KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Varje nytt förslag som den här regeringen har lagt fram när det gäller den ekonomiska politiken och jobbpolitiken har bemötts av Moderaterna med att den kommer att leda till att arbetslösheten ökar och det blir färre jobb. Det är det ni har hävdat hela tiden varje gång vi har lagt fram ett förslag, Katarina Brännström. Resultatet har blivit det motsatta. Vi har fler lediga jobb, och vi har en sjunkande arbetslöshet.
Det är bra om vi gemensamt kan glädjas åt detta. Vi har just nu ungefär 100 000 lediga jobb. Vi har aldrig någonsin i Sverige haft så många lediga jobb - det tror jag att vi båda är glada över - men det betyder också att arbetsmarknadspolitiken ställs inför nya utmaningar. Det är allvarligt när arbetsgivarna inte kan få tag i personer för att tillsätta de lediga jobben, för det riskerar att hämma tillväxten och utvecklingen.
Därför är det viktigt att arbetsmarknadspolitiken kan vara pragmatisk och lyhörd. Behoven är olika. Det behövs stöd för dem som ska gå in och ta mer kvalificerade arbeten, men det behövs också nya insatser för dem som inte kan matchas mot kvalificerade arbeten utan kanske behöver betydande insatser för att alls ta sig in på arbetsmarknaden. Herr talman! Jag vill tacka för debatten. Vi får säkert anledning att återkomma till ämnet.
Även om utvecklingen går starkt åt rätt håll är utmaningarna som kvarstår stora.
Ylva Johansson (S):
Erik Andersson har frågat mig om jag ser några risker för att de höjda marginalskatterna påverkar i vilken utsträckning människor väljer att söka sig till avancerade utbildningar och om jag ser några risker för att de höjda marginalskatterna påverkar arbetstagares vilja att göra karriär och förlägga sitt arbetsliv i Sverige. Efter den förra regeringens mandatperioder såg vi stora underskott i statens finanser. Angelägna satsningar och framtidsinvesteringar har därför behövt finansieras med bland annat höjda skatter.
Högre skatter för personer med relativt hög inkomst har både en god fördelningsprofil och ger nödvändiga skatteintäkter. Det är möjligt att skatter kan påverka valet att fortsätta studera eller att arbeta på den svenska arbetsmarknaden, men det är min uppfattning att det är långt ifrån den enda faktorn som påverkar dessa val. Det finns en mängd andra faktorer som avgör huruvida man ska satsa på universitetsstudier. Därför är det också missvisande att bedöma politiken utifrån enskilda finansieringsåtgärder. Politiken måste ses i sin helhet.
Att utbildningsväsendet håller hög kvalitet och att utbildningsplatser finns är viktigt för att personer ska kunna delta i högre studier. I vårändringsbudgeten 2015 föreslog regeringen ökade medel för fler utbildningsplatser på universitet och högskolor. Jag vill också framhålla att regeringen satsar på att förbättra kvaliteten i universitets- och högskoleutbildningarna i form av större fokus på arbetsmarknadsanknytning, internationalisering och nära samband mellan utbildning och forskning.
Vad gäller sysselsättning och arbetslöshet görs i budgetpropositionen för 2016 en samlad bedömning av effekterna av regeringens politik. Politiken bedöms sammantaget leda till högre varaktig sysselsättning och till lägre arbetslöshet framöver.
Ylva Johansson (S):
Det finns en olycklig fixering hos Moderaterna vid skatter. Det är som om skattesänkningar är det enda politiska instrumentet för att lösa alla problem. Vi såg hur det gick under förra mandatperioden. Man sänkte skatter och försämrade statens finanser utan att det ledde till att man löste de problem som man sa att man skulle lösa med sänkta skatter, till exempel arbetslösheten.
Självklart är en av de absolut viktigaste förutsättningarna för en stark jobbpolitik och för tillväxt att det är ordning i de offentliga finanserna. Därför var det bra att regeringen under förra året kunde halvera underskotten i statens finanser inför de stora utmaningar vi nu står inför.
Trots att Erik Andersson är väldigt orolig för utvecklingen kan vi konstatera att sysselsättningen ökar kraftigt, att nyföretagandet ökar kraftigt, att arbetslösheten sjunker, att utbildningssystemet byggs ut och att vi satsar på höjd kvalitet i utbildningssystemet.
Vi ser inga tecken på en minskad vilja att utbilda sig. Det är självklart viktigt att människor har en vilja att utbilda sig. Och det är också viktigt att det finns en utbildningspremie, att det lönar sig att utbilda sig. Men vi ser inga tecken på att vi skulle vara illa ute i det avseendet. Erik Andersson tar upp Tyskland som ett exempel, och det tycker jag var intressant, därför att det finns en del, tror jag, som vi kan lära av Tyskland.
De vågar göra saker som vi inte har vågat och som faktiskt har gett goda resultat. Till exempel har Tyskland ett system med studie- och yrkesvägledning tillgängligt för alla tyskar, oavsett om man är arbetslös eller inte, och som såvitt jag förstår håller hög kvalitet och betyder mycket för att människor ska söka sig till de branscher där det finns en god efterfrågan på arbetskraft.
I Sverige har vi ett svagt utbyggt system när det gäller studie- och yrkesvägledning för den som inte är elev eller arbetslös. Här tycker jag att vi kan fundera över om vi har något att lära av Tyskland. Jag diskuterade nyligen med tyskarna, som skriver in alla unga på arbetsförmedlingen innan de har slutat skolan och utbildningen.
Man kan fråga sig om det är lönt att göra så stora ansträngningar för många personer som kommer att få jobb ändå, men så gör de i Tyskland. Det har en väldigt god effekt i form av låg ungdomsarbetslöshet, men det beror också på flera andra saker. Det finns anledning att titta på länder som är bättre än Sverige på att styra och se till att människor söker sig till de utbildningar och branscher där arbetsmarknadsutsikterna är goda.
Ylva Johansson (S):
Låt mig ta den sista frågan först. Det finns ingen enkel förklaring till att människor inte väljer de utbildningar som leder till de högsta framtida inkomsterna. Det handlar alltså inte bara om ekonomiska incitament, Hanif Bali, utan människor gör sina yrkesval också utifrån andra kriterier.
Jag tror dock att vi bör påverka människors val av yrke i större utsträckning för att få en bättre matchning. Men alldeles uppenbart är att ekonomiska incitament inte ensamt svarar för denna styrning. När den gamla regeringen styrde ökade arbetslösheten. Nu har vi en stark tillväxt och sjunkande arbetslöshet.
Det är svårt att ta det till intäkt för att den förda politiken skulle vara skadlig för jobben. Det är fler som söker sig till högskolan och som kommer in på högskolan. Det är svårt att ta det till intäkt för att regeringens förda politik skulle göra att färre människor vill studera vidare.
Erik Andersson pratar ganska tyst om en stor skatteförändring som regeringen genomförde i augusti. Då tog vi bort den skattesubvention som tidigare gällt för arbetsgivaravgiften för ungdomar. Vi fick då höra här i riksdagens talarstol att ungdomsarbetslösheten skulle öka kraftigt om avgiften återställdes, men resultatet har blivit det motsatta. Ungdomsarbetslösheten faller nu snabbare än vad de flesta hade väntat sig.
Med detta, fru talman, vill jag säga att skattepolitiken självklart spelar roll för incitament, men det är inte det enda som spelar roll. Andra saker tenderar att betyda ännu mer.
Skatteintäkter är till för att finansiera skola, sjukvård, välfärd, investeringar i jobb, klimatsmart omställning, infrastruktur och bostäder. Vad man använder skatteintäkterna till påverkar helheten i jobbpolitiken.
Erik Andersson är orolig för att regeringen inte ska få in de skatteintäkter som har prognostiserats, men jag vill säga till honom att där kommer vi så småningom att ha facit. Vi kommer att veta vilka skatteintäkter det kommer att leda till, och då kan vi jämföra. Hittills ser det ut att gå väldigt bra på arbetsmarknaden. Det är fler som jobbar, och fler jobbar mycket.
Jag tror att det är goda förutsättningar för att regeringen inte bara får in intäkterna utan att dessa kanske till och med blir högre än prognostiserat. Men det kommer vi som sagt att få facit på.
Ylva Johansson (S):
Den ekonomiska tillväxten beror självfallet på många olika saker, men att ta en så stark utveckling som vi nu har på arbetsmarknaden till intäkt för att det går dåligt där tycker jag faktiskt är lite långsökt. Ungdomsarbetslösheten har regeringen jobbat med från första dagen.
Från augusti i år gäller alla de stora ekonomiska förändringar som rör ungdomsarbetslösheten, både de satsningar och den finansiering vi gör genom att vi har tagit bort skattesubventionen i form av sänkt arbetsgivaravgift för ungdomar. Jag vill påminna Moderaterna om att man förutspådde att sänkningen skulle leda till katastrof när det gäller ungdomsarbetslösheten. Nu har resultatet alltså blivit det motsatta.
Om detta enbart beror på regeringens politik eller inte låter jag vara osagt, men sänkningen har inte lett till den katastrof när det gäller ungdomsarbetslösheten som Moderaterna utmålade när vår budget började gälla. Till Erik Andersson: Utifrån min roll är jag självfallet inblandad i de flesta diskussioner i regeringen som gäller jobben. Den samlade bedömning och politik som vi genomför för jobben är stark.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig om jag inte anser att erfaren arbetskraft behövs för att klara av den demografiska utmaningen och hur jag anser att den särskilda löneskatten för äldre ska hjälpa senior och mer erfaren arbetskraft som vill arbeta längre. Självklart behövs senior och erfaren arbetskraft. OECD-statistiken visar också att Sverige är bland de länder som har högst sysselsättningsgrad i åldersgruppen 55-64 år.
Sverige har ett bra utgångsläge, men samtidigt anser regeringen att den demografiska utvecklingen innebär stora utmaningar för framtidens arbetsliv. Christian Holm Barenfeld hänvisar i sin interpellation till Elisabeth Svantessons skriftliga fråga som jag besvarade den 19 januari i år. Jag vill därför upprepa delar av mitt svar. När regeringen tillträdde 2014 ärvde vi ett bekymmersamt läge med en arbetslöshet som bitit sig fast på en hög nivå.
För att öka sysselsättningen och varaktigt minska arbetslösheten har regeringen därför i budgetpropositionen för 2016 föreslagit stora framtidsinvesteringar i bostäder, klimatomställning och infrastruktur, en aktiv näringspolitik för fler och växande företag och investeringar i kompetens och matchning för att rusta människor att ta de jobb som växer fram. Vårpropositionen för 2015 och budgetpropositionen för 2016 innehåller sammantaget investeringar för jobb som uppgår till drygt 14 miljarder kronor för 2016.
Sammantaget bedöms de åtgärder som föreslås i budgetpropositionen bidra till en lägre arbetslöshet och en högre sysselsättning de kommande åren. Äldre i arbetslivet är en viktig resurs som bör tas till vara. Vi ser dessutom att sysselsättningsgraden för personer över 55 år ökar stadigt. Jag kan trots det konstatera att den faktiska utträdesåldern i många yrken är lägre än 65 år.
Detta beror inte på att det saknas ekonomiska incitament att arbeta längre, utan det handlar bland annat om att arbetstagare slits ut i förtid. Om människor ska orka jobba ett helt arbetsliv krävs bättre arbetsmiljöförhållanden i psykiskt och fysiskt slitsamma arbeten. Arbetsmiljö är därför ett fokusområde för regeringen. Den 1 februari överlämnade regeringen sin nya arbetsmiljöstrategi till riksdagen. Strategin utgår från det moderna arbetslivets utmaningar och möjligheter och pekar ut en riktning för arbetet under de närmaste fem åren.
Regeringen har dessutom ökat resurserna inom arbetsmiljöområdet med 100 miljoner kronor per år under mandatperioden. Inom ramen för de ökade resurserna höjer regeringen ambitionsnivån i arbetsmiljöpolitiken genom denna arbetsmiljöstrategi, som utformats kring tre prioriterade områden: nollvision mot dödsolyckor och förebyggande av arbetsolyckor, ett hållbart arbetsliv samt psykosocial arbetsmiljö. Dessutom pågår sedan några år en bred översyn av pensionssystemet inom ramen för Pensionsgruppens arbete.
Den långsiktigt stora frågan är den om ett längre arbetsliv för att trygga tillräckliga pensioner, pensionssystemets finanser och ytterst välfärden. Det arbetet kommer att fortgå under lång tid med det övergripande syftet att uppnå fler arbetade timmar under livet.
Ylva Johansson (S):
Jag undrar lite varför Christian Holm Barenfeld och Katarina Brännström är så upprörda. När jag lyssnar på inläggen tror jag mig förstå att det beror på att de har missförstått hela frågan. Det är inte så att regeringen har infört någon särskild löneskatt. Den infördes 1991 i den stora skattereformen som gjordes. Det var då man införde någonting som hette särskild löneskatt. Det regeringen har gjort är att vi har skapat likformighet i systemet, precis som har gällt tidigare.
Men den särskilda löneskatten infördes 1991. Både Christian Holm Barenfeld och Katarina Brännström talar om att regeringens politik skulle leda till att personer över 65 år får behålla mindre av det de tjänar, eller att äldre skulle betala högre skatt än andra grupper. Det är fullkomligt felaktigt. Äldre har en lägre skatt än de som är yngre. Det är ett förhöjt jobbskatteavdrag för dem som är över 65 år.
Det betyder att de behåller mer och betalar lägre skatt efter 65 år än vad de gör innan. Där har interpellanten och debattörerna fullkomligt fel om politiken.
Det vi ser just nu är att många av dem som snart ska gå i pension eller som redan har gått i pension lockas tillbaka till arbetslivet eftersom efterfrågan på arbetskraft är mycket stor och vi har brist inom väldigt många yrken. Vi ser nu till exempel i skolan att pensionerade lärare kommer tillbaka och jobbar, och det är välkommet. De betalar också lägre skatt än de som är yngre och till exempel jobbar i skolan eller i andra yrken.
Det är så skattesystemet i dag är utformat. Fru talman! När man hör Katarina Brännström säga att 1 1⁄2 miljard i skatteintäkter inte är så mycket förstår man kanske hur det kunde bli så illa med de stora underskotten i statens finanser. Skatteintäkter behövs för att finansiera investeringar och välfärd. De behöver vägas av på ett rimligt sätt så att vi också har en stark utveckling på arbetsmarknaden. Det har vi just nu.
Ylva Johansson (S):
Den särskilda löneskatten skapades i den skatteuppgörelse från 1991 som resulterade i ett nytt skattesystem. Det var en konstruktion där man lade om stora delar av hela skattesystemet och gjorde en särskild löneskatt för äldre för att kompensera i förhållande till pensionssystemet.
Den tog den gamla regeringen bort, vilket skapade en bristande likformighet i skattesystemet som vi nu återställer. Utvecklingen på arbetsmarknaden är bra för den äldre arbetskraften. Sysselsättningsgraden ökar för denna grupp. Fru talman!
Skatter finns till för att finansiera viktiga verksamheter som välfärd, skola och investeringar. Sänker man skatter blir det mindre skatteintäkter. Det kan man göra om man inte tycker att det är så viktigt eller inte tror att det finns ett samband mellan jobbtillväxten och investeringar, utbildning och välfärd.
Regeringen ser det sambandet och har därför en politik för att ha ordning i statsfinanserna och för att kunna säkerställa att vi kan göra nödvändiga investeringar. Jag vet att vår syn på det skiljer sig från Moderaternas. Fru talman! Jag tror att vi kan öka sysselsättningsgraden ytterligare i gruppen som är över 55 år och över 65 år. Två viktiga saker behöver göras.
Den ena är investeringar i arbetsmiljön. Regeringen har både satsat pengar och lagt fram en ny arbetsmiljöstrategi, som jag tror just nu behandlas i arbetsmarknadsutskottet. Det finns också en utredning som har föreslagit att åldern då man har rätt att vara kvar på arbetsplatsen ska höjas från 67 till 69 år. Den frågan bereds just nu i Pensionsgruppen. Jag tror att det är en viktig fråga att väga in i det hela.
Den andra saken är att vi måste få bukt med sjukskrivningarna, som sedan 2010 har ökat dramatiskt. Det är en allvarlig utveckling, och vi ser dessvärre att det inte bara är äldre utan också yngre som sjukskrivs och blir kvar i sjukskrivning under lång tid.
Ohälsa, oavsett om det beror på arbetsmiljörelaterade saker eller inte, är en stor riskfaktor när det gäller att inte orka och kunna jobba så länge som man själv vill. Här finns det stora utmaningar, och regeringen har stora utmaningar framför sig.
Ylva Johansson (S):
Det kommer nog alltid att finnas en grundläggande motsättning mellan regeringen och Moderaterna när det gäller å ena sidan skattesänkningar och nedskärningar och å andra sidan investeringar och jobb. Jag vill tacka för debatten, och jag tror att det finns frågor där vi kan mötas. Det gäller till exempel diskussionen om hur länge man ska få vara kvar i arbetslivet och huruvida det ska höjas från dagens 67 år. Diskussioner förs i Pensionsgruppen, där både regeringens partier och Moderaterna finns med.
Andra frågor är hur man ska få bukt med den ökade ohälsan och sjukskrivningarna samt behovet av förstärkning av arbetsmiljöarbetet. Jag tror att det finns områden där vi kan ha ett gott utbyte av varandra.
Ylva Johansson (S):
Erik Andersson har frågat mig om jag ser några risker ur ett jämställdhetsperspektiv med att medvetet försvåra för tillväxten i kvinnodominerade branscher och om jag befarar att arbetslösheten bland utrikes födda kan komma att öka som en konsekvens av sänkningen av avdragstaket för RUT-tjänster. Att varaktigt minska arbetslösheten och öka sysselsättningen är en av regeringens viktigaste uppgifter.
För att nå målsättningen görs investeringar i jobben genom regeringens jobbagenda, som består av tre delar: investeringar i bostäder, klimatomställning och infrastruktur, en aktiv närings- och innovationspolitik för fler och växande företag samt investeringar i kompetens och matchning. Finansministern har tidigare i denna kammare redogjort för vilka effekter på sysselsättning och företagande som regeringen förväntar sig till följd av de förändringar av RUT-avdraget som vi har genomfört.
Som finansministern då framförde bedömer regeringen att förändringarna av RUT-avdraget inte innebär någon skillnad för de allra flesta RUT-köpare och att de därför bedöms få mycket begränsade effekter på såväl kvinnors som mäns sysselsättning och företagande. Jag vill också påminna om att regeringen samtidigt har kommit överens med Moderaterna, Centerpartiet, Liberalerna och Kristdemokraterna om att utvidga RUT-avdraget till att även innefatta flyttjänster, it-tjänster och utökat trädgårdsarbete.
Ylva Johansson (S):
För den som lyssnar till den här debatten, vilket nu ingen gör på läktaren, måste det vara lite förvirrande. Låt oss ändå tala om vad det är som regeringen gör. Regeringen behåller RUT-avdraget och planerar att utvidga det. Vi bereder förslag som kommer att läggas fram för genomförande under året, om ett vidgat RUT-avdrag. Vi säger att man kan handla RUT-tjänster för 25 000 kronor per person.
Är man två skattebetalare i hushållet kan man alltså handla för 50 000 kronor. Det är ganska mycket för de allra flesta. Jag har inte hört någon ifrågasätta att det är väldigt få som konsumerar mer RUT-tjänster än så.
Det är alltså detta förslag, som redan är genomfört, som vi nu debatterar, och det är detta förslag som i den här debatten sägs leda till att svartjobben ska öka, att jobb försvinner, att företag drabbas och lägger ned, att Bromma flygplats ska stängas och så vidare. Låt mig lugna er. Bromma flygplats är kvar. Jobben blir fler. Nyföretagandet ökar. Företagen investerar och växer.
Jag ser ingen risk för att vita jobb ska bli svarta, utan snarare hoppas jag på motsatsen.
Ylva Johansson (S):
Det är väldiga ideologiska övertoner från Moderaterna och väldigt många frågor som vävs in här, om mänskliga rättigheter och flygplatser. Men för mig är det så här: Vi behåller RUT-avdragen, för de har faktiskt bidragit till att göra svarta jobb vita. Vi kommer att utvidga RUT-avdragen efter en överenskommelse med andra partier. Det är ett förslag som också regeringen kommer att stå bakom. Vi begränsar avdraget till 25 000 kronor per person och år.
Är det två i hushållet kan de dra av det dubbla. Jobben växer till. Företagen växer till. Nyföretagandet ökar. Trots denna begränsning i avdraget - det är 25 000 kronor per år - går det bra för Sverige. Jag tror att man kanske ska dra lite mindre växlar i fråga om den justeringen.
Ylva Johansson (S):
I en tidigare interpellationsdebatt här sa en av debattörerna att det är utfallet som räknas. Nu säger Erik Andersson att regeringens politik slår mot jobben, mot utrikes födda och mot kvinnor. Då kan jag berätta för Erik Andersson att jobben växer till. Vi har en mycket stark jobbtillväxt. Det är utrikes födda som mest ökar sin sysselsättning på arbetsmarknaden, och det är utrikes födda kvinnors sysselsättningsgrad som ökar allra kraftigast.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig vilka reformer av arbetsmarknaden som regeringen har gjort och som enligt min mening nu leder till att arbetslösheten sjunker. Han har vidare frågat mig om vilken sysselsättningseffekt respektive reform har haft. Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden är stark. Sysselsättningen ökar i hög takt, och arbetslösheten minskar stadigt. Särskilt positiv är tendensen bland utrikes födda kvinnor, vars sysselsättningsgrad har ökat betydligt samtidigt som arbetskraftsdeltagandet har stärkts.
Bakgrunden till den starka utvecklingen på arbetsmarknaden är att tillväxten i Sverige är hög, även i förhållande till andra EU-länder. Regeringens jobbpolitik är bred och innebär investeringar för fler och växande företag, investeringar i infrastruktur, bostäder och klimatomställning samt investeringar i kompetens och matchning för att rusta människor att ta de jobb som växer fram. Antalet lediga jobb är fler än någonsin, och regeringens satsningar på utbildning är därför centrala för att kunna matcha de arbetslösa mot de kompetenser som efterfrågas på arbetsmarknaden.
Det är svårt att uppskatta vilken effekt som var och en av regeringens reformer har haft på tillväxten och sysselsättningen. De beräkningar som görs av sysselsättningseffekterna är behäftade med stor osäkerhet och bör användas med försiktighet. Dessutom är det något tidigt att utvärdera effekterna av reformerna. De reformer som bedöms bidra till den högre sysselsättningen är bland annat utbildningsinsatserna och snabbspår för nyanlända invandrare. Avslutningsvis: Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden är stark och omfattar breda grupper.
Regeringens reformer bidrar till att förstärka utvecklingen bland annat genom att förbättra matchningen mellan arbetssökande och lediga jobb.
Ylva Johansson (S):
Den viktigaste förutsättningen för fler jobb och lägre arbetslöshet är hög tillväxt. Men det räcker inte. Vi behöver också insatser för dem som inte får jobb automatiskt till följd av en bra konjunktur. Hög tillväxt är dock mycket viktigt. Sverige har nu en mycket stark ekonomisk tillväxt. Den är starkare än i Tyskland, starkare än i USA, starkare än i Storbritannien. Det är en mycket viktig förutsättning för en god utveckling på arbetsmarknaden. Vad skapar ekonomisk tillväxt? Det är ganska komplext.
Det handlar om många olika saker. Men en viktig sak är tilltro och framtidstro och att våga göra investeringar. Det handlar också om stöd och stöd för exporten. Det handlar om resurser och om att anställa fler i kommuner och landsting. Det handlar om utbildningssatsningar. Det handlar om innovationer. Det handlar också om reformer inom Arbetsförmedlingen för att bättre kunna matcha personer mot de lediga jobben.
Jag kommer att göra Christian Holm Barenfeld besviken, för om man inte ser - och det gör inte jag - att reformer är liktydigt med skattesänkningar eller arbetsmarknadspolitiska program är det inte lika lätt att räkna på hur många som påverkas på respektive sätt. Ekonomisk tillväxt beror på många olika saker. Matchningen på arbetsmarknaden beror också på många olika saker, men där har avregleringen av Arbetsförmedlingen fått en mycket viktig roll.
Vi har också satsningarna på utbildning. Mer behöver göras för att vi ska få bästa utfall av tillväxten. Inte minst gäller detta dem som i dag står långt från arbetsmarknaden och som inte med automatik får jobb tack vare att det går bra i ekonomin och på arbetsmarknaden.