KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Malm (L):
Sverige har sett och ser ett kraftigt ökat bostadsbyggande. Egentligen har det pågått ända sedan 2012, och nu tar det mer fart. Vi vet att det fortfarande är otillräckligt, men det byggs ändå väldigt mycket. Jag sökte på ordet "byggboom" med Google. Rubrikerna var: svensk byggboom fortsätter, byggboom i Stockholms län, byggboom i Uppsala län, byggboom rullar in över Sverige och så vidare.
Så har det sett ut under de senaste åren. Samtidigt som vi har denna boom har vi många nyanlända som skulle kunna absorberas in i byggbranschen och byggsektorn. Om företagen inte kan tillgodose behovet av personal blir det ju annars bara mer utstationering, och det har jag förstått att er sida inte är särskilt entusiastisk inför.
Då är min fråga: Hur kommer det sig att de som mest av alla är emot snabbspår och att kunna underlätta för nyanlända att komma in är Byggnadsarbetareförbundet? Kan inte Annelie Karlsson förklara för oss hur det kommer sig att en del av den facklig-politiska samverkan, nämligen Byggnadsarbetareförbundet, som är ett av LO:s viktigaste förbund, med kraft motsätter sig att den största byggboom vi har sett på årtionden också ska komma en del nyanlända till del?
Tänk er en person som har kommit från Syrien och har varit i Sverige i två år och kan hjälpa till på en byggnadsarbetsplats och som kanske har jobbat med detta i hemlandet. Ska inte en sådan person få en fair chans att komma in? Hur kommer det sig att man för alla andra - tjänstemän, styckare, slaktare, förskollärare och alla andra - vill ha snabbspår men inte just i den bransch som har en chans och en möjlighet att absorbera mycket arbetskraft under de kommande åren? Vad beror det på?
Fredrik Malm (L):
Detta blir lite förvånande. Socialdemokraterna argumenterar ungefär som om det skulle hota kollektivavtalen att delta i snabbspåren. Det är givetvis inte så. Snarare är det så att det ska kunna ge människor en möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Låt mig då, herr talman, konkretisera min fråga ännu tydligare.
Anser Annelie Karlsson att det underlättar integrationen och etableringen i Sverige att Byggnadsarbetareförbundet inte deltar i snabbspåren? Underlättar det integration och etablering, eller kan det faktum att Byggnads inte ställer upp på snabbspåren ha en negativ effekt på integration och etablering?
Fredrik Malm (L):
Jag noterar att ni i Vänsterpartiet går till storms mot den politik som man menar ska slå sönder en etablering, för att därefter avsluta anförandet med att yrka bifall till utskottets förslag. Det kanske ska poängteras för Christina Höj Larsen och Vänsterpartiet att ni deltar i budgetsamverkan med regeringen. Ni står bakom budgeten. Det betyder att ni står bakom att man nollar budgeten för familjeåterförening, till följd av den lagstiftning riksdagen antog den 20 juni.
Om ni i Vänsterpartiet ska stå här i talarstolen och säga att alla ska få permanenta uppehållstillstånd och att vi ska ha en helt annan migrationspolitik, varför sitter ni då i förhandlingar med regeringen om budgeten? Förklara gärna för mig hur det ska gå till! Ni är ju med på en statsbudget som innebär den hårdaste asyl- och flyktingpolitik Sverige någonsin har haft, i alla fall i modern tid.
Det andra, herr talman, är att Christina Höj Larsen säger att det som krävs inte är sänkta trösklar utan öppna dörrar. Men det är svårt att öppna en dörr om det är en tröskel i vägen, så att säga. Då kanske man behöver hyvla ned den tröskeln en aning.
Christina Höj Larsen säger i talarstolen att sänkta trösklar, som Alliansen ofta använder som vokabulär, är en omskrivning för lägre löner, men det behöver det inte alls vara. Det kan också handla om sådant som vi från det gemensamma subventionerar för att sänka trösklar, till exempel RUT-avdrag. Det är ett utmärkt sätt att sänka trösklarna till arbetsmarknaden. Men det innebär inte lägre lön för människor.
Jag har förstått att Vänsterpartiet till varje pris vill undvika en ökad lönespridning. Jag förstår er argumentation för detta även om jag inte delar den. Men jag kan för mitt liv inte förstå varför Vänsterpartiet motsätter sig sänkta trösklar som inte innebär lägre löner.
Fredrik Malm (L):
Jag vet inte om vi ska jämföra oss med Grekland och Turkiet, men sanningen är att det finns väldigt många låglönejobb i Sverige också, i en ständigt växande svart sektor. Det är bara att titta i servicesektorn i Stockholm.
Där kommer man sannolikt att hitta en hel del personer - det kan vara papperslösa, asylsökande, människor som har bott i Sverige i 20 år eller människor som är födda i Sverige - i en skuggtillvaro, i ett skuggsamhälle i Sverige. Som liberal menar jag att om vi ska kunna inkludera dem måste vi sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Vänsterpartiet argumenterar för att subventionerade anställningar är okej.
Det innebär ju att man lägger hela subventionen på arbetsgivaren. Med RUT-avdrag lägger man inte subventionen på arbetsgivaren utan på konsumenten. Det är på samma sätt när man köper en miljöbil. Man får en subvention på den, och det slås ut på alla skattebetalare. Det är samma princip.
Ja, om vi ska kunna sänka trösklarna kommer vi fortsättningsvis att behöva subventionerade anställningar. Vi kommer också att behöva modeller där vi på olika sätt främjar nya och breda marknader genom att subventionera konsumenten, genom till exempel RUT-avdrag, ROT-avdrag och annat. Vi kommer också att behöva en del skattesänkningar, och vi kan också behöva lägre ingångslöner i vissa sektorer. Jag tror att vi behöver allt av detta.
Jag noterar dock att det enda Vänsterpartiet ställer upp på är att lägga hela subventionen på arbetsgivaren. Det kanske är nutidens form av socialism, men jag vet inte om den nödvändigtvis hjälper dem som står längst bort från arbetsmarknaden.
Fredrik Malm (L):
Vad bra! Det är jättebra att statsrådet klargör att Byggnadsarbetareförbundet har skickat in en ansökan om att delta i snabbspår. Denna goda nyhet hade undgått alla här inne. Men jag har tittat efter, och det stämmer. Det skedde i slutet av november. Man har inte talat så högt om det, men det är väldigt positivt. Förmågan att ändra åsikt skiljer den vise från den envise, finns det ett talesätt som lyder.
Det passar bra här. Herr talman! I statsrådets anförande, som verkade handla mer om att ställa frågor till mig än om att berätta om regeringens politik, frågade hon lite retoriskt om det var något i mitt resonemang om svartjobb som hon inte hade förstått. Ja, det är det.
Om man har för höga trösklar in till arbetsmarknaden, för många regleringar och för höga skatter kommer det att skapa en grogrund för en växande svart sektor i samhället. Det är marknadens logik.
Problemet är att vi har många människor i Sverige som inte kommer in på den ordinarie arbetsmarknaden och måste klara livhanken på andra sätt. Det är problematiskt. RUT-avdraget och andra typer av reformer syftar till att göra en del av jobben vita.
Vi i Liberalerna är väldigt positiva till att på olika sätt försöka få människor att gå från svartjobb och otrygga anställningar, där man inte betalar skatt, där man inte omfattas av rättigheter eller av fackets engagemang och där man riskerar att utnyttjas systematiskt av hänsynslösa arbetsgivare, till riktiga jobb där man betalar skatt, får pensionspoäng och så vidare.
Regeringen gör närmast sitt yttersta för att förhindra denna utveckling genom att ha högre trösklar, vilket är beklagligt.
Fredrik Malm (L):
Men, kära nån! Sverige är en rättsstat. Det är väl ingen som ifrågasätter detta? Att utnyttja människor i strid med lagen är förstås olagligt, och det ska stävjas. Därom har vi nog inte olika uppfattningar. Därför förstår jag inte riktigt detta resonemang. Herr talman! Statsrådet säger: Vi breddar RUT-avdraget. Det är en sanning med modifikation. Det är en följd av migrationsöverenskommelsen.
Statsrådet sa också tidigare här: Vi införde svenskundervisning under asyltiden. Det är också en del av migrationsöverenskommelsen. Det är vi alla från Alliansen och från regeringen överens om. Jag måste bara notera hur Ylva Johansson närmast tårdrypande och med oerhörd emfas argumenterade i tidigare replikskifte om barnen i Aleppo.
Detta kommer från en regering som för bara några månader sedan drev igenom en lagstiftning som innebär att ett barn i Aleppo som har anhöriga i Sverige inte ska få återförenas med dem. Det är lite svårt att förstå att man lägger fram en lagstiftning som innebär att barnen inte får komma hit och att de som lyckas komma till Sverige ska få bara 13 månaders tillfälliga uppehållstillstånd, vilket gör integrationen mycket svår, samtidigt som statsrådet har detta oerhört stora emotionella engagemang för syrierna. Ni har ju stängt dörren för väldigt många av dem.
Det är det som är sanningen. Och de som får komma in får problem med sin integration. Min avslutningsfråga till statsrådet blir: Kan statsrådet förklara på vilket sätt 13 månaders tillfälliga uppehållstillstånd är bättre för integrationen än till exempel tre års tillfälliga uppehållstillstånd? Vi har från vårt partis sida accepterat förekomsten av tillfälliga uppehållstillstånd som den övergripande principen för asylpolitiken. Vi accepterar det.
Men vi tycker att 13 månader är en för kort tid för tillfälliga uppehållstillstånd för att man ska få en lyckad integration.
Fredrik Malm (L):
Johan, Lars, Patrik, Torbjörn, Jan, Jim, Joakim, Jonas, Kenneth, Kim, Lars, Magnus, Morgan, Thomas, Tomas och Fredrik - det är förnamnen på de som sitter i Byggnads förbundsstyrelse. Min enkla fråga är: Varför vill inte regeringen att den ska kvoteras?
Kan jämställdhetsministern svara på det? Herr talman! Vi liberaler argumenterade kraftigt för att alliansregeringen skulle tillsätta en jämställdhetsutredning. Det gjordes. Utredningen har föreslagit att en jämställdhetsmyndighet ska inrättas. Det välkomnar vi. Vi betraktar oss som ett feministiskt parti.
Vi anser att det finns behov av en samlad myndighet, inte minst för analysarbete och en del annat. Vi välkomnar alltså det. I den skrivelse som har kommit kan vi däremot inte förstå varför regeringen vill flytta uppdraget om hedersrelaterat våld och förtryck från Länsstyrelsen i Östergötland till den nya myndigheten. Det finns flera orsaker till att vi inte kan förstå det. Till att börja med är hedersfrågorna inte enbart en jämställdhetsfråga.
Det är mer tvärsektionellt än så. Det finns en hbtq-dimension i detta. Det finns en dimension mellan föräldrakollektiv och barn och så vidare. Det är inte enbart en jämställdhetsfråga. En myndighet ska framför allt vara mer inriktad på analys, statistik och den typen av övergripande frågor och ska kanske inte ta hand om frågor av mer operativ och delvis också polisiär karaktär, med koppling till socialtjänst och annat.
Risken är att man splittrar upp och skadar den verksamhet som har byggts upp.
Fredrik Malm (L):
Det är djupt besvärande att Sverige fortfarande har stora problem med ojämställdhet. Det finns någon sorts reproduktion av könsstereotypa eller enkönade styrelser. Det är definitivt ett stort problem.
Men även om man vrider och vänder på detta är frågan ändå om det är aktieägarna eller Åsa Regnér som ska bestämma över styrelserna. Är det Byggnads medlemmar eller Åsa Regnér som ska bestämma över styrelsen? Min och Liberalernas uppfattning är att vi säger nej till kvotering i bolagsstyrelser. Vi kan däremot inte förstå varför man inte ska ha kvotering i de fackliga styrelserna om det nu är så viktigt att ha kvotering i bolagsstyrelser.
Kan Åsa Regnér förklara varför man ska ha kvotering i ett privat bolag men inte i Byggnads? Vad är det för logik? Varför ska Byggnads ha 14-0 till männen år efter år, men alla andra ska tryckas dit genom lagstiftning för att ändra sig?
När det gäller jämställdhetsmyndigheten är vårt förslag, vilket jag tror är bättre, att man ska inrätta en permanent och nationell samordning av frågor som rör hedersrelaterat våld och förtryck. Då definieras det inte enbart som en jämställdhetsfråga. Det finns andra perspektiv - barnperspektiv, hbtq-perspektiv och så vidare. Det blir bredare. Därtill riskerar inte den kompetens som har byggts upp att splittras.
Jag läser det här snarare som att Åsa Regnér har problem att få finansiering för myndigheten. Då tar man lite från länsstyrelsen och lite från några universitet där det finns olika projekt och slår ihop det till en myndighet. Men risken är att man slår sönder fungerande verksamheter. Det är vår kritik.
Fredrik Malm (L):
Som liberal är det oerhört viktigt att betona individens friheter, rättigheter och möjligheter. Diskriminering är något som går rakt emot detta.
Det handlar om att människor utsätts för förtryck, intolerans eller rasism och så vidare, ofta på grund av saker som de inte kan påverka själva, till exempel var man kommer ifrån eller vilken sexuell läggning man har. Sverige behöver starka lagar mot diskriminering. Vi behöver också starkare lagstiftning på EU-nivå mot diskriminering.
Låt mig i detta sammanhang notera att vi i Liberalerna har två reservationer i detta ärende. Jag står givetvis bakom båda. Jag yrkar bifall till reservation 8, som rör åldersdiskriminering.
År 2013 breddades skyddet mot åldersdiskriminering i Sverige till att vid sidan om arbetsliv och utbildning också omfatta varor och tjänster samt hälso- och sjukvård och socialtjänst. Detta är något som vi i Liberalerna har kämpat för länge. Vi tycker att det är viktigt att dessa förändringar gjordes.
Det finns dock en rad undantag i lagstiftningen. Vid 67 års ålder förlorar man till exempel rätten att vara kvar i arbetslivet. Personer med funktionsnedsättning förlorar då sin rätt till daglig verksamhet. Vid 65 års ålder upphör bilstödet för den som är funktionsnedsatt och behöver bilen för att kunna arbeta.
Villkoren när det gäller banker och försäkringar försämras också. Av de omkring 300 anmälningar som varje år kommer in till Diskrimineringsombudsmannen där åldersdiskriminering åberopas är det bara en handfull som har lett till några åtgärder.
Från Liberalernas sida anser vi att regeringen nu måste se till att det sker en systematisk genomgång av anmälningarna om åldersdiskriminering i syfte att åtgärda orsakerna bakom att människor upplever sig diskriminerade på grund av sin kronologiska ålder. Denna reservation yrkar jag bifall till. Av tidsskäl yrkar jag bifall endast till denna.
Vi har ytterligare en reservation, tillsammans med Vänsterpartiet, där vi kräver att även transorna måste omfattas av Europeiska unionens diskrimineringslagstiftning. Jag tycker att det borde vara självklart att diskriminering på grund av könsidentitet och könsuttryck ska inkluderas där.
Därtill har vi två särskilda yttranden på områden där vi väljer att inte reservera oss, eftersom regeringen har aviserat att man går vidare med arbete. Det handlar om undantag i den lagstiftning som innebär att bristande tillgänglighet kan klassas som diskriminering.
Vi inväntar proposition till riksdagen och får ta ställning till den då. Det handlar också om uppföljningen av strategin för lika rättigheter och möjligheter. Där har Statskontoret gjort en utvärdering, och regeringen kommer att återkomma till riksdagen med förslag till åtgärder.
Vi inväntar även detta och reserverar oss inte på dessa punkter.
Fredrik Malm (L):
Vi har i Sverige en alltmer tudelad arbetsmarknad och en allt tydligare tudelning av den grupp som inte har jobb. Vi har en stor grupp människor som snabbt får ett nytt jobb, som kanske är borta några månader. Det är unga människor med utbildning som blir arbetslösa och sedan ganska snabbt kommer tillbaka in på arbetsmarknaden. Så har det alltid varit, och så kommer det förmodligen alltid att vara.
Det är viktigt att det finns människor som företag kan anställa snabbt. Sedan har vi en större grupp människor som står längre bort från arbetsmarknaden, som har varit borta länge. Många av dem är också nyanlända; det är ungdomar utan utbildningskvalifikationer eller utan examen som kanske aldrig kommer in på arbetsmarknaden.
Detta innebär att ju längre den här tudelningen fortsätter och ju längre tid som går utan att integrationen riktigt fungerar i Sverige, desto större blir den grupp människor som står allt längre bort från arbetsmarknaden. Det vi i Liberalerna menar är att man måste fokusera särskilt på den här gruppen. Man måste göra det mer.
Vi menar att Arbetsförmedlingen eller den myndighet som kommer i dess ställe måste ha ett uppdrag som motsvarar den arbetsmarknad och den situation bland de arbetslösa som finns i Sverige. Vi menar att den inte har det i dag. Därtill kan vi inte bortse från förtroendeproblematiken.
Fredrik Malm (L):
Jag har ungefär samma definition av enkla jobb som statsministern hade i sitt tal i somras, och han tillhör dessutom Raimo Pärssinens parti. Han gav då näringsminister Mikael Damberg i uppdrag att sammanföra fackförbund och arbetsgivare för att hitta en lösning för fler enkla jobb. Jag hade tyckt att det hade varit bra om det fungerade - då hade vi inte behövt ta upp det i riksdagens talarstol. Men det var bara det att facket sa nej. LO vägrade.
Vilket samhällsansvar är det? Vad säger man till de människor som i dag befinner sig i etableringen hos Arbetsförmedlingen men som har låg utbildning och som snabbt vill komma in på arbetsmarknaden? Vad säger man till den stora gruppen arbetslösa, många av dem nyanlända och långtidsarbetslösa? Bland dem som i dag är inskrivna på Arbetsförmedlingen är 40 procent födda utanför Europa. Vad säger man till de 150 000 personer som just nu befinner sig i Migrationsverkets mottagningssystem?
Många av dem kommer sedan att få uppehållstillstånd. Många av dem kommer från krigsområden - från Syrien, från Afghanistan, från Eritrea. Det är människor som sannolikt inte har haft möjlighet att skaffa sig en ingenjörsexamen, en sjuksköterskeexamen eller en juristexamen till följd av diktatur, krig och sönderfall, till följd av institutioner som inte levererar. Vad säger Socialdemokraterna till dem? Jo, man säger: Vi ska inte förändra någonting.
Herr talman! Om jag ska vara uppriktig tror jag inte att vi kommer att klara detta i Sverige om vi inte klarar av att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Vi kommer att permanenta ett utanförskap. Vi kommer att pressa nya generationer nyanlända och ungdomar utan gymnasieexamen ut i periferin, längre och längre bort, i en större och större nyfattigdom. Och så kommer vi att få den här debatten, och siffrorna och kurvorna kommer att fortsätta att bara peka nedåt.
Då kommer Raimo Pärssinen att stå här fortsättningsvis och säga: Vi ska inte göra någonting. Men jag tror inte att det är lösningen för Sverige. Vi står inför betydande problem som vi måste kunna hantera.
Fredrik Malm (L):
Jag tror att vi resonerar lite olika här. Det viktigaste för Sverigedemokraterna är att den här verksamheten finns på en viss plats. Det viktigaste för mig är att det finns en effektiv struktur, ett arbetssätt och tydliga skrivningar som innebär att vi i Sverige nationellt arbetar mer offensivt och mer utvecklat för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket.
Detta hade inte blivit av om vi inte hade valt att föra dessa samtal. Nu får vi en garanti för den effektiva strukturen. Vi får mycket tydliga skrivningar i myndighetens instruktion. Dessutom får vi en kontrollstation, vilket innebär att vi efter några år kan utvärdera detta och ta nya steg framåt för hur verksamheten framöver ska bedrivas. Jag tycker att det är väldigt viktigt.
Jag noterar att vi kan ha lite olika uppfattningar om detta, men det har ju vi och Sverigedemokraterna ganska brett när det gäller både jämställdhet och integration. Så är det ju.
Fredrik Malm (L):
Det känns som om Sverigedemokraterna inte riktigt har läst det betänkande vi nu diskuterar. Jag går tillbaka till s. 21, som jag citerade också i mitt anförande.
Där står det väldigt tydligt: "Jämställdhetsmyndigheten bör i denna del" - alltså när det gäller frågor som rör hedersrelaterat våld och förtryck - "särskilt inrikta sig på övergripande nationell kunskapsutveckling och strategiska, övergripande frågor så att myndighetens verksamhet och det uppdrag som utförs av Länsstyrelsen i Östergötlands län på ett bra sätt kan komplettera varandra." Det är precis detta som har varit vår inställning i Liberalerna.
Vi vill inte att den operativa verksamheten, som har byggts upp under tio år och har visat sig vara framgångsrik, och dess arbetssätt byts ut och flyttas in på en myndighet som har andra ingångsvärden när det gäller arbetssätt, nämligen att arbeta mer analysinriktat. Det har varit vår oro.
Vi anser att den lösning som vi nu har kommit fram till och som det finns en majoritet för innebär att den operativa verksamheten kan finnas kvar. Om några år kan detta utvärderas, och så tar vi nya steg framåt för att ytterligare förstärka arbetet mot det hedersrelaterade våldet och förtrycket.
Fredrik Malm (L):
Det som är viktigt för oss i Liberalerna är att vi har ett fungerande arbetssätt för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket, att vi har ett nationellt uppdrag, att vi förstår hur viktiga de här frågorna är, att vi satsar mer på detta och så vidare.
Vi har varit oroade för att det effektiva och framgångsrika arbetssätt som under tio år har byggts upp vid Länsstyrelsen i Östergötlands län nu kommer att gå förlorat. En jämställdhetsmyndighet ska vara en expertmyndighet mer fokuserad på analys, statistik, forskning och så vidare.
Därför har det varit väldigt viktigt för oss - det har varit vårt centrala ingångsvärde - att detta arbete, arbetssättet och den effektiva strukturen för att nationellt också bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket ska finnas kvar och också förstärkas. Det betyder inte nödvändigtvis att arbetet kommer att bedrivas just på en enhet vid Länsstyrelsen i Östergötland ända fram tills solen slocknar.
Arbetet kan ta sig andra former framöver; det centrala är ju innehållet, att det finns en struktur och att det finns ett effektivt arbete för detta. Vi menar att med de skrivningar som nu finns i betänkandet om att jämställdhetsmyndigheten särskilt bör inrikta sig på kunskapsutveckling kompletterar verksamheten i Östergötland.
Det bör tydligt framgå i instruktionen att hedersrelaterat våld och förtryck är något man särskilt ska fokusera på. Det innebär att vi också garanterar den effektiva strukturen. Framöver kommer sedan detta att utvärderas, och man tar nya steg framåt.
Fredrik Malm (L):
Det är klart att vi inte struntar i frågan om våld mot kvinnor. Det verkar alldeles befängt att beskylla någon för det eller att antyda något sådant i riksdagen. Detta är oerhört viktiga frågor. Vi är oroliga över flera delar i konstruktionen kring den nya myndigheten. Vi kommer att behöva följa detta noggrant. Vi har också särskilda yttranden på den punkten.
Men den centrala frågan gäller arbetssättet kring det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Det är viktigt att det kan fortsätta, att Sverige har en effektiv struktur och att den kan utvecklas och att verksamheten i Östergötland och det som har byggts upp där nu också blir kvar.