KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Monica Green har frågat vad finansministern avser att göra för att få ned massarbetslösheten. Hon har vidare frågat vad finansministern avser att göra för att få rätt politiska verktyg att kunna bekämpa arbetslösheten. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den ekonomiska utvecklingen har varit ogynnsam i omvärlden under en lång tid, men trots det har den svenska arbetsmarknaden utvecklats förhållandevis väl.
Sysselsättningen har återhämtat sig starkt under de senaste åren, och arbetskraftsdeltagandet har varit oväntat högt jämfört med tidigare lågkonjunkturer. Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden framstår som stark också i en internationell jämförelse. Regeringens reformer innebär bland annat att det blivit mer lönsamt att arbeta och billigare att anställa, till exempel unga och långtidsarbetslösa. Detta har inneburit att fler grupper som varit borta från arbetsmarknaden under lång tid har fått jobb.
Allt fler människor tar avgörande steg från utanförskap och närmar sig arbetslivet. Detta är positivt eftersom jobbchanserna är betydligt större för personer som ingår i arbetskraften än för dem som står utanför. Arbetslösheten är trots detta bekymmersam, och tyvärr ser vi nu ett försämrat konjunkturläge, vilket innebär att vi behöver ytterligare insatser för att underlätta för arbetslösa att komma i arbete.
Därför finns satsningar på 23 miljarder kronor extra i budgetpropositionen för 2013 som stärker svensk ekonomi på lång sikt och stöder återhämtningen i ekonomin. Det handlar om reformer för att öka möjligheterna att driva företag och stärka svensk konkurrenskraft, såsom en sänkning av bolagsskatten och införandet av ett investeraravdrag. I paketet ingår också en forsknings- och innovationsproposition liksom en infrastrukturproposition.
Det är insatser som också stimulerar jobb och företagande runt om i Sverige. Även arbetsmarknadspolitiska insatser tidigt i arbetslösheten förstärks tillfälligt för att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Regeringen har föreslagit bland annat fler praktik- och utbildningsplatser avsedda för personer som riskerar långtidsarbetslöshet. Under 2013 följer regeringen också upp och fortsätter de stora satsningar som gjordes i förra årets budget inom arbetsmarknadspolitiken.
Förstärkt förmedlingsstöd, ökad uppföljning av arbetslösas arbetssökande och fler programinsatser är några exempel på åtgärder för att bekämpa arbetslösheten. Regeringen arbetar ständigt med att utveckla politiken. Budgeten för 2013 har dock bara hunnit verka i några veckor, och i nuläget bedömer regeringen detta som en väl avvägd politik.
Hillevi Engström (M):
Monica Green påstår att det inte hjälper att sänka skatterna. Det får man ta som intäkt för att det, om Socialdemokraterna mot förmodan kommer till makten - vi får verkligen hoppas att det inte sker - kommer att bli ordentligt höjda skatter eftersom det uppenbarligen, enligt Monica Green, löser problemen.
De förslag som Socialdemokraterna lagt fram i sin budgetmotion, med skattehöjningar för arbetsgivare och enskilda på uppemot 30 miljarder kronor, förespråkar ingen ekonom, särskilt inte i dessa tider. Många tittar på Sverige, vilket Monica Green också tog upp.
De tittar på hur vi under krisåren löst arbetsmarknadspolitiken och hur vi arbetar. I långtidsbudgeten för EU har man till och med lagt in 6 miljarder euro i särskilda ungdomsgarantier.
Pengar som medlemsstaterna själva inte har ska, som det troligen kommer att utformas, gå till de mest drabbade för att därigenom kunna ge ungdomar chans till praktik och på olika sätt stötta dem i jakten på ett arbete så att de kan komma tillbaka till arbetsmarknaden. Vi nämns ofta som föregångare, och det är jag stolt över, även om jag inte kan vara nöjd förrän alla som kan arbeta har ett arbete att gå till.
Det sägs att Arbetsförmedlingen borde bli matchningsspecialist. Jag blev lite brydd när jag hörde Socialdemokraternas presskonferens i dag där det talades om det överskott som Arbetsförmedlingen har. Det överskottet beror framför allt på att arbetslösheten aldrig blev så hög som vi prognostiserade. Den blev lägre.
Det beror också på att man inte fått tillräckligt många arbetsgivare som är benägna att anställa en person med anställningsstöd. Det är orsaken till att det blivit pengar över. Då menar Socialdemokraterna att vi ska ta dessa pengar och lägga dem på utbildning. Vi ska utbilda på olika sätt.
Jag ställer mig frågan om det är Socialdemokraternas politik att bekosta längre högskoleutbildningar eller yrkesutbildningar via skattemedel, att man ska få betalt för att gå en utbildning och bli civilingenjör, sjuksköterska, it-specialist, alltså utbilda sig i den typen av yrken som näringslivet efterfrågar. Det som näringslivet efterfrågar är nämligen specialistkompetens, och sådana utbildningar tar ganska många år.
Är det vad ni socialdemokrater avser när ni säger att man ska ge långtidsarbetslösa utbildningar för att matcha det som näringslivet efterfrågar? Det är en relevant fråga, för det skulle i så fall lite grann innebära ett paradigmskifte. Vi har tidigare varit ganska överens om att vi i Sverige har ett utbyggt studiemedelssystem där alla kan få såväl studiebidrag som studiemedel för att kunna gå längre utbildningar.
Menar ni socialdemokrater att det ska ske inom arbetsmarknadspolitiken, genom att utbilda personer till dessa specialistyrken? Den frågan är ni svaret skyldiga.
Hillevi Engström (M):
Jag får tacka för interpellationen. Monica Green säger att hon ställt en interpellation för att diskutera arbetslösheten eftersom den är dålig för ekonomin och att hon ställt den till finansministern. Jag delar den uppfattningen. Den är skadlig för ekonomin. De skattehöjningar som Socialdemokraterna föreslår i budgetmotionen är också skadliga för ekonomin.
Arbetslösheten är därutöver skadlig för den enskilda när den biter sig fast på höga nivåer, och därför är det viktigt att bemöta den tidigt. Jag vill understryka, vilket Socialdemokraterna i den här debatten undviker att ta upp, vikten av den bedömning som Arbetsförmedlingen ska göra när man skriver in sig på förmedlingen.
Om individen utifrån bedömningsverktygen löper risk att hamna i långtidsarbetslöshet ska han eller hon erbjudas tidiga insatser i form av praktik, arbetsmarknadsutbildning eller annat som kan komma i fråga. Utbildning är absolut viktig. Men det ska inte vara vilken utbildning som helst, och den ska inte ske hur som helst. Det löser inga problem. Det är precis som Hanif Bali tog upp.
När ni hade den stora volymen av arbetsmarknadsutbildning hade man den för att kvalificera sig tillbaka till a-kassan, och den gav väldigt lite resultat. Den var inte bra. Vi måste hålla arbetsmarknadsutbildningen på en rimlig nivå. Den får inte heller ersätta reguljär utbildning. Det har vi andra system och andra finansieringsmöjligheter för.
Jag har fortfarande inte fått svar på om det är Socialdemokraternas politik att bekosta längre utbildningar och högskoleutbildningar med arbetsmarknadsutbildningspengar. Jag vet inte om det är avsikten eller vad ni egentligen menar när ni talar om att skräddarsy utbildningar för varje individ. Ska man kunna utbilda sig genom arbetsmarknadsutbildning för att bli till exempel specialistsjuksköterska, it-specialist, ekonom eller civilingenjör?
Hillevi Engström (M):
Meeri Wasberg har frågat om integrationsministern gjort det ställningstagandet att regeringen bör ta en mer aktiv del i en diskriminerande lönebildning på den svenska arbetsmarknaden. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Meeri Wasberg har helt rätt i att lönebildning inte är en fråga för riksdag eller regering.
Jag kan därför försäkra Meeri Wasberg om att regeringens uppfattning är att det är arbetsmarknadens parter som ansvarar för lönebildningen på den svenska arbetsmarknaden.
Hillevi Engström (M):
Lars Mejern Larsson har frågat mig om jag har gjort det ställningstagandet att det är en rimlig ordning att Arbetsförmedlingen tvingas skicka tillbaka miljoner när det råder massarbetslöshet och företagen har svårt att rekrytera. Mattias Jonsson har frågat mig om jag avser att verka för att Arbetsförmedlingen kan behålla ej utnyttjade ekonomiska medel.
Som jag vid ett flertal tillfällen har svarat i tidigare interpellationsdebatter kan jag konstatera att arbetslöshet och varsel runt om i landet innebär en ökad utmaning för Arbetsförmedlingen på regional nivå men att det finns såväl resurser som erfarenhet för att hantera detta. Regeringen har höga ambitioner med jobbpolitiken och avsätter stora resurser för arbetsmarknadspolitiska program och insatser. Det är dock korrekt att hela det anvisade anslaget för arbetsmarknadspolitiska program och insatser inte har använts under 2012.
Merparten av de medel som inte har använts under 2012 har dock inte dragits in utan myndigheten har fått behålla ett omfattande anslagssparande. Jag vill poängtera att det viktiga inte är att alla medel används utan att de används på ett sådant sätt att de gör mest nytta och på bästa sätt bidrar till att motverka långvarig arbetslöshet. Jag vill också vara tydlig med att det är Arbetsförmedlingens uppdrag att se till att de medel som myndigheten förfogar över fördelas så effektivt och bra som möjligt.
Jag är övertygad om att stora ansträngningar görs så att de anvisade resurserna utnyttjas på ett effektivt sätt i syfte att motverka långtidsarbetslöshet.
Hillevi Engström (M):
Jag vill också tacka för debatten. Det hade varit bra om ledamöterna hade satt sig in mer i fakta. Det är lite grann svårt att bemöta alla de påståenden som ni tar upp som inte stämmer med verkligheten. Det är viktigt med en tydlig styrning och uppföljning. Det handlar om stora summor av skattebetalarnas pengar som ska användas effektivt.
Jag förespråkar därför att å ena sidan ta till vara den kompetens som finns bland Arbetsförmedlingens medarbetare, å andra sidan titta på vad som fungerar och följa upp. Det gör regeringen i budgetpropositionens skrivningar, i Arbetsförmedlingens instruktion, i regleringsbrev, i dialog och med den styrelse som har ansvaret att styra Arbetsförmedlingen.
Även under den socialdemokratiska tiden hade man samma form av styrmekanismer. Jag instämmer inte i beskrivningen att det nu är en större detaljreglering. Det är snarare tvärtom - framför allt under senare år. Jämför skrivningarna om återrapportering. Det är färre återrapporteringar och färre detaljer. Arbetsförmedlingarna har en större frihetsgrad. Jag förutsätter att de professionella arbetsförmedlingarna använder de resurser som finns på ett effektivt och bra sätt.
En person som har behov av relevant utbildning ska också få den utbildningen eller praktikplatsen. Siffror från SCB visar att resultatet från dagens AKU är drygt 50 000 fler personer sysselsatta i januari 2013 jämfört med januari 2012. Sammantaget fungerar regeringens politik. Jag är inte nöjd förrän alla som kan arbeta har möjlighet att få ett arbete.
Där är vi inte än, men det finns en ökad sysselsättning om mer än 200 000 personer. Om det hade gått likadant för Sverige som för övriga Europa hade det varit ungefär 180 000 färre sysselsatta. Tack så mycket och ha en fortsatt trevlig kväll.
Hillevi Engström (M):
Monica Green har frågat mig huruvida jag avser att göra förändringar i regelverket så att det blir möjligt även för uppsagda som får lön från sin tidigare arbetsgivare att påbörja sina studier. Monica Green har vidare frågat vad jag avser att göra i övrigt för att förbättra stödet för omställning på varseldrabbade orter som Tibro. Som Monica Green vet har jag vid ett flertal tillfällen under de senaste månaderna besvarat interpellationer och debatterat frågor föranledda av ökade varsel generellt eller i en viss del av landet.
Som jag tidigare framhållit har vi sedan i höstas sett en avmattning av konjunkturen och ett ökat antal varsel. Positivt är dock att höstens stora varselvåg nu minskat. Men läget på arbetsmarknaden bedöms fortsatt vara osäkert. Varsel och uppsägningar innebär självklart utmaningar för Arbetsförmedlingen på regional och lokal nivå. Det finns dock resurser, erfarenhet och rutiner för att hantera dessa situationer.
Arbetsförmedlingen har möjlighet att fördela de medel myndigheten förfogar över så effektivt och bra som möjligt utifrån det arbetsmarknadsläge som råder. I och med Arbetsförmedlingens nationella organisation finns möjlighet att omfördela från regioner och orter med ett relativt sett bättre arbetsmarknadsläge till delar av landet där läget är mer bekymmersamt. Arbetsförmedlingen har ett stort ansvar för att hjälpa de individer som blir arbetslösa men kan inte på egen hand avhjälpa en situation då en ort drabbats av stora varsel.
En god samverkan med arbetsmarknadens parter, arbetsgivare och fackliga företrädare liksom med kommunala och regionala företrädare och trygghetsorganisationer är viktig. När det gäller situationen i Tibro gläder det mig att höra att denna samverkan finns på plats. Utifrån dagens regelverk kan Arbetsförmedlingen besluta om insatser som utbildning först när en person är arbetslös. Detta har jag i dagsläget inte för avsikt att ändra.
Vi har dock i dialog med Arbetsförmedlingen och trygghetsorganisationerna uppmärksammat de möjligheter till tidiga insatser som nu finns. Fokus för denna dialog har varit hur samverkan mellan Arbetsförmedlingen och berörda trygghetsorganisationer kring en varslad individ kan förbättras och starta så tidigt som möjligt så att väntan på rätt insatser minimeras.
Hillevi Engström (M):
Jag tror också på människors förmåga, och jag vill inget hellre än att människor ska kunna komma i arbete, att människor får behålla sitt arbete, och att vi kan ha ett så bra klimat i Sverige att företag vill etablera sig på både mindre och större orter runt om i landet. Jag vet att vi har en bra omställningsförmåga. Många av de större arbetsplatserna som läggs ned har kollektivavtal och därmed också avtal med trygghetsorganisationerna.
Man kan se av resultatet från till exempel TSL, en organisation bestående av Svenskt Näringsliv och LO, att de lyckas väldigt väl. De börjar jobba redan under varseltiden. Många av de anställda som får hjälp får också ett arbete. Det är en bra verksamhet som parterna bedriver och något som vi ska vara stolta över. Sedan finns det ett komplement när man hamnar i arbetslöshet som innebär att Arbetsförmedlingen ska kunna haka på det arbete som trygghetsorganisationerna redan har gjort.
Där kan vi bli ännu bättre. Inom departementets regi träffar vi på regelbunden basis såväl Arbetsförmedlingen som vd och ordförande i de olika trygghetsorganisationerna. Vi vet att det fungerar bra på de flesta ställen, men det kan bli ännu mycket bättre. Vi har en god omställningsförmåga i Sverige; glöm inte bort det. Det beror inte på människors bristande kompetens att en fabrik läggs ned. Den här nedläggningen beror inte på att de som jobbar i Tibro inte är tillräckligt bra.
Tvärtom kan det säkert vara så att de är väldigt kompetenta och eftertraktade på arbetsmarknaden. Nedläggningen kanske i stället beror på att det inte finns någon efterfrågan på dessa produkter på grund av att vi har ett krisande Europa. Jag tror att det är viktigt att människor känner att det finns lösningar. Vi kommer att behöva varenda person på arbetsmarknaden när den generation som arbetar nu så småningom går i pension.
Hillevi Engström (M):
Kerstin Nilsson har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att det aktiva utredningsarbetet ska öka, så att den passiva tiden hos Arbetsförmedlingen ska minimeras. Jag vill inleda med att förtydliga att arbetslösa personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga kan få dels Arbetsförmedlingens allmänna service, dels stöd på en rad andra sätt.
För att ha rätt till de särskilda stöd som finns för målgruppen måste en nedsatt arbetsförmåga vara dokumenterad och registrerad av Arbetsförmedlingen. För registrering krävs ett samtycke från den arbetssökande. Det är sällan som inträdet till arbetslivet följer ett rakt spår. För personer med funktionsnedsättning är vägen till arbete ofta besvärligare än för andra.
Det framgår inte minst av Arbetsförmedlingens statistik som visar att arbetslösa personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är inskrivna under långa perioder innan de får en arbetsmarknadspolitisk insats eller ett arbete. Det är ett stort slöseri med resurser om personer som vill och kan arbeta inte får det stöd de behöver.
För närvarande är den genomsnittliga inskrivningstiden åtta-nio månader innan Arbetsförmedlingen har registrerat nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen har ett mål att förkorta inskrivningstiden innan arbetsförmågan registreras med tio dagar per år fram till 2016 och ska uppgå till högst 180 dagar 2016. Syftet med målet är att personer med särskilda behov ska få rätt stöd i ett tidigare skede än i dag.
För att korta inskrivningstiderna har Arbetsförmedlingen de senaste åren även förändrat sitt arbetssätt genom att införa ett enhetligt tjänsteutbud, ett handläggarstöd och kvalitetssäkrade metoder. Sedan januari 2012 har Arbetsförmedlingen även infört ett bedömningsverktyg. Bedömningsverktyget innehåller tre tilläggsfrågor som syftar till att i ett tidigt skede identifiera om den arbetssökande har en nedsatt arbetsförmåga.
Det gör det möjligt att lättare kunna identifiera vilka arbetslösa som riskerar långvarig arbetslöshet för att kunna sätta in åtgärder i rätt tid till rätt personer. I budgetpropositionen för 2013 aviserade regeringen att Arbetsförmedlingen kommer att ges i uppdrag att redovisa hur kvaliteten i bedömningsprocessen kan förbättras och hur arbetet kan utvecklas.
Jag tror att dessa nämnda åtgärder i kombination med arbetsförmedlarnas professionella bedömningar kan innebära ökade möjligheter att förhindra långa inskrivningstider på Arbetsförmedlingen. I sammanhanget vill jag även framhålla betydelsen av arbetsgivarnas inställning. En kortad inskrivningstid förutsätter inte minst att det finns en arbetsmarknad som vill ta emot personer med nedsatt arbetsförmåga.
Jag menar att både privata och offentliga arbetsgivare har ett ansvar för att bereda fler personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga möjlighet till arbete eller praktik. Det är därför bland annat viktigt med god och lättillgänglig information om de stöd som erbjuds. Arbetsförmedlingen har därför genomfört en bred informationskampanj med detta syfte.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar för interpellationen. I det här avseendet har jag ingen annan uppfattning än Kerstin Nilsson. Handläggningstiderna är alldeles för långa. Det har ganska många orsaker. Jag har fått mig till dels att det också beror på varifrån de arbetssökande kommer.
Kommer de direkt från Försäkringskassan går det i allmänhet snabbare, för då har man en upparbetad handlingsplanssamverkan och kan på ett enkelt sätt få ett medgivande från den enskilde om att han eller hon har en funktionsnedsättning och på så sätt underlätta de medicinska underlagen. Det finns andra komplikationer också i det här avseendet. Det har varit ont om handläggare med specialistkunskaper.
Nu har Arbetsförmedlingen anställt fler handläggare och specialister, vilket kommer att underlätta så att kodningen går snabbare. Ett annat bekymmer som Arbetsförmedlingen tar upp är att en del personer inte tar upp den här problematiken vid de första samtalen med sina arbetsförmedlare. Särskilt tror man på Arbetsförmedlingen att det finns en underkodning när det gäller utrikesfödda.
Bland många är det närmast tabubelagt att själv ta upp att man har nedsatt arbetsförmåga. Därför kan det dröja ett tag innan man börjar diskutera de frågorna. Man kanske har en fysisk, psykisk eller social nedsättning av arbetsförmågan, vilket gör det extra problematiskt. Där tror Arbetsförmedlingen att det finns en underkodning. Men det är lika viktigt att det inte blir överkodning. Vi vet att det finns en sådan problematik i samhället generellt.
Till exempel har barn blivit kodade som funktionsnedsatta och hamnat i särskolan fast det visat sig att de inte haft någon allvarlig funktionsnedsättning. Det är alltså viktigt att kodningen blir rätt från början. Sedan har vi ytterligare ett problem, som späder på detta: Ohälsan ökar generellt i samhället, inte minst den psykiska ohälsan. Jag delar Kerstin Nilssons oro över att detta tar alldeles för lång tid.
Vi följer Arbetsförmedlingen väldigt nogsamt med dialoger varannan vecka och varje månad. Detta är alltså en fråga som helt naturligt kommer upp på resultatdialogerna med Arbetsförmedlingen: Hur kan man ytterligare skynda på kodningen, så att den blir korrekt men också kommer tidigare? Även 180 dagar är en lång period för en arbetssökande i väntan på rätt åtgärder.
Jag tycker att frågan är väldigt angelägen att följa nogsamt.
Hillevi Engström (M):
Tack, Kerstin Nilsson. Jag kan nämna specifikt det vi har gjort i år som syftar till att förhindra långtidsarbetslöshet, som är någonting som personer från denna grupp många gånger riskerar. Det handlar om bedömningsverktyget. Man innebär att man vid första besöket på Arbetsförmedlingen gör en screening eller profilering som ska försöka träffa dessa personer. Då kommer de i snabbspåret och får insatser snabbare även kodningen i sig kanske dröjer.
Arbetsförmedlingen är också beroende av primärvården och sjukvården för att få in läkarintyg. Det kan ofta vara en fördröjande faktor. Vid vissa arbetsnedsättningar kan det gå fortare. Det gäller särskilt vid fysiska funktionsnedsättningar, om man har en kraftig synnedsättning, hörselnedsättning eller rörelsehinder.
Beträffande de psykiska funktionsnedsättningar som medför nedsatt arbetsförmåga är det många gånger svårare och tar längre tid. Ibland finns det också svårigheter att få den enskilde att medverka vid själva utredningen. Det finns många olika parametrar. Ändå håller jag med Kerstin Nilsson om att detta är en fråga som definitivt ska prioriteras.
Vi är väldigt tydliga med att Arbetsförmedlingen måste jobba väldigt aktivt med denna grupp, som alltid drabbas hårt särskilt vid en lågkonjunktur och som alltid kommer längst bak i kön tillsammans personer som är födda utanför Europa och unga utan utbildning. Vi har också i årets budget under 2012 varit väldigt tydliga med att satsa på att minska och förhindra långtidsarbetslösheten.
Arbetsförmedlingen har också fått mer resurser för att kunna få färre sökande per handläggare så att man kan ägna mer tid åt att hjälpa människor. Avslutningsvis vill jag nämna någonting om Funkautredningens tilläggsuppdrag som har till syfte att titta på just frågan om hjälpmedel.
När det gäller hjälpmedel för funktionshindrade har regeringen sedan tidigare fördubblat beloppen för arbetshjälpmedel och också höjt beloppen för personligt biträde tillsammans med andra höjningar av särskilda anställningsstöd.
Vi ger också i nästa års budget ytterligare resurser för SIUS, som är en viktig funktion inom Arbetsförmedlingen för att hjälpa personer med funktionsnedsättning att få ett arbete, behålla ett arbete och också vara ett stöd såväl för den sökande som för arbetsgivare och arbetskamrater så att människor kort och gott kan behålla sitt arbete. Det är en väldigt prioriterad fråga för regeringen.