Hans Wallmark (M):
Det var ju ganska fyndigt av Miljöpartiets Per Bolund att säga att det här med att ändra sig om Nato för somliga partier har gått fortare än den tid det tar att få ett svenskt pass. Det gäller dock inte alla partier. Inte ens i Morgan Johanssons Sverige är passkön 20 år eller så. Men det är alldeles riktigt att några partier har gjort ett skifte, och det är det som har lett till den här förändringen.
Jag gläds åt det, för det innebär att från att tidigare ha varit fyra Natovänliga partier i Sveriges riksdag är vi nu sex Natovänliga partier i riksdagen, vilket i mitt tycke är väldigt bra. Jag noterar också att det är två Natokritiska partier. Jag har respekt för det, även om jag inte delar synpunkten. Jag förstår att ni både är besvikna och emot processen.
Men jag gläds åt att det finns en kompakt majoritet i Sveriges riksdag för ett svenskt Natomedlemskap. Därför tycker jag också att det som gick ganska snabbt men som ändå blev bra, nämligen analysgruppens rapport Ett försämrat säkerhetspolitiskt läge - konsekvenser för Sverige som presenterades den 13 maj, har utgjort ett gott verktyg.
Alla partier var överens om verklighetsbeskrivningen inklusive Rysslands anfallskrig, vilket är bra, för det är ju den som ligger till grund för det här betänkandet. Vi var dock färre partier som delade slutsatsen. Jag ska fästa uppmärksamheten på några saker, herr talman.
Det ena är det som står i betänkandet: "Det finns ett starkt stöd i riksdagen för att Sverige ska fortsätta att driva en värdebaserad utrikespolitik och vara en stark röst för demokrati och mänskliga rättigheter. Ett av målen med Sveriges säkerhetspolitik är också att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter.
Utskottet instämmer med arbetsgruppen att ett Natomedlemskap inte innebär några hinder för att fortsätta att driva dessa frågor i lämpliga forum såsom EU, FN, OSSE och Europarådet." Det var också det som Socialdemokraternas sympatiske talesperson i den här frågan, Olle Thorell, citerade och hänvisade till, och det är alldeles korrekt. Det är precis så. Sedan kommer vi, beroende på vilken regering det är, kanske att ha olika betoning på saker och ting. Herr talman!
Om mitt intryck är att socialdemokratisk utrikespolitik tar sin utgångspunkt i New York och FN och sedan söker sig mot Bryssel och Europa för att till slut hamna i Östersjöområdet är åtminstone Moderaternas utrikespolitik den omvända. Vi tar vår utgångspunkt i Östersjöområdet, fortsätter via EU och Bryssel och landar sedan i New York och FN.
Men alldeles oavsett vilket perspektiv vi har är det helt korrekt att Sverige som Natomedlem kan bedriva den typen av svensk värderingsbaserad politik. Sedan noterar också utskottet att Nato som organisation har ett uttalat mål att arbeta för att skapa förutsättningar för en värld fri från kärnvapen och vidhåller ett starkt engagemang för rustningskontroll, nedrustning och icke-spridning. Det är också viktigt.
Ibland sprids i den svenska debatten uppfattningen att Nato som organisation skulle vara något slags samtidens Dr. Strangelove. Det är inte så. Däremot är det ett faktum, och det har hitintills berörts lite av några partier, att det som just nu utgör det tydliga hotet mot vårt lands säkerhet, vårt närområdes säkerhet, är ryska kärnvapen. Det är de som är baserade i Kaliningrad.
Det är de som vi har skäl att frukta. Därför är just rustningskontroll viktigt, och därför är det också bra att Nato har den hållningen. Bolund från Miljöpartiet var inne på något jag i grunden tycker är bra, nämligen hur vi ska använda Natomedlemskapet. Det är den centrala frågan.
Nu är det ett faktum att sex partier är för ett svenskt Natomedlemskap, och två är emot. Det innebär att hela diskussionen som jag har utkämpat i kammaren i så många år är över. Sverige har ansökt om Natomedlemskap. Det finns en kompakt majoritet för ett Natomedlemskap. Nu är det dags att börja fundera över hur vi ska använda medlemskapet. Vad är medlemskapets innehåll?
Där ser jag framför mig att det handlar om att vi är hela Norden nu när två länder ansluter till samma säkerhetslösning som de tre övriga. Sverige och Finland ansluter sig till Danmark, Norge och Island. Det handlar om att stärka det nordiskt-baltiska, och det är därför Estland, Lettland och Litauen är de mest hängivna länderna internationellt för att påpeka hur viktigt det är att Sverige och Finland verkligen blir medlemmar. Det handlar också om att i grunden stärka norra Europa.
Vi borde prata om Nordnato. I fråga om Nordnato kan vi titta på de nya medlemsstater som kom med 2003-2004, det vill säga Estland, Lettland och Litauen. De är inte kärnvapenbestyckade - lika lite som Danmark och Norge. Det är absolut relevant att tala om detta.
I just innehållsfrågan borde även de Natokritiska partierna kunna ansluta sig till Moderaterna, som nu Socialdemokraterna ansluter sig till Moderaterna genom att vara för ett medlemskap. När det tillsätts en försvarsberedning efter valet 2022 borde vi diskutera just den säkerhetspolitiska linjen.
Jag är inte säker på att vi blir överens, och det har vi inte alltid blivit tidigare i Försvarsberedningen, men jag är ganska säker på att en bred majoritet kan mejsla fram det som ska bli den säkerhetspolitiska linjen, nämligen en medlem som är en lojal bidragande säkerhetsleverantör i Nato. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande.