KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunvor G Ericson (MP):
Det är bra att också Göran Montan tycker att det är viktigt att vi gör en bättre uppföljning. Jag har absolut ingenting emot att man tar med HBT-frågorna i utvärderingsprocessen. Som jag sade i mitt huvudanförande är det påtagligt få manliga, öppet homosexuella på elitnivå i stora sporter som fotboll och hockey, och det har sina skäl. Det är inte så lätt.
I Sverige har vi inte haft speciellt stor debatt om detta. I England var det faktiskt en fotbollsspelare som begick självmord när han hade kommit ut med sin sexuella läggning, därför att det blev ett för hårt tryck. Det är fruktansvärt att något sådant ska behöva ske. Jag tror att det handlar om attityder i samhället.
Precis som vi har sagt flera gånger förut här i kammaren är idrottsrörelsen en spegel av samhället i stort. Vi har politiskt ett ansvar att ställa krav på idrottsrörelsen, eftersom vi finansierar en stor del av den.
Vi behöver få en redovisning av vad de pengar som vi ger till idrottsrörelsen resulterar i. Jag har förståelse för att de små föreningarna har svårt att redovisa på detaljnivå, men på distriktsförbunden och på RF-nivå måste man kunna återredovisa för oss vilka insatser man har gjort och vilka resultat man har nått.
Kanske det är så att vi behöver sätta oss ned med idrottsrörelsen för att försöka hitta vissa nyckeltal och bestämningsfaktorer som på ett bättre sätt kan spegla det som vi politiskt egentligen är ganska överens om att uppnå.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag har två frågor till Sven Bergström eftersom han i sitt anförande inte nämnde något om miljöfrågor och miljöutveckling. Trots att jag tog upp det i mitt huvudanförande när det gäller stora evenemang har jag en fråga om det. Sven Bergström talar om en nationell samling kring en ansökan om vinter-OS.
Vill Sven Bergström och Centern ha ett vinter-OS till varje pris utan tanke på klimateffekter eller är Sven Bergström beredd att jobba för att det blir i samklang med miljöutveckling så som jag förde fram i mitt huvudanförande?
Den andra frågan handlar om en nationell strategi i enlighet med den utredning som lades fram för ungefär ett år sedan där man tar hänsyn till såväl turism, idrottsevenemang som annat, till exempel scoutrörelsen som Wegendal tidigare tog upp. Anser Sven Bergström att den ska beslutas av riksdagen eller ska regeringen ta den själv?
Gunvor G Ericson (MP):
Jag ber om ursäkt om jag inte hörde ditt instämmande. Det är viktigt att ha en miljöprofil, och det är bra att vi delar den synen. Men det räcker inte med miljöcertifiering som inte säger något om vilken nivå man befinner sig på. Miljöcertifiering säger att man har en ambition, men inte hur långt man har nått.
När det gäller alpina VM i Åre är det riktigt att man hade miljöcertifieringen, men om man tittar på hur de flesta tog sig dit åkte merparten bil. Det finns en intressant studie från Umeå universitet som utvärderar effekterna ekonomiskt och miljömässigt av evenemanget i Åre.
Det borde ha funnits ett intresse från arrangörerna att erbjuda andra sätt att resa än med bil. Den typiska besökaren i Åre var en man i 40-årsåldern som åkte dit ensam i bil. Så behöver det inte se ut om Sverige arrangerar ett OS i vintersport i framtiden.
Jag tror att vi kan vara eniga om att om vi ska ansöka om vinter-OS ska vi också kunna ha mycket höga krav på arrangörerna från statens sida att de bidrar till ny teknik. I sin ansökan för London-OS 2012 har England skrivit in att man ska erbjuda lokal- och närproducerad mat.
Det är något som vi också skulle kunna lyfta fram i samband med en ansökan från Sverige. Jag vill gärna höra vad Sven Bergström tycker om det. Den fråga som Sven Bergström glömde var om han anser att nationell strategi ska beslutas av riksdagen eller om regeringen ska ta det själv. Det var lite oklart när, var och hur detta kommer att tas fram.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag hade inte tänkt begära ordet, men när Helena Rivière började tala om offermentalitet kände jag att det fick vara nog och att jag ändå måste begära replik för att lyfta fram några saker. Vilken människosyn genomsyrar egentligen den politik som Helena Rivière talar om? Offermentalitet är ett begrepp som jag vänder mig starkt emot.
Helena Rivière tog också upp arbetsgivarnas ansvar, och uppenbarligen lyssnade inte Helena Rivière på vad jag sade eftersom hon drog alla över en kam. Miljöpartiet kräver att Försäkringskassan ska kunna få en rimlig chans att göra sitt jobb. Det är inte samma sak som att vi ska lägga pressen på arbetsgivarna. Det sade jag inte.
Jag ställde också frågan i mitt anförande på vilket sätt regeringen har sett till, till exempel via regleringsbrevet, att möjliggöra för Försäkringskassan att fullgöra sitt jobb på ett bra sätt.
Om nu inte en plan för återgång till arbete har gjorts, vilket uppenbarligen är fallet i väldigt många enskilda fall, hur ska då individen kunna kräva att det blir gjort när man tar bort den möjligheten? Som revisionsrapporten mycket riktigt också pekar på fungerar det ju inte som det är tänkt i väldigt många fall.
Och jag har inte hört att regeringen avser att vidta någon kraftfull åtgärd, utan man förväntar sig att det här fixar nog Försäkringskassan.
Gunvor G Ericson (MP):
Min första fråga som jag tydliggör igen: På vilket sätt har regeringen i till exempel regleringsbrevet tydliggjort och möjliggjort för Försäkringskassan att fullgöra sitt jobb? Helena Rivière säger att det är en självständig myndighet. Ja, det är en självständig myndighet, men den styrs ju av regeringen. Regeringen har möjlighet att varje år skriva och tydliggöra uppdrag via till exempel regleringsbrevet.
Det som var min konkreta fråga var om man nu avser att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av den ganska massiva kritiken i revisionsrapporten. Det andra som jag tog upp handlade om att jag uppfattade att Helena Rivière drar oss alla i oppositionen över en kam.
Vi står alltså inte bakom de första två reservationerna utan den tredje reservationen, vilket innebär att vi accepterar att ansvaret för att göra rehabiliteringsutredningarna ligger på Försäkringskassan. Självklart ska arbetsgivaren se till att föra in det underlag som behövs, men ansvaret för att uppgifterna finns måste ändå ligga på Försäkringskassan. Det tycker jag är rimligt.
Helena Rivière svarade inte heller på frågan hur individen ska få möjlighet att få sin rätt, eftersom 90-dagarskravet i rehabiliteringsutredningen är borttaget. Hur ska individen kunna kräva sin rätt om en rehabiliteringsplan inte blir gjord?
Gunvor G Ericson (MP):
Jag vill börja där Solveig Zander slutade. Det är inte helt sant det Solveig Zander säger att det har varit ett absolut krav att man efter ett år blir förtidspensionär. Det har alltid gjorts en individuell bedömning. Att påstå att det absolut skulle vara sjukpension efter ett år är inte riktigt sant. Jag begärde ordet med anledning av det Solveig Zander sade om att nu minskar sjukskrivningarna och att allting blir mycket bättre.
Men förtidspensioneringarna har inte minskat under er tid. Solveig Zander betonar också myndighetens ansvar. Men hur är det med regeringens ansvar att ge myndigheterna de förutsättningar som krävs för att kunna göra ett bra jobb? Det är vad vi debatterar här i dag utifrån den revisionsrapport som Riksrevisionen har skrivit. Har Försäkringskassan haft tillräckligt bra resurser för att kunna göra detta?
Nej, regeringen drog in pengar. Nu har man tack och lov gett tillbaka 700 miljoner. Myndigheten har ansvaret tillsammans med arbetsgivaren. Min fundering är: Delar Solveig Zander synen att det är en offermentalitet som har funnits och att det är vad som är problemet?
Eller kan man tänka sig att personliga handläggare kan göra under? Ska man avhjälpa samordningsproblemen bara genom att styra mellan olika myndigheter? Eller ska man ge alla tre parter reella möjligheter att jobba ihop?
Gunvor G Ericson (MP):
Tack, Solveig Zander, för att du säger att det är viktigt att Försäkringskassan ska få en ärlig chans! Men då måste också regeringen ge förutsättningarna, och det tycker jag inte att ni har gjort nu. Jag vill ta upp det här med sjukskrivningarna. Visst är det bra att det är färre sjukskrivna, men det är fortfarande ojämlikt. Det är fortfarande så att kvinnors sjuktal är mycket högre än mäns. Det är inte okej. Det har man inte tagit upp i den här skrivelsen.
Men det har talats mycket om att ratta och mickla, som LiseLotte Olsson tog upp i sitt anförande. Det har regeringar gjort i alla tider. Det är inte så konstigt eftersom socialförsäkringssystemen handlar om hälften av statsbudgeten. Det är stora pengar.
Det kanske är bra om vi kan inse att det inte går att vrida de olika rörstumparna mer och mer, utan att det är dags att bygga ett bättre system. Jag skulle vilja fråga Centerpartiet om man är beredd att titta på den lösning där samverkan, som Solveig Zander pratade varmt om, övergår i en och samma myndighet i stället.
Anser Solveig Zander att en parlamentarisk utredning skulle kunna titta på det? Eller anser ni att den inte längre behövs?
Gunvor G Ericson (MP):
Jag tackar jordbruksminister Eskil Erlandsson för ett intressant svar. Ytterligare ett land har nu beslutat om att införa samma regler om en minimering av industriellt framställt transfett: Schweiz har beslutat att införa detta från och med den 1 april 2008.
I svaret står det: "Det finns inget underlag som stöder att industriellt framställda transfettsyror är skadligare än naturliga transfettsyror." Det betyder inte att vetenskapen säger att det inte är så. Det betyder att det finns tecken på att det skulle kunna vara så, men att vi inte vet säkert. Alltså kanske det skulle kunna vara intressant med mer forskning.
Vad vi vet är dock att industriellt framställt transfett är en tillsats i mat. Därmed kan det lätt tas bort, till skillnad från det naturligt förekommande transfettet. På flera ställen i svaret hänvisas till undersökningar utan att källa anges. Ett exempel: "Intaget av transfettsyror i Sverige är i nivå med vad som konsumeras i Danmark, Norge och Finland."
Livsmedelsverket säger självt att man nu startar ett projekt för att ta reda på fakta. Det är inte klart än. Då kan man undra vad svarets påstående byggs på. Det finns också en hänvisning till matkorgsstudien. Men hur ser det då ut på gatukök, på kondis, på snabbmatsställen och på macken? Det redovisas inte i matkorgsstudien.
Det är en anmärkningsvärd attityd i svaret. Det är inte folkhälsoaspekter som sätts främst i ministerns prioriteringar; det är uppenbart. Men centerpartister brukar vilja minska regelbördan för företag. Om nu inte folkhälsoaspekten duger som skäl till att inta försiktighet borde väl skäl som lika spelregler för näringen duga?
Företag som jag har varit i kontakt med, till exempel Delicato, skulle välkomna att Sverige hade samma regler som Danmark. När vi förra året hade uppe en motion i frågan var en av hänvisningarna att det inte var lagligt att göra som Danmark. Nu har ändå EU sagt att det är möjligt att ha en sådan reglering och att det inte är ett handelshinder.
Det skulle vara intressant att höra om ministern inte också tycker att det är viktigt att ha lika spelregler för Sverige och Danmark.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag tyckte inte att jag fick något svar på frågan om vilken källa det hänvisas till i svaret. Det gäller till exempel påståendet att det svenska intaget är i nivå med det danska. Lite ihåligt klingar även påståendet om att Sverige har lyckats i sin frivillighetspolitik eftersom vi faktiskt inte vet hur det är förrän Livsmedelsverket har gjort denna studie och kan redovisa det.
Bara för att genomsnittssvensken ligger på en nivå under betyder det inte att alla gör det. När det gäller den som mår bra och har det ena benet i den iskalla hinken och det andra benet i den kokheta hinken kan man säga att det i genomsnitt är en normal temperatur. Alla människor följer inte kostrekommendationerna heller.
Det verkar som att ministern inte vill se vinsten med att lagreglera som Danmark har gjort och som Schweiz är på väg att göra. Även USA har redan gjort det. Det innebär i praktiken att den centerpartistiske jordbruksministern värnar de industriellt framställda transfetternas plats i livsmedelsproduktionen. När det gäller att frivilligt deklarera detta kan man göra det för de goda företagen.
Men det innebär också att det inte blir samma spelregler för alla, inte heller för de människor som inte har ork eller möjlighet att följa kostrekommendationer eller har svårt att läsa innehållsförteckningar. Gör inte det bästa till det godas fiende. Hitta en lösning, och då är en bra lösning att göra som Schweiz och besluta om samma regler som Danmark. Det är dags att ta det steget.
Det finns ingen motsättning mellan att arbeta för bättre kostvanor generellt sett och att ta bort onödiga tillsatser i maten som dessutom medför hälsorisker.
Gunvor G Ericson (MP):
I går kom så regeringen med förslaget En reformerad sjukskrivningsprocess för ökad återgång i arbete , det som brukar kallas rehabiliteringskedjan. Jag välkomnar att regeringen säger sig vilja förbättra möjligheterna att komma tillbaka i arbete, men när jag läser förslaget blir jag väldigt ledsen. Det handlar om åtstramningar men inga lagstadgade rättigheter för människor att verkligen få hjälp.
Om Maria, som varit sjuk i två månader, inte blivit kallad till ett möte mellan henne själv, Försäkringskassans handläggare och arbetsgivaren, vilka möjligheter har hon att kräva en sådan rätt? Om hon inte fått någon rehabiliteringsplan och inte vet hur hon ska göra för att få hjälp, på vilket sätt hjälper det henne att hon vet att hon efter sex månaders sjukskrivning ska prövas på hela arbetsmarknaden?
Den oro hon känner gör det inte lättare att bli frisk. Jag träffade ganska nyligen forskare vid Institutet för stressmedicin i Göteborg. De berättade om flera fall där Försäkringskassan ryckt bort ersättningen just när personerna varit på väg att blir bättre i sin rehabilitering.
Det som regeringen kallar process för ökad återgång i arbete riskerar att bli ökad återgång i försörjningsstöd och till att stå med mössan i hand.
Att människor ska få hjälp är A och O. Den synen delar nog regeringen, Cristina Husmark Pehrsson och jag, men det tycks finnas en avgrund mellan oss om hur vi ska göra det. Det är dags att ändra hela systemet så att vi får en verklig arbetslivstrygghet i stället för att, som regeringen gör, dra åt tumskruvarna för enskilda individer. Det är det viktiga.
Varför inte lyssna på den massiva kritik som framförts av remissinstanserna? Jag undrar, beträffande den parlamentariska utredning som Cristina Husmark Pehrsson säger kommer snart och alla de åtgärder som föreslås, om vi kommer att ha någonting att göra i den parlamentariska utredningen. Jag återkommer till det i min egen interpellation lite senare i dag.
Gunvor G Ericson (MP):
Det är en mycket intressant debatt som kanske lite grann visar den vattendelare som går mellan olika sätt att se på vilket system vi ska ha. Jag blir något förvånad när man pratar om att vi bara vill gå tillbaka till ett system som vi har haft förut. Så enkelt är det inte. Helena Rivière sade att man ska göra upp en plan genast.
Ja, men om så inte sker, vad har då den enskilde för laglig rätt att kräva att så sker? Om det står det inget i förslaget. Det här är inte heller så svart eller vitt som Helena Rivière påstår. Är man sjuk ska man ha sjukförsäkring, är man arbetslös ska man gå till Arbetsförmedlingen. Väldigt många har komplexa problem. De kanske delvis har arbetsförmåga. Vart går man då?
Regeringens politik har bidragit till att fler och fler inte omfattas av trygghetssystemen i dag. Det är det som är problemet. Solveig Zander lyssnade tydligen inte när jag pratade om arbetslivstrygghet, ett förslag som egentligen borde intressera Centern.
Jag sade i inledningsrundan, och jag upprepar det igen, att det är dags att ändra hela systemet så att vi kan få en verklig arbetslivstrygghet i stället för att, som regeringen nu gör, dra åt tumskruvarna för enskilda individer så att de hamnar ännu längre ned i det svarta hålet, Cristina Husmark Pehrsson.
Jag tycker att trygghetssystemen måste bygga på en tro på människan, inte på misstro. De 3,4 miljarder som ni säger att ni satsar tas av pengar som dras in från Försäkringskassan. Rehabiliteringen är inte bara sjukvård. Det borde Cristina Husmark Pehrsson veta lika bra som jag, eftersom vi båda är sjuksköterskor.
Rehabilitering är även arbetslivsrehabilitering, och det kan inte sjukvården hjälpa till med.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag hade inte tänkt begära ordet, men när Gunnar Axén säger att vi i oppositionen inte har några alternativ blir jag så hjärtinnerligt trött på att höra det att jag faktiskt måste gå upp och bemöta det. Vi är eniga i oppositionen om att vi inte vill ha en försämring av sjukförsäkringen. Jag stod här alldeles nyss i den här interpellationsdebatten och förklarade att Miljöpartiet vill ha en arbetslivstrygghet.
Jag kommer i nästa interpellationsdebatt som jag har med Cristina Husmark Pehrsson att utveckla detta förslag ytterligare. Det som Gunnar Axén i sitt anförande glömde att säga var att andelen kvinnor som har sjukpension har ökat under den här regeringen.
I den utredning som nu ligger till grund för ert förslag kan man läsa att andelen sjukskrivna kvinnor har ökat från 55 till 60 procent. Det är fler kvinnor i dag som är sjukskrivna eller har förtidspension än vad det var för två år sedan i förhållande till andelen män. Det är inte acceptabelt.
Det är ingenting som ni kan skylla på någon annan regering. Det är hur utvecklingen ser ut just nu. Jag beklagar att det är så. Men säg inte att ni har försökt att göra en jämställdhetsanalys av det här förslaget, Gunnar Axén, för det har ni faktiskt inte gjort.
Gunvor G Ericson (MP):
Jag skulle rekommendera Gunnar Axén att köpa Revaxör och ta ut vaxpropparna ur öronen. Det jag sade var att vi inte accepterar försämringarna - jag sade inte förändringar. Jag vill också ha förändringar, men inte försämringar. Det är en väsentlig skillnad.
Problemet är att ni i den här regeringen inte erkänner den strukturella diskriminering av kvinnor som finns i dagens samhälle. Det är det som är problemet, och det tog ni ju bort när vi debatterade jämställdhetspolitik nyligen. Faktum är, som jag sade tidigare, att många kvinnor har tunga jobb och stort ansvar för hem och familj. Det är inte bara andelen förtidspensionerade kvinnor som ökar. Även antalet långtidssjukskrivna ökar.
Nu läser jag innantill: Kvinnornas andel har ökat. År 1996 stod kvinnorna för drygt 59 procent av de långa sjukskrivningarna. Nu står de för 64 procent. När det gäller sjuk- och aktivitetsersättningar har det varit 55 procent av de beviljade. Nu står de för 61 procent. Där har alltså Cristina en poäng, att det är långa sjukskrivningar som har gått över till sjuk- och aktivitetsersättning.
Det har alltså höjts från 55 till 61 procent. Men de långa sjukskrivningarna ökar också. Det är till och med så att de har ökat från 59 till 64 procent. Det är ett jättestort bekymmer, och då måste man se den strukturella diskriminering som finns gentemot kvinnor i hela samhället och erkänna att det är ett problem. Detta med arbetsmarknaden för kvinnor handlar inte bara om att konservera den arbetsmarknad som vi har i dag, där många kvinnor jobbar i offentlig sektor.
Vi måste också våga se och underlätta för kvinnor att jobba inom olika branscher. Det är ett stort bekymmer.
Gunvor G Ericson (MP):
Det är sant att man i Norge har gjort en sådan reform. Man fattade beslutet i Stortinget år 2006. Jag har jobbat i Norge som sjuksköterska. Jag vet att det var väldigt mycket diskussioner innan beslutet fattades. Man fattade beslutet år 2006, och man har tiden till år 2009 på sig för att fullt införa det. Det är därför svårt att redan nu dra slutsatser om vad det norska systemet kommer att innebära. Det finns en skillnad.
I det norska systemet har man fortfarande kvar de olika myndighetsorganisationerna. Försörjningsstödet är kvar hos kommunerna, men man samlokaliserar det. Det är inte riktigt den modell vi föreslår. Det som vi föreslår är ett nytt sätt att se på arbetslivstrygghet över huvud taget genom att man får ihop detta. Det är bra att regeringen öppnar för finansiell samordning så att det också kan gälla fler.
Men tyvärr har man varit tvungna att lägga ned Deltaprojektet i Göteborg och Finsamprojektet i Finspång. Jag beklagar det. Projekten i den finansiella samordningen gäller inte alla. Vi måste ha ett enkelt system där människor förstår hur systemet fungerar så att de kan känna en trygghet och tillit. Tyvärr är de signaler som nu kommer från regeringen mer att man ska sätta press på människor så att de kan komma tillbaka.
Man har inte som enskild individ möjlighet att välja de privata aktörer som Cristina Husmark Pehrsson beskrev så fint. I förslaget framgår det i budgetskrivningen att det är Försäkringskassan som väljer ut vilka individer som ska få delta i projekten. Det står ingenting om hur individen har möjlighet att göra det.
Om Försäkringskassan skulle säga nej, har då den enskilda individen möjlighet att till exempel välja att gå på trädgårdsterapi? Jag är inte säker på det. Det framgår heller inte av skrivningen i propositionen om de privata aktörerna. Det står att Försäkringskassan ska ansvara för urvalet av deltagare som ska erbjudas att medverka i försöksverksamheten.
Jag anser att det är jätteviktigt att man gör det i samråd med individen och att individen också känner tillit till den form av rehabilitering som väljs. Det är precis det som står i hälso- och sjukvårdslagen om att behandling ska göras upp i samråd med patienten. Det borde vara så även när det gäller rehabilitering. Men om det står det tyvärr ingenting i förslaget. Cristina Husmark Pehrsson svarade inte på vad "så snart som möjligt" betyder.
Jag kan förstå att ministern inte kan tala om exakt när. Men det kanske finns något slags plan. Man kan åtminstone säga om det handlar om nu i vår, till hösten eller till vintern. Vi har varit överens om att den parlamentariska utredningen borde komma till. Den måste ha en chans att börja jobba innan alltför många förslag är huggna i sten.
Mycket i förslaget om sjukskrivningsprocessen gör att det blir svårare att diskutera fritt i en parlamentarisk utredning. Det kanske är så att ni ändå är beredda att i en framtid diskutera en del av det som ni genomför om vi kan få till den parlamentariska utredningen. Är Cristina Husmark Pehrsson beredd att också diskutera fritt i en kommande parlamentarisk utredning?