KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christian Carlsson (KD):
Annika Hirvonen nämner flera saker i sitt anförande som jag finner anledning att kommentera. Det första jag reagerar på är att Annika Hirvonen får det att framstå som att de borgerliga partierna skulle vara emot syskonförtur. Ingenting kan vara mer fel. Är det någonting som vi kristdemokrater värnar är det just syskonförtur. Det är inte ett skäl till att vi röstar ned dagens proposition.
Finns det möjlighet att hitta en överenskommelse där vi kan säkerställa att syskonförturen är en urvalsgrund och att det också tydliggörs i lagen ställer vi upp på det vilken dag som helst. Jag reagerar också på att Annika Hirvonen tar upp det här med verksamhetsmässigt samband. Det är viktigt, men regeringen tar ju bort antagning via verksamhetsmässigt samband från förskola till grundskolan.
Om detta samband är viktigt, varför ska det inte få vara mellan förskola och skola? Jag vill förtydliga varför det här är ett problematiskt förslag.
När man gör allsidig social sammansättning till övergripande mål och ger regeringen och dessutom en myndighet som den väljer möjlighet att helt styra hur friskolorna ska använda sig av de olika urvalskriterierna kommer kvotering i form av geografiskt baserat urval och skollotterier alltid att leda till mer blandad elevsammansättning. Förtur kommer alltid att finnas bland urvalsgrunderna. Det kommer alltid att behöva tillämpas.
Färre kan alltså nyttja sin syskonförtur och närhetsprincipen med detta förslag än vad som annars hade varit möjligt. Hur förklarar Annika Hirvonen sitt stöd till propositionen?
Christian Carlsson (KD):
Kristdemokraterna anser att verksamhetsmässigt samband ska finnas även mellan förskola och grundskola i de fall där skolorna vill tillämpa detta, eftersom det innebär en bra övergång mellan förskola och skola för barnen. Vi är helt för syskonförtur. Det är inte så att syskonförtur inte förekommer i Sverige i dag. Det finns syskonförtur i väldigt många kommuner.
Det har påståtts att det funnits tveksamheter kring om man kan ha syskonförtur eller inte. Jag bidrar gärna längre fram till att vi får syskonförtur som en tydlig urvalsgrund för att undanröja tvivlen. Men det är inte så att det faktum att vi röstar ned den här propositionen innebär att syskonförtur på något vis försvinner eller försämras. Kristdemokraterna stärker gärna den rätten.
Men vi är inte beredda att rösta för det här samlade förslaget med de många nackdelar som det har. När det gäller påståendet att det inte skulle vara någon form av kvotering använder sig regeringen av orwellskt nyspråk. Det som är skollotterier - randomiserat urval tror jag att det hette i utredningen - kallar man lika möjligheter. Men det betyder ju samma sak.
Ni kan inte lura oss genom att byta begrepp. Jag förstår väl att det är kvotering om man säger att de som har en viss postadress ska få förtur till en viss skola. Det är klart att det är en form av kvotering, inte på grundval av kön eller etnicitet utan på grundval av vilken postadress man har. Ni kan inte finta oss med nyord av det slaget. Dessutom tycker jag att Annika Hirvonens anförande var avslöjande. Hon sa att ingen ska behöva bära bördan av att ha valt fel.
Detta handlar om människosyn. Vi tror att människor har en fri vilja och en förmåga att ta ansvar och att människor måste få välja. Människor befrias inte av att du gör dem maktlösa i välfärdsstaten.
Christian Carlsson (KD):
Elever ska kunna välja skola, skolor ska inte kunna välja elever, hör vi skolministern säga från talarstolen. Det påstås i debatten att elever inte får välja skola utan att det är skolorna som väljer elever. Självklart är det eleverna som ska välja. Skolministern vet förstås att skolor inte får sortera elever, och de får inte ha några hemliga köer.
Därför blir det ganska märkligt när man hör skolministern tala om sin egen tid som rektor och hur hon då bevittnade fusk med kön till skolan. Jag undrar: På vilket sätt fuskades det med köerna när skolministern var rektor? Det vore bra om skolministern utvecklade det så att vi förstår karaktären och vidden av problemet. Anmälde skolministern i sådana fall missförhållandet till Skolinspektionen?
Om hon kände till fusket men inte larmade, varför såg skolministern mellan fingrarna på fusket?
Christian Carlsson (KD):
Det låter som att vi är överens om att det är elever som ska välja skola och inte skolor som ska välja elever. Kristdemokraterna föreslår här i dag en kommunalt samordnad antagning där alla huvudmän har full insyn i skolvalssystemet, för att vi en gång för alla ska kunna säkerställa att det är eleverna som väljer skola och inte friskolorna som väljer elever.
Om Socialdemokraterna menar allvar med att det är just eleverna som ska välja skola och inte tvärtom finns det alltså möjlighet att rösta ja till Kristdemokraternas reservation 5. Annars hoppas jag att regeringen snarast återkommer med ett förslag om ett skolvalssystem med just kommunalt samordnad antagning.
Christian Carlsson (KD):
Kristdemokraterna stöder förslagen i propositionen om en sammanhållen utbildning för nyanlända som har utbildningsplikt. Givetvis ställer jag mig också bakom vad som framgår av Kristdemokraternas särskilda yttrande i betänkandet. Sverige har tyvärr kommit att bli ett djupt segregerat land, och vi ser ett växande utanförskap.
Det som enligt Socialdemokraterna skulle bli EU:s lägsta arbetslöshet blev i stället EU:s fjärde högsta. Långtidsarbetslösheten går upp, och många av dem som saknar arbete har invandrat till Sverige. Faktum är att varannan vuxen invandrare i vårt land inte kan försörja sig själv. Sverige har faktiskt misslyckats fullständigt med integrationen.
En anledning är naturligtvis att vi har tagit emot för många invandrare på för kort tid för att de på allvar skulle kunna integreras på ett bra sätt och bli en del av det svenska samhället. En annan anledning är att vi i denna kammare varken har förmått att ställa tillräckligt tuffa krav på integration eller har förmått att reformera arbetsmarknaden så att fler människor faktiskt skulle kunna få möjlighet till ett jobb.
Det som behövs nu är fler och bättre vägar till integration, vägar som leder oss bort från segregationen, som stärker samhällsgemenskapen och som ger fler människor hopp om en bättre framtid.
Det stora antalet nyanlända med kort eller ingen utbildningsbakgrund som under 2010-talet kom till Sverige har medfört att vuxenutbildningen i dag ställs inför helt nya krav och andra förutsättningar än tidigare. Att stärka möjligheterna till utbildning är ett viktigt led i att fler ska få möjlighet till ett jobb.
Kristdemokraterna välkomnar därför skyldigheten för kommunerna att inom komvux erbjuda en sammanhållen utbildning för dem som befinner sig inom etableringsprogrammet och som på grund av sin korta utbildning inte bedöms kunna matchas mot arbete under tiden i programmet.
Vi stöder även förslaget att personer som omfattas av utbildningsplikt ska få en garanterad undervisningstid i enlighet med det förslag som har lagts fram. Den sammanhållna utbildningen ska inkludera utbildningar som gör att fler nyanlända kan skaffa sig arbete, och det är viktigt att språkutbildning kan kombineras med yrkesutbildning.
Vi anser även att nyanlända kvinnor som är föräldralediga behöver kunna omfattas av svenskundervisning i form av "sfi med baby". Fru talman! Kristdemokraterna stöder som sagt förslagen i propositionen, men vi anser nog att regeringen hade kunnat ta ett bredare grepp kring nyanländas etablering. För det första noterar vi att det i propositionen inte anges någon bortre gräns för utbildningsplikten.
I SOU 2020:66 föreslogs exempelvis en tidsgräns på fyra år för hur länge en elev får delta i sfi-undervisning, men något liknande föreslår alltså inte regeringen.
Vi hade för det andra gärna sett ett förslag om att utöka etableringsprogrammet jämfört med i dag och låta det gälla i upp till fem år, detta så att staten kan ta ett större ansvar för de nyanländas integrering under en längre period så att vi avlastar kommunerna - därav vårt särskilda yttrande här i dag. Med det sagt ställer vi oss bakom propositionen.
Christian Carlsson (KD):
För många elever undantogs felaktigt från Pisaundersökningen 2018. Det handlade om barn med utländsk bakgrund och bristande språkkunskaper men även om elever med funktionsnedsättningar och elever som var frånvarande vid provtillfället.
Kunskapsbristerna i Sverige har därför varit större än vad utbildningsminister Anna Ekström och regeringen tidigare har gett sken av. På Utbildningsdepartementet fanns redan i december 2019 uppgifter från regeringens egna tjänstemän om att för många elever exkluderats. Utbildningsministern kände till detta, men trots varningarna gjorde alltså inte regeringen tillräckligt för att följa upp de misstänka felen.
Riksrevisionen har ju riktat skarp kritik mot regeringen för detta. Men inte nog med det - i ett skriftligt svar till riksdagen den 9 juli 2020 svarade utbildningsministern att hon inte haft några uppgifter som skulle antyda att elever exkluderats på felaktiga grunder och därför inte har haft några skäl att ifrågasätta den officiella statistiken. Det är detta som gör Pisaskandalen så allvarlig.
Fru talman! Varför påstod utbildningsministern att hon inte haft några uppgifter som skulle antyda att elever exkluderats på felaktiga grunder? Vi har ju tidigare hört utbildningsminister Anna Ekström säga att hon inte medvetet ljugit för riksdagen, men oavsett om ministern har ljugit medvetet eller av misstag har hon farit med osanning.
Frågan löd: Kände ministern till att elever medvetet, och i strid med OECD:s regelverk, exkluderats från att göra Pisaprovet? Ministern svarade ordagrant att hon inte haft några uppgifter som skulle antyda att elever exkluderats på felaktiga grunder. Men detta var inte sant. Det var ju precis sådana uppgifter som ministern försetts med av sina egna tjänstemän i den interna promemorian från december 2019.
Om ministern menade något annat än vad hon svarade borde hon i stället ha svarat som hon menade. Att inte göra det duger inte, för Sveriges riksdag måste kunna lita på att det som statsråden svarar är sant och inte falskt. Hur ska svenska folket annars kunna ha förtroende för sin regering?
Christian Carlsson (KD):
Regeringen presenterade ju Pisa 2018 som en stor framgång. Jag tror att man beskrev det som en glädjens dag, men det fanns inte stöd för detta med anledning av de felaktigheter som förekom. Mot bakgrund av det menar jag att kunskapsbristerna har varit större än vad regeringen faktiskt har gett sken av. Fru talman!
Vi har fått höra att utbildningsministern ska ha följt upp de misstänkta felaktigheterna i samband med Pisa 2018 i samtal med Skolverket och att regeringen då fått betryggande svar. Men om regeringen verkligen menade allvar med att man ville veta sanningen om kunskapsresultaten borde väl ministern ändå ha uppmärksammat Skolverket på regeringens eget pm, där det konstaterades att en för hög andel av eleverna exkluderats.
Så ska tydligen inte ha skett. När riksdagens utbildningsutskott frågade ut Skolverkets generaldirektör Peter Fredriksson svarade han att utbildningsministern aldrig delgav Skolverket regeringens pm med beräkningar som visade att för många elever exkluderats och att det kunde ha påverkat Sveriges Pisaresultat. Ministern ska inte ens ha informerat generaldirektören om att regeringen satt på egna beräkningar som tydde på felaktigheter.
Regeringen gjorde alltså inte tillräckligt för att följa upp de misstänkta felaktigheterna, och det är också vad Riksrevisionen har slagit fast. Fru talman! Skolverket misslyckades med genomförandet av Pisa 2018. I och med att regeringen inte gick till botten med de misstänkta felaktigheterna mörkades kunskapsbristerna. Utbildningsministern har dessutom, medvetet eller omedvetet, ljugit för riksdagen.
Felaktigheterna i samband med Pisa 2018 är en skolpolitisk skandal. Statsminister Stefan Löfven, som är ansvarig för den här regeringen, har kallat kritiken på grund av Pisaskandalen för befängd. Han har till och med bett dem som varit kritiska att inte vara så sura. Med tanke på tonläget från Sveriges statsminister undrar man ju vad statsminister Stefan Löfven själv känt till om Pisaskandalen.
På vilket sätt informerades han om att för många elever exkluderats från att delta i Pisaundersökningen? Utbildningsministern har nu svarat att hon informerade statsministern om Riksrevisionens rapport när den publicerades den 29 april 2021. Men, fru talman, den rapporten kan ju statsministern knappast ha missat, för det var ju den som fick Pisaskandalen att brisera i nationella medier.
Den stora frågan kvarstår: Hade statsministern dessförinnan tagit del av regeringens pm, som visade att för många elever exkluderats och att det kunde ha påverkat Sveriges Pisaresultat?
Christian Carlsson (KD):
Det råder ingen tvekan om att utbildningsministern har ställt frågor till Skolverkets generaldirektör. Det generaldirektören menar är att utbildningsministern inte delgav promemorian eller att man informerade om att man hade egna beräkningar som tydde på felaktigheter. Jag får tacka utbildningsminister Anna Ekström för svaren.
Genom att regeringen inte följt upp de misstänkta felen på ett tillräckligt sätt, trots varningar från de egna tjänstemännen, har kunskapsbristema i svensk skola mörkats. Det är en skolpolitisk skandal, men framför allt är det ett svek mot de elever som i dag hamnar efter och inte får möjlighet att lyckas i skolan.
Riksrevisionen har inte bara riktat hård kritik mot regeringen och Skolverket för hanteringen av Pisa 2018 utan rekommenderar även i sin granskningsrapport att regeringen agerar för att säkerställa att inte för många elever exkluderas nästa gång som Pisaundersökningen ska genomföras. Det var därför jag frågade: På vilket sätt avser regeringen att gå vidare med Riksrevisionens rekommendationer? Jag får tacka utbildningsministern för svaren så här långt.
Vi får tyvärr anledning att återkomma till Sveriges siffertrixande i internationella kunskapsmätningar som Pisa och även Pirls. Jag ser mer fram emot fortsatta diskussioner om hur vi tillsammans kan förbättra svensk skola. Men så länge vi har en regering som inte söker sanningen om de bristande kunskapsresultaten kommer vi inte heller att klara av att återupprätta kunskapsskolan.
Christian Carlsson (KD):
Under Socialdemokraternas tid vid makten har otryggheten i skolan ökat. Varannan lärare i årskurs 1-6 uppger att man har utsatts för våld. Var femte elev i årskurs 9 känner sig inte trygg i skolan. Vi behöver därför ta kommandot och återupprätta ordning och trygghet i skolan. Socialdemokraterna har haft sju år på sig. Man har misslyckats totalt.
Väldigt många barn och familjer har blivit svikna. Min fråga lyder därför: Vilka konkreta åtgärder tänker skolminister Lina Axelsson Kihlblom föreslå för att skapa ordning och trygghet i skolan så att barnen behandlas med respekt?
Christian Carlsson (KD):
Det behövs fler vuxna i skolan, det behövs fler stödåtgärder och vi behöver stärka både lärarnas ledarskap och föräldraansvaret. Men det är också så att de elever som inte behandlar andra med respekt utan som hotar, kränker och använder våld behöver kunna omplaceras för längre tid än i dag.
I den plan som regeringen nu har ute på remiss finns dock inte förslaget om att man ska kunna ändra gränsen på fyra veckor med. Är det också skolministerns uppfattning?
Christian Carlsson (KD):
Alltför många barn sviks av svensk skola. I serien Bokstavsbarnen i SVT:s Uppdrag granskning fick vi träffa Ture. Ture får ångest när han går i skolan. När han stannar hemma får han ångest för att han inte är i skolan.
Vi måste göra upp med den likriktningsskola som innebär att alltför många barn undervisas på samma sätt i samma klassrum trots att det går ut över de barn som har de största stödbehoven och deras familjer. Är skolministern beredd att ställa krav på att det ska finnas särskilda undervisningsgrupper på varje skola?
Christian Carlsson (KD):
De flesta som flyr från Vladimir Putins anfallskrig mot Ukraina är kvinnor och barn, eftersom barnens fäder stannar vid fronten för att försvara sitt land. Detta innebär att väldigt många barn snart ska få börja skolan i Sverige.
Tidigare har skolministern inte kunnat redogöra för vilka scenarier som regeringen arbetar med för att stärka beredskapen för att ta emot de ukrainska barnen. Vid gårdagens pressträff med regeringen bekräftades det på nytt att regeringen tittar på olika scenarier.
Men vilka scenarier tittar man på, och hur skiljer sig regeringens åtgärdsplaner beroende på vilket scenario som blir verklighet?
Christian Carlsson (KD):
För att vi ska stärka svensk äldreomsorg behöver vi självklart klara personalförsörjningen på ett bra sätt. Ett bra sätt är både att rekrytera tillräckligt många som vill jobba inom äldreomsorgen och att de äldre personerna i äldreomsorgen kan känna trygghet, att de kan förstå personalen som arbetar där.
Det är mot just den bakgrunden som regeringen nu utreder hur språkkraven ska utformas för att säkerställa de äldres trygghet på boendena. Vad gäller den typ av vidareutbildningar som finns är det på det sättet att vissa av dem nu löper vidare. Men andra kommer att upphöra.
Men frågan om personalförsörjning kommer inte att försvinna. Regeringen kommer att behöva ta ett samlat grepp om kompetensförsörjningsfrågorna inom äldreomsorgsområdet. Man kommer att behöva återkomma till hur vidareutbildningssatsningarna ska se ut framgent.
Christian Carlsson (KD):
Man kan säga mycket om riktade och generella statsbidrag. Fördelen med de generella statsbidragen är att det ger kommunpolitikerna stort handlingsutrymme. Fördelen med de riktade statsbidragen är att de går till det som man anser behöver sättas fokus på. Om man satsar väldigt lite pengar, oavsett om det är riktade eller generella statsbidrag, går det ofta ut över verksamheten. Det vet vi.
Exempelvis skulle det innebära ett hårt slag mot Sveriges äldre om Centerpartiets budgetförslag vann bifall här i dag. Centerpartiet väljer nämligen att väldigt precist skära ned med 700 miljoner kronor på just stimulansbidrag för äldreområdet. Man riktar med precision in sig på de äldre.
Centerpartiet vill dessutom dra bort 5 miljarder från vårt utgiftsområde 9, som ska gå till sjukvård, äldreomsorg och social omsorg. Och man lägger i praktiken bara till 2,3 miljarder till utgiftsområde 25, som är generella statsbidrag. Då ligger bevisbördan inte på regeringen.
Centerpartiet måste förklara varför man väljer att slå mot Sveriges äldre.
Christian Carlsson (KD):
När det gäller utgiftsområde 9 satsar Vänsterpartiet 550 miljoner mindre än regeringen på sjukvård, äldreomsorg och social omsorg. Man satser i stället rikligt på generella statsbidrag. Det får man ge Vänsterpartiet. Men vi vet hur det är med dem. De kan kommuner och regioner använda till helt andra saker än det som Karin Rågsjö önskar.
Att rikta medel till en viss typ av ändamål inom ramen för de generella statsbidragen är heller inte förenligt med principerna. Det blir väldigt svårt för Vänsterpartiet att garantera att pengarna går till rätt ändamål, om det nu är just kompetensförsörjningssatsningar inom sjukvård och äldreomsorg som man är ute efter. Vad gäller situationen för sjukvårdens personal är den ansträngd.
Vi är helt överens om detta. Vi är också överens om att för att vi ska kunna få fler vårdplatser behövs det mer personal som väljer att söka sig till vård- och omsorgsyrkena och fler som väljer att stanna inom vård- och omsorgsyrkena. Det är därför som regeringen avsätter 3,2 miljarder för att stödja regioner och kommuner i deras arbete med kompetensutveckling och kompetensförsörjning.
Vi har 500 miljoner 2023 för att öka vidareutbildningen för sjuksköterskor. Vi har 100 miljoner per år från och med 2023 för att möjliggöra utvecklings- och karriärmöjligheter. Vi har mer riktade satsningar som går rakt in i sjukvård och äldreomsorg än vad Vänsterpartiet har. Det tror jag är bra om vi ska klara att få till fler vårdplatser och fler som väljer att söka sig till och stanna inom vårdyrket.
Christian Carlsson (KD):
Jag är bekymrad över den kris i personalförsörjningen som vänsterstyret lämnade efter sig som vi nu har att ta itu med. Jag är väldigt bekymrad över den. Det är också därför som vi i regeringen har sagt att en viktig prioritering den här mandatperioden är att ta fram en nationell plan för kompetensförsörjning.
I det handlar det om att man kartlägger behoven som finns av personal nationellt men också att man ska komma fram till konkreta åtgärder för hur man får fler att söka sig till yrket. Det handlar om hur man förbättrar arbetsmiljön och villkoren för personalen inom vården. Väldigt många medarbetare inom sjukvården är pressade av de långa vårdköer som den regering som Vänsterpartiet valt att stötta tidigare har orsakat.
Det är väldigt märkligt när man tittar på Vänsterpartiets prioriteringar. Det är några saker som ni väljer att prioritera bort. Det är 300 miljoner som ska gå till att stärka vården på landsbygden. Det är tydligen inte så viktigt för Vänsterpartiet. Sedan är det de 2 miljarder kronorna som ska gå till ökad vårdkapacitet. Det är det som är det stora problemet i svensk sjukvård. Vi lägger mycket pengar, och vi har bra kvalitet i vården som människor kommer till.
Men för få sjuka människor får den hjälp de behöver i tid. Ändå väljer Vänsterpartiet att plocka bort de 2 miljarder som just syftar till att lösa svensk sjukvårds stora problem. Det är felprioriterat.
Christian Carlsson (KD):
Visst är det fascinerande att höra en socialdemokrat tala om löftesbrott med tanke på det välfärdssvek som Socialdemokraterna har stått för under de senaste åtta åren. Vårdköerna var rekordlånga redan före pandemin, och 163 000 sjuka människor har ännu inte fått vård i tid. Socialdemokraterna har haft åtta år på sig. Den här regeringen har haft åtta veckor att åtgärda problemen.
Det är ingen tvekan om att det är Socialdemokraterna som står för ett välfärdssvek. Projektion tror jag att man inom psykologin kallar den försvarsmekanism som Socialdemokraterna nu tillämpar för att försöka dölja de egna bristerna och applicera dem på någon annan för att rädda sin egen självbild. Det är möjligt att det är effektivt, och det är kanske bra för opinionen, men det är faktiskt inte särskilt smickrande.
Det jag tänkte tala om är det brottsförebyggande arbetet. Den här regeringen inleder nu den största offensiven mot brottsligheten någonsin. Vi tillskjuter 5 miljarder kronor till rättsväsendet, vilket kommer polisen, Åklagarmyndigheten, Kriminalvården och domstolarna till del.
Vi skapar ekonomiska förutsättningar för 10 000 fler polisanställda, och vi tillför resurser så att polisen kan få effektivare verktyg i kampen mot brottsligheten. Men vi satsar också på det förebyggande arbetet. Socialtjänstens brottsförebyggande arbete stärks, och inte minst byggs föräldraskapsstödsprogrammen ut med hela 200 miljoner kronor 2023.
Detta görs helt enkelt för att det verkligt trygga samhället byggs av starka familjer med tid för barnen och av människor med goda värderingar och barn och unga som har hopp om framtiden.