Raimo Pärssinen (S):
Jag börjar med att yrka bifall till reservation 1 om företagande och investeringar samt reservation 3 om skattevillkor för boenden.
Betänkandet som vi ska avhandla här i kväll gäller beskattning av företag, kapital och fastigheter, men när man läser betänkandet kan man göra en reflexion, att borgerliga riksdagsledamöter är väldigt ivriga förslagsställare när det gäller skattesänkningar och åter skattesänkningar.
Det kanske inte är så konstigt eftersom det verkar vara drivkraften och själva essensen i en moderatstyrd politik. En annan fundering som kan vara relevant i sammanhanget är att det inte verkar spela någon roll vilket ekonomiskt läge vårt land befinner sig i. Om man har bekymmer och problem vill man lösa dem med sänkta skatter.
I dagens läge i Sverige med en arbetslöshet som rusar upp mot 10 procent och med en av de högsta ungdomsarbetslöshetssiffrorna, hela 25 procent, lånar regeringen till skattesänkningarna. Herr talman!
Kontrollfrågan som vi socialdemokrater gärna vill ställa till regeringstrupperna här i riksdagen är om ni inte inser och ser att det finns ett klart och tydligt samband mellan skattenivåer och ambitionsnivåer för välfärdens omfattning och åtaganden.
Nog måste väl även ni inse att kraftigt sänkta skatter får konsekvenser för möjligheterna att bedriva en bättre skola för barnen eller varför inte för att stärka konkurrensen hos vårt näringsliv, utveckla sjukvården och så vidare. Vi fick en ganska klar bild av det här - Annicka Engblom och jag med flera - när vi var i Chile. Där träffade vi arbetsgivarorganisationen som bland annat representerade koppargruvorna. Det är framför allt två saker som jag kommer ihåg därifrån.
Det ena är att denne arbetsgivarrepresentant klagade över skatterna och skattenivån i Chile, att det var omöjligt att förändra dem. Det andra var att han klagade på att det var en urusel utbildningsnivå i Chile. Chile hade en skattekvot motsvarande 24 procent. Lägre skatter betyder att vi naggar på möjligheterna till bättre välfärd.
Skattedebatten blir också ofullständig eller otillräcklig när man bara ser till effekterna av enskilda skatteförändringar. Därför måste man se till de samlade effekterna av alla skatter och det som är skattefinansierade utgifter. Tyvärr gör ni inte det i majoriteten. Ni ger er på varje skatteslag med stor iver utan att se till helheten eller konsekvenserna.
Det är i regel lätt att se fördelar med sänkningar av en enskild skatt, men det är inte lika självklart att man hittar vinster om man lägger ihop vad som kan krävas av förändringar i de skattefinansierade åtagandena.
Vi i oppositionen har många gånger fått höra regeringen försöka briljera med att de stora genomförda skattesänkningarna kunnat göras utan konsekvenser för finansieringen av den gemensamma välfärden. De stora skattesänkningarna har dock riktats till den rikare hälften av Sveriges befolkning på den andra hälftens bekostnad.
När nu lågkonjunkturen ramlar ned över landet och jobbkrisen står för dörren räcker inte våra skatteintäkter för att upprätthålla nivån på välfärdstjänsterna. Det inser ni också. Staten lånar till skattesänkningar. Kommunernas ekonomi rasar. Det senaste jag hörde var att 350 miljoner ska tas bort i Gävle kommun.
Ni förstärker jobbkrisen genom att tvinga kommunerna till uppsägningar av vårdbiträden, lärare, sjuksystrar och civilanställda inom polisen, för att några exempel. Självklart är det så att skattesänkningar på motsvarande 85 miljarder kronor får stora negativa konsekvenser. Vi vet alla att efter en högkonjunktur kommer en lågkonjunktur.
Tyvärr har den moderatledda regeringen slarvat bort stora delar av våra möjligheter att upprätthålla välfärden på en tillräcklig nivå. Det ser vi tydligt i dag. Många kommuner och landsting har redan i dag svårt att finansiera de sociala åtagandena. Den demografiska utvecklingen ökar bara kraven. Det är fullständigt klart att det finns vissa kommuner som inte kommer att klara detta med egna resurser.
Därför måste regeringen stå för en utjämning via statsbudgeten. Nu får ni verkligen tillfälle att visa det ni påstod i valrörelsen, nämligen att det går att sänka skatterna kraftigt utan att behöva skära i välfärden. Herr talman!
Den socialdemokratiska skattepolitiken bygger på tanken att skatterna i första hand ska finansiera vår gemensamma välfärd, som sjukvård, utbildning, barn- och äldreomsorg och infrastruktur. Välfärden kan aldrig bli större än vad vi är beredda att betala för den gemensamt. En skattefinansierad välfärd innebär också att man borgar för rättvisa och trygghet i livets olika skeden. Det kräver långsiktighet och pålitlig finansiering.
De skatteförändringar vi gör måste vara hållbara, effektiva och sammanhållna. Samtidigt måste de leda in oss i ett hållbart miljötänkande. Skatterna ska främja entreprenörskap, tillväxt och jobb. De ska vara enkla och tydligt utformade.
När Sverige med sin öppna ekonomi drabbas hårt av snabba förändringar måste vi ha en pragmatisk inställning till detta och en öppen syn för enskilda skatter - men alltid utan att riskera välfärdens finansiering. För oss socialdemokrater är ett likformigt skattesystem viktigt. Det ska inte spela någon roll var inkomsten kommer från, om det är från näringsverksamhet, lön, sjukpenning eller a-kassa.
Det ni har gjort innebär bara att de som är arbetslösa, sjuka eller pensionärer får betala en proportionellt större andel till vår gemensamma välfärd än vad höginkomsttagare får göra. Neutralitet i beskattningen måste upprätthållas mellan olika företagsformer och anställningsformer. Skatterna ska i så liten utsträckning som möjligt innebära att en viss produktion, företagsform eller anställningsform blir mer lönsam än någon annan. Det har vi skrivit i ett särskilt yttrande.
Vi föreslår att vi ska göra en skatteöversyn, bland annat utifrån de riktlinjer som jag har talat om här i talarstolen och som finns redovisade i vår reservation. Herr talman! Analogt med resonemanget om neutralitet i beskattningen mellan olika företagsformer borde det också gälla de olika boendeformerna. Hyresrätterna är enligt vår uppfattning missgynnade i jämförelse med andra boendeformer.
Förutom rättviseaspekterna är det viktigt med en väl fungerande hyresmarknad med bra bostäder över hela landet. Det underlättar rörligheten på arbetsmarknaden. Ett stort antal hyresrätter behöver byggas i Sverige. Samtidigt blir hyrorna i nyproducerade lägenheter mycket höga. Just det läget kräver bostadspolitiska överväganden. Vi föreslår därför att man skyndsamt tillsätter en utredning om neutralitet vid beskattning av olika boendeformer.
I förra årets behandling av motsvarande motioner pekade Annicka Engblom på att det var den förra regeringen som hade dragit frågan om införande av tonnageskatt i långbänk. Jag kan bara konstatera att riksdagen via ett tillkännagivande har sagt till den moderatledda regeringen att den bör lägga fram ett förslag om tonnageskatt. Utskottet har yttrat sig vid ett flertal tillfällen.
Nu tar majoriteten återigen tag i saken genom att kraftfullt anse att regeringens beredning ska ske skyndsamt. Samtidigt kan vi läsa i betänkandet att finansministern å sin sida har flaggat för att det inte blir något förslag i år. Med de orden yrkar jag återigen bifall till reservationerna 1 och 3.