KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Jag vet inte om vi i regleringsbrevet ska ta upp sådant som hörselprov, tunnelbaneåkning och så vidare. Vi måste nog lägga de frågorna på en lite annan nivå. Jag tror att det här är sådant som man kan framföra direkt till myndigheten, och jag tror att Lena Asplund skulle kunna göra en insats genom att föra ett samtal med myndighetsledningen.
Jag har ju själv varit riksdagsledamot och vet att det går att påverka en hel del genom direktkontakter i vissa sammanhang. Jag kan mycket väl stämma in i beskrivningar av att det kan vara krångligt här i världen och att det kan finnas broschyrer och instruktioner som inte är lätta att begripa. Men frågan är vad som är en förvaltningsfråga, vad som är en myndighetsfråga och vad som är en politisk fråga.
Jag vill över huvud taget inte vara i närheten av att belasta mina företrädare Karin Enström och Sten Tolgfors för de här sakerna, utan det här är en myndighetsfråga. Det är samma sak med organiseringen av transporter och annat.
Det som debatten handlar om i kärnan är decentraliseringen av mönstringsförfarandet och att man ska ha närhet till det här. I det läge vi befinner oss i tror jag att det bästa sättet att komma framåt i den här frågan är att göra en bedömning när vi har fått utredningen från Annika Nordgren Christensen.
Då har vi kanske också bestämt en inriktning för den framtida personalförsörjningen, och då bör vi dra en slutsats av vad den blir också i förhållande till närheten till mönstringsställena. För min del vill jag nog vänta några månader innan jag är beredd att ge mig in i den debatten på ett mer detaljerat sätt.
Sedan är det också viktigt att upprätthålla vad som är myndighetsansvaret och vad som är det politiska ansvaret. Det kan vara så att man ska försöka lösa saker och ting inom ramen för myndigheten. Om man märker att det blir skevt av olika orsaker får man väl överväga om man politiskt sett ska ge sig in i det.
Nu tycker jag att det finns goda skäl att vänta med ett politiskt agerande just med hänvisning till den här utredningen.
Peter Hultqvist (S):
Jag har redovisat de sakargument som finns i den här diskussionen och de synsätt som regeringen har. Jag tror att jag och Lena Asplund är relativt överens i grunden om att många åtgärder måste vidtas för att personalförsörjningssystemet ska börja fungera bättre. Av just den orsaken har vi tillsatt den här utredningen.
Vi får återkomma i ett senare skede när vi har sett hur den inriktningen kommer att bli.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att propån om övningar med Patriot i Sverige ska realiseras. Svenska myndigheter för en kontinuerlig dialog med sina amerikanska motsvarigheter om utformningen av övningar och annat samarbete samt om hur vi kan utveckla dessa verksamheter ytterligare.
Regeringen beslutar om Försvarsmaktens deltagande i övningar efter framställning från myndigheten. Någon framställning om övningsverksamhet kopplad till luftvärnssystemet Patriot på svenskt territorium har inte inkommit.
Peter Hultqvist (S):
Jag brukar inte spekulera om olika typer av möjliga övningar eller olika typer av möjliga scenarier. Jag brukar försöka utgå från de faktarealiteter som föreligger. Om en övning ska genomföras bör vi bereda det på departementet i förväg och sedan vara beredda att stå för det.
Nu har vi fått information via ett tv-program. Jag har också i olika sammanhang fått frågor om hur jag ska kommentera detta. Jag konstaterar bara att det inte har kommit någon sådan förfrågan till Sverige. När det gäller den transatlantiska länken har vi ett riksdagsbeslut som pekar på att vi bör samverka när det gäller interoperabilitet, internationella operationer, materiel, övningsverksamhet och forskning.
Det är de fem punkterna vi har sagt. Vi har klarat ut att den transatlantiska länken är viktig för balansen i Europa och i förhållande till Ryssland. Vi har konstaterat att vi utvecklar vår militära samarbetsförmåga. Vi har också konstaterat att vi har ett nytt säkerhetspolitiskt förhållande genom att Ryssland har annekterat Krim och på det sättet rubbat den europeiska säkerhetsordningen.
Allt det ligger till grund för den förändrade strategin när det gäller svenskt försvars utveckling. Vi ska höja den militära förmågan och fördjupa våra samarbeten. Det handlar också om våra grannländer. Det handlar om Finland. Det handlar om de baltiska länderna, Polen och Norden. Det handlar om ett europeiskt perspektiv, ett transatlantiskt perspektiv och partnerskapet med Nato. Det är väl i stort sett så vi arbetar.
Det är den politiken som har majoritet i riksdagen, och det är den vi verkställer. Att utifrån tv-uppgifter kommentera en tilltänkt övning som inte har beretts i departementet gör jag dock inte.
Peter Hultqvist (S):
Jag kan bara konstatera att i försvarsbeslutet sa vi att det ska byggas upp en verksamhet på Gotland med ungefär 300 soldater. Det ska också genomföras luftvärnsövningar i det området, och det genomfördes under förra hösten. Det är en prioriterad åtgärd enligt försvarsbeslutet, och det kommer vi att fortsätta att jobba med.
Den positionering som görs på Gotland har också bäring på de baltiska staterna. Kontroll av sjö- och luftrum i det området är naturligtvis något som direkt påverkar Baltikum. När det gäller den aktuella övningen har jag sagt vad jag har att säga. Därmed tackar jag för debatten.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att informera riksdagen om de närmare förutsättningarna för anskaffning av NGU samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra anskaffningen av NGU till Sverige för det fall att någon export av ubåten inte kommer till stånd. Regeringen har informerat riksdagen om den svenska anskaffningen av nästa generations ubåtar i bland annat vårtilläggsbudgeten 2010.
Med hänsyn till att statens avtal med industrin omfattas av såväl försvarssekretess som kommersiell sekretess kan jag inte kommentera förutsättningarna för anskaffningen i ytterligare detalj här. Den samlade undervattensförmågan är ett väsentligt säkerhetsintresse för Sverige, vilket den tidigare regeringen uttalade redan i vårändringsbudgeten 2014.
Denna bedömning låg sedan till grund för upphandlingen av nästa generations ubåt och Saabs köp av Kockumsvarvet från Thyssen Krupp i juni 2014. Det ligger nu i vårt gemensamma intresse att vi kan säkra en nationell undervattenskapacitet på lång sikt. Undervattensförmågan är en viktig strategisk förmåga för att skydda Sverige och kunna upprätthålla vår militära förmåga och våra försörjningslinjer under både freds- och kristid.
Jag förutsätter att myndigheter och industri gör sitt yttersta för att hålla den ekonomiska ram som regeringen beslutade om förra sommaren och att nästa generations ubåtar levereras i tid.
Peter Hultqvist (S):
Riksdagen beslutade 2010 om vad som kan kallas för ett grundbemyndigande. Det handlade då om anskaffning av två ubåtar som ersättning för två ubåtar av Sörmlandsklass och halvtidsmodifiering av två ubåtar i Gotlandsklass. Den ekonomiska ramen är inte riksdagsbunden. Däremot måste regeringen hålla sig inom den ekonomiska bemyndiganderam som finns angiven för samtliga investeringar.
Genom åren har man också redogjort för processen i de budgetpropositioner som är framlagda. Den 19 mars 2015 beslutade regeringen om en beställning av två ubåtar för högst 8,2 miljarder. Det var regeringen som fastställde ramen, inte riksdagen. I regeringsbeslutet står det: "Försvarsmakten ska i samband med halvårsredovisning och helårsredovisning redovisa en uppföljning av anskaffningen.
Redovisningen ska inkludera eventuella väsentliga avvikelser, exempelvis kvalitet, kvantitet och leveransläge jämfört med den planering som låg till grund för regeringens anskaffningsbeslut. Vidare ska vidtagna åtgärder för att omhänderta eventuella förseningar och kostnadsfördyringar redovisas. Kostnadsfördyringar ska kompenseras med ambitionssänkningar så att den totala ekonomiska ramen kan hållas."
Eftersom Widman i andra sammanhang talar om hur försvarsmateriel kan utvecklas när det gäller kostnadsbilden - och det är väl också så att industrin kan vara en part i det sammanhanget - tror jag att det är viktigt att den här typen av markeringar gjorts i det regeringsbeslut som fattats.
Den ram som ligger är den som vi anser ska gälla, och det är det som avtalet handlar om. Min bestämda uppfattning är att regeringen har agerat inom ramen för de bemyndiganden som riksdagen gett, och det är utifrån den positionen vi har informerat i olika sammanhang.
Peter Hultqvist (S):
Det finns inte något villkor för anskaffningen av de här ubåtarna. När det gäller JAS Gripen E var den svenska anskaffningen riksdagsbunden till att ytterligare ett land skulle anskaffa Gripen. Något sådant villkor finns inte för anskaffning av ubåtar.
Regeringen har rört sig inom ramen för de bemyndiganden vi har, det vill säga det bemyndigande jag har redogjort för när det gäller 2010. Sedan är det självklart så att vi söker efter partner när det gäller både den här produktionen och andra produktioner. Export är i grunden något positivt. Det är i grunden positivt att kunna utveckla olika typer av försvarsmateriel tillsammans med andra länder. Vi jobbar aktivt för att hitta partner.
Men det är inte detsamma som att man behöver lyssna på rykten på stan. Jag tänker inte heller ge mig in i någon diskussion om 1,2, 1,5 eller 1,8 ubåtar, utan jag utgår från de beslut som är fattade och förväntar mig leverans enligt dem. Det är det som är inriktningen.
Sedan är det alltid så i den här typen av stora affärer och stora produktioner att man kommer i situationer som man möjligen måste hantera på olika sätt, men det får man ta ställning till då. Väljer man att spekulera, lyssna på rykten och fundera kring sådana saker kan man till slut nysta in sig själv i en djupt konspiratorisk värld. Man kan till och med delvis ha fel.
Peter Hultqvist (S):
Jag vill påminna om att formuleringen "rykten på stan" ursprungligen var Allan Widmans egen. Den ska han inte försöka pådyvla mig. Jag sa bara att man inte ska lyssna för mycket på rykten på stan.
För att verkligen bringa klarhet i det här: Anskaffningen av ubåtar kan inte likställas med anskaffningen av JAS 39 Gripen E, där den svenska anskaffningen var riksdagsbunden till att ytterligare ett land skulle anskaffa Gripen. Något sådant villkor finns inte för anskaffningen av ubåtar. Så ser det ut.
Jag tänker inte gå in på något som närmar sig ett konkret avtals utformning, då detta omfattas av sekretessen. Widmans frågeställningar närmar sig dock den punkten. Det ligger i mitt ansvar att kunna skilja på vad som är öppen information och vad som inte är det. Därför tänker jag inte heller bekräfta uppgifter som har nämnts i olika sammanhang.
Vi kommer att få arbeta med den här frågan under de år som kommer. Jag har tidigare i olika sammanhang sagt att vi säkert kan förvänta oss förändringar, fördyringar och andra händelser när det gäller våra materielprojekt. Det kommer inte att vara någon stor nyhet att så kan ske, då det är någonting vi har upplevt genom åren i många olika typer av projekt.
Jag ser också framför mig att vi behöver jobba med det här projektet, och då tror jag att det är lika bra att säga att det är mycket viktigt att alla inblandade drar åt samma håll. I det här fallet handlar det om att inte försätta sig i en situation där de uppgörelser som är gjorda om kostnadsramarna spricker.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta med avseende på försvarsanslaget för att det svenska militära försvaret ska kunna bemannas under försvarsbeslutsperioden. Det enskilt viktigaste under försvarsinriktningsperioden till och med 2020 är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret.
Som regeringen uttalade i samband med det försvarspolitiska inriktningsbeslutet 2015 finns utmaningar i fråga om Försvarsmaktens personalförsörjningssystem som föranleder ett fortsatt reformbehov. Försvarsmaktens underlag indikerar bland annat att det finns betydande utmaningar och osäkerheter avseende möjligheterna att fullt ut bemanna krigsförbanden med anställd personal. Mot denna bakgrund har regeringen vidtagit en rad åtgärder.
Bland annat har regeringen beslutat att en ny personalkategori ska införas i personalförsörjningssystemet, bestående av icke anställd personal som krigsplaceras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt. En ny längre grundutbildning införs under 2016 för att de som genomgått utbildningen ska kunna krigsplaceras.
Regeringen har även beslutat om att Försvarsmakten får kalla in totalförsvarspliktig personal till repetitionsutbildning samt att Försvarsmakten under 2016 ska säkerställa att krigsförbanden är fullt bemannade med krigsplacerad personal. Vidare har regeringen tillsatt en utredning som ska föreslå en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret.
Utredaren ska utgå från krigsorganisationens behov och Försvarsmaktens rekryteringskraft och bland annat föreslå en lämplig balans mellan plikt och frivillighet, samt hur Försvarsmaktens och övriga berörda myndigheters produktionskapacitet bör anpassas. En ökad användning av totalförsvarsplikten bör komplettera frivilligheten när krigsorganisationens behov inte kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering.
Uppdraget ska redovisas senast den 30 september 2016. Försvarsmakten föreslog i myndighetens budgetunderlag som inkom den 1 mars 2016 en överföring från anslaget för förbandsverksamhet och beredskap till anslaget för anskaffning respektive vidmakthållande av materiel och anläggningar.
I en komplettering till budgetunderlaget den 31 mars 2016 har myndigheten dragit tillbaka förslaget i den del som avsåg en överföring till anslaget för anskaffning av materiel och anläggningar. Underlaget analyseras nu i Regeringskansliet. Regeringen kommer att ta ställning till Försvarsmaktens budgetunderlag i samband med budgetpropositionen för 2017.
Peter Hultqvist (S):
När det gäller den utredning som regeringen har tillsatt handlar det enligt direktiven om en ökad användning av totalförsvarsplikten och hur plikt kan användas för att säkerställa rekryteringen när frivilligheten inte räcker. Det är det ingångsvärde som utredningen har att utgå från.
Det parti jag företräder har haft kritik mot det nuvarande personalförsörjningssystemet ända sedan det infördes. Vi har pekat på en lång rad brister, och många av de problem vi har pekat på har också fallit ut.
Sedan vi kom till regeringsmakten har en ny personalkategori införts i personalförsörjningssystemet bestående av icke anställd personal som krigsplaceras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt, så kallad GSS/P. En ny längre grundutbildning införs under 2016 för att de som har genomgått utbildningen ska kunna krigsplaceras.
Regeringen har också beslutat att Försvarsmakten får kalla in totalförsvarspliktig personal till repetitionsutbildning, vilket också har genomförts. Regeringen har beslutat om att Försvarsmakten under 2016 ska säkerställa att krigsförband är fullt bemannade med krigsplacerad personal. Det handlar om konkreta placeringar och att enskilda får besked om sina krigsplaceringsorder.
Utöver detta har vi den översyn eller utredning som genomförs under Annika Nordgren Christensens ledning och som ska presenteras i slutet av augusti. Den bygger på att vi anser att det nuvarande systemet inte håller enligt de kalkyler som var ursprungliga. Vi anser inte att förbandsuppfyllnaden blir den rätta, och vi anser inte att stabiliteten i systemet är som den ska vara.
Vi drar därför slutsatsen att någonting måste ske, varför vi har gett direktiv om att man ska titta på de norska och danska blandsystemen, som är särskilt intressanta och där en professionell organisation kombineras med en plikt. Jag ska inte föregripa utredningen, utan vi får återkomma efter augusti då vi har fått utredarens resultat och utgå från det.
När det gäller budgetunderlaget och de korrigeringar som har skett i det från Försvarsmaktens sida och de beslut som Försvarsmakten har fattat kan jag bara säga att det är sådant som bereds i Regeringskansliet. Vi kommer att värdera de förslag som finns och återkomma i budgetpropositionen. Det är så vi kommer att jobba vidare med detta.
Jag kan bara konstatera att det är intressant att Allan Widman väldigt tydligt i debatten, även i tidigare debatter, är mån om att utradera den typ av beslut som den förra borgerliga regeringen stod bakom och att han vill vara med och bana vägen för ett nytt, stabilare personalförsörjningssystem. Det tackar jag särskilt för, som en inriktning i sammanhanget.
Jag hoppas, utan att föregripa något nu, att vi så småningom ska kunna ha en bred majoritet i riksdagen för en stabilisering av systemet. Jag tror att det är nödvändigt. Det handlar framför allt om den grundläggande militära förmågan.
Peter Hultqvist (S):
När det gäller pliktinstrumentet vill jag bara erinra om att det är regeringen som förfogar över beslutet - inte riksdagen. När det gäller fara i dröjsmål har jag ett antal gånger debatterat frågan om takten i ett eventuellt införande av ett nytt system med Widman. Nu var det år 2020 som någon hade en uppfattning om.
När utredningen presenteras i augusti är det i så fall dags att diskutera de praktiska omständigheterna och eventuella tidsplaner. Då får vi återkomma till den frågan. Viktigt för mig är att när man genomför den här typen av förändringar ska det fungera - det ska inte vara några hastverk, och det ska inte vara några glädjekalkyler. Det var det när det gällde det nuvarande personalförsörjningssystemet, och det är därför vi står här i dag.
Så ska vi inte göra en gång till, utan vi ska göra detta grundligt och nogsamt och se till att det fungerar. Jag gör inga utfästelser om några exakta datum eller någon exakt transportsträcka för att förändra detta, utan vi återkommer till det när vi har alla fakta på bordet. Men jag är väl medveten om att vi måste göra detta i en sådan takt att vi verkligen får stabilitet i systemet.
Då går det inte att vänta hur länge som helst eller dra ut på detta i onödan, utan då måste man orka med att komma till beslut. Jag upprepar att jag hoppas på ett brett stöd när vi väl kommer till den punkten. När det gäller den framtida ekonomin för ett eventuellt sådant system får vi väl diskutera även detta när vi har kommit fram med alla fakta på bordet och när vi kan göra beräkningar, se olika omfattningar och börja diskutera numerärer och system, hur det ska se ut. Vi får ta det då och återkomma.
I fråga om att gå upp till 2 procent av bnp kan jag bara konstatera att det kräver 40-50 miljarder. Det är oerhört mycket pengar, och de måste tas fram på något sätt. Jag bara säger att det är en oerhört stor ambition som är svår att realisera. Sedan gäller det också att lägga upp saker och ting så att man verkligen klarar av att leverera - det är minst lika viktigt som att få in pengar i systemet.
När det gäller de olika försvarsmaktsanalyserna av deras pengar, konton och anslag kan jag bara säga: Myndigheten har lagt sina förslag. Vi kommer att bedöma dem och återkomma senare i budgetpropositionen.
Peter Hultqvist (S):
Jag har svarat tidigare på detta med totalförsvarsplikt, men jag upprepar: Vi har tillsatt en utredning om en ökad användning av totalförsvarsplikten - det sa jag tidigare - och utgår från den och hur plikt kan användas för att säkerställa rekryteringen när frivilligheten inte räcker. Vi utgår alltså från totalförsvarsplikten.
Peter Hultqvist (S):
Stig Henriksson har frågat mig om jag ser några problem med övergångar mellan offentlig och privat verksamhet i allmänhet och inom den militära sektorn i synnerhet. Stig Henriksson har vidare frågat mig om jag anser att det finns skäl för att införa någon form av karens och om jag kommer att på något sätt verka för lagstiftning eller uppförandekoder i den riktningen.
Jag vill inledningsvis framhålla att det finns många fördelar med övergångar mellan offentlig och privat verksamhet, såväl för den enskilde som för det allmänna.
Samtidigt kan det leda till en risk för intressekonflikter av olika slag, till exempel när politiker och tjänstemän inom den offentliga sektorn väljer att efter avslutat uppdrag eller avslutad anställning börja arbeta inom företag eller intresseorganisationer som bedriver verksamhet på de områden där politikern eller tjänstemannen tidigare varit verksam. Det här gäller inte minst på försvarsområdet.
Som regeringen också anfört i inriktningspropositionen bör behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för säkerhets- och försvarsindustrin ses över. Frågor om behovet av och möjligheterna till att införa karenssystem är dock inte begränsade till försvarsområdet. Det rör sig om komplexa principiella och rättsliga frågor som kräver en grundlig behandling.
Regeringen har den 23 mars 2016 beslutat att ge en utredning i uppdrag att se över behovet av förändringar vad gäller förutsättningarna för statsråd och statssekreterare att under en viss tid efter det att de har lämnat sitt uppdrag respektive sin anställning ingå avtal om respektive åta sig vissa typer av anställningar och uppdrag. Om utredningen bedömer att det finns behov av förändringar ska den lämna nödvändiga författningsförslag eller förslag till andra åtgärder.
Uppdraget ska redovisas senast den 31 december 2016. Regeringen kommer att återkomma till frågan efter det att utredningen har redovisat sina resultat.
Peter Hultqvist (S):
Jag tänker inte göra några kommentarer kring enskilda personer, hur de har hanterat sin situation och vilka uppdrag de har. Detta har diskuterats både i Försvarsberedningen och i samband med inriktningsbeslutet för Försvarsmakten förra året. Jag har också i en tidigare interpellationsdebatt sagt att jag inom departementet har initierat en översyn när det gäller de här frågorna.
I interpellationsdebatten sa jag också att det kan tänkas att man måste angripa just den här frågan i ett bredare perspektiv, och det är det regeringen slutligen har bestämt sig för. Utredningen omfattar inledningsvis statsråd och statssekreterare. Vi får väl se vad utredningsresultatet blir.
Det är viktigt att det blir bra, med hållbara regelverk som också står sig i konfrontationen med verkligheten.
Det handlar ju inte om att vi i förlängningen ska förbjuda den här typen av möjligheter att efter ett uppdrag som statsråd, statssekreterare eller chef inom den statliga förvaltningen kunna jobba inom den privata sektorn, för då rubbar vi den grundlagsenliga rätten till yrkesfrihet. Det är inte det som allt detta syftar till, utan det syftar till någon sorts rimlighet och balans.
Eftersom detta har ett bredare anslag och en bredare effekt har vi från regeringens sida valt att gå fram på ett brett fält. När utredningen presenterar sitt resultat får vi väl återkomma när det gäller konkreta åtgärder. Jag menar att den debatt som har rört sig kring Försvarsberedningen och inriktningsbeslutet och inom försvarssektorn har varit en del i den samlade påverkan för att vi har kommit till detta beslut.
Jag kan notera att regeringen har fattat det här beslutet och är beredd att titta på frågorna, vilket den förra regeringen inte gjorde. Det är klart att det finns många saker som man kan fundera på när det gäller de här bitarna.
Även om det finns en tystnadsplikt utesluter den inte behov av ytterligare reglering. Det finns sådant som otillbörlig påverkan, om man har löfte om en anställning. Det finns informationer, kontakter och saker kring den här typen av bakgrunder som skulle kunna utnyttjas i ett negativt syfte, om man väljer att tänka de tankarna.
I inriktningspropositionen har vi sagt att det nära samarbetet mellan industri och stat kan var skäl för att överväga särskild reglering. Karenstid kan där vara ett sätt. Som jag sagt tidigare får vi avvakta utredningen innan vi drar slutsatser. Det vi nu gör omfattar statsråd och statssekreterare. I ett senare skede får man se om man ska gå vidare.