KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
I grund och botten anser jag att huvudansvaret för produktions- och marknadsutveckling, inklusive marknadsföring, måste ligga hos marknadens aktörer själva, inte minst eftersom det är just dessa aktörer som har bäst förutsättningar att lyckas få till stånd en positiv utveckling.
När det gäller ekologiska livsmedel finns det flaskhalsar på marknaden, mycket beroende på att marknaden är relativt ung, liten och - det kan man till och med säga - outvecklad. Dessa flaskhalsar har marknaden inte förmått att komma till rätta med, varför det kan finnas skäl för staten att tillfälligtvis bidra för att utveckla marknaden.
Jag vill också betona att det ekologiska jordbruket kan bidra till att vi uppfyller de av riksdagen fastställda miljömålen, varför det givetvis finns ett allmänt intresse av att marknaden för ekologiska livsmedel utvecklas i positiv riktning.
När det gäller de stöd som finns från samhällets, statens, sida kan jag bara nämna att de för 2007 uppgår till ca 17 miljoner kronor, vilket i sammanhanget är ganska mycket pengar. 7 miljoner av de här 17 avser marknadsanalyser, statistik och andra marknadsfrämjande åtgärder. 6 miljoner kronor avser en ökad användning av ekologiska livsmedel inom storhushåll och offentlig sektor.
Det gäller till exempel utbildning av inköpare i kommuner med mera. 2 1⁄2 miljoner avser stöd till organisationer som arbetar med att främja den ekologiska produktionen och konsumtionen. Detta är några exempel, herr talman.
Eskil Erlandsson (C):
Christin Hagberg har frågat näringsministern hur hon vill stödja hästnäringen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inledningsvis vill jag säga att hästen och hästnäringen har en viktig roll i samhället på många olika sätt. Precis som Christin Hagberg påpekar skapar hästnäringen sysselsättning, inte minst på landsbygden, och bidrar till samhällsekonomin. Hästen hjälper till att hålla landskapet öppet och ger lantbruket en inkomstkälla.
Värdet av hästen som betesdjur ökar även i takt med att lantbrukets betesdjur minskar i antal. Hästen har en stor social betydelse i samhället, kanske i första hand för barn och ungdomar men även för exempelvis rehabilitering av personer som drabbats av olika skador. Det ökade intresset för hästen och hästverksamhet bidrar också till att knyta ihop stad och land. Regeringen främjar i dag hästnäringen på flera olika sätt.
Under 2006 har 15 miljoner kronor avsatts för satsningar på hästnäringen. Av dessa har 6 miljoner kronor använts för att främja livskraftigt hästföretagande, 7 miljoner kronor har nyttjats för forskning på hästområdet och 2 miljoner kronor har använts för utveckling av säkerheten inom hästsport och ridning. Hästsatsningen kommer att fortsätta med samma totala omfattning och med en förstärkt satsning på forskning under 2007.
Sveriges lantbruksuniversitet har tillsammans med Statens veterinärmedicinska anstalt bildat Hippocampus, som är ett hästforsknings- och informationscentrum med ett gemensamt forskningsprogram: Hästen för arbete, sport och fritid. Jordbruksreformen som genomfördes 2005 gynnar hästhållningen genom att gårdsstödet är tillgängligt för marker med foder och bete till hästar.
Det nya landsbygdsprogrammet för perioden 2007-2013 innebär flera möjligheter att stödja hästverksamheten i landet, exempelvis med vallstöd, betesmarksersättningar, investeringsstöd och stöd för kompetensutveckling. Företagens administrativa kostnader till följd av statliga regelverk ska minska med minst 25 % till år 2010.
Den målsättningen gäller såväl för hästföretag som för alla andra företag. Christin Hagberg har i sin interpellation specifikt tagit upp frågan om en sänkning av lotteriskatten från 36 till 35 %. Den vadhållning som bedrivs av AB Trav och Galopp, ATG, är föremål för en särskild skatt, lotteriskatt, enligt bestämmelserna i lagen om lotteriskatt.
Skatten tas ut med 36 % av den behållning som återstår sedan de sammanlagda vinster som delats ut till vinnarna räknats av från de sammanlagda insatserna. Under 2006 har ett utredningsarbete inom Finansdepartementet pågått rörande vissa frågor om ATG och dess framtida verksamhet, däribland formerna för beskattning av ATG:s vadhållningsverksamhet.
Utredarens material kommer att ingå i och tjäna som underlag till den övergripande översyn som för närvarande pågår på spelområdet. Frågan om den framtida utformningen av spelpolitiken är komplex, och regeringen har ambitionen att ta ett helhetsgrepp. Jag vill inte föregripa resultatet av detta arbete genom att nu uttala någon bestämd uppfattning i frågan om lotteriskatten.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig instämma i vad Christin Hagberg sade: Hästen betyder mycket för människor på den svenska landsbygden och för den svenska landsbygden som landsbygd. Vi har i alla sammanhang påpekat de möjligheter som finns vad gäller att utnyttja hästen för en utökad verksamhet på den svenska landsbygden.
Låt mig bara räkna upp några saker som är och kan bli än mer intressanta för en fortsatt utveckling av hästnäringen och den svenska landsbygden. Hästturismen är av liten omfattning i vårt land så här långt. Den kan utvecklas på ett betydande sätt.
En möjlighet är att utnyttja det landsbygdsprogram som inom kort kommer att träda i kraft för att utveckla den här verksamheten. Vi kan också se att det kan bedrivas en utökad avelsverksamhet, alltså framtagande av själva hästdjuret i Sverige, på den svenska landsbygden.
Vi har en förhållandevis stor import till vårt land från andra delar av Europa av djur som vi borde kunna producera så att säga från egen grund. Så till de direkta frågorna. Som jag sade i mitt anförande har frågan om spelverksamheten och vadhållningen på häst varit föremål för en utredning.
Det material som utredaren har tagit fram kommer att ingå i och tjäna som underlag för ramen för den övergripande översyn som för närvarande pågår på spelområdet. Frågan om den framtida utformningen av spelpolitiken är som jag sade komplex. Regeringen har en ambition att ta ett helhetsgrepp. Vi ska ju vara medvetna om att olika spelformer konkurrerar med varandra.
Det går inte att lösa ut enbart en problematik eftersom den har en implikation, en påverkan på annan verksamhet också. Regeringen avser därför att i så stor utsträckning som det bara är möjligt behandla de här frågorna i ett sammanhang. Det ska inte ta jättelång tid, men det har inte varit möjligt att lösa ut den här frågan under den korta tid som regeringen har haft möjlighet att verka så här långt.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först nämna det ord som Christin Hagberg har använt i sina två inlägg så här långt, nämligen ordet jämställdhet. Hästen har en jättebetydelse för att öka jämställdheten mellan män och kvinnor i vårt land och i andra delar av världen. Jag vill gärna instämma i det Christin Hagberg anförde i detta avseende.
För det andra skulle jag vilja påpeka att den översyn som ska göras på spelområdet av naturen måste ske med viss skyndsamhet eftersom det avtal som finns mellan näringen och staten löper ut under augusti månad innevarande år.
I detta avtal regleras förhållandet mellan staten och näringen när det gäller bland annat utbildningsfrågor. Det gör att det alltså måste till en ny konstruktion eller en förlängning av den som råder för att förhållandet, som har fungerat på ett alldeles utmärkt sätt så här långt, ska bestå.
Därav min bestämda uppfattning, som jag har försökt framföra tidigare, att vi med skyndsamhet måste se över de här sakerna så att näringen får det besked som den längtar och trängtar efter, nämligen hur förhållandet ska vara mellan staten och till exempel spelet och vadhållningen på häst.
Vad beträffar Christin Hagbergs sista fråga är den utredd i en mängd sammanhang i den här kammaren. Jag ska till de debatter som har förts bara lägga min uppfattning att regeringens ambition är att skapa förutsättningar för flera verksamheter som ger flera utkomstmöjligheter och jobb i vårt land.
Den samlade bedömning vi har gjort är att de förändringar som har gjorts på arbetsgivaravgiftsområdet ger de här förutsättningarna, vilket för övrigt redan visar sig i den tillgängliga statistiken. Det tyder på att de åtgärder som vidtagits har varit till gagn för alla delar av vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill också tacka för en trevlig debatt. Jag har i den här debatten försökt att beskriva de möjligheter jag ser i att utveckla hästföretagandet till gagn för vårt land, inte minst för den svenska landsbygden. Det ska ske med hjälp av det landsbygdsprogram som är under implementering i det svenska samhället.
Eskil Erlandsson (C):
I interpellationen tas frågan om stevia upp. Stevia har, som jag nämnde i mitt svar, prövats både som tillsats och som eventuellt nytt livsmedel. Men ännu så länge har inte ansökningarna kunnat godkännas. Detta bevisar för mig att den prövning som sker är noggrann och bygger på försiktighetsprincipen. Det är så det ska göras när man gör vetenskapliga bedömningar.
De ska vila på vetenskaplig grund. Vad beträffar frågan om vem som ska göra detta måste jag påtala att lagstiftningen om tillsatser och de så kallade nya livsmedlen hör hemma i den så kallade inremarknadslagstiftningen.
Den har till uppgift att borga för en högre livsmedelssäkerhet men syftar också till att skapa förutsättningar för nytänkande och innovationer på livsmedelsområdet. Men grundregeln är ju ändå att mat inte får innebära några risker för konsumenten.
De här bedömningarna görs alltså för att kontrollera att säkerheten är uppfylld och att man inte vilseleder konsumenten. Vi får inte avvika, om jag uttrycker mig så, för mycket från så kallad vanlig mat så att det medför att vi får näringsmässiga nackdelar som konsumenter.
Den nya del av livsmedelsfloran som vi har och som vi förhoppningsvis fortsatt kommer att få prövas alltså inom Europeiska unionen. Det infördes nya regler från maj 1997, och EU-lagstiftningen säger att nya livsmedel måste godkännas efter en förhandsgranskning enligt en särskild procedur för att få säljas i butik.
Tillsatser, aromer, extraktionsmedel och processhjälpmedel omfattas emellertid inte. Om GMO-livsmedel finns som bekant också en annan lagstiftning. Detta sagt apropå den rigorösa prövning som sker, allt i enlighet med försiktighetsprincipen.
Eftersom den här saken prövas inom EU och ligger inom det gemensamma handelsområdet anser jag att detta sker på ett både vetenskapligt och därmed allmänt beprövat sätt.
Eskil Erlandsson (C):
Jag är intresserad av att vi får nya produkter på marknaden, likaväl som jag är intresserad av att vi får nya företag. Nya produkter och företag på marknaden, oaktat vilka, brukar i ett inledningsskede ofta vara små.
Jag är väl medveten om att det för kostnader med sig att starta och driva företag och att få produkter testade - därav det intresse och de pengar som regeringen lägger ned på att understödja och underlätta för nya företag på det området också.
Vad beträffar att nya livsmedel och produkter också ska omfattas av en miljöprövning i den del som möjligen inte är fallet här tar jag till mig vad interpellanten säger. Jag ska undersöka hur det är på det här området.
Jag förutsätter att det förekommer en sådan prövning också, men därest det inte gör det eller det finns brister ska jag undersöka möjligheten av att det kan bli bättre på området. Jag tillåter mig att upprepa att det sker en gemensam prövning av nya livsmedel inom EU.
Det beror på att vi har ett gemensamt handelsutbyte inom Europeiska unionen, vilket gör det svårt för att inte säga omöjligt att på ett nationellt plan godkänna något som inte är utbytbart med länder runtomkring oss som också ingår i Europeiska unionen.
Därtill kan jag tillägga att vi i Sverige säkert är duktiga på det här området också, men den samlade vetenskapen i Europeiska unionen måste vara än bättre. Säkerheten måste bli större när vi gör prövningen gemensamt inom Europeiska unionen.
Grundkriterierna är att det ska finnas en dokumentation som visar att saker och ting är säkra för konsumenten att använda.
Eskil Erlandsson (C):
Regeringen har i dag fattat beslut om att ge Livsmedelsverket i uppdrag att undersöka vilka nya livsmedel som finns i vårt land. Vi har dessutom uppdragit åt Livsmedelsverket att skyndsamt undersöka var gränsen ska gå mellan kosttillskott, livsmedel och läkemedel. Jag förutsätter att det här ska redovisas inom angiven tid.
Låt mig i sammanhanget återigen påpeka att jag tycker att det är viktigt att vi som konsumenter har en valmöjlighet. Vi ska veta vad som serveras, och vi ska veta vilka varor vi har att göra med i butiken när vi handlar våra livsmedel. Därav är det nödvändigt med dokumentation.
Saknas en sådan dokumentation, vilket det uppenbarligen har gjort kring dagens huvudfråga, nämligen stevian, är det inte möjligt att göra det medvetna och aktiva valet som jag anser att konsumenter ska göra. Jag har upprepade gånger sagt att vi är beredda att pröva växten igen om vi får en tillräcklig dokumentation.
Om det visar sig att växten uppfyller kriterierna kan jag, med min kunskap, inte se att det finns något hinder för att den används i livsmedelskedjan. Men så länge vi inte vet med säkerhet anser jag att försiktighetsprincipen ska tillämpas. Då är det inte möjligt att använda produkten.
Eskil Erlandsson (C):
Jacob Johnson har frågat mig vad jag avser att göra för att minska boskapssektorns miljöpåverkan i Sverige och globalt samt vad jag avser att göra för att minska köttkonsumtionen i Sverige. Bägge frågeställningarna har intressanta perspektiv. Den andra frågeställningen är lätt besvarad: Jag avser inte att reglera omfattningen på köttkonsumtionen i Sverige och kommer därför inte heller att vidta åtgärder för att minska densamma.
Frågeställningarna är dock berättigade, och det är av stor vikt att vi inte bara diskuterar den roll jord- och skogsbruket har för att minska klimateffekterna utan även beaktar de negativa effekterna. Det sägs att alla stora globala miljöproblem i grunden är lokala. Problemen blir globala när storleken accelererar. I ett samhälle hundratalet år tillbaka producerade bönderna sina livsmedel och sålde dem på marknaden i staden.
Stadsbefolkningen fick sina livsmedel från de lokala jordbruken runtom staden, och bönderna själva var i stort sett självförsörjande med livsmedel. Miljöproblemen var nog mycket begränsade och även avfallsprodukter sågs som resurser och näringsämnena cirkulerade. Den begränsade handeln gjorde dock befolkningen utsatt för lokala produktionsstörningar och väderfenomen med matbrist som följd.
Risken för svält har i princip eliminerats i och med den utökade handeln med livsmedel. Tiderna har ju förändrats och vi med dem. Storleksrationaliseringar och global handel har fullkomligt ändrat om vår livsstil. Vi är nu vana att äta livsmedel från andra sidan jorden vid såväl frukost och lunch som middag, och det är inget konstigt med det.
För vissa livsmedel är det bättre ur miljösynpunkt att välja lokalt producerat, för andra inte. De positiva effekterna av global handel med livsmedel, inte minst för utvecklingsländerna, är stora och allmänt kända. Vi kan upplysa människor om att göra vettiga miljöval när det, som i detta fall, gäller livsmedel.
Vi sjösätter i år ett nytt landsbygdsprogram som ger nya möjligheter för främst småföretagandet på landsbygden. Betesbaserad nötköttsproduktion kommer att gynnas i och med detta program liksom extensiv nötköttsproduktion. Bakgrunden är de miljövärden som denna produktion bidrar till i form av bland annat biologisk mångfald och öppet landskap vilka även är värda att stödja från samhällets sida.
Även grovfoderproduktion gynnas, vilket kan minska idisslarnas problem med matsmältningen när koncentrerade fodermedel används. Myndigheter och livsmedelsnäringen samarbetar också i ett kunskaps- och rådgivningsprojekt som kallas Greppa näringen och som syftar till att stötta lantbrukarna med kunskap och verktyg så att kväve- och fosforförlusterna från jordbruket minskar framför allt på djurgårdarna.
Jag tycker det är positivt att frågan om köttkonsumtionens miljöpåverkan uppmärksammas och att vi ser på klimatproblematiken ur ett annat perspektiv än enbart utifrån energi och transporter. Att införa miljöavgifter på de vegetabilier som används för djuruppfödning och miljöbonus till vegetabilisk produktion är dock inte styrmedel som regeringen förespråkar.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först konstatera att den rapport som FAO lagt fram kommer att användas i vårt arbete med hälsokontrollen, precis som alla andra inslag och inspel som görs från olika håll. Det är alldeles självklart att vi ska ta vara på all den kunskap som finns på området.
Men låt mig också apropå en del av interpellantens frågeställningar konstatera att vi förr i tiden möjligen åt söndagsstek - inte i alla hushåll, men det förekom - medan många av oss i dag äter kött varje dag, kanske till och med flera gånger om dagen. Det beror på att den ekonomiska utvecklingen har varit sådan att vi har fått möjlighet att göra det. Förr var inte det möjligt.
Jag tycker att det är bra att vi har haft den utvecklingen i vårt land och i många delar av vår värld. Jag är glad över att många människor har kunnat resa sig ur den fattigdom som präglade gårdagens samhälle. Jag är till och med jätteglad över det.
Av det landsbygdsutvecklingsprogram som vi nu arbetar under, och där faktiskt interpellantens parti har varit med om att ta fram mycket stora delar, framgår att vi stöder köttproduktionen. På de betesmarker som nyttjas används inga kemikalier.
För den biologiska mångfaldens skull är vi angelägna om att ha betande djur för att behålla vårt mångfasetterade biologiska landskap. Vi kan konstatera att nötköttsproduktionen är en viktig del för att uppfylla de svenska miljökvalitetsmålen Ett rikt växt- och djurliv och Ett rikt odlingslandskap.
Det är mål som interpellanten och hans parti har varit med om att ta fram. Jag tycker att det är bra, och jag ställer upp på det - därav mina uttalanden i svaret på interpellationen.
Eskil Erlandsson (C):
Jag måste upprepa att jag tycker att det är positivt att frågan om köttkonsumtionens miljöpåverkan uppmärksammas och diskuteras.
Därtill konstaterar jag att flera av våra myndigheter i bland annat sina regleringsbrev har uppdraget att för olika konsumentgrupper utge hälsoråd och kostråd som syftar till ett fullgott liv i livets olika skeden. Vi lägger faktiskt stora samhälleliga resurser på detta.
Men låt mig upprepa att om det handlar om någon typ av reglering eller kanske rent av lagstiftning på området måste jag göra interpellanten besviken. Jag har inte för avsikt att till kammaren återkomma med det som interpellanten efterfrågar i den andra frågan, alltså en reglering av hur mycket kött vi ska äta. Däremot ska vi fortsätta att stödja de betesgående djuren.
Det hoppas jag att vi är överens om därför att det har en positiv effekt på vår landskapsbild och på de miljömål som vi har varit överens om i kammaren sedan lång tid tillbaka. Det har också en positiv effekt på möjligheten att försörja sig på den svenska landsbygden, som jag är jätteintresserad av att vi fortsätter att stödja, så att vi får näringsverksamhet i alla olika delar av vårt vackra land.
Eskil Erlandsson (C):
Jag hoppas att interpellanten - jag och många fler kommer att intressera oss för den så kallade hälsokontroll av EU:s jordbrukspolitik som ska ske i närtid - aktivt deltar i den debatten, för det är en viktig översyn. Där ska vi diskutera möjligheterna i Europa, men också de eventuella risker som finns med livsmedelsproduktionen på vår kontinent.
Det är avgörande frågor för kontinentens fortsatta utveckling, som jag ser det. Därtill tycker jag att det är klokt att konstatera att interpellanten och jag har lite olika ideologisk bakgrund. Jag tror att marknadsekonomin utvecklar vårt samhälle på bästa sätt.
Interpellanten har en annan utgångspunkt i sitt resonemang, nämligen att regleringar löser alla problem. Jag tror inte på det, fru talman. Tack för den här interpellationsdebatten!
Eskil Erlandsson (C):
Helena Leander har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att djur inte ska utsättas för sexuella övergrepp. Inledningsvis vill jag understryka att jag tar starkt avstånd från sådana handlingar och att det inte finns någon samhällelig acceptans för sexuella handlingar mellan människa och djur. I dag är handlingar som innebär ett lidande för djur kriminaliserade genom bestämmelsen om djurplågeri i brottsbalken.
Enligt bestämmelsen är det förbjudet att uppsåtligen eller genom grov oaktsamhet otillbörligen utsätta djur för lidande genom misshandel, överansträngning, vanvård eller på annat sätt. Bestämmelsen inkluderar även handlingar av sexuell natur om dessa medför ett fysiskt eller psykiskt lidande för djuret.
Det framgår med tydlighet av Djurskyddsmyndighetens senaste rapport om användning av djur i sexuella sammanhang att den absoluta majoriteten av de redovisade handlingarna innebär ett ytterst allvarligt lidande för djuren. Djuren har i flera fall utsatts för våld i form av stick och skärsår. I flera fall har våldet varit mycket grovt, och i några fall har handlingarna resulterat i djurens död.
Dessa handlingar faller inom det område som redan i dag är kriminaliserat. Så som Helena Leander också påtalat framgår av rapporten att inte något av de rapporterade polisanmälda fallen från 2000-2005 har lett till åtal. I två fall pågår fortfarande förundersökning.
Skälen till att inte fler fall har resulterat i rättsliga åtgärder kan man inte med säkerhet veta på basis av rapporten. Av rapporten framgår däremot att ett stort antal fall aldrig lett till förundersökning alternativt lett till en nedlagd förundersökning på grund av att spaningsuppslag eller konkreta spaningsresultat saknas.
Man kan misstänka att det i flera fall beror på att man helt enkelt inte vet vem som är gärningsman. Jag instämmer i Djurskyddsmyndighetens bedömning att det, i de fall där det saknas tecken på fysiskt våld mot djuren, kan vara svårt att bedöma om djuret har varit utsatt för lidande. Sammanfattningsvis konstaterar jag att det finns ett skydd för djur mot sexuella handlingar som innebär ett lidande för djuret.
Att vidta ytterligare åtgärder är en komplicerad fråga som kräver ett noggrant övervägande. Djurskyddsmyndighetens rapport lämnades till regeringen i mitten av januari, och frågan bereds nu inom Regeringskansliet.
Eskil Erlandsson (C):
Jag måste upprepa att jag tar starkt avstånd från sådana här handlingar, och därtill vill jag understryka att enligt min uppfattning finns det inte någon samhällelig acceptans för sexuella handlingar mellan människor och djur.
Jag instämmer också i Djurskyddsmyndighetens bedömning att det i de få fall där det saknas tydliga tecken på fysiskt våld mot djur kan vara svårt att bedöma om djuret har utsatts för lidande. Många av bevissvårigheterna kommer att bestå även om man inför ett totalt förbud mot sexuellt nyttjande av djur.
För att kunna fälla en person för ett brott krävs under alla omständigheter att gärningsmannen är känd, att det kan bevisas att hon eller han utfört den förbjudna handlingen och att hon eller han hade ett uppsåt till detta. För att ett sådant handlande ska komma till polisens kännedom krävs ofta att någon utomstående dessutom har uppmärksammat det hela.
Sexuellt utnyttjande av djur är handlingar av en sådan karaktär att det är svårt att behålla sitt känslomässiga lugn och förhålla sig sakligt.
Det är likafullt nödvändigt att behålla objektiviteten, säger jag, inte minst för att kunna identifiera lämpliga åtgärder för att försöka komma till rätta med dessa handlingar, det vill säga åtgärder som verkligen har förutsättningar att få effekt på problemet.
Jag är i dagsläget inte övertygad om att ett straffbeläggande av det fåtal handlingar som i dag faller utanför det kriminaliserade området, det vill säga fall där det är tveksamt om djuret har utsatts för lidande till följd av handlingen, utgör den bästa åtgärden mot sexuellt utnyttjande av djur.