Börje Vestlund (S):
Det här är ett granskningsbetänkande med anledning av den så kallade de fem ordförandenas rapport, där man vill färdigställa EU:s ekonomiska och monetära union. Jag yrkar på att utlåtandet läggs till handlingarna.
I övrigt kommer jag att kommentera de två särskilda yttranden som finns i ärendet.
När det kommer ett EU-dokument till kammaren som är så pass intressant att det kan väcka debatt i samhället och ha ett allmänintresse hos många finns det ett värde av att kammaren dels granskar, dels för debatt kring de aktuella ärendena.
Just denna rapport uppfyller alla kriterier för detta. Det är talmannen, oftast tillsammans med presidierna i respektive utskott, som beslutar om ifall det ska vara ett granskningsbetänkande. Herr talman!
Rapporten är som sagt framtagen av de fem ordförandena i EU-kommissionen, rådet, eurogruppen, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken. De konkreta förslagen är att fördjupa samarbetet på det ekonomiska och monetära området genom befintliga instrument för i första hand euroländerna.
Men vi misstänker också att det finns skäl att anta att det kommer att påverka länder utanför EMU. Vad vill man då? För det första vill man skapa det man benämner en ekonomisk union, som omfattar frågor som att skapa en konkurrenskraftsmyndighet i varje land.
Den ska ha till uppgift bedöma om löneutvecklingen i landet är hållbar och hur den förda politiken påverkar konkurrenskraften. Vidare ska man förstärka förfarandet vid makroekonomiska obalanser, det vill säga när ett land har stora problem med sin ekonomi.
EU-kommissionen vill varje år genomföra en granskning av euroländernas ekonomi. Det gör man redan i dag, men man vill fördjupa och utöka den så kallade europeiska terminen.
Slutligen vill man när det gäller den ekonomiska unionen ha en mer bindande samordning för euroländerna vad gäller regler på arbetsmarknaden, konkurrenskraft och företagsklimat. Herr talman! För det andra vill man etablera en finansiell union. Det gäller framför allt att slutföra bankunionen med att bland annat fullt ut finansiera den så kallade resolutionsfonden.
Man menar vidare att bankunionen förutsätter en gemensam insättningsfond. För det tredje vill man skapa en finanspolitisk union och föreslår ett finanspoliskt råd på EU-nivå som ska ha till uppgift att samordna och komplettera medlemsstaternas egna finanspolitiska råd.
Vidare vill man ha en makroekonomisk stabiliseringsfunktion, det vill säga att EU ska arbeta på ett mer systematiskt sätt för att motverka makroekonomiska chocker i enskilda medlemsstater och på ett tidigt stadium gå in och stötta upp. Herr talman!
Sist men inte minst vill man ha en politisk union med ett fördjupat parlamentariskt deltagande. Det som är intressant i sammanhanget är att det bara gäller EU-parlamentet. Man pratar inte om de nationella parlamenten, vilket vi i utskottet kan beklaga.
Det blir nämligen väldigt svårt att ha en riktig dialog om det bara ska gälla EU-parlamentet, som förvisso är en folkvald grupp men som kanske har ett lite annat perspektiv än det vi har i de nationella parlamenten. Man vill på detta sätt skärpa Europaparlamentets roll i frågor som rör den monetära unionen.
Slutligen vill man också ha en samlad internationell representation från euroområdet och konsolidera EMU. Stabilitetsmekanismen, europluspakten med mera gäller enbart euroländerna. Dessutom föreslår man i ett andra steg ett slags finansdepartement på EU-nivå som också skulle gälla bara för euroländerna. Herr talman!
I utlåtandet finns också en redovisning av hur utskottet har ställt sig till liknande frågor som härrör till EMU-området. Det är av stor betydelse att medlemsländerna har ett förtroendefullt samarbete, både när det gäller euroländerna och länderna utanför EMU. Det är av stor vikt att det inte blir en uppdelning av Europeiska unionen.
Utskottet menar också att man först ska se till att befintliga regelverk fungerar och använda dom och inte börja med att skapa nya regelverk. I meddelandet finns ett antal förslag som denna kammare aldrig kan tänka sig att ställa sig bakom. Det gäller framför allt sådana åtgärder som mer eller mindre skulle utplåna medlemsstaternas beslutanderätt över den ekonomiska politiken.
Utskottet vill se ett tydligt nationellt ansvarstagande genom samarbete med andra länder och inte helt och hållet överlämna väsentliga beslut om den ekonomiska politiken till en annan nivå. Det är på nationell nivå som vägvalen i den ekonomiska politiken slutligen ska göras och genomföras under effektivt parlamentariskt deltagande och med verkligt ansvarsutkrävande. Herr talman!
Jag vill slutligen kommentera de särskilda yttrandena. Vad gäller huvuddelen av dessa yttranden är det svårt förstå varför man har en avvikande uppfattning i förhållande till majoritetens uppfattning. Jag kan förstå SD:s kritik där man tycker att Sverige ska begära ett undantag från EMU.
Det kan man ha olika uppfattning om, men i övrigt överensstämmer denna avvikande mening i stor utsträckning med vad utskottet säger. Vänsterpartiets avvikande mening gör mig något förvirrad.
Man är kritisk mot att några länder har valt att samarbeta med euroländerna, och man kritiserar euroländerna för att dessa länder gör det. Jag tycker att det är storebrorsfasoner av sällan skådat slag, herr talman.
Det vore bättre att fundera över på vilket sätt vi i vårt parlament kan se till att utveckla EU:s samarbete så att man inte går mot en federalistisk hållning. Jag kom precis från en ekonomisk konferens i Luxemburg, och de federativa inslagen var tydliga.
Denna kammare är överens om att vi inte vill ha mer federalism. Därför ska vi vara tydliga med att vi inte vill ha det. Det är tråkigt att vi inte kan ha en enig uppfattning utan att man måste veva lite om att man tycker väldigt illa om EMU och därför ha en avvikande uppfattning. Det är beklagligt, herr talman.