KBLab/rixvox huggingface dataset:
Leif Pettersson (S):
Men det räcker inte, Andreas Carlgren. Det räcker inte att prata om det frivilliga jobbet. Det räcker inte att skoterklubbarna gör allt vad de kan och anstränger sig längre än vad som är rimligt att kräva av dem för att hålla lederna öppna. Det räcker inte. Hur ska vi finansiera lederna?
Hur ska vi finansiera de skoterleder som dras kors och tvärs över i många fall obruten mark? I Härjedalen har vi i dag betalleder. Uppe i våra trakter i Norrbotten skulle det vara otänkbart att ta ut kostnader för lederna. Det skulle bara inte accepteras.
På andra ställen har man hittat andra system för det här. Det som saknas är en sammanhållen nationell politik på området där man anslår en viss summa pengar. På det sättet skulle vi helt enkelt få ordning och reda i skoterpolitiken. Det är vad som krävs.
Om Andreas Carlgren nu inte tycker att våra förslag är så speciellt bra kan han ju gå till sina egna partikamrater. Sven Bergström och Åke Sandström har skrivit en motion om det här där de ställer precis samma krav som vi ställer nu när det gäller skoterleder. De har väckt motionen. Jag antar att den kommer att avslås som alla andra. Men den finns där i alla fall, och det tycker jag är en viktig signal.
Det här är inte en fråga som delar de norra delarna av Sverige. Tvärtom sammanför den oss. Återigen: En sammanhållen nationell skoterpolitik är vad vi kräver.
Leif Pettersson (S):
Jag vill tacka ministern för svaret på min interpellation. Jag konstaterar att vi än en gång diskuterar frågan om elleveranser i delar av Tornedalen, den här gången med utgångspunkt från gatubelysningen i delar av Haparanda. Vi diskuterade den här frågan första gången den 23 januari 2007. Då inledde jag med följande: "Jag vill inledningsvis tacka näringsministern för svaret på min interpellation.
Jag kan konstatera att vi i långa stycken är överens om beskrivningen av sakernas tillstånd. Situationen är ohållbar, och en lösning på både kort och lång sikt måste komma till stånd." Nu verkar det inte bli någon lösning, i vart fall inte från regeringens sida. Det är djupt beklagligt att ministern inte tar denna fråga på större allvar. Jag har sagt tidigare - och jag står fast vid det - att om detta hade rört Vallentuna eller Täby hade frågan varit löst för länge sedan.
Då hade om inte annat medietrycket varit så stort att ministern hade tvingats agera. Fru talman! Låt mig slå fast att det inte är acceptabelt att ett företag med ansvar för leveranser av el kan neka att koppla in kommunala anläggningar. Det är inte acceptabelt att ett företag med ansvar för leverans av el vägrar att följa domstolsutslag där man ålagts att betala tillbaka för högt uttagna avgifter till konsumenterna, både privata och offentliga.
Det är inte acceptabelt att ett företag med ansvar för leverans av el får fortsatt koncession med dessa graverande lagöverträdelser och uppenbart domstolstrots i bagaget. Det är vidare uppenbart att den lag som skulle ställa detta till rätta inte är tillräcklig. En skärpning måste till. Vidare måste Energimarknadsinspektionen ges tydligare instruktioner för att stärka konsumenternas ställning på marknaden.
Det kan inte vara så att enskilda fastighetsägare av rädsla för att få sitt hus urkopplat från nätet låter bli att kräva sin rätt till nedsättning och återbetalning av avgifter. Så är fallet i dag. Trots att ministern satt i fem timmar med den berörde företagaren har inget hänt. Han har inte följt domstolsutslag. Han har inte sänkt nätavgiften. Han har inte kopplat in de kommunala och offentliga anläggningar som begärt det. Han har kort och gott struntat i vad rättssamhället har ålagt honom.
Det enda som skett är att Övertorneå kommun efter en ändring i majoriteten har krupit till korset och på ett, som jag tycker, osolidariskt sätt köpt sig inkoppling av gatubelysningen. Det är osolidariskt mot de abonnenter som inte vågat kräva sin rätt och osolidariskt mot den andra kommunen, som har samma konflikt med bolaget. Dessutom har man gjort detta utan att veta vad det framtida priset blir. Nej, fru minister, detta duger inte.
En skärpning av lagen så att koncessionen kan dras in för företag som inte följer domstolsutslag av den här typen är en möjlighet. Skarpare instruktion till energimarknadsmyndigheten att snabbt agera så att konsumenternas rätt garanteras och återbetalning sker av för högt uttagna avgifter, antingen genom utmätning eller genom att medel på annat sätt säkras i det berörda bolaget, är en annan väg att gå. Men jag ska inte göra regeringens jobb. Det är ministern som har bollen.
Leif Pettersson (S):
Det är faktiskt så att Haparanda kommun har överklagat beslutet om gatubelysningen. Sedan en månad tillbaka har minister Olofsson denna fråga på sitt bord. Då överklagade Haparanda stad beslutet att man inte får koppla in gatubelysningen till sitt eget nät.
Haparanda stad har alltså gjort detta, och det innebär att regeringen nu måste komma med ett beslut i frågan. Sedan säger ministern att vi måste skilja mellan olika saker. Det är precis vad jag gör också. Jag ställer ju två frågor. Den andra frågan handlar om just konsumenternas skydd.
Där kan man inte säga att man ska skilja mellan om konsumenter är offentliga eller privata. Elleveransen måste ju ske likaväl till daghem som till privata fastigheter av det som inte är gatubelysning så att säga. Om nu gatubelysningen är undantagen från detta må det vara hänt, men det är ändå så att Haparanda stad måste få ett besked i den frågan.
Det finns ju också andra kommunala anläggningar som inte ingår. Vad jag vet är inte vattenverket i Hedenäset ännu inkopplat. Vad jag vet är inte kvarnen i Kukkolaforsen ännu inkopplad. Och det gatubelysningsnät som Haparanda avser att bygga kan man ju inte sätta i gång med och sedan hoppas på att få det hela inkopplat. Man måste få ett besked på förhand. Så ser det ut.
Koncessionsinnehavaren i det här fallet hånar rättssamhället genom sitt agerande. Enskilda vågar inte kräva sin rätt. De ser ju vad som händer när samhället agerar - inget. Lagen är inte tandlös, säger ministern. Nej, men vad avser då regeringen att göra? Tvångsförvaltningen har ju misslyckats. Företaget är inte under tvångsförvaltning längre. Inlösning gick inte domstolen med på.
Det fick man avslag på i rätten. Vad ska regeringen göra i stället? Som jag ser det är det en skärpning av lagen som måste till så att man exempelvis kan tänka sig att man tar ifrån koncessionsrättsinnehavaren hans koncession. Det finns ju andra företag som kan leverera el i det här området.
Det är inte märkvärdigare än så. Det är helt enkelt så att ministern nu måste agera i denna fråga. Det går inte längre att ha det på det sätt som det är här. Övertorneå kommun har, tycker jag, på ett osolidariskt sätt köpt sig fri från det hela när det gäller gatubelysningen. Resten av problemet kvarstår ju i Övertorneå.
Det finns ingen lösning på det som gäller konsumentens skydd. Konsumenterna i Övertorneå får faktiskt betala på ett oskäligt sätt till Ekfors Kraft. Det går inte att ha det på det här sättet längre. Ministern måste agera. Vi måste få en bättre tingens ordning.
Leif Pettersson (S):
Skärpt lagstiftning har vi fått, men konsumenterna far fortfarande illa. Konsumenterna får fortfarande betala alldeles för höga avgifter. Det är uppenbart domstolstrots från det här företagets sida. De struntar fullständigt i vad rättssamhället säger åt dem. Det är i stället så att företaget i princip skrattar åt oss och gör precis vad de vill - och hänger upp lite nya skyltar dessutom.
Energimarknadsinspektionen ska vara vårt skydd. Det är de som ska se till att detta fungerar, men de påstår att det är en privat uppgörelse mellan Styrman och kommunalrådet Bucht.
Inspektionen vill på det sättet föra undan hela den här striden och säger att Styrman och Bucht ska bilägga sin privata konflikt. Detta är fullständigt felaktigt. Striden om gatubelysningen i Haparanda började långt innan Sven-Erik Bucht blev kommunalråd i Haparanda.
Det var faktiskt ministerns egen partivän, Per-Arne Kerttu, som satte i gång den process som nu är i gång. När det gäller frågan om gatubelysning tycker jag alltså att den frågan får ha sin lösning, men det här gäller också offentliga och privata konsumenter.
Det är ingen skillnad på offentliga och privata konsumenter. Man kan inte tala om Haparanda kommun och tycka att det är lite på sidan om. De får inte sina anläggningar inkopplade. Det är vad som sker. Inte heller Övertorneå får sitt vattenverk i Hedenäset inkopplat. Det är vad som sker. Ministern måste agera!
Leif Pettersson (S):
Marknaden ska lösa allt. Marknadens väl och marknadens höga visa sjungs rejält i svaret. Vilken marknad? I Arjeplog, Arvidsjaur, Sorsele, Malå och Dorotea finns ingen marknad i dag. Marknaden är lika med den offentliga sektorn.
Den offentliga verksamheten utgör grunden för all verksamhet som sker i de här kommunerna i stort sett. Visserligen finns det en del privata serviceföretag som i princip jobbar på det offentligas villkor. Samtidigt hänger inte kommunernas stöd i form av statsbidrag med.
Det är en ständig nedgång på det området. Vi kan också se att skatteutjämningen håller på att urholkas. Det senaste inslaget i skatteutjämningssystemet är att storstadsområdena får betalt för sina höga lönekostnader på de glesare kommunernas bekostnad.
Skatteutjämningen ska vara ett nollsummespel, och det blir på det sättet när man inte tillför mer pengar i systemet. Samtidigt centraliseras alltmer verksamhet, offentlig och privat. Vattenfall drar undan verksamhet från Norrbotten och lägger den i stället i Råcksta.
Det förs ständigt en diskussion om vilka verksamheter försvaret ska dra bort från Boden och Luleå. Det sker en nedläggning av sågverken, där regeringen har ett inflytande via Sveaskog. Det är nedläggning av Seskarösågen och Lövholmen. Tingsrätter och länsrätter centraliseras.
Kronofogdemyndigheten centraliseras. Allt verkar i riktning från de glesare delarna av landet till de mer tätbefolkade.
I Norrbottenstidningarna i dag presenterar Svenskt Näringsliv en liten framtidsvision, som vi kan kalla det, där man säger ungefär så här: De små kommunerna i Norrbotten kommer att få gigantiska problem med personalförsörjningen i framtiden. Man liknar den verksamhet som kommunerna måste bedriva framöver med den verksamhet som bedrivs på oljeplattformarna ute i Nordsjön.
Folk flygs in för att utföra sina arbetsuppgifter, och sedan åker de därifrån. De betalar inte ens skatt i den kommun där de jobbar. Det är kanske det som blir verklighet med den politik som bedrivs i dag.
Vi ser alltså hur riktningen ständigt går från glesbygd till storstad och hur kommunerna ständigt får fler och fler pålagor som de inte klarar av. Men några pengar följer inte med från statsmakternas sida.
I vår kommun, Boden, konstaterade vi i går under budgetdebatten att ungefär 40 miljoner är pengar som bara har försvunnit i bland annat skatteutjämningssystemet. Det här är någonting som jag anser att regeringen måste göra någonting åt.
Leif Pettersson (S):
Men, snälla ministern, jag beskriver bara den situation som är i dag. I de minsta kommunerna i Sverige är det offentlig sektor som är marknaden. Utan offentlig sektor skulle inte en enda entreprenör, som Per Åsling så vackert talade om, finnas till. Utan offentlig sektor skulle inte en enda småföretagare kunna överleva i kommuner som Arjeplog, Överkalix och så vidare.
Sådan är situationen i dag. Det är under er tid som Vattenfall har centraliserat sin verksamhet. Det är under er tid som försvaret har diskuterat att dra bort verksamhet från Boden och Luleå. Det är under er tid som nedläggningarna av sågarna på Seskarö och i Lövholmen har blivit verklighet. Det är under er tid som tingsrätterna och länsrätterna har dragits ned runt om i landet.
Det är under er tid som Kronofogdemyndigheten har centraliserats. Det var inte under den tidigare regeringens tid. Visst har vi vår skuld i utvecklingen; det kommer vi inte ifrån. Men nu är det vad denna regering gör som vi diskuterar.
När Svenskt Näringsliv i Norrbotten säger att det finns risk för att de glesast bebyggda kommunerna kommer att hamna i en liknande personalsituation som på oljeplattformar och får frakta in människor för att utföra jobbet med de gamla och på skolorna är det allvarligt.
Det är allvarligt om en sådan situation ens kan befaras uppstå. Det var detta jag ville beskriva, och det är detta ministern måste svara på.
Leif Pettersson (S):
Så diskuterar vi snöskoterpolitik igen. Den här gången tänker jag fastna på frågan som Gunnar Sandberg också tog upp en del om, nämligen finansiering av snöskoterleder. Det är en av de viktigaste frågorna just nu.
På snöskoterriksdagen som Snofed höll i Luleå i november var det den fråga som berörde, upprörde, kort sagt diskuterades mest av allt. Det är också anledningen till att Snöskoterrådet har just finansiering av leder som tema för snöskoterforum nästa år.
Före valet gick Snofed, den största av snöskoterorganisationerna för skoterägare, ut med en enkät till alla partier. Alla partier sade sig vara villiga att driva de här frågorna fram till en lösning.
Även Centerpartiet sade faktiskt att den här frågan är så pass viktig att man kommer att göra vad man kan i riksdagen för att hitta en lösning på just finansieringen av snöskoterlederna. Jag vill också säga att förhållandena i Sverige är väldigt olika mellan olika län. I Norrbotten har vi inga betalleder som man har i Jämtland och Härjedalen och kanske längre söderut.
Det beror på att vi har mycket större markägare. Staten äger mycket av marken i Norrbotten genom Sveaskog och andra skogsbolag. I Jämtland har man i stället mycket privata skogsägare med ganska smala snuttar, och det ställer till stora problem för det här.
Icke desto mindre tror jag att man måste ha ett system där man finansierar snöskoterlederna på nationell basis via någon form av avgift från snöskoterägarna. Det är snöskoterägarna själva som måste vara med och betala detta. Det är i alla fall min uppfattning, och jag tror också att snöskoterägarna ställer upp på det. Nationella Snöskoterrådet är bra, och det är bra att ministern hänvisar till det i sitt svar till Gunnar Sandberg.
Men kom ihåg en sak: Det är ingen myndighet. Snöskoterrådet är närmast en frivillig sammanslutning mellan myndigheter och organisationer och så vidare. De har att rätta sig efter de regler som finns. Regeringen kan lägga fram förslag på ändringar av reglerna, exempelvis när det gäller finansiering av lederna.
Jag menar att regeringen nu måste ta sitt ansvar och komma fram med en långsiktig, hållbar och bärkraftig politik på det här området. Ett nationellt ledsystem behövs. Gunnar Sandberg stannar vid Västerbottens gräns. Jag vill stanna någonstans uppe vid Karesuando och nere i Särna eller Sälen i Dalarna.
Att få ett system som håller ihop hela den vägen vore en dröm. Tänk att under en veckas skotersemester kunna färdas ända från Karesuando till de södra delarna av Sverige! Det finns också andra exempel på sådant som måste regleras av staten. Då tänker jag på körning med snöskoter i tätort, fram till led. Det är ett stort problem i dag.
De kommuner som tidigare har kunnat reglera det här via frivilliga överenskommelser har fått backning på det när det har överklagats. Även här måste regeringen komma med klarlägganden.
Leif Pettersson (S):
Visst är det bra att detta kommer underifrån. Det är bra att snöskoterägarna har organiserat sig och är engagerade i de här frågorna. Snöskoterrådet gör ett jättebra jobb; det är jag den förste att understryka. Jag har fört många diskussioner med den person som är ansvarig för detta arbete. Han är dessutom en väldigt bra person.
Men regler behövs likt förbenat på nationell nivå. Det behövs någonting som vi har att hålla oss till när det gäller ledsystemet, för att ta ett exempel. Snöskoterrådet kan inte ge svaren. Snöskoterrådet kan bara verkställa den politik som är beslutad.
De kan visserligen väcka frågor, men sedan står de där och kommer inte längre än så. Ett exempel är körning i tätort. Snöskoterrådet har diskuterat frågan, men har egentligen inte kommit fram till någonting.
Vissa kommuner - Kiruna, Boden, Älvsbyn och några till - införde rätten att köra till led. Sedan överklagades det av någon privatperson, och eftersom regelverket ser ut som det gör var den körningen helt enkelt borta sedan. Jag tror att vi måste fundera lite grann på vad som gagnar trafiken som helhet.
Jag tror inte att det gagnar trafiken som helhet och jag tror inte att vi kan få det hela att fungera om trafiken måste ske med bil eller på annat sätt ut till leden. Man måste hitta en bättre tingens ordning på detta område.
Leif Pettersson (S):
Sverige behöver inte vara först med allt, säger Sten Bergheden. Det är ungefär samma linje av argument som Moderaterna använde när de var emot bilbälte i bilarna på den tiden - Sverige behöver inte vara först med allt. Nej, vi behöver inte vara först med allt, men i en del saker behöver vi nog gå före andra länder och visa att det är möjligt.
Det var en mer allmän kommentar. Jag förstår inte majoritetens inställning när det gäller redovisningscentraler, tömningscentraler för taxameter i taxibranschen. När representanter för taxibranschen besökte oss i utskottet sade de att den utredning som det nu hänvisas till löser inte problemet. Den tar inte upp problemet. Frågorna berörs inte.
Jag vet inte om man ska tro på taxibranschen eller på majoriteten i utskottet, men jag tror ändå att taxibranschen har bra koll på vad som sker på området. Det är väl bra om ett förslag är på väg fram av något annat skäl, men jag tror att det är väsentligt att också riksdagen uttalar sin vilja att betyda något.
Eller är vi bara något som kommer i andra hand - något som följer efter regeringen hela tiden? Det förstår jag inte. Jag tycker att majoriteten måste visa att riksdagen betyder något. Sedan var det frågan om miljöbilar. Hur många kör med miljöbränsle? Det är väl miljöbränslet som är viktigt, inte bilen i sig?
Det må vara om en bil är miljöbil, men det är miljöbränslet som avgör om bilen framdrivs på ett miljövänligt sätt.
Leif Pettersson (S):
Jag kan väl hålla med om att vi ska invänta förslaget, men jag har inte alltför stora förhoppningar om att det ska leda dit vi vill. Men vi får väl nöja oss med det så länge och se vad som händer. Det innebär ändå att jag naturligtvis står fast vid vår reservation. Sten Bergheden sade någonting som troligtvis inte stämmer, att priset på bilbesiktningen inte har höjts.
När jag skulle besiktiga ett släp kunde jag konstatera att priset var betydligt högre än vad det har varit tidigare. Nog har även Svensk Bilprovning passat på att i denna avreglerade marknad ta ut det man kallar marknadsmässiga priser. Man har naturligtvis sett vad de privata tar ut och lägger sig på samma nivå.
Det finns ingen anledning att tro något annat. Sedan sade Sten Bergheden att det finns nya besiktningsställen ute i glesbygd. Då frågar jag: Var då? Det vore väldigt bra att få reda på det.
Jag vet i alla fall inte några sådana ställen som har etablerats i Norrbotten, och det är väl det län som har mest glesbygd av alla.
Leif Pettersson (S):
Man kan undra vad Edward Riedl har för alternativ för Norrlands inland när flyget, med den politik som bedrivs i dag, mer eller mindre måste försvinna. Vad är alternativet till biltester vi hade i Arvidsjaur? Vad är alternativet till Northern Resources chefer när de ska ut och konsultera kunder och andra ute i Europa?
Det är flyget som är det enda möjliga, och då måste vi se till att de små flygplatserna i Norrlands inland faktiskt finns kvar. Vi måste se till att stödet till dessa flygplatser på något sätt uppgraderas och blir bättre. Det går inte att bara blunda, titta bort och lita på marknaden, som Moderaterna gör.
Leif Pettersson (S):
Jo, men det hjälper ju inte att ha en i grunden positiv inställning om man sedan säger att marknaden får sköta hela ruljangsen, därför att marknaden kommer inte att sköta ruljangsen på de här flygplatserna. Ta den upphandling som inte ska göras, enligt regeringen, om flyglinjen Östersund-Umeå. Vad blir följden av det?
Marknaden ska sköta den flyglinjen i stället, möjligen, om den ens kommer att komma till stånd. Signalen är tydlig från regeringen att den inte ska upphandlas. Sedan får man säga vad man vill, att den fortfarande finns kvar i underlaget, men signalen är tydlig att denna ska vi inte ha i fortsättningen. Någon annan signal kan i alla fall inte Trafikverket uppfatta från regeringen.
Det här innebär att vi har en flyglinje som kommer att försvinna och att människorna i Jämtland får betydligt svårare att fixa sin sjukvård. Det är bara ett exempel där marknaden ska ta över. Men där det egentligen inte finns någon marknad, flyglinjen mellan Umeå och Östersund, måste man upphandla i stället.
Det är på precis samma sätt med alla andra flygplatser i både Norrlands inland och många andra ställen i Sverige, men Norrlands inland är det tydligaste exemplet i det här fallet. Det är inte så att marknaden kommer att lösa de här problemen heller, utan vi måste skjuta till samhällspengar.
Stödet har varit 100 miljoner under en massa år, sedan stödet infördes, och har inte räknats upp, inte heller av vår regering, och det är väl bara att beklaga att det inte har skett. Men vi måste på något vis i alla fall ta tag i de här frågorna för att se till att Sveriges tillväxt och export kan öka.
Leif Pettersson (S):
Vi är inte jurister, näringsministern. Vi är politiker med våra fel och brister. Nätkoncessionen omprövas någon gång. Man får väl inte nätkoncession för resten av livet eller så länge el produceras i landet.
När nätkoncessionen ska omprövas borde det vara möjligt att också titta på om det är fråga om ett företag, precis som Karin Åström säger, med skatteskulder och andra oegentligheter och därför frånta dem nätkoncessionen. Det vore det enklaste. Då skulle något annat företag få koncession på området. Då skulle företaget inte finnas kvar på kartan, i varje fall inte som elleverantör. Det vore en möjlighet.
Vad vet jag? Det måste naturligtvis utredas närmare om det är möjligt. En annan sak som Karin också tog upp är näringsförbud. Om det hade varit fråga om en restaurang hade personen i fråga fått näringsförbud för länge sedan. Han har alldeles för stora skatteskulder för att få fortsätta. Vi har sett exempel i Norrbotten med andra företagare i Luleå och så vidare som inte har skött sina åtaganden och som därför har fått näringsförbud.
Det skulle vara en annan möjlighet, enligt mitt sätt att se. Näringsministern pratar om rättssäkerhet. Ja, men rättssäkerheten måste gälla bägge vägar. Det kan inte bara vara företagaren som har rättigheter utan det måste också vara konsumenterna. Det är viktigt att komma ihåg. Det florerar alltid uppgifter i en sådan här debatt där man kan fundera över om de är sanna eller inte.
Det påstås att företaget i fråga har gett betydande partibidrag till ett av partierna som ingår i regeringen. Vi vet inte om det är sant, och det lär vi väl aldrig få veta efter KU-debatten i ärendet.