KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Båda mina partikolleger Katarina Brännström och Hanif Bali satte Patrik Björck väl på plats. Om man recenserar de senaste åtta åren då alliansregeringen satt vid makten måste Patrik Björck liknas vid ett internettroll i talarstolen i interpellationsdebatter.
Jag satt och räknade hur många gånger Patrik Björck skrev närmast exakt identiska interpellationer bara för att tvinga hit arbetsmarknadsministern och finansministern. Nu håller han treminutersanföranden och recenserar oss på samma tema. Det känns inte riktigt seriöst.
Det är klart att det finns anledning för oss att känna viss oro inför frågan. Som flera av de föregående talarna har varit inne på vill Vänsterpartiet förbjuda bemanningsbranschen. Jag deltog så sent som för en vecka sedan i en paneldebatt på Kulturhuset med en företrädare från Socialdemokraterna som sitter i arbetsmarknadsutskottet, som då hade ett väsentligt högre tonläge i debatten och var väsentligt mer kritisk mot bemanningsbranschen.
Det är så Socialdemokraterna ofta agerar. Man säger en sak i medierna, en andra sak i talarstolen och sedan en tredje sak när man är ute och träffar väljare. Socialdemokraterna har tidigare varit kritiska mot bemanningsbranschen, och man uppbär nu med direkt stöd av Vänsterpartiet sin regeringsmakt.
Nu har till och med Socialdemokraterna insett att man inte har monopol på regeringsmakten utan att den måste delas med Miljöpartiet, och i kraft av decemberöverenskommelsen har man också erkänt Vänsterpartiets ställning. Det är klart att det finns en oro i samhället.
Fredrik Schulte (M):
Politik är att vilja, sa Håkan Juholt - eller det kanske var Olof Palme som sa det. Det ligger givetvis någonting i det. Men framför allt är politik också att kunna. Vi har gång på gång under denna kväll fått höra hur arbetsmarknadsministern och andra socialdemokratiska företrädare har stått här och talat om vilka höga ambitioner man har.
Men det räcker inte att ha höga ambitioner och en god vilja; man måste också ha konkreta förslag. Man måste kunna förverkliga visionerna.
Från Moderaternas och Alliansens håll har vi haft ingångsvärdet - för att använda ett ord som är populärt nu för tiden - att tillskapandet av nya jobb handlar om att stärka drivkrafterna för arbete, att göra det mer lönsamt att arbeta och att förbättra villkoren för företagen och på så sätt se till att arbetsmarknaden och ekonomin fungerar bättre.
På så sätt växer fler jobb fram. Socialdemokraterna har på något sätt det motsatta ingångsvärdet. De börjar sin tid vid regeringsmakten med att lägga fram förslag på skattehöjningar på ungefär 23 miljarder. Detta slår framför allt mot ungdomar - ungdomar vars arbetsgivaravgifter man ska dubblera.
Det är knappast någon - definitivt inte finansministern men säkerligen inte heller arbetsmarknadsministern - som påstår att detta skapar fler jobb. Det skapar färre jobb.
Men man hävdar att de alternativa förslag som man lägger fram är mer effektiva och ska uppväga de skattehöjningar som enligt s. 57 i budgetpropositionen kommer att drabba sysselsättningen negativt. Då är frågan: Vad är det för olika typer av åtgärder regeringen föreslår? Det är framför allt bidragshöjningar för dem som inte arbetar och olika typer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder.
Det är på det sättet som Socialdemokraterna föreställer sig att man ska nå målet att ha Europas lägsta arbetslöshet 2020. Problemet är, arbetsmarknadsministern, att det inte finns något stöd för att arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle vara den stora lösningen på att skapa de nya jobben. Det finns inget stöd i forskningen för detta.
Det finns inget exempel på något land som varaktigt har kunnat höja sin sysselsättningsgrad och påtagligt skapat fler jobb genom att tricksa med arbetsmarknadspolitiken. Det är klart att arbetsmarknadspolitiken fyller en viktig funktion för att i konjunkturnedgångar när arbetslösheten ökar kunna hjälpa till i en omställningsfas för människor.
Det är klart att människor som står långt ifrån arbetsmarknaden med hjälp av arbetsträning kan få bättre förutsättningar för att komma tillbaka. Men det finns inget stöd för att det fungerar att hålla på och tricksa med sådant här - oavsett om ni kallar det för plusjobb, traineejobb eller extrajobb.
Kvar är bara förslag om skattehöjningar, om att höja bidragen för dem som inte arbetar och om ineffektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Då är frågan: Hur ska ni nå målet med arbetslösheten? Det måste vara alternativet till att skapa nya jobb, nämligen att sopa människor under mattan som ni gjorde under tolv års tid sist ni hade makten.
Fredrik Schulte (M):
Vi har nästan fått bevittna ett paradigmskifte i socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik här. Ylva Johansson står och säger att arbetsmarknadspolitiken inte skapar nya jobb. Så har det inte direkt låtit tidigare. Så har det inte låtit under valrörelsen.
Det vore fantastiskt om vi kunde komma överens om att det inte är traineejobben, inte extrajobben, inte plusjobben eller vad ni än väljer att kalla dem som är den stora lösningen för att öka sysselsättningen och skapa nya jobb. Men det här är ett jättepositivt steg framåt och i rätt riktning. Det är inte riktigt det budskapet som Ylva Johanssons kolleger och framför allt finansminister Magdalena Andersson har haft i ett antal interpellationsdebatter som vi har haft under hösten.
Men det är väldigt positivt att Ylva Johansson företräder en linje som ligger väsentligt närmare Alliansens. Det måste dock i någon mening också betraktas som ett svek från Socialdemokraterna som har stått och lovat dyrt och heligt att de här åtgärderna ska skapa nya jobb när man nu erkänner att de inte gör det.
Frågan är då vad i er budget och i er politik som står för jobbskapande, Ylva Johansson. Ni har 23 miljarder i skattehöjningar, särskilt riktat mot dem som står längst från arbetsmarknaden - ungdomar och människor med utländsk bakgrund. Nu har ni haft åtta år i opposition, och ni har inga konkreta förslag.
Du står här i talarstolen och säger att du ska testa och prata med arbetsmarknadens parter och kommunerna om det här med traineejobb fungerar eller inte. Ni har alltså väntat i åtta år och har en politik som inte ens ni själva vet om den fungerar. Så illa förberedd är socialdemokratin för att styra det här landet.
Fredrik Schulte (M):
Moderaterna har inställningen att jobben blir fler om villkoren för företagen blir bättre, om drivkrafterna för att komma i arbete förstärks och om man kan minska regelbördan och byråkratin som belastar företag och ekonomin på olika sätt.
Det ger tillväxt som gör att man kan fortsätta förstärka ekonomin eller också vid sidan av det satsa på att förstärka välfärden för att skapa större trygghet i samhället. På det sättet skapar man också nya arbetstillfällen för sjuksyrror, lärare, förskollärare och så vidare. Socialdemokraterna har lite andra ingångsvärden.
Där handlar det snarare om att försämra villkoren för företagen, att göra det mindre lönsamt för människor att arbeta. I den budget som de presenterade för riksdagen i höstas gick de fram med skattehöjningar på 23 miljarder det första året. 23 miljarder ska tas ut från ekonomin.
Som jag har varit inne på i tidigare debatter står det uttryckligen på s. 57 i statsbudgeten som Socialdemokraterna lade fram att det skulle minska sysselsättningen och minska tillväxten. Man gjorde inga beräkningar på hur många färre jobb det skulle bli. Det har andra aktörer gjort, baserat på Finansdepartementets beräkningskonventioner, och har kommit fram till att det är 24 000 färre jobb. Det är ganska naturligt att det blir så.
Det blir dyrare för företagen att anställa, och det blir mindre lönsamt för människor att arbeta när man satsar på att höja bidragen för dem som inte arbetar. Den stora lösningen på hur Socialdemokraterna ska komma till rätta med detta har under hela valrörelsen, och under åtskilliga år i opposition, varit en bättre arbetsmarknadspolitik, som man har beskrivit det.
Nu står arbetsmarknadsministern här i talarstolen och argumenterar för att det inte skapar några nya jobb, utan det skapar bara bättre förutsättningar. Problemet är ju att de förslag som man lägger fram om det som den här interpellationen handlar om - traineejobben - är någonting som framför allt fackförbunden har varit väldigt kritiska mot.
Vårdförbundets ordförande har vid upprepade tillfällen argumenterat för att det inte är rimligt att använda välfärden som arbetsmarknadspolitisk regulator.
Man anställer människor som saknar utbildning och rätt kompetens för att arbeta i vården, i skolan eller i förskolan, men man gör det ändå på grund av de traineejobb som Socialdemokraterna har föreslagit.
Det är inte minst en fråga som skapar en stor irritation hos de människor som har en utbildning och som kan sitt yrkesvärv. Det ska nu komma in människor utan utbildning till likvärdig lön på arbetsplatsen.
Dessutom ska dessa människor tas om hand på olika sätt, vilket till och med kanske försämrar kvaliteten i välfärden. Vi har fått väldigt olika besked från regeringen. Löfven sa att han är beredd att dra tillbaka traineejobben - den stora paradfrågan under valrörelsen.
Nu säger arbetsmarknadsministern att hon ska åka ut och diskutera med kommunföreträdare, bland annat moderata kommunalråd, och fråga vad de tycker och tänker om ett inte särskilt genomarbetat förslag. Jag skulle vilja ha svar på frågan dels hur det blir fler jobb, dels om detta verkligen blir av.
Fredrik Schulte (M):
När Alliansen kom till makten 2006 var det åtminstone under de första tre åren en tid av väldigt intensivt regeringsarbete. Man lade fram många propositioner. Det var många voteringar här i kammaren. Det var många debatter om konkreta förslag från alliansregeringen.
Det har länge riktats kritik mot att Socialdemokraterna - givet det faktum att man måste samarbeta med Miljöpartiet och förhandla med Vänsterpartiet - har varit dåligt förberedda. Det ser vi nu resultatet av. Det är sällan voteringar här i kammaren. Det läggs fram väldigt få propositioner.
Socialdemokraternas stora paradfråga och den stora lösningen på arbetslöshetsproblem är detta förslag om traineejobb som statsminister Stefan Löfven var beredd att dra tillbaka för bara några månader sedan. Förslaget om traineejobb är inte ens så väl förberett att Ylva Johansson kan leverera konkreta besked om hur reformen ska se ut.
Det är tydligt så som Moderaterna och särskilt tidigare statsminister Fredrik Reinfeldt gång på gång upprepade: Är man inte förberedd, ja, då är man oförberedd, och det är det vi ser nu. Det är lite märkligt hur Ylva Johansson argumenterar. Å ena sidan ska traineejobben förstärka kvaliteten i välfärden.
Å andra sidan ska det vara en utbildning i de yrken som traineejobben sedan ska ge. Alla som vet hur det fungerar med olika typer av lärlings- och praktikjobb vet ju att det har varit väldigt svårt att få till stånd sådana.
Arbetsgivarna vet att det kräver väldigt mycket av dem att ta sig an en person som ska läras upp och instrueras i hur yrket ska utföras. Ylva Johansson borde klargöra: Vad är traineejobben verkligen till för?
Är de en form av lärlingsutbildning eller är det en form av anställning som ska bidra till att höja kvaliteten? Och hur menar du i så fall att kvaliteten förstärks av att människor som saknar utbildning tas in på dessa välfärdstjänster? Det blir en form av moment 22.
Om jag minns rätt var det 20 000 traineejobb som regeringen har som ambition att inrätta. Hur många av dessa tror arbetsmarknadsministern kommer att resultera i nya faktiska, riktiga jobb?
De 20 000 traineejobben utgör en liten bråkdel av de 360 000 jobb som skapades under de senaste åtta åren. Det är mer än två tredjedelar av de jobb som har skapats under de senaste 30 åren.
Så 20 000 traineejobb kan rimligen inte vara lösningen på det stora problemet med arbetslöshet och utanförskap, inte minst med tanke på att du själv under debatten har svängt och sagt att arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte skapar jobb, vilket finansministern säger och Socialdemokraterna har argumenterat för under lång tid.
Det är väldigt många frågetecken att reda ut. Det vore bra om vi kunde få några rimliga svar.
Fredrik Schulte (M):
De senaste 30 åren har det skapats 500 000 nya jobb. Av dem växte två tredjedelar fram under de senaste åtta åren, trots den värsta globala krisen sedan andra världskriget. Det kallar arbetsmarknadsministern för ett misslyckande. Arbetsmarknadsministern får gärna förklara för mig vilket land hon tycker har lyckats bättre med att skapa fler nya jobb.
Vilket land i den utvecklade världen har lyckats bättre än Sverige under samma tidsperiod? Hur kommer det sig att Alliansens åtta år vid makten sammantaget var mer jobbskapande än de föregående 22 åren när i huvudsak Socialdemokraterna styrde?
Anledningen till att det gick så bra var att vi i Alliansen, och särskilt Moderaterna, förstår att om jobben ska växa fram måste det löna sig bättre att arbeta, och det måste vara bättre villkor för företagen att bedriva sin verksamhet. Ni, Ylva Johansson, för en politik som går ut på det direkt motsatta.
Ni höjer skatterna med 23 miljarder, och ni använder de resurserna till att höja bidragen och till att vidta ineffektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Den ineffektiva arbetsmarknadspolitik som Socialdemokraterna alltid har stått för och som de hittar olika namn på - just nu kallas det traineejobb, tidigare var det plusjobb, och de har också talat om extrajobb - har inte någon effekt; det har arbetsmarknadsministern till och med själv nu erkänt.
Hon vill inte svara på frågan hur många av traineejobben hon bedömer kommer att resultera i faktiska nya jobb. Mest intressant är att vi nu är överens om att traineejobben inte i huvudsak handlar om att få fram nya jobb utan det är framför allt fråga om arbete och utbildning, alltså ungefär lärlingsutbildningar.
Vad är det som är så hemskt med att låta gymnasiet och komvux stå för den utbildningen, institutioner som faktiskt kan utbilda? I stället har man politiska arbetsmarknadsförslag som inte är särskilt genomtänkta eller genomarbetade.
Fredrik Schulte (M):
Man kan konstatera några intressanta saker med finansministerns svar. Det första är att finansministern vill tala så lite som möjligt om själva a-kassehöjningen, själva bidragshöjningen. Hon vill tala mer om omställning på arbetsmarknaden och en aktiv arbetsmarknadspolitik. Låt oss hålla isär de frågorna.
Det andra man kan konstatera är att Magdalena Andersson valde att inte kommentera resonemanget om att ha offentliga finanser i balans och få bukt med underskottet samtidigt som hon vill höja utgifterna med 120 miljarder och öka statsskulden med 40 miljarder. Hon vill alltså låna till bidragshöjningar.
Det kommenterade hon inte, och det finns nog en anledning till det. Det resonemang som finansministern för går helt enkelt inte ihop. Vidare till själva a-kassan, som för övrigt är 60 procent försäkring och 40 procent bidrag. Resonemanget om att det skulle vara en försäkring är alltså mest ord, mest semantik. Låt oss bli väldigt konkreta.
Den arbetslöse advokaten eller börsmäklaren får i dag en a-kassa på ungefär 15 000. Den a-kassan vill finansministern och Socialdemokraterna höja till 20 000. Den arbetslöse börsmäklaren får en "lönehöjning", alltså en bidragshöjning, på 5 000 kronor i månaden. Det här kan man jämföra med servitrisen.
Jag har ett väldigt konkret exempel: en kompis lillasyster som relativt nyligen fick sitt första jobb som servitris och var väldigt glad över det. Hon tjänar ungefär 18 000 i månaden. Det är ett ganska tufft jobb att vara servitris: 40 timmar i veckan, arbetsgivaren vill ofta att man ska ta obekväma arbetstider, det är inte alla kunder som är jättetrevliga och det är rätt slitsamt.
Hon ska alltså få mindre pengar i lön för 40 timmars hårt arbete än vad den arbetslöse börsmäklaren får i bidrag. Det här skapar ett problem.
Det skapar ett samhällsklimat och en kultur i vårt land, en bidragskultur, där vissa typer av jobb inte är fina nog och vissa typer av människor är för fina för att ta de jobben.
Det här var den kanske största faran som Sverige stod inför för ett antal år sedan när Socialdemokraterna hade byggt upp ett Bidragssverige där man aktivt arbetade för att få ut människor i bidrag för att dölja arbetslösheten. Jag tror att vi kommer att få se samma utveckling under de kommande åren. Det här är omoraliskt, men det skapar också en ökad arbetslöshet.
Det visar all forskning. Magdalena Andersson försöker säga att vi är bra på omställning i det här landet. Det ligger onekligen någonting i det. Vi är bra på omställning: Vi tar till oss ny kultur och nya idéströmningar, och vi är kanske världens mest kreativa folk. Det finns en enorm styrka i detta, och det är vår stora konkurrensfördel.
Men på en punkt är vi inte särskilt öppna för omställning, och det är när det handlar om att byta jobb. Jämför man Sverige med övriga västvärlden och övriga världen, som vi bör jämföra oss med, ser man att det är ganska dålig rörlighet på den svenska arbetsmarknaden. Vi är inte som japanerna, som jobbar hela livet i samma företag. Men guldklockementaliteten, alltså att man jobbar på ett och samma företag under väldigt lång tid, är kvar.
Fredrik Schulte (M):
Tack så mycket, finansministern, för nu fick vi äntligen debatten dit jag försökte få den, nämligen till vad det är som skapar nya jobb i det privata näringslivet. Jag måste säga att jag kan skriva under på precis allting som finansministern sa kring att det är just företagen som skapar jobben.
Politiken kan bara skapa förutsättningarna. Med anledning av detta är det intressant vad det är för politik som finansministern och Socialdemokraterna går fram med. Hur skapar det bättre förutsättningar för näringslivet att man höjer skatterna med 23 miljarder kronor? Det ska löna sig mindre att arbeta.
Det ska löna sig mindre att utbilda sig. Det ska löna sig mindre att starta företag, agera som entreprenör och satsa på nya företagsidéer. Det ska löna sig mindre att anställa, särskilt ungdomar.
På punkt efter punkt punkterar finansministern och Socialdemokraterna förutsättningarna för att driva näringsverksamhet i det här landet. Magdalena Andersson pratar om infrastruktur. Det är jättebra att ni också vill satsa på infrastruktur. Vi har gjort de största satsningarna på nästan 40 år under de senaste åtta åren.
Vi har kraftigt höjt anslagen till infrastruktur, och det är positivt att finansministern och Socialdemokraterna vill fortsätta i våra spår. Vi gjorde lite andra prioriteringar - vi ville satsa lite mer på skolan i stället - men fine, båda ambitionerna är lovvärda.
Men hur 2 miljarder kompenserar 23 miljarder i skattehöjningar och hur det skulle förbättra förutsättningarna för att bedriva näringsverksamhet i det här landet får finansministern väldigt gärna förklara. Den förklaringen har vi eftersökt i ett halvår sedan finansministern kom till makten. Vi efterfrågade den i två år dessförinnan i hennes oppositionsroll.
Förklara för riksdagen och för svenska folket hur detta leder till fler jobb! För några månader sedan hade jag och finansministern en interpellationsdebatt där hon sa att hon ville mjölka den privata sektorn. Det finns på klipp i riksdagens arkiv. Jag har lagt upp ett litet roligt Youtubeklipp som faktiskt har fått ganska många views.
Finansministern vill alltså mjölka den privata sektorn för att bekosta sina bidragshöjningar och olika typer av satsningar på den offentliga sektorn. Det är en gammal 70-talsmentalitet att den offentliga sektorn och den privata sektorn på något sätt står emot varandra när det i stället måste vara så att den offentliga sektorn och den privata sektorn går hand i hand.
När jobben skapas i den privata sektorn får vi mer resurser till att satsa på välfärden. Låt mig avsluta med att säga något om kunskap. Låt oss säga att det behövs fler sjuksyrror. Vi kan inte utbilda en person med några kurser på Arbetsförmedlingen till att bli sjuksyrra - om man tidigare har varit till exempel truckförare.
Då måste man gå en helt ny utbildning på universitetet. Resonemanget om matchningen på den svenska arbetsmarknaden - som är ett problem - löses inte av den typen av åtgärder som finansministern föreslår.
Fredrik Schulte (M):
Den här debatten visar hur obekväma Socialdemokraterna blir när man helt plötsligt för en diskussion om vad som verkligen skapar nya jobb. Då börjar Börje Vestlund undra varför inte alla skatter sänks om alla skatter är så skadliga. Magdalena Andersson börjar motivera varför det över huvud taget finns skatt. Det är bara att förlöjliga debatten.
Sverige har haft åtta år av alliansstyre, och landet har fortfarande skatter som är bland världens högsta. Jag vill ha ett land med höga skatter som finansierar en grundläggande välfärd - världens bästa välfärd - och grundläggande trygghetsnät och skyddssystem för människor som faller mellan stolarna. Därom råder ingen politisk debatt. Jag vill sänka skatterna. Det kan vi göra.
Det finns potential att sänka skatterna något enormt i Sverige om fler människor som lever i bidrag kan komma in i arbete. Socialdemokraterna har den andra idén, att satsa pengar på bidrag så att fler och fler människor fastnar i bidrag. Jag tror inte att skatterna är det enda som påverkar vad som gör ett land till en bra plats att bedriva företags- och näringsverksamhet på.
Rättsstatens funktionssätt, korruption, regelverk och kunskap - mycket av det som Börje Vestlund var inne på - är ännu viktigare. Jag håller med om det. Därom råder inget tvivel. Problemet är att när ett land är en fungerande rättsstat som har ett fungerande regelverk kommer skatterna in. Då blir skatterna avgörande.
Om man lägger 23 miljarder i skatter på det privata näringslivet kommer det att skada förutsättningarna för att bedriva företagsverksamhet i detta land. Blir det mindre lönsamt att jobba, blir det mindre lönsamt att utbilda sig och blir det mindre lönsamt att driva företag kommer det att skada jobben.