Annika Hirvonen (MP):
Ett av vårt samhälles viktigaste uppdrag, särskilt rättsväsendets och specifikt Kriminalvårdens, måste vara att skydda våra medborgare från brott. Det här arbetet måste bedrivas i hela samhället.
Det görs genom att vi bygger ett samhälle där människor kan leva goda liv som delar av arbetsmarknaden och att de får en bostad och en utbildning - att man investerar i det samhälle som vi alla är del av. Vi har stora utmaningar.
En av dem är att människor över huvud taget börjar begå brott och en annan att vi inte lyckas hindra dem som vi lagför från att fortsätta att begå brott. Det är det problemet som Riksrevisionens granskningsrapport handlar om.
Kriminalvårdens viktiga uppdrag att förebygga återfall i brott uppfylls inte till fullo. Mycket görs som är bra, men det behöver göras mer.
Jag tycker att det är viktigt att ta fasta på de slutsatser som Riksrevisionen har presenterat för regeringen, och jag är glad att regeringen tar de här synpunkterna på stort allvar.
Den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen har i budgetpropositionen som vi lägger fram tillsammans med Vänsterpartiet satsat 25 miljoner kronor på att förstärka det återfallsförebyggande arbetet. Man pekar särskilt ut utslussningen, alltså skarven, där de intagna går från anstalt tillbaka till samhället.
Där behövs det fler insatser. Det är vid den punkten som det i mångt och mycket avgörs om personer kommer tillbaka till ett liv i kriminalitet eller får en chans att komma in i samhället igen.
Det är naturligtvis inte Kriminalvården som styr över om människor blir hemlösa eller inte, över om arbetsmarknaden är öppen för dem som tidigare varit intagna på anstalt eller över om det finns möjlighet att fortsätta en utbildning.
Därför är det också viktigt att regeringen gör satsningar för att minska bostadsbristen och för att fler ska få arbete och utbildning. Kriminalvården vill samverka. Det vittnade Kriminalvårdens generaldirektör om när han besökte utskottet den 5 november.
Jag är glad över att han uttryckte ett ansvarstagande för att förbättra samverkan med kommuner, landsting och statliga myndigheter när det gäller just utslussningen och det återfallsförebyggande arbetet.
Jag tror att det är viktigt att varje aktör kliver fram och gör det som vi vet behöver göras för att lyckas i det återfallsförebyggande arbetet. Riksrevisionen pekar ut en rad förbättringsområden. Det gör att vi återigen, svart på vitt, får svaret på frågan om vad vi behöver göra.
Vi vet vad som behöver göras, och därför behöver vi agera snarare än utreda. Vi behöver börja arbeta med de problem som vi har snarare än att lägga tid och resurser på att återigen ställa oss frågan: Jaha, vad behövde vi göra nu då?
Vi har en lång och gedigen lista på vad som behöver göras, och vi är överens om slutsatserna. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet, där förslagen om att vi ska vidareutreda i dagens läge avstyrks. Riksrevisionen pekar bland annat på otillräcklig styrning.
Jag delar Ellen Junttis starka kritik när det gäller detta. Man ska komma ihåg att det är den regering där Ellen Junttis parti var ansvarigt som blir utvärderad i den här rapporten, även om det naturligtvis, precis som Petter Löberg från Socialdemokraterna ödmjukt påpekade, under en längre tid har funnits brister. Nu är det dags att göra någonting åt det.
Riksrevisionens granskningsrapport om återfall i brott Herr talman!
Jag är glad att vi har den här breda enigheten kring Riksrevisionens slutsatser, behovet av att ha fokus på det återfallsförebyggande arbetet och ambitionen att bli bättre och om vägen dit, i alla fall i det stora hela.