Billy Gustafsson (S):
I utlåtandet KU12 redovisar utskottet sina synpunkter och ställningstaganden när det gäller EU-kommissionens rapport om förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten. Jag misstänker att varken rapporten, herr talman, eller utlåtandet kommer att bli någon kioskvältare, men icke förty kan det finnas skäl att ge några kommentarer.
Rapporten som sådan handlar om medlemsstaternas yttrande över det så kallade Barrosoinitiativet, som i sin tur handlade om hur den politiska dialogen mellan kommissionen och de nationella parlamenten kan stärkas.
Vårt yttrande i det sammanhanget från den svenska riksdagen behandlades i kammaren hösten 2008, och riksdagen ställde sig då bakom det förslag som konstitutionsutskottet hade tagit fram. Jag tänker kort kommentera de förslagen, för det är de som återkommer nu när det gäller den aktuella rapporten.
Vi konstaterade vid det tillfället att det i regeringsformen, det vill säga en av våra grundlagar, regleras att det är regeringen som har huvudansvaret för att företräda Sverige gentemot omvärlden.
Vi har också en ordning i vårt parlament som gör det möjligt för riksdagen att fatta beslut om utskottens utlåtanden över EU-dokument, men de besluten saknar konstitutionell bindning. Det innebär att ett kammarbeslut alltså inte i rättslig mening binder regering, riksdag eller något av riksdagens organ.
Regeringen kan under parlamentariskt ansvar företräda en annan uppfattning vid till exempel ett rådsmöte än ett kammarbeslut med anledning av ett utskottsutlåtande.
I samband med att den ändringen behandlades framhölls det ändå från riksdagens sida att riksdagens hantering av utskottsutlåtanden över EU-dokument kan ge en värdefull möjlighet för regeringen att stämma av ståndpunkter inför kommande ställningstaganden.
Utifrån den utgångspunkten och i den bemärkelsen kan riksdagsbesluten få betydelse i den på parlamentariska principer grundade relationen mellan regering och riksdag. Vi konstaterade också att kommissionens beslut att översända nya lagförslag och samrådsdokument direkt till de nationella parlamenten kan bidra till en fördjupad debatt om unionsarbetet. Herr talman!
När det gäller det utlåtande som vi i dag har på riksdagens bord kan i sak sammanfattningsvis konstateras att konstitutionsutskottet står kvar vid de synpunkter som framgick av det utlåtande som vi behandlade för två år sedan och som riksdagen då ställde sig bakom. I utskottets ställningstagande i det nu aktuella utlåtandet redovisas också hanteringen av den så kallade subsidiaritetsprövningen.
Där konstateras sammanfattningsvis att riksdagen ges möjlighet att, på det sätt som föreskrivs i riksdagsordningen, kommunicera direkt med bland annat kommissionen vad gäller tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Det innebär ett stärkande av parlamentens inflytande och roll men också ett utökat ansvar.
Jag vill poängtera att det är ett ansvar, herr talman, som faktiskt slutligen och sist landar på riksdagens 349 ledamöter. Herr talman! Jag utgår från att riksdagen även den här gången beslutar i enlighet med utskottets förslag och avslutar därför rent logiskt med att yrka bifall till utskottets förslag i utlåtande KU12.