Lennart Sacrédeus (KD):
Talmannen är den ende som i denna debatt har klarat av det komplicerade uttalet av mitt efternamn, det är inte så lätt. Jag vill tacka statsrådet för uppföljningen av svaret. Uppenbarligen är vi inte helt överens om kvalitetsbedömningen. Självklart betygar jag att statsrådet kan finna goda skäl i sitt sätt att argumentera och komma fram till sin slutsats.
Jag har försökt peka på några punkter där jag inte finner det vara på högkvalitativ nivå när utredaren talar om att han gör en egen bedömning. Där landar vi i olika slutsatser. Jag vill också betyga för statsrådet att det är värdefullt att det har varit en lång remisstid. Det har varit andra inlägg i denna debatt där just denna tid har ifrågasatts, delvis för att den var väl lång.
Men jag vill verkligen uttrycka min uppskattning för att det ändå har blivit en rejäl remisstid. Frågan är av den digniteten. Det är inte en småfråga. Det handlar inte bara om de känslor som äktenskapet skapar hos oss utan faktiskt om den betydelse det har att man och kvinna lever tillsammans och att barnen har en anknytning till sina föräldrar.
Jag vill ta upp några saker som gäller reaktioner från människor som menar att utredaren gör ett påstående att det finns ett stort antal barn i homosexuella familjer. Detta kan inte underbyggas. Det har i medier nämnts en siffra om 40 000.
Men när riksdagens utredningstjänst har tittat på detta har man konstaterat att ett stort antal barn i homosexuella familjer i verkligheten skulle handla om 170, fem sex skolklasser. Det skulle motsvara 0,1 promille av alla barn.
Då är frågan: Är det så att 170 barn som lever i homosexuella familjer skulle motivera att tre och en halv miljoner män och kvinnor och en och en halv miljoner barn som lever med en mor och en far ska se äktenskapet skiljas åt från föräldraskapet? Vilken inställning man än har i sakfrågan vill jag säga att jag på intet sätt vill nedvärdera dem som har en annan åsikt än jag själv och Kristdemokraterna i den här frågan.
Jag har den största förståelse och respekt för hur man kan resonera sig fram till den slutsats man drar. Det hindrar inte att vi i denna fråga som i så många andra frågor kan komma till två skilda slutsatser. Men varje människa, herr talman och fru statsråd, har ändå ett manligt och ett kvinnligt ursprung.
Är det då inte viktigt att det i det sammanhanget ändå finns en juridisk form som avspeglar det som är varje individs ursprung, att vi har ett manligt och ett kvinnligt ursprung? Jag har pekat på påståendet i utredningen att det skulle finnas ett stort antal barn i homosexuella familjer och menar att utredningen inte är högkvalitativ på den punkten. Det andra påståendet är att barn i homosexuella familjer, dessa 170 barn, inte skulle ha samma trygghet som andra barn.
Är det inte så att utredaren motsäger sig själv på den här punkten? Man har tidigare konstaterat att det rättsliga skydd som finns inom ramen för partnerskapet är detsamma som äktenskapet ger. Det tredje jag vill ta upp allra sist är påståendet att föräldrarnas kön inte längre betraktas som så viktigt. Men till statsrådet vill jag säga med visst engagemang att vi jobbar i det här samhället för att det är viktigt att både det manliga och kvinnliga kommer fram.
Det är väldigt viktigt att det på alla arbetsplatser och i alla sammanhang, inklusive politiken, finns både manliga och kvinnliga förebilder. Är det inte just det som är kärnan i äktenskapet? Det finns en man och en kvinna, och det är något unikt.