Birgitta Ohlsson (L):
Jonas Sjöstedt inledde med att lyfta fram frågan om lån. För Vänstern brukar ofta solidaritet med utsatta människor i andra länder vara ett honnörsord. Men uppenbarligen vill man när det gäller Europas framtid lämna andra länder i sticket. Vad blir det för solidaritet med grekiska arbetare som har förlorat sitt jobb? Vad blir det för solidaritet med italienska unga kvinnor som inte får en chans att komma in på arbetsmarknaden?
Vad blir det för solidaritet med många personer om man väljer att stå utanför och inte vara med och bidra på ett sätt som är ansvarsfullt? Det tycker jag att man absolut kan fråga sig. Huvuddelen av reformerna i Europa i dag på den ekonomiska fronten rör vad länder bör göra på den nationella nivån. Det handlar om att fler kvinnor måste arbeta. Europa har inte råd att ha världens mest välutbildade hemmafruar. Det handlar om att ta tuffa politiska beslut om att höja pensionsåldern i många länder.
Det handlar om att avskaffa den svarta sektor som dominerar på en del fält och sektorer. Det handlar om att dra in skatter på allvar. Det handlar om att få ordning på sina statsfinanser och ha ansvariga budgetar. Det är ett maratonlopp. Det är inga mirakellösningar eller quick fix-lösningar, utan ett tufft arbete på den nationella nivån som vi egentligen bara har påbörjat. Men det är också viktigt att EU inte släpper ansvaret på europeisk nivå.
Det är nödvändigt för att kunna förebygga framtida kriser och stärka regelverket. Det är den enda lösning som finns i dag. Frågan om lån via IMF lyfter Jonas Sjöstedt i sitt anförande. Här fick också regeringen på ett fullkomligt demokratiskt sätt nu på morgonen mandat från EU-nämndens klara majoritet. Socialdemokraterna och Miljöpartiet stödde regeringen aktivt.
Det är två partier som till skillnad från Jonas Sjöstedt tycker att Sverige ska fortsätta att vara aktiv medlem i Europeiska unionen. De stödde Alliansens fyra regeringspartier. Beslutet i EU-nämnden innebär ett mandat till att Sverige ska kunna bidra till att IMF ger stödlån till den europeiska räddningsfonden. IMF bidrar med både säkerhet och strikta villkor för lånen. Inblandning från IMF är också nödvändig för att kunna säkra att reformen genomförs i krisländerna.
Vi klarar inte av från Europas sida att krisen fortsätter och att länder haltar efter i reformarbetet. Det är tuffa, svåra och ibland såriga beslut som måste tas. Men de måste tas för att Europa ska komma på fötter igen. Riksbanken kommer att vara den som sköter Sveriges åtaganden mot IMF. Det är fortfarande oklart hur stor Sveriges eventuella andel kan bli.
Alla euroländer kommer att bidra, men en del andra EU-länder och länder utanför EU kan också komma med. Denna fråga får jag be att regeringen återkommer till riksdagen om. Ett formellt beslut kräver riksdagens godkännande. Men en majoritet i nämnden öppnade för att detta skulle vara aktuellt.
När det gäller frågan om euron är det inte heller någon hemlighet att jag och Jonas Sjöstedt har olika åsikter. Folkpartiet kräver inte folkomröstning för euron i dag, i morgon eller i övermorgon, men vi inser och vet att euron har kommit för att stanna. Det går inte att rulla tillbaka tiden. Jag tycker också att vi bör blicka lite framåt vad gäller vår egen region och vår egen del av EU.
Inom fem tio år kommer troligen de flesta länder kring Östersjön att ha euron som valuta. Ett utanförskap kommer då att kosta för framför allt små och medelstora företag. Det får man inte heller glömma. Det är väldigt viktigt, även om det inte är aktuellt med någon folkomröstning för svensk del förrän eurons regelverk har stärkts. Det är därför vi måste gå vidare med de ändringar som har aviserats i dag.