Lise Nordin (MP):
Det gläder mig att så många riksdagsledamöter vill delta i den här viktiga debatten om kärnkraftssubventioner. Det handlar ju om framtidens energisystem. Jag hör att det inte finns någon definition av kärnkraftssubventioner i regeringens behandling. Jag kan inte hålla med energiminister Anna-Karin Hatt om att det är en seriös genomgång när man inte ens kan svara på vilken definition av subventioner man utgår från när man med sådan bestämdhet påstår att det inte finns några kärnkraftssubventioner.
När Naturvårdsverket i år i sin genomgång av miljöskadliga subventioner till och med pekar ut kärnkraftens begränsade försäkringsansvar som en subvention tycker jag att det vore rimligt att regeringen och Anna-Karin Hatt svarar på varför man inte delar Naturvårdsverkets bedömning att kärnkraften i dag subventioneras.
Att energipolitiska talespersoner för både Centerpartiet och Moderaterna i den här debatten försöker skrämma oss med vad det skulle innebära om kärnkraften avvecklas kan jag bara tolka som ett hot om att om inte staten fortsätter att ge kärnkraften ekonomiskt stöd kommer den inte att kunna finnas kvar. Då ställs vi inför frågan vad som är framtidens energisystem.
Miljöpartiets besked är mycket tydligt: Den billigaste och mest miljövänliga och konkurrenskraftiga energin för framtiden är 100 procent förnybar energi. Precis som Anna-Karin Hatt har redogjort för behöver kärnkraftsägarna, med regeringens politik, ha en finansiell säkerhet på endast 11 miljarder kronor. Det är en droppe i havet jämfört med vad en kärnkraftsolycka kostar.
Strålskyddsinstitutet säger att olyckan i Tjernobyl bedöms ha kostat minst 1 000 miljarder kronor. Olyckan i Fukushima kommer att kosta mycket mer än 1 000 miljarder kronor; hur mycket vet vi ännu inte. Dessa båda olyckor visar att kostnaden för en kärnkraftsolycka blir minst 100 gånger högre än det finansiella krav som regeringen ställer på kärnkraftsägarna i Sverige.
Den enda slutsats jag kan dra är att det är svenska folket och skattebetalarna som agerar försäkringsbolag om en olycka motsvarande Fukushima skulle ske i Sverige. Jag tror inte att svenska folket vill vara försäkringsbolag åt kärnkraften. Anna-Karin Hatt säger i sitt svar att samtliga tillgångar i bolaget ställs till förfogande om det sker en olycka. Det hon inte säger tydligt är att det bara är dotterbolagets tillgångar som ställs till förfogande.
Det är inte mycket mer än det krav man ställer. Med regeringens besked kräver man alltså inte att hela koncernens ekonomiska resurser ställs till förfogande. Ett sådant ansvarsgenombrott anser Miljöpartiet är fullständigt nödvändigt om man ska tvinga kärnkraftsägarna att stå för den fulla kostnaden om det sker en olycka.
Av de ca 400 kärnkraftsreaktorer som finns i världen i dag har inte en enda byggts utan statligt stöd, enligt bland annat finansanalytikerna i Citigroup. Bara i EU har kärntekniken mellan 1970 och 2004 subventionerats med minst 70 miljarder euro i officiella subventioner, enligt EU-kommissionens egna siffror.
Mycket tyder på att det är ekonomiskt olönsamt att bygga ny kärnkraft om den inte ges ett ekonomiskt stöd och en subvention genom att inte krävas på ett fullt skadeståndsansvar. Anna-Karin Hatt säger som svar på min fråga att regeringens villkor är tydliga. Jag tror att regeringen är den enda som gör bedömningen att villkoren är tydliga.
När kärnkraftsägarna bara är skyldiga att betala 11 miljarder kronor medan en olycka kan kosta minst 1 000 miljarder väcks frågan vem som betalar mellanskillnaden. Min fråga till Anna-Karin Hatt är därför: Vem betalar om en olycka motsvarande Fukushima sker i Sverige?