Anna-Karin Hatt (C):
Digidel är ett frivilligt initiativ som initiativtagarna äger. De äger också frågan om vad som ska komma efter Digidel. Det är inte något som är regisserat av regeringen och inte heller av riksdagen eller av något offentligt organ, utan frivilliga organisationer har gått samman och bestämt sig för att driva den här kampanjen. Det är väldigt bra. Monica Green sade i ett tidigare inlägg att jag klappar dem på huvudet. Nej, långt ifrån!
Jag lyfter fram dem, visar upp dem - precis som jag många gånger lyft fram andra goda exempel. Jag håller med om att det inte är något fel i att lyfta fram goda exempel. Det ska man göra. Det är ett sätt att leda, ett sätt att leda samhällsförändringen. Det är precis vad regeringen gör i den digitala agendan för Sverige som vi antog i oktober förra året. Vi lyfter där fram många goda exempel som andra kan inspireras av. Samtidigt gör regeringen stora insatser.
För bara några veckor sedan inrättade vi Användningsforum som syftar till att för första gången få en arena, en plattform, för en dialog om hur användbarhet och tillgänglighet beträffande it kan öka - en arena som saknats och som många frågat efter och en arena som regeringen nu erbjuder så att forskare, branschen och ideella organisationer kan mötas och föra fram frågorna om användbarhet och tillgänglighet beträffande it på en strategiskt hög nivå.
Vartenda år satsar vi nästan 150 miljoner kronor via PTS innovationstävlingar som utvecklar en väldigt spännande teknik som är nödvändig till exempel för människor som har funktionshinder och som är väldigt användbar också för många av oss andra. Så visst visar regeringen tydligt vad den vill. För första gången har vi nu en horisontell digital agenda för Sverige. Det är jag mycket glad och stolt över.
Monica Green sade i sitt förra inlägg att Sverige i dag ligger långt framme tack vare satsningar som den socialdemokratiska regeringen gjorde för tio femton år sedan. Hon nämnde hem-pc-reformen från 1998, bredbandsstödet från 2000 och IT i skolan från 1999. Att påstå att Sverige i dag, så pass många år senare, ligger bra till tack vare några beslut som Socialdemokraterna fattade vid millennieskiftet är ganska förmätet.
De insatserna var viktiga då. Men sanningen är att det fanns väldigt många eldsjälar i Internetsverige som jobbade mycket hårt för att Sverige skulle bli en framstående internationell aktör i internetvärlden - detta samtidigt som en viss kommunikationsminister spekulerade i om internet egentligen inte bara var en fluga. På många håll gjorde det Socialdemokraterna avsatte till bredbandsstöd stor nytta. En hel del investeringar gjordes i framtidssäker teknik.
Men man måste också se att en stor del av skattebetalarnas pengar till den satsningen gick antingen till områden där marknaden själv hade kunnat sköta utbyggnaden på ett mer kostnadseffektivt sätt eller till teknik som inte visade sig fungera särskilt väl, till exempel till Wimaxlösningar.
De statliga medel som Monica Green åsyftar är det bredbandsstöd som utgick åren 2001-2007, sammantaget ungefär 5,25 miljarder kronor. Det kan nämnas att bara förra året, alltså under ett enda år, investerades 8 1⁄2 miljard kronor i bredbandsutbyggnad av telekomoperatörerna i Sverige, enligt PTS.
Bara 2011 års marknadsinvesteringar överstiger med 60 procent hela den summa som Socialdemokraterna avsatte till bredbandsstöd. Det är sant att bredbandsstödet åren 2001-2007 gjorde nytta, men det bleknar i proportion till de investeringar som marknaden och de ideella krafterna gör. Det är det viktigt att lyfta fram.