Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vi debatterar i dag energibetänkandet med motioner från den allmänna motionstiden. Sverigedemokraternas grundläggande inställning till energipolitiken är att den ska främja ett energisystem som ska ge en långsiktigt konkurrenskraftig och tillförlitlig energiförsörjning för industrin, välfärden och medborgarna. Det ska inte vara tvärtom. Fokus tycker vi ska vara att göra det möjligt för Sverige att upprätthålla en så hög internationell konkurrenskraft och levnadsstandard som möjligt.
När regeringen tillträdde aviserade och sjösatte man en parlamentarisk kommitté, Energikommissionen, för att analysera energipolitiken och sondera möjligheterna att nå en så bred energiöverenskommelse som möjligt med särskilt fokus på kraftförsörjningen tiden efter 2025. Det är givetvis vällovligt, men under tiden som regeringen avsatt för att analysera energipolitiken hinner mycket hända.
Det har redan kommit nedläggningsbesked för fyra av landets tio kärnkraftsreaktorer. Häromveckan kom även beskedet att Oskarshamn 1 kommer att stänga redan till nästa år, vilket var i det lägre spannet för det som man sedan tidigare hade aviserat och två år tidigare än 2019, som var den bortre gränsen i spannet.
Det här är någonting som är hårt drivet av ett konstlat lågt elpris kombinerat med straffskatt på kärnkraft i form av en effektskatt. Skattesanktionen mot vattenkraften i form av förhöjd fastighetsskatt äventyrar även på samma sätt kraftstationer som står inför större renoveringsbehov. När man ställs inför att man behöver investera kommer det inte att finnas den ekonomiska avsättning som behövs i investeringarna.
Som Sverigedemokraterna tidigare påtalat har regeringen genomfört ett flertal åtgärder som i allra högsta grad påverkar förutsättningarna efter 2025 och under den tid som kommissionen har arbetat och arbetar. Straffskatten på kärnkraft har höjts och ambitionsnivån i elcertifikatssystemet har höjts, vilket i dag alltmer blir ett rent bidragssystem för väderberoende kraftslag.
Man riktar även skattemedel som går till subventioner för solkraftsinvesteringar. Det är åtgärder som bidrar och har bidragit till att förvärra den här problematiken även bortom 2025 med ett konstlat lågt elpris. Frågan är hur mycket förutsättningarna för analysen kommer att ändras under tidsperioden fram till 2025 till följd av regeringens agerande och ovilja till agerande under tiden. Fru talman!
Grundproblemet med subventioner och olika former av stödsystem är att de snedvrider konkurrensen. Det har i dag drivits fram ett överutbud på kraftmarknaden som lett till konstlat låga elpriser, vilket inte återspeglar den verkliga kostnaden som kraftproducenter har. Det slår undan benen helt på exempelvis baskraften.
Det är inte hållbart över tid, då ett vidmakthållande av situationen kräver alltmer subventioner för att upprätthålla kraft i systemet.
De subventionssystem som har tagits fram politiskt har även företrädesvis stimulerat investeringar i väderberoende kraftslag som inte nödvändigtvis levererar när behovet av kraft är som störst, och man har oftast en betydligt lägre kapacitetsfaktor än vad som är genomsnittet i kraftsystemet.
Ser man även till de kraftslag som på politisk väg görs olönsamma genom straffbeskattning och som i praktiken ersätts av väderberoende kraftslag minskar marginalen i kraftbalansen. Vi kan nu se att leveranssäkerheten på allvar riskerar att äventyras, då vi börjar gå mot att nå minussiffror i kraftbalansen. Så har det inte varit på lång tid.
Sverigedemokraterna beklagar det här, för det har varit en av styrkorna för svenskt vidkommande att vi haft en hög leveranssäkerhet, och det har varit en tillgång för vår industri under lång tid. Ska vi gå mot en mer fungerande elmarknad är det vår uppfattning att man måste börja sanera marknaden från olika former av konkurrenssnedvridande stöd som tenderar att vara styrande. Tiden för långtgående subsidier är över.
Fru talman! Förutsättningarna för den småskaliga vattenkraften kommer även att diskuteras senare under våren, dock inte av näringsutskottet, utan i ett särskilt betänkande från civilutskottet. Vi tycker att frågan är högst angelägen under förutsättningarna som råder för de småskaliga kraftstationer som är utsatta för omfattade ny- och omprövningar av sina tillstånd.
De flesta av de här kraftstationerna ligger på platser där vattenkraften har använts i århundraden för att driva kvarnar, sågar, hammare och liknande. Många av de mindre samhällena i den södra hälften av Sverige har vuxit fram kring vattenkraften. Det finns därför ett mycket stort kulturhistoriskt värde kring kraftverken utöver själva kraftproduktionen.
Ett flertal av dessa småskaliga vattenkraftstationer hotas nu av nedläggning till följd av de här omprövningarna jämte det konstlat låga elpriset och straffbeskattningen i form av en förhöjd fastighetsskatt. Den småskaliga vattenkraften har således ett stort energipolitiskt värde.
Energimässigt bidrar man med bara drygt en tiondel av den totala vattenkraftens energiproduktion, men det viktiga är att dessa verk ur effektsynpunkt spelar en betydligt större roll. De är placerade främst i södra Sverige och har ett stort effektvärde. De bidrar med uppemot 900 megawatt till kraftbalansen under vintermånaderna.
De 900 megawatten kan exempelvis jämföras med vindkraftens bidrag till kraftbalansen som är drygt 660 megawatt för hela landet. Den småskaliga vattenkraften bidrar alltså med ett högre effektvärde till kraftbalansen än vad hela den installerade vindkraftskapaciteten gör i Sverige. Det är nästan 50 procent mer. Jag vill med detta yrka bifall till reservationerna 2 och 9 i betänkandet.
Sverigedemokraterna står givetvis bakom samtliga våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande nöjer vi oss med att yrka bifall till dessa två reservationer.