KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Helena Bouveng har frågat mig om vilka konkreta åtgärder jag ämnar vidta för att kvinnors inkomstnivå ska öka och deras ekonomiska frihet stärkas. Sverige har en feministisk regering som prioriterar jämställdhetsarbetet högt. Sverige har gjort stora framsteg historiskt när det gäller den ekonomiska jämställdheten, men betydande skillnader mellan kvinnor och män kvarstår, särskilt för kvinnor som är födda utanför Europa.
Utifrån det delar jag Helena Bouvengs uppfattning att det finns könsskillnader i inkomsterna som kräver fortsatt fokus och insatser. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Den enskilt viktigaste förklaringen till löneskillnaderna är att kvinnor och män arbetar inom olika yrken och att dessa yrken har olika lönelägen. Att kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män och att de också tar ut en större del av föräldraledigheten bidrar till skillnaderna.
Kvinnor är dessutom mer sjukskrivna och har lägre kapitalinkomster. För att särskilt stärka kvinnors ekonomi har regeringen under den här mandatperioden bland annat infört ett inkomstpensionstillägg, stärkt grundskyddet för pensionärer och höjt underhållsstödet. Det har bidragit till en ökning av den disponibla inkomsten som relativt sett är större bland kvinnor än bland män.
Regeringens satsningar på individuella välfärdstjänster inom hälso- och sjukvård, kultur, fritid, utbildning samt socialt skydd har tillfört ekonomiska resurser till välfärdstjänster som sammantaget nyttjas i högre grad av kvinnor än av män. Sammantaget har regeringens reformer av skatter och transfereringar samt satsningar på välfärdstjänster bidragit till ökad ekonomisk jämställdhet. Därutöver har regeringen tillsatt en kommission för jämställda livsinkomster.
Den ska föreslå åtgärder som ska bidra till att främja jämställda löner, jämställda livsinkomster, en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser. Slutrapporten från kommissionen kommer i februari 2022.
Mikael Damberg (S):
När det gäller jämställdhet mellan män och kvinnor finns det intressanta jämförelser att göra. Vi hade en moderatledd regering innan vi fick en socialdemokratiskt ledd regering, och man kan titta på utfallsdata - hur löneskillnader har utvecklats och hur budgetarna har sett ut i fördelningen av satsningar mellan kvinnor och män.
Oavsett hur man vrider och vänder på jämförelserna visar det sig att vi har haft en mer ambitiös jämställdhetspolitik än den tidigare regeringen. Titta bara på lönegapet mellan kvinnor och män! Det har minskat dubbelt så fort under våra år som vad det gjorde under den tidigare regeringen. Om man tittar på hur utfallet av budgeten har varit ser man att det sammantagna utfallet från våra budgetar alltid har kompenserat och riktats mer mot kvinnor än mot män.
Moderaterna lyckades inte med särskilt mycket utjämning över huvud taget, och de kvinnor som fick något var framför allt de kvinnor som hade det relativt bra ställt. Det är också en fördelningsaspekt som spelar roll.
Jag menar att det som blev väldigt specifikt och där Sverige har varit ett pådrivande land är att vi när vi tillträdde som regering började jämställdhetsbudgetera rakt av, det vill säga att alla nya reformer granskas utifrån ett jämställdhetsperspektiv så att man åtminstone har alla förutsättningar att göra rätt avvägningar och se om budgetarbetet går i rätt riktning eller inte.
Jag vet inte hur det blir framöver, men när Moderaterna kommer i regeringsställning blir det ofta så att de framför allt prioriterar stora skattesänkningar. När man tittar på resultatet av dessa stora sänkningar är det de som har högre inkomster som gynnas, och de som har höga inkomster i samhället är män. Dessutom blir resultatet av skattesänkningar sämre eller mindre välfärdstjänster, som vi vet att kvinnor i större utsträckning än män använder.
Jag ser därför fram emot att inom en inte alltför lång tid presentera nya förslag som riktar sig till de sämst ställda pensionärerna i Sverige. Vi vet vilka de är. Det är kvinnor i större utsträckning än män. Där har det svenska politiska systemet under lång tid inte levererat tillräckligt mycket.
Jag ser också fram emot en politisk diskussion den närmaste tiden om hur partierna ställer sig till frågan om att förbättra villkoren för de sämst ställda pensionärerna, varav många är kvinnor.
Mikael Damberg (S):
Vi har en feministisk regering och har haft en socialdemokratisk regering under många år i Sverige. Ett av resultaten av det som vi är mest stolta över är att så många kvinnor faktiskt arbetar på svensk arbetsmarknad. Om man jämför Sverige med de andra europeiska länderna är det som natt och dag. Även personer som har kommit till Sverige på senare år måste jobba. Därför måste vi ställa krav på språkkunskaper, samhällskunskap och aktivitet för att de ska komma in i det svenska samhället.
Men Sverige tillhör toppskiktet i Europa när det gäller andelen kvinnor som jobbar och därmed får sin egen försörjning. Detta höll på att hotas lite grann av en konservativ reform - vårdnadsbidraget - som konsekvent gick till framför allt kvinnor med invandrarbakgrund, i dubbelt så stor utsträckning som till kvinnor med svensk bakgrund.
Att det var en överväldigande majoritet av just kvinnor och inte män som var hemma bidrog ytterligare till att minska deras arbetskraftsutbud, sänka deras pensioner och försvaga deras ställning på arbetsmarknaden. Det värsta var kanske att barn som kanske ännu mer än andra skulle behöva gå i förskolan, för att få en språkutveckling för att klara skolgången på ett bra sätt i Sverige, inte gjorde det. Det är bra att vi har avvecklat det.
Det är lite spännande att Moderaterna ändå ägnar sin tankekraft åt en reformering av rutsystemet. Jag har inga problem med att ni gör det. Men man kanske skulle ägna lite mer tid åt reformeringen av hemtjänsten - så att alla människor, inte bara de som kan få ta del av skatteavdrag och har råd med det, kan få en bra hemtjänst - som gör att det finns bra personal där med bra villkor efter Coronakommissionens utvärdering som visade på delade turer och dåliga anställningsvillkor.
Allt detta kostar pengar, och då måste man också prioritera och satsa på en hemtjänst och en äldreomsorg som håller hög kvalitet för alla. Och jag ser fram emot att ha en debatt med Moderaterna om detta i valrörelsen.
Mikael Damberg (S):
Jag betvivlar inte Kjell Janssons engagemang i den här frågan och att han gärna skulle vilja ha 200 miljoner kronor till tullen för teknisk utrustning. Det har inte Moderaterna i sin budgetmotion, vill jag vara tydlig med. Vi har förstärkt tullen. Jag sa i min inledning, tror jag, eller om det var efter det att bara de senaste åren har tullens resurser ökat med en tredjedel. De har alltså vuxit med en tredjedel, och nu fortsätter tillväxten hela tiden. Det är alltså ingenting som vi har gjort bara nu, utan vi har gjort det tidigare.
Jag köper väldigt mycket av analysen av problemet, men däremot köper jag inte att vi har tagit det här lättsinnigt på något sätt. Jag kan konstatera att när jag var inrikesminister var det här en av de frågor jag jobbade mest med. Vi bygger ut polisen på ett historiskt sätt just nu. Vi har byggt ut tullen med 30 procent och fortsätter med det.
Vi har gett uppdrag till tullen, polisen och Kustbevakningen att samverka och har haft ett helt nytt arbetssätt i samverkan med de här myndigheterna för att komma åt detta. Dessutom har vi prioriterat frågan inom Europol och inom Empactsamarbetet där Sverige har drivit på för att det här, att bekämpa stöldligorna, nu i europeiska sammanhang också ska vara en prioritering.
Vi har skärpt straffen kraftfullt, och då har vi just riktat det mot en ny kvalifikationsgrund om grov stöld eller grovt häleri, det vill säga man ska dömas till längre fängelsestraff om det är systematisk brottslighet, vilket det är i de här stöldligorna. Dessutom har försök, förberedelse och stämpling till häleri kriminaliserats.
Sedan har vi också infört att det ska vara ett extra skärpt straff på inbrottsstöld för dem som bryter sig in i bostäder eftersom det är så integritetskränkande. Vi har alltså kört hela straffsidan också. Sedan har vi dessutom jobbat med att förhindra att de här stöldligorna och personerna kommer in i Sverige över huvud taget. Om de döms eller sitter i fängelse ska de dessutom ut ur Sverige, för de har ofta inte sin hemvist i Sverige.
Allt det här har vi jobbat med systematiskt. Något som också ger effekt och som jag vill berömma är det som båtklubbar runt om i Sverige gör när de jobbar med båtsamverkan. Där har polisen en regional handläggare i varje region som kan hjälpa båtklubbar att jobba med det här. Det får en ganska dramatisk effekt när man jobbar förebyggande och tittar på risker och så. Man kan fortfarande drabbas, men det minskar risken ganska kraftigt.
Sammantaget har båtrelaterade stölder under de senaste tio åren minskat med ungefär en fjärdedel, 24 procent. Det är inte bra, för det är fortfarande så att vi har haft alldeles för mycket av den här verksamheten. Nu trycker vi på alla nivåer - med straffen, med polisen, med tullen, med det internationella samarbetet och med samverkan med båtklubbarna. Det här är någonting som vi inte bara ska låta passera, men jag köper inte beskrivningen att vi har tagit lätt på den här frågan.
Det här är en stor prioritering då detta plågar väldigt många, både företagare och privatpersoner runt om i Sverige, som drabbas av den här typen av brottslighet.
Mikael Damberg (S):
Tack, Kjell Jansson, för interpellationsdebatten! Det här är en fråga som vi båda är engagerade i för att det plågar människor och företag över hela Sverige att stöldligor kommer till Sverige i egentligen ett enda syfte, nämligen att begå brott. Det måste vi stoppa. Det gör vi genom nya resurser till polisen och tullen och med samarbete, internationellt samarbete, skärpta straff och också förebyggande arbete med båtsamverkan och annat.
Det måste fortsätta och det måste byggas ut, och det kommer det att göra de närmaste åren. Jag tror att man dock ska inse att alla länder är lite olika. Just Australien är det väl lite svårt att jämföra med. Det är en önation. Vi har långa landgränser mot hela Norge, vi har landgränser mot Finland och vi har fast förbindelse mot Danmark - vid sidan av alla våra hamnar. Eftersom vi är ett exportberoende land har vi väldigt många hamnar och dessutom våra flygplatser. Det är ett stort jobb att ta sig an den här frågan.
Tullen har också gjort ett eget, internt utvecklingsarbete som är ganska imponerande där de får mer effekt av de anställda de har så att man inom kontrollverksamheten kan jobba med båda benen för att få ännu mer effekt av sina kontroller. De har också förlängt sin utbildning för att klara de här nya kraven.
Sedan kommer den tekniska utvecklingen, inte bara med de nya olika röntgenutrustningarna, utan också frågan om att jobba med data, kunna följa flöden och vara ännu mer träffsäker. Där har vi också hela det EU-arbete som nu sker där vi bygger ihop väldigt många av de här systemen i Europa. Det kommer att underlätta och förenkla både uppbördssystemet och när det gäller att ha bättre koll över tid på vilka som tar sig in i Europa och vilket syfte de har.
Det här är viktiga frågor och jag ser fram emot att fortsätta diskutera detta framöver, men jag kan konstatera att vi gör stora satsningar på detta och kommer att fortsätta att göra det.
Mikael Damberg (S):
Eric Westroth har frågat mig om jag inom mitt ansvarsområde har för avsikt att på något annat sätt kompensera för den ökade kostnaden för resor till och från arbetet som det nya systemet skulle innebära för dem som inte har kollektivtrafik som ett alternativ. Många i Sverige, inte minst de som bor i gles- och landsbygden, är beroende av bilen som färdmedel. Regeringens uppfattning är att det ska vara möjligt att leva och bo i hela landet, även där kollektivtrafik saknas eller är bristfällig.
Finansdepartementet har remitterat en promemoria där det föreslås att det nuvarande reseavdraget ska ersättas av en regionalt differentierad skattereduktion som är avståndsbaserad och färdmedelsneutral. I promemorian görs bedömningen att förslaget leder till att fler pendlare kan ta del av en skattelättnad jämfört med i dag. Vidare bedöms reglerna bli enklare att tillämpa och därmed minska det stora skattefel som är kopplat till dagens reseavdrag.
Förslaget innebär en omfördelning av resurser från personer som bor i storstadsområden till personer som bor i övriga delar av landet. Skattelättnaden går därigenom i första hand till de delar av landet där den behövs som mest.
Det förslag som har remitterats är en modell över hur ett nytt system för skattelättnader för arbetsresor kan se ut, och den föreslagna skattereduktionen ligger på en nivå som innebär att förslaget blir offentligfinansiellt neutralt om det nuvarande reseavdraget avskaffas samtidigt. Möjligheten att justera nivåerna i modellen är en fråga som får bedömas i arbetet med framtida budgetpropositioner.
Promemorians förslag och remissinstansernas svar bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Regeringen har således ännu inte tagit ställning till hur den slutliga utformningen av skattelättnaden ska se ut.
Mikael Damberg (S):
Till att börja med vill jag klargöra att man inte ska se den här modellen som ett färdigt förslag. Det är en modell för att komma ifrån den tidigare modellen som har många brister och problem. Dagens reseavdragssystem är framför allt krångligt. Det är ett av de avdrag som ger upphov till de största skattefelen i statsbudgeten.
Det har diskuterats under lång tid att systemet inte får riktigt den effekt som man har efterfrågat med det. Det är viktigt att skatteregler är enkla att både förstå och tillämpa så att det inte blir fel. Det är en utgångspunkt som en finansminister tycker är viktig. Dessutom har andra länder runt omkring oss förändrat sina skattesystem långt före oss.
Exempelvis har både Norge och Danmark infört avståndsbaserade system för arbetsresor. Tyskland har gjort samma sak. Det är alltså flera länder i vår närhet som har förändrat sina system i en sådan riktning. Som har påpekats gynnar heller inte dagens system riktigt dem som samåker gentemot dem som åker ensamma. Det finns en massa smådelar som har diskuterats under lång tid.
Framför allt kan dagens system ha överkompenserat en del av dem med höga inkomster som bor ganska storstadsnära, och det var kanske inte poängen med dagens reseavdragssystem. Jag menar därför att det finns ett behov att titta på en ny modell. Först kom ett förslag. Vi valde i promemorian att ändra detta lite för att få in en större och tydligare differentiering än vad som från början fanns i förslaget.
Men jag betonar att förslaget till system nu varit ute på remiss, och vi har fått in väldigt många synpunkter. Vi har fått in synpunkter inte bara från dem som är remissinstanser, utan det har även kommit väldigt många spontansynpunkter. Det ser jag som att det finns ett intresse och en genuin vilja att hitta ett system som fungerar bra. Den promemoria som har varit ute på remiss är helt kostnadsneutral. Det är inte säkert att riksdagens partier tycker att det ska vara så över tid.
Det tycker jag är en diskussion man kan ha när man ser förslaget, då man kan se på om det finns förändringar som behöver göras. Är man också då beredd att finansiera dessa förändringar? Det här var min bild av detta. De remissynpunkter på systemet som nu kommit in blir väldigt viktiga. Nu har stora delar av landet en fungerande kollektivtrafik, och där behöver man ett annat regelverk än man behöver i de delar där det inte finns en fungerande kollektivtrafik.
Där bör stödet vara mer generöst. Det tycker jag är en grundförutsättning. Systemet ska dessutom långsiktigt vara mer transparent och det får inte bli fel, vilket är viktigt för alla skattesystem. Vi måste också få en fördelningsaspekt på skattelättnaden på det här sättet, vilket jag tycker är intressant. Man ska inte få ett högre reseavdrag bara för att man har högre inkomst. Det är inte säkert att det vore det mest rättvisa om man ska bygga ett modernt system för framtiden.
Jag återkommer gärna och har djupare diskussioner om detta när vi har läst alla remissynpunkter och kommit fram till hur man skulle kunna jobba för att få ett bättre system på plats än det vi har i dag.
Mikael Damberg (S):
Jag ska ärligt säga att under min tid som finansminister har jag inte tagit några sådana initiativ. Vi har just satt igång arbetet med att titta på ett mer enkelt och transparent system som är enkelt att tillämpa. När man bygger skattesystem och tänker på kontrollen är det viktigt att det system som ligger i grunden är kontrollerbart hyggligt rätt. Om jag förstod jämförelsen med riksdagens system var det ni fick reda på avståndet för resan.
Det hade varit mycket mer komplext om systemet hade räknat ut ifall ni hade kunnat göra en tidsvinst på att ta en buss, en tunnelbana eller på något annat sätt ta er fram och tillbaka. Dagens system bygger på tidsvinsten. Skatteverket ska inte bara ha koll på var du bor och var du arbetar. Det ska också kunna tidtabellen i bussarna för att reda ut om du har en tidsvinst eller inte i dagens system. Det är ganska komplext.
Det är därför jag tror att det ändå finns en poäng i att diskutera om man inte ska ha ett avståndsbaserat system. Det blir mycket lättare att kontrollera. Jag tror att det också på landsbygden i Sverige finns en känsla av att ett avståndsbaserat system skulle bli mer rättvist. I storstadsområdena blir avstånden kortare i någon mening. Det blir då en omfördelande effekt att det mer blir de långa avstånden som mer kompenseras.
Jag uppfattar att det är en diskussion som förs också på landsbygden att det är rimligt att mer jobba med ett avståndsbaserat system. Sedan finns det synpunkter på avstånden. Är de gränsnivåer som har presenterats i promemorian rätt eller inte? Men jag tror att det kan vara ett sätt att komma vidare också i skattefelsdiskussionen att gå över till ett avståndsbaserat system för att möjliggöra kontroller.
Det är ett annorlunda sätt att göra en skattenedsättning på som promemorian föreslår. Är inte det ett ganska smart sätt att få en skattereduktion som blir mer lika mellan människor? Det innebär att man inte överkompenserar dem med de högsta inkomsterna. Jag tycker att det är ett aptitligt system att införa rent principiellt. Man får en skattereduktion, men man får inte marginaleffektsdiskussionen som vi har med dagens system.
Det kan ändå vara intressant med promemorian och något som skulle möjliggöra en väg framåt. Jag vill fråga Eric Westroth: Är ni principiellt motståndare till ett nytt system, eller är det effekten av promemorians resultat som är problemet? Eller skulle Sverigedemokraterna helst vilja ligga kvar i det gamla reseavdragssystemet? Jag har inte följt den här frågan så länge.
Jag borde naturligtvis veta det. Men jag är ganska ny på uppdraget, och jag vet faktiskt inte hur Sverigedemokraterna ställer sig i den här frågan.
Mikael Damberg (S):
Jag vill börja med att tacka Eric Westroth för debatten. Det är en viktig fråga. Den har diskuterats under lång tid. Vi har i dag ett system som har ett antal brister och som kanske inte får det utfall som vi önskar. Det ska vara ett system som gör det möjligt för människor som lever och verkar i till exempel landsbygd och glesbygd och behöver sin bil för att kunna ta sig till och från jobbet att kunna göra det. Det ska fungera på ett bra sätt i hela landet.
Det gäller dessutom att vi får ett system som går att kontrollera och som gör att vi inte har skattefel på en tredjedel. Jag tror inte att vi känner till något annat skattesystem i Sverige som har den typen av felaktigheter. Det undergräver respekten för skattesystemet om man inte har system som fungerar. Den här debatten håller på att föda en ny diskussion. Vad är rimligt? Är det rimligt att hela landet behandlas på exakt samma sätt?
Eller kan man tänka sig att storstadsområden som har kollektivtrafik behandlas annorlunda än resten av landet? Jag tycker det, eftersom det finns en annan möjlighet till kollektivtrafik där. Det är rimligt att ställa sig frågan om det går att hitta ett system med avståndsbaserad ersättning som gör det mycket enklare. Jag tror också att det skulle vara väldigt tydligt mot landsbygden. Jag förstår att människor kommer att ha synpunkter.
Eftersom detta är en modell och den är helt kostnadsneutral finns det säkert en och annan som kommer att ha synpunkter på nivåerna och avstånden. Det är fullt rimligt att människor har det i en remissomgång som denna. Men som ansvarig minister för systemet tror jag att det är tid för oss att reformera systemet. Det har ett antal brister som vi måste komma till rätta med.
Mikael Damberg (S):
Nej, regeringen har ingen ängslan inför att skärpa lagstiftningen. Vi har ju skärpt 60 straff, och det kommer mycket mer. Den svenska lagen är lika för alla. Det finns ingen ängslan där. Jag uttalade mig om en helt annan sak. Vi socialdemokrater är på väg att gå till partikongress. Jag intervjuades om det kriminalpolitiska avsnittet i programmet.
Det var en ganska bred diskussion som handlade om allt möjligt, till exempel att vi vill att det ska bli lättare att vräka kriminella som terroriserar ett helt bostadsområde och bedriver kriminell verksamhet i sin lägenhet. Det är inga konstigheter. Däremot har det funnits en diskussion som inte minst har präglats av Sverigedemokraternas retorik som har velat göra hela kriminalpolitiken till en invandringsfråga.
Det är många socialdemokrater som har reagerat på det och som känt att det har varit orättvist. I de fattigaste bostadsområdena är 95-98 procent hederliga. De går upp på morgonen och går till jobbet. De kämpar för att få livet att gå ihop. De är väldigt trötta på att det hela tiden utmålas som att de på grund av sitt ursprung och sin identitet på något sätt skulle vara kriminella eller ha lättare att vara kriminella.
Det är den debatten som jag tror har hindrat en del socialdemokrater från att vara tillräckligt tydliga i diskussionen. Flyktingmottagandet har drabbat vissa bostadsområden väldigt hårt. Vi har haft en väldigt liberal lagstiftning i Sverige med arbetskraftsinvandring, EBO-lagstiftning och ett skolpengssystem som har gjort att våra fattigaste bostadsområden har fått jobba i konstant motvind.
Min slutsats av det är att det krävs en jämlikhetspolitik som jämnar ut förutsättningarna. Annars skapar man större problem med integrationen. Man får en växande segregation som sedan i sin förlängning också kan driva brottsligheten i ett samhälle. Jag tycker att det är vad vi har sett i samhället. Jag har inte rädd för att föra den diskussionen. Jag är inte ängslig. Jag har sett att det finns andra människor som har varit ängsliga. Då har de varit ängsliga för att förknippas med den retorik och den ideologi som Sverigedemokraterna står för.
Det kan jag i viss mån förstå.