Ola Johansson (C):
Skärpt ansvar för fartygsvrak Att det lagstiftas på området ger oss en garanti för att vraken forslas bort, att det är ägaren som i samtliga fall har ansvaret för att vrak forslas bort och att de största fartygen också ska kunna uppvisa att det finns en ansvarsförsäkring för detta. Herr talman! Centerpartiet välkomnar tillträdet till 2007 års internationella konvention om avlägsnande av vrak.
Fartyg som förliser och blir liggande utgör en miljöfara på lång sikt, eftersom det kan finnas farliga ämnen ombord, till exempel oljor och bränslen, som orsakar skador på kusten och den marina miljön. Det talas i betänkandet och även i utredningen om dräktighet, i det här fallet fartygets, vilket är ett sätt att beräkna ett fartygs bruttovolym, det vill säga hur mycket som totalt inryms i ett fartyg.
Alla fartyg med en bruttodräktighet på 300 eller mer måste vara försäkrade på ett sådant sätt att en bärgning, när den måste ske, kan ersättas. Det handlar då om mycket stora båtar, och frågan är hur Sjöfartsverket, som blir den ansvariga myndigheten, ska hantera oförsäkrade båtar som har en dräktighet under 300 och vars ägare saknar försäkring och därmed kan undandra sig ansvar för att bekosta bärgningen.
Jag har när jag har förberett det här studerat den svenska handelsflottans dräktighet, och av de 990 fartyg som fanns registrerade 2012 - det är förmodligen färre nu - hade de flesta en bruttodräktighet under 100.
I Danmark, som också har tillträtt Nairobikonventionen, krävs det en ansvarsförsäkring för fartyg mellan 20 och 300, så det finns alltså anledning att återkomma och driva den här frågan i andra sammanhang för att åstadkomma en ordning där fler fartyg omfattas av kravet på en ansvarsförsäkring. Ju mer vi studerar förslaget desto fler frågor ställer vi oss.
Tyvärr är tiden kort, och måhända är jag nu ute på djupt vatten. Även fritidsbåtar kan ju vara stora, men sällan är de så stora att de har en dräktighet på 300 eller mer - då är det mer en passagerarfärja vi talar om. Med ett spann på 20-300 omfattas dock merparten av den svenska handelsflottan, och därför borde vi kanske också återkomma med förslag om att utöka kravet på ansvarsförsäkringen. Det får vi skriva en ny motion om.
Centerpartiet vill, i och med att Sverige nu tar ett helhetsgrepp på den kommersiella sjöfarten, uppmärksamma det stora problem som är de 17 000 vrak som finns längs Sveriges kuster och avsaknaden av styrmedel som skulle göra att vi kommer till rätta med åtminstone de 300 som Sjöfartsverket betraktar som direkt miljöfarliga.
Om detta nämns ingenting i regeringens förslag, och det nämns heller ingenting om den stora miljöfara som ligger i att många ägare av fritidsfartyg helt enkelt överger sin båt och låter den ligga kvar. På samma sätt som vi försöker få tag i ägare till övergivna bilar och komma till rätta med de så kallade fordonsmålvakterna borde problemen med fritidsbåtar uppmärksammas, och med vår motion vill vi peka på den verksamheten.
Registret för fritidsbåtar avskaffades redan 1993, vilket har gjort det svårare att hitta ägaren till övergivna båtar. Ett återinförande av registret skulle kunna ställas mot någon form av producentansvar för fritidsbåtar inom EU. Båda förslagen är intressanta och borde kunna utredas vidare. Herr talman!
Kanske är det grundlöst att driva frågan om att inarbeta det i just den här lagstiftningen, men vi vill genom ett tillkännagivande förmå regeringen att gå till botten med frågan, som ju är en potentiell och akut miljöfara som drabbar alla våra vatten - inte bara farleder för handelsfartyg utan också insjöar, vattendrag och småbåtshamnar i hela Sverige.
Det här berör också utredaren i sitt betänkande, och han föreslår att planerad lagstiftning om nedskräpande fritidsbåtar samordnas med vrakkonventionens bestämmelser. Detta har dock regeringen valt att inte gå vidare med, något som vi i Centerpartiet är kritiska till. Därför yrkar jag bifall till vår reservation.