Lorena Delgado Varas (V):
Vi debatterar betänkande SkU11 om säkrare samordningsnummer och bättre förutsättningar för korrekta uppgifter i folkbokföringen. Jag vill börja med att säga att vi ställer oss bakom utskottets förslag. Jag vill bara förtydliga vad samordningsnummer är. Det är en identitetsbeteckning för personer som inte är eller har varit folkbokförda i Sverige.
Syftet är att myndigheter och andra samhällsfunktioner ska kunna identifiera personer även om de inte är folkbokförda i Sverige. Samordningsnummer tilldelas i dag när en myndighet begär det från Skatteverket. Det begärs när myndigheten behöver ett nummer för att undvika personförväxling eller för att utbyta information om personen med andra myndigheter och organisationer.
I betänkandet finns det förslag på en rad förändringar för att folkbokföringen ska innehålla korrekta uppgifter. Till exempel införs en skyldighet för samtliga myndigheter att underrätta Skatteverket om det kan antas att en uppgift i folkbokföringen om en person som är eller har varit folkbokförd är oriktig eller ofullständig. Det handlar om att minska risken för fusk och brott.
I fråga om samordningsnummer föreslår man bland annat att tillstyrka att samordningsnumret är en identitetsbeteckning, för att höja samordningsnumrets status så att personer som har behov av det inte möter onödiga hinder vid kontakt med till exempel vården.
Ett problem som vi från Vänsterpartiet har lyft fram genom att föreslå ett utskottsinitiativ är den förändring som infördes när folkbokföringslagen skrevs om 2018. Regeringen menade då att förändringen skulle leda till att man skulle komma åt den organiserade brottsligheten, handeln med svartkontrakt och människor som fuskar med bidrag. Det skulle ske genom att kriminalisera dem som folkbokfört sig på fel adress.
Det är ett brott som kan leda till upp till två års fängelse. Men lagen har visat sig vara ineffektiv. Den drabbar inte den organiserade brottsligheten eller bidragsfuskarna, och den får ingen effekt när det gäller svartkontrakten. Den grupp som däremot drabbas är de hemlösa, redan utsatta personer. De har nu gjorts till kriminella och riskerar att få sina liv förstörda till följd av detta.
Av de hittills 127 åtal som väckts sedan lagändringen trädde i kraft är 50 mot hemlösa. Endast 11 är mot bidragsfuskare. För resten fanns det koppling till antingen en hotbild mot personen i fråga, till en separation eller till en skilsmässa. I några fall var det knutet till andra typer av brottslighet.
I stället för att underlätta för personer som behöver stöd för att komma på fötter leder detta alltså till att de straffas. Dessutom väntar ett oerhört ojämlikt rättssystem. Jag vet inte om ni har haft möjlighet att läsa Hem & Hyras granskning av folkbokföringsbrotten. Det är egentligen absurt. I en av artiklarna följer man två rättsfall.
Det ena gäller fastighetsmiljardären från Balder och fastighetskoncernens vice vd, som skrev sina barn och sig själva på Balders huvudkontor, trots att det aldrig var tänkt att de skulle bo där. Det andra fallet handlar om industriarbetaren Emelie och hennes ex, Erik.
Emelie skulle studera utomlands, och för att exet skulle få underhållsbidraget under tiden måste barnen skrivas hos honom. Men i de här tiderna, då folk saknar boende och måste hyra rum, hyra i andra hand och så vidare, händer det ganska ofta att man inte får skriva sig på adressen där man bor. Barnen fick alltså skrivas på fejkadresser.
Ni kanske kan gissa i vilket av fallen man hade tillgång till jurister och i vilket man inte hade rätt till offentlig försvarare. Ni kan säkert också gissa vilka som gick fria och vilka som dömdes. Ja, det var industriarbetaren och hennes ex. De fick tillsammans betala böter på 24 500 kronor.
För att få rimlighet i detta krävde Vänsterpartiet att regeringen skulle komma med en lösning så att hemlösa och personer som inte har ägnat sig åt bidragsbrott inte ska åtalas. Endast Kristdemokraterna ställde sig bakom. Fru talman! Jag sitter egentligen i näringsutskottet och hoppar i dag in i skatteutskottets debatt.
I går ställde vi oss tillsammans med alla de andra partierna bakom ett utskottsinitiativ angående statligt stöd till företag.
En del i förslaget handlar om proportionalitet, det vill säga att företag som kanske har lämnat in en mindre, felaktig uppgift eller kanske har lämnat in information en dag för sent inte ska straffas genom att hela det statliga stödet dras in, även när en del av det redan har betalats ut.
Man menar att en sådan ordning framstår som mer långtgående än vad som behövs och att den inte står i rimligt förhållande till det avsedda resultatet och de olägenheter som kan antas uppstå för företagen som redan är i en ekonomiskt utsatt situation i pandemin. Varför tar jag upp det här, fru talman?
Jo, för att jag önskar att rimligheten också fanns i fråga om redan utsatta grupper såsom hemlösa.