Maria Larsson (KD):
Det finns anledning till stor oro - det uttrycker jag också i mitt svar - över den ökning av smitta, både när det gäller klamydia och när det gäller hiv, som vi kan iaktta i vårt eget land och också i länder runt omkring oss. Det ger skäl för oro. Då är det oerhört viktigt att vi gör rätt saker.
Det är också avsikten med att vi nu har inventerat det internationella läget när det gäller bra preventionsarbete.
Jag tycker att det är en otroligt bra tajmning att just nu påbörjar Socialstyrelsen sju utbildningsseminarier runt om i landet för att sprida kunskap om bra preventionsmetoder när det gäller målgruppen män som har sex med män men också när det gäller ungas sexuella hälsa. Det är precis rätt tajmning.
De här sju seminarierna för kunskapsspridande är naturligtvis inte bara till för dem som kommer att vara direkt berörda, utan den kunskapen ska sedan föras vidare. Att få till stånd ett bra arbete på det lokala och det regionala planet är avgörande för hur väl vi lyckas. Här finns det mer att göra. Jag skulle vilja säga att flera av de saker som nu är på gång kan innebära en verkligt stor skillnad.
Det handlar om ett resultatinriktat arbete där vi kan ha indikatorer att följa upp. Den tidigare regeringen har inte sett till att vi har uppföljningsbara indikatorer där vi kan mäta kvaliteten på arbetet. Jag tror att det är mycket centralt för att se till att det fungerar väl överallt. Det här är visserligen ett storstadsproblem, men inte bara det. Problematiken finns i hela landet.
Jag håller med Ulf Holm om den förändrade attityden och opinionsbildningen när det gäller hivfrågor. Vi hade en aktiv opinionsbildning om vikten av att skydda sig i sexuella relationer när hivsmittan diskuterades som mest under 1980-talet. Det har försvunnit.
Jag tror också att det finns en väldigt stor tilltro till att bromsmediciner kan göra livet väldigt bra, för att inte säga nästan bota, vilket är en föreställning som jag ibland möter hos unga människor. Det är en stor fara. Här måste vi hjälpa till, och det måste vi göra genom kunskapsspridning.
Vi måste tala om att bromsmediciner kan fungera mycket väl för en del individer, men många individer har svårt att hitta rätt bromsmedicin som verkligen ger en väl fungerande medicinering i vardagen. Det ger väldigt ändrade livsförutsättningar när det gäller relationer, när det gäller livet som helhet, när det gäller smittspridning vidare och när det gäller utlandsresor. Det får många implikationer på ett vanligt liv.
Därför är det så centralt att vi i ljuset av den ökade klamydiasmittan inte får in en hivsmitta utan får i gång ett bra kampanjarbete om vikten av skyddat sex. Hivrådet ska samordna myndigheter och det civila samhället och se till att det här blir ett väloljat maskineri.
Jag beklagar att vi inte har haft en ordförande där under hela den här tiden. Men Ulf Holm, som läser TT-meddelanden, har noterat att vi i går utnämnde en ny ordförande för rådet. Han heter Christer G. Wennerholm. Det var nästan rätt. Jag tror att det blir väldigt bra att vi får fart på arbetet igen. Jag beklagar att det här har tagit tid. Det är inte för att vi inte har arbetat med frågan. Vi har haft lite otur i frågan.
Vi har haft personer framme för utnämning som sedan har dragit sig tillbaka i ett sent skede. Det har gjort att saken har fördröjts. Det beklagar jag, men nu har vi en person på plats. Det kommer att bli ett mycket effektivt och aktivt arbete framöver.