KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Margareta Cederfelt har frågat vad statsministern tog upp vid mötet med Polens premiärminister Ewa Kopacz och varför inte frågan om Polens förbud mot aborter togs upp samt hur regeringens arbete för jämställdhet ser ut i relationen med Polen. Interpellationen har överlämnats till mig. Först och främst är det viktigt att understryka att stärkandet av kvinnors och flickors åtnjutande av mänskliga rättigheter är grundläggande i regeringens tydligt feministiska utrikespolitik.
En central rättighet är den att själv bestämma över sin kropp, sin sexualitet och sitt barnafödande. Regeringen håller en hög profil i frågor om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, såväl i EU som på global nivå. Sverige har drivit på för att EU i olika rådsslutsatser ska ha en samsyn till stöd för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter som inkluderar stärkt aborträtt. Det kan samtidigt konstateras att aborter inte finns reglerade i EU:s gemensamma lagstiftning.
Det finns förvisso möjligheter att genomföra en legal abort i Polen, men dessa är kraftigt inskränkta. Sveriges inställning till aborter och kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter skiljer sig från den polska regeringens. Den svenska regeringens inställning i dessa frågor är väl känd i Polen. I fokus för statsministerns samtal med premiärminister Kopacz fanns det strategiska partnerskap som utvecklats med Polen.
Det bilaterala samarbetet med Polen är i dag omfattande, och vi ser det som värdefullt att ha en dialog både i frågor där vi står varandra nära och i frågor där våra uppfattningar skiljer sig åt. Under samtalet i Warszawa betonade statsministern jämställdhetens ekonomiska dimensioner och föreslog ett närmare samarbete på genderområdet inom ramen för partnerskapet.
Betydelsen av ett jämställt samhälle och lika rättigheter för kvinnor och män, pojkar och flickor att forma sina liv och påverka samhället har varit centrala frågor i det bilaterala samarbetet med Polen. Särskilt fokus har lagts på familjepolitiska jämställdhetsfrågor såsom pappaledighet och barnomsorg, men också på könsrelaterat våld och sambandet mellan jämställdhet och ekonomisk tillväxt.
Den svenska ambassaden i Warszawa har under en rad år varit starkt engagerad i jämställdhetsfrågor inom ramen för främjandeverksamheten och genom offentlig diplomati. Arbetet har bedrivits i nära samverkan med den polska regeringen, kvinnorörelsen i Polen och polska medier, som ofta refererar till svenska erfarenheter på dessa områden.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Statsministern har efter resan i Polen, som varken Margareta Cederfelt eller jag själv var med på, sagt att den polska sidan gärna vill ha en diskussion om jämställdhet och olika aspekter på den i det utvecklade samarbetet mellan våra länder. Sverige är väldigt aktivt. Den svenska ambassaden i Warszawa har under en lång tid starkt varit engagerad i jämställhetsfrågor i Polen.
Det samarbetet har bedrivits med hjälp av den polska regeringen, kvinnorörelsen och medierna. Där har man fokuserat på familjepolitiska jämställdhetsfrågor som pappaledighet och barnomsorg men också på könsrelaterat våld och sambandet mellan jämställdhet och ekonomisk tillväxt. Det var en stor konferens på ministernivå som genomfördes 2013.
Ett stort antal arrangemang och besök har organiserats inte minst i anslutning till den internationella kvinnodagen den 8 mars. Svenska erfarenheter återges ofta i polska medier när de frågorna uppmärksammas. På det externa området har Sverige och Polen utvecklat ett nära samarbete.
Polen har velat ta intryck av och lära sig av Sveriges erfarenheter från framför allt utvecklingssamarbete. Jämställdheten är förstås en hörnsten i det. Polen ingår i den grupp av likasinnade länder som inom EU driver på för att stärka EU:s ledarskap för jämställdhetsfrågor också inom utvecklingssamarbetet. Jag är verkligen inte den som kan moralisera över någon. Jag vet hur sådana samtal kan gå.
Det var ett första samtal mellan dem. Där gäller det förstås att lägga en bra grund för framtida samtal. Om alla frågor inte täcks är det helt naturligt. Det kan bli tillfälle att återkomma till det inom kort. Jag tror inte att de hann beröra alla frågor som rör jämställdhet. Men helt tydligt är att man i Polen är mycket medveten om den svenska hållningen både i den här frågan och i andra jämställdhetsfrågor.
Margot Wallström (S):
Det är ju det han har gjort. Han har lyft upp jämställdhetsfrågorna, och de har haft en god diskussion om detta. Om man bygger en bra förtroendefull grund att stå på är säkert nästa gång de träffas ett tillfälle att också väcka detaljfrågor inom det område som handlar om jämställdhet och sexuell och reproduktiv hälsa. Jag är övertygad om att detta är början på ett gott samarbete.
Vår position är som sagt väl känd i Polen, och diskussionen och debatten också om aborter kommer att fortsätta.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Lena Asplund har frågat mig hur Sverige kan vara tydligare i de mellanstatliga relationerna med Ryssland beträffande ett korrekt uppträdande i det internationella luftrummet. Vidare frågar Lena Asplund om det finns en ordnad process där Försvarsdepartementet och Utrikesdepartementet stämmer av viktiga uttalanden, som dem angående avstängda transpondrar, sinsemellan och om avstämning har skett med Försvarsmakten för att försäkra sig om korrekt information om sakförhållandena.
Regeringens uppfattning är att Sverige i dag är mycket tydligt vad gäller både ryskt uppträdande i internationellt luftrum och nödvändigheten av att visa vederbörlig hänsyn i luften. Som jag har nämnt vid tidigare tillfällen kallades i december den ryske ambassadören upp för samtal i samband med att ryskt militärflyg flugit utan påslagna transpondrar i Öresund - ett område starkt trafikerat av civil luftfart - vilket enligt vår mening påverkat civil flygsäkerhet.
Sverige framförde då olämpligheten i detta beteende. Därefter har vi vid upprepade tillfällen, i såväl Stockholm som Moskva, till ryska företrädare framfört vikten av att visa så kallad vederbörlig hänsyn vid militära flygningar i internationellt luftrum. Sverige har också varit pådrivande i att uppmärksamma frågan om ansvarsfullt beteende i internationellt luftrum i de internationella samarbetsforum som finns på flygområdet.
Sverige presenterade med en rad andra länder ett arbetspapper om denna fråga vid den internationella civila luftfartsorganisationens högnivåkonferens om flygsäkerhet i februari, vilket resulterade i rekommendationer i konferensens slutdeklaration. ICAO ordnade nyligen ett symposium i Paris på samma tema. Diskussioner pågår också inom Eurocontrol, en europeisk organisation för flygtrafikledning.
I dessa forum medverkar ofta också Ryssland. Militärt flyg, statsluftfartyg, ska enligt Chicagokonventionen uppfylla principen om vederbörlig hänsyn, så kallad due regard. Arbetet med att hitta gemensamma tolkningar av principen om due regard och ett mer ansvarsfullt beteende i luftrummet fortsätter att vara prioriterat av den svenska regeringen.
Enligt svensk mening är det synnerligen olämpligt att i internationellt luftrum som är starkt trafikerat av civil luftfart flyga utan påslagna transpondrar eller att på annat sätt undvika att kommunicera med flygtrafikledning. Detta är vi överens om både inom regeringen och med Försvarsmakten, och det är vad vi också har kommunicerat utåt.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Sverige agerar konsekvent och principfast mot ryskt provokativt eller oacceptabelt beteende, oavsett vilken form eller vilket uttryck det tar sig. Det gäller det ryska agerandet som utmanar säkerheten i vårt närområde liksom behovet av att konsekvent bemöta den ryska aggressionen mot Ukraina och utmaningen mot hela den europeiska säkerhetsordningen.
Vi tar detta på stort allvar. I motsats till den förra regeringen har vi faktiskt offentliggjort till exempel kränkningar av luftrummet som har förekommit, och vi gör det konsekvent. Vi har sagt att vi kommer att offentliggöra den här typen av kränkningar. Det tror jag att Finland har haft goda erfarenheter av, och vår egen erfarenhet är god av att vi tydligt uppmärksammar kränkningarna.
Det finns i internationell rätt inget förbud för militärt flyg att flyga utan transpondrar. Däremot ska militärt flyg uppfylla principen om vederbörlig hänsyn, due regard. Regeringens linje är tydlig, och jag vill upprepa den. Det är synnerligen olämpligt att flyga utan transpondrar i internationellt luftrum som är så starkt trafikerat av civil luftfart. Det förekommer ändå.
Det förekommer även med svenska flygplan men under ordnade former och med hänsyn till civil luftfart och inte alls i samma utsträckning som ryska plan. Det är naturligt att vi fortsätter att bilateralt reagera omedelbart vid den här typen av incidenter men också att vi arbetar internationellt. Vi ska förstås vårda de tillfällen vi har att tala tvärs över bordet också med Ryssland om detta.
Det kommer vi att fortsätta göra och hävda att det är i internationella sammanhang som det här regelverket måste utvecklas. Sedan ska det förstås också respekteras. Vi fortsätter att hävda att Ryssland måste respektera de här reglerna, och vi fortsätter att protestera, när det är nödvändigt, mot det här beteendet.
Framför allt ska vi agera via EU och på EU-nivå och menar att det måste få resultat. Ryssland deltar fortfarande i ICAO, och det är väldigt viktigt för att kunna sköta det civila flyget och också det militära flyget.
Vi fortsätter att insistera på att det är där det ska tas upp likaväl som i de bilaterala kontakterna.
Margot Wallström (S):
Karin Enström har frågat statsministern om syftet och målet med statsministerns besök i Kina samt vilka frågor statsministern ämnade lyfta fram vid besöket. Interpellationen har överlämnats till mig, och vi verkar vara sena med allt möjligt i dag. Kina är en ekonomisk och politisk stormakt som spelar en allt större global roll, bland annat på utvecklings- och klimatområdet. Det ligger i Sveriges intresse att upprätthålla goda relationer med landet. Kina är Sveriges största handelspartner i Asien.
Det är en växande marknad för svenska företag. Kinesiska företag är också viktiga investerare i Sverige. Relationen med Kina är också viktig för att kunna föra en dialog om såväl frågor där vi har gemensamma intressen som frågor där våra länder skiljer sig åt, såsom synen på mänskliga rättigheter. Statsministern var inbjuden till Kina för att medverka vid Boao Forum for Asia.
Det var ett tillfälle att träffa representanter från andra länder och delta i en debatt om viktiga framtidsfrågor för såväl Asien som Europa och resten av världen. Medverkan gav även tillfälle att få djupare förståelse för de möjligheter och utmaningar som de asiatiska ekonomierna står inför, vilket är av stor betydelse också för Sveriges ekonomiska utveckling. I sitt tal på detta forum fokuserade statsministern på de internationella utvecklingsfrågorna, klimatfrågan och betydelsen av jämställdhet.
Statsministern hade också överläggningar med Kinas president och med premiärministern. Under överläggningarna diskuterades bland annat ekonomiska och handelsrelaterade frågor, frågor relaterade till utvecklingen i Kina respektive Sverige och utvecklingen beträffande respekten för mänskliga rättigheter i Kina samt viktiga globala utmaningar, såsom utvecklingsagendan och klimatförhandlingarna.
Statsministern besökte även Raoul Wallenberg-institutet, som bland annat arbetar med universitetsutbildning i mänskliga rättigheter och med stöd till åklagarämbetet. Raoul Wallenberg-institutet har stötts av Sida i över tio år. Vidare träffade statsministern ett antal svenska företagsrepresentanter för att få en inblick i deras erfarenheter av att göra affärer i Kina och deras syn på framtida affärsmöjligheter i Kina.
Vid besöket uppmärksammades också att det i år är 65 år sedan Sverige, som första västland, upprättade diplomatiska förbindelser med Folkrepubliken Kina.
Margot Wallström (S):
Nu var jag inte med, men det som jag fått veta av statsministern och redovisningen av besöket är att statsministern först och främst tog upp frågor om mänskliga rättigheter. Det sker konsekvent, dessutom, i samtal mellan svenska och kinesiska regeringsföreträdare. Vi har ett långvarigt samarbete på flera områden.
Raoul Wallenberg-institutet är ett exempel på det. Och centrumet vid ambassaden, som jobbar med mänskliga rättigheter, är ett exempel på det. Man lämnade över en lista med särskilt angelägna fall. Det är samma lista som EU tidigare har lämnat över till den kinesiska regeringen. Statsministern har tagit upp några särskilt angelägna fall.
Jag kan inte gå in på det av hänsyn till berörda personer. Sedan tog man upp dödsstraffet, yttrandefrihet, frihet på nätet, situationen för MR-försvarare och jämställdhet. Det här var definitivt en del av hans samtal och hans dialog med kinesiska företrädare.
Margot Wallström (S):
Jag kan bara hålla med. Äntligen får vi hålla med varandra helt och hållet! Jag kan bara nämna ytterligare en detalj som är viktig. Sverige är ett av det fåtal länder i världen som publicerar offentliga MR-rapporter, alltså rapporter om mänskliga rättigheter. Dem tänker vi göra årliga hädanefter. Regeringens rapport om mänskliga rättigheter i Kina är ytterligare ett exempel på hur Sverige utgör en tydlig röst till stöd för de mänskliga rättigheterna.
Det här är en konstant utmaning, tror jag, för varje regering runt om i världen. Hur balanserar man intressena? Det handlar om att upprätthålla en dialog, och man vill förstås ha handelsförbindelser. Vi har sett det i Saudi, som ett exempel, och vi ser det när det gäller Kina. Samtidigt ska vi förmå framföra nödvändig kritik och vår ståndpunkt.
I de flesta fall lyckas man eftersom man just måste ha den här ömsesidiga respekten. Det är det utrikespolitiken och diplomatin går ut på. Ibland knakar det. Ibland måste man demonstrera eller använda alla instrument. Men för det mesta återkommer vi ändå till att vi upprätthåller de bilaterala kontakterna och kan ha en uppriktig och respektfull dialog. Det anser jag att vi har också med Kina.
Och vi ska vara mycket tydliga när det gäller brott mot mänskliga rättigheter och demokrati.
Margot Wallström (S):
Det är egentligen bara statsministern som kan säga exakt hur motreaktionerna var eller om man kan ge några interiörer från den här typen av samtal. Vi brukar inte återge exakt vad våra bilaterala samtal av det slaget innehåller. Det skulle anses vara ett brott mot diplomatin. Jag bedömde - och det är vad jag har hört - att villigheten att lyssna på varandra fanns.
Det skedde med ömsesidig respekt, och de tog emot våra budskap. Just nu står Kina för 25 procent av jordens koldioxidutsläpp. Det är klart att det är helt avgörande att Kina nu deltar i klimatsamtalen, särskilt inför COP 21-mötet i Paris. Det är någonting vi önskar, och det framfördes också här.
Vi deltar även i olika miljöprojekt och miljöprogram för att se till att Kina är med på banan och att vi kan ha denna dialog också om miljö- och klimatfrågorna. Dessutom jobbar vi med företagens sociala ansvar, CSR, i Kina. Där har vi ett speciellt arbete som pågår också på ambassaden.
Margot Wallström (S):
Robert Hannah har frågat statsministern om det skadar Sveriges förtroende som humanitär stormakt när statsministern inte vill kalla Kina diktatur samt om statsministern anser att detta skadar Sveriges förmåga att arbeta med demokratifrämjande insatser. Interpellationen har överlämnats till mig. Det är viktigt att kunna föra en öppen dialog med andra länder om såväl frågor där vi har gemensamma intressen som frågor där våra åsikter skiljer sig åt, vilket kan vara fallet vad gäller synen på mänskliga rättigheter.
Genom en sådan dialog kan både förtroendet för Sverige som givare av humanitärt bistånd och förutsättningarna för Sverige att arbeta med demokratifrämjande insatser i andra länder bibehållas och stärkas. Positiva förändringar kan dessutom åstadkommas genom en rak och respektfull dialog där vi kan lyfta fram de positiva erfarenheter vi har i Sverige av hur demokrati, yttrandefrihet och organisationsfrihet har bidragit och fortsätter att bidra till vårt lands utveckling.
Denna ansats tillämpades också i statsministerns samtal med den kinesiska premiärministern och presidenten i mars i år, då han bland annat diskuterade situationen för mänskliga rättigheter i Kina. Som jag nyss har sagt besökte statsministern också Raoul Wallenberg-institutet, som bland annat arbetar med universitetsutbildning i mänskliga rättigheter och stöd till åklagarämbetet. Institutet har stötts av Sida i över tio år.
Margot Wallström (S):
Jag tycker att vi går tillbaka till det som Robert Hannah sa själv nyss: Vad gör vi när det gäller de kinesiska medborgarna? Vad är det som är viktigast här? Först och främst: När det gäller Kina har vi ingen vapenexport. Det finns ett EU-embargo, och Sverige är ett av de länder som tydligast står upp för det. Statsministern tog upp MR-frågor under besöket. Det sker konsekvent i de samtal som vi har mellan regeringen och kinesiska regeringsföreträdare.
Vi har ett långvarigt samarbete på dessa områden. Vi använder ambassaden för sådana här samtal och dialoger. Statsministern träffade också företrädare för både Raoul Wallenberg-institutet och Rädda Barnen. Det lämnades över en lista med MR-fall. Som jag sa är det samma lista som EU tidigare har använt och lämnat över till den kinesiska regeringen. Enskilda fall nämndes också.
Dödsstraffet, yttrandefriheten, friheten på nätet, situationen för MR-försvarare och jämställdheten togs upp i samtalet. Frågan om jämställdhet och kvinnors rättigheter är en prioriterad fråga. Den togs också upp i statsministerns möten. I sammanhanget berördes situationen för de kvinnor som arresterades i samband med den internationella kvinnodagen den 8 mars.
Detta är det viktigaste, plus detta att vi årligen tänker publicera MR-rapporter och göra dem offentliga. Den som handlar om Kina är förstås otroligt viktig. Det är detta som räknas. Det här är en fråga till statsministern, och det är förstås han som också borde svara på frågorna om hur han exakt vill lägga orden.
Han har svarat på frågan, och han har sagt att Kina är en enpartistat som saknar fria val och att politisk opposition inte är tillåten. Han har beskrivit hur han ämnar försvara demokrati och mänskliga rättigheter och hur vi gör det i praktiken. Sätt de kinesiska medborgarna i centrum!
Margot Wallström (S):
Mitt intryck är inte att statsminister Stefan Löfven är rädd för någonting, Robert Hannah. Jag tror i stället att han använder sig av den rätt man har att i utrikespolitiska frågor och i diplomatin ha ett nyanserat språkbruk, både för att vara tydlig och för att kunna åstadkomma förändring.
Man måste alltid bedöma och välja. Risken på den andra kanten är att man hamnar i en ständig diskussion. Ska vi kalla oss själva en humanitär stormakt? Vad är en stormakt? Till slut blir vi fångade i en diskussion som bara handlar om ett enda ord.
Jag tyckte att det var rimligt här, eftersom jag tycker att det bara är statsministern själv som ska svara för sitt språkbruk i det här fallet och för hur diskussionerna gick när han var i Kina. Jag tycker dock att vi ska sätta de kinesiska medborgarna i centrum. Jag tycker också att det är vad man gör, alltså hur man faktiskt agerar för demokrati och mänskliga rättigheter, som är det allra viktigaste.
Där har jag redogjort för en lång lista på vad Sverige gör och på vad statsministern själv förde fram i form av kritik och i form av försvar för demokrati och mänskliga rättigheter.
Margot Wallström (S):
Om detta är vi överens; vi vill att biståndet ska komma fram. Jag har sagt att om enskilda ledamöter här har synpunkter, egna erfarenheter eller tips på vad vi kan göra bättre är vi beredda att lyssna. Jag vill gärna ha konkreta exempel, så att vi faktiskt kan följa upp frågan. Vi har en skyldighet att ständigt se till att pengarna verkligen kommer fram och att de går till rätt organisationer.
Mycket av det som görs i Sverige traditionellt kanaliseras via FN-organ eller välkända etablerade organisationer som vi känner väl sedan tidigare hur de arbetar. Jag upprepar denna inbjudan. Jag och mina medarbetare är beredda att när som helst lyssna på de erfarenheter och synpunkter ni har för att vi ska bli effektivare.
Jag kommer att fortsätta att bjuda in också företrädare för minoritetsgrupper för att se hur vi bättre kan hjälpa till. Jag är tacksam för att vi i stort har en samsyn i frågorna. Sedan måste vi vässa våra instrument och våra möjligheter att nå fram med den hjälp som behövs.
Jag tror att vi står enade i analysen av läget och viljan att hitta en ännu effektivare hjälp och ett ännu effektivare stöd.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Allan Widman har frågat mig när jag avser att lägga fram en proposition till riksdagen om inrättande av en angränsande zon runt Sveriges kuster. FN:s havsrättskonvention ger kuststater rätt att inrätta en angränsande zon som ansluter direkt till statens territorialhav. Zonen får sträcka sig högst 24 nautiska mil från statens baslinjer.
Inom sin angränsande zon får en kuststat utöva nödvändig kontroll för att förhindra att brott mot dess tull, skatte, migrations- eller hälsolagstiftning begås inom statens territorium och för att beivra sådana brott. Kuststaten får också skydda arkeologiska och historiska föremål som påträffas inom denna angränsande zon. Jag instämmer med Allan Widman i att det är angeläget att Sverige inrättar en angränsande zon.
Havsgränsutredningen föreslår i sitt betänkande, Gränser i havet , hur en svensk angränsande zon kan inrättas. Betänkandet är för närvarande ute på remiss. Proposition till riksdagen kommer att lämnas så skyndsamt som lagstiftningsprocessens olika steg medger.
Margot Wallström (S):
Jag tyckte att frågan var intressant när jag fick den föredragen för mig. Jag vet att det är precis som Allan Widman påpekar, nämligen att diskussionen har pågått i många år. Tur att det finns riksdagsledamöter som skjutsar på och är aktiva i debatten. Vår inställning är att vi tycker att Sverige ska utnyttja möjligheterna att i så stor omfattning som möjligt förhindra eller bestraffa överträdelser inom statens territorium.
Det är fråga om tullar, skatter, invandring och hälsoskydd. Precis som jag har påpekat är det viktigt att frågan också omfattar EU-lagstiftning. Delar av Sveriges territorialgräns i havet är faktiskt också EU:s gräns. Möjligheten att skydda kulturarvet i havet är också en viktig aspekt.
Det vi vill göra rent proceduriellt är att avvakta remissinstansernas synpunkter innan vi kan avgöra exakt hur omfattande befogenheter att agera i zonen som ska ges till berörda myndigheter.
Jag skulle tro att det är rimligt, om det inte kommer en massa invecklade tilläggsförslag eller synpunkter som går rakt emot utredningen, att tidsgränsen blir någonstans vid årsskiftet - om remissinstanserna är välvilliga och det blir enkelt att hantera frågan. Det borde ligga inom rimlighetens gräns.