KBLab/rixvox huggingface dataset:
Bodil Ceballos (MP):
Kerstin Lundgren tog upp frågan om ett nytt klimatavtal. Jag tog i mitt inlägg också upp den frågan och vikten av att vi kommer till en lösning och ett avtal som alla länder kan ställa sig bakom. Den låsning som vi har i dag är väldigt svår att lösa upp.
När vi har ett antal länder som redan långt före december 2009 har sagt att de inte tänker skriva under några bindande åtaganden, hur ska vi göra då? Modellen Greenhouse Development Rights, som lanserades förra hösten, har jag tagit upp i ett antal sammanhang.
Jag har lite grann fått känslan att regeringen säger att det är alldeles för sent att komma med någonting nytt nu, att man då raserar hela förhandlingsupplägget etcetera och att man därför inte kan göra så. Jag skulle vilja höra din uppfattning i den frågan. Är det för sent att komma med en lösning som skulle kunna knyta upp de låsningar som vi har med utvecklingsländerna, eller rättare sagt med emerging countries?
Jag kommer inte ihåg vad det heter på svenska. Skulle det här kunna vara en modell? Är det så att det kan vara en modell måste man kunna jobba för att den också ska användas. Det finns andra liknande modeller. Mexiko har något annat förslag som tydligen också har vissa likheter med den här modellen. Någonting måste vi hitta för att komma till lösningen. EU har någonstans låst fast sig vid en viss modell och kommer inte vidare.
Där borde den svenska regeringen, som är ordförande under hösten och ska driva de här frågorna, kunna vara mycket mer pådrivande i egenskap av ordförande. Vad tror du om Greenhouse Development Rights?
Bodil Ceballos (MP):
Jag tror också att man måste vara lyhörd och kreativ, men man måste också vara pådrivande. Om man bara är lyhörd och kreativ och inte driver kommer man ingen vart. Precis som du sade tidigare är det ont om jordklot. Om alla skulle leva som vi skulle det behövas rätt många jordklot, och dem har vi helt enkelt inte.
Det räcker inte med en klimatsmart lösning, som du pratar om, utan vi måste verkligen hitta en lösning som alla länder kan ställa sig bakom för att komma i gång väldigt snabbt. Vi har inte så lång tid på oss. Där tror jag i och för sig att Kerstin Lundgren ändå kan hålla med mig om att kärnkraften inte kommer att lösa klimatkrisen. Det gäller också med tanke på den långa tid det tar att utveckla och bygga upp den.
Det var en annan sak som Kerstin Lundgren tog upp. Det var det Hans Linde tidigare nämnde om Världsbanken. Den har ökat investeringarna i fossila bränslen med 102 procent. Det kan jämföras med 11 procents ökning när det gäller förnybar energi.
På Kerstin Lundgren lät det nästan som att man har ökat mängden förnybar energi väldigt mycket, eller har visionen att öka den. Men siffrorna visar den krassa verkligheten och hur det faktiskt ser ut. Jag skulle vilja att regeringen under ordförandeskapet driver på Världsbanken. Det hade man också nu möjlighet att göra.
Det handlar om att i EU och över huvud taget på alla andra nivåer driva på att Världsbanken verkligen ska se till att fasa ut stöden till de fossila bränslena. Vi kan inte fortsätta att bygga upp verksamheter med grund i fossila bränslen i utvecklingsländerna längre. Vi måste se till att få den rena tekniken som också du talade om, och vi måste få den dit nu.
Bodil Ceballos (MP):
Vi vill fortfarande ha en miljödomstol. Det finns dock inget om det i detta betänkande, så därför har vi inte tagit upp det. Jag tryckte på knappen för replik eftersom kärnkraften var på tapeten igen. Ja, vi har mycket kärnkraft i Sverige. Miljöpartiet vill avveckla den, med förnuft naturligtvis. Förnuft måste man använda i alla sammanhang.
I det här fallet handlar det om att utöka mängden och att göra det i länder som i dag inte har kärnkraft i stället för att förse dessa länder med modern teknik på en gång så att de inte bygger in sig i den farliga hantering som kärnkraften medför.
Jag undrar om Birgitta Ohlsson tycker att det är så klokt att Libyen och andra länder i Afrika kanske börjar bygga upp kärnkraft. Det är inte särskilt stabila regimer i alla länder. Vi brukar ha diverse olika uppfattningar om hur de styrs.
Ska vi då verkligen förse dem med teknik och regelverk i stället för att ge dem alternativ till kärnkraften? Jag tror inte att Birgitta Ohlsson vill ha kärnkraft överallt i världen. När det gäller EU och arbetet i EU var Poznanmötet ett bakslag för klimatarbetet.
Vi har ett antal länder som vi talade om häromdagen, bland annat jag och Holger, som är bromsklossar i klimatarbetet. Vi har massor att göra på den fronten. EU är inte längre mest framstående i klimatarbetet. Det verkar nästan som att USA tänker gå om.
Bodil Ceballos (MP):
Jag börjar med slutet. Det handlar inte om att pådyvla eller tala om för något land vilket energislag det ska ha. Det handlar om huruvida vi ska vara delaktiga i att bygga upp kärnkraft i dessa länder. Ska vi verkligen vara delaktiga i det när vi vet att det är ett energislag som har många problem? Det handlar inte bara om tiden då kärnkraften är i drift. Det handlar om brytning och avfallshantering också.
Det är två stora frågor som är viktiga att vi löser. Vi har inte så mycket uran i världen; det är absolut inte ett förnybart ämne. Det kan inte räknas till de alternativa energislagen på något sätt eftersom det inte är förnybart. Uranbrytningen ger upphov till cancer hos de människor som utför den. Det är vanligtvis människor i andra länder.
Denna smutsiga hantering vill vi inte ägna oss åt själva i vårt land. Hur ska vi säkra avfall och avfallstransporter under hundratusen år? Vi vet inte vad vi har för regim i Sverige om tusen år. Vad som helst kan hända.
Det är inte försvarbart att fortsätta bygga ut kärnkraften, utan den måste helt enkelt avvecklas. Jag bjuder gärna in Birgitta Ohlsson till oss på Miljöpartiet så att jag kan visa de siffror vi har tagit fram för hur man kan fasa ut kärnkraften i Sverige utan att vi för den skull behöver sänka vår standard här i landet. Det går att fasa ut kärnkraften om vilja finns.
När det gäller Greenhouse Development Rights var det en motion från Folkpartiet som vi i oppositionen lyfte upp och har yrkat bifall till i vår gemensamma reservation. Vad tycker du, Birgitta Ohlsson, om Greenhouse Development Rights?
Bodil Ceballos (MP):
Jag vill börja med att påminna migrationsministern om Moderaternas valmanifest. Jag läste bland annat den del som handlar om asylpolitik men också om annat. Ni moderater säger att ni ska se till människor och inte till system. Jag upplever att ni när det gäller asylpolitiken ser just till system i stället för till människor. Jag skulle vilja att Moderaterna mer följer sitt valmanifest.
När det gäller landinformation och domstolarnas möjligheter att bestämma om det är ett krig i ett annat land eller ej är det inte särskilt uppenbart att det är en uppgift för nationella domstolar att bedöma om det är krig i ett annat land. Tanken var att domstolarna skulle använda sig av UNHCR:s rekommendationer.
Det gör man inte, eftersom de inte är svensk lag. UNHCR uppmanar inte länderna att skicka människor tillbaka till krig. Det borde vara en regeringsfråga och inte en domstolsfråga. Jag vet att också företrädare för domstolarna menar att de inte är de som ska bedöma om det är krig i ett annat land.
Den utredning av utlänningslagstiftningen som också var bestämd skulle göras när den nya instans- och processordningen kom till dröjer nu. Frågan är hur länge den kommer att dröja. Vi sjösatte den nya ordningen för att vi skulle få en rättssäker process. Det skulle också göras en utredning, men den dröjer. Det är ett väldigt problem, tycker vi.
Ministern kan ta initiativ till att förändra. Det är vad vi vill att ministern ska göra.
Bodil Ceballos (MP):
Jag vill återkomma till den fråga jag tidigare ställde till Mats Odell och kanske be honom svara mer utifrån sin egen personliga uppfattning och inte hänvisa till vårpropositionen den 15 april. Tror ministern att det går att hushålla så med resurserna att vi snålar in på det vi nu vet skulle kunna rädda många arbetstillfällen i vårt land?
Vi har redan den stora jobbkrisen med alla dessa varsel på olika företag. Om vi inte skjuter till pengar till kommuner och landsting i det här läget riskerar vi en utveckling där vi får långt fler varsel och därmed också en nedåtgående spiral när det gäller skatteintäkter till de kommuner och landsting som drabbas.
Den offentliga sektorn styr vi faktiskt själva till skillnad från hushåll och företag där vi inte kan styra hur pengarna spenderas. Ytterligare skattesänkningar för hushållen leder inte automatiskt till ökad konsumtion eller ett ökat antal arbetstillfällen och därmed skatteintäkter. Min fråga till ministern är alltså: Har vi verkligen råd?
Vad tror ministern, utan att hänvisa till den 15 april? Jag tror att i det här läget kommer människor, hushåll, företag och de kommuner som kan att försöka skapa en buffert för ännu sämre tider. I den kommun där jag själv bor har vi kunnat skapa en buffert, men den kommer inte att räcka när vi nu ser en helt ny situation.
De prognoser vi ser nu innebär alltså att vi kommer att behöva ompröva hela det budgetarbete som vi tidigare har gjort. Vad tror ministern egentligen?
Bodil Ceballos (MP):
Jag tror snarare att migrationsministern inte är så förtjust i det här förslaget eftersom han är rädd att det ska leda till, eftersom vi kanske har lite bättre standard på våra socialbidrag än andra länder - standarden är inte särskilt hög; det kan man inte påstå i vilket fall som helst - att fler söker sig hit och att det här då kommer att kosta. Det är väl det som är migrationsministerns motstånd mot kommissionens förslag, skulle jag tro i alla fall.
Det handlar ju om att det ska vara samma regler för asylsökande som för andra människor i landet. Det jag tycker är allra viktigast i den här frågan är barnen. Vi har barnkonventionen, och jag vet att vi inte behöver följa den i Sverige. Det har vi klart och tydligt fått veta många gånger. Så är det inte. Men vi har ändå förbundit oss att följa barnkonventionen gentemot de andra länderna runt om i världen, och vi borde också göra det.
Alla barn ska behandlas lika, oavsett var de kommer ifrån, och det gör man inte med de förslag som bland annat finns i den utredning som ministern hänvisar till. De familjer som väljer eget boende ska kunna få halverad dagersättning dessutom.
Det innebär alltså att de barnen också kommer att få en halverad ersättning, långt under det som annars skulle motsvara vanlig barnbidragsnorm, till exempel. För att återgå till iranierna vill jag konstatera att ministern indirekt erkänner att det inte beror på de iranier som inte utvisas.
Det är ju inte de som har gjort något fel egentligen, utan det är deras land som inte tar emot dem, och därför drabbas dessa personer, som inte alltid fått en rättssäker prövning eftersom de prövades enligt den tidigare lagen. Moderaterna var också överens med oss andra här i riksdagen om att den tidigare lagen, den tidigare prövningen, inte var rättssäker. Dessa personer finns fortfarande kvar här i landet.
Många har funnits här i väldigt många år. Att skicka tillbaka någon till Iran, dödsstraff, tortyr och mycket annat - det är inte humant.
Bodil Ceballos (MP):
Jag är väldigt glad för svaret. Nu tycker jag att det var mycket mer specifikt. Det händer saker, och jag tror att biståndsministern gör saker. Det är inte alls så som Finn Bengtsson insinuerade, att jag tror att det är bristande vilja från biståndsministerns sida. Jag vet att det inte handlar om bristande vilja. När jag lyssnade på Finn Bengtsson tyckte jag att det snarare lät som att interpellationen var ställd till mig. Det var väldigt många frågor.
Men vi har en hemsida som Finn Bengtsson gärna får titta på. Vi har bland annat en motion som heter En grön politik för global utveckling . Den kan vara värd att läsa. Det som jag skulle vilja fråga om handlar om de ökade resurserna till UNDP. Ministern säger att vi är en av de absolut största givarna, och det är sant, och att vi förstärker dialogen med organisationen för att bättre kunna bidra till gemensamma mål.
Då skulle jag vilja att ministern utvecklade lite grann vilka de gemensamma målen är. För något år sedan gav biståndsministern uttryck för att just denna organisation inte fungerar så väl och att den därför skulle ha minskade bidrag. Det höll jag inte med om vid det tillfället. Men beloppet i budgeten till UNDP har inte höjts i förhållande till hur det har höjts till andra organisationer. Jag skulle vilja veta lite mer om vad som händer där.
Enligt min uppfattning är UNDP en mycket viktig organisation eftersom den har en helt annan möjlighet än vissa andra FN-organ att arbeta ute i de olika länderna. Där samordnar man också de andra FN-organens arbete, till exempel miljöprogrammet. Så lite mer om den relationen skulle jag gärna vilja höra. Har ni kommit mer på speaking terms , eller hur är det?
Vi har lagt fram i vårt budgetförslag en satsning på klimatet, men vi har lagt den utanför biståndsramen. Enligt Kyotoprotokollet ska det inte heller få ingå i biståndet. Jag skulle gärna vilja att ministern säger någonting om det också. Det är väldigt bra att ministern i EU-länderna försöker driva de andra länderna framför sig och försöker få dem att infria sina löften.
Jag förstår att det inte alltid är så himla lätt. Men ministern har väldigt starkt stöd här i riksdagen för att föra en sådan politik från svensk sida. Vi förväntar oss här i riksdagen att ministern också gör det. Det här är en viktig fråga för hela den svenska riksdagen, tror jag.
Vi har alla sagt många gånger att enprocentsmålet ska ligga kvar och att vi vill fortsätta att vara en stor givare i hela FN-systemet.
Bodil Ceballos (MP):
Jag får väl återkomma till Miljöpartiets hemsida. Även där finns det information om friåret. Ministern sade det som jag också tänkte säga, att enprocentsmålet naturligtvis innebär att det går både upp och ned. Därför borde Finn Bengtsson känna sig lugn. När det gäller möjligheten att samarbeta med Socialdemokraterna och Vänstern i framtiden tror jag inte att det kommer att bli några problem.
I de här frågorna är vi relativt ense över alla partigränser egentligen. Vi skiljer oss åt på mindre punkter. Egentligen skulle vi kanske alla kunna vara ense i slutänden. Jag vill återkomma till detta med UNDP igen.
När jag diskuterade med UNDP förra året, vid FN-besöket i New York, tog de just upp frågan att Sverige hade ställt krav på att man i styrdokumenten skulle ha med mer om mänskliga rättigheter.
Deras invändning mot att ha det i styrdokumenten var att det är väldigt svårt att få arbeta i vissa länder om man är alldeles för tydlig i styrdokumenten eller i sina krav, men att de faktiskt arbetade för mänskliga rättigheter och demokrati även om det inte stod i styrdokumenten.
Jag förstod det som att det var det som var den stora problematiken mellan Sverige och UNDP. Om man arbetar med mänskliga rättigheter och demokrati på fältet, även om det inte står i själva handlingarna, borde det vara positivt.
Jag tycker att UNDP är viktigt och att man måste låta dem få arbeta på de sätt som de kan arbeta i olika länder, naturligtvis på ett effektivt sätt som ger resultat. När det gäller klimatet ställde jag frågan om förhållandet till Kyotoprotokollet, men jag fick inte något riktigt svar.
Bodil Ceballos (MP):
Jag tycker att det är bra att ministern berättar lite mer om vad vi faktiskt gör när det gäller CSR och att vi har en spjutspets som ministern säger. Det är en väldigt viktig fråga.
Jag vet, precis som ministern, att vi inte kan tvinga företagen att vara med i detta i nuläget, men som land skulle vi kunna ställa lite högre krav på våra egna bolag. Jag har skrivit en motion om att vi också på EU-nivå ska ställa högre krav på de europeiska bolagen när de agerar utanför landets gränser eftersom de inte alltid uppför sig som man skulle kunna förvänta sig att de ska göra. Det har vi sett väldigt många exempel på under årens lopp.
Det gäller både svenska bolag och andra bolag. När miljölagstiftningen är mindre strikt i ett visst land flyttar man hellre dit. När skatteförmånerna är bättre i ett annat land flyttar man hellre dit. Bolagen rör sig i de banor där de kan tjäna mest pengar. Man sätter ortsbefolkningen i en väldigt svår situation när man flyttar runt på det här sättet.
Jag har sett det i Spanien på många ställen. Det finns vissa ställen som turisterna alltid kommer att komma till på grund av klimatet. Men det finns andra ställen där man har byggt upp en hel verksamhet för turismen, och sedan försvinner den så småningom. Då står ortsbefolkningen och har ingenting helt plötsligt förutom förstörd mark. Då står de tomma komplexen och faller ihop. Ingen tar hand om det över huvud taget.
Det jag tänker är att konsumenterna brukar vara väldigt medvetna i Sverige, och turisterna är ju också konsumenter. Men det är svårt att vara en ansvarsfull konsument när man inte känner till de problem som ett land har. Där har bolagen en väldigt stor roll att spela när det gäller att verkligen informera sig själva om vad det finns för problematik och också informera om den.
I artikeln i DN sägs att man ser till att man ska följa nationell lagstiftning och att det finns sådana avtal. Men om kunderna vill kan man också göra lite mer. Och det är väl det som det handlar om i det här läget - vad kunderna vill.
Om vi som konsumenter och turister faktiskt ställer krav på bolagen att de ska ha sociala, etiska och miljömässiga riktlinjer och vi vet att de också följer upp de åtagandena är de, precis som ministern säger, konkurrenskraftiga i förhållande till andra. Om jag vet att det är brist på vatten i ett visst land där jag är duschar jag kanske mindre eller färre gånger per dag.
Om jag vet att man inte har en ordentlig sopsortering utan bränner allting ute i friska luften kanske jag ser till att inte generera så mycket sopor. Vi måste ju se hur vi kan förebygga också, men bolagen har en väldigt viktig roll att spela.
Jag tror att av den här rapporten och att vi får upp ögonen lite mer för att turismen inte alltid är av godo - det är den ju faktiskt inte - kan vi få ansvarsfulla turister, konsumenter, som också ställer större krav på våra bolag.
Jag hoppas att den här interpellationen och den diskussion som har varit tidigare med rapporter och annat också ska kunna leda till någonting och ge ministern lite tankar och idéer och kanske även någon annan.
Bodil Ceballos (MP):
Det låter positivt, och det är bra att det kommer upp under ordförandeskapet. Samtidigt kunde det vara bra att då inte bara ta upp frågan om CSR utan de europeiska bolagens agerande över huvud taget när de är i andra länder. Även om vi kan vara stolta över många av våra egna bolag kan vi inte vara stolta över alla europeiska bolag.
Det är mycket tydligt på många håll i världen. Det är alltså bra om ministern kan driva den frågan samtidigt. Det handlar inte bara om de svenska bolagen utan även om deras underleverantörer, till exempel de olika hotellkedjorna. Om Ving skickar resenärer till ett visst hotell kan de ha avtal med hotellet om att de ska följa nationell lag; man kan säkerligen också ha andra avtal.
Ibland ser man på hotell utomlands, ungefär som i Sverige, att om du vill använda din handduk en dag till så låt den hänga, om inte så lägg den på golvet. När man då låter den hänga kommer det ändå någon och tar den. Det är mycket vanligt förekommande. Det gäller alltså att se till att man följer de direktiv som finns.
Man måste redan från början kolla underleverantörerna så att de verkligen gör det som de lovat att göra. Jag tror att vi som konsumenter och turistresenärer måste ställa mycket högre krav på resebolagen. De säger att de gör vissa åtaganden - om kunderna vill det. Och jag vill att kunderna ska vilja ställa krav. Därför måste man också skapa opinion. Vi diskuterar inte turism särskilt mycket i Sverige.
Det är för oss någonting väldigt nytt. Besöksnäringen är positiv, men den måste vara hållbar. Den ska hålla i många generationer och inte sätta människor på pottkanten, vilket den gör i många länder.
Bodil Ceballos (MP):
Jag studsade till lite grann när jag lyssnade på Mikael Cederbratts anförande där han blandade ihop den reglerade invandringen med oseriösa arbetsgivare. Jag förstår inte riktigt den kopplingen.
Invandringen och det regelverk som fastställer om man har rätt att få uppehållstillstånd i Sverige eller ej har ingenting att göra med hur arbetsgivare behandlar sina anställda, antingen de har uppehållstillstånd eller inte. Det är fråga om ett helt annat regelverk. Jag skulle därför vilja att Mikael Cederbratt förklarade hur det hänger ihop.
Mikael Cederbratt sade att vissa tycker att vi har en hård och omänsklig lagstiftning. Så är det. Vi som jobbar mycket med dessa frågor och träffar människor som drabbas av våra beslut upplever att den är hård och omänsklig. Sedan finns det andra som tycker att den är slapp, sade Mikael Cederbratt.
Även jag tror att det finns många som upplever den så, särskilt om man inte träffat de människor det handlar om. Man läser tidningar etcetera där det ges en helt annan bild av invandringen. Det sägs till exempel att Sverige är det land som tar emot flest flyktingar. Mikael Cederbratt nämnde att det var 11 procent.
Då ska man veta att man i resten av Europa visserligen tar emot färre flyktingar men i stället tar man emot många andra migranter, alltså personer som av ekonomiska skäl flyr från sina hemländer. Den relationen talar vi sällan om i Sverige.
Jag skulle vilja veta om Mikael Cederbratt har någon siffra på hur många migranter vi procentuellt tar emot i Europa och inte bara göra jämförelsen med hur många asylsökande vi tar emot, för i slutändan är det endast cirka en tredjedel av dem som får stanna här.
Bodil Ceballos (MP):
Jag kan börja med att tala om för Mikael Cederbratt att vi har mycket bra diskussioner i vår grupp, och vi kommer att komma överens, precis som allianspartierna kommit överens. Vi är helt överens om att vi vill ha en rättvis lagstiftning. Mikael Cederbratt svarade inte på frågan om hård och omänsklig eller slapp behandling.
Vi vill ha en rättvis lagstiftning som gör att människor upplever att de kan acceptera de beslut som kommer. Det är den allra viktigaste frågan. Jag fick inget svar på hur relationen ser ut, hur många migranter vi i Sverige tar emot i förhållande till andra EU-länder. Vi tar inte emot särskilt många andra migranter än asylsökande.
Om man tittar på Spanien hade de häromåret 7 000 asylsökande, men de hade också flera hundra tusen migranter som kom till landet. Relationerna bli konstiga när vi enbart talar om vårt flyktingmottagande. Vi har alltså asylsökande. Det kommer många till Sverige, men särskilt många får inte flyktingstatus i slutändan.
Jag skulle därför vilja veta om Mikael Cederbratt har några siffror på hur många som kommer till Sverige. I sitt anförande sade Mikael Cederbratt också att vi har en bestämmelse om särskilt ömmande omständigheter. Så är inte fallet, utan det står "synnerligen ömmande omständigheter", vilket innebär att det är fråga om en mycket restriktiv bedömning.
Vi och Vänsterpartiet har under många år föreslagit att det i stället ska stå just "särskilt ömmande omständigheter" i lagregleringen. Jag skulle därför vilja veta om Moderaterna är på väg att ändra inställning i den frågan och gå från "synnerligen ömmande omständigheter" till "särskilt ömmande omständigheter"?