Sanne Lennström (S):
I dag debatterar vi justitieutskottets betänkande 18, Våldsbrott och brottsoffer . Våld i nära relationer är en fråga som länge haft stort fokus i den svenska politiska debatten. Det har de senaste 15 åren satsas mycket resurser och tid på att minska våld i nära relationer. Internationellt sett har Sverige en framstående position på det här området. Men tyvärr räcker det inte. Mer måste göras.
Enligt brottsstatistik från Brottsförebyggande rådet dödas i genomsnitt 20 kvinnor varje år av en närstående. 17 av dessa kvinnor mördas av en man som de har eller har haft en relation med. Dödsfallet är ofta kulmen på en lång period av våld mot kvinnan. Många gånger har det också föregåtts av en polisanmälan om hot och våld.
År 2013 anmäldes 20 000 fall av misshandel mot kvinnor över 18 år där gärningsmannen var bekant med offret. Av dessa kan hela 15 000 vara fall där gärningsmannen är någon som kvinnan hade eller tidigare hade haft en relation med. Sverige har i dag en uttalat feministisk regering med höga ambitioner på det här området vad gäller just våld i nära relationer.
Även utskottet anser att fortsatta insatser är nödvändiga och att frågan om att bekämpa våld i nära relationer ska vara högt prioriterad. I juni 2014 lämnades betänkandet Våld i nära relationer - en folkhälsofråga av den nationella samordnaren mot våld i nära relationer. Betänkandet innehåller en mängd förslag till regeringen om lagändringar och uppdrag som ska motverka våld i nära relationer.
De förslag som har lämnats bereds nu i Regeringskansliet. I februari 2014 tillsattes även en särskild utredare med uppdraget att föreslå en samlad nationell strategi för att våld mot kvinnor ska upphöra. Uppdraget ska redovisas i maj 2015. Det har även tillsatts en särskild utredare med uppgift att föreslå åtgärder som ger förstärkt skydd för hotade och förföljda personers personuppgifter. Detta ska redovisas 30 juni i år.
Även Socialstyrelsen och länsstyrelserna jobbar vidare med frågan och samordnar bland annat insatser som ska motverka mäns våld mot kvinnor. Kriminalvården har också fått i uppdrag att göra en satsning för att stärka de återfallsförebyggande insatser som riktas mot våldsamma män som grupp, detta i syfte att förhindra återfall i våldets tecken efter frigivning. Mycket annat har även gjort på den brottsförebyggande fronten.
Polisen har tagit fram ett skyddspaket för hotade personer där de vid behov kan erbjudas larmenhet med GPS-funktion och möjlighet att spåra telefonsamtal. Brå har i uppdrag att göra en uppföljning av dessa larm- och skyddspaket, vilket utskottet inväntar. Socialstyrelsen har i uppdrag att utveckla bedömningsinstrument för stödinsatser för personer som utsatts för våld av närstående.
Ett flertal motioner har inkommit till justitieutskottet och vi behandlar frågan om mäns våld mot kvinnor och brottsförebyggande arbete. Den rödgröna regeringens budget innehöll faktiskt 100 miljoner extra kronor på just detta område till kvinnojourerna. Som bekant föll tyvärr denna budget. Det är någonting som vi ser på med stor ledsamhet, för det var verkligen nödvändiga pengar som hade kunnat komma till kvinnojourerna. Men vi får se om vi får återkomma i denna fråga framöver.
Ett annat område i detta betänkande gäller barn som brottsoffer. Där har det också inkommit motioner. Under 2014 anmäldes 19 200 sexualbrott - 6 000 av dem rubricerades som våldtäkt. Att uppleva ett sexuellt övergrepp är naturligtvis väldigt traumatiskt. Att sedan även få uppleva rättsprocessen som någonting påfrestande och att återigen få känna sig ensam och utsatt innebär ett otroligt personligt lidande för den som har blivit utsatt.
Det kan till och med få den utsatta att överväga om det egentligen är värt att genomgå rättsprocessen. Det kommer att leda till att färre sexualbrott klaras upp. Att i ett mycket tidigt skede få tillgång till ett målsägandebiträde är av yttersta vikt. Det kan leda till en högre kvalitet på förhören. Det kan leda till en viss guidning inom juridiken, som inte alltid är helt lätt.
Det kan verkligen medverka till att den som är utsatt kan få lära sig rutinerna och hur det här brukar gå till. Jag välkomnar att regeringen har givit Sexualbrottsutredningen i uppdrag att överväga åtgärder för att förbättra rutinerna gällande förordnande av målsägandebiträde till personer som har upplevt sexuella övergrepp. Vi lever i en värld som ständigt utvecklas.
Med ny teknik uppstår många nya möjligheter, men det öppnar tyvärr också många dörrar för ny brottslighet. Det gäller framför allt sexualbrott, där många dörrar har öppnats. Utvecklingen går mycket snabbt. De senaste åren har stora problem identifierats gällande sexuella övergrepp på internet. Sexualbrottslagstiftningen är inte i första hand skriven med internet i åtanke. Det måste vi ta ställning till.
Exempel på problem som har uppstått är när vuxna tar kontakt med barn via nätet och förmår dem att begå sexuella handlingar på sig själva, så kallad gromning. Det har varit oklart hur den gärningen ska rubriceras. Det går inte nog att betona hur viktigt det är att lagstiftningen följer med teknikutvecklingen. Barns och vuxnas skydd mot sexuella övergrepp måste ständigt ses över och inte försämras på grund av internets expansion.
Det är verkligen ett steg i rätt riktning att man i tilläggsdirektiven till Sexualbrottskommittén nu har givit kommittén i uppdrag att se över frågor gällande sexuella övergrepp som sker via nätet. När det gäller brottsutsatta barn bör nyckelordet alltid vara samverkan. Samverkan ska ske mellan berörda aktörer och för barnets bästa genom ett barnperspektiv i fokus. Så kallade barnahus är specialiserade på just detta, men när dessa saknas ska en viss form av samordning ändå ske.
Samverkan ska ske för att barnet ska slippa besöka olika inrättningar och upprepa sin historia. Regeringen arbetar sedan man fick ett tillkännagivande 2014 med att inrätta fler barnahus. Förslag som den nationella samordnaren mot våld i nära relationer har lämnat bereds nu i Regeringskansliet. Brottsoffermyndigheten jobbar med utbildningsinsatser gällande unga sexualbrottsoffer.
I budgetpropositionen för 2015 föreslog den rödgröna regeringen att avgiften till Brottsofferfonden ska höjas från 500 kronor till 800 kronor.
Vidare föreslogs det att avgiften för den som verkställer ett fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll höjs från 50 kronor per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst 6 000 kronor för verkställighetsperioden, till 80 kronor per dag som verkställigheten ska pågå, dock högst 9 600 kronor för hela verkställighetsperioden. Avgiftshöjningarna gäller från och med den 1 februari i år.
Med dessa förändringar stärker regeringen förutsättningarna för det viktiga arbete som de ideella organisationerna, bland annat brottsofferjourerna, utför vad gäller stöd till brottsoffer. Även forskningen har nu fått en bättre möjlighet att drivas framåt då ökade möjligheter till finansiering har uppstått. Jag noterar Johans medskick till regeringen och även Lindas notering om brottsofferfrågor.
Med anledning av de insatser på området som gäller brottsoffer som jag nu har redogjort för yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner.