Lars Ångström (MP):
Ärade ledamöter i kammaren! Åhörarna! Protokollsläsarna! Jag håller med Allan Widman om det han skriver i sin reservation när det gäller artilleriförband i internationella insatser. Låt det stå väldigt klart att det inte hade blivit någon haubitsutveckling om Miljöpartiet själva hade fått bestämma. Det är möjligt att det inte heller hade blivit det om Folkpartiet hade fått bestämma med Allan Widman som försvarsminister.
Men nu är det så att Allan Widman inte har fått med sig allianskamraterna på sin reservation, och vi har inte heller fått med oss Vänstern och regeringen på att inte gå vidare med det här projektet. Både Allan Widman och jag vet att det är så här det är i ett samarbete. Man ger, och man tar. Det är inte lätt, men det är helt nödvändigt. I dag ger Miljöpartiet, och jag återkommer alldeles strax till vad vi har tagit i stället.
Dock hade propositionen, som vi nu diskuterar, sett annorlunda ut om inte Miljöpartiet hade varit med och förhandlat om den - skam vore det väl annars. Nu finns det starka skrivningar om att det till exempel inte blir någon egenutveckling med mindre än att riksdagen får säga sitt först. Propositionen är på det sättet villkorad.
Riksdagen har i detta fall makten och inflytandet över materielanskaffningen, precis som vi i utskottet har uttalat och riksdagen slagit fast så många gånger. Miljöpartiet tar dessa inflytandebeslut på allvar. Det är något som vi ständigt driver gentemot regeringen och Regeringskansliet. Vi har också sett till att Regeringskansliet kom till riksdagen och berättade vilka summor det handlade om för den här anskaffningen.
Miljöpartiet fortsätter också envist att försöka få regeringen att prioritera och fokusera när det gäller vad vi ska göra internationellt. Om man gör det så innebär det även att materielbeställningar och verksamhet fokuseras på det som är operativt nödvändigt. Hittills - det ska jag villigt erkänna - har vi haft begränsad framgång med det.
Regeringen anser fortsatt att det är viktigare att vara rättvis och inte utesluta i stort sett några förband från att vara internationellt gångbara, vilket i sin tur leder till att industrin och särintressen inom Försvarsmakten kan fortsätta hävda att det är nödvändigt att utrusta alla vapengrenar med dyra materielsystem, eftersom de behövs för den internationella verksamheten.
Regeringen väljer därmed hellre att vara rättvis i relation till Försvarsmakten och generös mot industrin än att fokusera på det som verkligen gör skillnad för de utsatta människor som är i desperat behov av hjälp runtom i världen. Nu till vad Miljöpartiet har på sin pluslista. På materielsidan, om vi håller oss till den, är det inte bara den stora framgången med Neuron.
Vi har också stoppat förslaget att inleda konstruktionsfas för ubåt A26, som skulle ha kostat skattebetalarna 1 miljard kronor de närmaste åren. Likt Neuron saknas det försvarspolitiska operativa behov även av en ny ubåt sedan invasionshotet avskrivits.
Utöver detta har vi också satt gröna avtryck i krishanteringspropositionen, skrivelsen om besparingar på försvarets stödmyndigheter samt planeringsanvisningarna till Försvarsmakten inför budgetpropositionen. Herr talman!
Frågan som jag ställer mig när jag läser Allan Widmans reservation är: Hur hårt skulle Widman trycka på gentemot sina borgerliga kolleger i ett samarbete där riktigt ansvar utkrävs och där beslutsfattandet är skarpt? Tror Widman att han skulle få med sig industrikramande moderater och bakåtsträvande centerpartister på att bara köpa från hyllan?
Det är en sak att själv skriva en ensam folkpartireservation, men Allan Widman har ju också skrivit under gemensamma reservationer för maktalliansen, där man till exempel skriver att stora delar av försvarsindustrin är hotad på grund av försvarsbeslutet 2004.
Hans kollega i alliansen, utskottets ordförande, har ju till och med sagt att vi inte ska skrota eller sälja JAS, som ingen behöver, utan att de hellre ska stå och kosta pengar i något förvar någonstans. Nog hade Widman varit tvungen att kompromissa, alltid, och jag vågar inte tänka på hur de beslut skulle se ut där Widman fått bita i det sura äpplet - inte med sådana samarbetspartner.
Därför, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkande FöU10.