Göran Lindblad (M):
Jag får först tacka statsrådet Leijonborg för svaret. Vi har ju ett långt förflutet i olika roller. Ända sedan 70-talet har vi diskuterat högskolans och akademins frihet och möjlighet till oberoende och en fri forskning. Där är vi alldeles överens.
På samma sätt är säkert Lars Leijonborg och jag alldeles överens om att vi vid alla tillfällen och hela tiden ska vara vaksamma mot och bekämpa totalitära tendenser och totalitära regimer såsom kommunistregimen i Kina. Jag tror egentligen inte att det finns någonting som skiljer oss när det gäller betydelsen av att betona mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstat. Där är vi säkert överens.
Då oroar det mig väldigt mycket att de här Konfuciusinstituten har etablerats på i stort sett samma sätt som Mussolini på 30-talet öppnade italienska språkinstitut. Professor Zimmerman i USA har gjort en studie på detta och visat att det finns stora likheter mellan Konfuciusinstituten och Mussolinis språkinstitut.
En skillnad är dock att språkinstituten i första hand etablerades i USA. Det finns i och för sig ett antal Konfuciusinstitut i USA, men de är spridda i 50 länder. Det är ca 130 institut totalt i världen, och man marknadsför dem genom en slogan som lyder Chinese speed and efficiency , och det är klart att de har spritts inom några år med en väldig fart och effektivitet.
Det är över 2 000 kinesiska specialister och lärare som är utplacerade vid de här instituten för att förmedla, som man säger, språkutbildning men också kinesisk kultur. Jag tror också att statsrådet och jag kan vara helt överens om att öppenhet och utbyte är bra. Öppenhet och utbyte kommer säkert att kunna hjälpa till för att få den kinesiska kommunistregimen på fall.
Det är mycket möjligt att vi nu inför de olympiska spelen har ett bra tillfälle att sätta ytterligare press på den kinesiska regimen. Jag har ju tidigare förordat att man ska sätta på sig en knapp om man åker dit där det står "Demokrati och mänskliga rättigheter". När det gäller Konfuciusinstituten har stora och viktiga universitet som Columbia University i New York och Harvard tackat nej till verksamheten för att man säger att den ligger utanför universitetets kontroll.
Jag undrar: Är statsrådet säker på att Stockholms universitet och eventuellt andra svenska universitet har kontroll på vad som händer inom Konfuciusinstitutet när det gäller till exempel den samordnade finansieringen? Där är det inte alldeles givet att det revideras på vanligt sätt. Den kinesiska regimen är ju känd för olika former av dolda belöningar. Är vi säkra på att det inte pågår något sådant vid Konfuciusinstitutet i Stockholm?
När man nu har startat så här många Konfuciusinstitut runt om i världen måste vi samtidigt komma ihåg att i Kina är tio miljoner barn utan en ordentlig skola. Kinesiska staten satsar alltså miljoners miljoner på att etablera sig lite här och där i världen, men samtidigt klarar man inte undervisningen av kinesiska barn. Det har vi naturligtvis också ett ansvar för att påpeka.
Förkortningen på engelska: CI, Confucius Institute, skulle man naturligtvis, om man skämtade till det, kunna uttyda Communist Institute. Det är det kanske. Andra institut, till exempel British Council, Alliance Française och Goetheinstitutet är separerade från universiteten. De är skilda från universiteten. Så har man gjort med avsikt.
Vi har senast ett exempel från Sverige, där Silk Road Studies vid Uppsala universitet har flyttat och etablerat sig utanför för att markera skillnaden i förhållande till ett institut som kanske jobbar på ett annat sätt än universitetet, som finansieras till stor del av offentliga medel. Därför skulle jag gärna vilja att statsrådet lite grann utvecklar tanken på hur man ska kunna följa upp det här på ett säkert sätt.