Kew Nordqvist (MP):
Jag tänker redogöra för Miljöpartiets motion MJ467 avseende utgiftsområde 23, Areella näringar, landsbygd och livsmedel . Där har vi tilldelat 693 miljoner kronor utöver regeringens förslag. Hur de fördelas i detalj finns med i vår motion. Jag tänker dra de stora delarna här.
En stor del av satsningarna syftar till att uppfylla de nationella miljömålen inom utgiftsområdets ramar. Största satsningen sker inom miljömålet för den biologiska mångfalden och kulturmiljövärdena i åkermark, men stora belopp har även avsatts för att skydda den biologiska mångfalden i skogen.
Satsningarna på jordbruksområdet finansieras till stor del genom återinförd skatt på konstgödsel och kemiska bekämpningsmedel. Detta sker enligt principen att förorenaren betalar. Precis som föregående talare sade blir det på så vis en dubbel miljönytta. Det blir ett slags grön skatteväxling.
Varför vill vi då återinföra skatt på konstgödsel? Jo, tillverkningen av konstgödselkväve kräver motsvarande en liter olja per kilo kväve.
Det är alltså fossil energi som alstrar både koldioxid och lustgas vid tillverkningen, och vid användningen frigörs lustgas, som är en mycket potent och kraftig växthusgas.
Ledande miljöforskare som Johan Rockström har påpekat att ett av de tre områden där mänsklig verksamhet har överskridit de ekologiska ramarna är en rubbad kvävecykel. Industrikvävet står för det allra mesta av människans kvävetillförsel, och 85 procent av detta kväve används i konstgödsel.
Konsekvenserna av detta kväveöverflöd, eller denna kvävekaskad, som forskarna kallar det, är klimatpåverkan, övergödning, försurning, biologisk mångfald och ozonhål. Till exempel kan vi alla se att kväveälskande växter tar överhanden.
Jag gissar att det väl är en och annan här inne som tycker att det kanske har blivit lite väl många maskrosor. Forskarnas slutsats är entydig. Lösningen på samtliga kväveproblem är en och densamma, nämligen att minska den mänskliga nybildningen av reaktivt kväve. Det är därför vi vill beskatta konstgödselkvävet.
Det handlar inte om att vi vill bråka och göra livet surt för svenska bönder. Den borgerliga regeringen brukar annars, som vi hörde Anita Brodén göra i den tidigare debatten, tala sig varm för ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken som princip. En konsekvens av dyrare konstgödsel blir naturligtvis att det ökar incitamentet för lantbrukare att lägga om till ekologisk drift.
Det ökar också incitamentet för att spara kvävet på gården och att använda kvävefixerande växter, så kallad biologisk fixering. Förutom kvävet vill vi även beskatta den giftiga tungmetallen kadmium. Vi tycker att det är oansvarigt att låta kadmiumhalterna öka i våra svenska jordar.
Därtill ska vi lägga trycket på bönderna att ta emot rötslam från reningsverken - ett rötslam som innehåller kadmium om än i låga och kanske minskande halter. Regeringen har nu gett myndigheterna i uppdrag att minska EU:s gränsvärden för kadmium. Det är bra, men vi får inte slå oss till ro med detta. Lägets allvar kräver handling nu.
Att bekämpa kadmiumspridningen är att värna åkermarken. Det är också att värna folkhälsan. Ett annat sätt att värna åkermarken är att ge den status som riksintresse. Vidare vill vi införa ett omställningsstöd till certifierad ekologisk produktion. Vi vill också underlätta för konsumtion av ekologiskt producerade livsmedel.
När det gäller djurskydd vill vi inrätta en djuretisk ombudsman. Vi vill också inrätta ett centrum för alternativ till djurförsök. Vi ger Jordbruksverket utökade resurser för att stärka djurskyddsarbetet. Regeringens demontering av miljöarbetet vid SLU, Sveriges lantbruksuniversitet, vill vi förhindra genom att tillföra medel, 45 miljoner kronor, som ska användas till miljöanalysarbete.
Vidare vill vi satsa 117 miljoner kronor på forskning inom Formas, Forskningsrådet för areella näringar och samhällsbyggande. Detta var i korthet innehållet i vår budgetmotion.