KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Lindahl (C):
Det är inte enkelt att svara på den frågan på två minuter, men jag ska göra så gott jag kan. Jag förstår också att en flytt av en hel stad är en utmaning. Det är någonting helt nytt, och med det följer en hel del komplikationer. Några av dem har också Karin Åström nämnt. När det gäller mineralstrategin vill jag säga precis som Johan Johansson sade, att det är just en strategi.
Den pekar ut vägen. En strategi innefattar egentligen inga lagar. Däremot tror jag att strategin i slutändan, när vi gör vissa olika utredningar via olika myndigheter, kommer att leda till att vi kommer fram till saker och ting som kanske behöver förändras i lag. Då kommer det att komma tillbaka hit till kammaren. Dessutom vet jag att man har inrättat ett mineralforum.
Där kommer det att ingå olika intressenter från bland annat Norrbotten, branschen och även regeringsföreträdare. Därför kommer man att fortsätta diskussionen. Det var inte bara så att man under mineralstrategins gång hade några samråd och fick in information, utan insamlandet av information kommer ju att fortgå via just det här mineralforumet.
Där kommer säkert en del av de här problemen att tas upp så att de snabbare kan åtgärdas, vilket är min förhoppning.
Helena Lindahl (C):
Precis som Karin Åström var inne på är det så att regeringen lämnar förslag till riksdagen, och i riksdagen stiftar vi lagar. Det vi i dag debatterar är ju mineralstrategin. Som jag sade tidigare, Karin Åström, kan inte mineralstrategin bli en lag. Mineralstrategin pekar vägen framåt, hur vi ska utveckla gruvnäringen, vad som är Sveriges väg framåt.
Vi pratar om hållbarhet, vi pratar om kulturmiljö och om att Sverige ska behålla sin position som en av de främsta exportörerna av järnmalm i världen. Sedan är det också så att Boverket och Tillväxtverket ska gå in och hjälpa till. Boverket ska titta över situationen för bostäder. Fly-in- och fly-out-situationer är ingenting som är önskvärt.
Vi vill att människor ska bo i de här kommunerna och betala skatt där, för det kommer också att kunna bidra till att man får mer pengar som man kan investera i annat. Tillväxtverket ska likaså titta på olika tillväxthinder. Även gruvsamordnarna ska som jag förstår det finnas med för samtal för att kunna få den här direkta informationen om vad som är problem. Kan vi hjälpa till att lösa det? Gruvsamordnarens uppgift är just denna. Jag tycker nog att det finns en hel del vägledning i strategin.
Men för en konkret lagstiftningsförändring måste det komma förslag från regeringen, och det är då vi fattar beslut här i kammaren. Jag förstår att Karin Åström är oroad, för det finns väldigt mycket som man måste ta tag i, och allting har man kanske inte heller förutsett.
Men jag är också säker på att regeringen tillsammans med myndigheterna kommer att göra sitt absolut allra bästa för att lösa problemen.
Helena Lindahl (C):
När det gäller Barsebäck - jag går direkt på pudelns kärna - var det Centerns beslut att Barsebäck skulle stängas. Det tråkiga med efterdyningarna tror jag egentligen var att både dåvarande regering och nuvarande regering inte har hunnit med att bygga ut infrastrukturen när det gäller överföringen av elkapaciteten.
Är det någonting som man ska fundera på så är det nog den biten. När det gäller Barsebäck var inte jag med på den tiden, men jag tror nog att centerpartisterna som var med då kunde fatta sina beslut på ett riktigt sätt.
Helena Lindahl (C):
Jag tror att vi där har en nöt att knäcka, både Socialdemokraterna och kanske Centerpartiet, eftersom vi säger att vi vill ha hundra procent förnybar energi samtidigt som kärnkraften ska finnas med under överskådlig tid. Däremot vet jag, och det välkomnar jag, att Energimyndigheten utreder två olika scenarier, därför att det inte är säkert att marknaden kommer att välja kärnkraft.
Det kanske är så att man väljer en helt annan väg, och då tycker jag att det är bra att man utreder båda. Det är väl egentligen svaret på frågan.
Helena Lindahl (C):
Jens Holm har helt rätt. Vi behöver bindande krav för förnybar energi och energieffektivisering i EU. Det är bara formen för det som fattas, men jag är säker på att vi kommer att få till det. Kommissionen kommer att sätta ned foten och komma med förslag i slutet av året. Då är det också viktigt att vi är på tårna. Sedan frågade Jens Holm vad Centerpartiet vill. Vi i Centerpartiet är tydliga med att vi vill ha 100 procent förnybart inom en generation.
Där är också mål för förnybart mycket viktiga. Det är mitt svar på den frågan. När det gäller skiffergasutvinning vet jag också att man håller på med en utredning inom EU. Det finns inte bara fyndigheter i Sverige, utan det finns även på andra ställen. Hur kommer det att påverka Europa? Och om vi inte ska använda oss vad det, hur påverkar det? Vi i Alliansen har sagt att vi inväntar utredningen. Men frågar du mig som centerpartist, så är jag inte intresserad av skiffergasutvinning.
Helena Lindahl (C):
Först vill jag säga att Alliansen inte sitter med armarna i kors. Vindkraftsutvecklingen har ökat med 700 procent sedan 2006. Vi har nästan nått vårt mål på 50 procent förnybar energi. 50 procent av den förnybara elen kommer från biobränslen. Det är inte riktigt så att vi har suttit med armarna i kors.
Jag skulle vilja upprepa delar av de Cecilie Tenfjord-Toftby sade tidigare. Sveriges vilja och ambitioner är mycket tydliga, men skiffergasen har också gjort att spelplanen har ändrats i Europa. Jag har själv släktingar i Polen. Där är de mycket oroade. Det finns inga jobb att gå till. Kommer de att ha råd att betala hyran?
Och Polen är väl egentligen inte värst drabbat, utan de befinner sig på en ganska god nivå i jämförelse med en del andra länder som Grekland och Portugal. Ska vi nå framgång i EU tror jag också att vi måste lära oss att vara lite mer som en prima ballerina. Även om det kanske låter motsägelsefullt är det faktiskt så att vi inte heller vill krascha totalt, det vill säga att vi ska gå tillbaka.
Hör man på EU-kommissionären när det gäller miljö är retoriken helt annorlunda i år jämfört med vad den var bara i fjol. Jag tycker att det i sin tur är oroande. Om vi bara kör huvudet rakt in i väggen kommer vi definitivt inte att få med oss en del av de länder där den ekonomiska krisen kanske är huvudfokus. Vi hjälper andra länder, och Sverige ska inte vara någon isolerad ö när det gäller energi.
Vi ska ha en gemensam marknad i EU där Sverige ska vara en av nettoexportörerna av förnybar energi. Alla länder har inte samma goda förutsättningar när det gäller naturresurser som Sverige har när det gäller till exempel vattenkraft. Där går vi redan i dag i bräschen, och vi kommer att fortsätta att göra det.
Helena Lindahl (C):
Sverige driver på. Sverige är ett exempel i världen som många tittar på. Det tog jag upp i mitt anförande. Det är egentligen ingen hemlighet. Det är inte så att Sverige backar - tvärtom. Varför ska vi göra alla de investeringar som vi har gjort hittills? Varför ska vi ha gröna elcertifikat om vi inte menar allvar med dem? Det är självklart att Sverige kommer att ha mål.
Det problem som mina allianskolleger har tagit upp är att situationen inte ser likadan ut i andra EU-länder. Där finns det andra saker som har överordnad betydelse. Jag kan inte stå här och säga att det är obetydligt. Har man inget jobb att gå till och vet man inte hur landets ekonomi ser ut i morgon är det självklart att det initialt är de sakerna man oroar sig för. Sverige kommer att vara pådrivande.
Sverige sitter inte stilla med armarna i kors tills EU-kommissionen kommer med sina förslag. Vi kommer tvärtom att driva på för målen. Men jag tror också att vi måste vara realistiska. Situationen ser annorlunda ut för andra länder i Europa.
Helena Lindahl (C):
Självklart kommer vi att behöva ha bindande mål. Annars är det svårt att uppnå mer förnybar energi. Det kommer att komma till. Men jag tror att man kanske måste vara lite smidig när man går in i diskussionerna i EU för att det inte helt ska kollapsa och för att vi ska kunna ha någonting kraftfullt att ta med oss till klimatförhandlingarna i Paris 2015.
I många länder ser man kanske inte bortom morgondagen, för man har ett stort problem, som vi var inne på tidigare, med arbetslöshet och med att kunna ge försörjning till människor utan arbete. Det är sådana saker som pockar på hos gemene man.
Jag tror absolut att Sverige kommer att fortsätta att vara ett föregångsland, och jag tror absolut att vi kommer att komma med bindande mål efter årets slut. Lise Nordin skulle jättegärna vilja att vi hade bindande mål redan i dag från Sveriges sida. Ja, det skulle jag också vilja. Om jag fick bestämma under en vecka i riksdagen skulle jag göra många saker och ting annorlunda. Men nu får jag inte det.
Vi är 349 personer i det här rummet när vi ska rösta. Men jag är helt övertygad om att Sverige kommer att driva på. Jag tror inte att Lise Nordin eller övriga i oppositionen ska vara oroliga. Sverige har höga klimat- och energimål. Det kommer vi också att vara tydliga med i EU.
Helena Lindahl (C):
Om Ingemar Nilsson och flera med honom skulle rösta på mig och Centerpartiet kan jag garantera att vi skulle få mer att säga till om. Det är ett kort svar. Det finns ett signalvärde i att vi är tydliga med att vi vill minska utsläppen av klimatgaser. Det tror jag egentligen är det mest alarmerande.
Jag säger inte att energieffektivisering och förnybart är oviktigt. Men jag säger att det mest akuta är ett problem som vi inte har löst. Vi har samma utsläpp i dag när det gäller koldioxid som för 40 år sedan. Det är alarmerande. Det är därför det är så skrämmande med skiffergasen och den billiga kolen.
Får detta fortsätta i den takt som det gör i dag innebär det att vi kommer att få betydligt större problem att ta hand om när en stor del av världen i praktiken kommer att få se följderna av detta. Jag tycker att det är ett signalvärde i att vi vill driva på för att minska utsläppen av koldioxid med mera fram till 2050. Det är ett väldigt tydligt och viktigt mål.
Sedan är jag helt säker på att vi även kommer att komma fram till mål för energieffektivisering och när det gäller förnybar energi. Som centerpartist skulle jag egentligen ljuga om jag skulle säga att det var oviktigt. Vill vi nå resultat efter 2020 är det självklart också viktigt med den typen av mål.
Helena Lindahl (C):
Jag lovar att jag inte kommer att rösta på Socialdemokraterna, även om jag en gång i tiden var med i SSU. Nu vet ni det, allihop. Övertro på marknaden, säger Ingemar Nilsson. Gröna elcertifikat är väl om någonting en lyckad marknadsbaserad satsning.
Socialdemokraterna, Centerpartiet och Vänsterpartiet lyckades framgångsrikt få en satsning som verkligen har gett effekt. Det ser vi inte allra minst i dag. Marknaden är inte bara av ondo, Ingemar Nilsson. Globala problem är det vi ska vara oroliga för. Vi kan titta på omvärlden. När vi tittar på klimatambitionerna ser vi att de rent krasst är väldigt låga.
Det är det jag tror att vi ska vara oroliga för, inte regeringens politik. Sverige är i sammanhanget ett föredöme.
Helena Lindahl (C):
Jag vänder mig emot att ni säger att regeringen har varit alltför passiv i förhandlingen om PFE, det vill säga att vi i princip inte skulle vilja förlänga PFE, Kent Persson. Det intrycket får jag. Jag tycker att det är fel. Jag vet mycket väl att den svenska regeringen har förhandlat, och det har lett till att vi fått två års ytterligare dispens. Jag tycker inte att det är illa.
Däremot tycker jag, precis som alla i det här rummet antar jag, att det är synd att PFE upphör eftersom det har varit så fantastiskt effektivt. Det viktigaste är fortfarande att nå klimatmålen, Kent Persson. Fortfarande kvarstår att vi har 20 procents energieffektiviseringskrav till 2020.
EU har också märkt att arbetet när det gäller energieffektivisering generellt har saktat ned för de europeiska länderna, och det är också därför EU nu tillsätter ett energieffektiviseringsdirektiv där vi måste visa på vilka styrmedel vi ska ha för att nå dessa mål.
Vi kommer inte att överge de här målen, och jag vet mycket väl att energiminister Anna-Karin Hatt jobbar hårt med detta. Det är ju inte så att hon struntar i den effekt som PFE har gett, utan man försöker jobba med liknande möjligheter. Jag tror därför inte att Kent Persson ska oroa sig för det.
Helena Lindahl (C):
Statsstödsreglerna när det gäller miljö har ändrats sedan 2004, och det är därför vi har försatts i den här situationen. Det är det första. Sedan måste jag faktiskt säga, Kent Persson, att jag lite grann tycker att ni slår in öppna dörrar och försöker koka soppa på en spik. Det vi är överens om är att PFE har varit effektiv och bra, och vi tycker att det är synd att den ska upphöra. Men vi har ändå lärt oss väldigt mycket av PFE, och det ska vi ta med oss.
Precis detta jobbar man med i Regeringskansliet. Vad är det som är så fel med att man jobbar i Regeringskansliet? Det tycker jag känns lite konstigt. Det är väl toppen att man gör det. Det vore värre om man inte gjorde det, Kent Persson, för det här är en rätt komplex fråga. Det är ju inte så att det finns någon enkel lösning. Nu har EU sagt sitt, och vi måste gå vidare med någonting annat. Antingen får man då bryta ihop eller så får man bita ihop och göra det bästa av det.
Jag lovar Kent Persson att vi kommer att komma tillbaka med förslag som jag också hoppas och tror att Vänsterpartiet ska kunna vara nöjda med.
Helena Lindahl (C):
Jag betvivlar inte ambitionerna från Miljöpartiet, men jag måste återigen säga att det inte är seriöst att peka ut regeringen som om man inte skulle göra tillräckligt när det gäller energieffektivisering, att man inte skulle vara intresserade av energieffektivisering, att man skulle sakta ned utvecklingen av det förnybara etcetera. Vi har diskuterat detta tidigare i många omgångar i de här talarstolarna, och det är definitivt inte sant. Som jag sade tidigare har vi ambitiösa mål.
När det gäller 2020-målen har vi som ambition att uppnå dem, men jag kan inte stå här och säga exakt vilka styrmedel vi ska ha för att nå målen, för det jobbar man med just nu. Parallellt med att PFE fasas ut nu måste man hitta andra möjligheter för exempelvis industrin att fortsätta den framgångsrika vägen med energieffektivisering.
Jag är precis lika intresserade som ni av att utvidga detta till små och medelstora företag och även av att utöka den möjligheten för privatpersoner. Men den största utmaningen som vi har på Europanivå är att genomföra energieffektiviseringsdirektivet, och det kommer att läggas enormt mycket kraft på det.
När man sedan har bestämt vilka styrmedel man ska ha kommer det också på ett helt annat sätt att synas i budgeten, och där kommer också industrin att finnas med. Jag tror därför inte att det ska finnas någon anledning till oro. Jag vet dock att i de här talarstolarna handlar det jättemycket om att man ska vinna poäng. Man ska tala om att regeringen gör för lite och för sent.
Det är en slogan som jag snart tror att ni får trycka på era t-shirtar. Det håller inte.
Helena Lindahl (C):
Jag tycker att man delvis blandar äpplen och päron när man jämför med Danmark. Jag tycker ibland att det faktiskt är fel att jämföra med Danmark. Sverige är till skillnad mot Danmark ett väldigt elintensivt land. Vi har stora industrier som kräver mycket el, och vi är beroende av den exporten. Det går inte att jämföra med Danmark som har en helt annan typ av industri. Jag tycker att det också är viktigt att påpeka.
I ljuset av det kan jag säga att det inte är fel att använda el, men vi ska göra det på rätt sätt. Det är det som det här handlar om, tycker jag, att använda energi och el på ett smart sätt. Sedan kan jag inte låta bli, eftersom Eva Flyborg ändå var inne på det, att med en blinkning säga att vi inte bygger några kärnkraftverk just nu. Med det har jag inget mer att tillägga.
Helena Lindahl (C):
Jag skulle vilja börja med att säga att ingen ska ta ifrån Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Centerpartiet införandet av de gröna elcertifikaten. Det gjorde vi tillsammans en gång i tiden, och det har visat sig vara en framgångsfaktor. Däremot var inte Miljöpartiet med, och det tycker jag är sorgligt.
Det är ingen slump att andelen förnybart ökat markant sedan 2006. Det ska ingen heller ta ifrån oss. Det är effekten av Alliansens energipolitik. Sedan skulle jag bara vilja påpeka, Jens Holm, att jag personligen tycker att Tysklands avveckling av kärnkraften är bra, men den är inte helt okomplicerad. Jag var där på besök för ett par månader sedan, och det finns stora problem. Det får vi dock ta upp vid ett annat tillfälle.
Vindkraften har sexdubblats sedan 2006, och bioenergin har ökat med 50 procent. Är det dåligt? Nej, det är betydligt snabbare än när Miljöpartiet var stödparti åt Socialdemokraterna. Spelreglerna har förändrats med den nya energipolitiken, ja. Politikerna är domare och marknadens aktörer spelare. Vi har med energiöverenskommelsen fått långsiktiga spelregler, vilket skapat mycket mer förnybar energi.
Det är synd att vi inte diskuterar det, för det förändrar en hel del av energins möjligheter vad gäller det förnybara. Det är ingen hemlighet att Centerpartiet vill ha ett långsiktigt hållbart energisystem. Kärnkraften är inte det. Med de nya spelreglerna byggs det förnybara ut, inte - det vill jag poängtera - kärnkraften.
Helena Lindahl (C):
Jag reagerade när min Västerbottenskollega Isak From talade om gruvetableringen i Tärnaby som om den inte skulle bli av. Visst finns det fortfarande en möjlighet att den blir av? Då tycker jag att man ska fråga näringsministern vad hon tänker undanröja för hinder om den händelsevis inte blir av. Jag tycker inte att vi ska ta ut händelserna i förväg.
Fyndigheterna finns ju där de finns, och det är ingen som har sagt att brytningen inte kommer att bli av. Vi vet också att detta är en betydelsefull satsning för Storumans kommun och för Tärnaby, men vi ska inte förglömma turismen och vindkraftssatsningarna. Det är alltså väldigt mycket på gång även i den här delen av landet. Vi ska inte glömma bort det.
Vi tenderar att diskutera som om detta inte fanns, och jag tycker att vi också ska framhålla det positiva i bilden. När det gäller Inlandskraft vet också Isak From varför man har dragit sig tillbaka. Både du och jag har varit involverade i den diskussionen och tagit reda på fakta. Vattenfall anser att man har lagt ned väldigt mycket pengar. Man hade också bestämt sig för att dra sig tillbaka vid en viss satsning.
Jag håller med om att det är olyckligt, för det var en väldigt bra verksamhet som också gav stöd till många - inte bara garantier för ekonomi och lån utan också för coachning och information. Man har dock sagt att man inte kommer att lämna de orter där man har varit verksam, utan man ser på andra möjligheter att hjälpa till.
Slutligen vill jag påpeka att vad Norrland och inlandet behöver är en positiv bild. Ofta när vi debatterar här i kammaren tenderar vi att prata om den negativa, dystra platsen där bara elände finns.
Jag skulle vilja betona att Norrland, Norrlands inland och Storumans kommun, som vi nu pratar om, med sina naturresurser bidrar till en stor del av Sveriges ekonomi. Det tycker jag också är en viktig bild att förmedla.
Helena Lindahl (C):
Karin Åström nämnde tidigare att mineralstrategin kan bli en hyllvärmare. Jag tror inte det. Precis som Annie Lööf var inne på tidigare har gruvnäringen, forskningsrepresentanter och andra berörda vid ett flertal tillfällen kommit med både inspel och synpunkter på mineralstrategin.
Som tidigare nämndes är det inte direkt så att Näringsdepartementet har suttit i något litet slutet rum och skrivit ihop mineralstrategin på eget bevåg. Jag vill ta upp Storumans kommun som exempel igen.
Där har man redan nu tagit fram tre olika utvecklingsscenarier för vad man behöver göra vid olika satsningar - ursäkta mig, jag har så svårt att koncentrera mig när ni pratar - på den framtida utvecklingen i Storuman. Man tittar på hur man ska jobba med bostadsbyggande, hur man ska göra med infrastrukturen, inflyttning och breddandet av arbetsmarknaden.
Allt detta gör man för att gruv- och vindkraftssatsningen inte ska leda till att Storuman ska bli något slags oljeplattform dit människor pendlar och att de betalar skatt någon annanstans. Man tittar också på hur man ska marknadsföra en attraktiv fritid, införa kultursatsningar med mera. Det låter på en del S-företrädare i kammaren här i dag som att gruvetableringarna skulle skapa mer problem i kommunerna än tvärtom.
Det finns kommuner som är framsynta, och Storuman är en av dem. Sedan skulle jag vilja kommentera det olyckliga fallet med Blackstone Nickel. Det var väldigt tråkigt. Jag vet också att bergmästaren Åsa Persson har gått ut i radion och sagt att man ska se över prissättningarna när det gäller ekonomin.
Jag vet också att i översynen av minerallagen som nu görs och som kommer att bli färdig senare i år betonar man tidig kommunikation. Här ingår bland annat att man också ska titta över eventuella framtida utgifter när det gäller ekonomi och så vidare. Jag tror säkert att det kommer att ordna sig även om det var väldigt olyckligt för den enskilda personen. Det måste jag verkligen medge.
Helena Lindahl (C):
Jag tänkte gå in på biltestanläggningarna och Sveaskog. Jag besökte nämligen för inte så länge sedan Arvidsjaur och fick höra talas om den här problematiken.
Enskilda som vill utvidga sin biltestanläggning och kanske behöver köpa skogsmark från Sveaskog har fått informationen att priset har varit mångt mycket högre än marknadspriset. Det tyckte inte vi heller lät okej, så därför ringde min kollega Per Åsling, som är finanspolitisk talesperson för Centerpartiet, till Sveaskogs vd.
Denne ställde sig frågande till det och lovade att han skulle undersöka det och återkomma. Då lovar jag att jag även kommer att kontakta dig, Karin, så att du får svaret. Jag tycker också att det är ett problem. Som sagt bereds frågan, och vd:n för Sveaskog har lovat undersöka saken och återkomma. Jag har nöjt mig med det svaret så länge och hoppas att det ska ordna sig.
Helena Lindahl (C):
Jag tänkte börja med att konstatera att Göran Persson fortfarande är ordförande i Sveaskog. Det går ju att lyfta på luren och ringa till honom. Sedan vill jag säga att det finns några andra viktiga aspekter som är värda att nämnas i sammanhanget. För etablering och expansion av befintliga företag i glesbygdskommuner vet nog de flesta att både skolor och vård är viktigt. Jag tänkte ta upp några exempel från Norr- och Västerbotten.
Där läggs många landsbygdsskolor ned. Även akutvårdsplatser dras in, liksom ambulanser. Det är klart att det också har stor betydelse för företagandet och för inflyttningen till glesbygdskommunerna. I Dorotea i Västerbottens kommun har invånarna nu ockuperat vårdcentralen i över ett år, därför att man tycker att det är orättvist och man orkar inte med ytterligare nedläggningar.
Nu drar man ned på akutvårdsplatserna, och ambulansen är borta. Hur tror ni att man ska kunna locka turister till exempelvis skidanläggningen i Borgafjäll om man antingen får åka 15 mil till Vilhelmina, lika långt till Lycksele eller 25 mil till Umeå om man bryter benet efter kl. 17?
Tror ni att det är en bra grund för att driva företag i Norrlands inland? Jag skulle inte tro det. Alla de här bitarna är väsentliga, och de styrs av regionala och lokala politiker. Vad jag vet domineras landstinget av Socialdemokraterna i både Västerbotten och Norrbotten och så också i många kommuner i de här länen.
Jag skulle föreslå Karin Åström att även kontakta sina kolleger på lokalt och regionalt plan i den här frågan.