Gulan Avci (L):
Jag vill börja med att säga att det känns väldigt bra och roligt att få göra come back i denna vackra kammare och just få debattera integrationspolitiken och dess utmaningar, vilket är frågor som ligger mig varmt om hjärtat. Jag vill även yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande, som bland annat behandlar propositionen om utvidgad målgrupp för samhällsorientering, och avslå samtliga av oppositionens motioner. Herr talman!
1900-talet har inneburit en hel del förändringar för Sverige. Vårt land har genomgått en enormt stor samhällsförändring, och detta som ett resultat av en fantastisk ekonomisk tillväxt och en sekulär samhällsutveckling som har sin utgångspunkt i jämlikhet, jämställdhet och alla människors lika värde. Sverige har gått från att ha varit ett utvandrarland till att bli ett land som fler människor söker sig till än söker sig ifrån.
Man kan säga att Sverige blev ett invandrarland på riktigt efter andra världskriget. När andra europeiska länder tvingades bygga upp sina samhällen på nytt efter krigets fasor gick den svenska industrin på högvarv, och behovet av arbetskraft var väldigt stort. Efterkrigstidens migration har starkt påverkat befolkningsutvecklingen i vårt land.
Utan migration skulle Sveriges befolkning vara ca 1,8 miljoner människor fattigare i dag. Sverige har berikats både ekonomiskt och kulturellt på invandringen. I dag drivs 70 000 företag av invandrare. Företagarna skapar sysselsättning för ca 200 000 personer och bidrar med ca 35 miljarder kronor till Sveriges bruttonationalprodukt, vilket ej ska förglömmas.
Till Sverige flyr eller invandrar människor för att söka skydd, arbete eller för kärlekens skull. Men oavsett orsakerna är det avgörande för människors etableringsmöjlighet att så snabbt som möjligt kunna försörja sig själv och känna att man är med och bidrar och är en del av samhällsutvecklingen.
Trots att Sverige har haft en omfattande invandring sedan 50-talet var det först 1998 som integrationspolitiken blev ett eget politikområde. Herr talman! Jag tror att det beror på att invandrarna sågs som gäster som snart skulle återvända hem. Därmed fanns ingen specifik politik för att skapa delaktighet eller ge förutsättningar för människor att lära sig svenska språket, vilket är en avgörande faktor för integrationen.
Maktskiftet 2006 innebar ett perspektivskifte i svensk politik. Folkpartiet Liberalerna och alliansregeringen gjorde upp med den omhändertagandementalitet och bidragslinje som så länge genomsyrade svensk integrationspolitik. Etableringsreformen är den i särklass största reform som genomförts för introduktion av nyanlända.
Reformen bygger på att nyanlända med snabbt och professionellt stöd ska lära sig språket, etablera sig på arbetsmarknaden, bli självförsörjande och lära sig hur Sverige fungerar med fokus på demokrati, jämlikhet, jämställdhet, skyldigheter och rättigheter. Reformen har ett individperspektiv som litar på människors förmåga och understryker att mottagandet framför allt handlar om att ge människor som kommer hit vägar in i det svenska samhället.
Reformen har gjort upp med det kollektivistiska synsättet och de tycka-synd-om-attityder som stigmatiserade invandrarna som grupp tidigare. Det är just detta som tyvärr har varit fallet med tidigare socialdemokratiska regeringars inställning till invandrare och integrationspolitiken. Vi ska inte möta människor med frågan: Vill du ha bidrag? Vi ska ställa frågan: Vad kan du bidra med?
Första kontakten i Sverige ska vara med Arbetsförmedlingen och inte något socialkontor. När Arbetsförmedlingen gavs i uppdrag att bli samordnande myndighet för utformningen av reformen bidrog det till att introduktionssystemen blev mer transparenta. I dag är det mycket enklare för en individ att utforma en etableringsplan med hjälp av professionellt stöd som just passar hennes behov och förutsättningar.
I dag kommer många anhöriginvandrare till Sverige. Det är viktigt att familjer ges möjlighet till återförening. Det underlättar inte minst integrationsprocessen i det nya landet. Att komma till Sverige i vuxen ålder är inte alltid så lätt. De flesta saknar sociala nätverk, och ges inte människor rätt åtgärder från början finns det en risk att de hamnar utanför samhället.
I det avseendet spelar samhällsorienteringen en viktig roll eftersom den bidrar med viktig kunskap om Sverige. Därför är regeringens förslag, som vi har att ta ställning till, mycket välkommen och angelägen. Låt mig nämna en grupp som jag bedömer kommer att få bättre förutsättningar att etablera sig på arbetsmarknaden med den utvidgade målgruppen för samhällsorientering. Det är de nyanlända kvinnorna från utomeuropeiska länder.
Det är ingen hemlighet att integrationen varit sämre för kvinnor än för män. Mediantiden från uppehållstillstånd till arbete för de kvinnor som kommer till Sverige som flyktingar, skyddsbehövande eller anhöriga är tio år. Det är inte acceptabelt. Om man jämför sysselsättningen för inrikesfödda kvinnor med utrikesfödda kvinnor ser man stora skillnader. Det är nästan 20 procents skillnad i sysselsättningsgrad.
Motsvarande siffra är för utrikesfödda kvinnor 60,3 procent och för utrikesfödda män 69,5 procent. Speciellt många kvinnor som är så kallade kärleksinvandrare har råkat illa ut. De har varit helt utelämnade och i händerna på sina män - utan jobb, egen ekonomi eller möjlighet att lära sig svenska och komma in i samhället.
Kvinnojourer som hjälpt utsatta kvinnor vittnar om ohyggliga förhållanden kantat av fysiskt och psykiskt våld och isolering från omvärlden. Herr talman! Jag tycker att det rimmar illa med vårt rykte om att vara världens mest jämställda land. Därför är samhällsorientering viktig även för denna grupp. Jag är övertygad om att det kommer att underlätta kvinnors etablering på arbetsmarknaden.
Jag vill fortsätta att uppehålla mig vid kvinnors situation, för det finns en del andra omständigheter som försvårar integrationen. En sådan är föräldraförsäkringens konstruktion. Att ge möjlighet att komma till Sverige med äldre barn och kunna få ut föräldradagar med full pott retroaktivt är varken generöst eller humant. Det är snarare en hämmande faktor som bidrar till att kvinnor stannar hemma i stället för att påbörja sin introduktion för att lära sig svenska och komma i arbete.
Det påverkar även barnen som borde vara i förskolan, träffa andra barn, lära sig svenska och ta del av den pedagogiska verksamheten i förskolan i stället för att isoleras hemma med sina mammor. Tyvärr har många kommuner bidragit till att upprätthålla detta system genom att hänvisa mammor till föräldraförsäkringen i stället för att erbjuda dem en introduktionsplan. Därför är regeringens och integrationsminister Erik Ullenhags förslag till ändringar i föräldraförsäkringen mycket välkommet.
I förslaget som ligger ska 80 procent av föräldradagarna tas ut under barnens fyra första år. Kommer man hit med äldre barn ska en avtrappning av föräldradagarna göras. Herr talman! Etableringsreformen i sin helhet har en tydlig jämställdhetsaspekt. Den ersättning som utgår är individuell. För att en familj ska få full ersättning för deltagande krävs att såväl kvinnor som män deltar i etableringsinsatserna.
Ersättningen är inte heller beroende av hushållets samlade ekonomi. Det är just detta som ger kvinnor möjlighet till egen inkomst och skapar drivkrafter för att både kvinnan och mannen ska delta i till exempel sfi-undervisning, samhällsorientering och andra arbetsförberedande insatser. Den utvidgade målgruppen för samhällsorientering förutsätter att kommunerna ökar sitt arbete för att nå ut till målgrupperna.
Kommunerna kommer också fortsättningsvis att kunna samarbeta med varandra även för denna målgrupp som vi behandlar nu. I Stockholms län har till exempel 25 av länets 26 kommuner ingått en samverkan för att kunna svara mot de nya kraven på samhällsorientering. Siffror från Arbetsmarknadsförvaltningen i Stockholm visar att det fram till augusti 2012 var drygt tusen personer som hade gått färdigt kursen i samhällsorientering.
Regeringens övriga satsningar för en tydligare och effektivare integrationspolitik är rätt väg att gå. Att stärka insatserna för personer som antingen saknar eller har kort utbildning är rätt prioriterat. Regeringen inför till exempel basår för personer över 30 år med högst nio års utbildning. För detta ändamål avsätts 380 miljoner kronor för de kommande fyra åren.
6 000 praktikplatser skapas genom att de arbetsgivare som tar emot praktikanter får merkostnadsersättning. Kommunerna får prestationsbaserad ersättning om de arbetar strategiskt för att frigöra bostäder så att mottagandet kan spridas över hela landet.
Anslagen till antidiskrimineringsbyråerna permanentas eftersom deras arbete mot diskriminering - diskriminering är tyvärr en verklighet på arbetsmarknaden - är väldigt viktigt. Det ska kosta skjortan att diskriminera människor på grund av utseende eller namn. Vi fortsätter individanpassningen med sfi. Och jag ser gärna att sfi-utbildningarna blir mer yrkesanpassade. Listan kan göras lång.
Men jag vill avsluta med det som stora delar av mitt anförande handlat om, nämligen kvinnorna. Herr talman! Etableringsreformen är den i särklass största integrationssatsning som gjorts i Sverige någonsin, i alla fall i modern tid. Den har ett tydligt arbetsmarknadsperspektiv, och vinnarna är alla de som påbörjar etableringsplanen men kanske allra mest de kvinnor som osynliggjordes med tidigare integrations- och introduktionspolitik.