Beatrice Ask (M):
Först vill jag säga att Elin Lundgrens beskrivning av polisens arbete och utmaningar i glesbygd naturligtvis stämmer. Jag har precis samma erfarenheter och vet hur det ser ut eftersom jag har många kontakter också med landsbygden och är uppvuxen i ett landsbygdsdistrikt.
Det är långa utryckningstider, det är glest bemannat, och den personal och den specialistkompetens som behövs beroende på viss typ av brottslighet finns inte alltid tillgänglig. Det är mycket bra när riksdagsledamöter gör studiebesök inom polisen. Ingen är gladare än jag när vi får denna typ av kunskap spridd om hur det faktiskt ser ut.
Det har varit helt nödvändigt att öka antalet poliser, och det är naturligtvis även fortsättningsvis viktigt med bemanning. Men jag tror inte att vi någonsin kommer att uppnå en bemanning som känns fullödig när det gäller Jämtland, norra Hälsingland och Norrbotten, där man har stora avstånd. Det är lite svårt att uppnå.
Men antalet poliser har ökat ordentligt, även i Gävleborg. Jag har andra siffror än de siffror som Elin Lundgren redovisade, och vi kan tvista om dem. Men det har blivit fler poliser, och det har varit helt nödvändigt. Däremot räcker inte detta.
Det är skälet till att jag beskriver att Rikspolisstyrelsen har sett nödvändigheten av att skapa flexibla resurser, bland annat visavi mängdbrottsarbete, för att säkerställa att man kan flytta personal och använda personal när det kommer toppar. Vi har till exempel en typ av kringresande kriminella som är som en farsot vissa tider av året, inte minst på landsbygden.
Det kan behövas specialkunnande i fråga om skimning, äldrebrott och så vidare. Då kan det vara helt nödvändigt med flexibla resurser. Vi måste också arbeta med lokalt förankrad polis. Det är viktigt - och det kommer att bli otroligt viktigt när vi ska arbeta med den nya polisorganisationen - att säkerställa att det finns lokalt förankrad polis och att människor känner att det finns en polis som man lätt kan nå.
Här finns det mycket kvar att göra. Elin Lundgren nämnde att det finns rapporter om att antalet poliser ska minska. Först och främst vill jag säga att det i så fall inte är någonting som regeringen står bakom. Vi står fast vid de ambitioner som vi har när det gäller polisen, och vi ökar resurserna för att klara detta.
Däremot när det gäller prognoserna för antalet poliser i landet går de lite upp och ned och varierar, delvis beroende på sjukskrivningar, pensionsavgångar och annat. Prognosinstrumenten är naturligtvis viktiga, men det finns mer att göra där. Det är klart att när varningsklockor ringer kommer regeringen att se över det.
Vi har haft ett par hundra fler än de 20 000 poliser som vi skulle ha, och nu är antalet på väg ned. Det är viktigt att man kan kalibrera detta. Det är alltid lite svårt att bedöma hur många poliser som finns. Dock vill jag säga att det leder mig till slutsatsen att det är viktigt att riksdagen och politiker har ambitioner om antalet poliser, trots det tal som ibland hörs om att det inte skulle vara viktigt.
Annars är risken stor att man inte vet vad som är målsättningen och vad man ska hålla sig till. Min ambition är att vi ska ha tillräckligt många poliser. De ska vara flexibla och kunna verka. Vi måste också säkerställa att vi kan rekrytera och behålla bra poliser i glesbygd. Det är en utmaning, och jag får många oroväckande rapporter. Där har vi anledning att fundera kreativt framöver.