Siw Wittgren-Ahl (S):
Jag kan instämma i det Thomas Bodström har sagt. Men jag ska också göra en tillbakablick om varför ett VM är viktigt. Ett framtida VM i friidrott innebär stora möjligheter för Sverige att synas och locka till sig såväl besökare som företag. Varumärket Sverige kan dra nytta av mediernas bevakning och genomslagskraft. Den är ju enorm. Hundratals miljoner tv-tittare väntas följa VM i friidrott.
Rese- och turistindustrin är en av Sveriges snabbast växande branscher. Turisterna spenderade förra året enligt Finansdepartementet 191 miljarder kronor i vårt land. Det är pengar som ger skatteintäkter och som dessutom stannar i Sverige och inte flyttar till låglöneländer. Förra året svarade rese- och turistindustrin för nästan 3 % av Sveriges bnp.
Det är en siffra som många bedömare av ekonomi menar kan öka ytterligare. Samma möjligheter gäller export av turism. Export i detta sammanhang är att utländska besökare kommer till Sverige och spenderar pengar här. Här finns goda möjligheter till en fördubblad export.
Därmed skulle ca 40 000 nya jobb skapas, inte minst för unga människor som inom rese- och turistindustrin ofta får sitt första arbete. Med flera utländska besökare ökar också behovet av kunskap om andra kulturer och språk. Det är något som ökar möjligheterna för de nya svenskarna att få jobb.
Vi har nu precis avslutat det största sport- och nöjesevenemanget i Sverige under detta årtionde - EM i friidrott i Göteborg 2006. Det var framgångsrikt. Det ger Sverige ett bra utgångsläge att på nytt söka och förhoppningsvis erhålla VM i friidrott 2011.
Den pusselbit som för närvarande saknas är ett kraftfullt statligt engagemang, inte minst ekonomiskt. Statlig finansiering har varit en förutsättning bland annat för att Paris 2003 och Osaka 2007 skulle få möjlighet att arrangera VM i friidrott.
Utan en direkt statlig ekonomisk medverkan kommer det inte att vara möjligt för Sverige att arrangera VM i friidrott 2011. Dessa uppgifter framkommer i det brev som Yngve Andersson och kommunstyrelsens ordförande skickade till de två partiledarna i det socialdemokratiska partiet, Göran Persson, och i det moderata partiet, Fredrik Reinfeldt, i augusti, som Thomas Bodström redogjorde för.
Bosse Ringholm svarade, som Thomas Bodström sade. Men Fredrik Reinfeldt svarade aldrig på brevet. När man då som riksdagsledamot sitter och lyssnar på regeringsförklaringen blir man jätteglad när statsministern säger att regeringen vill stödja större idrottsevenemang i Sverige. Då tänker man: Aha! Det är det han menar. Det var jätteroligt och bra!
Men när man sedan läser i Lena Adelsohn Liljeroths svar ser man att hon avslår detta. Hon säger att ansökan var dåligt förberedd. Enligt de riktlinjer som vi har sett och de ansökningar som har kommit har Friidrottsförbundet haft kontakt med moderata riksdagsledamöter tidigare. Då undrar jag: Finns det ingen dialog i den moderata riksdagsgruppen mellan regeringen och de moderata ledamöterna, som hela tiden har följt det här på nära håll?
Vad menade Fredrik Reinfeldt? Vad menar Lena Adelsohn Liljeroth när hon säger att hon för sin del är för ett arrangemang och att hon tycker att det var en dålig ansökan? Jag undrar om det var med anledning av det som Lena Adelsohn Liljeroth tog kontakt med Friidrottsförbundet och i sitt svar säger att detta just nu bereds igen i Regeringskansliet, så att vi kan hoppas på ett positivt svar.