Ludvig Aspling (SD):
Jag tänkte börja med att lite kortfattat förklara för Anders Ygeman vad det är som statsråd bör och inte bör kommentera. Jag är helt enig i att statsråden inte bör kommentera enskilda fall. Men det som jag lyfter fram här i debatten är påföljdspraxis, alltså vilket straff som i typfallet utdöms för en viss gärning. Det är statsrådet inte förhindrad att kommentera. Men jag skulle gärna vilja höra vad han har att säga om detta.
En annan sak som jag tycker är lite intressant i hela den här soppan är hur regeringen ser på detta ur en straff- och preventionsteoretisk synvinkel. När man bestämmer straffskalor i Sverige utgår man ofta från det som kallas för proportionalitet och relativ proportionalitet. Lite förenklat betyder det att ett straff ska stå i proportion till en gärnings allvarlighet och att gärningar som är ungefär lika allvarliga ska straffas ungefär lika hårt.
Man kan utgå från att skälen till att det är olagligt att anställa illegal arbetskraft är att det underminerar arbetsmarknaden - det är alltså illojal konkurrens - och att det möjliggör illegal vistelse här. Det är ofta en utnyttjandesituation, och det undanhåller samhället skatt och sociala avgifter. Men enligt dagens regler räcker alltså inte ens 21 illegala anställda för att man ska dömas till en frihetsberövande påföljd.
Ponera i stället att en arbetsgivare bara hade hjälpt arbetstagaren att undanhålla skatt och själv undanhållit sociala avgifter som motsvarar det belopp som undanhålls när man anställer 21 illegala personer på en byggarbetsplats.
Om dessa 21 byggjobbare hade en ganska låg lön, säg 20 000 kronor per månad, vilket motsvarar 9 600 kronor i skatt och sociala avgifter, innebär det att man undanhåller ungefär 2 1⁄2 miljon kronor i skatt och sociala avgifter. En vanlig svensk företagare som undanhåller 2 1⁄2 miljon kronor i skatt döms för grovt skattebrott. Det är helt uppenbart.
Jag tror att praxis ligger någonstans runt tio prisbasbelopp för grovt skattebrott. En person som gör det får utan tvekan skaka galler. Det är sex månaders till sex års fängelse för grovt skattebrott. Undanhåller man däremot denna summa genom att anställa illegal arbetskraft blir påföljden i stället böter. Detta är väldigt märkligt.
Ser man till hur allvarlig brottsligheten är är det ena dessutom betydligt allvarligare än det andra. En person som anställer illegal arbetskraft är dessutom en person som så att säga ofta utnyttjar personer i en utsatt ställning, underlättar för skuggsamhället och underminerar dessutom arbetsmarknadens funktion på ett annat sätt. Detta är därför en betydligt allvarligare gärning. Men trots detta bestraffas den mycket mildare.
Detta tycker jag faktiskt är något mystiskt. Jag har försökt att söka lite grann i propositioner och så vidare för att se om det finns ett svar på varför man ser så otroligt milt på detta brott, att anställa illegal arbetskraft i Sverige. Men jag har inte hittat något vettigt svar. Jag misstänker att statsrådet i alla fall någon gång bör ha funderat kring detta. Borde man alltså egentligen inte skärpa straffen för detta brott?
Det skulle vara ett väldigt effektivt sätt att komma åt de personer som möjliggör att skuggsamhället bibehålls och att det växer. Sedan tycker jag inte att statsrådet ska skylla de problem som Sverige har på Europeiska unionen. Vi kan alla ha åsikter om att den yttre gränsen borde kontrolleras bättre. Det kan jag absolut hålla med om; jag avviker inte där. Men det är en konstant. Det är vad det är.
Frågan är vad regeringen gör här och nu, alltså vilket ansvar som regeringen har för att använda de åtgärder som man kan vidta här och nu.