KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Unander (S):
Jag kommer också från ett län som i stort sett har samma problematik som Ann-Kristine Johansson tar upp. Jag är från Dalarna, om det inte hörs. Denna fråga diskuteras många gånger ute på arbetsplatser och hemma vid köksbordet.
Många gånger förs diskussioner som gör att man kan tycka att det går till överdrift. Men om människors oro ska kunna stillas måste vi på något sätt börja fundera på hur vi ska göra för att få en högre acceptans för dessa rovdjur.
Där tror jag, precis som ministern är inne på, att man måste se till att det nu tas beslut närmare människorna så att de känner att de är med och påverkar och att det finns en närhet till besluten. Annars är risken stor, vilket man kan se tendenser till utan att ha belägg för det, att det blir en illegal jakt där man tar lagen i egna händer.
Det tycker jag är väldigt oroväckande. Jag tror på idén och tanken som Ann-Kristine Johansson har, att man kanske ska fundera på om det inte är på tiden att man inför något slags jakt på samma sätt som vi har på björn. Det tror jag skulle vara ett bra medel att komma framåt i frågan.
Just nu har vi i Dalarna en varg som stryker runt Moratrakterna. Den har alldeles nyligen setts i närheten av vår ridanläggning där. Den går i stort sett mellan byarna i ganska centrala delar av Mora.
Jag tror att man måste fundera kring skyddsjakt, för när individer kommer för nära måste man kunna ta dessa beslut så att människor slipper oroas. På så sätt kan man få den acceptans som krävs.
Hans Unander (S):
Det är väl bra att vi har samma uppfattning när det gäller regional förvaltning. Det känns bra att ministern har samma uppfattning som vi. Jag ser fram emot de riktiga åtgärderna som ministern pratar om, och jag hoppas verkligen att Dalarna kommer med.
Sedan var det diskussionen om varg- och björnförvaltning och att ha något slags jakt liknande den på björnen.
Även om man säger att det är annorlunda för björnarna - där har ministern rätt - är min uppfattning att man ändå bör fundera på om det inte är på tiden att man gör något för att inte hamna i situationen att det helt plötsligt blir många vargar.
Man vet ändå att när vargen föder ungar blir det ganska många i kullarna. Om vi inte gör något liknande jakt på björn med varg, ministern, finns det inte risk med att vänta för länge? Ser ministern någon risk?
Hans Unander (S):
I dag debatterar vi finansutskottets betänkande om AP-fondernas verksamhet fram till 2015. För ordningens skull vill jag börja med att yrka bifall till förslaget i finansutskottets betänkande nr 6. Herr talman! AP-fonderna har stor betydelse för hela det svenska pensionssystemet.
AP-fonderna är en viktig komponent för att människorna i landet ska känna sig trygga med att de även i framtiden kommer att få sin pensionsutbetalning den dag de går i pension.
När avgifterna är större än utbetalningarna tillskjuts pengarna in i AP-fonderna. Sett över tid får man väl säga att buffertfonderna överlag fungerar bra och att resultatet mot inkomstindex visar en positiv utveckling.
Om man jämför inkomstindex och buffertfondernas utveckling från 2001 och framåt ser man att inkomstindex i genomsnitt har varit 3 procent årligen medan avkastningen på buffertfonderna har varit 5,4 procent årligen.
Förra året, alltså 2015, blev resultatet i pengar dryga 65 miljarder kronor. Av dessa 65 miljarder kronor hjälpte fonderna till att säkra pensionsutbetalningarna med knappa 20 miljarder kronor.
Det innebar i sin tur att buffertfondernas samlade kapital ökade med 45 miljarder kronor och att det totala innehavet i buffertfonderna efter 2015 års bokslut landade på 1 230 miljarder kronor. Det är nästan så mycket pengar att man har svårt att förstå hur mycket det är. Herr talman!
Trots att AP-fonderna fungerar bra och har en positiv utveckling finns det saker som behöver förbättras. Jag tänker börja med internkontrollen. Frågan tas upp i betänkandet. Utskottets uppfattning i frågan är att en internrevision bör införas.
Denna uppfattning delas av regeringen, som anser att det finns goda skäl för att AP-fonderna bör införa internrevision. En annan fråga som utskottet belyser är kostnadsutvecklingen i fonderna. Kostnaderna har ökat med ca 10 procent årligen de senaste fyra åren. Det är enligt utskottet inte hållbart att denna trend fortsätter.
Därför utgår utskottet från att AP-fonderna omgående prioriterar arbetet med att öka kostnadseffektiviteten i förvaltningen. Utskottet har även noterat att redovisningen av de prestationsbaserade arvodena har förändrats.
Det är därför av största vikt att man i skrivelsen för innevarande år återkommer med en tydligare skrivning inom detta område. Man kan tycka att förvaltningskostnaderna är låga sett till procent av det förvaltade kapitalet, men då måste man se på frågan utifrån kronor och ören.
Det visar sig då att den totala kostnaden för att förvalta fonderna under 2015 var nästan 2,2 miljarder kronor.
I en jämförelse mellan Andra AP-fonden som har den högsta förvaltningskostnaden och Fjärde AP-fonden som har den lägsta handlar det om en skillnad på omkring 200 miljoner kronor per år.
Det är klart att för blivande pensionärer och för att tilltron till systemet inte ska minskas måste trenden för kostnadsutvecklingen inom förvaltningen snarast brytas.
Lars-Arne Staxäng (M):
År 2005 beslutade den tidigare regeringen, vad jag förstår - jag var inte med på den tiden - i ganska stor enighet med oppositionen att låta Försäkringskassan bli en nationell myndighet. Det är viktigt att framhålla att den nuvarande regeringen tvingas skjuta till sammanlagt 1,4 miljarder för att hantera detta omställningsarbete under de senaste två åren.
Så sent som den 30 oktober 2008 redovisade Försäkringskassan ett resursbehov på 7 175 000 000. Om man ska jämföra budgetar fattades det enligt Försäkringskassan 135 miljoner så sent som den 30 oktober 2008.
Enligt dagens nummer av Svenska Dagbladet har inte ens Erik Åsbrink, som är ordförande i Försäkringskassan, haft någon aning om detta. Som Gunnar Axén redovisade fick vi motsvarande kunskap av generaldirektören för Försäkringskassan. Det är viktigt att ha detta perspektiv i minnet när man hör oppositionen ta till brösttoner, vill jag påstå, mot allt elände som just nu finns.
Det är riktigt att det funnits stora problem under sommaren och även under hösten, i september. Och det finns fortfarande problem. Lika viktigt är det dock att komma ihåg att det blivit mycket, mycket bättre. Det finns siffror på detta från Försäkringskassan som mycket tydligt visar att väldigt många av hanteringsärendena löses. Så mycket som 90 procent av ärendena löses inom Försäkringskassan.
Av den eländesbeskrivning som vi fått höra låter det som om alla ärenden går fel. 90 procent är bra mycket bättre än 75 procent, som det var 2005 under den tidigare regeringen. Det har alltså skett en förbättring. Samtidigt ska det sägas att varje fall är ett fall för mycket. Det är klart att det måste bli mycket bättre. Det är allas ambition, också den nuvarande alliansregeringens, vilket är viktigt att få fram.
Det har diskuterats om vi ska betala ränta för försenad utbetalning. Personligen känner jag att det kanske kan vara en väg att gå, absolut, men då får vi också fundera på vilka regler vi ska sätta upp för det. Ska man få ränta efter en månad, två månader, sex veckor? I så fall ökar vi på byråkratin ytterligare, eftersom personalen då måste sitta och räkna på detta. Vi måste se på helhetsperspektivet.
Det är möjligt att vi kan hitta en lösning. När det gäller miljarden är det ganska självklart att vi inte bara kan trycka på knappen om vi inte fått kunskap om att miljarden fattas. Först måste Försäkringskassan göra sitt undersökningsarbete och se vad det är som har gått fel eftersom man i oktober 2008 inte kände till detta och nu redovisar ett stort underskott, ett underskott på 1 miljard.
Lars-Arne Staxäng (M):
Ja - det har varit betydande problem 2008. Ja - det har blivit mycket bättre sedan september 2008. Ja - man klarar faktiskt upp emot 90 procent av ärendena inom 30 dagar nu på senare tid. Ja - det kan bli mycket bättre, även om många på Försäkringskassan redan i dag gör ett jättebra arbete.
Ja - socialförsäkringsministern och alliansregeringen ser mycket allvarligt på den uppkomna situationen på Försäkringskassan.
Lars-Arne Staxäng (M):
Ronny Olander ställer en viktig interpellation. Jag kan hålla med om många av de slutsatser han tar upp i sin interpellation - dock inte alla. Han talar bland annat om arbetslinjen och människan i centrum. Det låter nästan som Alliansens valmanifest. Jag skulle inte kunna formulera det bättre själv.
Men sedan, efter en lång inledning, kommer han till sin fråga. Då är det svårt att följa hans linje. Vill han ge adekvata direktiv till Socialförsäkringsutredningen? Eller är hans punkt kritiken mot Alliansens arbetsmarknadspolitik? Det går faktiskt att tolka det så. Vad vill Olander med denna fråga?
Precis som Axén sade tar han upp de olika a-kassorna. Vad är det för sammanblandning i Socialförsäkringsutredningen han vill göra? Vill han införa över 20 olika sjukförsäkringskassor som ska vara knutna till fackföreningsrörelsen för att förstärka fackföreningsrörelsen? Man kan faktiskt tolka det så. Men nu tror jag inte att Olander menar det så.
Jag tycker att det är mycket bra att man nu har tillsatt den här parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Jag tycker att det är viktigt. Det är viktigt att man långsiktigt kan utreda underlaget för en stabil socialförsäkring som bildar en brygga mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen för dessa människor. Jag tycker att det är bra för Sverige. Det är det vi behöver.
Lars-Arne Staxäng (M):
Oavsett om vi har uppfattningen att vi ska fortsätta med ordinarie a-kassor eller införa en statlig obligatorisk a-kassa är det viktigt att vi är överens om att ha en generell socialförsäkringspolitik som gäller alla människor. Kritiken från den socialdemokratiska oppositionen ramlar ihop när det just gäller Socialförsäkringsutredningen.
Hade vi, såsom Socialdemokraterna velat, först efter att de kom i opposition - kom ihåg det! - infört den utredningen och väntat på att utredningen skulle komma med en massa resultat kanske vi fortfarande hade haft världens högsta sjukförsäkringsstatistik. Vi har halverat den under mandatperioden. Äntligen är vi på rätt väg.
Antalet sjukskrivna och förtidspensionerade är halverat. Vi var tvungna att ta till detta. Nu inför vi en parlamentarisk socialförsäkringsutredning i god tid före nästa val. Detta är bra. Det var helt nödvändigt. Det är att planera för framtiden.
Lars-Arne Staxäng (M):
Tack för frågorna. Jag börjar med den sista, skattefrågan. Fram till årsskiftet har alliansregeringen sänkt skatten för pensionärer tre gånger. Vi sänkte skatten den 1 januari 2009, vi sänkte den i år, 2010, och vi kommer att sänka den 2011. När ni hade regeringsmakten, under den gamla perioden, sänktes den inte någon gång av olika anledningar.
Jag vet att man i dag klagar över den höga skatten. Men den är inte högre än under 2006 eller tidigare. Man kan säga att man har den socialdemokratiska skatten. Den ligger som bas, och nu har vi sänkt skatten. Eftersom vi har en så pass bra ekonomi - en av de bästa ekonomierna i Västeuropa efter finanskrisen - har vi också råd att sänka skatten för pensionärer. Det är jag mycket glad för.
Det kommer därför inte att bli någon sänkning av pensionerna, vilket annars skulle ha slagit igenom den 1 januari. Detta är viktigt att säga. När det gäller balansen, som Kurt Kvarnströms fråga gällde, kommer det enligt de experter som vi har att bli en påfrestning på systemet fram till 2033-2035. Vi kommer att ha en stor 40-talsgeneration som kommer att påverka systemet.
Men detta pensionssystem kommer att klara detta, inte minst på grund av vårt buffertfondsystem, alltså de gamla AP-fonderna som ska användas till detta. Då kommer det att vända igen. Det är så man räknar. Men sedan är det ingen som kan veta vad som händer i framtiden.
Om vi skulle få en stor världslågkonjunktur, om USA skulle gå på dippen eftersom man har mycket stora budgetunderskott och om vi får en ny lågkonjunktur kommer det att påverka även Sverige, inte minst på grund av att vårt handelsutbyte med resten av världen påverkar vårt ekonomiska system totalt sett.
Lars-Arne Staxäng (M):
Om man använder grundavdraget eller gör direkta skattesänkningar har ingen betydelse för den enskilde, utan det gäller att få ett system där alla, hela skalan, inte bara garantipensionärerna utan även de som ligger strax över, får del av grundavdraget för att det ska bli rättvist och för att alla grupper ska få samma minskning.
När vi sedan kommer in på din nästa fråga, Kurt Kvarnström, om höjningen av pensionsåldern, vet du också att medelåldern har höjts fem år sedan 1930-talet och beräknas höjas sex sju år till fram till 2060.
Om vi inte skulle ta hänsyn till det utan ligga kvar på 65 år, eller 67 år som infördes 1913, skulle hela systemet gå fel, och det skulle inte fungera. En av fördelarna i det nya pensionssystemet är att man faktiskt tar hänsyn till detta i varje årsgrupp. Allteftersom befolkningen blir äldre har man ett större delningstal, och varje årsgrupp får så att säga dela på medelåldern.
Det gör att det blir ett uthålligt pensionssystem. Men det väsentliga om vi kan höja pensionsåldern till 67, 68 eller 69 är att vi får en flexibilitet, så att de grupper i samhället som kanske har haft tunga arbeten och måste gå i pension tidigare också får en pension som de kan leva på. Det är viktigt att vi får denna flexibilitet.
Det är också viktigt att tala om att om vi inte får tillräckligt många människor i arbete och får samhället i övrigt att fungera, då får vi inte heller några pengar till pensioner.
Lars-Arne Staxäng (M):
En kritik mot nuvarande system är att det finns många fonder. Det finns också undersökningar som visar att människor har svårt att välja. Det borde vara bättre och det riktiga att se till att det finns en opartisk varudeklaration. Eva-Lena Jansson kanske längtar tillbaka till den tid då vi huvudsakligen hade blåvita varor på Konsum.
En normal livsmedelsbutik har i dag 10 000-25 000 varor om det är en lite större butik. Jag ser inte detta som någon jätteproblem när jag går in i en butik. Däremot är det viktigt med jämförande undersökningar om både kvalitet och priser, precis som med dessa system. Jag tycker också att hon har svårt att skilja på avgifterna.
Hon jämför ibland, som jag kan uppfatta det, lite grann äpplen och päron. De obligatoriska avgifterna inom premiepensionerna är framförhandlade av Pensionsmyndigheten är riktigt bra och konkurrenskraftiga även internationellt sett. Det skriver också Stefan Engström i sin utredning. Däremot är det lätt att blanda ihop korten när det gäller avgifter som fondbolag ofta tar.
Det är både dolda och öppna, och både fasta och rörliga avgifter. Här delar jag uppfattningen hos utredaren och andra, och även finansmarknadsministerns olika strävanden, att detta ska komma upp till ytan och att vi får reda på hur det ser ut i verkligheten. Det är dessa saker som vi kommer att få hjälp med av Stefan Engströms utredning. Han har också lagt fram förslag om förbättringar.
Det är den vägen vi ska gå på olika sätt. Jag håller med om att det finns utländska skatter som kan komplicera bilden och fördyra saker. Här behövs det mer konsumentinformation. Det är också riktigt att det finns en spridning mellan spararna i premiepensionssystemet. Det kommer det att finnas i alla valfrihetssystem.
Eva-Lena Jansson säger att det är ett lotterisystem och att hela finanssektorn är ett lotterisystem. Herr talman! Jag ville tala om att det egentligen inte riktigt ser ut på det viset som ett lotterisystem. Jag återkommer.
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag tackar för frågan. Detta är en av de riktigt viktiga sakerna. Det är den stora anledningen till att det är stor skillnad på pensionsområdet, precis som du säger. Det finns bara en väg dit, och det är mer jämställda löner på arbetsmarknaden. Pensionssystemet i sig självt är rent funktionellt rättvist.
Men genom att man har tjänat mindre, kanske har varit hemma på deltid och så vidare är det fortfarande stor skillnad. Detta kan bara arbetsmarknaden hjälpa till med genom att man får ett mer jämställt arbetsliv. Det kan inte pensionssystemet göra på annat sätt än genom att vi har ett alliansförslag som vi har fått igenom och som jag tror kan bli intressant. Det har en mycket större kraft än de förslag som ni har.
Vi har nämligen fått med - och ni har gått med på det - förslaget i ett enigt betänkande om att tillsätta en utredning inom ramen för pensionsuppgörelsen. Utredningen ska titta på hur man kan utjämna makars pensionstillgångar. Vi vet inte om det går. Det blir en utredning, och jag tror att det kan bli en intressant utredning. Den vägen kan man kanske se till att man får mer jämställda pensioner.
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag tar den sista frågan först. För ett par år sedan lät vi utredningstjänsten i riksdagen gå tillbaka ända till 1974 och i princip fram till 2006. Då visade det sig att de borgerliga partierna har kommit med skattesänkningsförslag efter skattesänkningsförslag om pensioner. Inte en enda gång sa Socialdemokraterna ja till detta.
De har också sagt nej vid ett flertal tillfällen när de skattesänkningsförslag som sammanlagt blev 16,45 miljarder under allianstiden har lagts fram. Skattenivån var 16,45 miljarder högre för pensionärer 2006. Det låter på er som något helt annat.
Totalt sett är vi ett av de få länder där realpensionerna har kunnat hållas flytande trots den högsta finansiella instabiliteten sedan 30-talet. Annat var det på 90-talet när pensionerna sjönk kraftigt på grund av arbetslösheten. 500 000, en halv miljon, jobb försvann då. Det påverkar pensionerna.
Det viktigaste inför framtiden är att få fler människor i arbete och att vi inte hittar på att vi ska ta tillbaka pengarna från pensionärerna. Det gör ni socialdemokrater i ert förslag. Ni höjer taket ute i kommunerna med 224 kronor för dem som behöver hjälp från kommunen. Ni ger med den ena handen och tar tillbaka med den andra.
Det är vad pensionärerna har kvar i plånboken, som de ska köpa sin mjölk för och betala sin hyra med, som i slutänden avgör hur den enskilde pensionären kommer att få det.
Lars-Arne Staxäng (M):
Först ett tack till statsrådet för talet, och inte minst den viktiga biten om att det är framför allt arbete som gör att vi kommer att kunna ha bra pensioner i framtiden. Börjar vi slira på det är det bara, som någon sa, med tomma tunnor eller tomma lador - då kommer vi inte att kunna upprätthålla bra pensioner.
Vi har ändå utmaningar, precis som statsrådet sa. Det är till exempel hur ni tänker när det gäller premiepensionen. Tänker ni som vissa pensionärsorganisationer - att man ska försöka skrota modellen och föra tillbaka den till inkomstpensioner? Det är första frågan. Andra frågan är: Hur tänker ni göra med Pensionsåldersutredningen? Jag hör att ni säger att vi ska förbättra arbetsmiljön för vissa grupper. Jag håller med om det.
Det är viktigt för att fler ska orka jobba till 65 och helst ännu längre. Men det är inget motsatsförhållande mellan det och att sätta igång åtgärder redan nu för att de som orkar ska bidra några år till av sitt yrkesliv och på det viset tillföra fler arbetade timmar. När det gäller de fattigaste pensionärerna håller jag med om att vi måste sätta in åtgärder och hjälpa dem på olika sätt.
Men om vi tittar tillbaka på Alliansens tid och åtta år vid makten ser vi att det framför allt var garantipensionärerna och de som hade den lägsta pensionen som fick den största höjningen. De fick en hel inte månadslön utan månadspension till under den perioden. Till och med den gruppen fick en höjning av sin realpension - men också 340 kronors höjning av bostadstillägget.
Det förslag från er som nu ligger på bordet är inte en höjning av själva bostadstillägget, utan det är en höjning av bidragsdelen från 93 till 95 procent.
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag får först tacka för svaret. Det var konkret och bra när det gäller premiepensioner - och lugnande. Skälet till att jag ställde den frågan så konkret var att om vi tar bort premiepensionen drabbar det kommande generationer med ganska stor kraft. Tack för det! När det gäller Pensionsåldersutredningen tror jag att det är jätteviktigt att vi kommer med förslag rent konkret redan i närtid och inte inväntar till exempel en arbetsmiljöutredning, för då fördröjer vi alltihop.
Vi behöver redan i närtid fler människor som arbetar förbi 65. Då bidrar de till samhället, till sin egen pension men också till den stora pott som även hjälper dem som inte orkar ända till 65. Det är inget motsatsförhållande; vi behöver både och. När det gäller bostadstillägget är det kanske inte alla som har läst detaljerna. Det är ett väldigt komplicerat förslag ni har lagt fram. Ni höjer från 93 till 95 procent av max 5 000.
Sedan tar ni tillbaka från de pensionärer som har en förmögenhet och försämrar de reglerna så att de själva betalar 50 miljoner. Det kostar statskassan 150 miljoner, medan utgiftsposten blir 200 miljoner. Det är farligt. De pensionärerna, som kanske har jobbat hela sitt liv, har sin lilla förmögenhet på 100 000 som ett kapital och en trygghet. De ska få lägre bostadstillägg igen.
Pensionärerna ska betala sitt eget bostadstillägg. Den typen av olika konstruktioner är inte bra. Fattigpensionärerna behöver varenda krona de faktiskt ska erhålla. Det har alliansregeringen sett till under sina åtta år, och jag hoppas att vi kan fortsätta med det i framtiden.
Lars-Arne Staxäng (M):
Tack, Teresa, för ditt anförande! Du tar upp den viktiga frågan om arbetslösheten. Ja, helt rätt, det har en direkt koppling till pensionerna. Vi har kanske lite olika syn, och det har vi haft ända sedan före förra valet och kommer kanske att ha fram till mars. Men det är faktiskt så att sysselsättningen har ökat. Det är hela 350 000 nya arbetstillfällen sedan 2006.
Vi kan däremot gå tillbaka till 1990-talet. Då förlorade vi en halv miljon arbetstillfällen. Detta påverkade pensionerna då. De gick ned kraftigt. Men under de här åtta åren har vi faktiskt kunnat hålla pensionerna realt, vilket gläder mig. Nu kommer man in på ungdomsarbetslösheten. Den har varit hög om man räknar med alla dem som finns i studiesystemen och så vidare, men den var hög också 2006.
Då frågar jag Teresa: Hur kommer ungdomsarbetslösheten att sjunka när ni helt plötsligt höjer arbetsgivaravgiften för unga med mellan 16 och 17 miljarder kronor sammanlagt? Hur kan en arbetsgivare som får en kraftigt höjd arbetsgivaravgift vara mer benägen att anställa unga? Det får jag inte ihop.
Vad ni gör är att ni för in ungdomar i olika typer av traineetjänster och konstlade jobb i stället för riktiga jobb. Får de riktiga jobb får de också pensionspoäng och kan få bättre pensioner i framtiden.
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag skulle vilja hänvisa Teresa Carvalho till EU-landet Frankrike, som under två års tid har fört den socialdemokratiska politik som ni har gått till val på, nämligen med kraftigt höjda avgifter och skatter. Där har arbetslösheten ökat så att den nu är över 12 procent.
Den franske presidenten Hollande har ett nytt bottenrekord: Mindre än 14 procent gillar politiken i Frankrike. Ta varning av hur en felaktig politik kan påverka detta! Det finns också en annan sak.
Finansdepartementet under alliansregeringen räknade på era förslag och kom fram till att det skulle försvinna 80 000 jobb med precis de åtgärder som ni har föreslagit. Skulle det bli sant, eftersom vi står här och pratar om pensioner, skulle svenska pensionärer förlora någonstans mellan 250 och 300 kronor i månaden.
Det är mer än de flesta kommer att få i skattesänkning i ert förslag.