Lena Hallengren (S):
Som förskoleminister får jag, liksom säkert många av kammarens ledamöter, brev och mejl från föräldrar. De skriver inte sällan om sin oro över stora barngrupper och över att personalen inte alltid har den tid som de önskar att de hade med deras barn. Jag vet också, genom att jag har besökt ett otal förskolor, att personalen ibland kan känna sig stressad och inte tycker att de får utrymme att använda sin kompetens.
Det är bekymmersamt om föräldrarna menar att de inte kan koncentrera sig på jobbet därför att de är oroliga för sina barn och deras vardag. Det är oroväckande om arbetsmiljön på förskolan inte är tillräckligt god. Det är naturligtvis väldigt allvarligt om barn på förskolan inte blir sedda. Regeringen tar den här oron på mycket stort allvar. En av de viktigaste faktorerna för förskolans kvalitet är att det finns kompetent personal.
Därför tycker jag att det är glädjande att vi i den här propositionen kan satsa på en ökning av antalet anställda i förskolan på 10 %. Det innebär 6 000 fler förskollärare, barnskötare och annan personal. Det kan vara dramapedagoger och kulturstödjare, och jag har hört andra kategorier nämnas här i kammaren. Det handlar inte om att vi i kammaren ska tala om vilken personal och vilka procentandelar som ska anställas i vilken kommun och på vilken avdelning.
Kommunerna har naturligtvis förutsättningar och möjligheter att bäst se verksamheten. Men en ökad personaltäthet ger möjlighet till minskade barngrupper. Mer personal ger bättre arbetsmiljö för personalen. Det ger möjlighet att minska föräldrarnas oro, och framför allt ger det en höjd kvalitet för dem som är den allra viktigaste gruppen i förskolan, nämligen barnen. Speciellt för de yngsta barnen och för de barn som har särskilda behov är det ännu viktigare med en högre personaltäthet.
Med den här satsningen kan vi bocka av ännu ett vallöfte tillsammans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Förskolan är det första organiserade steget i det livslånga lärandet. På förskolan ska barn känna trygghet. De ska ha roligt, och det ska självfallet vara lärorikt att tillbringa sina dagar i förskolan. Inga barn ska hindras från att gå i förskolan på grund av att föräldrarna har en ekonomisk situation som inte medger höga avgifter. Därför ska maxtaxan finnas kvar.
Från förskolan ska barnen sedan komma med en tillit till sin egen förmåga och med en stor lust att lära. I förskolan ska flickor och pojkar ges möjlighet att utvecklas till fria människor utan att begränsas av de traditionella könsroller som finns i samhället. Jämställdhet är en del av värdegrunden för förskolan. Det är ingen frivillig del, utan en del som alla förskolor ska arbeta med.
Förskolan ska bli en egen skolform och ha samma övergripande mål som andra skolformer om grundläggande demokratiska värderingar. Syftet är att betona förskolans första steg i det livslånga lärandet men med den särart som förskolan har i dag, där pedagogik, omsorg och fostran bildar en helhet utifrån barnets behov. Den här särarten ska vara kvar. Det framgår mycket tydligt av propositionens skrivningar.
Föräldrar som vill ha en förskola till sina barn ska inte kunna nekas det när förskolan blir en del av skolväsendet. Lärarna i förskolan ska också få det övergripande pedagogiska ansvaret. Vi betonar i propositionen också att barnskötarna är en viktig grupp i förskolan, och deras ställning stärks. Antalet öppna förskolor som läggs ned runtom i landet är stort.
Delvis beror det på att alltfler barn deltar i den vanliga förskolan, men det beror också på att många kommuner har en pressad ekonomisk situation. Öppna förskolor är en viktig kompletterande verksamhet, och för att stödja den ger regeringen möjlighet för kommunerna att använda de kvalitetssäkerhetsmedel som fördelades över maxtaxan. Den halva miljarden får användas för kompetensutveckling och personal i förskola, förskoleklass, fritidshem och nu också för öppna förskolor.
Vi hoppas att det är en insats som gör att de ekonomiska incitamenten för att avveckla öppna förskolor blir allt mindre för våra kommuner, för det är viktigt att det finns både alternativ och valfrihet i förskoleverksamheten. Vi har också familjedaghemmen, som kompletterar förskolans verksamhet, och regeringen stärker också rätten för de föräldrar som vill ha familjedaghem. Kommunen ska sträva efter att erbjuda familjedaghem. Precis som Mikaela Valtersson tidigare sade kan vi inte skriva hårdare än så.
Vi kan inte tvinga fram familjedaghem, då det är en verksamhet som bedrivs i privat regi. Föräldrarna och deras roll har en mycket stor vikt i förskolan, och föräldrarnas inflytande ska öka. Personalen och föräldrarna träffas naturligtvis varenda dag kan man tycka, vid både hämtning och lämning, och visst får de med sig några ord om vad barnen har gjort under dagen. Men föräldrarna får också en mer samlad information om barnets utveckling och lärande vid utvecklingssamtal.
De får också information om förskolans verksamhet och har möjlighet att framföra sina egna synpunkter. Det ska finnas en form av inflytanderåd på alla förskolor. Jag är glad över att Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har kommit överens om att ge förutsättningar för en ännu bättre förskoleverksamhet. Jag tror att den kommer att uppskattas av barn, föräldrar och personal. Vi har också med stort intresse följt borgerlighetens motion, betänkande och budget på förskolans område.
Ni har skapat ett borgerligt samarbete med namnet Allians för Sverige. Det har nämnts så många gånger i den här kammaren att de knappt kan räknas, men om man läser det dokument som alliansen grundar sig på hittar man bara en enda mening som syftar på mindre barn, nämligen: Vi vill ge föräldrar möjlighet att tillbringa mer tid med sina barn. Vad betyder det? Det går inte ens att gissa om man kanske har samlat sig för ett vårdnadsbidrag eller om förskolan ska bort. Moderaterna yrkar avslag på propositionen i dess helhet.
De säger nej till mer pengar till förskolan, de säger nej till ökad personaltäthet och de säger nej till förutsättningar för mindre barngrupper. I stället vill de ersätta dagens förskolor med en barnskola från tre års ålder. Ska inte barn få vara just barn, som vi också hört talare i kammaren säga? Ska inte barn just få vara barn och utvecklas med hjälp av leken? För att föräldrarna ska kunna vara hemma tills barnen kommer till tre års ålder föreslås en form av vårdnadsbidrag om 3 000 kr.
I vilken värld lever Moderaterna? Vilken vuxen person klarar att leva ett självständigt liv på 3 000 kr i månaden? Samtidigt skriver Moderaterna i sin budgetmotion att de vill höja avgifterna inom barnomsorgen. Jag tror att det är ganska många föräldrar som undrar hur mycket pengar de då ska betala. Regeringen står fast vid maxtaxan, men att Moderaterna vill höja avgifterna för barnfamiljerna tycker jag kräver en förklaring.
Hur mycket ska man som förälder betala för att barnet ska ha möjlighet att delta i förskolans pedagogiska verksamhet? Kan jag kanske få ett svar på detta i ett replikskifte? Med de här förslagen raserar ju Moderaterna hela den förskola som i dag finns. Det är svårt att hitta ens ett litet uns av enighet inom borgerligheten i förskolepolitiken. Folkpartiet säger ju ja till kvalitetssatsningar, vilket jag med glädje noterar, men Moderaterna säger nej. Folkpartiet vill ha mer av "skolifiering", men Centerpartiet vill ha mindre.
Kristdemokraterna vill inte ens ha en förskola med läroplan. Centerpartiet vill avskaffa maxtaxan, och Folkpartiet vill avskaffa den avgiftsfria allmänna förskolan. Det enda som enar Folkpartiet, Centern och Kristdemokraterna är att de är positiva till att förskolan får mer resurser, och ingen säger ja till Moderaternas barnskola.
Det ska bli intressant att notera - och då tänker jag inte på några ynka minuter i denna kammare utan på de år som återstår av den här mandatperioden - hur alliansen ska få ihop sin förskolepolitik. Det kommer att kräva ett hårt arbete.