KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Vi för lite olika debatter här. Om vi börjar med stabilitetsavgiften är det en avgift som banker ska betala för att skattebetalarna efter en kris inte ska sitta med notan i knäet. Det hoppas jag att vi är helt överens om; det har vi varit tidigare. Min poäng är att sparbankerna kommer att få en lägre avgift än andra banker eftersom de har lägre risker när detta nu blir riskbaserat. Även sparbanker måste ha tuffa regler.
Som Gunnar Andrén sade har vi sett exempel på att det inte finns någonting som vaccinerar sådana banker mot att individer kan komma in och ta risker som kollektivet kanske inte har varit berett att ta. Nu fick jag i min hand en sida ur Vänsterpartiets motion. Det är lite svårt att ha en uppfattning om förslaget eftersom det inte ens nämns. Därför är det svårt för mig att recensera det.
Det kanske är ett jättebra förslag, vad vet jag. Jag tittade lite grann på vad Vänsterpartiet föreslår här. Det är någonting som kallas egenkapitalbevis. Om detta är några Monopolpengar som man inte själv har satsat är det ingen bra lösning. Vad en bank behöver är eget kapital som bär risk och där någon är beredd att ta förluster.
Om detta inte innebär det är det inte till någon hjälp för den banken. Det är ofta andra lösningar man tar in kapital på än att man får in kapital som inte någon har uppoffrat och satt in och är beredd att riskera. Då får man nämligen inte den kapitaltäckning som bland annat Finansinspektionen kräver, och då är det ett gigantiskt slag i luften.
Jag kan utifrån det här papperet inte bedöma vad som skulle vara fallet med de så kallade egenkapitalbevisen. Som sagt är detta en debatt som får bölja fram och tillbaka fram till valet. Sedan får väljarna döma. Men jag vill väldigt gärna att det startas fler sparbanker.
Det är en mycket bra metod för att sätta in pengar på ett säkert och bra sätt, ofta med god avkastning. De kommer också det lokala näringslivet till del. Det är också så att sparbankerna - vilket jag också skriver i mitt interpellationssvar - inte belastar den finansiella stabiliteten särskilt mycket, i och med att de ofta har mer i inlåning från sina kunder än vad de lånar ut. Det finns väldigt mycket positivt.
Jag ser också gärna att sparbankerna fortsätter att överta banker som andra vill lägga ned. Det visar sig nämligen att där andra banker inte klarar av att bedriva en väl fungerande bankverksamhet och sparbankerna tar över blomstrar ofta dessa banker. I grunden tror jag att vi har samma intresse, som vi hade häromdagen när Lena Olsson och jag diskuterade frågan om Lars Högdahls utredning.
Jag tror att Vänsterpartiet har väldigt goda ambitioner på detta område. Det vi nu diskuterar är om de metoder ni vill använda för att uppnå dem och er politik sammantaget verkligen skulle verka i den riktningen.
Mats Odell (KD):
Vi har som sagt samma ambitioner på detta område. Dock har vi lite olika förslag till hur vi ska åstadkomma denna utveckling. Jag måste dock göra några korta anmärkningar när det gäller stabilitetsfonden. Den tillhör skattebetalarna. De 15 miljarder som är insatta har i runda slängar fördubblats sedan de sattes in.
Det har varit en mycket god affär för skattebetalarna, inte enbart att vi har undvikit en härdsmälta i vår ekonomi, utan också att de pengar som har satts in har förräntat sig mycket bra så här långt. Låt oss inte gråta över det utan tvärtom se fram emot att det här nu blir en riskbaserad avgift. Om det nu är så att sparbankerna har väldigt liten risk kommer det att avspeglas i att de också får en väldigt liten avgift.
Mats Odell (KD):
Sven-Erik Österberg har frågat statsministern på vilket faktaunderlag som denne baserat ett uttalande om bonusbubblans sprickande. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den globala finanskrisen har tydligt visat på hur risker och förluster hos en aktör kan sprida sig till andra aktörer på finansmarknaden, också i ett globalt perspektiv.
Effekterna av ett bristande ansvarstagande hos ett fåtal systemviktiga aktörer har visat sig kunna bli omedelbara och djupgående även för aktörer som själva agerar ansvarsfullt och omdömesgillt. Nya regleringar på finansmarknaden måste därför sökas i internationella forum och omfatta så många stater och aktörer som möjligt för att ge avsedd effekt.
Detta är skälet till att Sverige har varit mycket aktivt under ordförandeskapet i EU, bland annat i frågan om att åstadkomma ett definitivt stopp för den ersättningskultur som har premierat kortsiktigt och osunt risktagande. En del av det svenska ordförandeskapets åtgärder mot den osunda ersättningskulturen har bestått i enandet av medlemsstaterna inom EU inför det möte i G20 där bonusfrågan skulle avgöras.
Det snabba och kraftfulla resultatet av dessa förhandlingar innebar att det svenska ordförandeskapet sedan kunde driva frågan i G20 med gott resultat. Effekten av den följande globala överenskommelsen och av det avtal som sedan har nåtts mellan EU:s medlemsstater om en tvingande EU-gemensam reglering avseende ersättningssystem i banker och värdepappersföretag kommer att innebära ett stopp för den osunda ersättningskulturen, och om man så vill spräcka bonusbubblan.
Jag vill samtidigt vara mycket tydlig med att den reglering som kommer att träda i kraft med anledning av de överenskommelser som nämnts inte innebär något krav på användande av bonusar, utan i stället en kraftig begränsning av ersättningssystemen för de finansiella aktörer som väljer att använda dem. Budskapet till aktörerna på finansmarknaden är därför tydligt såväl från Sveriges som från övriga EU-länders regeringar. Tiden för bonusar som premierar osunt risktagande är över.
Det är min och regeringens övertygelse att varje ansvarskännande finansföretag inser de nya tingens ordning och omedelbart anpassar sina ersättningssystem för att möta de nya kraven.
Mats Odell (KD):
Det internationella samfundet, politiska ledare över hela världen, har uppfattat att det är felaktiga ersättningssystem som har premierat ett osunt risktagande som har haft en del i att den här krisen har blivit så långvarig, att den har spridit sig över jordklotet på det sätt som har skett och att den har blivit så djup som den har blivit. Därför har man bestämt sig och fattat ett beslut i frågan.
Det stora beslutet kom i Pittsburgh, och det är nu implementerat i EU:s kapitaltäckningsdirektiv. I Sverige håller vi på att implementera detta i förordningar som kommer att utfärdas av Finansinspektionen. De förordningarna kommer att publiceras under det här året, före jul. De kommer att vara bindande.
Då kan jag försäkra Sven-Erik Österberg att det inte finns någon som kan låta bli att bry sig om dessa föreskrifter. Det kommer nämligen att vara förenat med sanktioner. Det kan vara sanktioner av olika slag. Det kan bland annat innebära att man får höja sin kapitaltäckning. Exakt hur dessa är utformade får vi se när Finansinspektionen kommer med sitt förslag. Det blir en bindande lagstiftning.
Då är det inte skönsmässiga tolkningar från olika informationsdirektörer på bankerna som avgör huruvida reglerna uppfyller de nya internationella, jag vill säga globala, krav som ställs på rörliga ersättningar.
Den formulering som Sven-Erik Österberg hänvisar till i FSB:s bilaga har sin utgångspunkt i den anglosaxiska traditionen, nämligen att det i stort sett inte finns några banker i den anglosaxiska världen som inte har rörliga ersättningar till ledande medarbetare. Det är den situationen man utgår ifrån. Det är värt att notera att varken EU eller G20 tog fasta på det.
Det står ingenstans, och det kommer absolut inte att finnas, i de förslag som kommer från Finansinspektionen att svenska banker ska införa rörliga ersättningar eller bonusar. På den punkten hoppas jag kunna lugna Sven-Erik Österberg.
Det här är som sagt saker som vi kan diskutera, men väldigt snart kommer sanningens minut när Finansinspektionen presenterar de bindande regler som kommer att gälla retroaktivt från den 1 januari 2009 och framåt. Vi får kanske anledning att återkomma och se hur det blev.
Mats Odell (KD):
På den sista punkten är jag lite förvånad. Sven-Erik Österberg, som själv har varit finansmarknadsminister och ansvarig för AP-fonderna, torde veta att AP-fonderna inte står under regeringens utan riksdagens inflytande. Regeringen utvärderar AP-fondernas verksamhet löpande, och vi har i skrivelsen till riksdagen utvärderat och tagit upp de här sakerna. Där pågår ett arbete, som Sven-Erik Österberg väl känner till.
Sven-Erik Österberg tar upp ganska mycket detta att vår regering har ändrat uppfattning i de här frågorna. Men det har ju aldrig någonsin funnits någon som har velat se ett ersättningssystem som har premierat ett osunt risktagande. Nu räknar Sven-Erik Österberg upp i sin interpellation att Swedbank har avsatt 406 000 000 för årets bonusar. Inget är utbetalat, såvitt jag vet, ännu.
Och enligt årsredovisningen för Swedbank hade koncernen 2005 resultatbaserade personalkostnader på 1 354 000 000. År 2004 uppgick de till 1 22 000 000. Jag tillåter mig inledningsvis, fru talman, att notera att vi nu är på väg att i Sverige införa, på regeringens uppdrag, den första verkliga regleringen av ersättningssystemen.
Det må vara att Sven-Erik Österberg nu har de här uppfattningarna, men under er tid var alltså bonusutbetalningarna dubbelt och ibland tre gånger så stora som de som Sven-Erik Österberg nu tar upp. Jag tycker nog, fru talman, att Sven-Erik Österberg i viss mån kastar sten i glashus.
Mats Odell (KD):
Som Sven-Erik Österberg säger får vi se. Sanningens minut kommer inom någon vecka när Finansinspektionen lägger fram sitt förslag som är ett resultat av den här regeringens strävanden på det här området. Jag kan inte påminna mig - vi får väl ta det i nästa debatt då - att Sven-Erik Österberg och hans regering någonsin ens försökte att över huvud taget göra någonting åt de gigantiska bonusar som delades ut under den tid som de hade regeringsmakten.
Mats Odell (KD):
Peter Hultqvist och Lena Olsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta mot bakgrund av de förslag som utredningen Utveckling av lokal service i samverkan har lämnat i sitt slutbetänkande. Lena Olsson har också frågat om jag avser att komma med något förslag till riksdagen under våren 2010. Betänkandet, som heter Se medborgarna - för bättre offentlig service , lämnades till mig av den särskilde utredaren Lars Högdahl för ett par veckor sedan. Betänkandet kommer nu att remissbehandlas.
Först därefter kan regeringen i detalj ta ställning till hur den avser att gå vidare med de olika förslag som utredaren presenterat. När jag har sagt det vill jag dock understryka att inriktningen från regeringens sida är helt klar, nämligen att alla medborgare ska ha god tillgång till offentlig service.
Detta har varit utgångspunkten för Lars Högdahls uppdrag, som varit inriktat på att bland annat förbättra den lokala servicen genom en ökad samverkan mellan de statliga myndigheterna och mellan stat och kommun. Utredaren har i en första etapp sett över samtjänstlagen som reglerar formerna för en sådan myndighetssamverkan. Som ett resultat av utredarens arbete har det skett förändringar i samtjänstlagen som gör det enklare att ingå avtal om samverkan och också ger möjligheter att samverka på flera områden.
Gemensamma servicekontor inrättas nu i snabb takt runt om i landet. För drygt ett år sedan lämnade utredaren ett delbetänkande som angav en allmän inriktning för offentlig service i samverkan. Betänkandet omfattade principförslag om en framtida struktur för offentlig service och för den övergripande styrningen av serviceutvecklingen. Detta betänkande har remissbehandlats och de flesta remissinstanserna ställde sig bakom den allmänna inriktning som skisseras i betänkandet.
Skatteverket, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen hade dock omfattande invändningar. I slutbetänkandet har utredaren ytterligare fördjupat sin analys och utvecklat och preciserat sina förslag. Regeringen analyserar den fortsatta inriktningen på arbetet med att utveckla lokal service i samverkan och tillgången till offentlig service för alla. Regeringen behöver ett bättre underlag för att göra en samlad bedömning av de förändringar som sker i myndigheternas sätt att tillhandahålla service.
Den samverkan som inletts mellan myndigheter med behov av lokal service bör utvecklas. Det är dock för tidigt att nu ta ställning till hur en framtida servicestruktur ska utformas. För att kunna ge en god service i hela landet tror jag att vi måste vara öppna för att överväga nya och innovativa lösningar och lokala variationer. De statliga myndigheterna måste föra en dialog med kommunerna och vara öppna för samverkan.
Slutligen måste understrykas att offentlig service självklart måste tillhandahållas via olika kanaler. Telefonitjänster och olika e-tjänster är i dag förstahandsval för många människor. Men människor som av olika skäl har behov av personliga kontakter får inte lämnas utanför. Det är därför viktigt att ha en helhetssyn på hur den offentliga servicen via olika kanaler bör utvecklas.
Mats Odell (KD):
Först måste jag tacka för interpellationerna och det engagemang ni visar i denna viktiga fråga. Jag tror att det finns ett starkt engagemang ute i Sverige, i glesbygdsrörelsen, i de politiska partierna och hos alla som försöker överleva ute i Glesbygdssverige. Det finns också väldiga möjligheter att utnyttja den nya tekniken.
Den nya så kallade e-förvaltningen skapar helt nya möjligheter till goda och bättre förutsättningar för människor att bo i hela landet och att också få medborgarservice där. När Peter Hultqvist tar upp att människor upplever sig nedlåtande bemötta och att människan inte står i centrum för myndighetskontakter hoppas jag att detta verkligen är undantag.
Men jag vill ändå säga att vi i denna regering - jag har själv tagit ansvar för detta - har satt i gång ett stort projekt för ett offentligt etos, en värdegrund för den statliga verksamheten. Det drar i gång under 2010. Vi kommer att utbilda 15 000 statliga chefer i frågor om värdegrund, bemötande av medborgarna och attityd till medborgarna.
Det är oerhört viktiga saker som Peter Hultqvist tar upp. Väldigt mycket sker. Det diskuteras ute på arbetsplatserna och i fackliga organisationer. Vi har mycket kontakter med de fackliga organisationerna på detta område. Det finns ett stort engagemang för att arbeta med värdegrundsfrågorna. Peter Hultqvist frågar om jag är beredd att använda regleringsbrev och lagstiftning.
Det viktiga nu kanske ändå är att säga att vi i dag egentligen saknar en bra samlad bild av hur de statliga myndigheternas tillgänglighet och service ser ut i de olika delarna av landet. Även om varje myndighet har ansvar för sin serviceutveckling har regeringen alltid det övergripande ansvaret för alla ska ha en likvärdig tillgång till myndighetsservice.
Här har vi länsstyrelserna, som har i uppgift att arbeta sektorsövergripande och följa tillståndet i länet och även samordna olika samhällsintressen och myndigheters insatser. Att följa denna utveckling av den offentliga servicen i länet ligger helt i linje med den uppgiften. Utredningen har nu föreslagit att länsstyrelsernas roll i detta avseende ska förtydligas.
Detta är en fråga som vi nu får överväga i den fortsatta beredningen av utredningen. När det gäller frågan om en tydligare styrning av de olika myndigheternas serviceutveckling menar jag att vi först måste få en samlad bild av hur tillgången till service har förändrats under de senaste åren. När vi väl har en sådan bild kan regeringen ge de styrsignaler som behövs till de berörda myndigheterna. Där får vi ett underlag från Lars Högdahls utredning.
Men det behövs ytterligare en kartläggning av hur det ser ut. Dialogerna med kommunerna är otroligt viktig. Det är glädjande att Sveriges Kommuner och Landsting, SKL, är en mycket aktiv part i arbetet tillsammans med den frivilliga sektorn, landsbygdsrörelsen, Hela Sverige ska leva och också kommersiella intressenter - lanthandeln och lantbrevbärarna når väldigt många hushåll varje dag.
Här finns nya möjligheter att ta till vara. Lars Högdahls utredning är en mycket bra grund för att arbeta vidare med detta.
Mats Odell (KD):
Ja, Börje Vestlund, jag tror att för den del som inte är ren myndighetsutövning utan där vi kan använda oss av lanthandlare, lantbrevbärare, den ideella sektorn, bygdegårdar och andra organisationer som vill delta i det här arbetet kommer det att handla om något slags servicevägledning. Där kommer man också att kunna få konkret hjälp med att fylla i blanketter.
Men någon myndighetsutövning, där man fattar beslut om människors väl och ve, kommer inte att decentraliseras på det viset, utan det måste ske i strikt ordnade former där den personliga integriteten tas om hand. Huvuddelen av människors ärenden är av enklare karaktär, och de måste man kunna få hjälp med. Jag tycker att det här har varit en väldigt bra debatt som driver utvecklingen framåt.
Jag kan också ge besked till Peter Hultqvist: Självklart ska vi använda regleringsbrev i de här frågorna. Det gör vi redan. Självklart ska vi ha lagstiftning. Vi har redan ändrat samtjänstlagen, även om Vänsterpartiet den gången var emot det. Nu tycks det motståndet ha lagt sig. Det pågår nu en gemensam beredning av detta i Regeringskansliet.
Jag kan försäkra att jag kommer att ta täten i arbetet för att driva på en utveckling, en reform, med målet att det ska finnas grundläggande statlig service i varje kommun i enlighet med de intentioner som framkom i Lars Högdahls utredning.
Mats Odell (KD):
Monica Green har frågat statsministern om hans respektive regeringens syn på AP-fondernas agerande i bolag och på AP-fondernas framtid. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
AP-fonderna är statliga myndigheter som styrs i lag och som därför åtnjuter en betydande självständighet gentemot regeringen. Det är riksdagen som beslutar om AP-fondernas regelverk och uppdrag. Regeringens huvudsakliga uppgifter är enligt lag att utse styrelseledamöter och att i efterhand utvärdera verksamheten.
Regeringen har också lagt fast riktlinjer för AP-fonderna när det gäller utformningen av ersättningar till anställda i fonderna och för ledande befattningshavare i företag där fonderna är delägare. Denna ordning vilar på en fempartiöverenskommelse i riksdagen som omfattar hela pensionssystemet.
Frågor som rör förändringar i pensionssystemet hanteras av den så kallade Pensionsgruppen, som har till uppgift att vårda pensionsöverenskommelsen. AP-fondernas framtida organisation och regelverk är således en fråga som uteslutande hanteras av partierna i riksdagen inom ramen för arbetet i Pensionsgruppen.
I Pensionsgruppen finns de fyra allianspartierna och Socialdemokraterna representerade. Frågan om en eventuell översyn av AP-fondernas regelverk ligger för närvarande på Pensionsgruppens bord. Detta hindrar inte att partierna i Pensionsgruppen, inklusive Socialdemokraterna, för fram åsikter om pensionssystemet eller AP-fondernas roll.
AP-fonderna förvaltar ett betydande kapital till nytta för dagens och morgondagens pensionärer. Regeringen är angelägen om att partierna i Pensionsgruppen i samförstånd ska hitta de lösningar som bäst tillvaratar svenska folkets intresse av att AP-fonderna ger största möjliga bidrag till pensionerna.
Mats Odell (KD):
Låt mig börja med den senare frågan från Monica Green om hur vi ser på resultatet. Vi är noggranna med detta. Regeringen lägger fram en skrivelse med en utvärdering av AP-fondernas verksamhet under det gångna året. Den kommer till riksdagen någon gång under april månad.
Där kommer att finnas ett fylligt underlag för att diskutera de frågorna. Jag tror att Monica Green innerst inne inser att det inte alltid är statsministern som kommer trots att en riksdagsledamot vill tala med statsministern, utan det är ansvarigt statsråd för frågorna som kommer. Jag framhåller att AP-fonderna styrs av lag.
Det innebär att de är självständiga gentemot regeringen. Pensionsgruppen är en stor framgång för Sverige. Fem partier står bakom och vårdar pensionsöverenskommelsen. Nu står vi inför en diskussion om hur fonderna ska utvecklas framöver, och vi utvärderar detta.
Då är det inte så konstigt att det förs en diskussion mellan representanter för partierna i Pensionsgruppen. Det är det som har förekommit. Det vore skillnad om AP-fonderna var en myndighet under regeringen som vi styrde med regleringsbrev. Då hade det varit anmärkningsvärt om två statsråd hade diskuterat framtida reformer. Det är fullt tänkbart att det kan ske i alla fall, men i det här fallet är det fråga om något helt annat.
Det är riksdagen som lägger fast regelverket för AP-fonderna efter en överenskommelse bland de fem partierna. Att det sedan förs en diskussion om vilket vägval respektive parti eller statsråd skulle föredra tycker jag är naturligt.
Jag är helt förvissad om att innan frågan ska avgöras i Pensionsgruppen kommer regeringen att ha en samlad uppfattning som regeringen kommer att redovisa. Jag hoppas att vi också kan ena oss med våra socialdemokratiska vänner, som vi hittills har gjort i Pensionsgruppen.
Mats Odell (KD):
Jag reagerar väldigt mycket på Monica Greens ordval: "osämja". Anders Borg och jag är de bästa vänner, och vi diskuterar den här frågan. Jag hoppas att Monica Green och jag också kan göra det och utbyta synpunkter. Men frågan om strukturen på fonderna framöver har varken jag, Anders Borg eller Monica Green något svar på, utan det är Pensionsgruppen som ska ta ställning till detta.
Den diskussion som uppkom tidigare, som Monica Green hänvisar till i sin interpellation, handlade om att Anders Borg kommenterade en rapport som hade lagts fram av Eso, Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, som föreslog en sammanslagning. Han talade i allmänna ordalag om detta, och det var ett akademiskt resonemang om best practice och så vidare på detta område. Jag tycker att det är bra att det förs en sådan diskussion, och jag redovisade min uppfattning om detta.
Men sedan sker det en process när vi ska bestämma hur det ska vara. Det kommer vi att diskutera tillsammans med Monica Green och hennes parti, Socialdemokraterna, och jag hoppas att vi där kommer att komma fram till en gemensam uppfattning.
När det sedan gäller frågan om våra riktlinjer, som handlar om anställningsvillkor i AP-fonderna och hur fonderna ska hantera sin roll som ägare av börsbolag, handlar det fortfarande om villkoren för att dessa fonder ska ha allmänhetens förtroende.
Den finanskris som vi har gått igenom visar att när det är så stora påfrestningar, som i detta fall med stora börsfall som drar ned tillgångarna, är det viktigt att ersättningssystemen i fonderna och i de bolag man investerar i är av den arten att de inte leder till ett onödigt risktagande och att man kan upprätthålla allmänhetens förtroende.
Den kommitté som regeringen tillsatte, som hade i uppdrag att utvärdera AP-fondernas riktlinjer för miljö och etik, konstaterade just att ersättningsvillkoren i bolagen är väldigt viktiga förtroendedimensioner för medborgarna. De berömde AP-fondernas arbete med ersättningsfrågorna, men de drog ändå slutsatsen att arbetet kan utvecklas ytterligare.
Bakgrunden till det var den stora betydelse som dessa frågor har för allmänhetens förtroende både för bolagen och för ägarna.