KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Utbildning lägger grunden för ett bra arbetsliv; visst är det så. Därför har skolan en väldigt viktig roll när det gäller att förebygga arbetslöshet. Det är också av det skälet som vi nu reformerar gymnasieskolan. Det kommer framför allt att gynna väldigt många ungdomar som vill ha ett yrke och som vill komma ut i arbetslivet. Tidigare var det helt orimligt. Det är ett av skälen till den arbetslöshet som vi i dag har. Det visar forskningen och Anders Forslund på IFAU.
När gymnasieskolan gjordes om och alla elever alldeles oavsett intresse och lust skulle tvingas läsa väldigt mycket teoretiska ämnen för att ha en högskoleförberedande utbildning hoppade väldigt många av. Det är delar av den gruppen som vi i dag ser som långtidsarbetslösa. Därför är det otroligt viktigt med de satsningar vi gör på det ordinarie och det reguljära utbildningssystemet.
Dessutom har aldrig tidigare så många ungdomar gått på universitet och högskolor som just nu - drygt 300 000 ungdomar. Arbetsmarknadsutbildningen har, som Ylva Johansson mycket riktigt påtalat, minskat sedan 1990-talet. Då var den uppe på extrema nivåer med 100 000 deltagare. Men denna insats hade stora brister i kvaliteten. Det gick inte att leverera en så hög kvalitet som krävdes.
Fastän vi sedan dess gått igenom flera högkonjunkturer har arbetslösheten bitit sig fast på höga nivåer. Det är också för att minska arbetslösheten som vi gör stora satsningar på lärlingsutbildningar med 30 000 platser nästa år samt lärlingsprovanställningar. Arbetsmarknadsutbildningarna är den allra dyraste formen av arbetsmarknadspolitik. Därför tycker vi att det är rimligt att utbilda fler inom det reguljära skolväsendet.
Tanken är inte att arbetsmarknadsutbildningen ska reparera brister eller ersätta reguljär skolutbildning. De bristyrken som nu finns - till exempel har industrin svårt att anställa - löses inte med en kortare arbetsmarknadsutbildning utan genom andra typer av insatser. I dag motsvarar antalet platser på yrkesvux och komvux 25 000 personer.
Inom yrkesvux finns det utbildningar ungefär som inom den ordinarie arbetsmarknadsutbildningen tidigare. Jag delar uppfattningen att utbildning lägger grunden för ett bra arbetsliv, men jag delar inte uppfattningen att människor ska låsas in i arbetsmarknadsutbildningar. I första hand ska de som vill ha en längre utbildning genomföra den inom det reguljära skolväsendet.
Vuxna har en förhöjd studiebidragsdel, drygt 6 000 kronor, för att kunna få en utbildning som passar arbetsmarknadens krav.
Hillevi Engström (M):
Ylva Johansson skräder inte orden om att titta på effekterna av skolan. Jag är benägen att hålla med: Den tidigare skolan var inte bra för väldigt många elever. Många hamnade utanför. Det är alarmerande att så många elever har lämnat skolan utan godkända betyg. Det är också därför vi gör de stora reformerna på skolans område, framför allt för att stärka lärarutbildningen och rollen som lärare. Det är ett av de finaste yrken man kan ha att vara lärare. Där behöver vi få de främsta studenterna.
Det är också viktigt att elever följs upp väldigt tidigt i unga år så att man inte lämnar en enda unge bakom sig. Det är grunden för att långsiktigt förebygga arbetslöshet. Vi gör också stora reformer inom yrkesutbildningen, yrkesvux. Det är en bra åtgärd för att matcha utbildningen mot det som efterfrågas på arbetsmarknaden - det som småföretagarna efterfrågar när det finns brist inom tillverkning, industri och bygg. Det löser man inte med en kortare arbetsmarknadsutbildning.
Utbildningar ska i stället framför allt vara inom det reguljära systemet. Det är en högre kvalitet där. De som är proffs på att utbilda är den ordinarie skolan. Arbetsmarknadsutbildningar ska inte heller reparera dessa brister eller ersätta reguljär utbildning. Under det år vi snart har bakom oss, 2010, var det 25 000 personer som gick i arbetsmarknadsutbildningar.
För flertalet av dessa var det en väldigt bra åtgärd, för 31 procent kom i arbete. Det kan till exempel vara busschaufförer, bristyrkesutbildningar, maskinoperatörer och CNC-svetsare. Då fyller arbetsmarknadsutbildningen en viktig funktion, men inte för att utbilda i de yrken där man kräver flera års utbildning. Där ska vi motivera människor att komma tillbaka till det reguljära utbildningssystemet och bland annat också underlätta genom förstärkta studiebidrag.
Jag följer alltså denna fråga noga, i samråd och samverkan med Arbetsförmedlingen, och tittar på vilken mängd utbildningar som ska ske. Ytterst är det Arbetsförmedlingen som ansvarar för vad de gör med sitt anslag och hur mycket som satsas på olika åtgärder. Det är alltså inte bestämt från början hur många platser det ska vara inom olika åtgärder. Grunden är dock utbildning. De allra flesta av oss delar denna inställning.
Barn och unga ska få en bra utbildning i skolan. Om de inte får det i skolan när de är unga ska de kunna komma tillbaka till yrkesvux och komvux. De unga som vill ha en yrkesutbildning ska kunna få det. De ska kunna få en lärlingsutbildning inom gymnasieskolan från och med nästa år - vi räknar med 30 000 elever - eller utbildas inom företagen i den nya formen lärlingsprovanställningar, som vi ska återkomma till riksdagen med när det gäller exakt hur den ska vara utformad.
Grunden är utbildning, och därför är det så viktigt att vi genomför de reformer vi har börjat med så att alla barn och ungdomar får chansen.
Hillevi Engström (M):
Jag vill också önska mina kolleger och meddebattörer en fridfull jul. Arbetslösheten är bekymmersam, och det krävs en palett av åtgärder. Det finns ingen quick fix på detta problem. Det krävs åtgärder inom skolan, inom arbetsmarknadsutbildning, praktik, jobbcoachning och så vidare. Det allra viktigaste är att ha en bra kontroll på att det utförs med hög kvalitet, och det tänker jag inte släppa taget om.
Jag kommer att ha en tydlig och bra dialog, hoppas jag, med Arbetsförmedlingen och dem som arbetar där för att följa upp de reformer vi gör så att de får avsedd effekt. Redan nu kan vi dock se att sysselsättningen har ökat och att arbetslösheten har minskat till 7,1 procent. Det är en siffra jag är långt ifrån nöjd med, men vi fortsätter att anstränga oss till det yttersta. Trevlig helg också till talmannen och medarbetare!
Hillevi Engström (M):
Patrik Björck har frågat mig om jag avser att ta några initiativ till att riva upp skyddet för de anställda enligt lagen om anställningsskydd. LAS är ett av de centrala arbetsrättsliga regelverken i Sverige, och det är därför både bra och naturligt att det pågår en diskussion om hur det är utformat. I nuläget ser jag inget behov av att göra några större förändringar i lagen om anställningsskydd.
Regeringens främsta mål under mandatperioden är att föra Sverige mot full sysselsättning och att därigenom minska utanförskapet. Centralt i det arbetet är att underlätta skapandet av nya anställningar för grupper med svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och att skapa möjligheter att kvarstå i arbete.
Målet för arbetsrätten i stort är att skapa förutsättningar för ett arbetsliv som tillgodoser både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov av flexibilitet, trygghet och inflytande. Ett väl balanserat och förutsägbart arbetsrättsligt system är även en viktig förutsättning för hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Den arbetsrättsliga lagstiftningen ska utgöra en stabil grund för förhållandena på arbetsmarknaden.
Alla människor som kan och vill arbeta ska ges möjlighet att göra det utifrån sina förutsättningar. De arbetsrättsliga reglerna i Sverige ger goda förutsättningar för att kombinera trygga förhållanden på arbetsmarknaden med en hög sysselsättningsnivå. Det ska vara enkelt att anställa. Tillsvidareanställningar ska vara grunden på arbetsmarknaden. Tidsbegränsade anställningar spelar också en viktig roll, men det är viktigt att de inte missbrukas.
Jag vill därför i sammanhanget också särskilt nämna det arbete som pågår inom Regeringskansliet med förslag till en ändring i LAS i avsikt att förtydliga att visstidsanställningar inte får kombineras på ett sätt som utgör ett missbruk. En Departementspromemoria remitterades under hösten och målsättningen är att kunna föreslå riksdagen en lagändring våren 2012. Remissvaren analyseras för närvarande inom Regeringskansliet.
Hillevi Engström (M):
Jag kan lugna Patrik Björck genom att säga att vi har ett mycket gott samarbete i regeringen mellan alla allianspartier. Det är också tydligt genom att regeringen talar med en röst. Man kan läsa igenom regeringsförklaringen och budgetpropositionen och se vad som står skrivet just när det gäller arbetsrätten. Det som jag tycker är viktigt med vår svenska arbetsrätt är att den är just dispositiv, det vill säga att parterna kan teckna avtal om att göra undantag, och det görs på ett ansvarsfullt sätt. Vi har få konfliktdagar.
Jag besökte senast i måndags Arbetsdomstolen och lyssnade när man talade om ärendebalanser och annat. Jag blev också lugnad i visshet om att man faktiskt har goda relationer med arbetsmarknadens parter. Med dessa dispositiva regler kan man också göra förändringar, och det pågår ett förändringsarbete, bland annat mellan Svenskt Näringsliv och PTK i deras avtalsförhandling. Det har jag egentligen ingen synpunkt på alls. Parterna är de bäst skickade att komma överens om vad som ska gälla.
Grunden i lagstiftningen - vi talar om LAS - innehåller så mycket och så många delar. Jag tror att det är viktigt att veta att denna lagstiftning inte bara handlar om turordning och turordningsregler vid arbetskraftsbrist. Men jag vill ändå uppmärksamma kammaren på att det i grunden handlar om att de som har haft den längsta anställningstiden i lagstiftningens mening också har ett bättre skydd om man inte gör upp om något annat.
Långtidsarbetslösheten i Sverige bland ungdomar i åldern 15-24 år - för att ta det exemplet - ligger på 16 procent. Det är givetvis alldeles för mycket och i sig ett stort bekymmer. Men långtidsarbetslösheten bland äldre i åldern 55-74 år är så hög som 56 procent. Äldre personer har det mycket mer bekymmersamt när det gäller att komma tillbaka till arbetsmarknaden.
Det är också därför som lagstiftningen finns där om det inte är så att parterna gör undantag genom kollektivavtal. Jag är väldigt stolt över den svenska modellen, och jag är stolt över våra arbetsmarknadsparter som tar ett stort ansvar, något som gjort att vi har haft en god tillväxt och som gör att det också nu när en inbromsning sker i ekonomin finns goda förutsättningar att träffa ansvarsfulla avtal - krisuppgörelser och annat som gör att många jobb kan räddas kvar i Sverige. I grunden fungerar det alltså bra.
Det är utmärkt att lagen är dispositiv och att det går att göra undantag så att det blir både flexibilitet och trygghet för de anställda.
Hillevi Engström (M):
Nej, Patrik Björck kan känna sig helt lugn. Vi i regeringen - i alla fyra allianspartierna - är, skulle jag vilja säga, ett väldigt sammansvetsat gäng. Vi är överens om tagen i den aktuella frågan. I dag har 3 479 000 personer fast anställning, en tillsvidareanställning. Det är normen på svensk arbetsmarknad.
Antalet tidsbegränsat anställda är ungefär 670 000 personer. I AKU-statistiken kan vi inte se någon trend när det gäller att de tidsbegränsade anställningarna ökar. Men det är klart att det här är bekymmersamt nu när vi har en inbromsning i ekonomin. Jag skulle vilja säga att en av regeringens stora utmaningar är att se till att alla som kan arbeta också ska få chansen att göra det.
Jag tror att det också är väldigt viktigt att bejaka alla de ungdomar som vill komma in på arbetsmarknaden, som vill komma över den höga tröskel in som i dag finns. Det är otroligt viktigt att hitta andra vägar in. Till exempel utreder vi nu frågan om lärlingsprovanställningar. Ett förslag kommer hösten 2012.
Att vi gör skolan bättre så att ungdomar inte hoppar av, att vi har lärlingsutbildningar och att vi gör det billigare att anställa ungdomar är de viktiga utmaningarna och den stora frågan. När det gäller lagen om anställningsskydd kan Patrik Björck känna sig helt lugn. Det är en stabil lagstiftning. Det finns för- och nackdelar, men parterna har ett otroligt stort ansvar.
Det sker ett arbete ute i de fackliga organisationerna och i arbetsgivarorganisationerna med att anpassa lagen så att den passar just deras verksamheter. Hela arbetslivet i Sverige är så diversifierat. Vissa arbetsgivare tycker att det här är problematiskt. Andra tycker att det fungerar ganska bra, och vissa fack har vissa synpunkter. Det ska de ha och också fortsätta att ha. De ska teckna bra kollektivavtal som underlättar och som sänker trösklarna in samtidigt som det medför en trygghet för dem som redan finns på arbetsmarknaden och en flexibilitet för företagen.
Detta ser jag framför mig.
Hillevi Engström (M):
Jag får avslutningsvis tacka för interpellationen. Patrik Björck behöver inte vara orolig. Jag har fantastiskt bra förbindelser såväl med Folkpartiet och Centerpartiet som med Kristdemokraterna och Moderaterna i arbetsmarknadsutskottet. De gör ett mycket bra arbete. Som svar på frågan om jag avser att riva upp skyddet för de anställda är svaret nej. Det är viktigt med trygga anställningsförhållanden, och det är viktigt med dispositiva regler så att man kan ändra genom kollektivavtal. Men den allra största utmaningen handlar om att människor ska kunna komma in på arbetsmarknaden.
Där har vi ett stort arbete framför oss. Vi gör många viktiga insatser som vi kan återkomma till. Tack för debatten!
Hillevi Engström (M):
Johan Andersson har frågat mig om jag är beredd att fasa ut fas 3 till förmån för mer effektiva åtgärder. Som jag har sagt flera gånger tidigare här i kammaren utgår arbetslinjen från att alla som kan arbeta ska arbeta, efter egen arbetsförmåga. Regeringens mål är full sysselsättning. Vi eftersträvar en inkluderande arbetsmarknad där alla behövs. Regeringen lägger särskild kraft på att bekämpa långtidsarbetslösheten.
Intentionen med sysselsättningsfasen, fas 3, är att personer som har varit arbetslösa under lång tid ska få möjlighet att bygga upp nya referenser och nätverk och få en arbetsgemenskap hos en anordnare. Jag är övertygad om att jobbchanserna ökar för den enskilde om denne är aktiv på en arbetsplats samtidigt som jobbsökandet fortsätter. Fler personer lämnar nu jobb- och utvecklingsgarantin, och en ökande andel av dem går ut i arbete.
Av dem som lämnade insatsen under första halvåret 2011 var 44 procent i arbete med eller utan stöd eller i utbildning 90 dagar senare. Motsvarande andel första halvåret 2010 var 34 procent. Det är viktigt att poängtera att drygt sex av tio deltagare lämnar jobb- och utvecklingsgarantin innan sysselsättningsfasen, alltså fas 3, påbörjas.
Totalt 5 500 personer har lämnat sysselsättningsfasen för arbete eller studier under perioden mars 2009-augusti 2011, men jag är långt ifrån nöjd. Regeringen presenterar i budgetpropositionen för 2012 kraftfulla insatser för att stärka jobb- och utvecklingsgarantin och för att bryta långtidsarbetslösheten. Regeringen tillför också Arbetsförmedlingen resurser för att förhindra att fler personer blir långtidsarbetslösa.
Flera initiativ genomförs, och jag vill nämna några. Regeringen förstärker Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag med drygt 1,2 miljarder kronor under 2012 för att bland annat höja handläggartätheten. Detta möjliggör en höjd aktivitetsnivå inom hela jobb- och utvecklingsgarantin, ökar arbetsgivarkontakterna och ger bättre förutsättningar för ett mer aktivt stöd till de arbetssökande.
Arbetsmarknadsutbildning erbjuds också i den senare delen av jobb- och utvecklingsgarantin, alltså fas 3, under 2011 och 2012. Arbetsförmedlingen ser även över anordnarstödet, och kontrollfunktionerna stärks. Under 2012 och 2013 kommer dessutom deltagare i sysselsättningsfasen att ha möjlighet att få ett förstärkt särskilt anställningsstöd.
Stödet ska fungera som en brygga till arbete utan stöd, antingen direkt eller via nystartsjobb eller lönebidrag. Jag vill förhindra att fler blir långtidsarbetslösa. Därför förändras Arbetsförmedlingens arbetssätt för att på ett tidigt stadium identifiera och erbjuda tidiga insatser till de personer som löper störst risk för långtidsarbetslöshet. Jag kan sammanfattningsvis konstatera att det har funnits ett behov av både förbättringar och förändringar av jobb- och utvecklingsgarantin.
Regeringen går nu fram med flera initiativ för att utveckla insatserna för långtidsarbetslösa. Arbetslinjen gäller alla.
Hillevi Engström (M):
Tack för en intressant diskussion! Jag vill också säga något om att de personer som är långtidsarbetslösa inte är en homogen grupp, och därför är det viktigt att inte ge upp när det gäller en enda person. Men majoriteten är äldre, och vi vet av erfarenhet att äldre personer har svårare att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Även när man har en funktionsnedsättning har man det lite extra tufft.
Min förhoppning är att anordnare som är bra och som har en möjlighet ska kunna ta del av det här anställningsstödet och kunna ge en lönebidragsanställning med hjälp av den utökade ersättningen på 890 kronor per dag, alltså 85 procents kompensation.
Tanken med att byta anordnare är att man ska få en chans att bygga på med ännu mer erfarenheter som gör att man får större möjlighet att få ett jobb. Men det finns också öppningar för Arbetsförmedlingen att göra individuella bedömningar. Det kan vara så att man närmar sig pensionen, och då kan det vara mindre lämpligt att behöva byta från en trygg och bra anordnare som man trivs hos och där det fungerar väl.
Man måste ta väldigt stor hänsyn till det enskilda fallet. De flesta anordnare är förstås väldigt seriösa och bra arbetsgivare, både ideella och företag. De som inte är seriösa ska vi inte ha någonting med att göra, punkt slut. För den som är missnöjd vill jag återigen betona att man inte ska vara på en arbetsplats där man inte känner att det är meningsfullt, att man inte stärks som individ och blir mer attraktiv på arbetsmarknaden. Vi fortsätter att utveckla jobb- och utvecklingsgarantin.
Framför allt och avslutningsvis: Nästa år får Arbetsförmedlingen bättre möjligheter att hjälpa varje enskild person individuellt och möta dem ansikte mot ansikte. Det tror jag kommer att leda till att ännu fler kommer i arbete.
Hillevi Engström (M):
Josefin Brink har frågat mig dels om jag avser att agera för att den beslutade lagstiftningen om slutna kontanthanteringssystem snabbt ska komma på plats, dels om jag avser att agera för att begränsa ensamarbetet i butiker. Omfattningen av antalet butiksrån är allvarlig.
Med stöd av nuvarande regler i arbetsmiljölagen och Arbetsmiljöverkets föreskrifter har Arbetsmiljöverket i många fall ställt krav på att utrustning för sluten kontanthantering ska installeras i butiker inom detaljhandeln. Krav ställs utifrån en individuell bedömning. Arbetsmiljöverket har också i många fall ställt krav som inneburit förbud mot ensamarbete i butik, såvida inte vissa villkor iakttas, till exempel användande av nattlucka.
Riksdagen beslutade den 10 mars 2011 att tillkännage för regeringen att initiativ bör tas att tillsammans med arbetsmarknadens parter utforma ett förslag till lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln. Arbetsmarknadsdepartementet hade i mitten av november en diskussion med arbetsmarknadens parter om denna fråga. Därefter har LO respektive Svenskt Näringsliv, Svensk Handel, KFO, Företagarna och Butikerna skickat in var sin skrivelse i ämnet.
Av samrådet med parterna och av skrivelserna framgår tydligt att parterna har motsatta åsikter om behovet av lagstiftning. Det framgår också att LO anser att olika tekniska lösningar är aktuella för butiker av olika slag. Konkreta regler om arbetsmiljön meddelas sedan många år genom föreskrifter från Arbetsmiljöverket och inte genom att riksdagen stiftar lag.
Detta beror inte på att reglerna är mindre viktiga, utan på att det behövs ett system där man kan meddela och ändra regler snabbare och mer flexibelt än vad som är möjligt med lagstiftning. Ändringar kan till exempel behövas på grund av den tekniska utvecklingen. Sluten kontanthantering är ett exempel på ett område med snabb teknikutveckling.
Den ordningen har genom åren brukat försvaras från arbetstagarhåll medan det vid upprepade tillfällen ställts krav från arbetsgivarsidan om att arbetsmiljöregler i större utsträckning bör meddelas genom lag och inte genom föreskrifter. Enligt min mening skulle ett sådant system troligen innebära färre och mindre flexibla regler.
Enligt min mening är det som bäst gagnar arbetstagarna att Arbetsmiljöverket behåller sin nuvarande roll som innebär att efter samråd med parterna meddela de konkreta reglerna om arbetsmiljön. På alla områden där verket meddelar föreskrifter gäller att föreskriftsarbetet sker med hänsyn till teknikutveckling och riskutveckling. Min och Arbetsmarknadsdepartementets roll är att föra en fortlöpande dialog med Arbetsmiljöverket om verksamheten, däribland föreskriftsverksamheten.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar för interpellationen. Det är oerhört viktigt att vi håller oss till frågan om att bekämpa hot och våld i samhället. Jag delar Josefin Brinks uppfattning att detta är ett allvarligt samhällsproblem. Det är också därför alliansregeringen har satsat oerhört stora resurser på att få ett bättre rättsväsen, en skarpare lagstiftning och hårdare straff för våldsbrott.
Det är en oerhört prioriterad fråga. Visst kan sluten kontanthantering vara bra i vissa fall. Och visst kan det vara så att förbud mot nattarbete är bra i vissa fall. Man kan behöva ha en nattlucka, som man har på en del nattöppna ställen.
Men delar inte Socialdemokraterna åsikten - det har de i alla fall gjort tidigare - att det är Arbetsmiljöverket som är bäst på att bedöma riskerna och se till att detta fungerar på ett bra sätt i Sveriges avlånga land? Uppfattningen att det är riksdagen som ska stifta lag när det gäller vad som är bäst i det enskilda fallet innebär ett perspektivskifte som jag inte riktigt känner igen.
Vi vet att teknikutvecklingen ändras och att riskerna är olika stora. Vi vet också att det behövs en dialog mellan arbetsmarknadens parter och företrädarna för olika organisationer. Det är inte entydigt så som Josefin Brink vill göra gällande, att alla ser det här som den enda eller bästa lösningen på alla de problem som finns i samhället.
Jag tycker att det är en bra ordning att vi har självständiga myndigheter som har möjlighet till föreskriftsrätt och i vissa fall möjlighet att meddela förbud. Att ha ett till hundra procent kontantlöst samhälle för alla restauranger och butiker skulle också få konsekvenser för möjligheten att driva en liten butik på en liten ort. Det skulle innebära färre arbetstillfällen och försämrad service.
Också sådana saker måste branschen ta hänsyn till när man ska förebygga våld och brott. Inte minst är det även viktigt att man har ett rättsväsen som förebygger brott och kan stävja brott genom våra domstolar. Jag tycker att den ordning vi har i Sverige är någonting som är positivt. Vi har självständiga myndigheter som kan besluta om sluten kontanthantering, förbjuda nattarbete eller ensamarbete och meddela föreskrifter och regler kring detta.
Vi behöver jobba på bred front för att minska rånen. Jag delar interpellantens uppfattning att de är ett allvarligt problem. Jag har tyvärr också träffat personer som varit utsatta för rån och allvarliga brott och vet vilka konsekvenser det får. Vi prioriterar den här frågan betydligt högre än Vänsterpartiet har gjort när det gäller satsningar på rättsväsendet, vågar jag säga.