Johan Hultberg (M):
När vi debatterar narkotikafrågor är fokuset ofta på tidig upptäckt, hur ungdomars drogvanor ser ut och det förebyggande arbetet. Det är jättebra. Det är naturligtvis där arbetet måste börja för att säkerställa att så få som möjligt halkar in på beroendets bana och fastnar i ett missbruk som riskerar att fördjupas och resultera i väldigt långtgående och allvarliga konsekvenser.
Vi måste dock också rikta ett ökat fokus på att säkerställa att de personer som redan har en allvarlig och svår beroendesjukdom verkligen får bra vård och behandling. Det får de inte i tillräckligt stor utsträckning i Sverige i dag, fru talman. Vi har alldeles för många personer som är i behov av till exempel en LARO-behandling och som väntar och väntar men inte får den vård de behöver.
Lider man av en allvarlig beroendesjukdom är det oerhört viktigt att sjukvården tar emot den utsträckta handen när man är motiverad. Beskedet att det är en väntetid på i bästa fall ett par månader, på vissa håll i Sverige rent av flera år, är inte det besked som den personen ska få, utan det är oerhört viktigt att sjukvården snabbt säkerställer att personen kommer i vård och behandling. Det finns goda exempel och erfarenheter i Sverige.
Till exempel har Region Skåne tagit ett relativt djärvt grepp jämfört med övriga Sverige och infört vårdval för LARO, vilket dramatiskt har förbättrat tillgängligheten till LARO-behandling i Skåne. Detta verkar ge goda effekter och är någonting som vi naturligtvis måste följa oerhört noggrant och lära av. Jag tror också att vi har mycket att lära av Norge.
Jag bor själv i norra Bohuslän i en kommun med gräns mot just Norge och följer med stort intresse den politikutveckling som sker på den sidan gränsen. Där jobbar man väldigt hårt med att försöka pressa tillbaka den höga narkotikarelaterade dödlighet som de har där. Sverige och Norge har historiskt varit ganska lika varandra på det här området, men Norge har delvis lagt om sin politik.
Man har varit snabbare med att bygga ut skadereducerande åtgärder och tydligare med att säkerställa tillgång till naloxon, LARO och andra harm reduction-åtgärder. Någonting man bland annat har gjort i Norge är att införa en särskild nationell överdosstrategi. Jag tror att det är den typen av åtgärder som socialministern behöver överväga.
Jag är naturligtvis fullt medveten om att hälso- och sjukvården är regionernas ansvar, men när vi ser så enormt stora regionala skillnader över landet, både i dödlighet men också i tillgång till naloxon, LARO och andra behandlingar och vårdinsatser, måste vi som nationella politiker ta ett större nationellt ansvar, tycker jag. Det mest elementära, tycker jag, är att säkerställa att vi i alla fall har koll på läget. Det har vi inte.
Vi vet inte hur många patienter som behöver LARO-behandling. Men när Sverige har uppskattningsvis 4 000 patienter i LARO och Norge har 8 000 - med 5 miljoner färre invånare - säger det mig att Sverige sannolikt har ett väldigt stort antal patienter som är i behov av vård och behandling men inte får det. Detta kostar människoliv.
Det är därför jag tycker att det är så viktigt att socialministern säkerställer att vi får aktuell och bra statistik om hur många personer som har ett problematiskt narkotikabruk, hur många som injicerar och hur många som är i behov av LARO. Detta har EU:s narkotikabyrå som rekommenderade indikatorer, och man följer upp dem årligen.
Då är det rimligt om Sverige, som på andra områden är bäst i klassen på statistik, säkerställer att vi har de här uppgifterna i Sverige.