KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anita Brodén (L):
Jag vill börja med att påminna om en annan sak som är sjösatt, och det är det nationella mineralforumet. Här kommer alla aktörer att kunna samlas. Det är näringsministern som leder detta forum, och här finns alla möjligheter att ta upp många av dessa diskussioner.
Jag tror att vi alla är överens om att med hänsyn tagen till den exploateringsvåg som nu sker, inte bara nationellt utan även internationellt, och med hänsyn tagen till det vi diskuterar kring Arktis är det viktigt att vi har en långsiktighet och att miljöfrågorna finns väldigt nära.
Det är alltså viktigt; här kommer företagen inom både gruvnäringen och mineralnäringen att få samlas med ministern som ordförande. Med tanke på principen att förorenaren ska betala är det intressant att inte slå undan tanken kring avgifter.
Det är dock någonting jag får hänskjuta till att vi i Alliansen får jobba vidare med detta, men jag tycker att det kan ligga en poäng i det. Det måste jag ändå tillstå och på något sätt ge dig kredit för kring dessa frågor. När det gäller handelsgödselskatten är det också en sak vi kommer att fortsätta att arbeta med inom Alliansen. Frågorna är alltså inte döda, utan de lever i allra högsta grad.
Vi har ett gemensamt ansvar, och vi har ett gemensamt engagemang. Jag hoppas också att vi ska hitta vettiga lösningar för att klara detta framöver.
Anita Brodén (L):
För det första vill jag verkligen hålla med Jens Holm beträffande turismen. Detta ser jag som en fråga om samarbete. Jag är själv väldigt engagerad i turistfrågorna och brinner verkligen för det här. Det är mycket naturturism och ekoturism.
Därför är det väldigt viktigt att de sociala frågorna också kommer in i skogsarbetet och i de kommande besluten. Det håller jag verkligen med om. Men när man lyssnar på Jens Holm blir det väldigt mycket svart eller vitt. Det blir antingen eller. I hela Sverige finns det 350 000 privata skogsägare.
Många har ett familjeskogsbruk. Där är det inte tal om sådan kalavverkning som Jens Holm beskriver, utan man förvaltar sina skogar, vilket man har gjort i generationer. Väldigt ofta är det i de här skogarna som människor tycker om att ströva och gå. Det är så också i de brukade skogarna.
Jens Holms beskrivning är inte korrekt. Däremot har det skett stora kalavverkningar där man inte har följt bestämmelserna, som jag var inne på i mitt anförande. Där har det visat sig finnas stora brister i den generella hänsynen. Detta behöver nu stramas upp i en tydligare skogsvårdslag.
Dessutom, herr talman, behöver man använda kontinuitetsinstrumentet mer. Jag hoppas att jag kan utveckla detta lite mer i nästa replik.
Anita Brodén (L):
Jag lyfter ofta fram och pläderar för familjeskogsbruken. Här har man i generationer vårdat sina skogar, vilket är väldigt viktigt. Här finns också mycket av den biologiska mångfalden, inte minst i södra Sverige, där vi har ett blandskogsbruk. Skogsägare har oftast ett oerhört stort ansvar och en känsla för sin skog.
Det förekommer däremot i bolagsskogar - och det har också förekommit hos större privatskogsägare emellanåt - att man missar å det grövsta, och det vill vi komma till rätta med. När Jens Holm pratar om dialog vill jag påminna om att det fanns ett enormt stort och viktigt dialogprojekt från vilket Naturskyddsföreningen hoppade av.
Man pratar om värdet av dialog; i det sammanhanget hade det verkligen funnits chans att ha en talerätt. Men Naturskyddsföreningen hoppade av. Det är jag djupt besviken över. När vi talar om talerätt vill jag också säga att det nu pågår en rättslig prövning, som får ha sin gång. Sedan får vi höra.
Men jag vet att landsbygdsministern har lyft fram frågan om Århuskonventionen och är noga med att vi följer den. Där råder ingen tvekan. Vi följer den noga. Jag vill ändå på något sätt nyansera bilden. Där det inte fungerar ska vi se till att det finns ett tydligt ramverk och en tydlig skogsvårdslag med sanktioner.
Men där det fungerar väl måste vi kunna lyfta fram det, så att vi ger stimulans och har frihet för skogsägare inom ett tydligt ramverk.
Anita Brodén (L):
Jag besvarar några frågor i taget. Hoppas är egentligen fel ord sagt av mig. Vi vet att det kommer en proposition. Det vet egentligen hela utskottet. Vi har fått den informationen direkt från statssekreteraren, som kom till utskottet och informerade.
Vi fick också informationen att propositionen möjligen kan delas upp i två delar. Vi är fullständigt överens i till exempel frågan om tidelag, men här finns flera utskott och departement som är involverade. Frågan måste hanteras rätt också juridiskt.
Det viktiga är att lägga fram en samlad djurskyddslag i övrigt. Man kan komma att plocka ut en del frågor så att det ska gå snabbare framåt. Men sedan ska det vara ett samlat grepp där frågor om katter, strukturer och så vidare givetvis ska komma med. Vi vet att en proposition kommer i närtid.
Vi hade en förhoppning om före sommaren, men det vet vi inte ännu. Djurförsök är en oerhört angelägen fråga. Där upplever jag att regeringen verkligen är aktiv. Vi är angelägna om att titta på hur vi definierar djurförsök. Det är viktigt att veta. Det var därför jag lyfte fram frågan. Jag vet att i interpellationsdebatten nämndes ett stort antal.
När man hör antalet kan man förledas att tro att det är fråga om något gigantiskt. Men det är viktigt att för varje djurförsök veta definitionen och vad som ligger bakom försöket. Det är viktigast att veta. Jag ber att få återkomma i frågan om handlingsplanen i nästa replik.
Anita Brodén (L):
Jag ber att få återkomma vad gäller definitionen. Jag är inte färdig med den frågan, och jag ber att få passa. Vi får använda oss av den svenska definitionen så länge. Jens Holm pratar om svek. Men då skulle jag vilja vända på det begreppet. Om det är någon som har tagit tag i frågorna är det regeringen.
Vi såg till att en övergripande och mycket bra utredning kom till. Vi har jobbat vidare med kastreringsfrågan. Vi jobbar vidare med 3R-frågorna. Vi jobbar vidare, och driver på EU, vad gäller ett EU-center för djurskydd och djurskyddsfrågor. Vi har lyft upp frågan om bland annat djurskyddsdeklarationen globalt på FN-nivå.
Vi tog tag i det under det svenska ordförandeskapet i EU. Under vårt ordförandeskap var djurskyddsfrågan en av de prioriterade frågorna. Regeringen har visat att vi har gått från ord till handling på område efter område. Det är lätt, Jens Holm, att stå här och ha väldigt mycket synpunkter.
Men när vi börjar granska och se vad som egentligen gjordes för ett antal år sedan tycker jag att oppositionen blir svaret skyldig. Ni fastnar väldigt ofta i att vi lade ned Djurskyddsmyndigheten. Ja, det gjorde vi. Jag satt själv med i myndighetens styrelse, och jag såg att det fanns många brister. Då hade vi möjligheten att få ett nytt, skarpt system.
När man nu ser vad som hände måste man väl ändå konstatera att det har blivit mycket bra. Även djurskyddskontrollen har, trots oerhörda protester från oppositionen, blivit bra - vilket Jens Holm också medger. Vi jobbar på, och vi återkommer väldigt snart. Det lovar jag.
Anita Brodén (L):
Tack för rättelsen! Jag kommer ihåg det nu. Jag uppskattar att ni förstod vikten av att flytta djurskyddskontrollen. Innan vi tog det beslutet visste vi att det i ett antal kommuner inte förekom någon kontroll över huvud taget, och EU kritiserade det.
Jag tror att vi alla har hela den bakgrunden klar för oss. Jag delar också analysen att det var en trög start. Vi lärde oss under resans gång och rättade till sådant som gällde både finanserna och sättet att räkna. Från början handlade det om människor och inte om djur, och vi hade olika beräkningsmodeller.
Det är tillrättalagt. Det som vi nu arbetar mycket med handlar om riskbaserade kontroller. Det är inte alltid så att vi ska räkna antalet, utan det handlar om att kontrollera där det verkligen behöver kontrolleras. Man kan också göra stickprov och branschvisa kontroller. Det är viktigt.
Det är ett system, det är en ökad kunskap och det är nu en likvärdighet över landet. Vad gäller avskaffandet av Djurskyddsmyndigheten var Folkpartiet från början tillskyndare av den myndigheten. Vi trodde på den. Men vi såg, insåg och tog till oss kritiken av hur det fungerade. Jag hade ganska god insyn eftersom jag satt i styrelsen.
Vi accepterade det, och efter att den flyttades till Jordbruksverket och med den ledning som är där har vi nu fullt förtroende för regimen och det sätt som man arbetar på med de här frågorna.
Anita Brodén (L):
Den första frågan var om djuren värnas. Det viktigaste är att djuren värnas. Jag är helt övertygad om att så sker nu. Vi följer nära Jordbruksverkets arbete vad gäller alltifrån smittskydd till hur produktionen bedrivs. Systematiskt går man igenom bransch efter bransch och område efter område.
Jag tycker att man har en otroligt bra koll på läget. Där är jag väldigt trygg. Vad gäller kontroller av det som sker i länsstyrelsen är det så att kompetensen har höjts, mycket tack vare Jordbruksverket. Man har gett en kompetenshöjning. Man har en utbildning. Man har en strategi för hur kontrollen ska gå till. Man har manualer.
Det är oerhört mycket mer systematiskt. EU-kontroller finns. Där har det nu också skett en utvärdering. Vi kan konstatera att det har blivit en klar förbättring. Sedan är det viktigt att vi följer upp.
När det gäller medel, ekonomi och budget har länsstyrelsen alla möjligheter i världen att göra de omprioriteringar som är nödvändiga. Men vi har från regeringen också ett ansvar att hela tiden följa upp: Räcker resurserna? Används de väl? Finns det ett akut behov där vi behöver tillskjuta medel? Detta med transporter kan vara ett sådant behov, men låt oss återkomma till det.
Anita Brodén (L):
Först och främst: Alla produkter som kommer ut på marknaden ska vara säkra livsmedel. Vi har EU:s livsmedelskontroll. Vi har också kontrollmyndigheter i vårt land. Det ska inte råda någon tvekan om det, utan det ska vara säkra livsmedel. Utöver det har konsumenterna möjlighet. Vi har olika syn på vad vi tycker är kvalitet.
Det kan inte finnas en enda ram eller form för kvalitet, utan här kan jag som enskild konsument välja. För mig kan kvalitet vara att det är ett djur som har gått ute eller att maten är närproducerad. Det kan också vara något annat som är viktigt för mig i mitt val.
Då är det viktigt att veta att de märkningar som står är korrekta och att jag inte blir vilseledd utan kan lita på att det som står stämmer och kan välja därefter. Vi har alla ett ansvar. Samhället har sitt ansvar att säkerställa att livsmedel är säkra. Producenterna har sitt ansvar, och jag som konsument har mitt.
Vad gäller processat kött är "ja" ett enkelt svar på den frågan. Ibland i debatten låter det som att inget är ursprungsmärkt. Det började med honung, frukt, grönt, fisk och nötkött.
Sedan har det fortsatt med svin, får, get och fjäderfä. Det är beslutat och kommer att införas 2014. Nästa steg är att man kommer att göra en konsekvensanalys av vad detta har betytt. Sedan kommer man att titta vidare på konsekvenser av processat. Det är alltså mycket som sker.
Anita Brodén (L):
Konsumenten har lyfts fram på ett alldeles speciellt sätt. Innan den frivilliga märkningen fanns kunde man inte välja mellan varor i butiken. Nu har konsumenten fått en ökad möjlighet att själv välja vad man vill köpa.
Vill man göra det enkelt för sig kan man se på den frivilliga märkningen, till exempel branschmärket Svenskt kött eller ekologisk märkning.
Den är tydlig och garanterar var det är uppfött och odlat och även hur det har tillvaratagits. Efter hästköttsskandalen har allt fler uppsökt gårdsbutiker. De känner ett behov av att se med egna ögon var produkten kommer från.
Allt som sätts ut på marknaden ska vara säkra produkter, och här har vi EU:s organ Efsa. Det måste också tas ett större krafttag mot den brottsliga verksamheten. Det är kriminellt att vilseleda oss konsumenter, och det måste synas i tydliga sanktioner. Vi har all anledning att fortsätta att samtala om dessa viktiga frågor och hjälpas åt.
Jag upplever att vi nu tar flera steg framåt.
Anita Brodén (L):
Det är en viktig fråga som vi debatterar här i dag. Det är oerhört värdefullt att ministern nu får ett unikt tillfälle att redovisa regeringens satsningar på detta område. Matilda Ernkrans nämnde att vi förra veckan hade en miljödebatt här i kammaren. Det var en frejdig och frisk debatt där miljöbudgeten givetvis diskuterades.
Eftersom miljöbudgeten kom upp hade jag i det sammanhanget tillfälle att redovisa den S-ledda regeringens senaste sex år vid makten och också alliansregeringens sex år.
Jag kunde konstatera när jag läste upp vad miljöbudgeten innehöll ekonomiskt att det då handlade från 1,7 miljarder, 2,2 miljarder, och att det sakteliga ökade till 3-4 miljarder. Det var inte imponerande. Jag kunde samtidigt läsa upp alliansregeringens miljöbudget. Det handlade om runt 5 miljarder årligen.
Det är viktigt att vi påminner varandra om den faktabilden så att den blir mer rättvisande. Det är viktigt att ändå beröra Klimpprojektet. Det nämns att det är historia nu. Vi som har suttit med i miljö- och jordbruksutskottet ett antal år har fått uppleva att det har återupprepats.
Varje år har man motionerat och velat återinföra Klimp utom i år. Jag tror inte att det var någon motion detta år. Det uppmärksammade jag. Det är ändå viktigt att vi påminner varandra. Miljöministern nämnde att Konjunkturinstitutet har utvärderat. Det är kalla fakta som gäller därifrån.
Man säger att resultatet var att man i tre av elva åtgärdsprogram kunde konstatera ett positivt resultat. Av de bidrag man fick, totalt var det 432 miljoner kronor, hade 39 procent kunnat användas mer effektivt.
Man säger också i utvärderingen att administrationskostnaderna var skyhöga i jämförelse med vad man fick ut, 128 miljoner kronor. Jämför man med administrationskostnaderna för koldioxidbeskattningen ligger de på 22,9 miljoner. Det är en skillnad.
Men den allra största skillnaden man pekar på är vilka skatteintäkter som koldioxidbeskattningen genererar. Det handlar om 26 miljarder. Man kan jämföra med den utgift som Klimpprojektet genererade som låg på 1,1 miljard. Herr talman! Det är viktigt att vi har den här bakgrunden.
Då är det inte konstigt att vi satsar på någonting annat. Där har man visat att det är CO2-beskattning och EU:s handel med utsläppsrätter. Herr talman! Jag hoppas att i nästa inlägg få nämna något om hållbara städer, eftersom det är högaktuellt i dag.
Anita Brodén (L):
I dag har delegationen Hållbara städer slutfört sitt arbete och efter fyra års intensivt arbete nu överlämnat ett antal förslag. Det handlar, Matilda Ernkrans, om mycket av samarbete, många skarpa idéer, goda förslag och förebilder.
Nu har delegationen Hållbara städer genom olika pilotprojekt kunnat visa på förebilder av hur en hållbar stadsutveckling kan se ut. Det här är internationellt intressant. Det är också nationellt oerhört intressant. Här kommer det att bli en hävstångseffekt.
Man pekar också på vikten av tvärsektoriellt samarbete, och det har den alliansledda regeringen arbetat med under ett antal år. Det handlar om ett samarbete mellan myndigheter och olika sektorer. Och vi är inte färdiga. Det kommer att vara nödvändigt att vi fortsätter arbetet.
En annan punkt som togs upp handlar om regelverk, om lagen om offentlig upphandling och PBL - olika arbeten som redan pågår. Det pågår utredningar om bland annat LOU, lagen om offentligen upphandling, men också den otroligt viktiga miljömålsberedningen.
Där tas ett skarpt och stort grepp för att vi ska kunna uppnå miljömålen. Herr talman! Jag anser att det är mycket på gång och tror att vi kan samverka på ett konstruktivt sätt. Med detta tackar jag miljöministern för att hon deltog i debatten och önskar er alla en riktigt god jul.
Anita Brodén (L):
Jag vill tacka Pyry Niemi för att han har tagit upp denna angelägna fråga. Jag vill också tacka miljöministern för ett positivt svar där miljöministern visar insikt i denna problematik. Faktum är att militära övningar bedrivs över vatten som är vattentäkter. Mälaren och Vättern har nämnts.
Blyammunition i kombinationen med vattentäkter är oacceptabelt. Det är fler dricksvattentäkter som behöver lyftas fram i detta sammanhang. Bolmen och Göta älv är några andra exempel.
Det kan tyckas märkligt att ett antal skjutbanor har riksintresse men inte livsviktiga vattentäkter. Metoderna för skyddet kan givetvis diskuteras, men det är viktigt att överväga riksintresseklassningen.
Jag är glad över miljöministerns svar på interpellationen. Det står tydligt att regeringen i budgetpropositionen 2013 har för avsikt att se över och utreda detta.
Man ska också titta på frågan om riksintresse.
Anita Brodén (L):
Visst är vatten vårt viktigaste livsmedel. Det är viktigt att vi mer och mer fokuserar på och lyfter fram miljöaspekterna, livsmedelsaspekterna och säkerhetsaspekterna. I vår omvärld kommer vattnet förmodligen att generera och vara en orsak till framtida konflikter. Vi vet att det betyder så oerhört mycket. Herr talman!
Jag vill påminna om ett par arbeten som nu pågår och som kommer att förbättra och förändra synen på vatten. Det är gemensamma ansträngningar och ett gemensamt arbete. Det handlar om EU:s vattendirektiv som kommer att sjösättas 2015. Det kommer att påverka, och det ställer oerhört stora krav.
Där har vi ett stort nationellt arbete som är igångsatt där vi även ser om vårt eget hus. Sedan har vi Miljömålsberedningens arbete. Jag nämnde som hastigast Miljömålsberedningen i den förra interpellationsdebatten. Här tas ett stort grepp när det gäller en hållbar mark- och vattenanvändning.
Vi ska presentera olika förslag, etappmål, för regeringen nästa år. Ett delbetänkande kommer att presenteras och året därpå ett slutbetänkande. Det är viktigt att vi kan ta in dessa aspekter i detta arbete.
Slutligen handlar det om det arbete som miljöministern har nämnt, och jag ser fram emot den utredning som har aviserats.
Anita Brodén (L):
Först vill jag tacka Gunnar Sandberg för frågan om skoterkörning - en fråga som är väldigt aktuell. Vi får oss till livs olika bilder av framför allt snöskotern och andra terrängfordon.
Jag vill också tacka miljöministern för det klargörande svaret - ett viktigt klargörande i den frågeställning som Gunnar Sandberg lyfte upp om huruvida Nationella snöskoterrådet existerar.
Miljöministern har verkligen bekräftat att det rådet existerar och att det pågår ett stort arbete där Naturvårdsverket är inkopplat. Jag skulle, fru talman, vilja se det från en annan infallsvinkel än den som Gunnar Sandberg lyfte fram, och det är ett miljöperspektiv.
För många människor som vistas i naturen är ostördhet och tystnad väldigt viktigt. Många människor söker sig till fjällen för att uppleva just bullerfria miljöer. Särskilt skoterkörning kan upplevas som mycket störande inslag då det är kraftigt ljud och bullrar lång väg.
I takt med att terrängkörningen i landet ökar så ökar också riskerna för skador och störningar. Barmarkskörning skadar främst marken och vegetationen, medan körning i snötäckt terräng - vi talar ju egentligen om snöskoter - är helt okej om det fungerar väl och man för fram sitt fordon på ett ansvarsfullt sätt.
Men om man inte gör det kan det innebära skador för djurliv, friluftsliv och de areella näringarna. Barmarkskörning kan skada såväl naturen som friluftslivet.
Det blir ett gränsfall när snön är så porös att fordonet kommer ned till marknivå.
Då är det problematiskt, för det kan bli sönderkörda stigar och leder ute i naturen. Rennäringen är i behov av dessa fordon. Det är det som är det dubbla här.
Om fordonen framförs på ett ovist sätt kan terrängkörningen ställa till oerhörda problem, till exempel att en hel renflock skingras. Vi har hört om nyttan, och den vill jag verkligen också betona. Jag inser att detta är viktigt för de areella näringarna, för markägarna, för besöksnäringen, för turismen och givetvis för ett antal arbetstillfällen.
Men det innebär att den fria åkningen, som nämndes, kräver ansvar och efterlevnad av regelverket. Den accelererande buskörningen är problematisk.
Jag har hört talas om den från flera olika håll, från såväl Norrbotten som delar av Västerbotten. Man satsar på nya sporter, och både mark och miljö skadas. Det är inte okej. Fru talman!
Jag förlitar mig på att regeringen är förtrogen med denna problemställning och vidtar de åtgärder som krävs.
Anita Brodén (L):
Jag vill understryka att jag tycker att det är oerhört värdefullt att Naturvårdsverket har fått uppdraget som miljöministern lyfter fram där ett av våra 15 miljökvalitetsmål, Storslagen fjällmiljö, tas upp på ett specifikt sätt. Jag har, fru talman, en stor tilltro till det fortsatta arbetet inom Nationella Snöskoterrådet.
Det har ifrågasatts om det rådet verkligen finns, men miljöministern har förtydligat att det lever i allra högsta grad. Där ska man nu tillsammans med Naturvårdsverket som den sammankallande parten lyckas göra kloka avvägningar.
Om man inte lyckas med det, fru talman, tror jag att konsekvensen blir att man kan behöva göra en översyn av terrängkörningslagen. Men min förhoppning är att man i en god dialog ska komma framåt i frågan.
Anita Brodén (L):
Jag vill tacka Isak From som ställt frågan, en fråga som jag verkligen har engagerat mig i och som jag har känt för under många år. Jag vill också tacka miljöministern för det utförliga svaret, som pekar på ett stort engagemang. Vi delar egentligen uppfattningen att friluftslivet har en oerhört stor betydelse.
Jag är både stolt och glad över att alliansregeringen är den regering som först lade fram en friluftsproposition, den första någonsin för svenskt vidkommande. Dessutom har det på flera områden klart förbättrats för friluftslivet. Svenskt Friluftsliv ansvarar nu självt för att fördela medlen, till exempel.
Arbetet med de tio mätbara mål som miljöministern lyfte fram genererade oerhört engagemang i olika arbetsgrupper där väldigt många personer och myndigheter var involverade. Det har alltså hänt mycket. Isak From nämnde behovet av mer medel, speciellt för utsatta barn.
Jag delar hans uppfattning där, och det gjorde regeringen också. Det var därför man tillsköt 122 miljoner för att barn som lever i ekonomisk utsatthet ska kunna delta i fritidsaktiviteter. Varje vecka är det hundratusentals barn, precis som lyftes fram, som deltar i olika typer av aktiviteter.
Man kan säga att det är det bästa vaccin man kan använda sig av för att stå emot och inte hamna i utanförskap men också för att, som Isak From nämnde, stärka sin identitet, få kunskap och erfarenhet och lära sig till exempel om allemansrätten i samband med vistelse ute i skog och mark. Fru talman!
Trots alla de positiva steg som har tagits känner jag att det ändå behövs ytterligare några steg. Framför allt gäller det den positiva samverkan som jag ser mellan två departement, Miljödepartementet och Kulturdepartementet.
De kommer att behöva ta ett sista steg för en ordentlig samverkan mellan idrottsrörelsen och friluftsrörelsen. Miljöministern pekade på att det sker samverkan inom Idrottslyftet. Det behövs ett steg till för att riktigt involvera friluftsrörelsen inom Idrottslyftet.
Det skulle stärka friluftsrörelsens muskler. Den frågan har jag haft möjlighet att lyfta fram vid andra tillfällen, både med miljöminister Lena Ek och med kulturministern och fått ett väldigt positivt svar. I dag stryker miljöministern under och pekar särskilt på den samverkan, vilket jag blev riktigt glad av att höra. Tack för det!