Krister Hammarbergh (M):
Det är väldigt viktigt att det finns tillgänglighet och rättssäkerhet i rättsväsendet. Därför är det ganska naturligt att man ser över sättet att arbeta på gång efter annan. Tingsrätterna har fått sin översyn. Det finns anledning att titta på länsrätterna. Man ska vara medveten om att länsrätterna har väldigt många och svåra ärenden.
Vi kan se att antalet våldsbrott ökar i Sverige. Vi kan också se att antalet anmälda våldtäkter ökar i Sverige. Bakom varje brott finns det ett brottsoffer. Samtidigt ser vi en utveckling i samhället som är positiv. Vår tolerans mot brott minskar kraftigt. Det ökar också anmälningsbenägenheten. Det är någonting positivt.
Det krävs alltså både tillgänglighet och rättssäkerhet. Låt mig säga som min kollega från Boden. Jag själv, och även interpellanten, är från Luleå. Jag själv som riksdagsledamot anser att länsrätten i Luleå håller hög kvalitet och är rätt placerad där den finns. Men naturligtvis måste processen arbetas vidare på.
Det brott som aldrig anmäls kommer heller aldrig att utredas, och ett brott som aldrig utreds innebär också att brottsoffret aldrig kommer att få upprättelse. Vi har en betydligt lägre tolerans mot brott och våldsbrott i samhället i dag, och det är någonting som är positivt. Det innebär att vi har en möjlighet att vända utvecklingen, stoppa utvecklingen och möta utvecklingen.
Men jag vill definitivt påminna Leif Pettersson och andra om att den här regeringen, den här majoriteten känner till hela landet. Det gäller inte minst med tanke på det Leif Pettersson nämnde om tingsrätterna. För den domstolsorganisationen tillsattes en utredning av den tidigare regeringen som hade ganska klara åsikter redan från början, innan utredningsuppdraget kom, om vad som skulle hända med tingsrätten.
Det är inte så väldigt många år sedan som kvinnomisshandel oftast bara passerades förbi av grannar, kolleger på arbetsplatsen och även polisen. Det avfärdades som ett familjegräl eller ett bråk inom familjen, någonting man inte skulle lägga sig i. Den attityden har inte helt försvunnit, men den är på god väg att försvinna. Det är någonting positivt.
Den här regeringen ändrade utredningens utgångspunkter och såg till att det fanns en tillgänglighet för norra Sverige. Det borde man komma ihåg och applådera, även från oppositionens sida. Jag tror att det är det Leif Pettersson egentligen gör gentemot ministern i sitt inlägg. Man ska alltså inte skjuta från höften. Det är riktigt och viktigt att man avvaktar remissvaren.
Det är inte så många år sedan man avfärdade ett våldsamt slagsmål som slutade i misshandel utanför dansbanan som ett gräl mellan grabbar, någonting som egentligen bara rörde dem själva. Vi har en annan attityd att se på våld. Vi är tack och lov på väg bort från den bilden. Herr talman!
Jag tror att de säkerligen kommer att innehålla en mängd olika synpunkter som vi alla måste bearbeta, inte minst vad gäller den organisatoriska indelningen av landet. Sedan kommer vi säkert som företrädare för olika delar av landet att ha olika uppfattningar. Men det som är viktigt är det som Lena Olsson nu tar upp och som man som länspolitiker i de olika länen nu måste fundera lite närmare på, speciellt om man är norrbottning. Det gäller regionfrågan.
Det är inte heller så länge sedan som vi över huvud taget inte ens talade om brottsoffer i det här landet, och det gäller framför allt det som i dag är oppositionen och som då var det stora ledande partiet med drabanter. I den mån det pratades om detta pratades det om dem som hade begått brottet och hur man kunde hjälpa dem. Det är förvisso viktigt. Ska vi få stopp på brotten måste vi ta tag i båda ändar, både dem som utövar våldet och brottsoffren. Herr talman!
Nu blir det en översyn och en utredning. Allmänt och rent vanemässigt föreslår utredaren vad gäller norra Sverige att länsrätten ska placeras i Umeå, för där placerar staten all annan verksamhet, utan att göra någon annan reflexion, detta mitt i en brinnande regiondebatt. För mig som norrbottning är det oerhört svårt att förstå.
Jag vill påstå att vi i de fyra allianspartierna har lyckats i vårt opinionsarbete. Vi har fått in brottsoffren i diskussionen så till den grad att till och med Vänsterpartiet pratar om dem. Det är positivt. Det är inte länge sedan som brottsoffren över huvud taget inte fanns med i debatten. Vänsterpartisten säger i sitt inledningsanförande att det inte räcker med ensidigt hårdare tag. Nej, självklart inte.
Både riksdagsledamöter och lokala företrädare kan automatiskt springa på frågan om en regionindelning när man redan nu ser de faktiska konsekvenserna av det. Jag känner mig orolig för den delen, eftersom jag ser att statliga uppdrag alltid markerar åt ett och samma håll: placering i samma stad. Det anser jag vara fel.
Men i en debatt som handlar om brottsoffer kan det många gånger kännas fel för dem som är drabbade att det blir mer sympati för dem som har begått brottet än för dem som inte har gjort det. Hur ska vi komma åt brottsligheten? Det är tiotusenkronorsfrågan och en stor utmaning för oss alla. Det handlar om en handlingsplan.
Vi i allianspartierna är övertygade om att vi behöver göra mycket i samhället för att förhindra människor att begå brott och hamna på brottets bana. Det gäller att ta hand om unga brottslingar långt tidigare än vad vi gör i dag. Nu håller förslag på att arbetas fram, och de kommer att läggas fram vartefter.
Vi är också övertygade om att det krävs att samhället i övrigt fungerar, att utanförskapet bryts, att vi inte har segregerade bostadsområden och att vi bedriver en klok politik och en jobbpolitik som innebär att människor har rötter i samhället och känner sig trygga. Det är en svår politik, och det gäller särskilt när samhällets resurser ansträngs i den kris vi nu har. Men vi måste dithän. Det är viktigt.
Samtidigt, när man kastar diskussionen mellan opposition och allians, kan man inte låta bli att konstatera att de två kanske mest våldsdrabbade kommunerna, Malmö och Göteborg, sedan länge är socialdemokratiskt styrda. Hur kan det komma sig att försörjningsstödet per capita är så mycket högre i just de två kommunerna än bland annat här? Det beror förmodligen också en hel del på politiken. Det måste vägas in i sammanhanget.
Bakom brottsstatistiken döljer sig en större benägenhet att anmäla och framför allt ett väldigt stort lidande hos dem som drabbas. Vi har gått till val på att försöka bryta den utvecklingen. Vi har gjort en hel del, trots vad som har sagts i talarstolen. Det visar sig också i en hel del väldigt tydliga siffror.
I maj 2007 inrättades en brottsofferportal. Genom den ska man lättare kunna få information. Det är en viktig åtgärd. I dag har vi lagt ytterligare 150 miljoner kronor till uppdraget att jobba mot den grova organiserade brottsligheten som drabbar väldigt många människor. Hotet mot förtroendevalda har nämnts.
Stalkningsutredningen om förföljelse presenterades alldeles nyligen. I juli föregående år fick Säkerhetspolisen ett särskilt uppdrag att följa och kartlägga detta i sitt arbete mot den grova organiserade brottsligheten. Den 15 maj kommer Brå att redovisa ett uppdrag som man har fått av regeringen som gäller just förföljelse av förtroendevalda. Jag tror inte att det finns en skild uppfattning mellan majoritet och opposition i det fallet.
Hot mot förtroendevalda ska inte behöva förekomma. Det är en typ av våld som hotar vårt statsskick. Det gäller att börja se de unga brottsoffren. Det är också förslag som kommer. Det handlar om att hantera gärningsmännen så att brottsoffren också får en upprättelse, att se brottet och få det bekräftat.
De förslagen kommer snart att läggas fram. HBT-jouren i Stockholm nämndes. Det är lite svårt för oss i riksdagen att kommentera en kommunal verksamhet, men vi kan åtminstone vara överens om att regeringen har satsat väldigt mycket pengar på jourverksamheten, inte minst kvinnojourerna, under de senaste åren.
Vi har lagt betydligt mer resurser på dem som har drabbats av det våldet. Elisebeht Markström gjorde en dragning. Hon ska få låna mina glasögon om hon behöver dem. Hon hävdade att vi har bytt uppfattning när det gäller brottsskadeersättning. Jag tror att hon har läst utskottets slutsats väldigt extensivt.
Vi avvaktar de förslag och de utredningar som kommer. Innan dess vill utskottet inte göra något ställningstagande. Det tror jag att hon kommer att uppfatta om hon läser det igen. Något som är mer viktigt för brottsoffren är att se att det blir ett generellt sett bättre resultat. Vi satsar förvisso mer på poliser och ger mer pengar och resurser för att bekämpa brottsligheten.
Regeringen satsar också på en större effektivitet i rättsväsendet. Det börjar nu ge resultat. Det kan man se på de undersökningar som finns. Det är naturligtvis viktigt att domstolarna avgör målen i tid. Nu förbättras målbalanserna kraftigt. Under 2008 avgjordes 21 500 fler mål än året innan. Balanserna i domstolarna är nu på de lägsta nivåerna under 2000-talet.
Det är ett sätt att satsa på effektivitet. Även om det är fler anmälda brott har antalet personuppklarade brott ökat kraftigt. Det har mer än fördubblats jämfört med föregående år. Där ska polismyndighet, åklagarmyndighet och domstolsväsen ha en eloge. De har kraftigt ökat sin effektivitet, och det är viktigt för brottsoffren.
Än mer viktigt är att medborgarna börjar uppfatta detta och ser att vi ser brottsoffren. Därför ökar nu förtroendet för rättsväsendet. Det kan Brå konstatera i den senaste rapporten som har lagts fram. Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.