Sven-Erik Österberg (S):
Det är alldeles riktigt konstaterat av Martin Andreasson att svaret i sig är formellt och strikt utformat utifrån gällande lagstiftning på området.
I den här frågan är det så när det har folkomröstats - en del kranskommuner har ju bestämt att man ska ha egna prövningar - att konstitutionellt har den riksdag som sitter efter valet 2006 att ta ställning till det här försöket och att besluta utifrån hur man upplever att frågan ska dömas sett till hanteringen.
En riksdag kan alltid inhämta den information som finns och den debatt som har förts. Så är det i den formella delen. Sedan finns det också en praktisk sida här, som Martin Andreasson också pekade på. Diskussionen startade i Stockholms stad, och där bestämde man också att ha en folkomröstning om hur det skulle kunna vara.
Den praktiska tillämpningen är naturligtvis vad Stockholms stad och folkomröstningen där säger. Från regeringens horisont kommer det naturligtvis att vara den del här som väger tyngst sedan beslut har fattats utifrån hur situationen i dag ser ut och om det är en likartad situation i höst efter valet 2006. På den punkten kan jag förtydliga mig.
Demokratiskt är det en inte helt oproblematisk situation därför att man alltid kan hävda att fler bilar tillhör någon som inte bor i Stockholms stad utan som bor i en annan kommun. Alltså borde också de kommuninvånarna få tycka till om vad det ska kosta och om villkoren - eller hur det nu ser ut - för att i det här fallet passera in i huvudstaden, i Stockholm.
Skulle det här gälla bara i det här området, eller ska det gälla också i andra områden? Så måste man också diskutera. Om jag bor i Nacka kommun och parkerar i Stockholms stad är jag beroende av parkeringsavgifterna, av vad det kostar i parkeringshus, i Stockholms stad. Det har jag inte kunnat påverka som kommuninvånare i Nacka genom mitt fullmäktige eller de politiker jag valt där. De har ingen bestämmanderätt.
Vad jag menar med det exemplet är att det alltid är en massa saker som påverkar mig som enskild individ och som berör mig om jag bor på ett ställe och jobbar någon annanstans. Skulle det resonemang hålla som Martin Andreasson pekar på skulle man, herr talman, i demokratins namn också ha inflytande över de frågorna - trafikfrågor eller andra frågor som berör det här. Med detta menar jag att det här inte är en okomplicerad fråga.
Att bara hänvisa till att fler borde få vara med i en tydligt rådgivande eller kanske till och med bestämmande folkomröstning, som en del tycker att det ska vara - själv håller jag mig till en starkt rådgivande omröstning - visar att det inte är fråga om något enkelt ställningstagande på den punkten, utan det här kan bli ganska komplext överfört på annan kommunal verksamhet.
Jag tror att det är viktigt att fundera lite vidare på de där begreppen, på hur det ser ut och på hurdant det är. Sanningen är väl - vi ska inte diskutera sakfrågan - att själva inställningen till trängselskatten har skiftat ganska mycket utifrån hur det såg ut innan den beslutades och fram till dess att den verkat under en period.
Olika undersökningar pekar på att åtminstone invånarna i Stockholm är väldigt positiva till det sätt på vilket det här görs.
Det har gjort att åtminstone vissa partiföreträdare och till och med partier, vilket jag såg senast förra veckan, har svängt i sin grunduppfattning i frågan om det ska vara trängselavgift eller inte, så vi kan nog se fram emot en ganska spännande debatt på det här området där det inte råder någon total enighet inom blocken - i det här fallet kanske inom blocket - om hur frågan bör hanteras framöver.