Anders Borg (M):
Interpellationsfrågan som vi ska diskutera gäller vilka data vi använder i budgetarbetet. Det är alltså budgetarbetet och ekonomiska data som är ämne för diskussionen, och det ska vi naturligtvis hålla oss till. Tittar vi på ekonomiska data ser vi att vi för svensk del har en starkare arbetsmarknadsutveckling än de flesta andra europeiska länder som har upplevt en liknande kris.
Sverige, Holland, Tyskland, Finland och Danmark tycks vara de länder som har klarat sig bra i den här krisen. Det finns andra länder, till exempel Portugal, Spanien, Grekland och Storbritannien, som har haft väldiga problem. De utgör i dag en risk för hela världsekonomin. Skillnaden beror på att vi i några av länderna har varit ansvarsfulla.
Vi har fört en kraftfull politik för att motverka krisen. Det är det som gör att det, när vi nu tittar på de ekonomiska data som vi nu har att diskutera, ter sig som att de svenska offentliga finanserna är de starkaste i Europa. Då ter det sig som att den svenska arbetsmarknaden fungerat bättre än vad den historiskt har gjort. Då ter det sig som att vi nu ser en minskning av arbetslösheten de kommande åren med 50 000 och under nästa mandatperiod med över 100 000. Det är det läge vi har i Sverige.
Vi har alltså en starkare och mer stabil situation. I budgetarbetet måste man då vara försiktig. Då är det farligt att börja dra in konsumtion från hushållen med höjningar av bensinskatten. Då är det bekymmersamt att lägga på kostnader på att anställa unga. Då är det naturligtvis så att vi får bekymmer med kilometerskatter. Det är åtgärder som inte handlar om statistikens kvalitet.
Det handlar om: Vad händer med statistiken om man då gör detta? Jo, om det blir dyrare att anställa tidigt i en återhämtning blir det färre anställningar. Drar vi in köpkraft från hushållen genom att höja bensinskatten eller genom att driva upp priserna med kilometerskatt drar vi in köpkraft från hushållen, och då får vi en svagare ekonomisk återhämtning. Resultatet av den blir då att det är färre människor som har arbete. Det är det som är bekymret.
Jag måste säga att jag inte är avundsjuk på att De rödgröna har lagt fram ett budgetarbete. Jag är tacksam. Jag måste faktiskt framföra ett djupt och innerligt tack för att man tydliggjort politiken. För det är nämligen det vi nu kan diskutera. Det är inte så att politikens kärna handlar om statistikuppgifter. Vi har en utomordentligt bra statistik i Sverige.
Vi har långtgående ansträngningar på Finansdepartementet, Konjunkturinstitutet, Riksbanken och andra för att säkra att statistiken stämmer, och det är den vi sedan försöker lägga till grund för åtgärderna som vi vidtar för att säkra full sysselsättning, för att värna trygghet, för att säkra välfärd och för att se till att människor som har förlorat arbetet kommer tillbaka. I det läget, när några länder ter sig som mer stabila, måste jag varna för att skapa osäkerhet.
Då måste jag varna för att föra en politik som skapar en osäkerhet i svensk ekonomi som gör att det dröjer innan jobben kommer, som gör att hushållens plånböcker urholkas, som gör att kostnaderna stiger och som sammantaget sedan leder till att vi måste låna mer pengar av de finansiella marknaderna. Det är en politik som i alla dessa led kan ha effekter på räntorna, och räntorna är centrala för hushållen.
Det genomsnittliga villalånet ligger på 1 1⁄2 miljon, och en ränteuppgång skulle givetvis riskera att strypa återhämtningen. Återigen: I ett osäkert läge med stora bekymmer i världsekonomin ska vi inte ta risker. Då ska vi inte göra ett budgetarbete som leder till att vi hindrar sysselsättning och försenar en återhämtning.