Katarina Brännström (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna och reservationerna. Självklart skapar långvarig överskuldsättning sociala problem och utanförskap. Det leder till stora kostnader för samhället och till ett lidande för den enskilde. Därom tror jag att vi alla kan vara helt överens.
Det finns komplexa orsaker till att människor blir överskuldsatta. I rapporten Alla vill göra rätt för sig från Kronofogdemyndigheten kan man få en väldigt bra bild av verkligheten. I sammanfattningen skriver de själva att överskuldsättning inte är ett fattigdomsproblem. De flesta fattiga är inte överskuldsatta.
De flesta överskuldsatta är inte fattiga, men överskuldsatta hushåll har ofta små marginaler. Alla typer av hushåll kan bli överskuldsatta. Det är alltså inte en särskild grupp i samhället; det kan drabba vem som helst, och orsakerna till det kan vara många. Det kan vara att man själv har gjort dåliga affärer, men det kan också vara sjukdom, skilsmässa eller ett företag som har gått i konkurs.
Det tror jag är viktigt att ha med sig i den här debatten. Ett högre välstånd och goda tider ökar skuldsättningen därför att riskerna ses som mindre. Det kan vi se många exempel på från 80- och 90-talet.
Det står också i rapporten, som jag tycker att de flesta borde läsa, att krediter och överskuldsättning är någonting vi får lära oss att leva med. Vi lever i ett konsumtionssamhälle; det kommer aldrig att helt försvinna hur många lagar och regler vi i den här kammaren än beslutar.
Därför måste vi ha ett regelverk för att förhålla oss till den krassa verkligheten. Det är viktigt, som påpekats av mina kolleger tidigare, Anti Avsan och Jan Ertsborn, att det finns en balans mellan möjligheten att få ta ett lån och risken att inte kunna betala.
Om det blir för svårt att ta ett lån blir det bara de som redan har pengar och en hygglig ekonomi som får möjlighet att ta ett lån. Jag är inte säker på att det är den världen vi vill ha. Om det blir för generösa villkor för att bli av med sina skulder på ett enkelt sätt kommer kostnaderna för att ta ett lån att öka.
Ur samhällssynpunkt måste en mycket noggrann översyn ske och hänsyn tas till alla faktorer när man diskuterar detta. Vi moderater vill ha en sund lånemarknad. Den ska inte vara för reglerad, den ska inte vara för generös och den ska heller inte omfattas av ett regelverk som är för krångligt.
Utmätningsmöjligheter och skuldavskrivning påverkar villkoren för lån och krediter, och det måste vi också ta med oss i det fortsatta arbetet. Om borgenärer inte kan få tillbaka sina pengar finns det tre vägar att gå. Den ena är att aldrig bevilja några lån. Den andra är högre ränta och högre avgifter. Den tredje är att kräva en borgensman som garanterar återbetalning.
Fru talman! Jag tycker att vänsterpartierna - Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet - vill förenkla hela situationen och enbart se till dem som drabbats av överskuldsättning. Men, som vi har sagt, det måste finnas en balans mellan låntagare och långivare, mellan gäldenär och borgenär, mellan det egna ansvaret och samhällets ansvar.
Det innebär att det säkert ska vara svårare att utmäta hos en barnfamilj, men det får samtidigt inte göra det omöjligt för barnfamiljer att få ta lån. Då har mycket av möjligheterna förlorats för alla dem som kan sköta sina lån och betala tillbaka. Det finns redan i dag en rad undantag som gör det svårt att vräka en barnfamilj. Det sker inte så ofta.
Om det här problemet hade varit enkelt är jag säker på att redan den förra regeringen, alltså den socialdemokratiska regeringen, hade löst det för länge sedan, men problemet är inte så enkelt. Men jag tror att vi kan vara överens om att vissa lättnader behövs, med respekt för både den som har skulder och den som har rätt att kräva in sina pengar.
Det kan ju vara, som någon sade här tidigare, en hantverkare som har gjort en tjänst och lever på sina intäkter. Får han inte betalt för den hamnar han själv i ekonomiskt trångmål. Det är en kedja i den här ekonomin. Jag har mött människor som har tagit en mängd konsumtionslån och som inte haft kunskap och insikt om sin egen förmåga att betala. De har hamnat i en totalt hopplös situation.
Jag har själv gått i borgen för en person som hamnade i ett oerhört svårt trångmål. Man kan säga att en skilsmässa var den sista spiken i kistan för den personens ekonomi. Men där gick det att ordna banklån med borgensmän som löste situationen. Jag tror att om vi kunde få rimligare villkor på det här sättet skulle inte så många behöva få skuldsanering. En allmän översyn kommer att ske.
Arbetet pågår i Regeringskansliet. Men som jag vill påskina med mitt inlägg här är det inte så enkelt; lösningarna är inte enkla. Därför menar jag att motionerna inte nu föranleder någon åtgärd här i riksdagen. Vi får avvakta det arbete som pågår. Naturligtvis vill även vi i Moderaterna och alliansen skydda barnen så långt det går i sådana här situationer.
Även vi vill att överskuldsatta ska få en andra chans, men villkoren måste vara rimliga. Jag är övertygad om att regeringen kommer att väga in alla aspekter i ett förslag när det väl kommer.