Krister Hammarbergh (M):
Till skillnad från en tidigare talare skulle jag vilja uttrycka ordet "äntligen". Jag yrkar bifall till propositionen, som handlar om operativt samarbete mellan olika länder, med fokus just på det nordiska samarbetet. I dessa tider pratar vi faktiskt mer eller mindre varje vecka om behovet av fler poliser - fler poliser i yttre tjänst och fler poliser som är närvarande där människor finns. Det handlar om våra utanförskapsområden.
Men det handlar i väldigt stor utsträckning också om vår landsbygd och vår glesbygd. Det togs ett beslut i riksdagen den 2 april 2008. Det var en mandatperiod som inte var som den här mandatperioden. Det skilde sig på det sättet att riksdagen inte gav särskilt många tillkännagivanden till regeringen. Det kom ändå löpande propositioner. Men det fanns ett tillkännagivande.
Det handlade om delvis bifall till en motion om polisinsatser över gräns vid överhängande fara. Det var faktiskt min enskilda motion som fick ett bifall. Därför, fru talman, vill jag använda ordet "äntligen". Mellan den 2 april 2008 och den 16 maj 2017 är det mer än nio år och en månad. Nu ser man äntligen på något sätt frukten av det politiska arbetet.
Det känns ganska skönt. Det är inte meningen att vara ironisk, för detta är en svår materia. Man ska ha respekt för att det tar tid. En enig riksdag, inkluderande Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet, beslutade att rikta detta tillkännagivande till regeringen, om att man skulle se till att få dessa polisinsatser. Regeringen påbörjade ett arbete med dåvarande justitieminister Beatrice Ask och lade upp det som ett nordiskt samarbete.
Till att börja med gav man ett uppdrag från Nordiska ministerrådet. Det är nämligen svårt när man ska blanda in flera stater. Det tar tid, eftersom alla stater tycker att de egna reglerna är de bästa reglerna. Det gäller att komma överens. Men det är också, precis som Linda Snecker har tagit upp, en svår materia. Det finns mängder av detaljer i myndighetsutövningen som måste redas ut och klaras ut. Därför får man ha respekt för att ett sådant uppdrag tar tid. Detta har gåtts igenom väldigt noggrant.
Det har funnits utredningar om utökat polissamarbete i Norden och EU. Och det har funnits diskussioner bilateralt mellan de olika länderna. Det är bra. Varför ville jag 2007 väcka denna motion? Ja, det beror lite grann på varifrån jag kommer. Jag lever ganska nära Tornedalen, och vi hade en ganska infekterad diskussion mellan dåvarande majoritet och opposition just kring detta. Tornedalen är ett väldigt specifikt gränsområde.
Där finns en älv, och det finns väldigt många övergångar. Man talar i regel samma språk. Man umgås över gränsen. Det är ett levande gränsområde mellan länder som står väldigt nära varandra. Särskilt väl symboliseras detta av Haparanda och Torneå städer. Det kan vara svårt att ta till sig när man lyssnar, men det är lätt att se när man åker dit.
Justitieutskottet gjorde ett av sina få besök ute i landet där - efter tjat från min sida - och kom till insikt om att det här nog är nödvändigt och behövs. Det symboliseras ganska tydligt av torget som ska byggas i Rajala, där landsgränsen i princip går över torget. De tidigare Schengenbestämmelserna innebär att man skulle kunna ha svensk polis på ena sidan.
Skulle det då begås ett brott i det svenska hörnet av torget skulle den svenska polisen kunna springa efter, göra ett förföljande, till det finska hörnet av torget. Men skulle brottet begås i det finska hörnet av torget, då skulle inte den svenska polisen kunna gå över och beivra brottet. Det visar på problemet i detta. Därför fick vi också ett enigt utskott. Naturligtvis finns det vidare behov i det här.
Det handlar inte bara om Tornedalen, utan det finns också ett behov utefter den svensk-norska gränsen. Men det aktualiseras specifikt och tydligt just i Tornedalen, särskilt i de här städerna - eller staden Haparanda-Tornio. Varför var då det här infekterat? Jo, delvis var det infekterat därför att det pågick ett större EU-arbete just då. Det handlade om Prümrådssamarbetet och Atlassamarbetet.
Där fanns det väldigt skilda politiska uppfattningar. Därför är det lite fascinerande att se hur resan för politiska partier faktiskt kan se ut. En av de stora poängerna med detta nordiska samarbete är att man kan sampatrullera under svensk ledning och använda sina resurser på ett gemensamt och bra sätt.
För att möjliggöra detta finns artikel 17 i Prümrådsbeslutet, som regeringen lyfter fram som en möjlig väg. Prümrådsbeslutet innebar ju att vi fick ett större, vidare samarbete.
Dels fick vi ett större informationsutbyte gällande DNA, fingeravtryck och fordonsregister, dels fick vi ett samarbete om förebyggande av terroristbrott och samarbeten som gäller evenemang, katastrofer och allvarliga olyckor. Men vi fick också möjligheten till sampatrullering enligt artikel 17. Hur ställde sig då de olika partierna till detta?
Jo, märkligt nog var alla partier för det nordiska samarbetet, men Vänsterpartiet och Miljöpartiet var konsekvent emot Prümrådssamarbetet över huvud taget. Man ville inte ens ha möjlighet att utbyta fordonsuppgifter - trots att vårt fordonsregister redan var offentligt. Socialdemokraterna hade lite svårare att bestämma sig.
Man såg gärna informationsutbyte som en möjlighet, men i sin reservation sa man definitivt nej till artikel 17 i Prümrådssamarbetet - samma artikel som samma parti i dag lyfter fram som den stora möjligheten. Ibland kan alltså partipolitik bli lite lustig.
Man agerar på ett sätt i opposition och ska prompt vara emot, men när man sätter sig i regeringsarbete inser man att man måste använda sig av den befintliga juridiken för att kunna nå olika typer av framsteg. Nu ska jag inte vara onödigt gnällig, men jag tycker att det här är ganska lustigt.
Jag är mest glad att vi efter nio år, en månad och fyra dagar ser till att faktiskt få ett fungerande polissamarbete så att vi också i ett område som Tornedalen, där vi aldrig kommer att kunna ha tillräcklig polisbemanning för att klara av alla situationer, kan få en situation där närmaste polisbil kan ingripa oavsett på vilken sida av gränsen den står. Återigen: Bra jobbat den här gången, regeringen!
Och tack, Socialdemokraterna, för att ni var kloka nog att byta uppfattning!