Per Bolund (MP):
Det är närmast roande att höra vilka brösttoner finansministern tar till i den här frågan. Det låter som om det skulle vara den mest avgörande skattepolitiska fråga som har funnits på regeringens bord. Jag har nästan aldrig hört finansministern vara så engagerad i någon annan fråga. Engagemang är bra, så det ska jag inte klaga på. Lite förvånad kan man bli när det handlar om en skatt som ger 10 miljoner kronor i skatteintäkter. Det är en ytterst liten del av statsbudgeten.
Så fruktansvärt viktig kan den väl inte vara för Anders Borg att han är beredd att ta till sådana toner som vi just hörde. Jag tackar för att finansministern anser att Miljöpartiet är ett balanserat parti. Så har det inte alltid låtit, så det får man uppskatta.
När finansministern anklagar oss för utpräglad skattepopulism blir jag självklart lite upprörd, speciellt som vi i princip säger att vi ska tillbaka till en tolkning av regelverket som gällde ända fram till mitten av 2008, det vill säga för ett och ett halvt år sedan. Då tog Skatteverket inte ut någon uttagsskatt på kooperativ vindkraft. Ingen klagade på det.
Ingen höll upprörda anföranden i riksdagen om att vi måste ha ett regelverk och ett system som behandlar alla lika. Det var det system som gällde; det var den tolkning av lagstiftningen som fanns då. Att säga att det var utpräglad skattepopulism som styrde det svenska skatteväsendet är verkligen att ta i. Finansministern säger att det aldrig har funnits några andra möjligheter. Det är inte sant.
Det var den tolkning av regelverket som Skatteverket gjorde före 2008. Sedan fick man en fråga och gjorde en nytolkning. Miljöpartiets fråga är: Ska vi sitta här och stillatigande se på när den kooperativa vindkraften försvinner i Sverige? Det är ju det som håller på att hända. Det är det ena alternativet, och det som regeringen och finansministern med väldig emfas propagerar för. Eller ska vi se hur en bransch håller på att slås ut och försöka göra något åt det?
Det som vi på den rödgröna sidan kämpar för är att vi ska ta tag i problemet och göra något åt det. Inom finansministerns allians finns det vitt skilda uppfattningar i den här frågan. Uppenbarligen har också Anders Borg problem med utpräglad skattepopulism i sitt eget läger.
Företrädare för Centerpartiet har högljutt krävt att man måste ha åtgärder för att minska utslagningen av den kooperativa vindkraften. Även företrädare för Anders Borgs eget parti har sagt att frågan måste lösas. Tråkigt nog har finansministern uppenbarligen inte tagit till sig de synpunkterna från sina alliansvänner. Det kan jag bara beklaga.
Finansministern anklagar mig för att företräda ett särintresse. Särintresse är ett ganska vitt begrepp som kan tolkas som man vill. Vi kan ta en liknelse. Om till exempel den svenska bilförsäljningen under ett år skulle minska med mellan 80 och 95 procent, gissar jag att en stor andel riksdagsledamöter från alla partier skulle säga att vi måste göra någonting åt problemet och att vi inte kan ha det så här. Det skulle kunna gälla skogsbranschen.
Om försäljningen av papper till exempel sjönk med 80-95 procent skulle vi antagligen ha ganska högljudda diskussioner om att något måste göras åt situationen. Nu gäller det den kooperativa vindkraften, som står för en ganska liten del av elproduktionen men ändå är en viktig bransch för att få acceptans för vindkraft generellt. Då anklagas man för att företräda ett särintresse. Jag tycker att Anders Borg ska fundera lite över vad ett särintresse är.
Min fråga kvarstår: Står finansministern verkligen fast vid att man inte ska göra någonting åt problemet? Ska man bara stå och se på hur den kooperativ vindkraften slås ut i Sverige?