Maria Gardfjell (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Varje år försvinner 600 hektar åkermark i Sverige. Det byggs bostäder, köpcentrum och industriområden, och marken får ge plats åt infrastruktur. Detta sker samtidigt som vi vet att Sverige måste stärka matproduktionen. Livsmedelsstrategin är tydlig, det vill säga att den totala livsmedelsproduktionen ska öka och att vi ska öka självförsörjningsgraden.
Åkermarken är naturligtvis av strategisk betydelse. Vi står inför stora klimatutmaningar. Klimatförändringarna försvårar, på vissa ställen omöjliggör, livsmedelsproduktionen helt. Vi måste ha nya strategier.
Den senaste sammanställningen av exploatering av jordbruksmark i Sverige för 2011-2015 visade att 3 000 hektar förstördes under denna period. Det är dessutom Sveriges bästa åkerjordar runt om på landsbygden som riskerar att exploateras.
Jag vill betona att jag tillhör de gröna politiker som anser att kommunerna måste ta ett bostadspolitiskt ansvar och se till att det byggs bostäder. Men hållbar stadsutveckling och hållbar landsbygdsutveckling måste innebära att ekosystemtjänsterna skyddas, och ett särskilt fokus måste riktas mot livsmedelsförsörjningen. Vi måste ha starkare skydd för dricksvattnet och för åkermarkerna.
När jordbruksmarken väl är hårdgjord kan den inte återställas. Det är en irreversibel process. Kommunerna har i dagsläget inte verktyg och stöd nog för att kunna stoppa exploateringen av åkermark. Redan 2013 föreslog Jordbruksverket en skärpning av plan- och bygglagen för att ge länsstyrelserna större möjligheter att ingripa i och stoppa planer på exploatering av åkermark för att värna miljöbalken.
Förslaget måste genomföras. Jag anser att det redan nu finns ett behov av ett moratorium mot omfattande exploatering av jordbruksmark för handel, industrimark och bostadsbyggande runt om våra större städer. Tryggheten i Sveriges livsmedelsförsörjning behöver sättas i fokus. Jordbrukspolitik borde intressera många fler politiker.
Nu är det läge att engagera sig när en ny period för den gemensamma jordbrukspolitiken i EU ska utvecklas. 2 500 forskare pekade i ett öppet brev till EU i november ut den nuvarande jordbrukspolitiken som huvudorsak till förlust av biologisk mångfald. Detta kräver nytänkande.
I stället för att basera jordbruksstödet på ytenhet bör EU-ersättningar baseras på vad lantbrukaren faktiskt gör och hur det bidrar till omställningen till en mer hållbar matproduktion. Det skulle gynna svenska lantbrukare väl. EU:s nuvarande jordbrukspolitik har lett till en katastrofal minskning av den biologiska mångfalden.
Exempelvis har fåglar i jordbruksområden minskat med 55 procent mellan 1980 och 2015. Pollinerarna behöver vi i jordbruket; en mängd olika insektsarter, inte bara bin och humlor utan också allt från små flugor till tripsar. Har ni hört talas om dem? Vissa av dem har vetenskapen inte ens hunnit upptäcka.
De försvinner från allt fler platser i rasande fart. Med nya metoder har svenska forskare, som jag besökt på Station Linné på Öland, tillsammans med Artdatabanken nyligen upptäckt 1 000 nya insektsarter i Sverige. Några riskerar att försvinna innan de ens har beskrivits för vetenskapen. Fru talman!
Miljöpartiets prioriteringar är att öka miljöersättningarna och stöden för landsbygdsutveckling. Miljöpartiets mål är höjda klimat och miljöambitioner. Varje lantbrukare har en oerhört viktig roll som förvaltare av våra gemensamma ekosystem.
Därför måste stöden hädanefter i högre utsträckning utgå från de värden som lantbrukare kan främja när de brukar markerna. Jordbruket producerar livsmedel, men det producerar också rent vatten, friska jordar med daggmaskar, kolinlagring, jungfrulin på ängen och sånglärkor på fälten. Lantbrukaren kan sälja sina livsmedel, men ju mer samhällsnytta som lantbruket producerar, desto mer betalt bör staten ge det för dess miljöarbete.
I dag går omkring 80 procent av jordbruksstödet till ca 20 procent av lantbruken i EU. Systemet gynnar på många håll i andra medlemsländer rent feodala strukturer och korruption, vilket motverkar effektiviteten inom jordbruket.
Rutiner för transparens och kontroll är viktiga, och i Sverige har vi också våra alldeles egna problem med it-system och utbetalningar. Regeringen har tillfört extra resurser och tillsatt en styrelse vid Jordbruksverket, men det verkar nu som att helt nya grepp behöver tas inför nästa stödperiod.
Stödet måste utvecklas så att också småbrukare och grönsaksodlare kan främjas. Vi behöver satsa på mer diversifierat lantbruk och fler förädlingsföretag kopplade till lantbruket. Vi behöver öka fokus på att hävda naturbetesmarkerna, och arealen naturbetesmarker måste fördubblas.
Vi kan inte fortsätta med den storskalighet och den strukturrationalisering som faktiskt är en av orsakerna till att många lantbrukare lägger ned. Häromdagen presenterade LRF och Fossilfritt Sverige sin färdplan för lantbruket. Det är oerhört glädjande att se att det nu finns ambitioner att göra sig kvitt fossil energi inom jordbruket till 2030.
Färdplanens mål måste naturligtvis bli en beståndsdel av den nya jordbrukspolitiken. Ekonomisk hållbarhet i jordbruket är viktigt för att vi ska få en växande lantbruksnäring i Sverige. Centerpartiet har i talarstolen i dag sagt att alla företag i livsmedelskedjan måste ha konkurrenskraftiga villkor. Gott så!
Jag vill särskilt lyfta fram det ekologiska lantbruket i detta sammanhang. Det är allvarligt att förutsättningarna och konkurrensvillkoren för det svenska ekolantbruket är betydligt sämre än i våra grannländer. Ekologiska brukningsmetoder har mycket stora miljöfördelar, och de ligger i världsklass när det gäller djurvälfärd och antibiotikafrihet.
Det ekologiska lantbruket kan stå modell för lösningar som även gynnar konventionellt lantbruk framåt. 5 000 bönder i Sverige bedriver ekologiskt lantbruk, och det är viktigt att vi sätter deras konkurrenskraft i fokus. En kartläggning som Ekologiska Lantbrukarna gjort visar att svenska ekobönder får långt mindre ersättning än ekobönder i våra grannländer.
Ekomarknaden växer internationellt sett, och för att svenska ekobönder ska kunna verka på denna växande marknad är det viktigt att villkoren är rättvisa. I dag är det mjölkens dag, fru talman. Det är en dag som skapades av FN för att uppmärksamma mjölkens värde som livsmedel.
Sveriges Mjölkbönders styrelse skrev häromdagen en debattartikel i Aftonbladet som skulle ha fått Astrid Lindgren att vända sig i sin grav. Beteskravet är en alldeles för viktig djurvälfärds- och djurhälsofråga för att det kravet ska tas bort och ersättas med lösgående djurhållning. Beteskravet medför också andra fördelar, till exempel ett öppet landskap.
Det här kan man läsa i en rapport från Jordbruksverket förra året. Miljöpartiet instämmer helt i detta och kan lägga till att den biologiska mångfalden gynnas kraftfullt av beteskravet.
Svensk Mjölk och deras företrädare borde vara stolta över den svenska djurvälfärden och borde fortsätta vilja sälja produkter med mervärde i stället för att utveckla en djurindustrimässig produktion efter internationella förebilder. Fru talman! Det har varit en oerhört intressant diskussion i dag, och jag skulle ha velat begära många repliker. Nu hoppas jag att någon har begärt replik på mig.