Eva Olofsson (V):
Vi har absolut ingenting emot att vi har ett tak, en maxtaxa, så att man aldrig behöver betala mer än 1 696 kronor i månaden. Det är bra. Framför allt är det bra för dem som har mycket hjälp så att avgiften inte kan höjas kraftigt om någon behöver mycket insatser. Det är också bra att man inte längre behöver gå till socialkontoret och få försörjningsstöd för att man inte har råd att betala hemtjänstavgiften.
Vi har ett förbehållsbelopp där man som ensamstående, efter att ha betalat skatt och hyra, ska ha kvar 4 787 kronor av pensionen att leva på. Ändå styr hemtjänsttaxorna. När pensionärerna och pensionärsrörelsen nu börjar uppmärksamma de höga timavgifterna, och också agera, beror det på att avgifterna styr hur man använder hemtjänst.
Det finns de som ligger på gränsen och inte har förbehållsbeloppet. Då är det en väldig skillnad på att behöva betala 350 kronor i timmen jämfört med 80 kronor i timmen. Man kan få ganska många timmar innan man kommer upp i 1 696 kronor om man betalar 85 kronor i timmen. Däremot räcker det inte till många timmar om man betalar över 400 kronor i timmen, som var fallet i Sunne.
Då räcker det bara till cirka fyra timmar. Varför är det så viktigt att tänka på hemtjänstavgifterna? När det börjar bli tungt att städa, tvätta och handla och man i början kanske har hjälp två timmar varannan månad eller en till två timmar i veckan är det bra att då ta emot hemtjänst och kunna känna att det är rimligt och att man har råd.
Risken är annars att man inte tar emot den hjälp man behöver, och det kan resultera i att man snabbare behöver mer hjälp. Dessutom finns risk för att man faller eller skadar sig när man ska göra saker som man inte klarar av, och då kommer man att behöva mycket mer hjälp. Det är bra med tidiga insatser. En hög timavgift kan också avskräcka människor som faktiskt har rätt till avgiftssänkningen. Det är inte så lätt om man går in på kommunens hemsida och läser vad det kostar i timmen.
Oj, tänker man, så dyrt det blir. Jag tror att många kommuner använder höga avgifter för att styra bort äldre människor som inte behöver så stora insatser. Det är ofta det man vill göra genom att sätta höga timtjänstavgifter; det handlar inte om att få in just de pengarna. Det som då händer är att en del människor blir utan.
De som ligger mittemellan, i glappet mellan höga pensioner och att inte få avgiftssänkning, kan bli utan hjälp eller också skjuter man över den på anhöriga, på döttrarna. Det här är också en jämställdhetsfråga. Döttrarna får ett obetalt omsorgsarbete.
Jag är rädd för att stödet i framtiden kommer att innebära att pensionärer med de lägsta pensionerna hänvisas till den kommunala hemtjänsten medan mer välbeställda pensionärer anses kunna köpa privata tjänster eller få hjälp på annat sätt. Vi riskerar att få en tudelning av äldreomsorgen som vi hittills inte har haft, vilket jag tror på sikt är mycket negativt.
Det har inte gjorts någon uppföljning eller utvärdering sedan utvärderingen av avgiftsreformen och slutrapporten 2004. Jag har frågat Socialstyrelsen om de har någon statistik eller andra uppgifter och det visar sig att de i princip inte har någonting om hur det ser ut i kommunerna och hur avgifterna har utvecklats. Därför skulle jag vilja fråga Maria Larsson om inte uppföljning och utvärdering bör vara ett minimikrav så att man vet hur det ser ut i kommunerna när det gäller hemtjänstavgifter, att man alltså utvärderar den utveckling som är på gång.