Kerstin Lundgren (C):
Detta är den nyvalda kommissionens första arbetsprogram efter valet till Europaparlamentet förra våren. Vi har väntat på att få se vilken väg kommissionen ska välja att ta.
Vi var många som kände att 2020 och arbetsprogrammet för 2020 skulle komma att präglas av brexit. Vi har blivit vana vid det. Det blev så när Storbritannien bestämde sig för att lämna unionen den 31 januari.
Denna ingång på året gjorde att vi tänkte att det i fortsättningen kommer att bli mycket fokus på hur vi ska formera vårt samarbete som 27 medlemsstater och hitta kontaktytor med Storbritannien.
Låt mig från vår sida säga att det är ett oerhört viktigt uppdrag att försöka hitta en bra lösning på Storbritanniens lämnande av EU.
Resultatet beror mycket på hur vi kommer framåt när det gäller områden som är prioriterade för oss, såsom frihandel, öppenhet och en god ekonomisk utveckling på vår kontinent men också globalt. Det är viktigt att vi inte glömmer bort detta uppdrag där vi befinner oss nu.
Vem kunde veta när vi drog igång processen med kommissionens arbetsprogram att vi nu skulle stå i en miljö där fokus helt ligger på coronaviruset och dess hantering?
Låt mig säga, herr ålderspresident, att det även i denna situation finns skäl att understryka värdet av att vi har en struktur på plats för samarbete på vår kontinent. Kanalerna är öppna, och vi har rådsmöten, om än i nya former. Det är ett sätt att lösa saker utifrån de överenskommelser som vi har.
Nu är det många som diskuterar och säger: Titta, nu införs gränser på nytt! Det är två mils gränser för våra transporter med gods att ta sig förbi med de nya gränskontrollerna.
Eller så blir de stående i ett dygn, och vi får inte fram de varor som vi har beställt för att klara sjukvårdens behov när det gäller hanteringen av coronaviruset. Men vi har ändå i detta läge en struktur på plats för att kunna ta diskussionerna och lösa frågorna.
Jag tycker att vi har skäl att påminna oss om detta när vi nu ser effekterna, både när det gäller vad stängda gränser kan innebära för vår handel och vår öppenhet och när det gäller hur vi kan hitta vägar för att nå lösningar. Det finns all anledning att i en diskussion om arbetsprogrammet för 2020 också markera detta.
Vi kommer att möta fler utmaningar, men vi har i alla fall en struktur för diskussioner och lösningar på denna kontinent. Vi vet att det kommer en tid efter coronakrisen. Vem vet - det kan hända något nytt. Vi har i alla fall en effektiv kristräning nu, kan man lugnt säga.
De utmaningar vi nu har kommer naturligtvis att påverka arbetet även i kommissionen under det kommande året. Det slutar ju inte med själva hanteringen av viruset, utan vi har också de ekonomiska konsekvenserna. Men även här har vi förmågan att gemensamt få starkare muskler genom samverkan snarare än genom att agera helt på egen hand.
Jag hoppas att det kommer att vara ett starkt fokus på detta i arbetet på vår kontinent och inom EU också framöver. Nu gäller det som sagt det arbetsprogram som kommissionen antog den 29 januari, precis på gränsen till brexit. Vi har studerat det och sänt det till andra utskott.
Sju av utskotten har yttrat sig till utrikesutskottet, och det är naturligtvis välkommet. Jag noterar att vi i stora drag har en samsyn i utrikesutskottet, och detta bygger på det som vi har ställt oss bakom tidigare när det gäller Europeiska rådets strategiska prioriteringar för de kommande fem åren.
Kommissionen ger ett antal intressanta punkter: den europeiska gröna given, ett Europa rustat för den digitala tidsåldern, en ekonomi för människor, ett starkare Europa i världen och främjande av den europeiska livsstilen.
Denna livsstil har varit rätt omdiskuterad, men den handlar i grunden om rättsstatlighet, demokrati, öppenhet, tolerans och jämlikhet - det som vi tror alltid ska finnas där men som vi vet är hotat.
Utifrån detta är det också en ny satsning på demokratin i Europa, som faktiskt är utmanad, inte minst av Ryssland och Kina. Jag tycker att det är centralt att vi har en gemensam syn här i riksdagen. Det har vi nästan, men inte helt, för det finns partier som avviker och som vill göra utrikespolitiken nationell igen.
Men ta diskussionen med Kina! Skulle vi vara starkare ensamma, eller är vi starkare tillsammans? Från Centerpartiets utgångspunkt är svaret enkelt: Vi är starkare om vi kan forma en gemensam hållning. Vi vill att beslutsfattandet ska effektiviseras också på utrikespolitikens område, och vi hoppas att utfallet blir detta. Vi vill också se förmågan att ha MR-verktyg.
Vi pratar om en Magnitskijlagstiftning och vill gärna se detta på europeisk nivå. Herr ålderspresident! En hel del andra saker har kommit upp. När det gäller konferensen kan jag konstatera: Låt oss se - den kommer säkert att behövas. Vi behöver en nystart, en omstart. Jag hoppas att man tar till sig de signaler som kommer från olika nationella parlament om den viktiga förankringen och diskussionen om detta. Jag utgår från att man får tänka till där.
Till sist har jag några kommentarer om utskott. Arbetsmarknadsutskottet har till exempel enigt lyft upp frågan att man inte ska gå vidare med förslaget om minimilöner. Jag vill också understryka vad miljö- och jordbruksutskottet har sagt och som vi även lyfter fram i utrikesutskottets utlåtande: att nya initiativ och regelverk inte får medföra negativa konsekvenser för länder som har gått före i reformarbetet.
Med detta, herr ålderspresident, yrkar jag bifall till utskottets förslag.