KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
När det gäller ordning och reda i de offentliga finanserna kan vem som helst gå in och titta i regeringens budget på de prognoser som gäller. Vi vände underskott som var väldigt kraftiga under den förra regeringen till överskott redan första året. År 2016 hade vi 40 miljarder i överskott. Uppenbarligen har vi alltså tagit ansvar för Sveriges ekonomi. De svenska finanserna går väldigt bra. Sverige sticker ut när det gäller tillväxt, arbetsmarknadsutveckling, sysselsättning och många andra områden.
Det ska vi vara glada och stolta över, men självklart kommer vi också att vidta åtgärder för en ordnad migrationspolitik och en ordnad utbildningspolitik.
Per Bolund (MP):
Det låter som att den här frågeställningen bygger lite grann på en missuppfattning - att vi skulle använda oss av pekpinnar och bestämma vad människor ska konsumera. Självklart är det väldigt långt ifrån sanningen. Det är inte alls det som den här frågeställningen handlar om. Tvärtom handlar den om att vi ska möjliggöra för svenska folket, som har visat ett väldigt stort engagemang när det gäller hållbar konsumtion, att helt enkelt få det lättare att göra rätt. Försäljningen av ekologiska produkter ökar kraftigt i Sverige, liksom försäljningen av Fairtrade-produkter.
Svenska konsumenter svarar i enkäter att de vill göra större skillnad för miljön när de agerar som konsumenter. Men man säger också att man upptäcker att det är svårt. Man vill ha bättre verktyg och bättre möjligheter att agera som konsument. Det är precis det som det handlar om - att helt enkelt hitta verktyg för att göra det lätt för oss konsumenter att agera på ett sätt som gör att vi kan ta det miljöansvar som vi uppenbarligen vill ta, att döma av vad vi svarar när vi blir tillfrågade.
Vi upplever att det här är någonting som Konsumentverket behöver resurser för och där det finns en väldigt stark efterfrågan från konsumenterna på svar från till exempel Konsumentverket. Detta är någonting som jag upplever att de flesta konsumenter uppskattar.
Per Bolund (MP):
Det är också värt att gå tillbaka och titta på utvecklingen över världen. Det visar sig att det inte alls är Sverige som ligger först i detta. Det är många länder som har använt den här typen av beteendevetenskapliga metoder tidigare. USA är ett sådant exempel. Storbritannien satte under en konservativ regering igång en arbetsgrupp för att jobba med nudging. Det är ett effektivt sätt att använda resurser på ett smart sätt som ger god utveckling för varje skattekrona.
Det är ett sätt att effektivisera användningen av våra gemensamma medel och se till att vi uppnår mål på bästa möjliga sätt och behåller valfriheten för konsumenten.
Per Bolund (MP):
Tack, Börje Vestlund, för en väldigt viktig fråga! En av de viktigaste lärdomarna från den förra finanskrisen är just att inget lands finansiella system står isolerat, utan vi påverkas i allra högsta grad av vad som händer i vår omvärld. Vid det tillfället var det framför allt de amerikanska finansiella instituten som hamnade i problem, vilket sedan fick svallvågor att välla över hela det finansiella systemet i världen. Det påverkade Europa i väldigt hög grad och Sverige i något mindre grad eftersom vi just hade byggt upp skyddsvallar. Det fortsätter vi nu att göra.
Vi bygger upp skydd som gör att vi har starka möjligheter att kunna stå emot när det uppstår problem. Vi vet också att det har pågått arbete inom EU. Man har byggt upp en ny resolutionsmekanism. Det byggs nu upp resolutionsreserver i eurozonen men också i andra medlemsländer. Det är ett viktigt arbete för att bevara den finansiella stabiliteten i EU. Vi anser dock att man kan göra mera och skulle uppmuntra andra EU-länder att kanske ta i lite mer när det gäller att bygga upp reserver för att kunna hantera risker i de finansiella systemen.
Sverige sticker ut här och har tagit höjd för att ha större säkerhet i vårt finansiella system än många andra länder.
Per Bolund (MP):
Självklart står vi bättre rustade nu än vad vi gjorde när den finansiella krisen träffade Europa. Man har nu kommit överens inom EU att man ska bygga upp ett skydd på 1 procent av garanterade insättningar inom resolutionsmekanismen, vilket ger ett bättre skydd. Däremot vet vi att konsekvenserna av den förra finanskrisen var rejält mycket större än så. Det kommer inte att räcka. Vi måste också vidta andra åtgärder för att säkerställa att bankerna står väl rustade och har de mekanismer de behöver för att kunna bibehålla stabiliteten.
Per Bolund (MP):
Tack, Ingela Nylund Watz, för en mycket viktig fråga! Det är angeläget att vi nu fattar beslut för att stärka tryggheten och stabiliteten i premiepensionssystemet. De brister som har konstaterats är oacceptabla. Vi behöver se över detta så att alla vi som pensionssparar kan känna oss trygga med att våra pengar förvaltas på ett korrekt sätt och för vår egen ekonomiska vinnings skull. Vi behöver ställa hårda kvalitetskrav.
Alla som kommer in på premiepensionstorget ska bedriva en seriös verksamhet. Det gäller även på miljöområdet. För partierna i Pensionsgruppen finns en gemensam bred inriktning på att höja kvalitetskraven och att höja kraven på hållbarhetsarbetet. Det stärker möjligheten att få en bra avkastning för pensionsspararna. De som har ett bra strukturerat hållbarhetsarbete genererar bättre avkastning och kan hålla lägre avgifter.
Vi tror att detta gagnar pensionsspararna långsiktigt.
Per Bolund (MP):
Det är angeläget att vi snabbt kommer med konkreta åtgärder. Jag är väldigt glad över att vi har en bred samsyn i Pensionsgruppen och att det finns ett starkt engagemang från alla de sex partier som ingår där för att vi nu måste återupprätta förtroendet för premiepensionssystemet. Vi måste se till så att lycksökare inte får en plats och en möjlighet att agera. Pensionsförvaltare som inte har en seriös verksamhet och som inte arbetar för pensionsspararnas bästa ska inte kunna komma in.
Där ingår även att ha höga ambitioner när det gäller hållbarhet.
Per Bolund (MP):
Tack, Börje Vestlund, för en väldigt viktig fråga! Den svenska regeringen beklagar ju det beslut som det brittiska folket har fattat. Vi hade gärna sett att Storbritannien hade varit kvar i EU. Då hade vi kunnat fortsätta att få beslut i rätt riktning. Vi har ofta haft en gemensam syn. Nu när britterna har fattat sitt beslut är det klart att vi är tydliga med att peka på att Sverige och Stockholm är en väldigt lämplig marknad för att bedriva verksamhet, inte minst när det gäller finansiella tjänster. Den svenska finansmarknaden går väldigt väl.
Svenska banker visar på en hög avkastning, och den svenska regleringen har också visat sig vara effektiv. Det är klart att vi upplyser internationella aktörer om detta. När jag är ute och reser märker jag ett stort intresse för Sverige som bas för att bedriva marknad och aktiviteter, till exempel inom Europeiska unionen. Sverige kommer att fortsätta vara en del av den inre marknaden och därmed ha tillgång till en väldigt stor befolkning och ett stort kundunderlag.
Jag märker att inte minst vår innovationstakt och innovationsgrad är väldigt attraktiv för många finansiella aktörer som vill ligga i framkant när det gäller till exempel digitalisering. Jag tror att vi kommer att få se många som söker sig till Sverige.
Per Bolund (MP):
Tack, Hillevi Larsson, för en väldigt viktig fråga och för att du ställer frågan till mig med kort varsel! Jag hoppade ju in ganska sent till den här frågestunden. Det är ett otroligt viktigt område, och vi vet att överskuldsättning är en utmaning för de individer som drabbas. Vi vet att det skadar individerna själva, deras hushåll och kretsen runt omkring. Det skadar också hela vårt samhälle, inte minst ekonomiskt.
Här finns alltså starka skäl att gå in och försöka göra förbättringar och se till att vi minskar problemet med överskuldsättning. Regeringen har lagt fram en strategi för att minska överskuldsättningen med såväl förebyggande och stödjande som rehabiliterande åtgärder. Just när det gäller det rehabiliterande är skuldsanering en sådan viktig åtgärd.
Den nya lagen har fått stora effekter i form av att vi har sett ökningar i storleksordningen 50 procent när det gäller antalet människor som nu söker skuldsanering och efter ett par år kan komma ut skuldfria, planera sin ekonomi långsiktigt och ta del i samhällsutvecklingen på samma villkor som vi andra. Detta är mycket glädjande.
Per Bolund (MP):
Det är sant att vi måste göra saker för att hjälpa dem som är i skuld. Det gör vi nu också aktivt, och det gör stor skillnad. Men vi måste också se till så att färre människor faktiskt hamnar i skuldsättningsproblematik. Där är förebyggande arbete en nyckel, och vi gör nu stora satsningar på informationsinsatser och utbildning, inte minst genom nätverket Gilla din ekonomi som bland annat är ute på arbetsplatser, i skolor och i organisationer.
Vi stöder också kommunerna i deras budget- och skuldrådgivning genom rekommendationer och andra åtgärder. Vi har alltså ett aktivt arbete på detta område.
Per Bolund (MP):
Tack, Roland Utbult, för en mycket viktig fråga. Vi vet att spelmissbruk och okontrollerat spelande leder till svåra konsekvenser, inte minst socialt och ekonomiskt för drabbade individer. Vi vet att dessa frågor är kopplade till överskuldsättning och i många fall till kriminella aktiviteter. Här finns ett stort ansvar att ta gemensamt för att minska problemen. Här tror jag att den nya spelregleringen kommer att göra stor skillnad.
Det skapas ett licenssystem som innebär att de aktörer som inte sköter sig blir av med sin licens och därmed stängs ute från den svenska marknaden. De regelverk som nu diskuteras innebär betydligt tuffare regler för marknadsföring så att man uppmärksammar kostnaderna. Kreditgivning som är till bara för speländamål kommer att stoppas. I dag finns exempel på att man kan spela på en hemsida, och när man får slut på pengarna är det bara att klicka på en länk och sedan kopplas man till en sida för kreditgivning.
Vi måste helt enkelt skydda de konsumenter som har problem med sitt spelande.
Per Bolund (MP):
Det här är ett område som spänner över flera ministrars och departements områden. Som konsumentminister ser jag att det här påverkar många konsumenter negativt. Därmed känner jag verkligen ett ansvar. Ardalan Shekarabi, som ansvarar för spelregleringen, och jag arbetar tillsammans. Jag konstaterar också att vi har ett stort ansvar som reglerare, men branschen har ett mycket stort ansvar att ta. Det är ett ansvar som man inte tar tillräckligt mycket i dag.
Här måste vi se till att branschaktörerna hjälper och stöttar de konsumenter som får problem.
Per Bolund (MP):
Regeringen fattar kollektiva beslut. Vi har fattat ett beslut som regeringen som helhet står bakom. Det inkluderar även bostadsministern. Det finns alltså en bred samsyn i regeringen om att vi måste fatta beslut om åtgärder nu som långsiktigt minskar riskerna för svensk ekonomi. Jag tycker inte att det är ansvarsfullt gentemot framtiden att försöka blunda och hoppas på att det ska komma något annat förslag någon gång senare som hanterar dessa risker.
Om man särskilt månar om nytillträdande köpare på bostadsmarknaden är det värt att påminna sig vilka effekterna kan bli av en finansiell kris på inte minst bostadsmarknaden. Det ger en dramatisk effekt på viljan att bygga nytt. Det får stora konsekvenser för hushållens ekonomi och därmed deras kapacitet att kunna köpa något. Att kunna vidta åtgärder som minskar riskerna och ger en stabilitet över tid är något som även är till nytta, inte minst för hushåll med mindre plånböcker. Jag tycker att den kritik som har kommit ska tas på allvar.
Det har också Finansinspektionen gjort i sin analys av den kritik som har kommit fram i remissomgångarna. Om vi börjar med att det skulle vara krångligt kan man konstatera att bankerna redan i dag tar hänsyn till både bostadens värde och hushållets inkomst. Bedömningen finns alltså redan på den svenska bostadsmarknaden. Att påstå att kravet skulle utgöra en krångelfaktor är lite svårt att förstå i detta sammanhang. När det gäller trögrörligheten kan man nu dra erfarenheter från det förra amorteringskravet.
Den här kritiken fördes fram även då. Vi kan nu konstatera att det finns ett väldigt starkt utbud på svensk bostadsmarknad. Vi har uppenbarligen inte fått sådana effekter. Jag delar heller inte bedömningen att det här skulle vara orättvist. Jag tror att många andra åtgärder som har föreslagits skulle ha fått betydligt större effekter. Det här är ett väldigt milt förslag i sammanhanget, och därför tycker jag att kritiken är något överdriven.
Jag vill själv fråga Mats Persson: Vilket ansvar har ni i oppositionen för ett ramverk som vi har tagit fram gemensamt? Ni säger ju nej till det första förslag som kommer fram inom detta ramverk. Vilken stabilitet ger det här?
Per Bolund (MP):
Jag tycker att man som opposition självklart ska ha möjlighet att rösta efter eget huvud. Däremot har man på sitt ansvar att vara en ansvarsfull opposition. Man bör inte måla upp skräckbilder och inte försöka överdriva effekter av politiska beslut som fattas. Och man har också ett stort ansvar att faktiskt lyssna på dem som vi gemensamt har utsett till experter som ska hantera risker i svensk ekonomi.
Man tar på sig ett stort ansvar när man inte lyssnar på den expertmyndighet - Finansinspektionen - som vi har utsett. Den har byggt upp en kompetens med en analysförmåga som kan analysera risker i svensk ekonomi. Därefter används denna expertis för att utforma förslag som man tycker är väl avpassade och lämpade för att införa. Myndigheten konstaterar också att detta har mycket begränsade effekter på exempelvis rörligheten och rättviseaspekterna mellan olika hushåll.
Jag är ordförande för Finanspolitiska stabilitetsrådet, där alla tre ekonomiska myndigheter - Riksbanken, Riksgäldskontoret och Finansinspektionen - sitter. Våra tre expertmyndigheter ger ett totalt stöd för förslaget, som de menar behöver genomföras.
Att i detta läge abdikera från sitt ansvar och säga att vi ska göra något annat någon annan gång, någon annanstans och i någon annan form är inte att ta hänsyn till de risker som faktiskt samstämmiga debattörer och analytiker säger finns i svensk ekonomi. Jag delar självklart inte Mats Perssons analys att det här stänger dörrarna för bostadsmarknaden.
Jag vill hävda att det som stänger dörrar för framför allt hushåll som inte har de största plånböckerna är att ha en fortsatt stigande bostadsprisutveckling med 10 procent per år, vilket gör att hushåll med små ekonomiska marginaler kommer att få enormt svårt i framtiden att komma in på bostadsmarknaden. Dessutom vet vi att det som skapar de största problemen är om vi hamnar i finansiell instabilitet och finansiell oro. Jag tycker därför att det är ansvarsfullt att vidta åtgärder, inte att i detta läge avvakta.
Per Bolund (MP):
Det finns en viss vits med att luta sig mot den bästa expertis som finns i vårt land när det gäller riskerna på den finansiella marknaden och inom den ekonomiska politiken. Vi har en myndighet, som en bred majoritet i Sveriges riksdag har utpekat som ansvarig för att göra analyser och ta fram förslag. Det har man gjort i det här fallet, och man har utformat det på ett sätt som man tycker fungerar bra.
De väldigt höga tonlägena i debatten om riskerna med förslaget bör sättas i ett internationellt perspektiv. Vi kan titta på många andra länder i Europa. Där har man betydligt hårdare krav när det gäller hushållens skulder i förhållande till deras inkomster. I många länder har man olika former av skuldkvotstak, som sätter ett totalt stopp vid en viss gräns. Det är inte det vi föreslår här.
Det här är snarare en skuldkvotsbroms som innebär att man får amortera lite mer om man kommer över en viss skuldsättning. Bostäder verkar fortsätta säljas och köpas även i de länderna. Jag tycker alltså inte att det finns fog för att utmåla det som att det ska få väldigt stor effekt på bostadsmarknaden i ett internationellt perspektiv. Det har gjorts analyser av att rikta kraven mot bankerna, vilket Kristdemokraterna föreslår. Risken med det är att man missar i effektivitet.
Det här amorteringskravet riktas mot just de hushåll som har de högsta skulderna och som tar de största riskerna. Men ett generellt krav mot bankerna riskerar att riktas mot helt andra hushåll eller att få en mycket mer oklar effekt, eftersom det går genom bankerna som gör sin egen bedömning och som kan påverka effekterna av det.
Förslaget om åtgärder för att binda bolånen är något som Finansinspektionen får möjlighet att gå fram med genom det mandat som vi kommer att fatta beslut om och som regeringen sedan kan ställa sig bakom eller inte. Jag håller inte med om att det skulle få så stor effekt på dem som flyttar, som Jakob Forssmed utmålar. Därmed tycker jag inte att det är ett så stort problem som Jakob Forssmed försöker lyfta fram.
Per Bolund (MP):
Det är viktigt att minnas historien, vad vi har genomfört och vilken process vi har haft för att komma fram till de här förslagen. Vi har gemensamt stått bakom att ge Finansinspektionen i uppdrag att vara makrotillsynsmyndighet. Det bereddes under den förra regeringen. Vi har också gett Finansinspektionen verktyg för att gå fram med ett amorteringskrav.
Och nu diskuterar vi ytterligare verktyg för att man ska kunna genomföra den makrotillsyn som man har fått i uppdrag att genomföra. Utöver det har regeringen också bjudit in till breda bostadspolitiska samtal för att diskutera till exempel just de frågor som Jakob Forssmed nu lyfter upp, det vill säga beskattningsfrågor, ränteavdrag och liknande. Det var de borgerliga partierna som lämnade de samtalen. De ville inte gå vidare. De var helt enkelt inte beredda att skaka hand med regeringen och komma fram till en gemensam syn på det här.
Det hade varit bra om vi hade kunnat fortsätta samtalen och komma fram till gemensamma åtgärder. Men det är väl snarare den som lämnar samtalen, som inte vill gå vidare med dem, som har ansvar för att förklara varför man inte var beredd att arbeta vidare mot den typen av gemensamma mål. Kritik som har kommit upp och som den här debatten andas lite grann är kritiken om tajmning.
Vi går fram med ett förslag när det finns en utbalansering på bostadsmarknaden och när priserna inte stiger på samma sätt som under de tidigare åren. Skulle man göra en förändring av ränteavdragen, som skulle påverka alla bolånetagare, skulle det i en sådan situation få större effekter på bostadsmarknaden än om man vidtar den väldigt försiktiga åtgärd som Finansinspektionen nu föreslår och som regeringen har gett sitt medgivande till. Om man är orolig över tajmningen är ränteavdrag alltså kanske inte det rätta.
Två partier, framför allt det stora oppositionspartiet, är inte beredda att gå vidare med att diskutera förändringar i ränteavdragen. Därmed tycker jag inte att det finns tillräckligt underlag för att genomföra en så pass omfattande reform som det ändå handlar om. Här krävs det stabilitet för de svenska hushållen.
Per Bolund (MP):
Jag som är ganska lång behöver ganska högt i tak. Det kanske i så fall skulle vara ett skäl för att göra något åt det. Låt oss börja med den frågan. Bolånetaket är en åtgärd som har genomförts genom myndigheters försorg, genom de åtgärder som ligger under Finansinspektionens ansvarsområde. Det är Finansinspektionen som har ansvar för att följa utvecklingen. Om man kommer med förslag om förändringar där kommer regeringen såklart att lyssna noga på dem.
Vi har inte hört några sådana förslag på reformer än så länge, men det står myndigheten fritt att komma med den typen av förslag. Annars tycker vi generellt att det som behövs är åtgärder för att minska hushållens skuldsättning långsiktigt. Där har bolånetaket varit en viktig åtgärd för att inte hushållen ska skuldsätta sig på en alltför hög nivå, vilket medför risker både för ekonomin och, inte minst, för de enskilda hushållen.
Man har också svårare att klara av finansiella störningar om man är högt belånad. När det gäller ränteavdragen stämmer det att Miljöpartiet, det parti som jag företräder, har fattat beslut om att vi över tid vill trappa ned ränteavdragen. Vi tycker att det finns möjligheter att använda de resurser som då frigörs för att genomföra andra reformer, som skulle kunna stärka hushållen. Vi hade ambitionen att föra breda politiska samtal om dessa frågor.
Vi bjöd in oppositionen och även Vänsterpartiet. Tyvärr kan vi konstatera att det inte fanns någon beredskap att komma fram till ett gemensamt beslut om dessa frågor. Om man ska genomföra ett beslut som får stor effekt på många hushåll tycker jag att det finns fog för att svenska väljare ska kunna förvänta sig att det ska finnas en så pass bred uppslutning bakom förslaget att man kan lita på att det kommer att stå sig över tid.
Vi ska alltså inte genomföra reformer nu som kommer att innebära ett förslag som kommer att verka över flera mandatperioder med risken att det, beroende på nästa valresultat, rivs upp och förändras. Det skapar inte de stabila förutsättningar som hushållen behöver. Men jag återkommer gärna till den typen av samtal när det finns förutsättningar för det framöver.
Per Bolund (MP):
Vi har hamnat ganska långt bort ifrån själva grundfrågan som vi diskuterar här, det vill säga beslut om det ramverk som Finansinspektionen ska ha och de lagliga verktyg de ska ha för att kunna gå vidare med förslag.
Om vi försöker återvända något till detta perspektiv också i denna debatt är det detta system vi har kommit överens om väldigt brett i svensk politik: Det är Finansinspektionen som har ansvaret för att analysera utvecklingen i svensk ekonomi, att fokusera på risker, att hitta de risker som finns och att komma med relevanta åtgärder för att möta dessa risker. När man gör det ska man också göra en bedömning av effekterna på svensk politik och även på till exempel bostadsmarknaden.
Detta tycker jag att Finansinspektionen har gjort i sitt arbete, och jag är full av tillförsikt när det gäller att man kommer att göra det även framöver. Det gäller också till exempel åtgärder som har införts, som bolånetaket. Jag tycker därför att det är bättre i denna situation att avvakta och höra myndighetens analys än att springa före och göra kortsiktiga politiska bedömningar som kanske inte alltid är så väl förankrande som de skulle behöva vara. Vi har inte alla fakta på bordet.
När det gäller ränteavdragen kan vi konstatera att sedan Miljöpartiet började driva frågan och lyfte upp den på den politiska arenan har det varit flera partier som har anslutit sig efter hand och pö om pö. Det tycker jag är en positiv utveckling, för det gör att det nu finns en möjlighet att föra denna typ av diskussioner långsiktigt. Däremot kan vi konstatera att de två stora partierna inte är redo att komma fram med konkreta förslag i det här läget.
Det säger mig att vi måste fortsätta att driva opinion i frågan och fortsätta att diskutera vikten av att vidta ytterligare åtgärder. Jag tycker dock också att det är viktigt att ta ett steg i taget. Nu fattar vi ett viktigt beslut i och med att vi ger medgivande från regeringens sida till Finansinspektionen att gå fram med ett skärpt amorteringskrav. Låt oss nu avvakta och se vilka effekter det får när det gäller att hantera skuldsättningen i hushållen innan vi går vidare med ytterligare åtgärder. Det ger också det lugn och den ro som hushållen behöver för att kunna planera långsiktigt.