KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stina Bergström (MP):
Tack, Gunilla Nordgren, för att du tar upp denna väldigt viktiga fråga. Detta är något som Miljöpartiet är väl medvetet om och ser som ett stort problem. Jag blev uppmärksammad på det för några månader sedan.
Jag fick då reda på att vi, från att ha haft brist på biogas i Sverige så att vi i Karlstad tvingats blanda i naturgas när vi kör biogasbussarna eftersom det inte har funnits biogas att få tag på, nu plötsligt har en situation där vi importerar biogas, som är billigare än den vi själva producerar.
Detta beror, som Gunilla Nordgren säger, på att man i Tyskland, Danmark och Holland har kraftiga investeringsstöd. Den biogasen kan sedan också hamna i Sverige och få skattebefrielse, vilket vi har här.
Så det blir ett dubbelt stöd för den biogasen, samtidigt som man också, särskilt i Danmark, har skalfördelar med de stora grisgårdarna, där man kan producera mycket biogas. Detta måste man, anser jag, göra något åt. Jag vet att det finns en hel del förslag på vad man kan göra som diskuteras fram och tillbaka.
Jag är också intresserad av om Gunilla Nordgren har några förslag som kan bollas in i den diskussionen. Det finns som sagt i dag investeringsstöd genom Klimatklivet, och vi har metanreduceringsstöd för jordbrukare som producerar biogas. Detta är stöd man skulle kunna skruva på, men jag kan tänka mig att det också behövs andra åtgärder för att komma åt denna situation och främja den svenska biogasproduktionen.
Vi behöver all biogas vi kan producera.
Stina Bergström (MP):
Detta är också ett problem som diskuterades och som vi tänkte på när vi skulle ta fram vårt bonus-malus-system för inköp av nya bilar. Hur utformar vi det stödet så att vi inte får en situation där vi lämnar statligt stöd till en biogasbil som rätt raskt försvinner utomlands?
Men jag tror att man med det stöd som nu kommer att finnas under en längre tid ändå kan förhindra detta, i den mån det går.
Men detta måste också stämma med EU-regelverket, och jag har samma fundering som jag förstår att Gunilla Nordgren har: Hur fungerar det för Holland, Danmark och Tyskland att få ihop detta med EU-reglerna så att de kan göra som de nu gör?
Jag hoppas att det kan komma ytterligare åtgärder för att komma åt detta, men det handlar också om hur vi styr kollektivtrafiken. Ytterligare ett problem är nämligen att kollektivtrafikhuvudmännen går över från biogasdrivna fordon till miljödieselfordon. Det är inte bra.
Att man har kommit dit har inte varit en politisk fråga, utan det har handlat om en rekommendation från något håll som inte har blivit bra. Detta tycker jag också är viktigt. Om vi får mer och mer tung trafik som går på biogas tänker jag att det kommer att finnas en marknad för både importerad biogas och en stor mängd biogas som produceras i Sverige.
Vi har väldigt goda möjligheter att producera biogas, både från jordbruket och från allt mer matavfall som vi nu sorterar.
Stina Bergström (MP):
Tack så mycket, Jonas Jacobsson Gjörtler, för de många frågorna. Jag ska försöka reda ut dem på de två minuters talartid jag har. Till att börja med handlar det om hur mycket mindre volym man får i ekologisk odling. Det finns olika forskningsresultat om det.
Om man tittar på vad de flesta i den mer renommerade forskningen säger ser man att det i höginkomstländer är ungefär 80 procent för den ekologiska jämfört med den konventionella odlingen. Det är vad det handlar om i våra länder.
Men om vi däremot ser till resten av världen, om vi nu ska tala om världssvälten, ser vi att i andra delar av världen går nu bönderna alltmer över till ekologiskt i stället för att köpa in dyra bekämpningsmedel och konstgödning. De får då också större skördar och en möjlighet att sälja av mat på den lokala marknaden och kan på så sätt föda fler personer.
Jag tycker nog att det hör ihop väldigt bra. Vi ser också, precis som jag sade i mitt anförande, att det är brist på mycket ekomat i dag. Vi importerar till exempel mycket från Danmark, och det är väl bra. Det är bra att den danska regeringen och de danska politikerna har förstått att det är viktigt att stödja ekoproduktion eftersom det finns ett stort sug efter ekomat från konsumenterna.
Då tycker jag att det är bra om vi kan producera den här maten i Sverige och även ha detta mål. Jag tycker självklart att det är viktigt att minska miljöpåverkan brett och i hela kedjan - i all sorts jordbruk.
Men jag tror att den stora utveckling av ekologiskt jordbruk som vi har i Sverige också har dragit med sig det konventionella jordbruket så att det är bättre miljömässigt. Det måste väl ändå Jonas Jacobsson Gjörtler hålla med mig om att vi ser i Sverige?
Stina Bergström (MP):
Jag skulle inte säga att jag har någon närmast religiös uppfattning om ekologiskt. Miljöpartiet har uppfattningen att vi så mycket vi bara kan ska minska användningen av farliga kemikalier i vår omgivning. Det handlar mycket om det som vi äter. Det är ju så vi får i oss mycket.
Det är inte bara volymerna som räknas när vi odlar, utan det handlar om kvaliteten på det vi odlar. Hur kan vi odla grönsaker som ger oss mer viktiga ämnen utan att vi behöver äta så mycket? Jag vet inte om Jonas Jacobsson Gjörtler lyssnade på vad jag sa i mitt anförande: Vi äter dubbelt så mycket frukt och grönsaker i dag, men vi får i oss mindre av det vi behöver än vi fick på 70-talet.
Då anser jag att det är någonting som har gått snett i vår produktion. En del är att se till att vi får fungerande ekosystem och att vi får jordar som verkligen innehåller alla de näringsämnen som vi behöver och som grönsakerna kan ta upp. Återigen: Jag har sett olika siffror, och jag vet att det finns olika forskningsgrupper.
På till exempel SLU finns ett par emeritusprofessorer som är mycket för att säga att det ekologiska jordbruket inte är bättre än det konventionella. De riktar in sig väldigt mycket på volymer. Det kan man hålla på och prata om fram och tillbaka. Men om man nu ser till kemikalieanvändningen måste vi väl ändå vara överens om att den är mycket mindre i det ekologiska jordbruket.
Det gäller även näringsförluster ute i våra vattendrag och så vidare; också där har vi en positiv utveckling. Detta har vi alltså förutom alla andra miljömål som det ekologiska jordbruket är bättre på att gynna. Eftersom det är en viktig bit i livsmedelsstrategin att vi ska uppnå våra relevanta miljömål tycker jag också att det är bra att vi har mål för ekologisk livsmedelsproduktion.
Stina Bergström (MP):
För Miljöpartiet är det en självklarhet att ju mindre gifter vi sprider på våra åkrar, desto bättre är det. Det handlar både om att använda mindre mängder och miljövänligare handelsgödsel och bekämpningsmedel i det konventionella jordbruket och om att stödja de jordbrukare som vill ställa om till ekologisk odling. Förutom att detta bidrar till att vi får en mer giftfri miljö gynnar det den biologiska mångfalden.
När jag satt i kommunstyrelsen hemma i Kil i början av seklet var det tidigare målet om 25 procent ekoprodukter i offentlig upphandling en viktig hävstång för att driva att kommunen skulle byta skolmjölken till ekomjölk. Det är viktigt med mål, och det är dags att sikta högre nu.
Regeringen ser att mål för ekologisk produktion är ett viktigt verktyg för att öka den svenska livsmedelsproduktionen i enlighet med konsumenternas efterfrågan. Det är bättre att vi producerar dessa varor i Sverige än att vi importerar dem. Centerpartiet var ett av de partier som i valrörelsen 2014 sa sig vilja inrätta nya mål för ekologisk produktion och konsumtion.
Jag vill därför fråga Kristina Yngwe: Varför står ni inte fast vid ert vallöfte? Varför har ni ändrat er?
Stina Bergström (MP):
Vi hörde tidigare i debatten att Kristina Yngwes allianskamrat från Moderaterna vill att vi ska ta bort alla stödformer till ekologiskt jordbruk. Det kostar ändå en slant att ställa om från konventionellt till ekologiskt jordbruk. Man måste vänta ett antal år innan man kan sälja sina varor som ekologiska. Det är ett annat sätt att jobba på.
Regeringen har anslagit 200 miljoner extra i Landsbygdsprogrammet till omställningsstöd till jordbrukare som vill bedriva ekologiskt jordbruk. Jag förstod här att Moderaterna vill ta bort dessa pengar och de andra stöd som regeringen har tillfört, bland annat den samordningsfunktion som efterfrågas mycket av dem som jobbar ekologiskt i hela livsmedelskedjan - både av dem som odlar men också av dem som förädlar och marknadsför det ekologiska.
Jag vill fråga Centern följande: Står ni också bakom att vi ska ta bort tillägget till omställningsstöd, samordningsfunktionen och så vidare som regeringen har infört?
Stina Bergström (MP):
Jag ska erkänna att jag satt länge och lyssnade på Rickard Nordin och tänkte att den här gången har jag nog ingenting att ta replik på; han pratar så bra. Rickard Nordin talade just om vikten av att vi träffas som människor och diskuterar.
När jag var i Ryssland förra veckan, som jag berättade om i mitt anförande, kände jag vikten av att sitta vid samma bord som ryska parlamentariker och diskutera klimatförändringar och vår klimatlag och av att dela med mig av erfarenheter av det klimatarbete som görs i Sverige.
Jag måste dock fråga Rickard Nordin om det här med att den bästa miljöpolitiken inte bestäms av att man har en massa förslag när man är i opposition utan att det är det man genomför när man är i regeringsställning som är viktigast. Rickard Nordin sa någonting sådant. Mycket av det som nu genomförs är sådant som Centerpartiet inte vill ställa upp på, till exempel Klimatklivet.
Det har jag som gammal region och kommunpolitiker längtat efter ända sedan Klimppengarna avskaffades. Jag vet hur otroligt viktiga statspengarna är för att kommuner och regioner ska kunna göra stora investeringar. Det är någonting som Centerpartiet inte vill ställa sig bakom.
Varför vill inte Centerpartiet att de pengarna ska komma ut och gynna laddinfrastruktur, biogassatsningar och annat i kommuner och regioner? En annan sak gäller det här med att resa.
Om jag ska hälsa på mina vänner i Tyskland kostar det oerhört mycket mer att ta tåget dit än att ta flyget. Ett sätt att jämna ut det är att till exempel införa en flygskatt, för att det ska bli mer ekonomiskt lönsamt att ta tåget. Varför tycker inte Centerpartiet att man ska betala för sina klimatutsläpp när man åker med flyg, liksom man gör när man åker med bil eller tåg?
Stina Bergström (MP):
Jag och Rickard Nordin läser utvärderingar på olika sätt. När jag läser utvärderingar av Klimp, som har utvärderats ordentligt eftersom det pågick under en längre tid än Klimatklivet, som inte har pågått jättelänge, läser jag inte att det inte har lett till någon klimatnytta eller att de sakerna skulle göras även utan statsstöd.
Jag vet många exempel på saker som aldrig skulle ha gjorts i kommunerna om man inte hade fått statsstöd, till exempel när man ska välja mellan en ny rötningsanläggning eller att satsa pengar på skola och omsorg. Det handlar om dyra anläggningar som dock betyder mycket för oss. Mycket har gått till laddstolpar. Mycket har också gått till biogassatsningar.
Det ser jag som viktigt. När det gäller biogasen har man flera styrmedel. Vi har också metanreduceringsstödet, som är viktigt, och som den här regeringen har förlängt och utökat. Det är jättebra.
När det gäller utsläppen från både flyg- och vägtrafiken måste man självklart satsa mycket pengar på alternativen - på järnväg och på kollektivtrafik. Men man måste också se till att varje transportslag bär klimatkostnaden. Det är vi ganska noga med när det gäller annan klimat- och miljöpolitik. Den som förorenar ska också betala för det.
Men just när det gäller flyget har det historiskt sett varit ett undantag. Många andra länder i EU har redan infört en flygskatt. Det vore märkligt om vi i Sverige, som är ett klimatföredöme för många länder, inte också ska gå in på den vägen för att minska flygets utsläpp.
Stina Bergström (MP):
Jag vill börja med att tacka Lars-Axel Nordell för ett väldigt fint anförande och hälsa Lars-Axel välkommen till klimatdebatten. Det var ju inte Lars-Axel Nordell som satt i Miljömålsberedningen. Det var Irene Oskarsson som gjorde det med den äran.
Jag vill ställa en fråga med anledning av utskottets ställningstagande om det nationella klimatarbetet, alltså den del i detta betänkande som vi reserverar oss mot från regeringssidan. Vad ni kritiserar är att regeringen har valt att förlänga Klimatklivet och höja anslaget utan att programmet har utvärderats.
Sedan står det: Samtidigt har takten på utsläppsminskningarna av växthusgaser avstannat. Men nu är det så att just Klimatklivet har man faktiskt räknat på. Vi ser att vi kommer att få stora utsläppsminskningar. Det minskar med 1,5 miljoner ton koldioxid. Det är 3 procent av Sveriges utsläpp.
Det är 40 procent av det utsläpp som vi har från uppvärmning av våra bostäder och lokaler. Det är inga små bitar. Men detta är någonting som Kristdemokraterna inte tycker att vi ska satsa på. Det är en hel del av dessa pengar som går till företag. Jag hörde Lars-Axel Nordell prata i sitt anförande om vikten av att företagarna får stöd i sitt klimatarbete.
Jag har själv gjort en hel del besök hos företag i Värmland som har gjort viktiga investeringar för att energieffektivisera. Jag vet att det är ett rätt känt bryggeri i Lars-Axel Nordells valkrets, Örebro, som har fått bidrag till detta. Jag vill faktiskt fråga Kristdemokraterna: Varför tycker ni inte att vi ska fortsätta med Klimatklivet?
Stina Bergström (MP):
Jag tänker att regeringen har gjort en hel del på skattesidan vad gäller klimat. Vi har en höjning av koldioxidskatten på drivmedel, till exempel. Vi har också förslag om att införa en flygskatt. Det är för mig väldigt viktiga åtgärder att lägga skatt på klimatskadlig verksamhet.
Men när det gäller utvärdering av Klimatklivet och så vidare kan vi titta på de stöd som fanns tidigare. Det fanns något som hette Klimp. Och det fanns något som hette LIP, som stod för lokala investeringsprogram och som mer var inriktat på energieffektivisering. Klimp och Klimatklivet har ju andra bitar också. Man kan titta i slututvärderingen. Det har pratats om utvärderingar hit och dit.
Men i den slututvärdering som Naturvårdsverket gjorde av både LIP och Klimp när de projekten var slutförda står det att projekten har lett till en minskning av utsläpp av koldioxid med 1 miljon ton per år, vardera. Det är mycket utsläpp. Det står också något annat i utvärderingen som jag tycker är intressant.
Precis som när det gäller Klimatklivet får inte de projekt som ändå skulle ha blivit av pengar. Det är väldigt noga. Naturvårdsverket kollar på det. Det gjorde man också när det gällde LIP och Klimp. Men de projekt som identifierades genom att man gjorde en ansökning i kommuner, regioner, företag och organisationer blev till rätt stor del ändå av. Det tycker jag är spännande och viktigt med de här stöden.
Det handlar inte bara om att få pengar till projekt. Man startar också ett arbete ute i landet som handlar om att ta reda på vad det är man verkligen behöver göra och kan göra och kanske kan få statsstöd för. Med tanke på historiebeskrivningen undrar jag: Tycker Kristdemokraterna också att LIP och Klimp var dåliga?
Stina Bergström (MP):
Under de senaste åren har handeln med vilda djur och växter nått rekordnivåer. Enligt Världsnaturfonden, WWF, har efterfrågan på produkter från vilda djur och växter växt explosionsartat. Efterfrågan rör i stor utsträckning material från utrotningshotade djur som noshörningshorn, lejon- och tigerskinn, exklusiva träslag, ormskinn och elfenben.
Varje år skjuts runt 30 000 elefanter olagligt i Afrika. Den illegala jakten har ökat katastrofalt och lett till att de afrikanska elefanterna, savann- och skogselefanter, har minskat kraftigt de senaste åren. Värst är situationen i Zimbabwe och Tanzania.
Bara i Tanzania tjuvsköts 15 000 elefanter förra året, och elefantstammen har mer än halverats sedan 2009. Den afrikanska elefantkoalitionen AEC, ett samarbete mellan 29 afrikanska stater, menar att det med nuvarande takt finns en risk för att elefanten utrotas inom 25 år.
Anledningen till den illegala jakten är den ökande efterfrågan på elfenben, framför allt i Asien. Det gäller Kina och Vietnam med flera länder. Föremål i elfenben innebär status, och elefantbetarna är värda sin vikt i guld. Den årliga handeln med de 30 000 elefanterna värderas till 50 miljarder kronor.
Även om den lokala tjuvjägaren bara får en liten skärv av detta är det tillräckligt incitament för att tjuvjaga och döda både elefanter och deras mänskliga vakter. För att komma åt den illegala jakten behöver flera saker göras i de länder där elefanterna lever.
Det handlar om att öka bevakningen och att arbeta med inställningen till elefanten från lokalbefolkningen, som ofta ser djuren både som konkurrenter om betesmark och som skadedjur. Det handlar också om insatser mot korruption. Herr talman! Många anser dock att det också måste fattas ett internationellt beslut om en skärpning av förbudet mot handel med elfenben i världen.
Dagens förbud mot handel mellan länder ger Botswana, Namibia, Sydafrika och Zimbabwe vissa undantag för att handla med elfenben. Handel med elfenben inom länder är också tillåtet i dessa länder. Detta och de fyra ländernas undantag bidrar till att konsumtion av elfenben blir mer socialt accepterat i världen och tillåts öka.
Tjuvjagat elfenben lämnar också Afrika under täckmantel av att det är legalt. På Citeskonferensen i Johannesburg drev Kenya och andra stater i AEC, precis som Jens Holm redan har berättat, med stöd av bland andra Botswana, som har den största elefantpopulationen i Afrika, på för ett starkare skydd för de afrikanska elefanterna.
De ville ha ett starkare förbud mot handel med elfenben. Det var ett förslag som också stöddes av The International Union for Conservation of Nature, UCNA. Det är världens äldsta naturvårdsorganisation med mer än 1 300 medlemmar från 160 länder. Förslaget röstades dock ned. Bland andra röstade de 28 EU-länderna nej till förslaget.
Jag anser att EU hamnade på fel sida i omröstningen. Jag anser också, i enlighet med min motion som behandlas i betänkandet, att Sverige och EU måste ta starkare ställning för ett internationellt totalförbud mot handel med elfenben för att rädda den afrikanska elefanten från utrotning.
Stina Bergström (MP):
Tack, Jesper Skalberg Karlsson, för frågan! Nej, jag och Miljöpartiet tycker att det är en bra idé att se över LIS-reformen. Sedan tycker jag att det är viktigt att man gör det på flera sätt. Jag har själv varit med och pekat ut LIS-områden i min kommun. Då gjorde vi också avvägningar av vilka områden som är lämpliga med anledning av att det finns bra kollektivtrafik, skolor och affärer i närheten.
Det skulle vara intressant att titta lite på hur man har pekat ut de här områdena och vilka områden som har blivit bebyggda och med vilka slags hus. Meningen med reformen var att man skulle få mer attraktiva åretruntboenden på landsbygden och inte bara fritidshus. Precis som jag sa i mitt anförande tycker jag att det är viktigt att man tittar på det också.
Om man sedan ska förändra reformen eller inte får man väl ta ställning till när man ser hur det har fungerat.
Stina Bergström (MP):
I utskottstexten, där utskottsmajoriteten talar om hur man vill se över strandskyddet, säger man att man inte vill lätta på strandskyddet där det är ett högt exploateringstryck. Det borde väl ändå vara i tätorter och städer?
Jag ser, precis som mina föregångare, som skrev Fritidsutredningen, där man tittade på detta på 30-talet, att det just där vi är många som bor är ännu viktigare att värna strandskyddet. Där är det ju många som ska dela på de stränder som finns. I områden som är mindre tätbefolkade områden finns det ju färre människor.
Jag måste också rätta Jesper Skalberg Karlsson och Sverigedemokraternas representant, som i sina anföranden sa att strandskyddet har utökats de senaste åren. Det är inte sant. Tvärtom har strandskyddet minskats till 74 procent efter den översyn som gjordes.
Det har minskat från 6 600 kvadratkilometer till 4 900. Det är viktigt att tänka på att det är ganska stora områden som vi har tagit bort ur skyddet. I vissa fall har det säkert varit motiverat, men i vissa fall kan man fundera på varför man har gjort så.
Stina Bergström (MP):
Eftersom jag har varit inne på frågan om hästnäringen reagerade jag när före detta landsbygdsministern pratade om problemet med att hästnäring inte har samma möjlighet till undantag som en mjölkgård eller ett annat jordbruk.
Jag vet inte om jag missförstod Eskil Erlandsson, men det lät som om denna bestämmelse hade poppat upp precis nu, under de senaste åren. Men så är det inte alls. Detta är ett problem som har uppmärksammats under en rätt lång tid, för vi har en lagstiftning som tillkom innan vi hade just de här hästgårdarna ute på landet. Det är inte någon ny tolkning.
Jag var med i en interpellationsdebatt här. Vi debatterade bland annat detta. Nu ska vi se om det var med miljöministern eller om det var med landsbygdsministern - det måste ha varit den nuvarande landsbygdsministern. Vi tog upp detta, vad man skulle kunna göra och vad som var viktigt att göra. Därför skulle jag vilja fråga Eskil Erlandsson vad Eskil Erlandsson gjorde under sin tid som jordbruksminister åt detta problem.
Stina Bergström (MP):
Ursäkta, Eskil Erlandsson, jag frågade vad Eskil Erlandsson gjorde som jordbruksminister just när det gäller hästnäringen. Det handlar om att hästnäringen inte ingår i detta undantag i lagstiftningen. Jord- och skogsbruk, fiske och renskötsel finns med i undantaget men inte hästnäringen. Jag ser det som en helt annan fråga än att göra en generell översyn av strandskyddet.
Naturvårdsverket fick inte något uppdrag att se över hästnäringen. När Eskil Erlandsson höll sitt anförande lät det som att man anser att små vattendrag ska omfattas av strandskyddet och att det också skulle vara någonting nytt. Det är inte alls så. Det är precis tvärtom. Man har nu tagit ett beslut om att det ska vara lättare att kunna bygga vid mindre vattendrag.
Den tidigare lagstiftningen har varit omfattande när det gäller strandskyddet. Nu har man lättat upp det skyddet. Det vill jag också ha sagt. Men återigen till frågan: Vad gjorde Eskil Erlandsson som minister när det gäller just det specifika problemet att inte hästnäringen har undantag när andra jordbruksnäringar på landsbygden har det?
Stina Bergström (MP):
Det är mycket man skulle vilja fråga om när man hör LarsAxel Nordell hålla anförande om Laxå kommun, strandskydd, tätorter etcetera. En fråga jag har är denna. Lars-Axel Nordell nämnde ett mått på hur mycket sjötomt det finns i kommunen. Då undrar jag om han verkligen har räknat på tomter längs en sjö.
Vi brukar säga att vi har väldigt mycket strandlinje i Sverige, men det är ju inte så att man kan bygga överallt längs en sjö. De ställen där man kan bygga ett hus är ofta precis de ställen där man kan ha en strand dit allmänheten gärna går och dit djuren gärna tar sig.
Jag är nyfiken på om Lars-Axel Nordell har något mått på hur stor del av marken runt sjöarna i Laxå kommun man skulle kunna göra tomter av. Men det var inte riktigt det jag snubblade mest på. I går när jag gick igenom betänkandet ordentligt läste jag utskottstexten, som Kristdemokraterna tillsammans med de andra borgerliga partierna har ställt sig bakom.
Där står det att "fler undantag från strandskyddsbestämmelserna bör möjliggöras i syfte att kunna skapa såväl mer socialt blandade bostadsområden som fler attraktiva bostadsområden i glesbygdskommuner."
Nu undrar jag: Vad menar Lars-Axel Nordell och Kristdemokraterna med att man kan skapa mer socialt blandade bostadsområden genom att göra undantag från strandskyddsbestämmelser?