivt, också internationellt. Flera var inne på Riksrevisionens rapport. Jag tycker att Riksrevisionen är mycket bra.
Vi har haft ett bra samtal med dem om rapporten. De är som Bilbesiktningen. De kan sätta fingret på sådant som har brister, vilket jag tycker är mycket positivt eftersom det ger oss möjligheter att förbättra verksamheterna. Man ska dock vara medveten om att Riksrevisionen bara tittat på en liten del av den totala ANDT-satsningen, alltså den som var på mer än 1 miljard förra mandatperioden.
De har endast tittat på det statliga stödet till det lokalt förebyggande arbetet och på pengarna till alkoholens roll där, vilket gör det hela lite svårt eftersom vi har det samlat. Det Riksrevisionen säger är att det egentligen inte går att uttala sig om ifall det finns ett orsakssamband. De kan inte belägga att pengarna har gjort nytta. Inte heller kan de säga - jag har ställt frågan till dem direkt - att pengarna inte har gjort nytta. Alltför lite utvärdering har gjorts.
Jag återkommer till Riksrevisionens rapport i mitt nästa inlägg.