KBLab/rixvox huggingface dataset:
Joar Forssell (L):
Det är ganska uppenbart att vi i Sverige i dag inte har gjort tillräckligt. Det är sant, som Vänsterpartiet sa, att vi också måste göra någonting för att minska den socioekonomiska utsattheten. Det handlar om att stärka skolor i utsatta områden, att se till att det skapas fler jobb och att människor lyfts ur fattigdom.
Men det är också sant att oavsett vilken bakgrund man har begår man ett allvarligt brott om man ägnar sig åt narkotikahandel, handskas med illegala vapen eller, ännu värre, använder illegala vapen. Jag är väldigt glad, fru talman, för att Liberalerna i januariavtalskonstellationen har varit hörnstenen för den brottsbekämpande verksamheten.
Vi har drivit igenom stora satsningar på hela rättskedjan, polis och domstol, och vi kommer såklart också att behöva prioritera Tullverkets verksamhet. Vi behöver lyssna mer på vad man vid Tullverket själva säger, för det är inte så enkelt som att det bara är handgranater och pistoler som smugglas över gränsen.
Tullen i Malmö vittnar om hur de kriminella gängen smugglar godis över gränsen, därför att godispriserna på grund av godisskatten är högre i Danmark än vad de är i Sverige. De tjänar därmed pengar på att smuggla godis över gränsen och finansierar även med godissmuggling den verksamhet med sprängningar, skjutningar och annat som vi kan läsa om i tidningarna nästan varje dag.
Därför behöver vi stärka tullen så att man har tid och resurser att prioritera inte bara de allra grövsta brotten utan fler brott än så. Liberalerna har under lång tid även varit pådrivande för att stärka tullens befogenheter. Jag tror att det är avgörande att vi hänger med.
När gängen och andra kriminella utvecklar sin verksamhet och sitt sätt att jobba behöver de rättsvårdande myndigheterna göra samma sak. Jag vill därför yrka bifall till vår reservation 7, som handlar om just tullens befogenheter. Jag tror att det är avgörande att vi gemensamt i den här kammaren tar de här frågorna på allvar.
Tullen är avgörande. Vi kan sopa undan detta faktum genom att skylla på en massa andra saker, som Vänsterpartiet gjorde här i debatten tidigare, och bara prata om socioekonomiska skillnader. Det är klart att det kan vara ett problem. Det kan vara ett problem att människor har olika möjligheter i livet. Men man kan inte skylla på det när det skjuts, när det langas och när liv slås i spillror.
Man kan inte skylla på det i stället för att satsa ordentligt på tullen och stärka tullens befogenheter. Med detta sagt, fru talman, tackar jag för mina lite kortare fyra minuter än vanligt och tackar för den här debatten.
Joar Forssell (L):
Jag får be Tony och de andra ledamöterna om ursäkt för att jag kom sent till debatten. Jag var på ett möte om vapenmagasinen. Det är en fråga där regeringen står helt handfallen och försöker gå på folk som faktiskt inte är brottslingar. Jag var på mötet för att försöka stoppa Vänsterpartiet, regeringen och andra som vill slå ett slag i luften i stället för att stärka tullens befogenheter, vilket skulle kunna stävja brottsligheten.
Det är intressant att lyssna på Tony Haddou. Om man lyssnar noga hör man nämligen att han inte talar om jämlika livschanser. Han talar inte om att människor som bor i Rinkeby eller Tensta, där jag har bott i flera år, ska kunna gå i en bra skola och se kompisar som växer upp och blir entreprenörer och företagare och känna hoppfullhet.
Det Tony talar om är i stället att alla ska ha det lika dåligt. Alla ska ha det lika dåligt. Vi ska vara helt jämlika. Det ska inte finnas några skillnader. Fru talman! Det är inte skillnader som är problemet. Problemet är fattigdom, social utsatthet, trångboddhet och att det är färre entreprenörer i Tensta än på Östermalm. Problemet är att barnen som växer upp i respektive område upplever att de har olika livschanser. Det är problemet.
Vill man komma åt det ska man se till att göra det enklare att vara företagare och att vara entreprenör. Vi behöver se till att det blir kortare tillståndsprocesser och lägre skatter. Vi behöver se till att stärka skolan och öka kunskapsnivån så att människor, oavsett bakgrund och vilka livsval ens föräldrar har gjort, ska kunna bli precis vad de vill och känna hoppfullhet.
Om man vill göra det ska man inte göra som Vänsterpartiet och genom ombud förhandla med Sverigedemokraterna för att få bort till exempel lärarassistenter i utsatta områden. Det är oseriös politik, Tony, och det kommer att leda till mindre hoppfullhet och ökade klyftor.
Joar Forssell (L):
Den här debatten handlar om tullen. Jag har inte hört några förslag från Tony Haddou om hur man på allvar ska ta itu med de problem som landet har. Det smugglas in vapen och knark, och det smugglas ut godis som säljs dyrt i Danmark för att finansiera bomber och skjutningar. Människors liv slås i spillror av knarkhandel i det här landet. Tony Haddou har inte velat svara på vad man ska göra åt det utan vill i stället ha en debatt om ojämlikhet.
Jag tar gärna den. Jag hörde nämligen inga svar på varför du, Tony Haddou, och dina partikamrater genom ombud förhandlar med Sverigedemokraterna för att se till att vi inte får lärarassistenter och därmed kan stärka skolor i utsatta områden i landet. Varför ser du genom ombud till att skära bort reformer som skulle kunna vara förebyggande? En annan sak som skulle kunna vara förebyggande mot brottslighet är att se till att strypa de inkomster de kriminella gängen har.
Jag har bott i Tensta, och jag förstår att de människor som växer upp och känner hopplöshet försöker söka sig till något annat. Om det då står en gängkriminell äldre person som är kompis med någon som kan erbjuda lite pengar på fickan om man bara wheelar och dealar lite knark kan det vara lockande.
Vi måste strypa deras tillgång till våldskapital i form av vapen och deras tillgång till knark, som gör att de kan upprätthålla sin verksamhet. Hur det ska göras saknar Tony Haddou svar på. Det saknar hela vänstern svar på. Tullverket Man måste både se till att stärka skolan, se till att fler kan vara företagare och bli entreprenörer och se till att lyfta människor ur fattigdom. Det är fattigdomen som är problemet, inte att andra människor har lyckats.
Samtidigt ska vi stärka tullens befogenheter, satsa på rättsväsendet och se till att fler personer inte dras ned i den gängkriminella verksamheten. Där saknar Tony Haddou och Vänsterpartiet svar.
Joar Forssell (L):
Liberalerna har ju erfarenhet av budgetsamarbete och till och med regeringssamarbete både högerut och vänsterut, och vi har aldrig fått igenom vårt krav om Nato. Då kan man tycka att Liberalerna är dåliga på att förhandla. Det är vi inte. Om man läser januariavtalet och budgeten som helhet ser man att Liberalerna tvärtom kanske är det parti som i förhållande till sin storlek har fått igenom mest, både i budgetomfång och i antal punkter.
När man förhandlar i en konstellation där man är ensam om en ståndpunkt, till exempel den att vi ska ha ett Natomedlemskap, kan det förstås vara svårt att få igenom just den punkten. Jag är däremot glad över att Liberalerna genom enträget opinionsbildande har lyckats få till en förskjutning i den politiska debatten på det här området. Jag håller med Håkan Svenneling om att vi ser en förskjutning i retoriken också hos Socialdemokraterna.
Det, fru talman, tror jag inte minst beror på att Socialdemokraterna försöker röra sig i det politiska spelrummet och närma sig mitten av svensk politik för att säkra sitt stöd från till exempel Liberalerna. Det tror jag är någonting som vi faktiskt kan ta åt oss äran för.
Detsamma gäller såklart för Moderaterna och Kristdemokraterna, som också har följt Liberalernas linje när det gäller Natomedlemskap. Förhandlande, fru talman, sker ju inte bara kring ett förhandlingsbord utan också i den allmänna politiska debatten och i hur vi flyttar det politiska fönstret.
Jag tycker att detta med Nato och hur regeringen nu ser på EU:s utrikespolitik är två exempel på ganska häpnadsväckande förskjutningar från ett regeringsparti som tidigare varit mycket kraftigt emot detta.
Joar Forssell (L):
Jag ska tala på ett medlemsmöte direkt efteråt. Men efter det blir det kanske te och vila. Fru talman! Jag förstår att det kan vara svårt för ett parti som Vänsterpartiet att hänga med. Vänsterpartiet har aldrig suttit i en regering eller varit med i den typen av strukturerade förhandlingar som man har när man budgetförhandlar. Det kan verka som att partierna står helt och hållet bakom allt som finns med i budgeten.
Sanningen är att vi här i parlamentet står bakom det vi tillsammans har förhandlat fram. Det betyder inte att partiståndpunkter har blivit utraderade. Jag kan tala om en hemlighet: Jag vet att till exempel Socialdemokraterna är emot att ta bort värnskatten, trots att de kommer att rösta för det här i kammaren. Jag vet också att Centerpartiet har ståndpunkter som går emot det vi har kommit överens om. Det gäller även Miljöpartiet.
Det är inte konstigare än att man när man samarbetar får ge och ta.
Joar Forssell (L):
Som människor har vi faktiskt ett ansvar för andra människor i världen - både här i Sverige och i andra länder. Som människor som lever i en demokrati med en hög grad av frihet och mänskliga rättigheter har vi ett ansvar för andra människor i världen.
Som ett litet land är Sverige beroende av att världen fungerar på ett fredligt sätt och av att konflikter länder emellan hanteras på ett civiliserat och regelbaserat sätt. Av dessa skäl är det oundvikligen så att vi, både som liberaler - självklart - och som medborgare i Sverige, måste stå upp för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer.
För detta arbete på europeisk nivå finns Europarådet. Fru talman! Det är inte en hemlighet att Europarådet i fungerande form kanske behövs mer nu än på mycket länge. Vi ser nämligen runt om i Europa hur länder går åt fel håll när det gäller dessa principer.
Vi ser det i Turkiet, Ungern och Polen, för att nämna några, men vi ser det inte minst i Ryssland. Fru talman! Europarådet ska ägna sig åt att lösa interna och externa konflikter. Ryssland ägnar sig i stället åt att skapa interna och externa konflikter.
Europarådet ska ägna sig åt att sprida demokrati och motverka förtryck av såväl de egna medborgarna som människor i hela Europa och världen, fru talman, men Ryssland gör det motsatta. De ökar förtrycket av det egna folket, monterar ned rättsstaten och demokratin och använder sin makt för att pressa andra länder att göra detsamma.
Ryssland är i själva verket antitesen till Europarådets syfte. Av det skälet har vi tillsammans med Moderaterna en skrivelse i det här ärendet.
Den innehåller kritik av att en av dem som för Sveriges räkning sitter i Europarådets parlamentariska församling, en socialdemokrat, röstade för att Ryssland skulle få vara med i gänget igen - vara med i klubben och vara med på samma villkor som de länder som faktiskt vill sprida demokrati och mänskliga rättigheter. Ryssland deltog inte ens fullt ut i arbetet på det sätt man ska, och de betalar inte sin medlemsavgift. De respekterar inte Europarådets värden, men de vill vara med.
De vill nämligen ha det som en fin liten fjäder i hatten och kunna säga att de är med i arbetet. Det är ju pinsamt! Det är motsatsen till vad Europarådet ska ägna sig åt. Det är inte bara så att detta i sig är ett gravt avsteg och att de i sig är antitesen till Europarådets syfte, utan det är också så att detta leder till allvarliga konsekvenser på riktigt.
Det innebär att man undergräver rådets integritet och att man därmed för framtiden lär andra länder att om Europarådet riktar sanktioner, gör någonting för att utesluta dem eller ställer krav kan de ignorera detta och få vara med igen om de bara lyckas spela sina politiska kort rätt eller lyckas pressa andra länder och lyckas hota och mobba sin omvärld.
Detta agerande från ledamoten i Sveriges delegation i den parlamentariska församlingen leder i förlängningen till att Europarådets syfte riskerar att frätas sönder. Integriteten är hotad. Av detta skäl har vi lagt fram vår skrivelse för att Europarådet ska stå upp för mänskliga rättigheter och demokrati och inte släppa in Ryssland och ta emot dem med öppna armar.
Joar Forssell (L):
Vi kan nu, efter att ha hört detta ytterligare svar från regeringen, konstatera att det är precis så. Och jag tycker att det är rimligt. Kinastrategin ska hålla över tid, och Kinastrategin ska vara långsiktig. Det är ett rimligt sätt att se på dokumentet om Kinastrategin. Det är bara det att när Hans Dahlgren den 12 september sa att Kinastrategin skulle lösa den akuta situationen i Hongkong var det uppenbarligen en lögn. Kinastrategin är ett dokument som är tänkt att lägga ut en långsiktig strategi för Sveriges relationer med Kina.
Det är bra; det är klart att vi ska ha en sådan strategi. Men det svarar inte på frågan om vad vi kan göra här och nu för att stödja demokratin i Hongkong. Jag och Liberalerna har lagt fram flera förslag. Vi tycker till exempel att regeringen kraftfullt och tydligt måste fördöma Kina och Kinas agerande.
Det som Kina gör just nu i Hongkong mot demokratiaktivisterna där handlar inte bara om att kränka mänskliga rättigheter i Hongkong; det är också en testbädd för vad man kan göra mot Taiwan. Det finns ett internationellt erkänt sätt att mäta frihet från Freedom House där Kina på en skala från 0 till 100 når nivån 11.
Hongkong når nivån 59 och Taiwan nivån 93 - alltså 93 på en 100-gradig skala! Det vi ser nu i Hongkong är Kinas sätt att med små steg i taget provocera fram saker som hela tiden flyttar fram positionerna när det gäller att kränka mänskliga rättigheter. Vi måste få ett kraftfullt fördömande från regeringen.
Det behövs också ett arbete på europeisk nivå för att ta bort vetot från enskilda europeiska länder mot en kraftfull utrikespolitik från EU. Och varför det? Jo, därför att Kina även har strategier för att påverka europeiska länder. Fru talman!
Vi vet att Kina genom sitt Belt and Road-initiativ bland annat tar länder i EU som gisslan och ser till att de blockerar kraftfullt agerande i den gemensamma utrikespolitiken gentemot Kina.
Det är klart att vi behöver en långsiktig strategi, men här och nu behöver vi se till att stödja demokratiaktivisterna i Hongkong, fördöma Kina och Kinas agerande och tydligt markera att vi inte kommer att gå med på det här. Om vi inte gör det här och nu kommer inte Hongkong i framtiden att nå upp till sina 59 poäng på den skala som mäter frihet och demokrati.
Då kommer Kinas förtryck av Hongkong att öka. Och vi kommer på andra sidan sundet att se hur demokratin och friheten i Taiwan skärs ned mer och mer av ett alltmer auktoritärt och farligt Kina. Jag blir återigen orolig när jag tänker tillbaka på den 12 september och det Hans Dahlgren sa om att situationen i Hongkong kommer att lösa sig i och med Kinastrategin. Fru talman!
Jag har inte blivit mindre orolig av att höra utrikesministern här i dag när hon har sagt att Kinastrategin ska vara ett långsiktigt dokument. Det tycker jag är bra, men det betyder också att när jag ställde frågan till Hans Dahlgren var svaret jag fick antingen mumbojumbo och ett sätt att försöka komma undan att svara på frågan eller en ren lögn. Det är bra att dokumentet är långsiktigt, men det svarar inte på frågan om vad vi ska göra här och nu.
Joar Forssell (L):
Om jag hade velat få en historiebeskrivning över den senaste tidens utveckling i Hongkong hade jag kunnat läsa om det i en dagstidning. Fru talman! Det som statsrådet här redogör för är bara sådant som redan är känt. Jag vet vad som händer i Hongkong; det är därför jag är upprörd. Jag vet vad som pågår på gatorna i Hongkong.
Jag besökte själv Hongkong tidigare i år och pratade med demokratiaktivister och oppositionspolitiker, och jag känner mycket väl till vad som händer där. Problemet, fru talman, och skälet från början till att jag skrev interpellationen är och förblir regeringens agerande. Nu är det uppenbart att regeringen känner till vad som pågår, och det verkar som att regeringen inte vill agera kraftfullt.
Man säger självklarheter som att vi ska värna "ett land, två system". Ja, det är ju ett internationellt avtal. Vilka andra internationella avtal tänker regeringen att vi inte ska följa? Det är väl självklart att vi följer internationella avtal i det här landet.
Men man har fortfarande inte svarat på vad vi ska göra här och nu för att stödja demokratiaktivisterna i Hongkong och för att se till att Kina upphör med sin aggressiva, antidemokratiska offensiv mot sitt närområde.
Jag vill avsluta den här interpellationsdebatten med att tydligt ställa frågan till utrikesministern om regeringen fördömer Kina och Kinas agerande i Hongkong.
Joar Forssell (L):
Jag har en fråga till EU-minister Hans Dahlgren angående Sveriges agerande i EU för Hongkong. Jag kom hem från Hongkong bara häromdagen. Man har med sig mycket från en sådan resa, men det man kanske framför allt har med sig är att de Hongkongbor man träffar delar värderingar med oss. De suktar efter demokrati, de tror på det fria ordet och de vill ha ett rättsväsen som är självständigt.
Samtidigt utsätts landet för en ökad press från diktaturens Kina och, får man säga, ett övervåld och en brutalitet från polisen mot de närmare 2 miljoner människor som demonstrerar för frihet på gatorna. Jag undrar därför hur regeringen avser att agera inom ramen för Europasamarbetet för att sätta press på Kina och för att stödja våra demokratiska bundsförvanter i Hongkong.
Joar Forssell (L):
Jag har en fråga till vice statsminister Isabella Lövin. I den mörka skuggan av världens värsta diktatur, Kina, ligger en fyrbåk för demokrati, frihet och mänskliga rättigheter, och det är Taiwan.
Alldeles nyss hade Taiwan val, och den liberala och Kinakritiska presidenten Tsai Ing-wen blev omvald och fick stort förtroende i ett demokratiskt val. Dagens industri rapporterar att regeringen har skickat lyckönskningar till det taiwanesiska folket. Det är mycket bra. Vi ska stå upp för sådana som tror på demokrati, mänskliga rättigheter och en rättsstat.
Men avser regeringen också att gratulera den Kinakritiska Tsai Ing-wen, och kan regeringen tänka sig att bjuda in Taiwans statschef hit till Sverige?
Joar Forssell (L):
Tack, Isabella Lövin, för svaret! År 2002 gjorde den dåvarande socialdemokratiska regeringen så att den dåvarande statschefen för Taiwan inte fick komma till Sverige. Man nekade statschefen att komma till Sverige. Miljöpartiet har en finare historia när det gäller att stå upp för mänskliga rättigheter och demokrati.
Skulle det inte vara på sin plats att vice statsminister Isabella Lövin tog upp frågan om att fullt ut stödja Taiwans demokrati och mänskliga rättigheter genom att bjuda hit statschefen och gratulera den omvalda presidenten?
Joar Forssell (L):
Jag har en fråga till statsrådet Peter Eriksson. Det går inte att bygga hållbar utveckling, prioritera jämställdhet, värna minoriteter och skapa stabilitet om man inte prioriterar demokrati och demokratiutveckling. Därför har Liberalerna varit pådrivande för att stärka demokratibiståndet i förhandlingarna om januariavtalet, och vi fortsätter att vara pådrivande för detta.
I en inventering från Sida, som kom i november förra året, framkom det att valstödet, alltså stödet till val, inte har slagit rot i Sidas verksamhet. Vad kommer Peter Eriksson att göra för att se till att Sida stärker sitt arbete med valstöd? Demokrati är inte bara val, men det går inte att ha en demokrati utan val.
Joar Forssell (L):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det gläder mig att Liberalernas politik att satsa på demokratibistånd och stärka demokratin i världen har fått fäste i regeringens politik. Det som oroar mig lite är att statsrådet inte tar den inventering Sida har gjort på lika stort allvar. Det framgår att man gör breda satsningar på demokrati, och det är positivt.
Men om valstödet inte slår rot i Sidas verksamhet blir det ingen demokrati.
Joar Forssell (L):
Jag har en fråga av i det här läget allmänpolitisk karaktär till statsrådet Per Bolund. Den 25 maj i år blev det rasistiska mordet på George Floyd, som begicks av en amerikansk polis, startskottet för ett antal protester och demonstrationer i USA men också världen över. Protesterna har flera gånger mötts med övervåld, inte minst från amerikansk polis.
Den som följer medierna har också sett svenska journalister i USA få vapen riktade mot sig. USA är en av våra närmaste allierade. Och det är en demokrati. Av det skälet kan vi ställa tuffare krav på USA än på andra länder. Därför undrar jag vad regeringen avser att göra för att säkerställa att de universella mänskliga rättigheterna respekteras i USA?
Kommer man till exempel att kalla upp ambassadören? Kommer man att fördöma det rasistiska våld som vi nu ser i Amerika?
Joar Forssell (L):
Liberalerna har väldigt nyligen sagt och lämnat besked om att vi vill se och sitta i en borgerlig regering efter nästa val. Kristdemokraternas reaktion på detta, fru talman, var att man kanske inte vill se Liberalerna i ett sådant sammanhang.
Därför blir det lite märkligt när man här från talarstolen talar om för mig att det finns problem i Liberalernas nuvarande samarbete. Det blir lite "damned if you do, damned if you don't" från Kristdemokraternas sida. Svaret på frågan är att de möjligheter som ledamoten frågar efter såklart finns inom januariavtalssamarbetet.
Men de kanske skulle finnas i ännu högre grad om Liberalerna fick förhandla ekonomisk politik också med Kristdemokraterna. Vi vill ju se någon form av ny egnahemsrörelse. Vi har också sagt att vi vill se ett större inslag av flexibelt ägande, det vill säga att man kan köpa en bit av sin lägenhet och kanske få ned hyran. Då kan man lägga undan lite mer pengar, och så blir det en positiv spiral även för dessa personer.
Jag tycker att det som ledamoten Forssmed lyfter här är viktigt: Det handlar om stabila inkomster. Det behöver inte vara höga inkomster. Man kan ju ha en stabil anställning med en stabil inkomst som är ganska låg. Då når man kanske inte upp till de krav som ställs för att man ska kunna köpa ett helt boende, men det kanske räcker för att köpa en del av sitt boende.
På så sätt kan man arbeta sig in på den ägda delen av bostadsmarknaden. Jag ser inget hinder för liberaler att driva de frågorna oavsett vilket samarbete vi sitter i. Tvärtom tänker jag att det är sådana frågor som vi behöver ta till alla förhandlingsbord som vi hamnar vid.
Joar Forssell (L):
Jag tackar för de vänliga orden från Kristdemokraterna. Alla partier driver sina krav oavsett vem de förhandlar med.
Det här kanske blir en metadiskussion, men jag noterar att det i den breda mitten i svensk politik finns, om inte annat, en uttalad ambition om att ha en mer social bostadspolitik på det sätt som ledamoten Forssmed beskriver.
Jag läste en debattartikel i Fastighetstidningen för några veckor sedan, skriven av socialdemokraterna i civilutskottet. Man pratade om en ny egnahemsrörelse och ett mer individualiserat amorteringskrav. Man lyfte säkert upp någon annan åtgärd också.
Det jag ser framöver, fru talman, är att de delarna av politiken som ligger utanför januariavtalet, utanför budgeten, måste man kunna förhandla om med både kristdemokrater och socialdemokrater. Där kanske även Kristdemokraterna måste vara öppna för att diskutera med fler parter än bara Vänsterpartiet, som man kanske ägnar sig mest åt i finansutskottet.
Jag är helt öppen för samtal och diskussioner som kan leda fram till att vi får en större andel ägande av bostäder i Sverige, oavsett vilket samhällsskikt eller del av livet man befinner sig i.