Niclas Malmberg (MP):
Jag tror inte att det finns någon, varken här i kammaren eller på åhörarbänkarna, som inte har egen erfarenhet från en förening - de flesta av oss kanske som deltagare, andra som ledare eller annat. Vi har nog alla en god inblick i vilken fantastisk arbetsinsats som Sveriges rika föreningsliv gör. Vissa har försökt räkna om detta till pengar. De ideella arbetstimmar som läggs ned räknas om till vad det skulle ha kostat att köpa motsvarande tjänster.
Det blir genast astronomiska summor, men man landar ändå alldeles för lågt. Arbetsinsatserna är långt viktigare än så; de är ovärderliga. Det politiska intresset för att stödja föreningslivet går inte att ta miste på, om man räknar antalet motioner som vi har hanterat i betänkandet och som lyfter fram olika föreningar. Det viktigaste är att ha generella principer för ekonomiskt bidrag till föreningarna.
Vi kan inte hantera situationen på så vis att just en förening som vissa politiker vurmar för får ett särskilt bidrag. Jag kanske gillar hockey extra mycket, men det innebär inte att hockeyn ska få ett särskilt stöd. Vi måste stärka det generella stödet, och det är precis vad regeringen föreslår i vårändringsbudgeten. Det blir ytterligare 32 miljoner kronor till idrottsrörelsen som regeringen vill se redan i år och 64 miljoner kronor nästa år, när vi får fullt genomslag och en helårseffekt.
I stället för att väcka motioner där man talar varmt om enskilda föreningar men landar i någon sorts intetsägande slutsats borde allianspartierna stödja regeringens budgetförslag. Nu blir reservationerna lite väl krystade. Ett exempel är Kristdemokraternas motion om att regeringen minsann ska ha en dialog med trossamfunden. Självklart ska regeringen ha det, och det har den.
Det heter inte i motionen att det är på något annat sätt. Regeringen för en bra dialog med trossamfunden och inkluderar dem i arbetet med att ta fram en handlingsplan för att stärka demokratin mot våldsbejakande extremism. Det är ett positivt arbete, och i vårändringsbudgeten föreslår regeringen ytterligare 7 miljoner kronor till trossamfunden.
Man kan riktigt känna hur Kristdemokraterna slår knut på sig själva för att åstadkomma någon sorts reservationssituation med ett annat ställningstagande än regeringens. Men den skillnaden finns inte. Jag tycker att det också har varit en konstruerad debatt om romernas situation. Alliansen dundrar och frågar varför Miljöpartiet och Socialdemokraterna inte stöder yrkandet om ett tillkännagivande till regeringen om att minsann arbeta med romsk inkludering. Men det är fullständigt självklart. Regeringen arbetar redan med det.
Regeringen gör precis allt det som alliansregeringen startade. Därtill gör regeringen ytterligare insatser. Om vi åter tittar i vårändringsbudgeten ser vi 5 miljoner kronor för detta arbete till Forum för levande historia. I det konkreta budgetförslaget föreslår regeringen 58 miljoner kronor för romsk inkludering under en fyraårsperiod, 2016-2019.
Det är mer än vad alliansregeringen föreslog under sina perioder. För att sammanfatta debatten handlar det om plakatpolitik. Allianspartierna vill få det att framstå som att de har en annan ståndpunkt än regeringen, men i själva verket gör den rödgröna regeringen allt vad allianspartierna vill och lite mer därtill. Om man tittar på Sverigedemokraternas reservationer ser man att det inte riktigt är samma situation.
Där försöker man snarare tona ned skillnaderna och inte framhålla vilka organisationers bidrag man vill få bort. Jag skulle vilja be Aron Emilsson att förtydliga sig. Aron Emilsson talade om att samfund som lär ut att kvinnan är underlägsen mannen inte bör få stöd. Var drar Sverigedemokraterna gränsen?
Är det katolsk-ortodoxa kyrkor eller församlingar som inte bör få stöd eftersom de inte godkänner kvinnliga präster, eller var drar Sverigedemokraterna gränsen? Sverigedemokraterna pratade också om att man inte vill se offentliga eller skattefinansierade stöd till föreningar som inte tar avstånd från våldsbejakande extremism. Vilka föreningar avser Sverigedemokraterna?
Det första jag kommer att tänka på är tidningen Nationell Idag, eftersom jag satt i Presstödsnämnden när den skulle få presstöd. Jag tyckte att det var en oerhört besvärlig situation. Vad anser Sverigedemokraterna om pressstöd till en tidning som inte tar avstånd från våldsbejakande extremism? Avslutningsvis vill jag påminna Aron Emilsson om att vi skiljer mellan stat och kyrka nuförtiden.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.