Maria Larsson (KD):
Vi är fullständigt överens om kvinnojourernas betydelsefulla insatser för att ge stöd och hjälp åt kvinnor som far illa. Jag kan känna en väldigt stor oro över den stora ökning av alkoholkonsumtion som vi haft i vårt land och som jag är övertygad om också medverkar till ytterligare våld mot kvinnor. Sambandet är väldigt tydligt i nära relationer. Detta ökar trycket och våldet mot kvinnor. Därför är det här en mycket angelägen uppgift.
Det är därför som vi har en handlingsplan som totalt sett inrymmer väldigt mycket pengar, 800 miljoner kronor, som jag skulle vilja säga är den största satsning någon regering har gjort någon gång. Angående de här medlen, som är specialdestinerade till kvinnojourer, har vi tydligt skrivit, samtidigt som vi skärpte lagen, att kommunerna ska se till att det finns stöd och hjälp till kvinnor. Det gäller alla kommuner. Låt mig säga det tydligt: Det gäller alla kommuner.
Sedan vet vi att det finns många små kommuner där man kanske samarbetar flera kommuner emellan. Men att hälften av kommunerna har kvinnojour är inte tillräckligt, utan kommunerna måste i så fall ha ett samarbete med någon annan kommun. Varje kommun har uppgiften att ge stöd och hjälp åt kvinnorna. Uppmaningen är att samverka med frivilligorganisationerna.
Det är glädjande att se att insatserna också ekonomiskt har ökat till kvinnojourerna från 54 miljoner år 2006 till brottsofferjourer, kvinnojourer och tjejjourer till 62 miljoner 2007. Jag har ännu inte siffran för 2008, men jag hoppas att det fortsatt varit en ökning. En ökad andel av medlen kommer de ideella jourerna till del. Där finns kunskap och kompetens.
För många kvinnor är det inte möjligt att i första hand vända sig till socialtjänsten. Man är rädd, man vill inte ha kontakt med en myndighet i det första skedet. Då är kvinnojourerna den naturliga motparten att komma till. Då måste man ha ett gott samarbete, och då måste man också ha ett samarbete som indikerar en ömsesidig tillit.
Kommunen har det här som en lagstadgad skyldighet, och man bör då ha ett gott samarbete med kvinnojourerna, där det naturligtvis ska finnas en indikation på fortsatt finansiering. Problematiken med att man som ideell organisation lever med en osäkerhet och en oro inför varje nytt verksamhetsår är tyvärr en följd av att det finns en ny budgetprocess varje år.
Det finns inget som hindrar att man ger tydliga indikationer på att vi har ett långsiktigt samarbete där vi måste lösa frågan varje år men har en försäkran om att ett stöd kommer att utfalla. Regeringen har gjort en särskild satsning på att få i gång ytterligare verksamhet för att stärka det här. Det är lite glädjande att de att nio kommuner har sökt bidrag för att starta helt nya verksamheter.
Sju kommuner har beviljats bidrag för nya jourboenden. Det är brist på jourboenden. Där kommer det att behövas flera år för att komma i fatt.
Socialstyrelsen, som har utvärderingsuppdraget från oss att se hur den nya typen av bidrag faller ut, kommer att följa upp de kommuner som inte har sökt bidrag, trots att det finns en ideell kvinno- eller brottsofferjour, för att genom telefonintervjuer höra varför situationen ser ut som den gör.
Vi är väldigt noga med att följa upp satsningen och se att den faller ut på ett sätt som gör att vi får en verksamhet som är väl fungerande i varje kommun. Det största och viktigaste arbetet är naturligtvis att förhindra män att fortsätta att slå. Vi vet att återfallsfrekvensen är väldigt stor. Därför är ett behandlingsprogram riktat mot män en väldigt viktig del.