Ann-Kristine Johansson (S):
Jag har ställt tre frågor i interpellationen och hade förväntat mig mer av svaret. Alla som på något sätt är knutna till landsbygden väntar med iver på konkreta förslag som visar att regeringen tar landsbygden på allvar. Det visar inte minst alla svar som har kommit in på Landsbygdskommitténs förslag. Jag tar också upp rural proofing , den så kallade landsbygdssäkringen, i min interpellation.
Om den hade funnits i dag är det ett antal beslut som regeringen har fattat som jag tror att ni hade fått fundera på. Den förda politiken är djupt orättvis. Den ökar klyftorna mellan människor, mellan dem som har jobb och dem som inte har jobb. Den ökar också klyftorna mellan stad och land. Landsbygden avlövas på service genom att man försvagar arbetsförmedlingen i små kommuner och koncentrerar personalen till några få orter.
Försäkringskassan och Skatteverket kommer att dra ned på sin personal i flera landsbygdskommuner. Vi har postlådeupproret i Årböle, där man får åka två mil för att hämta sin post. Det visar på frustrationen bland människor på landsbygden. Ni förändrar a-kassan, vilket kommer att göra det svårare att vara mångsysslare och att vara säsongsanställd. Min egen yrkeskår, lantarbetarna, kommer att drabbas genom att förändringar av säsongsanställningar kommer att göra det svårare för lantbruksföretagare att få tag på arbetskraft.
Ni tar bort rabatten på de sociala avgifterna för småföretagare. Det har känts för den gröna näringen. Ni vrider lite på det kommunala skatteutjämningssystemet, vilket gör att landsbygdskommunerna får mindre pengar. Borttagandet av fastighetsskatten gör att villaägare i Danderyd och Täby får mycket mer pengar i plånboken, vilket till exempel människor i Torsby kommun får vara med och betala genom en höjd reavinstskatt. När det gäller infrastrukturen väntar landsbygdsbefolkningen på åtgärder. I stället talar ni mer om PPP-lösningar.
Hur hjälper det de utsatta vägarna på landsbygden? När kommer de utlovade regelförenklingarna för den gröna näringen, och varför, Eskil Erlandsson, har du backat från ursprungsmärkningen? Det finns många frågor som jag vill ställa till jordbruksminister Erlandsson och som egentligen kräver en längre debatt. Denna interpellation är en början på att jag kommer att efterlysa konkreta åtgärder till dess att de kommer eller om landsbygdspolitiken kommer att fortsätta att lysa med sin frånvaro i regeringens politik.
Det behövs konkreta förslag nu. Svensk ekonomi går på högvarv, och det syns på landsbygden. Ta vara på det, och genomför förslagen från Landsbygdskommitténs betänkande!
Några förslag kan vara att man stöttar kreditgarantiföreningarna, att man genomför Bostadskreditnämndens förslag om att stödja bostadsbyggande på landsbygden och att man ser den lokala nivåns grundläggande betydelse för lokal utveckling som måste få möjlighet till inflytande i utvecklingsprocesserna och möjlighet att delta i dem. Driv på byggandet av bredband som är en grundförutsättning för att driva företag på landsbygden och för att få unga att stanna kvar!
Detta är en fråga som jag ständigt möter när jag träffar folk på landsbygden. Livsvillkoren på landsbygden kräver nya och okonventionella lösningar för en fungerande vardag. Stötta alla goda idéer! Något av det allra viktigaste på nationell nivå är samordning av de statliga servicegivande myndigheterna. Det måste ske genom tydlighet i regleringsbrev och ägardirektiv. Det behövs också en ökad satsning på forskning.
Sverige behöver lyfta sig när det gäller just landsbygdsforskningen, bland annat ämnesövergripande forskning. När kommer de konkreta förslagen, Eskil Erlandsson? En helhetssyn kan inte åstadkommas med enbart ord. Det krävs en fast och genomtänkt beslutsstruktur på alla nivåer. Kan Eskil Erlandsson tänka sig någon form av permanent samordningsgrupp för departementen för att just skapa denna helhetssyn och samordning? Det finns goda exempel runt om i vår omvärld just i fråga om detta.