Cristina Husmark Pehrsson (M):
I mitt förra inlägg försökte jag beskriva alla inblandade runt den psykiskt sjuke. Jag avslutade med att ställa en fråga till ministern: Vad anser ministern vara sin uppgift och sitt ansvar när det gäller vården och omhändertagandet av psykiskt sjuka? Jag fick inget svar på den frågan, men det kanske jag kan få nu.
Vi moderater menar att problemet med det dubbla huvudmannaskapet måste lösas för att man ska kunna förbättra förutsättningarna för en god vård och ett gott omhändertagande och en hållbar vårdkedja. Vi anser att en huvudman bör ha ansvaret i bemötandet av de här utsatta människorna. Det är alldeles för många inblandade i den psykiska vården.
Det finns alltför många stuprör, och då menar jag inte bara olika huvudmän och olika organisationer utan också inom vården, inom försäkringskassor, inom arbetsförmedlingar och så vidare. Det är så lätt att de psykiskt sjuka hamnar mellan stolarna där. Ett ansamlat ansvarstagande kring den sjuke måste vara mycket bättre. Vi vill också, som en annan viktig åtgärd för att stärka de psykiskt sjuka, satsa på personliga ombud.
Det gör vi med 200 miljoner kronor utöver vad regeringen satsar på i år. Detta är en verksamhet som ska hjälpa de psykiskt sjuka i kontakter med olika myndigheter och med sjukvården. Vårdbehovet minskar - det framgår av en uppföljning av dem som har haft kontakt med ett personligt ombud.
Uppföljningen visar att för de 96 klienter som hade haft ett personligt ombud i många år minskade den psykiska slutenvården från 61 till 4 vårddagar. Kontakterna med öppenvården minskade från 41 till 27 gånger. Uppföljningen visar också att de psykiska symtomen minskade, och klienterna tyckte att de hade fått en bättre livskvalitet.
För 200 miljoner kronor till hade vi fått väldigt många personliga ombud. Det är ofta ute i den öppna vården som människor mår väldigt dåligt och är isolerade. Ett annat viktigt inslag är att lyssna på de psykiskt sjuka och höra vad de tycker och var de känner att de får den bästa vården. Då vill jag påminna om den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården. Där kan man läsa om behovet av just en mångfald inom den öppna vården.
Det står så här: Genom att bejaka privata, ideella och kooperativa vårdgivare kan utvecklingen främjas, bland annat av tillgänglighet och kvalitet samt arbetsorganisation och former för service och bemötande. Så står det i den nationella handlingsplanen.
Riksdagens beslut var i enlighet med regeringens förslag, men med det tillägget, vilket Socialdemokraterna inte motsatte sig, att det är angeläget att olika driftsformer i den öppna vården stimuleras genom att fler privata, kooperativa och ideella entreprenörer ges möjlighet att sluta avtal med sjukvårdshuvudmännen.
Min fråga, förutom den första frågan om Ylva Johanssons ansvar för psykiskt sjuka, är: Vad har hänt med intentionerna i handlingsplanen när det gäller att bejaka, bevaka och se till att vi får en mångfald? Det handlar ju om att lyssna på de psykiskt sjuka och höra var de känner att de får en god vård och ett gott bemötande.
Det handlar också, som det står i handlingsplanen, om att det i sig kan utveckla vården och främja kvaliteten och tillgängligheten.