KBLab/rixvox huggingface dataset:
Angelica Lundberg (SD):
Jag hade tänkt att begära replik även på Centerpartiets anförande, men eftersom Moderaterna och Centerpartiet har ungefär samma ingång passar jag på att ge Lars Püss en chans att förtydliga Moderaternas ställningstagande i frågan. Vi från Sverigedemokraterna delar både Centerpartiets och Moderaternas invändningar mot lagstiftningen. Det som gäller prisinformationslagen är något som kan ställa till mycket problem för framför allt dagligvaruhandeln.
Av den anledningen har Sverigedemokraterna lagt fram ett förslag om att avslå propositionen i syfte att så fort som möjligt återkomma med ett nytt förslag som omfattar dessa delar, för att säkerställa att vi inte inför en lagstiftning som är dålig för företagare och som är dålig för konsumenter. Att vi nu flyttar fram införandet två månader är förvisso något som Sverigedemokraterna har ställt sig bakom, men det beror enbart på att det var lite sämre att införa det redan nu.
Nu har vi två månader på oss. Det är i och för sig inte så lång tid, det heller. Problemet med Centerpartiets och även Moderaternas ställningstagande i den här frågan blir att vi kommer att införa den här lagstiftningen i den form som nu ligger, så som den ser ut i dag. Det är enbart vi sverigedemokrater som har sagt att vi vill avslå propositionen i syfte att återkomma med ett bättre förslag.
Om man nu inför den här lagstiftningen, på vilket sätt tänker Moderaterna att det kommer att förbättra för företagen? De kommer ju att få anpassa sig till den här lagstiftningen från och med den 1 september alldeles oavsett vad riksdagen har tillkännagivit. Ett tillkännagivande är ju något som kan ta väldigt lång tid att behandla, ibland fem sex år.
Det vet vi ju, så frågan är på vilket sätt ett bifall till propositionen - eller utskottets förslag i dess helhet, som Lars Püss har yrkat på här i dag - kommer att förbättra för företagen.
Angelica Lundberg (SD):
Tack, Lars Püss, för svaret! Lars Püss talar om "de justeringar som vi nu har fått igenom", men det är ju inte riktigt så det fungerar. Det enda som egentligen händer nu är att utskottet kommer att lämna ett tillkännagivande till riksdagen. Det innebär inte några som helst justeringar i den proposition som ligger på bordet, utan den kommer av allt att döma att antas i sin helhet.
När tillkännagivandet sedan riktas till regeringen har regeringen inga tidsramar över huvud taget för att återkomma till riksdagen med ett förslag. Regeringen behöver faktiskt inte återkomma till riksdagen över huvud taget. Det finns inga sådana krav. Därför är det lite märkligt att man inför det här den 1 september.
Vi har ett val i år, och vi har en ny regering på plats först i början av oktober - förhoppningsvis; vi får väl se hur lång tid det tar den här gången. Det innebär att lagstiftningen kommer att införas. Både konsumenter och företagare kommer att drabbas av den ofullständiga lagstiftning som vi nu genomför, och det är därför Sverigedemokraterna yrkar avslag.
Jag tycker att det hade varit bättre att avslå lagen i dess helhet och återkomma med ett välarbetat och genomarbetat förslag som inte missgynnar svenska företagare eller svenska konsumenter och som inte överimplementerar EU:s lagstiftning.
Angelica Lundberg (SD):
Det är väl ändå lite typiskt för Socialdemokraterna att när en möjlighet ges att förändra och förbättra en lagstiftning tar man alltid chansen att göra det lite halvdant. Man rättar till några små fel men behåller många andra. Detta är ett enkelt problem att lösa.
Att undanta köp av dyrare levande djur från konsumentköplagen kommer att ge ett högre djurskydd och göra att vi får ett tydligare avtal gällande köp av djur, vilket gynnar alla parter. Riksdagen kommer vid eftermiddagens votering med all sannolikhet att ställa sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om att undanta köp av dyrare levande djur från konsumentköplagen.
Det är bra, då dagens lagstiftning inte är fullgod och de förslag om undantag som regeringen vill införa inte löser problemet. Dessutom blir lagstiftningen om konsumentköp ännu mer invecklad. Min fråga till statsrådet är därför kort och gott: När kommer regeringen att genomföra de förändringar som riksdagen vill se? Förslaget är redan utrett, så det behöver inte göras igen.
Kan vi förvänta oss ett nytt lagförslag före valet, eller måste vi vänta tills vi har bytt regering?
Angelica Lundberg (SD):
Regeringen menar att om konsumenten inte kan kräva skadestånd eller ersättning för kostnader av säljaren kommer det att medföra att djur inte får nödvändig veterinärvård och till och med kan behöva avlivas. Det är ett väldigt märkligt argument, för om konsumenten inte har den ekonomi som krävs för att ta hand om ett djur kanske man ska fundera ett varv extra innan man skaffar det.
En hund, till exempel, lever oftast 10-13 år, och en katt kan bli mycket äldre än så. Vem ska betala om djuret blir sjukt eller skadat efter att reklamationsfristen gått ut? Jag tycker att det är rimligt att kräva att en köpare av ett djur kan sörja för att det tas om hand på bästa sätt under hela dess livstid. Håller inte statsrådet med om det? Fru talman!
Jag vill också säga att det är väldigt bra att statsrådet här i dag gör tydligt att hans regering kommer att följa de beslut som riksdagen tar. Jag tänker ta med mig det till vidare debatter.
Angelica Lundberg (SD):
I dag finns ett undantag från skriftlighetskravet vid telefonförsäljning av lotter för just den typ av lotteriverksamhet som Socialdemokraterna bedriver. De är också undantagna från förbudet att sälja lotter och spel på kredit. Det var därför det socialdemokratiska partiet kunde sälja lotter på kredit till tusentals redan skuldsatta, som sedan hamnade hos kronofogden när de inte kunde betala.
Alla fagra löften om vinster och lycka ledde i stället till en riktig nitlott, precis som socialdemokratisk politik brukar göra. Det var många fina ord om demokrati från statsrådet tidigare i anförandet.
Jag vill därför upprepa min fråga: Vet Socialdemokraterna om att all makt utgår från folket och att riksdagen är dess främsta företrädare? Om man vet om det, vilket jag naturligtvis tror att man gör - varför agerar man då inte så? För mig är det självklart att de lagar som finns även ska gälla politiska partier. Delar statsrådet den bilden?
Och i så fall - när kommer regeringen att ta bort de särregler som man har infört för sig själv?
Angelica Lundberg (SD):
Jag förstår att statsrådet inte vill svara på mina frågor, för det här är naturligtvis beklagligt och problematiskt för Socialdemokraterna. I stället ägnar sig statsrådet åt någon form av trams här. Jag tänker inte sänka mig till den nivån, fru talman, utan jag fortsätter att hålla mig till vad debatten faktiskt handlar om: konsumenträtt. Socialdemokraterna är i dag det enda parti som säljer lotter. Partiet tjänar årligen runt 80 miljoner på försäljningen av A-lotterna.
Lotteriförsäljningen är Socialdemokraternas största inkomstkälla. Jag kan därför förstå att statsrådet inte vill ta bort undantaget från skriftlighetskravet när det gäller Socialdemokraternas lotteriförsäljning; man biter ju sällan den hand som föder en. Undantaget gäller tyvärr också försäljning av lotter på kredit. Vi hörde tidigare statsrådet tala om problemen med överskuldsättning.
Att sälja spel och lotter på kredit är förbjudet i Sverige för att skydda särskilt utsatta grupper mot skuldsättning. Inga andra typer av spel får säljas på kredit - förutom Socialdemokraternas lotter. Sverigedemokraterna blev tidigare i debatten anklagade för att stå på näringsidkarnas sida när jag argumenterade för ett starkare djurskydd. Det är ett väldigt märkligt påstående.
Men vems sida står statsrådet på när han fortsätter att hävda att undantagen ska gälla för Socialdemokraternas lotter? Möjligtvis står han på Socialdemokraternas sida, men absolut inte på vanligt folks sida.
Angelica Lundberg (SD):
Överskuldsättningen i samhället ökar, vilket är bekymmersamt. Det drabbar den enskilda och kan leda till svårigheter att erhålla lån och att få och behålla en bostad. Överskuldsättning medför även lidande och psykisk ohälsa. Enligt en rapport från Konsumentverket från 2015 har var sjätte skuldsatt person försökt ta sitt liv.
Ångest och depression är kraftigt överrepresenterat i gruppen skuldsatta jämfört med befolkningen i stort. Dessutom drabbas samhället, och kostnaderna beräknas till mellan 30 och 50 miljarder varje år. Sverigedemokraterna har med anledning av detta, och på grund av regeringens saktfärdighet på området, tagit fram ett kraftfullt åtgärdsprogram mot överskuldsättning.
Det är 20 förslag för att på riktigt vända trenden och ta itu med problematiken kring ökad skuldsättning. En central del i vårt åtgärdsprogram är det förebyggande arbetet. Preventivt stöd och rådgivning till konsumenter gällande krångliga avtal, eller vägledning inför lånebeslut, minskar risken för överskuldsättning.
Enligt en studie från Göteborgs universitet får varje konsument i genomsnitt tre problem per år med något som de köpt, och överskuldsättning till följd av konsumtion ökar kraftigt. Här spelar den lokala konsumentvägledningen en stor roll. Konsumentvägledning brukar ses som ett förfilter till budget- och skuldrådgivning.
Men till skillnad från budget- och skuldrådgivning, som är obligatoriskt för kommunerna, är tillhandahållande av konsumentvägledning frivilligt. Tjänsten Hallå konsument är ett jättebra komplement till den lokala konsumentvägledningen för enklare ärenden och för den som kan tillgodogöra sig digital information.
Tyvärr har dock fler och fler kommuner valt att lägga ned den lokala tjänsten med hänvisning till just Hallå konsument. Den nationella tjänsten kan dock aldrig ersätta möjligheten till fysisk kontakt med en vägledare som har lokal förankring, som känner till det lokala näringslivet och som kan ge specialiserat stöd inom ett antal områden samt göra juridiska bedömningar.
Detta är viktigt, speciellt för äldre konsumenter och konsumenter i behov av särskilt stöd. Med anledning av detta har jag frågat statsrådet hur han kommer att agera för att möta riksdagens tillkännagivande om att stärka och utveckla den kommunala konsumentvägledningen. Det är något som bör ske skyndsamt med tanke på den utveckling vi ser. Fru talman!
Jag blir dock lite orolig när statsrådet i sitt svar anför att regeringen kommer att överväga ytterligare åtgärder. Om regeringen inte har för avsikt att tillgodose riksdagens önskemål bör den rimligtvis underrätta riksdagen om detta samt ange av vilka skäl.
Om Max Elger och hans regering däremot tänker tillgodose riksdagens uttalade önskemål, vad är då anledningen till att det ännu inte finns något pågående arbete med detta tillkännagivande? Anser inte statsrådet att frågan är viktig?
Angelica Lundberg (SD):
När jag som ledamot av Sveriges riksdag kallar statsråd till kammaren för interpellationsdebatt gör jag det för att få svar på en fråga i ett visst ämne. Jag gör det inte för att lyssna på statsrådets utläggningar om andra politikområden eller påhopp på Sverigedemokraternas politik i budgetfrågan.
Min fråga var: Tänker regeringen eller tänker regeringen inte följa riksdagens uppmaning om att utveckla och stärka den kommunala konsumentvägledningen? Det är en enkel ja-eller-nej-fråga. Jag skulle uppskatta om statsrådet kan tänka sig att svara på den. I dagsläget saknar 115 kommuner helt konsumentvägledning, och ett antal kommuner erbjuder bara någon eller några få timmar per vecka.
Endast 79 årsarbetskrafter arbetar med konsumentvägledning åt hela Sveriges befolkning. Med tanke på hur kommunernas ekonomi ser ut är det inte konstigt att sådant som inte är obligatoriskt ryker i diverse sparpaket och handlingsprogram i våra kommuner.
Det är synd, eftersom konsumentvägledningen är ett förfilter till budget- och skuldrådgivning, som i sin tur kan vara ett förfilter till insatser från socialtjänsten. Det är inte heller sällan de grupper som är sårbara som konsumenter som har störst behov av en personlig kontakt med en konsumentvägledare.
Eftersom samhällskostnaderna för överskuldsättningen är höga skulle det vara en vinst även för samhället med mer lokal konsumentvägledning. Om en enda konsument räddas från överskuldsättning motsvarar det troligtvis kostnaden för en lokal konsumentvägledare. Neddragningen på konsumentvägledning innebär också en ojämlikhet mellan Sveriges invånare. Vilket stöd man får kan bero på vilken sida av kommungränsen man bor på.
För att konsumentstödet ska vara likvärdigt i hela landet, oavsett vilken kommun man bor i, bör staten ta ett mer övergripande ansvar för att den kommunala konsumentvägledningen utvecklas och stärks. Man skulle till exempel kunna göra vägledningen obligatorisk.
Men i stället för en påtvingad vägledning skulle det vara intressant att undersöka om ett bidrag, likt det som ges för energi- och klimatrådgivning, kan stärka de kommuner som väljer att satsa på lokal konsumentvägledning.
Tillsammans med information till kommunerna om hur och varför lokal konsumentvägledning är en tillgång kan det troligen bidra till ökad tillgänglighet och ett mer likvärdigt stöd oavsett var i landet man väljer att bo.
Även om jag välkomnar den utredning om överskuldsättning som statsrådet nämner riskerar förslagen i den utredningen, som kan läggas på riksdagens bord tidigast 2023, att vara mer av samma uddlösa och urvattnade politik som vi har sett hittills. Det duger inte. Därför undrar jag hur statsrådet tänker agera för att alla Sveriges konsumenter ska ha ett likvärdigt konsumentskydd oavsett var i landet man bor.
Jag undrar också om statsrådet kan tänka sig att verka för ett statligt stöd till de kommuner som väljer att satsa på konsumentvägledning.
Angelica Lundberg (SD):
Vi i Sverigedemokraterna avsatte pengar till lokal konsumentvägledning i vår budget. När vi sedan samarbetade med Moderaterna och Kristdemokraterna om en gemensam budget var det ett av förslagen där vi tyvärr fick ge vika, och jag beklagar det. Stöd till lokal konsumentvägledning fanns däremot inte med i Socialdemokraternas budget.
Om Socialdemokraterna nu är så uppenbart ivriga att stödja den här processen, statsrådet, varför hade ni inte med det i er budget? Sverigedemokraterna hade som sagt det. Det har statsrådet alltså missuppfattat lite. Vad gäller de kommuner där Sverigedemokraterna styr är det så att en majoritet av dem lyckligtvis fortfarande har konsumentvägledning. Två av dem har det inte, och där har nedläggningen skett innan Sverigedemokraterna kom till makten.
Jag beklagar det, men med tanke på de kostnader som regeringen har övervältrat på kommunerna i form av en jättestor invandring, åtaganden inom LSS och så vidare förstår jag att kommunerna har det tufft. Det kanske inte är så konstigt att man i det läget väljer att skära ned på sådant som inte är obligatoriskt. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att lokal konsumentvägledning är viktigt.
Att stödet ska vara detsamma oavsett var i landet man bor borde också vara självklart. Därför är det rimligt att staten tar ett större ansvar, och här har regeringen inte gjort tillräckligt. I stället för minskade resurser borde vi gå i motsatt riktning. Riksdagens uttryckliga mening är att den kommunala konsumentvägledningen ska utvecklas och stärkas, och nu är det dags att regeringen tar tag i den frågan och påbörjar ett arbete för att uppfylla riksdagens önskemål.
Jag tackar statsrådet för debatten. Det var vår första debatt i den här kammaren, men jag skulle gissa att det inte blir den sista. Jag tror att vi får anledning att återkomma i den här och andra frågor under våren.
Angelica Lundberg (SD):
Den 18 mars 2017 tar sig två män in i en kvinnas bostad medan hon sover. Under flera timmar blir kvinnan sedan våldtagen och misshandlad av de två männen. Det våld som används mot henne är kraftigt. Hon blir slagen med knytnävsslag och sparkad.
Upprepade gånger tar männen stryptag på henne, en gång så att hon förlorar medvetandet. Hon blir också hotad till döds. De säger att de har en pistol och ska skjuta henne. Bara drygt en månad senare, den 28 april samma år, kidnappar två män en kvinna och låser in henne i en källare. Hon blir misshandlad under tortyrliknande förhållanden.
De hotar henne med vad hon uppfattar som en pistol och med en kniv. De sprutar kallt vatten på henne. De binder henne och stoppar en trasa i hennes mun. Under 17 timmar våldtar de sedan henne upprepade gånger. De bjuder även ut henne till fem andra män, som också våldtar henne på ett oerhört förnedrande sätt.
Till slut stormar polisen platsen, fritar kvinnan och skjuter en av männen. Fru talman! Jag kan inte ens föreställa mig hur fruktansvärt detta måste ha varit för kvinnorna och vilka men de troligtvis kommer att bära med sig för resten av sina liv. Jag mår illa bara jag tänker på det. Detta är enligt mig ett av de grövsta brott som någon kan utsättas för.
Det bör inte finnas några som helst förmildrande omständigheter för ett sådant vidrigt agerande. En av de två män som deltagit vid båda dessa tillfällen döms av hovrätten för grov våldtäkt i två fall, människorov, försök till utpressning och stöld med mera. Brottslighetens straffvärde motsvarar enligt domstolen fängelse i tio år. Efter straffrabatter blir domen fängelse i fyra år och sex månader.
Mannens ålder fastställs till över 18 år av Migrationsverket efter medicinsk åldersbedömning. När domen överklagas till hovrätten hävdar mannen att han är 16 år, något som hovrätten först avfärdar. Mannen begär då resning. Eftersom det inte går att styrka att han är över 18 år tvingas hovrätten ändra sig. Han döms nu som 16-åring i stället.
Den nya åldersbedömningen innebär att straffet för de fruktansvärda brott som mannen begått sänks ytterligare och i stället slutar på endast två år. Men det galna med den här historien slutar inte där, fru talman. Eftersom gärningsmannen nu suttit frihetsberövad längre tid än vad det slutgiltiga straffet utgjorde har han enligt lagen om ersättning vid frihetsberövande och andra tvångsåtgärder rätt till skadestånd.
Summan som den våldtäktsdömde mannen kan plocka ut landar på helt osannolika 840 000 kronor. Han får två års fängelse och 840 000 kronor i ersättning för två grova våldtäkter. Det är inte orimligt att tro att en stor majoritet av Sveriges befolkning inte tycker att det här är okej. Jag vill gå så långt som att säga att det är både stötande och gravt provocerande.
Min fråga till statsrådet är därför: Varför ser det ut så här? Varför kan de som döms för riktigt grova våldtäkter i Morgan Johanssons Sverige kvittera ut nästan 1 miljon kronor i ersättning trots att de döms för brotten?
Angelica Lundberg (SD):
Det är bra att straffen skärps, men uppenbarligen hjälpte det inte i det fall jag tog upp. Som jag nämnde i mitt tidigare anförande är problemet med just denna resning att vi har personer i vårt land vars ålder inte är fastställd. Vi vet inte hur gamla de är, och när de tycker att det passar kan de hävda att deras ålder är en annan vad som är fastlaget från början. Detta behöver vi göra något åt. Jag delar inte Morgan Johanssons uppfattning att detta skulle vara ett svårlöst problem.
Jag ser det som tämligen enkelt bara viljan finns, men det är väl oftast där det brister. Jag har av olika anledningar läst en och annan förundersökning, och jag slås ofta av hur den misstänkte väljer att inte medverka i utredningen utan i förhör enbart svarar "ingen kommentar". Det har man givetvis rätt till, men om man på det sättet bidrar till att frihetsberövandet blir längre än vad det hade behövt vara, ska man då få ersättning för det?
Morgan Johansson tycker uppenbarligen det. Det är nog tyvärr så, fru talman, att vi inte kommer så mycket längre i den här debatten. Jag och ministern tycker olika i denna fråga. Jag tycker inte att det är ett helt olösligt problem att komma till rätta med den typen av provocerande skadestånd.
I min värld är det helt uteslutet att en man som begår flera grova våldtäkter inte bara får ett otroligt kort straff utan dessutom får betalt för den tid som han suttit inlåst.
Med detta sagt hoppas jag att statsrådet använder sitt sista anförande till att förklara för väljarna varför han tycker att en multikriminell våldtäktsman som själv har bidragit till en utdragen rättsprocess ska tilldömas ett skadestånd som dessutom vida överstiger det som brottsoffren tilldömts.
Angelica Lundberg (SD):
Omkring 162 000 barn lever i dag i överskuldsatta hushåll i Sverige. Det här är barn som inte själva bär ansvar för sin situation men som ändå drabbas mycket negativt. Antalet vräkningar av barnfamiljer har ökat och är det största sedan 2011.
Under första halvan av 2021 blev 273 barn av med sitt hem när båda eller någon av barnets föräldrar blev vräkta. Pandemin och de ekonomiska problem som följde av den har naturligtvis inte förbättrat situationen.
Regeringen driver en politik som har fått el- och bränslekostnaderna att stiga kraftigt, vilket har skapat en dominoeffekt på övriga delar av samhället. Och det är inte bara kaffe och tomater som har blivit dyrare. Allt som produceras med hjälp av el och som levereras med hjälp av bränsle har stigit i pris. Det är alltså en mycket stor del av det som vanliga svenskar köper som har blivit dyrare.
Så länge regeringens el- och bränslekostnader fortsätter att driva på inflationen, som nu är på den högsta nivån sedan 90talet, kommer fler och fler få det svårt att få vardagen att gå ihop. Det här drabbar inte minst barnen. När vi nu har den här situationen i landet då duger det inte att komma med halvdana förslag som inte har någon åtgärdseffekt eller att vänta på nästa EU-direktiv.
Vi kan inte heller utfärda direktiv till myndigheterna som tar fler år innan de ska slutbehandlas. Vi behöver agera här och nu. Sverigedemokraterna vill förekomma problemen och motverka skuldsättning innan den sker så att inte fler barn blir drabbade av den otrygghet som hemlöshet innebär.
Vi har därför lagt fram ett kraftfullt åtgärdsprogram mot överskuldsättning med 20 punkter på riksdagens bord. Socialdemokraterna har röstat nej till samtliga av dessa punkter.
Förslagen handlar bland annat om förbättrad kreditprövning för att endast de som har möjlighet att betala tillbaka ett lån ska få låna, skärpta regler för högkostnadskrediter, sänkta räntor på de allra dyraste lånen, mer utbildning och bättre kommunalt stöd. Det här gör vi därför att överskuldsättningen är ett allvarligt, stort och växande problem.
Men vi gör det också för att inte fler barn ska drabbas när föräldrar har stora skulder. Vi behöver stoppa den negativa spiralen. Om man själv har problem med att hantera sin ekonomi, konsumerar över sin betalningsförmåga och har svårt att hushålla med pengar är det svårare för barnen i de familjerna att lära sig sund ekonomisk hushållning.
Men inget av dessa förslag tycker Socialdemokraterna är bra, eftersom man har röstat nej till dem. Min fråga är därför om Max Elger tänker agera för att inte fler barn ska fara illa, och vad han tänker göra konkret här och nu.