Sven-Erik Bucht (S):
Åsa Coenraads har frågat handelsministern vilken strategi som förs på EU-nivå för att sprida det goda exemplet från svensk animalieproduktion med en minimal antibiotikaanvändning samt om statsrådet har för avsikt att verka för att i kommande frihandelsavtal lägga in minskad antibiotikaanvändning i animalieproduktionen som ett kriterium.
Eftersom frågan i huvudsak fokuserar på politiken för en minskad antibiotikaanvändning inom djurhållningen svarar jag på frågorna. Jag instämmer i nödvändigheten av att minska användningen av antibiotika inom djurhållningen och att goda erfarenheter från svensk djurhållning ska komma andra länder till godo. I kampen mot antibiotikaresistens är Sverige ett föregångsland.
Sverige har EU:s lägsta användning av antibiotika till djur och ett unikt gott resistensläge, vilket förklaras av målmedvetna satsningar på djurvälfärd och förebyggande djurhälsovård. Vi har visat att låg antibiotikaförbrukning går att förena med en effektiv produktion och hög avkastning. Regeringen presenterade nyligen en uppdaterad version av den svenska strategin mot antibiotikaresistens.
Den har en tydligare internationell inriktning jämfört med den tidigare, och innehållet är brett förankrat i riksdagen. Jag uppskattar det engagemang som partierna i den tidigare regeringen visade i de blocköverskridande samtal som föregick regeringsbeslutet.
Regeringens strategi i arbetet mot antibiotikaresistens på EU-nivå och på internationell nivå är att fortsätta att vara pådrivande för en bättre djurhållning och ett minskat behov av antibiotika hos djuren. Vi har lång erfarenhet och många framgångsfaktorer att dela med oss av.
I EU pågår just nu förhandlingar om en ny förordning om veterinärmedicinska läkemedel, vilket är ett ypperligt tillfälle att få till konkreta åtgärder för att bromsa utvecklingen av antibiotikaresistens. I dessa förhandlingar driver Sverige på för ett totalförbud mot förebyggande antibiotikabehandling till grupper med friska djur.
Vi är en trovärdig aktör vad gäller antibiotikafrågor, och vi är beredda att bidra med vår expertis på området. Det är min och regeringens bestämda uppfattning att samarbete är den bästa metoden för att åstadkomma minskad antibiotikaanvändning. Att försvåra för handeln, till exempel, löser inte grundproblemet, som är att överdriven användning av antibiotika leder till resistensutveckling.
Viktiga samarbeten äger redan rum inom ramen för Världshälsoorganisationen, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation och Världsorganisationen för djurhälsa.
Sverige har också initierat ett arbete inom ramen för Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling för att få fram kostnadsberäkningar för antibiotikaresistens, inklusive vad det skulle kosta att förbättra produktionssystemen så att behovet av antibiotika kan minska. Sådana beräkningar saknas i stor utsträckning i dag.
Därtill driver regeringen frågan om att ett samarbete om minskad antibiotikaanvändning i djurproduktionen ska finnas med i relevanta frihandelsavtal som EU förhandlar. Som ett exempel föreslog jag tidigare att EU och USA ska samarbeta om minskad antibiotikaanvändning inom ramen för det transatlantiska frihandelsavtalet, TTIP.
Sverige anser att även förhandlingarna med Mexiko om ett förnyat frihandelsavtal liksom förhandlingarna med Mercosurländerna bör omfatta frågan om antibiotikaresistens. Internationell handel riskerar att bidra till spridning av antibiotikaresistens genom fri rörlighet av människor, djur och varor, vilket ställer krav på medvetenhet om riskerna.
Samtidigt behöver förutsättningarna för internationell handel fortsätta att utvecklas för att öka välståndet i världen. Jag är övertygad om att dessa båda aspekter går att förena. Jag tycker därför att vi med fördel kan dra nytta av EU:s förhandlingar om moderna och breda handelsavtal också i det strategiska arbetet mot antibiotikaresistens.