Jacob Johnson (V):
Dagens debatt handlar om exportbidrag för animaliska produkter, i detta fall skummjölkspulver och smör. Den handlar om EU:s jordbrukspolitik, om hur utvecklingsländer utsätts för en snedvridande konkurrens och om hur miljöhänsyn får stryka på foten som en konsekvens av regeringens övertaktiska förhandlingslinje. Låt mig inledningsvis få tacka jordbruksminister Erlandsson för det lämnade svaret.
Det svenska folket ska snart rösta i valet till EU-parlamentet. Valdeltagandet brukar tyvärr vara lågt, så man kan önska sig att det blir mer känt att regeringen har röstat mot sin egen åsikt när det gäller exportbidrag och att de svenska skattebetalarna då går till valurnorna och säger ifrån.
Nog är det anmärkningsvärt att en regering som hela tiden under förhandlingarna om den så kallade hälsokontrollen av EU:s jordbrukspolitik argumenterar för minskade subventioner nu aktivt har röstat för exportbidrag för skummjölk och smör.
Med beslutet den 22 januari i förvaltningskommittén för animaliska produkter röstade majoriteten, däribland Sverige, för att stödja export av smör med mer än 5 kronor kilot och skummjölk med drygt 2 kronor per kilo. Det är lite andra siffror än på den gamla goda tiden då det var 2 öre mer för mjölken. Det kan också vara bra för svenska folket att veta hur sådana förslag kommer fram.
De kommer från EU:s tjänstemannaorganisation, det vill säga från kommissionen, och inte från folkvalda politiker vare sig i EU-parlamentet eller i medlemsstaterna. Nej, de demokratiskt utsedda politikerna får den stora äran att ta ställning till kommissionens förslag. Några egna får de aldrig lägga fram i EU-maskineriet. Nu säger jordbruksministern i sitt svar att den svenska regeringen är helt emot exportbidragen.
Men varför röstar ni då för sådana? Är det kanske en konsekvens av Centerpartiets slogan "ett vassare men smalare EU" eller kanske av regeringens ambition att tillhöra EU:s kärna, det vill säga att avstå från sin egen politiska hållning för att komma in i finrummet? Det är knappast att visa politiskt ledarskap och att stå för sina åsikter.
Exportbidragen har också allvarliga konsekvenser för möjligheterna att nå ett hållbart avtal om den internationella handeln. Redan har till exempel Nya Zeeland kritiserat USA:s beslut i frågan. Men värre är att EU:s exportbidrag drabbar fattiga länder hårt eftersom det blir billigare att köpa europeiska produkter än att köpa egenproducerat. Därmed försvåras uppbyggnaden av en fungerande livsmedelsproduktion i många utvecklingsländer.
Det är allvarligt eftersom jordbruket och livsmedelsproduktionen utöver att försörja det egna landet med mat har stor betydelse för utvecklingsländernas utveckling i övrigt. Herr talman! Jordbruksministern försvarar sig med att Sverige måste tillämpa reglerna för förvaltningskommitténs arbete även om regeringen i princip säger sig vara mot exportbidrag.
Men faktum är att bland andra Danmark och Nederländerna kunde rösta emot dessa exportbidrag. Deras delegationer har tydligen fått instruktioner att rösta efter politisk övertygelse medan Sveriges delegation, kanske för att Sverige ska tillhöra EU:s inre kärna, röstade för exportsubventioner som skadar Sveriges anseende bland utvecklingsländerna och anhängare till frihandel.
Varför, Eskil Erlandsson, kunde Danmark och Nederländerna rösta emot men inte Sverige?