Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Visst är det fascinerande, Pia Nilsson, att en gång om året blir det vinter, och tänk så förvånade alla blir när den väl kommer. Visst var det så - och jag är fullt medveten om det - att förra året var det nog många som togs på sängen.
Vad man har konstaterat för var och en som på något sätt är aktör inom till exempel järnvägssidan är att man oftast har väldigt bra konkreta förslag till åtgärder för både hur man ska hålla sig i beredskap och vad man ska göra när det väl slår till. Det kom inte minst efter den vinter vi hade 2001/02. Men sedan var det mildvinter, och man tänkte väl att det inte händer så mycket igen.
Det är oerhört viktigt att jag från min sida gör det som Per Unckel har föreslagit och låter Trafikverket årligen få återkomma med åtgärder i en redovisning till regeringen så att man ligger på för varje år och stämmer av hur man står i sin beredskap.
Det var också därför vi hade krisövningen, för att se på vilket sätt aktörerna har tagit lärdom av den vinter som var nu senast och få veta hur pass på tå man står just nu. Fru talman! Det är självklart, som Pia Nilsson säger, att det ligger någonting i att problemen som vi såg förra vintern hör samman med att det finns för lite spår och för slitna spår. Det är ett problem. Detta är ingenting som har uppstått de två senaste åren.
Vi har ett eftersläpat underhåll, som man nog kan säga sträcker sig både 15 och 20 år tillbaka i tiden. Det är lätt slå sig för bröstet och säga att regeringen gör för lite. Vad regeringen gjorde redan när alliansregeringen tillträdde år 2006 var att konstatera att anslaget för drift och underhåll då låg på under 4 miljarder per år, 3,8.
Man höjde anslaget, och för den planperiod som sträcker sig fram till 2021 ligger det på nästan 5,3 miljarder per år. Det är 1 1⁄2 miljard mer per år. Låt oss vara realistiska. De åtgärder som behöver göras och som det finns ett historiskt behov av kan vi inte se färdiga i morgon fast vi skulle behöva dem redan i dag.
Det är problemet med infrastruktur. Det är just därför det är oerhört viktigt att jag ser till att de pengar som är avsedda kommer till och används effektivt och att vi gör rätt saker. Det är viktigt att vi också månar om människors tid. Är det någon utmaning som jag tycker känns oerhört angelägen tillsammans med aktörerna är det detta. Pia Nilsson nämnde till exempel information.
Eftersom det är flera olika aktörer som samarbetar är detta en utmaning som vi måste lösa och hantera. En resenär som kliver på ett tåg bryr sig egentligen inte om vem det är som kör tåget eller på vems bana det åker. När man kliver av på en perrong förväntar man sig att den vintertid är både skottad och sandad. När man kliver in genom dörrarna på en stationsbyggnad förväntar man sig att stationen är öppen, i synnerhet om det blivit en försening en sen vinternatt.
Här har vi olika aktörer. Det är självklart att dessa måste jobba mer och bättre tillsammans. Det är också en del av den krisövning som var i går och som jag ser fram emot att se utvärderingen av. Det finns en hel del som vi tar till oss om vi tittar på hur man investerar och jobbar bättre med underhållet. Det gäller inte minst Riksrevisionens kritik och den genomlysning som vi håller på med under december.
Vi kommer inte att komma i kapp med allting detta år. Men om var och en gör det man har sagt att man ska göra blir denna vinter åtminstone bättre än den förra.