KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christer Engelhardt (S):
Jag förstår att det är svårt för statsrådet att hinna med att svara på alla frågor på den begränsade talartiden när vi är många som gärna vill tala om det som hjärtat är fullt av. Jag börjar med att instämma i Gunnar Andréns anförande. Han nämnde kryssningskajen som är oerhört viktig. Det finns anledning att återkomma till den frågan framöver i riksdagens arbete. Vi har varit inne på frågan att detta skapar oro i det gotländska samhället.
Anders Åkesson andades något om detta i sitt anförande. Men det lät mest på honom som om det var mer frid och fröjd, och man såg egentligen inte någon grund i det som Anders Åkesson själv nämnde. Jag tycker att han ska ringa till sina centerpartistiska kolleger på Gotland. De kan nog sätta in honom i den debatt som faktiskt pågår på Gotland kring färjetrafiken.
Jag fick en känsla av att Anders Åkesson andades mer positivitet över det svar som statsrådet lämnade och det sätt som regeringen hanterar dessa frågor på. Låt mig peka på några orosområden som tas upp i de lokala medierna och som även Gustaf Hoffstedt nämnde i sitt anförande. Där kan man läsa följande. Turlistan slår hårt mot idrotten. Det är förstasidesnyheten i Gotlands Tidningar den 5 mars i år.
På sporten på mittuppslaget kan man läsa: Tung börda för idrotten - 1,2 miljoner extra i resekostnader. Kostnaderna kommer att öka enormt med Trafikverkets nya turlista. Näringslivet inleder flykt från Gotland. Om fem år planerar vi att vara borta, säger en person från näringslivet på Gotland som intervjuas. För dyrt för att åka.
Dyra båtresor - då säljs husen. Detta är ytterligare sådant som har dykt upp i den gotländska mediedebatten. Näringslivet griper efter halmstrån, skriver LRF tillsammans med Tillväxt Gotland och Svenskt Näringsliv på Gotland till statsrådet. Näringslivet ser allvarligt på Trafikverkets förslag.
SOS-anrop till Anders Borg från Gotlandsupproret: Det är det största hyckleriet i infrastrukturens historia. Det finns ytterligare brev till Anders Borg. Jag skulle kunna fortsätta med en lång lista. Jag kan avsluta med Marie Enfeldt som i gårdagens tidning, den 11 mars, skrev: Hör Gotland inte till Sverige?
Det är dessa orosmoment som jag lever med i stort sett varje dag på Gotland när det gäller vår färjetrafik. Den är livsavgörande för Gotlands fortsatta konkurrenskraft och utveckling i förhållande till övriga delar av landet. Det är precis det som jag hänvisar till, nämligen att det är det som riksdagen har fattat beslut om tidigare, när jag säger att Gotland inte ska ges sämre förutsättningar. Det är inte någonting som jag har hittat på.
Det är någonting som Sveriges riksdag har fattat beslut om. Nu står vi inför en process där vi 2017 ska gå in i ett nytt avtal. All den oro som jag har pekat på finns bland människor som lever och verkar i det gotländska samhället.
Jag hävdar att regeringen måste lyssna på detta och återkomma till Trafikverket så att en fungerande trafik kan rymmas inom de ramar som regeringen faktiskt ger, och man kan gärna ompröva dem.
Christer Engelhardt (S):
Det jag vet är det som Trafikverket har presenterat på Gotland. Där har de presenterat bland annat en tidtabell som innebär att man skulle komma in 01.34 med en färja från Oskarshamn, en färja som i dag kommer vid 23-tiden.
Det jag vet är att den bemyndiganderam som regeringen har tilldelat Trafikverket inte rymmer dagens färjetrafik, den kapacitet och den överfartshastighet som vi i dag i vår färjetrafik. Tidningsrubriker, säger statsrådet Catharina Elmsäter-Svärd. Det är inga rubriker jag hittar på.
Det är Gotlands Tidningar, Gotlands Allehanda, Sveriges Radio Gotland och oberoende journalister som gör research och har en nyhetsbevakning av det som finns, råder och verkar på Gotland. Det jag har gett uttryck för här är den dagliga oro som jag och många gotlänningar lever med. Den tycker jag att man ska ta på allvar och inte bara vifta bort med något politiskt spel och med att läsa upp budgetsiffror.
Ingenting är hugget i sten. Det finns alltid möjlighet att prioritera om bland de politiska förslag som läggs fram. År 2005 riskerade Gotland att få 30-procentiga höjningar av biljettpriserna för färjetrafiken. Då gjordes det namninsamlingar av dåvarande chefredaktören för lokaltidningen. Dessa lämnades till Göran Persson och Ulrica Messing.
De plockade fram 200 miljoner till färjetrafiken så att man skulle slippa sådana prishöjningar. Det går att prioritera om, om man vill. Jag är övertygad om att mitt parti inte skulle skriva in saker i sina olika dokument som de inte är beredda att ta ansvar för. Men nu har regeringen ansvaret. Det är regeringen som äger frågan, och regeringen ska återkomma med ett förslag till lösning som vi ska förhålla oss till. Jag vill tacka statsrådet för interpellationsdebatten.
Christer Engelhardt (S):
Jag instämmer i och har full förståelse för den oro som naturligtvis finns runt om i landet sedan det här beskedet kom från Stockholm. Men personligen har jag aldrig varit direkt orolig. Det har getts ett tydligt besked från Socialdemokraternas sida. Vi har så sent som i juni avslagit motioner i frågan, och vi har från S-håll också varit tydliga i intervjuer om Bromma flygplats.
Att man nu talar om en förhandlingsperson behöver inte betyda att man ska ha en förhandlingsperson för att en flygplats ska läggas ned. Om det nu finns ett lokalt problem i Stockholm med bostadsbrist och en bostadsmarknad som inte riktigt fungerar - och jag tycker att det förra styret såväl i Stockholm som på riksplanet kan ta åt sig av den kritiken - kan en förhandlingsperson mycket väl hjälpa till att lösa en sådan fråga.
Hur ska man hitta framtida boendelösningar också för Stockholm och Stockholmsområdet och lösningar för den regionala tillväxt som Stockholm skulle behöva utifrån detta? Ur det perspektivet är jag alltså inte särskilt orolig. Jag tycker att det finns ett ganska högt tonläge från borgerligt håll; man vill försöka klistra på oss socialdemokrater och framför allt regeringen en åsikt som vi egentligen inte har.
Vi har varit tydliga från allra första början och även under valrörelsen om våra åsikter i frågan. Därför kan det när man talar om en förhandlingsperson också handla om att hitta andra lösningar. Det behöver inte handla om nedläggning av flygplatser. Det finns en oro som jag har förståelse för. Ett sådant här beslut som fattas i Stockholm väcker reaktioner runt om i landet, och det får man ha förståelse för.
Det finns också ett brev skrivet av regionstyrelsens ordförande på Gotland och landshövdingen på Gotland som pekar på den tydliga oron. Jag är helt övertygad om att regeringen kommer att ta till sig oron på Gotland såväl som i andra delar av landet och lösa frågan på bästa möjliga sätt.
Christer Engelhardt (S):
Vad jag sade, Lars Hjälmered, var att jag har full förståelse för den oro som uppkommer runt om i landet när man i Stockholm fattar det här beslutet, men jag har själv inte varit direkt orolig med de besked som har getts från regeringens sida.
Jag är medveten, Mathias Sundin, om att vi har en samarbetsregering som består av Socialdemokraterna och Miljöpartiet, men vi har i alla fall en infrastrukturminister som är socialdemokrat och också talar för regeringen. Oavsett vad det har varit före och efter valet är jag trygg i de besked som kommer. Jag tycker att statsrådet har gett mycket tydliga besked om att vi inte vill medverka till någon nedläggning av Bromma flygplats.
Att man tillsätter en förhandlingsperson behöver inte handla om att någon flygplats ska läggas ned, utan det kan handla om att lösa upp knutar som gör att man kan utveckla regioner vidare i en annan riktning. Var lite försiktiga med det tonläge ni använder i den här debatten! Man verkar vilja försöka klistra på oss en åsikt som vi faktiskt egentligen inte har.
Egon Frid (V):
Så här i juletid, när många önskar få både julfrid och konsumentfrid, är detta en angelägen fråga.
Jag ska informera statsrådet och konsumentministern om att denna interpellation - jag har också väckt en motion i samma ärende här i riksdagen - föranletts av den fråga som jag har fått flest samtal, påringningar och brev om från människor i landet.
De känner sig kränkta på grund av att spelreglerna på den här marknaden uppenbarligen inte fungerar, att ingångna avtal och branschregler inte följs.
Den aggressiva marknadsföring som vi har i dagens konsumtionssamhälle, som riktas direkt till invånare i deras egna hem, har helt uppenbart gått över gränsen. Det är naturligtvis jätteviktigt att konsumentministern bevakar utvecklingen av konsumentvägledare i landet. Vi i Vänsterpartiet driver att vi ska ha obligatoriska konsumentvägledare i våra kommuner.
De är ett oerhört viktigt stöd för utsatta konsumenter när det gäller att få hjälp mot de aggressiva marknadsföringsfirmorna. Jag kan också informera ministern om att redan nu har marketingföretagen börjat övergå till att ringa direkt till mobiltelefonerna.
Det vore därför bra om ministern såg till att man i översynen av Nixregistret också tar med vilka möjligheter det finns att spärra mobiltelefoner.
Den här interpellationen och frågan handlar mycket om reglerna på marknaden för marketingföretagen, och vi vet att det är många yngre, arbetslösa människor som blir hänvisade till att ta den här typen av jobb.
Det är naturligtvis extra tråkigt för den gruppen av människor som utifrån denna typ av inriktning på jobb måste störa människor i deras hem vid tider då man vill vara ifred och slippa bli uppringd.
Man vill inte känna sig pressad att ta emot de erbjudanden som de här företagen säljer in. Nu när det har skapats en ny marknad, en ny möjlighet för många människor att få jobb, vore det bra om vi också hade marknadsregler och spelregler som faktiskt accepteras av parterna.
Det får inte bli så att de aggressiva marknadsföringsföretagen, så fort vi försöker åstadkomma en marknadsreglering, hela tiden hittar möjligheter att överskrida gränserna när det gäller att komma åt människor som ska ingå avtal eller handla varor utan möjlighet att freda och skydda sig från att göra det.
Det är skillnad om det är människor som går ut på Drottninggatan i Stockholm och aktivt tar del av julhandeln. Men människor som är utsatta, som uppenbarligen vill avstå från att handla, ska inte behöva känna sig tvingade att göra det därför att man blir pressad i ojämlika förhållanden.
Här måste ministern se till att vi får marknadsregler som faktiskt följs.
Egon Frid (V):
Det är ändå uppenbart att branschens egna åtgärder på det här området inte har varit tillräckliga. Vi kan ta som exempel hur svårt det har varit för branschen att klara av att sköta sig när det gäller vad som är samhällsinformation och vad som är reklam i gratistidningarna. Det är en speciell fråga där många konsumenter har vittnat om att de inte respekteras.
Det handlar väl ändå om att se över marknadsföringslagen så att den förses med viten som är av sådan grad att de oseriösa företagen verkligen med hjälp av den tvingas att följa marknadsföringslagen och av branschen fastställda regler för vad som är samhällsinformation och vad som är reklam.
Statsrådet menar i sitt svar att gränsdragningen mellan vad som är samhällsinformation och vad som är reklam redan är solklar. Men problemet är gratistidningarna, där andelen redaktionellt material är ganska liten i förhållande till antalet annonser. Är det inte lämpligt att tydliggöra vad som är samhällsinformation? Den ska handla just om sådan och inte om reklam.
Borde inte privatpersoner i valfrihetens namn kunna få avgöra vad de vill ha i sina brevlådor? Jag vet att Marknadsdomstolen i flera avseenden ansett att reklam som lätt riskerar att förväxlas med redaktionellt material är otillbörlig och strider mot marknadsföringslagen.
Är det inte rimligt att statsrådet och konsumentministern arbetar för att hjälpa privatpersoner och konsumenter att slippa reklam i sina brevlådor oavsett om den är otillbörlig eller inte?
Egon Frid (V):
Jag vill börja med att tacka för svaret på interpellationen om allas rätt till bostad. När jag lämnade in interpellationen var det inte bestämt vilket statsråd som skulle ansvara för bostadsfrågorna, och vi fick då utgå ifrån att det var Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet och därmed miljöminister Andreas Carlgren som hade ansvaret.
Nu vet vi att det är statsrådet Mats Odell som är ansvarigt statsråd, och därmed kommer jag fortsättningsvis naturligtvis att vända mig till dig med interpellationer och frågor om bostadspolitiken.
Jag vill också tacka för svaret att Mats Odell delar uppfattning med Vänsterpartiet om att det är angeläget att alla, och särskilt ekonomiskt utsatta personer, får en egen bostad.
Tyvärr ser vi dock att möjligheterna för dessa utsatta personer att få en egen bostad och ha rätt till en egen bostad har försämrats redan tidigare och försämras hela tiden genom att flera bostadsbolag, som de exempel jag angett i interpellationen, stänger ute personer med socialbidrag och personer med olika former av funktionshinder.
Det måste ju ändå anses som diskriminerande att utestänga hushåll med socialbidrag från rätten att hyra en bostad. Vi ser också exempel på att även allmännyttan tar bort sitt ansvar och tar bort sina direktiv om det kommunala sociala ansvaret i att hjälpa utsatta personer att få en bostad.
Många personer i våra kommuner i landet - det gäller inte enbart storstäder som Stockholm, Göteborg och Malmö utan i övriga delar av landet också - utestängs från rätten till bostad och får ingen hjälp alls.
Om de får någon hjälp så får de hålla tillgodo med mycket provisoriska lösningar eller, vilket händer och är något vi ser exempel på i de flesta kommuner i landet, skapas situationer där människor lever som uteliggare.
Mot detta har inte regeringen, som gått till val på att få bort utanförskapet, något konkret förslag på hur rätten till bostad ska stärkas. I stället försämras möjligheterna till en billig hyresrätt för bostadslösa då regeringen tar bort investeringsstöd och räntebidrag till nybyggnation av hyresrätter. Denna fråga har också en social dimension.
Det bör övervägas att rätten till bostad skrivs in i socialtjänstlagen, vilket skulle göra att bostadslösa och utsatta personer utanför bostadsmarknaden stärker sin rätt att få hjälp i sin kommun till ett boende. Det skulle också ge kommunerna i landet tillsammans med bostadsföretagen ett gemensamt ansvar att tillgodose allas rätt till bostad.
Vänsterpartiet menar också att detta eventuella risktagande kan delas mellan staten och kommunerna genom ett riskkapital för att garantera rätten till bostad för ekonomiskt och socialt utsatta personer och hushåll.
Egon Frid (V):
Jag ser fram emot kommande debatter kring alliansens bostadspolitik. Jag vill först naturligtvis säga att ökade krediter och möjligheterna att lättare låna pengar till bostad inte hjälper den utsatta människan och den grupp av människor som vi pratar om i den här interpellationsdebatten.
Här pratar vi om utsatta personer med svag ekonomi och dessutom olika typer av funktionshinder. Det är inte den grupp av människor som kan få låna till en bostad. Här måste det allmänna, det kommunala bostadsbolaget, i större utsträckning ta det sociala ansvaret för att just garantera rätten till bostad.
Sedan delar jag naturligtvis Mats Odells uppfattning att vi måste få långsiktig finansiering till ett ökat bostadsbyggande i landet. Då är det oroväckande att regeringen tar bort det stöd som finns till många av de bostadsprojekt som nu planeras. Vi märker redan nu en stor oro i landet från många bostadsbolag och planerade byggprojekt runtom i kommunerna.
Det går att ta konkreta exempel från mitt eget område i Skaraborg, med Skara och Lidköping, som de senaste dagarna visat stor oro för om man över huvud taget kan bygga utan räntebidrag och utan investeringsstöd. De 100 miljoner som Mats Odell själv hänvisar till är inga nya pengar.
De finns ju med från vårpropositionen för att stödja de utsatta grupper som vi pratar om. Den långsiktiga finansieringen rycks det ju ytterligare i genom den osäkerhet för bostadspolitiken som uppstår genom att regeringen i budgetpropositionen inte aviserar konkreta ekonomiska medel för en långsiktig bostadspolitik.
Det är en oerhört viktig förutsättning för just dem vi pratar om, för de utsatta gruppernas rätt till bostad. Vi i Vänsterpartiet menar också att det vore intressant att få möjligheten att pröva det avslag på ansökan om hyreskontrakt som i dag sker i många bostadsbolag. Jag kan hålla med dig om att detta är en ny idé, en ny tanke, och att formen inte har prövats.
Men det skulle vara intressant att pröva om det skulle kunna bli möjligt med en överklagningsmöjlighet till exempel till hyresnämnderna. Jag och Vänsterpartiet anser att allas rätt till bostad är en mycket viktig och central rättvisefråga för att komma till rätta med utanförskapet, just detta utanförskap som alliansen så starkt har gått till val på att ni vill bekämpa.
Jag vet att rätten till arbete och rätten till bostad är två centrala fundament just för att förhindra utanförskap och göra att alla människor blir fullt delaktiga i samhället.
Därför kommer vi från Vänsterpartiets sida och jag som bostadspolitisk talesman att fortsätta driva en solidarisk och rättvis bostadspolitik här i riksdagen och även i min hemkommun, Skövde kommun.
Egon Frid (V):
Jag tror att vi pratar om bostadspolitik på två olika nivåer. Det märktes också vilken grupp som Mats Odell slår vakt om, rätten för statsråd att få bostad i Stockholm. Jag tror att statsråden i mycket stor utsträckning har möjlighet att skaffa bostad både i Bryssel och i Stockholm. Vi pratar också om olika krediter.
Vi pratar om bostadsföretagens möjligheter att få långsiktiga och bra krediter för att kunna bygga bostäder i Sveriges kommuner. Regeringen pratar mer om krediter till den enskilde, att man enklare ska kunna få hjälp till krediter på banken för att köpa sin bostad. Det är inte den gruppen vi avser, åtminstone inte med den här interpellationen.
Och jag tror inte att det är någon lösning för utsatta människor i samhället och deras rätt till bostad. Här är en grupp människor som naturligtvis många gånger står långt utanför arbetsmarknaden men också utanför bostadsmarknaden. Här måste vi med långsiktiga planeringsförutsättningar skapa byggnation i landet.
Vi vet i dag att de signaler som regeringen har sänt ut i landet skapar en oro för att byggprojekt som redan nu stöds med hjälp av de investeringsstöd och räntebidrag som finns ska stoppas. Det gör att de människor som är långt från den öppna bostadsmarknaden och behöver samhällets stöd för att få en bostad kommer ännu längre från bostadsmarknaden.
Vi vet också att innan vi kan prata om konkurrens på bostadsmarknaden måste vi bygga utifrån de behov som finns. Regeringen företräder här en spekulationsekonomi som hellre håller upp priserna på bostadsrätter än tar ansvar för utsatta människors rätt att få en billig hyresrätt i sin hemkommun.
Egon Frid (V):
Jag vill först tacka mina meddebattörer. Det är intressant med alkoholpolitiska debatter. Sedan får jag väl dela ut min julklapp.
När vi nu har en borgerlig alliansregering får jag väl ändå uttrycka min tacksamhet över att det är Maria Larsson och Kristdemokraterna som i regeringen har ansvaret alkoholpolitiken - detta sagt naturligtvis utifrån den tydliga spännvidd vi ser i regeringen när det gäller alkoholfrågan.
Anders Borg har på EU-nivå uttalat att det är bättre att jobba än att supa och gett signalen att det inte är aktuellt att sänka några skatter på EU-nivå. Jag hoppas att det gäller också i Sverige.
Naturligtvis vill jag anknyta till den nya verkligheten, till de trendbrott som vi sett inom svensk alkoholpolitik. Det är viktigt att konstatera att de här trendbrotten är positiva för totalkonsumtionsmodellen.
Vi ser att det finns stöd för den svenska nationella nivån när det gäller att forma vår egen alkoholpolitik som bygger på totalkonsumtionsmodellen. Det är väl också en signal om att vi, trots att vi har kunnat försvara skattenivån och trots att vi har kunna försvara monopolet, lyckats få ett trendbrott när det gäller totalkonsumtionen först och främst för unga, vilket är en jätteviktig början.
Men vi har också kunnat få ett stopp när det gäller de negativa signalerna om en kraftigt ökad införsel via spritresorna till Danmark och Tyskland. Vi ser att kostnaderna för de här resorna har blivit så stora att det första nöjet med det så att säga har avtagit och att vi fått en tillnyktring i det sammanhanget.
Från egna resor till Kiel i Tyskland kan jag intyga hur det nu är. Jag har en dotter som har bott i Tyskland i två och ett halvt år. Nu bor hon i Kiel. Jag har gjort några resor dit. Naturligtvis har folk tittat på mig när jag har åkt hem med både tom bil och tom släpkärra. Jag vill också intyga att införselresorna inte riktigt är så omfattande som många vill göra gällande. Det är en minskning även där.
Sedan är det intressant att man som ett exempel nämner utvecklingen i Danmark. Men när det gäller utvecklingen i Finland och konsekvenserna av den finska spritskattesänkningen blev det inte samma resultat där.
För att återknyta lite mer till EU-strategin och den kritik som finns mot den, att EU-strategin ligger långt från den svenska alkoholpolitiken, är det ingen kritik mot alkoholkonsumtionen i sig. I stället inriktar man sig på den skadliga och riskfyllda alkoholkonsumtionen. Det är i och för sig bra.
Man måste ju jobba också på den fronten. Det är viktigt att betona att strategin inte inriktas på totalkonsumtionsmodellen. Ur svensk synvinkel har vi stöd för att som medlemsland få styra den egna alkoholpolitiken. Det är en positiv utveckling av totalkonsumtionsmodellen i Sverige.
Det är viktigt att vi slår vakt om och formar vår alkoholpolitik utifrån den. Men vi ser, som sagt, den spännvidd som finns inom alliansregeringen när det gäller alkoholpolitiken. Maria Larsson har i regeringen ett viktigt arbete för hela nationens skull när det gäller att försvara totalkonsumtionsmodellen.
Egon Frid (V):
Tack än en gång, Maria Larsson, för svaret på interpellationen! Tack också till er andra som har deltagit i interpellationsdebatten. Jag vill säga att jag naturligtvis har respekt för de problem som Hans Wallmark och Jan R Andersson tar upp och som har bäring på den svenska alkoholpolitiken.
Men jag drar inte samma slutsats som Jan R Andersson om den nya alkoholkulturen, att vi skulle kunna få ett mer europeiskt drickande som konsekvens av att vi ser att det har blivit ett trendbrott bland unga. Jag tror snarare att totalkonsumtionsmodellen är ett stöd för den förändrade attityd som vi har fått bland unga i landet för att dricka mindre.
När respekten för den här problematiken diskuterades sade jag också utifrån min utgångspunkt att jag har jobbat inom socialtjänsten i över tio år med alkoholmissbruk och beroendeproblematik, så jag har sett detta i min tjänsteutövning tidigare. Jag vill också poängtera att det inom EU:s alkoholstrategi finns saker som är positiva.
En av de sakerna är att man konstaterar att alkoholen är ett gränsöverskridande problem och att vi måste jobba med gränsöverskridande åtgärder internationellt för en så viktig nationell fråga som alkoholpolitiken är för Sverige, för landets invånare och framför allt för våra unga invånare, som utsätts för enormt stora risker med en stark exponering av alkohol.
Frågan om harm reduction hoppas jag att vi kan debattera i samband med narkotikaberoende, i stället för att dra in den i alkoholdebatten. Jag vill avslutningsvis säga, herr talman, att det finns all anledning för regeringen, statsrådet och folkhälsominister Maria Larsson och alla ledamöter i riksdagen att vara fortsatt mycket kritiska till EU:s alkoholpolitik och arbeta med kraft för en restriktiv alkoholpolitik i Sverige och EU.