Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tackar utrikesministern för svaret på min interpellation. Vi har dessvärre haft anledning att diskutera denna fråga tidigare, bland annat efter det presidentval som hölls den 11 oktober förra året.
Även det valet omgavs av omfattande valfusk och förtryck av oppositionella, på samma sätt som det har varit under de senaste närmare 22 åren sedan Lukasjenko blev president.
Jag var själv inte på plats i år men har annars varit det vid alla val i Vitryssland sedan 2008, delvis som observatör men vid tidigare val även av andra anledningar. Det är väl bara att konstatera att Vitryssland fortsätter att befästa sin roll som det som brukar kallas Europas sista diktatur.
Efter förra årets val blev det sanktionslättnader, och jag var lite kritisk till vid vilken tidpunkt de diskuterades. EU:s ledare sammanträdde nämligen samma dag som valet genomfördes, eller framför allt när presskonferensen hölls dagen efter valet, och beslöt att man skulle lätta på sanktionerna - samtidigt som det stod klart att valet var minst lika genomkorrupt som de tidigare.
Egentligen kvarstår inga sanktioner relaterade till valen mot Vitryssland, utan det gäller försvinnandena av ett antal personer för 16 eller 17 år sedan.
Samtliga sanktioner som var kopplade till val, och som var baserade på att landet skulle släppa politiska fångar, ha ett bättre medieklimat och reformera vallagen, är borta.
Dessbättre släppte landet de politiska fångarna; dessvärre är det ingen förbättrad situation gällande medierna, och det är definitivt inga förbättringar gällande vallagen.
Därför är det bra att det står att ett efterlevande av Odhirs rekommendationer är ett krav för EU, och jag hoppas att detta har en innebörd i verkligheten utifrån det faktum att valet den 11 september 2016 inte på något sätt efterlevde Odhirs rekommendationer. Det var ett genomkorrupt val. Det var genomfuskat och i många situationer också värre än tidigare val.
Det har varit extremt få oppositionella i de lokala valkommissionerna, men från ett extremt lågt antal har de lyckats få in ännu färre från olika sidor. Det är alltså bara regimen. Två oppositionella kom in i parlamentet; det är positivt. Däremot kommer det kanske inte att göra så mycket för demokratin.
Parlamentet har egentligen inte någon makt i landet, utan presidenten bestämmer det mesta, och dessa oppositionellas roll som 2 av 110 kommer sannolikt inte att förändra den demokratiska situationen. Däremot blir det möjligt för oss demokratiska parlamentariker att ha demokratiska kontakter med parlamentariker, och det blir en plattform för ett par personer. Det är bra att Sverige förblir en kritisk röst i diskussionen gällande EU, men vad är Sveriges röst?
Det skulle vara roligt att få reda på vad Sverige gör mer konkret, för Sverige var ju i alla fall drivande i att sätta EU-agendan, och vi hördes och syntes i frågan. Jag har försökt att googla, och jag har tittat på UD:s hemsida liksom på regeringens hemsida, men jag har inte hittat några kommentarer. Det kan hända att jag har missat något, och därför skulle det vara bra att veta vad som är utrikesministerns och regeringens linje. Vad gör man konkret? Har Sveriges röst i de här viktiga frågorna om demokrati och mänskliga rättigheter tystnat?