Yilmaz Kerimo (S):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Det var inga riktigt konkreta svar, men ministern berör i alla fall punkterna i min interpellation. EU har under många år kritiserat Turkiet för dess behandling av landets nationella minoriteter. Ändå fortsätter Turkiet med sina kränkningar. Det senaste exemplet är tre byar runt omkring Sankt Gabrielklostret i Midyat.
Staten själv vill också ta över landområden som har tillhört Mor Gabriel i 1 600 år. Trots att Mor Gabrielklostret har dokument som bevisar dess äganderätt godkänner myndigheterna konfiskering av marken. Sankt Gabrielklostret är en symbol och ett hopp för assyrier/syrianer runt om i världen för att de ska kunna återvända någon gång när demokrati existerar i Turkiet.
På detta sätt vill man återigen avskräcka assyrier/syrianer från att återvända till sina hemtrakter. Feodalsystemet är mycket starkt i området, och den turkiska staten uppmuntrar återigen ockupation av mark som tillhör assyrier/syrianer. Agerandet står i strid med alla internationella åtaganden och konventioner som Turkiet har förbundit sig att följa.
EU måste i medlemskapsförhandlingarna med Turkiet ännu tydligare än hittills markera att Turkiet måste skydda sina minoriteter och deras egendom. Turkiet har tagit en del positiva steg de senaste åren för demokrati och mänskliga rättigheter. Sedan hösten 2005 förhandlar Turkiet om medlemskap i EU. Trots detta fortsätter förföljelse och misshandel av etniska minoriteter i landet.
Jag har själv vid flera tillfällen uppmärksammat frågan på flera olika sätt, bland annat hos turkiska ambassaden i Stockholm, hos ansvarigt utskott och parlamentariker i Ankara, hos de berörda guvernörerna i Turkiet samt hos UD i Sverige och svenska ambassaden i Ankara. Men hittills har det varit förgäves. Ockupationen fortsätter, och ingen gör något, varken från svenskt eller från turkiskt håll.
Nu måste Sverige agera och sätta press på Turkiet. Det krävs att vi går från ord till handling för att få Turkiet att agera som en rättsstat genom att omedelbart ge de ockuperade egendomarna till sina rättmätiga ägare. Frågan är fortfarande lika aktuell, och något måste göras. I ett land som vill bli medlem i EU måste demokratin, yttrandefriheten och alla människors lika värde oavsett bakgrund respekteras.
Turkiet måste leva upp till de kriterier för medlemskap i EU som antagits i Köpenhamn, inte bara i papper utan i även i handling. Människor måste kunna yttra sig utan att bli åtalade för sina åsikter. Arat Dink, son till den mördade armeniske journalisten Hrant Dink, dömdes nyligen tillsammans med den ansvarige utgivaren Serkis Seropyan till ett års villkorlig fängelsedom för att ha "skändat den turkiska identiteten".
Domen baseras på 301 § i den turkiska brottsbalken. Det krävs en ny författning där 301 § är borta för att Turkiet ska kunna uppfylla kraven enligt Köpenhamnskriterierna. Listan kan göras lång. Orhan Pamuk åtalades för sina åsikter. Den syrisk-ortodoxa prästen Yusuf Akbulut åtalades för sina åsikters skull. Man kan, som sagt, göra en lång lista.
Min fråga till utrikesministern är: Hur avser utrikesministern att agera för att visa för den turkiska staten att Sverige och EU inte accepterar Turkiets fortsatta brott mot mänskliga rättigheter och förtryck av minoritetsgrupper?