Ulrika Karlsson (M):
Jag vill börja med att uttrycka min tacksamhet för de uppmuntrande orden från utrikesutskottet om den svenska IPU-delegationens arbete.
Det är mycket skönt att ha utrikesutskottets och riksdagens stöd i ryggen och att vi i IPU-delegationen uppmuntras att fortsätta det aktiva arbete vi för i fråga om svenskt inflytande internationellt.
Den fasta IPU-delegationen förstärks varje år - den fasta IPU-delegationen består av fem ledamöter, som Krister Örnfjäder berättade - till vårförsamlingen med två sakkunniga rikdagsledamöter från olika utskott samt en av talmännen som leder delegationen. Tredje vice talmannen var själv närvarande och ledde delegationen vid vårförsamlingen detta år i Ecuador.
Interparlamentariska unionen, IPU, är parlamentens globala organisation med 162 av världens länder som medlemmar. Som ni förstår är det lite bökigt när det är demokratier och mindre demokratiska stater som ska komma överens. Som Krister Örnfjäder betonade har samtalet och kontakterna ett egenvärde.
Det som bygger upp och är grundpelarna för IPU och hela verksamheten är för det första att främja demokrati, för det andra att främja mänskliga rättigheter och för det tredje att bygga och stärka parlamentarismen. IPU bistår i uppbyggnaden av demokratiska funktioner och fungerande parlament. Årligen beslutar vi om tre resolutioner, en i vardera av de tre utskotten.
Resolutionerna är inte bindande för staterna, men de är viktiga. I flera länder har IPU mycket hög status. En allt större del av IPU:s arbete består i att driva jämställdhetsfrågor och kvinnors deltagande i politiken. Tillsammans med FN ger IPU årligen ut en karta som jag tar tillfället i akt att visa här i talarstolen.
Kartan visar det kvinnliga deltagandet i politiken i parlamenten världen över. I dag år 2013, mina vänner, finns det för första gången någonsin mer än 20 procent valda kvinnliga parlamentariker, närmare bestämt 20,3. IPU arbetar mot målet 30 procent kvinnlig representation.
Det är lite lågt, kan man tycka, med svenska mått mätt, men likväl är det en stor utmaning och tragiskt nog ett högt satt mål internationellt. Under verksamhetsåret 2012 kom mycket av arbetet i IPU att kretsa kring kvinnors ökade deltagande i politiken och kvinnors rättigheter. Vi behandlade två resolutioner.
Den första gällde kvinnors och barns hälsa. Den andra gällde en handbok om gender-sensitive parliaments. Under vårförsamlingen i Uganda 2012 behandlade vi resolutionen om kvinnors och barns hälsa med avstamp i att bekämpa mödradödlighet.
Det är ett faktum att varje år dör 350 000 kvinnor i samband med graviditet och förlossning. Jag och flera med mig arbetade intensivt med resolutionen i mer än ett års tid. Det var särskilt viktigt för oss att knyta upp parlamentarikerna kring konkreta åtaganden i denna fråga. Vi vet vad som behöver göras - det har vi vetat en längre tid - men trots det har det inte blivit gjort.
Tidigt i processen fick vi gehör för de svenska ståndpunkterna att i grund och botten handlar det om mänskliga rättigheter och att vi, världens parlamentariker, har ett ansvar att lagstifta och bekämpa barnäktenskap och könsstympningar. När vi kom till Uganda återstod fyra svenska krav. Det första kravet var tillgång till och utbildning av barnmorskor.
Det andra kravet var tillgång till sexualundervisning. Det tredje kravet var tillgång till preventivmedel. Det fjärde kravet som vi drev från svensk sida var rätt till säkra aborter och eftervård i samband med abort. Det var lite kontroversiellt, men jag hade förmånen att från svensk sida leda dessa mycket tuffa förhandlingar. Glädjande nog fick vi gehör för alla våra svenska krav.
Resolutionen antogs enhälligt av generalförsamlingen. Efterbörden av resolutionen är att Uruguay tack vare resolutionen har avkriminaliserat abort och att Uganda tack vare resolutionen har öronmärkt medel i budgeten för att bekämpa mödradödlighet. Herr talman!
Som Krister Örnfjäder nämnde sitter jag i kommittén inom IPU för att bevaka den humanitära internationella rätten. Det är ett mycket problematiskt område i dagsläget. Under 2012 hanterade vi i kommittén frågor som rör de ökade attackerna mot hälso- och sjukvårdspersonal i konfliktområden. Allt fler vapen finns i entréer till sjukhus.
Allt fler ambulanser med personal kidnappas och används för oklara syften. Allt fler i sjukvårdspersonalen dödas och mördas i konfliktsituationer. Den andra frågan som har lyfts upp är statslösas situation. Den tredje frågan är flyktingsituationen i världen. Tillsammans med Röda Korset har vi arbetat fram en handbok om internationell humanitär rätt för parlamentariker.
Vi har också haft mycket stora diskussioner och tagit del av flera återrapporter om den mycket problematiska situationen i Syrien. På mitt initiativ åker kommittén tillsammans med UNHCR till Jordanien om ett par veckor för att studera och granska förhållandena i flyktinglägren och träffa flyktingar från krigets Syrien. Förra våren, herr talman, valdes jag in i styrelsen för världens kvinnliga parlamentariker.
I det uppdraget har jag försökt att fånga upp och driva frågan om att andelen valda kvinnliga parlamentariker behöver och måste öka, liksom andelen valda kvinnor till högre positioner.
Det handlar dels om ett ordinarie ledamotskap, inte att bara vara suppleant, dels om att fler kvinnor utses och väljs till ordförande i utskott, inte bara i utskott som hanterar frågor om kvinnor och barn. Likaså behöver vi arbeta globalt för att bygga upp strukturer inom parlament så att kvinnor de facto kan utföra och fullfölja sina uppdrag.
Alltför många parlament i världen tillåter inte ledighet vid barnafödande, har inte bestämda voteringstider, tar inte hänsyn till restider eller håller med ett dagis som vi gör i Sveriges riksdag. I många avseenden utgör Sverige en modell, och i många avseenden och av många personer lyfts Sverige fram som ett föredöme och en god förebild.
Under höstförsamlingen i Kanada hade jag förmånen att leda arbetet med att nå en global överenskommelse om en handbok om gender-sensitive parliaments och mer specifikt nå en global överenskommelse om kvotering.
Vi landade i att inte förorda lagstiftad kvotering men menar att kvotering kan vara och är ofta ett verksamt och viktigt instrument i många mindre jämställda länder för att nå en större könsbalans och ett mer jämställt parlament. Herr talman!
Innan jag avslutar vill jag rikta mitt innersta tack till internationella kansliet i riksdagen som har gjort ett storartat jobb och hjälper oss i den fasta delegationen och i IPU-delegationen att arbeta tillsammans. Tillsammans gör vi skillnad, och tillsammans förändrar vi världen.