KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Jag återgår till det som egentligen är interpellationens kärna: Behövs ett innovationsråd? Är det bra att statsministern engagerar sig över departementsgränser för att sätta fokus på Sveriges innovativa förmåga? Jag bedömer att det är otroligt viktigt att visa politiskt ledarskap men också att samordna innovationspolitiken så att den blir effektiv. Det är det som OECD i sina granskningar av svensk innovationspolitik har kritiserat: Det har funnits en brist på samordning.
De har också föreslagit i sina rapporter att Sverige borde överväga att inrätta ett innovationsråd, vilket vi nu har gjort. Jag tycker att det är en klok politik. Det är fokus på det som bygger Sverige starkt. Men är det hela svaret på de näringspolitiska utmaningarna? Nej. Jobbfrågan avgörs av så mycket mer. Jobbfrågan avgörs i Sverige av om vi har stark ekonomi och om vi gör investeringar i infrastruktur, i bostäder, i miljöåtgärder och i forskning.
Den avgörs av om vi gör investeringar i en aktiv näringspolitik, inte minst en exportfrämjande politik som gör att Sverige fullt ut tar vara på de möjligheter som finns runt om i världen. Men det handlar också om en mycket mer aktiv utbildningspolitik med utbyggnad av universitet och högskolor, höjd kvalitet, ett livslångt lärande och stora investeringar i skolan. Detta kommer att avgöra Sveriges långsiktiga konkurrenskraft. Här har tyvärr Socialdemokraterna och Moderaterna olika uppfattningar.
Vi gör mycket större investeringar på dessa områden än vad Moderaterna förmår göra. Förklaringen är enkel: Moderaterna landar som vanligt tillbaka i sänkt skatt.
Mikael Damberg (S):
Regeringen har riksdagens uppdrag att aktivt förvalta statens ägande i bolag så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga och att de särskilt beslutade samhällsuppdrag som finns i vissa företag utförs väl. Regeringens uppdrag från riksdagen är att förvalta statens ägande i Vattenfall AB så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga. Regeringen välkomnar beslutet i Vattenfalls styrelse att utreda olika strategiska alternativ för den tyska brunkolsverksamheten för att skapa en ny hållbar ägarstruktur.
Processen med en ny ägarstruktur för brunkolsverksamheten bedrivs av Vattenfall och är därmed ett ansvar för bolagets styrelse och ledning. Min uppfattning är att ägaren kan ta ställning till en affär om Vattenfalls brunkolsverksamhet först när den presenteras. Vattenfalls ekonomiska mål beslutades på en extrastämma 2012, och SJ:s mål beslutades på årsstämman 2014. Bolagens ekonomiska mål ska uppnås långsiktigt över en konjunkturcykel och utvärderas efter en sådan tidsperiod.
Det är dock bolagens styrelse och ledning som ansvarar för den löpande förvaltningen av den operativa verksamheten. Vinstmarginalerna är en del av den löpande förvaltningen och därmed inte en fråga för aktieägaren. Bland de statliga bolagen finns det flera som fått så kallade samhällsuppdrag av riksdagen, till exempel Samhall och Systembolaget. I deras uppdrag finns politiskt motiverade mål som kan anses vara icke affärsmässiga. Jag utesluter inte att det kan uppstå situationer då fler bolag kan behöva få ett samhällsuppdrag.
Under den förra regeringen konstaterades att SBAB inte har något samhällsuppdrag. Det innebär bland annat att prissättningen på bolagets produkter är en operativ fråga som bolagets styrelse och ledning har att ta ställning till. Ansvaret för AP-fondernas verksamhet och investeringsbeslut ligger enligt lag på AP-fondernas styrelser. Därför varken kan eller får regeringen lägga sig i AP-fondernas investeringsbeslut.
Mikael Damberg (S):
Jag ska erkänna att det var lite svårt att förbereda sig för den här debatten, för den kan handla om precis allting. Men det får man väl hantera. Nu på slutet kom vi in på Saudi; det tyckte jag var lite intressant. Det var intressant att Schulte tog upp det, för mig veterligen är han nästan den enda ledamot i den här kammaren som numera försvarar det militära samarbetsavtalet med Saudi. Jag har inte ens hört hans partiledare göra det.
Det är möjligt att ni numera har kommit ut och sagt att ni vill återuppta ett militärt samarbetsavtal med Saudi, som alla andra riksdagspartier tyckte var rätt att avbryta. Men det kanske Moderaterna får reda ut på egen hand. Det som är lite intressant är att Moderaterna nu ska recensera socialdemokratisk historia och vår syn på näringspolitik och statliga företag. Det känns så där, ärligt talat.
Jag är inte så imponerad över er historia när det gäller statliga bolag. Det problematiska i diskussionen här är att jag tycker att Schulte har en mer konservativ syn på statligt ägande än hans förra ministerkollega Norman. Norman drev aktivt frågan om hållbart företagande för de statliga bolagen.
Han tyckte att miljöinvesteringar inte behövde vara "riskfyllda" probleminvesteringar, utan snarare att om man hade tagit frågan om hållbarhet på lite större allvar under den borgerliga regeringen kanske man inte hade kommit fram till att man skulle köpa Nuon. Det hade varit bra. Än så länge har det köpet kostat skattebetalarna 52 miljarder kronor i avskrivningar.
Om man hade tagit hållbarhetsriskerna på större allvar i sin ägarpolitik hade man kanske inte hamnat i de problem som Vattenfall nu har hamnat i, tack vare en märklig styrning som vi fortfarande inte har rett ut under den borgerliga regeringen. Vi socialdemokrater är inte ideologiskt bundna till statliga företag på det sätt som Moderaterna är. Ni vill jämt sälja ut. Så fort ni får chansen ska det säljas. Det är den moderata ingången i näringspolitiken kopplat till statliga bolag.
Se på Nordea. Var det smartaste läget att sälja när man sålde? Hade man sålt i dag hade man fått 11 miljarder mer för Nordea. Bör man fundera på det, eller är det alltid så att sälja så fort det blir en chans är det bästa läget? Jag tycker verkligen att man ska vara pragmatisk. Det finns statliga bolag som har ett samhällsuppdrag som går utöver affärsmässighet. Det ska vara så. Den verksamheten ska bedrivas seriöst.
Även inom ramen för affärsmässighet finns ett ansvar för oss som ägare i fråga om hållbarhet och om det är rätt strategi. Det måste ägaren faktiskt lägga sig i så att det inte sker okloka investeringar som drabbar bolaget framöver. Det handlar om att bygga ett långsiktigt värde. Frågan om en aktiv ägarstyrning och hållbarhetsfrågorna i de statliga bolagen är viktiga.
De är viktigare i dag än tidigare; inte minst stavas det Nuon i den statliga ägarförvaltningen. Vi får inte göra sådana misstag igen. De kostar skattebetalarna alldeles för mycket pengar.
Mikael Damberg (S):
Jag tror att alla som läser interpellationen märker att den handlar om väldigt många olika frågor. Jag tror att det inte bara är en interpellation i den här interpellationen, utan det är en lång rad interpellationer i samma interpellation. Jag har verkligen försökt att i mitt interpellationssvar svara en del på alla de frågor som ställs i interpellationen. Det handlar om allt från SBAB och Vattenfall till pensionskapital. Därför har den här debatten handlat om lite allt möjligt.
Det som är viktigt i detta är att vår utgångspunkt är att vi har riksdagens mandat att förvalta de här bolagen. För en del av bolagen ska det ske på affärsmässig grund. Därutöver har ungefär hälften av bolagen samhällsuppdrag som ska genomföras så effektivt som möjligt. Det är i den egenskapen jag svarar, och det är därför jag svarar.
Att däremot gå in och ha synpunkter på exakt hur affären om brunkolet kommer att se ut innan Vattenfall har återkommit med ett förslag på hur ägarstrukturen ska förändras tycker jag inte är seriöst. Det är möjligt att Moderaterna har en annan uppfattning, men jag tycker inte att det är seriöst att göra det. Mina uttalanden om en viss affär som skulle kunna inträffa kan påverka pris och skapa förväntningar.
Därför håller jag ganska strikt på att jag tar ställning till en möjlig affär i det läge då den kommer tillbaka till regeringen för samordning. Vi har varit tydliga med vad vi vill med bolaget Vattenfall. Vi vill driva Vattenfall som bolag i en hållbar utveckling så att det blir ledande i omställningen av energisystemet. Det är det vi jobbar med inom ramen för det uppdrag som riksdagen har gett till regeringen.
Mikael Damberg (S):
Fredrik Schulte har frågat klimat- och miljöministern samt vice statsministern om hon är av uppfattningen att Vattenfalls tyska kolkraftverk bör avvecklas i stället för att avyttras, om hon i så fall aktivt driver denna ståndpunkt i regeringen, om hon bedömer att regeringen kommer att fatta beslut om en nedläggning, vad hon bedömer att en nedläggning skulle kosta och om hon bedömer att en nedläggning är den mest kostnadseffektiva miljösatsning som samma resurser kan användas till. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Vattenfalls styrelse beslutade den 29 oktober förra året att utreda olika strategiska alternativ för den tyska brunkolsverksamheten i syfte att skapa en ny hållbar ägarstruktur. Processen med en ny ägarstruktur för brunkolsverksamheten bedrivs av Vattenfall och är således ett ansvar för bolagets styrelse och ledning. Regeringen välkomnar dock Vattenfalls beslut. Om det blir aktuellt för Vattenfall att genomföra en avyttring som omfattar stora värden är det styrelsens ansvar att ta initiativ till en så kallad ägarsamordning.
En sådan syftar till att nå ett ställningstagande som såväl styrelse som ägare kan ställa sig bakom. Min uppfattning är att ägaren kan ta ställning till en affär om Vattenfalls brunkolsverksamhet först när den har presenterats. I dagsläget finns det ingen sådan ägarsamordning att ta ställning till. Regeringen har tagit viktiga steg mot att realisera ambitionen att göra Vattenfall ledande i omställningen av energisystemet mot en högre andel förnybar energi. Vi kommer att styra Vattenfall mot ett mer förnybart energisystem inom ramen för det uppdrag som riksdagen 2010 beslutade om för bolaget.
Vattenfall ska affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget är ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Ägaren har på årets årsstämma i Vattenfall utsett två nya ledamöter till bolagets styrelse i syfte att ytterligare stärka styrelsen i den strategiska ompositionering som Vattenfall behöver göra för att möta utvecklingen på marknaden.
Mikael Damberg (S):
Jag kan inte låta bli att dra lite på smilbanden åt yttrandet att det är självklart att man ska lägga ned om det sker på affärsmässiga grunder. Jag hade just en debatt med en annan moderat riksdagsledamot, som sa att det inte var självklart att lägga ned kärnkraftverk på affärsmässiga grunder, utan där skulle regeringen ingripa och stoppa ett affärsmässigt beslut likt det som rör statliga Vattenfall.
Det är två helt olika besked i den här debatten, men det jag har försökt säga hela tiden är att vi följer den ordning som riksdagen har gett, nämligen att det är regeringen som ansvarar för förvaltningen av de statliga bolagen. Vi ska bygga långsiktiga värden, och vi ställer nu om Vattenfall mot en mer hållbar inriktning. Vi välkomnade den översyn av ägarstrukturen som Vattenfall har gjort av den tyska brunkolsverksamheten, och om styrelsen kommer tillbaka med ett förslag till affär kommer vi att pröva det.
Det är så det bör och ska gå till, och jag hoppas att vi ska ha den ordningen också i fortsättningen. Jag tycker att denna debatt har varit intressant, men jag tycker samtidigt att den speglar en viss ideologisk konflikt. Moderaterna säger att de tycker att miljöpolitik är viktigt, men i budgetmotioner och andra dokument i den här kammaren ser vi inte särskilt mycket av moderat miljöpolitik.
Varje initiativ som handlar om energiomställning och en grön omställning av samhället blir ganska politiserat ur Moderaternas perspektiv, för man tycker egentligen inte att det är en lika viktig fråga. Därför uppfattas Miljöpartiet som extremt av Moderaterna. Jag tror dock att en framåtsyftande och långsiktigt hållbar politik på det här området kommer att vara grön och hållbar. Vi ska gå mot 100 procent förnybar energi i Sverige. Det har vi alla förutsättningar att lyckas med.
Mikael Damberg (S):
Birger Lahti har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att genomföra för att förhindra eller mildra de katastrofala konsekvenser som stängningen av Northland Resources gruva utanför Pajala fört med sig. Birger Lahti ställde en liknande fråga till mig vid frågestunden i riksdagen för en månad sedan. Mitt svar till Birger Lahti i dag blir liknande det svar jag lämnade då: Northland Resources befinner sig för närvarande under rekonstruktion.
Målsättningen med rekonstruktionen är att bolaget ska hitta finansiering för att kunna återuppta produktionen. Regeringen utgår från att bolaget gör sitt yttersta och hoppas att de ska lyckas med detta arbete. Regeringen har tidigare anslagit nästan 1,8 miljarder kronor för att förstärka vägen från Kaunisvaara till Svappavaara. Förstärkningen gör bland annat så att bolaget kan transportera sin malm från gruvan till kunderna. Hittills har nästan 700 miljoner kronor av medlen använts för att förstärka vägen.
Landshövdingen i Norrbottens län har också tillsatt en grupp som går under namnet Pajalagruppen och som samlar viktiga aktörer i regionen. Pajalagruppen har en viktig uppgift och kommer bland annat att verka för att samhällets resurser används på bästa möjliga sätt med anledning av Northland Resources rekonstruktion, oavsett om det gäller arbetsmarknadsinsatser, nya förutsättningar för företagen eller kommunala utmaningar. Jag har löpande kontakt med landshövdingen för att ta del av gruppens arbete och slutsatser.
Jag förstår verkligen den oro som många i regionen känner för den stoppade produktionen i Pajala. Jag vill försäkra Birger Lahti och andra om att jag följer utvecklingen noga.
Mikael Damberg (S):
Jag delar Birger Lahtis bild att tiden rinner iväg - det finns inte hur mycket tid som helst. Det gäller inte minst de privata investerare som ska bestämma sig för om de ska gå vidare eller inte. Tidsspannet är inte så stort. Jag bedömer att beslut måste fattas inom de närmaste veckorna om man ska välja att återstarta och om man har möjlighet att hitta en ekonomisk konstruktion som håller.
Jag tror inte att det skulle underlätta för att få privata investerare att gå in om det finns en diskussion om huruvida LKAB ska göra det eller inte. Jag tror att LKAB har väldigt stora utmaningar framför sig. Jag tror att det finns möjlighet för LKAB att hitta synergieffekter, som vi var inne på, men att tro att LKAB ska gå in och ta över ett privat gruvföretag som i dag är mitt uppe i en rekonstruktion är inte vägen framåt.
Det som kommer att avgöra är om man tror på idén att man genom att öppna hela gruvan kan få ned kostnaderna och därmed få lönsamhet med dagens låga malmpriser. Investerarna verkar fortfarande tro på idén. Rekonstruktören har inte sagt att det inte kommer att gå. Rekonstruktören har att ta ställning till alla intressenters åsikter om detta och bevaka dem. Det finns intressenter som är beredda att investera och satsa.
Det handlar om att se om de får tillräckligt mycket kapital för att sätta igång verksamheten igen. Jag hoppas det. Precis som Birger Lahti säger har många redan drabbats av att gruvan står still. En del kan, om det tar för lång tid, få helt andra jobb.
De går kanske tillbaka till sina gamla jobb eller söker sig till LKAB och de nyöppnade gruvorna på Malmfältet, som kommer att suga till sig en del arbetskraft.
Med tanke på att Norrbotten fortfarande är lite av ett tillväxtunder om man tittar på Sverige som helhet och att arbetslösheten har sjunkit ganska kraftigt tror jag att det för många av de personer som har erfarenhet av gruvdrift och som har varit på Northland kommer att finnas möjlighet att komma in i annan gruvverksamhet i Norrbotten, om utvecklingen av gruvnäringen inte avstannar helt där.
För staden och orten - jag säger alltid staden, men det är kanske fel begrepp i sammanhanget - och för samhället blir det väldigt påfrestande. De stora förväntningar och den stora tillväxtidé som har funnits när det gäller bostadspriser, inflyttning och allting riskerar att brytas om gruvan inte kommer igång väldigt snart.
Jag hoppas att vi delar samma engagemang och att vi gör vad vi kan för att se till att detta blir bra, för ingen tjänar på att gruvan blir stående. Den kan skapa stora värden för Sverige på exportmarknaderna men också för de människor som får sin utkomst från ett jobb i Pajala. Jag hoppas verkligen att det kommer att gå bra.
Vi har diskuterat vad vi kan göra för att ge besked om de investeringar vi står fast vid och vad LKAB skulle kunna göra i form av samarbeten och synergier för att underlätta för gruvnäringen i Norrbotten som helhet. Jag tror och hoppas att det kanske kan gå, men ytterst är det världsmarknadspriserna på malm som kommer att avgöra hur investerarna ser på gruvnäringen i den här delen av Sverige framöver.
Mikael Damberg (S):
Jag vill avslutningsvis säga att jag verkligen hoppas att Birger Lahti och jag får rätt i våra förhoppningar om att gruvan ska starta igen. Det är viktigt inte bara för bygden och för regionen utan också för Sverige. Den stora frågan är dock världsmarknadspriserna och gruvnäringens lönsamhet. Det är vad som till slut kommer att avgöra om investerarna ställer upp för bolaget, om de hittar en väg framåt eller inte. Staten kan göra vissa saker.
Vi har ställt upp under denna tid. Vi har visat att vi är seriösa på investeringssidan och vägsidan. Vi har infört Pajalagruppen. Vi har ställt upp med lönegarantier för de anställda. Vi har fört diskussioner med LKAB. LKAB har sagt till mig att de ser möjligheter i framtiden, vissa synergier, som kan hjälpa verksamheten genom den överproduktion av järnmalm som LKAB kan komma att få 2016 när de nya gruvorna öppnas.
Det kan faktiskt innebära en synergi som kan göra kalkylen något bättre för Northland. Det är en spännande utväg. Det är fråga om ett privat företag som står under rekonstruktion, och det måste finnas privata investerare för att gruvan ska öppna igen. Jag hoppas att den kommer att öppna, men jag kan inte se att staten kan förväntas ta över alla privata företag eller privata företag som går med underskott.
Det är egentligen vad Birger Lahti säger mellan raderna, det vill säga att även om gruvan drivs med underskott ska staten gå in och ta över verksamheten. Så kan vi inte driva de statliga bolagen framöver. Vi måste vara varsamma om de statliga bolagen så att de får den styrka, kompetens och kraft som behövs för att göra framtidsinvesteringar så att gruvnäringen i Sverige fortsätter att stå stark. LKAB är fortfarande ett otroligt viktigt bolag för gruvnäringen i Sverige.
Därför måste LKAB stå starkt även efter denna period.
Mikael Damberg (S):
Penilla Gunther har frågat mig om jag är beredd att ta ett samlat grepp om hållbar utveckling av destinationer och verksamheter inom svensk besöksnäring utifrån det arbete som redan bedrivs och utifrån de nordiska och europeiska initiativen. Hållbar utveckling är både en möjlighet och en utmaning för hela näringslivet, inte bara besöksnäringen. På nordisk nivå tog man därför tidigt initiativ till en nordisk miljömärkning, Svanen, som beslutades 1989.
På EU-nivå beslutades miljömärkningssystemet EU Ecolabel, eller Blomman, 1992. Syftet med såväl Svanen som Blomman är att ge konsumenter möjlighet att välja miljöanpassade produkter och att stimulera en produktutveckling som tar hänsyn till miljön. De här systemen omfattar flera näringar, däribland besöksnäringen. Svanen omfattar besöksnäringen i form av kriterier och en lång rad licenser för hotell, vandrarhem och konferensanläggningar.
Blomman har kriterier för logi- och campingplatstjänster. Det finns även flera andra hållbarhets- och kvalitetssystem i Sverige som berör besöksnäringen, till exempel Naturens Bästa, Krav, Bra Miljöval, ISO-standarder, Green Key, EMAS, Blå Flagg, Swedish Welcome och Visitas klassificeringssystem. Hållbar utveckling är viktigt inte bara för de enskilda företagen och konsumenterna i besöksnäringen utan även för att kunna utveckla konkurrenskraftiga, exportmogna destinationer.
Tillväxtverket har därför ett uppdrag att genomföra insatser för fler hållbara turistdestinationer, där Bohuslän, Kiruna, Stockholms skärgård, Vimmerby och Åre deltar. Destinationerna har bland annat använt Swedish Welcome och Global Sustainable Tourism Council för att utveckla sitt hållbarhetsarbete. Detta uppdrag avslutas nu under 2015 och ska slutrapporteras i början av 2016, då även Tillväxtanalys ska lämna sin utvärdering.
Parallellt pågår diskussioner både på EU-nivå och på nordisk nivå kring hållbar turism, till exempel kring den europeiska stadgan för hållbar turism och en nordisk hållbarhetscertifiering.
Mikael Damberg (S):
Penilla Gunther ställer en viktig interpellation. Besöksnäringen, som vi talade om tidigare, är verkligen en enorm potential för Sverige, för den skapar mycket jobb i hela Sverige. Det är väl över 170 000 över hela Sverige som den genererar i dag, och vi ser också en tydlig ökning. När vi tittar på prognoserna framöver, inte minst globala resemönster och annat, finns det inget som talar för att detta skulle minska.
Om Sverige håller sig framme och vi kan jobba med att utveckla vår näring finns det snarare en enorm potential. Det ser ljust ut, som grund framöver. Men det finns också utmaningar. Precis som interpellanten säger har företagen själva lite svårt att välja, eftersom det finns så många olika system.
Därför tycker jag att det är bra att man inom ramen för Nordiska rådets miljö- och naturresursutskott lagt förslag om att ta fram en nordisk hållbarhetscertifiering för turistdestinationer. Det förslaget ska gå till Nordiska ministerrådet. Det intressanta är att de i första hand vill göra en kartläggning av vad som finns på området i Norden och se vad som egentligen kan koordineras, samordnas och slås ihop. Jag tror att det är en viktig process.
Annars finns risken att flera bra projekt faller åt sidan. Det tar ju lång tid att bygga det förtroende som krävs. Man kan titta på internationella exempel. Skottland har kommit långt med liknande initiativ som detta, men det tog nästan 20 år. Då krävs det en kontinuerlig uppbackning från näringslivet och besöksnäringen men också från andra aktörer.
När det inte riktigt finns och det finns olika konkurrerande system skapas inte den hållbarheten och långsiktigheten. Jag tror att det är korrekt att titta på vad man kan göra. Det pågår också viss diskussion om ifall man ska samordna sig med varandra här i Sverige. Det tror jag vore bra, för ju mer av sådan strategisk samverkan man kan åstadkomma, desto tydligare och lättare blir det att mobilisera stöd för den här typen av viktiga verksamheter.
Jag vill säga en sak till om besöksnäringen. Från regeringen valde vi att dra upp finansieringen av Visit Sweden, som har jobbat nära med att utveckla destinationer och besöksnäringen i Sverige. Jag tror att det är 30 miljoner i år och 20 miljoner ytterligare nästa år och året därefter.
Tillväxtverkets satsning på att bygga destinationer fortsätter några år framöver. Sedan får Visit Sweden dessa extrasatsningar, som handlar om att få fler av turisterna att stanna längre i Sverige. Bevisligen måste man ju bo någonstans och äta för att klara sig till dagen efter.
Vi gör en del extra insatser, men precis som interpellanten är inne på krävs det ett lite mer strategiskt tänk om samordning. Ju mer det kan göras av besöksnäringen själv, desto mer kraftfullt blir det.