KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carl Bildt (M):
Låt mig ta fasta på det Hans Linde sade på slutet: Det finns dessa islamofobiska krafter, och det är ett betydande bekymmer i den europeiska debatten. Hans Linde tillhör inte alls denna kategori utan motarbetar tvärtom detta, och det sätter jag värde på. Att vi har den inställning vi har till Turkiet innebär samtidigt att de lyssnar på oss och gör det med visst förtroende.
Om vi tittar på vad som skrivits i turkiska medier under, säg, det senaste året tror jag nog att vi kan konstatera att mina uttalanden om till exempel yttrandefrihet och Internet, men också om de kurdiska rättigheterna, har fått en större spridning i Turkiet än vad många andra europeiska politiker har förmått få vad gäller genomslag. Vi har möjlighet att föra en förtroendefull dialog. Det kanske har varit mer med AK-partiet. Förvisso har det varit så.
Men jag har också haft möjlighet att ha samtal med olika företrädare för ett CHP-parti som jag hoppas kommer att förändras. Också i Turkiet är man nämligen beroende av att det finns en opposition som är beredd att medverka i en positiv och konstruktiv samhällsdebatt.
Jag ska inte fördjupa mig i utvecklingen när det gäller tårgasen och allt sådant där, men jag förväntar mig att vad som inträffade där och på andra ställen kommer att återspeglas i den slutrapport vi får från valobservatörerna. Den kommer att ha betydelse. Det gäller också yttrandefriheten och pressfriheten.
Låt mig för att sätta saker i perspektiv bara säga detta, utan att förneka någonting av det som Hans Linde sade: I dag är det möjligt att ge ut tidningar på kurdiska i Turkiet. I dag är det möjligt att ha tv-sändningar och en tv-station på kurdiska. I dag är det möjligt att föra valdebatter på kurdiska. I dag är det möjligt att ha tv-debatter på kurdiska och att tala kurdiska i alla offentliga sammanhang. Detta ledde definitivt till fängelsestraff för några år sedan. Framsteg sker.
Men det innebär inte att framstegen är tillräckliga.
Carl Bildt (M):
Bodil Ceballos har frågat mig 1.	om jag avser att ta initiativ till att ändra strategi när det gäller att få Dawit Isaak frigiven, 2.	om så är fallet, om jag avser att även i EU-kretsen ifrågasätta Eritreas bristande efterlevnad av människorättsklausulen i Cotonouavtalet. Som interpellanten påpekar har jag behandlat denna fråga bland annat i svar på riksdagsfrågor och i en interpellation i april i år. Dawit Isaaks långvariga fångenskap är djupt bekymmersam och en fråga med hög prioritet för regeringen.
Det finns starka humanitära skäl som talar för att Dawit Isaak ska friges. Vi lägger ned stora ansträngningar för att få honom frigiven. För att nå detta mål arbetar vi med många olika medel, uppslag och kontakter. Med anledning av Bodil Ceballos andra fråga vill jag säga att EU, inom ramen för den så kallade artikel 8-dialogen, regelbundet tar upp mänskliga rättigheter med Eritrea. Det är förståeligt och välkommet att Bodil Ceballos och andra riksdagsledamöter engagerar sig för Dawit Isaaks sak.
Regeringen delar den djupa frustration och oron över att han efter så många år fortfarande hålls fängslad.
Carl Bildt (M):
I den senare delen kan jag försäkra Gunnar Andrén att det inte kommer att vidtas några åtgärder vad gäller de personer som direkt arbetar med detta fall. Däremot ska man vara medveten om att det nu sker neddragningar i olika delar av världen och när det gäller allmän reseverksamhet och allmän kontaktverksamhet. Jag har tidigare formulerat mig som så att vi vänder på varje sten i detta fall som vi är medvetna om. Ibland hittar vi plötsligt stenar som vi inte var medvetna om.
Det här kan påverkas av att vi får en allmän neddragning av aktivitetsnivån i olika delar av världen i olika sammanhang. Det är absolut icke avsikten med vare sig det beslut oppositionen har fattat eller med det sätt som vi försöker verkställa detta.
Men man ska vara medveten om att ju mindre aktiva vi är ute i världen när det gäller kontaktsökande - också på ställen där det inte alldeles omedelbart uppenbart har med detta att göra - kan det innebära att vi missar en och annan tråd och en annan sten, stor eller liten, som vi annars hade kunnat vända på. Det är det ärliga svaret på frågan. Vi vänder på varje tänkbar sten, Bodil Ceballos.
Det är många stenar vi har vänt på. En del av dem är relativt uppenbara, och en del av dem är mindre uppenbara. Det kommer vi att fortsätta med. Samtidigt vill jag säga att detta är i första hand ett humanitärt ärende. Det är fråga om en enskild lidande individ, som både borde ha tillgång till läkarhjälp och ha rätten till sin frihet.
Jag tror inte att det skulle vara produktivt om vi samtidigt som vi säger att det här är ett humanitärt ärende avbryter humanitär hjälp till de människor i övrigt som lider i Eritrea. Här är vi tillbaka till den grundläggande frågan om ekonomiska sanktioner igen. Det bistånd som sker från EU:s sida till Eritrea är i huvudsak inriktat på livsmedelssäkerhet, förutom institutionsbyggande och annat.
Det handlar om att hjälpa människor som annars skulle ha svultit, omkommit av hunger eller något sådant. Det är humanitärt befogat. Om vi ska visa att vi är humanitärt engagerade, för att också på det sättet underlätta möjligheter att vända på stenar, tror jag inte att man kan vända andra humanitära hänsynstaganden i Eritrea ryggen. Jag är helt övertygad om att det skulle vara en kontraproduktiv politik.
Generellt sett vad gäller ekonomiska sanktioner är det bara att notera det som jag utgår från att Bodil Ceballos själv har uppmärksammat, nämligen att Eritrea har avbrutit samarbetsprojekt med EU därför att de anser att de får bättre tillgång till pengar från andra håll. Det visar väl att just det instrumentet, om någon skulle ha levt i illusionen att det är verksamt, fungerar knappt. Då återstår en lång rad andra sätt att arbeta med.
Jag kan försäkra att vi kommer att fortsätta att satsa mycket betydande resurser på att vända alla de stenar vi är medvetna om, de stenar som vi kanske har vänt tidigare och nu behöver vända igen, och kanske en och annan sten som vi i sökandet plötsligt hittar och som vi inte var medvetna om tidigare.
Carl Bildt (M):
Vad gäller de ekonomiska sanktionerna finns det en skillnad i syn mellan den regeringen företräder och den som Vänsterpartiet företräder i nästan varje tänkbar konflikt. : Miljöpartiet!) Förlåt! Miljöpartiet också. Jag ber flera gånger om ursäkt. Få det fört till protokollet att jag ber flera gånger om ursäkt för detta allvarliga övergrepp! Det är bara att konstatera att jag inte tror att den vägen är framkomlig.
Bodil Ceballos, Miljöpartiet, antydde andra möjliga stenar. Jag kan försäkra att de stenar hon antydde tillhör självfallet de stenar vi har vänt på och fortsätter att vända på. Det finns åtskilliga därutöver. Vad gäller frågan om information kan jag konstatera att under min tid som utrikesminister har utrikesutskottet eller Utrikesnämnden aldrig begärt någon information i frågan. Man har tyckt att den offentliga debatten är mer intressant.
Jag är inte alldeles övertygad om att så är fallet. Samtidigt som vi arbetar med detta mycket ömmande humanitära fall - det är vad det är - har vi en strävan efter en dialog med Eritrea i andra frågor. Vi har en gränskonflikt mellan Eritrea och Etiopien som kan blossa upp igen och leda till väpnade konflikter.
Det är en gränskonflikt där folkrätten ligger på Eritreas sida, vilket inte är alldeles uppskattat i Etiopien, men det råkar vara något som FN har konstaterat.
Det finns konflikthärdar och utmaningar icke minst vad gäller Sudan och vad gäller Somalia och i största allmänhet på Afrikas horn, där Eritrea är en mer eller mindre konstruktiv, mer eller mindre destruktiv, aktör och där vi har anledning att söka en dialog med dem i de frågorna också.
Den agenda som vi har med Eritrea är självfallet påverkat av detta humanitära fall - det vore konstigt att säga något annat - men den är bredare än så. Jag tycker att det är viktigt att detta sägs. Fall av den här arten är humanitärt ömmande och ägnas betydande resurser inom utrikesförvaltningen.
Det kommer vi i mån av möjligheter att fortsätta att göra. Men det ligger också i sakens natur att en del av den dialog vi för med en del regimer som Wikileaks ännu inte har nått kanske är av den naturen att förtrolighet är det bästa sättet att nå framgång.
Det är inte säkert att förtrolighet är en garanti för det, men jag tror nästan att det är en garanti för att man inte ska lyckas om man med den typen av regimer för hela dialogen i offentlighet. Jag vet av erfarenhet att det inte går. För regeringens del är det möjligheten att uppnå det vi strävar efter som är vägledande i varje steg vi tar i denna fråga.
Carl Bildt (M):
Låt mig till slut bara säga att det ligger i sakens natur att vi talar med många. Vi talar med praktiskt taget alla som man kan tänka sig i den här frågan. Sedan får fantasin sätta gränsen för hur långt detta kan sträcka sig. Men jag kan säga att nätet har kastats med en betydligt mycket större bredd än vad vi normalt brukar använda oss av i svensk utrikespolitik.
Därmed vill jag också säga att vi har olika meningar vad gäller ekonomiska sanktioner. Det brukar vi ha. I övrigt lyssnar vi på varje tänkbart uppslag från stödgrupperna och andra. Jag är inte medveten om något uppslag, med detta undantag, som vi inte har prövat. Jag kan försäkra att vi har prövat många uppslag som stödgrupper och andra inte ens har kommit på tanken att vi skulle kunna göra.
Carl Bildt (M):
Jag har inte så mycket att tillägga. Jag noterar i julfridsdebattstämningen att Hans Linde konstaterar att han inte var någon vän av Saddam Hussein. Jag har inte anklagat honom för att vara det. Men det faktum att han finner anledning att säga detta - utan att det var någon del av debatten - visar väl att det ibland förekommer misstankar om detta. Jag vill dock gärna säga att jag inte har uttalat sådana misstankar.
Sedan får jag säga: Ja, jag anser att Irak är en spirande demokrati. Den är inte fullständig och perfekt, för att uttrycka saken på mildast tänkbara sätt. Bristerna vad gäller mänskliga rättigheter är mycket betydande. Nu kan inte den irakiska regeringen belastas för vad al-Qaida gör, och man kan inte heller belasta den svenska regeringen för vad brottslingar i Sverige gör.
Det viktiga är att man har en regering som vill upprätthålla - med kraften av sin förmåga - de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Den svenska regeringens förmåga i det avseendet är förmodligen av olika skäl större än den irakiska regeringens förmåga.
Men jag tycker inte att vi ska tvivla på deras vilja att faktiskt göra detta, och vi ska försöka ge dem det stöd som vi kan ge, som gör det möjligt för dem att steg för steg bli mer effektiva och systematiska i genomförandet av den politik som de har förpliktat sig att genomföra.
Det stödet från Sveriges sida, från Europeiska unionens sida och från Förenta Nationernas sida är viktigt för att uppnå de mål vad gäller Irak som jag tror att Hans Linde och jag i grunden faktiskt är eniga om.
Carl Bildt (M):
Låt mig bara kort i det senare fallet säga att vi har fullt förtroende för det danska rättssystemet. Det finns sedan länge anklagelser mot denna tv-station för att ha uppmuntrat till terrorism. Detta leder självfallet till olika typer av rättsliga åtgärder från de danska myndigheterna, och jag har fullt förtroende för att den rättegången kommer att ske på ett sätt som uppfyller alla rimliga krav.
Terrorism kan icke, får icke och ska icke tolereras, självfallet heller icke aktivt propagerande för terrorism. Jacob Johnson och jag är säkert alldeles eniga om det. Låt mig sedan klargöra att det inte bara är Cypern som har blockerat kapitel. Även Frankrike har på grunder som är synnerligen arbiträra och icke förenliga med EU:s regelverk blockerat fem kapitel. Det är alltså två länder som blockerar ett större antal kapitel.
Detta är absolut inget skäl - bara för att klargöra det, lätt missuppfattning - för att vi inte ska driva de grundläggande reformkraven gentemot Turkiet på det sätt som bland annat granskningsrapporter mycket tydligt går igenom och ger detaljer om vad vi tycker att reformerna borde inriktas på. Men det innebär självfallet att EU:s kraft något minskar.
Det vi säger till Turkiet är ju att de här sakerna bör ni göra, dels i ert eget intresse för att bli ett bättre land, dels för att komma med i Europeiska unionen. Om det då samtidigt uttrycks tvivelsmål om huruvida de över huvud taget kommer att komma med i Europeiska unionen säger det sig självt att kraften i vår stämma bli väsentligt mycket svagare. Nu är vi i Sveriges riksdag, med undantag för ett nytillkommet parti som är emot det mesta, eniga om att ge stöd till anslutningsprocessen.
Vi är eniga om att det vore bra om Turkiet kom med av en lång rad olika skäl, inte minst för Turkiet självt, men också för Europeiska unionen. Men det innebär också att vi måste vara mycket tydliga i dialogen med turkiska företrädare vad gäller det som vi anser är nödvändigt för att uppfylla de grundläggande kraven. Vi har en nära och bra relation med den turkiska regeringen och brett med det turkiska samhällslivet.
Det är en relation som regeringen har, men det är också en relation som olika riksdagspartier har. Detta utnyttjar vi också för att försöka föra denna process framåt. Där är riksdagens stöd och medverkan självfallet viktig.
Carl Bildt (M):
Låt mig bara i den senare delen hänvisa till vad som skrivs i granskningsrapporten från Europeiska kommissionen. Det är där vi tar upp i detalj de olika saker som vi tycker behöver åtgärdas. Till slut vill jag säga att vi är eniga om det mesta. Det viktiga är att vi är eniga om att stödja den turkiska fortsatta reformprocessen.
Det inkluderar det demokratiska initiativet och den europeiska anslutningsprocess som är viktig för att ge denna demokratiska reformprocess inom Turkiet den kraft som krävs för att övervinna de hinder som förvisso också finns i det turkiska samhället.
Carl Bildt (M):
Torbjörn Björlund, Monica Green, Peter Hultqvist och Peter Rådberg har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att bidra till eller stödja ett erkännande av staten Palestina, baserat på 1967 års gränser, av FN under hösten. Låt mig först göra klart att FN i sig inte erkänner stater, men i och med att det är stater som är medlemmar i FN kan ett sådant självfallet ses som ett erkännande.
President Abbas ansökte den 23 september om medlemskap för Palestina i Förenta nationerna. Frågan kommer i enlighet med stadgan att först avgöras av FN:s säkerhetsråd, där den nu bereds. För ett positivt beslut krävs stöd av minst nio av rådets femton medlemmar samt att ingen av de fem ständiga medlemmarna röstar mot. Jag vill i dag inte göra någon bedömning av när ett eventuellt avgörande kan ske eller hur det kan komma att utfalla.
Det finns historiska fall där en ansökan har varit vilande i säkerhetsrådet under betydande tid. Sverige har inte minst sedan det svenska ordförandeskapet andra halvåret 2009 lagt vikt vid att ett enigt EU med tydlig position ska bli en stark aktör för fred och rättvisa i Mellanöstern. De slutsatser som antogs i december 2009 innebar ett viktigt genombrott för EU i detta avseende, och är den grund på vilken vi nu agerar.
Våra ansträngningar inriktas nu på försöken att i enlighet med uttalandet av den så kallade kvartetten få till stånd direkta förhandlingar mellan parterna. EU:s höge representant Catherine Ashton spelar en central roll i detta arbete. EU:s slutsatser anger ramarna och utgångspunkterna för en fredsöverenskommelse. Förhandlingarna ska utgå från 1967 års gränser och resultera i en tvåstatslösning med Jerusalem som huvudstad för båda stater.
De israeliska bosättningarna står i strid med internationell rätt och utgör ett allvarligt hinder för en sådan lösning. Detta kräver också en rättvis och realistisk lösning på flyktingfrågan. Israels grundläggande rätt till säkerhet måste tryggas. Båda parter måste avstå från provokativa handlingar. En viktig del av våra ansträngningar har också varit att på olika sätt stödja det palestinska statsbyggandet, vilket bland annat EU har framhållit som framgångsrikt.
Sveriges stöd till palestinierna om ungefär 700 miljoner kronor per år gör oss till en av de största givarna till palestinierna. Vi kommer att fortsätta vårt stöd till det palestinska statsbyggandet, såväl bilateralt som genom Europeiska unionen. En förutsättning för en fullt fungerande palestinsk stat är en framförhandlad tvåstatslösning. Förste vice talmannen meddelade att Monica Green, som framställt en av interpellationerna, var förhindrad att delta i debatten.
Carl Bildt (M):
Jag tror inte att det råder någon tvekan om vad vi vill åstadkomma. Där vet jag från tidigare debatter, och jag tycker att det bekräftas i denna debatt, att det råder en mycket bred överensstämmelse mellan de olika partiernas ståndpunkter. Vi står samlade också bakom det som är Europeiska unionens ståndpunkt. Detta är vi eniga om; det är en styrka. Torbjörn Björlund beskriver checkpoints och det elände som dessa innebär.
Peter Hultqvist säger att motsättningarna leder till att förutsättningarna för en tvåstatslösning långsamt håller på att eroderas. Till alla delar håller jag med om detta. Så är det. Det gör att vi måste pressa på så mycket vi kan. Men vi måste också vara realistiska och inse att det här kan försvinna bara när ockupationen upphör. Fanns det något uttalande jag kunde göra som gjorde att alla checkpoints försvann eller att illegala bosättningar gick upp i rök, försvann eller drogs tillbaka skulle jag självfallet göra ett sådant uttalande.
Men detta kräver att den israeliska ockupationen upphör. Detta sker genom ett fredsavtal som grundas på en förhandling. Det är också då en palestinsk stat till fullo får kontroll över sitt territorium. Allt det som det palestinska statsapparatsbyggandet kunnat uppnå, med de begränsningar som finns med Gazasituationen, tycker jag är mycket glädjande. Men det är inte de som sätter ut checkpoints. Det är inte de som bygger bosättningar.
Det är inte de som eroderar landet på Västbanken. Det visar dess värre de brutala begränsningarna i dag i den palestinska administrationens möjligheter. De kan tas bort bara genom ett fredsavtal. Det gäller att öka trycket på detta fredsavtal, något som vi kan göra genom diplomatiskt och politiskt agerande. Europeiska unionen är ett viktigt instrument - ja, kanske det enskilt viktigaste instrumentet vi har för svensk utrikespolitik i denna viktiga fråga.
Carl Bildt (M):
Amineh Kakabaveh och Jacob Johnson har i separata interpellationer ställt frågor om hur jag avser att verka för att stärka de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna i Turkiet, i synnerhet yttrandefriheten. Jacob Johnson har även frågat hur jag kan förmå Turkiet att, i dialog med kurdiska folkets företrädare, nå en fredlig lösning på den kurdiska frågan.
Amineh Kakabaveh har dessutom frågat om jag är beredd att lyfta denna fråga inom FN samt om jag inom EU avser att föreslå tillsättning av en kommission som undersöker huruvida Turkiet har använt kemiska vapen i kriget mot PKK. Jag är övertygad om att Turkiets fortsatta EU-process, liksom hittills, kommer att vara en stark kraft för positiva förändringar i landet. I takt med att Turkiet uppfyller de strikta krav som EU ställer i medlemskapsförhandlingarna stärks också de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
Trots kvarstående brister har den övergripande respekten för mänskliga rättigheter väsentligt förbättrats under de senaste åren. Att minoritetsspråk numera får utrymme i nationell radio och tv är ett talande exempel på detta. Jag välkomnar den turkiska regeringens ambitioner att ta fram en ny konstitution eftersom detta också kommer att få betydelse för stärkandet av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
Frågan om rättigheter för personer som tillhör minoriteter hanteras av Europarådet och dess domstol samt av ett antal FN-mekanismer inom ramen för FN:s råd för mänskliga rättigheter, exempelvis den oberoende experten för minoritetsfrågor och Forum för minoritetsfrågor. Min bedömning är att Turkiets samarbete med EU, inklusive medlemskapsprocessen, är den starkaste drivkraften för att stärka mänskliga rättigheter och i förlängningen nå en lösning av den kurdiska frågan.
Turkiet, som är part till den internationella konventionen mot kemiska stridsmedel från 1997, har meddelat att man inte har tillgång till eller använder några kemiska stridsmedel. Som en av de främsta förespråkarna för Turkiets EU-integration för Sverige en nära dialog med Turkiet om landets reformprocess. Med ett långsiktigt arbete genom EU, bilaterala samtal och stöd till det civila samhället har Sverige bäst möjlighet att verka för att stärka de mänskliga rättigheterna i Turkiet och främja en fredlig lösning av den kurdiska frågan.
Carl Bildt (M):
Jag tror att jag uppfattade Amineh Kakabavehs sista mening, precis när hon lämnade talarstolen, rätt. Hon ville inte se PKK som en terrororganisation eller deras handlingar som terror. Jo, låt oss vara klara i det här sammanhanget. Det är inte bara jag som säger det. Det säger varje regering i Europa och det är domstolsprövat. Det är en terrororganisation, också enligt svensk lag.
Det är viktigt att vi har rågången klar mot organisationer som, alldeles oavsett deras politiska syften, använder terror och dödar oskyldiga människor. De spränger barn på busstationer. Det ska man inte glömma. Även kurdiska barn sprängs på busstationer av PKK. Då ska man inte ursäkta dem med att de kanske vill väl, för då vill de illa.
Jag hoppas att inte heller detta var riktigt menat på det sätt som det utföll i diskussionen. Sedan vill jag också säga tydligt, när Amineh säger att socialister inte kan andas fritt eller att alla som tänker fritt blir gripna, att det bara är en i grunden felaktig beskrivning av verkligheten. Vi kan vara och är bekymrade över att det är väldigt många som sitter gripna. Jag tror att huvuddelen av dem sitter för statskuppsförsök, för att ha konspirerat med militären på ett eller annat sätt.
Jag skulle ingenting hellre önska än att de hade samma bra rättssystem som vi har i Sverige, utan att säga att detta i varje del är perfekt, så att de kunde klara av detta. Det är säkert åtskilliga av dessa människor som är oskyldiga. Då ska de ut ur rättssystemet. Men nu har ju detta blockerats så att hanteringen pågår i oändlig tid. Det är otillfredsställande. Systemet måste reformeras inom ramen för den konstitutionella förändringen. Men låt oss vara tydliga: Terror är icke acceptabelt.
Terroristiska organisationer är icke acceptabla. Statskupp är inte acceptabelt och komplotter för att genomföra statskupp är inte acceptabla. Det gäller i Sverige och det gäller i Turkiet.