KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Malm (L):
Vi är överens om en del i detta. Det är bra. Det vi är överens om behöver vi inte diskutera så mycket i detta replikskifte. Vi har dock en synpunkt från Liberalernas sida på en av de delar där vi inte är överens. Det rör målstrukturen för jämställdhetspolitiken. Sverige får nu sex delmål för jämställdhetspolitiken.
Det handlar om maktfördelning, ekonomisk jämställdhet, jämställd utbildning, jämställt obetalt hemarbete, jämställd hälsa och att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Sedan kan man förstås diskutera på varje område. Utifrån vilken ideologisk utgångspunkt man har kan man diskutera hur vi vill att den ekonomiska utvecklingen ska se ut, och så vidare.
Vi har ett förslag från Liberalerna och även en reservation i detta betänkande. Vi anser att ett av de delmål som Sverige har - vi bör nämligen ha sju - bör vara integration.
Det skulle kunna formuleras ungefär som följer: Kvinnor och män, flickor och pojkar, som invandrar ska mötas av samma förväntningar på alla områden i det svenska samhället och ha samma rättigheter och möjligheter att skapa sig ett självständigt liv i Sverige. Jag måste säga att jag är lite förvånad över att regeringen inte vill detta, fru talman.
Vi har alarmerande skillnader mellan kvinnor och män i dag, framför allt inom till exempel etableringen. Det tar för kvinnor mellan nio och elva år från mottagande innan hälften har kommit in på arbetsmarknaden. Motsvarande siffra för män är tre till sju år. Vi ser på område efter område hur detta går igen. Min fråga till ministern är varför man inte vill att integration ska vara ett delmål för jämställdhetspolitiken i Sverige.
Fredrik Malm (L):
Det är glädjande om statsrådet vill ta med sig frågan och fundera ett varv till på den, för den är viktig. Det finns i någon mening två delar i detta - dels sak, dels struktur. Man kan diskutera båda.
Jag är övertygad om att vi kan vara överens om många av de sakliga åtgärder som genomförs och att vi kan vara oense om andra, men den strukturfråga vad gäller de jämställdhetspolitiska målen som vi diskuterar tror jag är väldigt viktig kopplat till integrationen. De integrationsutmaningar vi ser på jämställdhetsområdet går nämligen igen på en rad olika områden.
Det handlar om arbetsmarknaden och inträde på den, att kvinnor tjänar mindre än män och att många kvinnor som har kommit hit till Sverige inte kommer ut och kan förvärvsarbeta nästan alls. Det går igen i pensionerna, och det slår på föräldraskapet samt på en rad andra områden också. Och då är jag endast inne på områden som så att säga berör vårt beredningsområde i arbetsmarknadsutskottet, fru talman.
Man kan komma in även på andra delar och se precis samma mönster. Det vore alltså väldigt positivt om man kunde diskutera hur integrationsfrågorna tydligare kan komma in som ett mål för jämställdhetspolitiken. Det handlar inte bara om alarmerande skillnader mellan kvinnor och män inom invandrargrupper eller inom den invandrade befolkningen; det handlar också om invandrarbefolkningen som någon sorts kollektiv jämfört med den infödda befolkningen.
Där ser man stora skillnader som vi verkligen behöver motarbeta. Detta är några av de absolut viktigaste frågorna som vår nation står inför under de kommande årtiondena.
Fredrik Malm (L):
Jag tror ändå att vi är ganska överens om problembilden. Vi har en större grupp människor som står långt bort från arbetsmarknaden. Vi har en stor grupp människor som har kommit till vårt land de senaste åren och som har låg utbildning, bristande språkkunskaper - vilket är fullt naturligt - och så vidare. Frågan är hur vi ska kunna öppna arbetsmarknaden för den gruppen.
Ungefär varannan person som nu befinner sig i etableringsinsatser, alltså ca 30 000 av 60 000, saknar utbildningsnivå motsvarande svensk gymnasiekompetens. Många av dessa personer vill jobba. De kanske inte har möjlighet, kan eller orkar sätta sig i skolbänken i Sverige i ytterligare tio år. Vi har också redan ganska många invandrare i Sverige som har utbildning men inte jobb som motsvarar deras utbildningsnivå.
Det ska vi inte glömma; vi har ganska många högutbildade chaufförer och annat i Sverige som kanske skulle vilja jobba som ingenjörer i stället. Min fråga till Socialdemokraterna, herr talman, blir som följer.
Konjunkturinstitutet, EU-kommissionen, OECD, IMF, Finanspolitiska rådet, SNS Konjunkturråd och Arbetsmarknadsekonomiska rådet - alla dessa olika organ har tittat på svensk ekonomi och svensk arbetsmarknad, och de konstaterar i grund och botten samma sak.
De går lite olika långt och har varierande förslag, men i grund och botten konstaterar de samma sak: De höga ingångslönerna i Sverige är problematiska för integrationen. Frågan till Socialdemokraterna är om alla dessa organ har fel. Är det er bedömning att alla andra har fel? Det är bara Socialdemokraterna som har rätt; alla andra har alltid fel - eller?
Fredrik Malm (L):
Jag tror att mitt namn nämndes 10-15 gånger i föregående inlägg - Fredrik Malm upprepar samma mantra och så vidare. Men, herr talman, det är inte jag som upprepar något mantra här. Det jag frågade Annelie Karlsson och Socialdemokraterna rör vad ett antal olika organ konstaterar om Sveriges ekonomi och arbetsmarknad.
Det handlar om Konjunkturinstitutet, EU-kommissionen, OECD, IMF, Finanspolitiska rådet, SNS Konjunkturråd och Arbetsmarknadsekonomiska rådet. Alla dessa säger inte samma sak, och alla dessa har inte samma förslag, men den problembild som de alla konstaterar finns är i grund och botten densamma. Vi har i dag i Sverige en arbetsmarknad som inte släpper in en stor grupp av de nyanlända.
Ett problem med detta är att de höga ingångslönerna försvårar integrationen. Är det bättre att människor lever på bidrag i stället? Socialdemokraterna talar sig varma för att människor ska kunna leva på sin lön, men en lön är ju högre än ett bidrag. Är det då bättre att människor lever på bidrag? Jag tycker inte det. Herr talman! Jag ser med ganska stor ödmjukhet på den här frågan.
Precis som Moderaterna tidigare konstaterade gjorde vi mycket som var bra under alliansåren, men vi hade kunnat gå ännu längre. Vi hade också en finanskris 2011 som slog ut lika många jobb i Sverige som det kom asylsökande 2015, det vill säga ungefär 160 000. Vi har ett omvandlingstryck på ekonomin, med ökad outsourcing. Vi har en digitalisering. Vi har fått personer som har varit sjukskrivna att komma in i arbetskraften och bli aktivt arbetssökande igen.
Vi har i Sverige ett behov av att skapa en boom med nya jobb. Då blir frågan till Socialdemokraterna: Har alla de här expertorganen fel? Är det bara Socialdemokraterna som har rätt, och alla andra har alltid fel? Om det är Socialdemokraternas inställning visar detta inte på särskilt stor ödmjukhet inför de utmaningar som vi står inför.
Fredrik Malm (L):
När det gäller invandring, mottagning och asyllagstiftning har vi ett system som är ganska komplicerat redan som det är. Det Miljöpartiet har bidragit med det senaste året är att göra det till en enda stor röra. Det är fullständigt bisarrt, herr talman, hur man har lyckats röra till det här.
Först går Miljöpartiet och regeringen fram med en lagstiftning som innebär att man drar ned de tillfälliga uppehållstillstånden till bara 13 månader, vilket skapar en enda stor röra i delar av integrationsprocessen.
Nu försöker Miljöpartiet parera detta, eller på något sätt lappa och laga, genom att komma fram med ett nytt lagförslag som ska innebära någon sorts speciellt gymnasie-TUT, ett tillfälligt uppehållstillstånd för gymnasiestudier, för de personer som har hamnat i kläm på grund av den lagstiftning som Miljöpartiet tidigare drivit igenom.
Det här förslaget ska, som jag har förstått det, omfatta dels personer som har tillfälliga uppehållstillstånd, dels personer som har avvisningsbeslut. Sveriges riksdag ska således fatta ett beslut som innebär att man ska överpröva Migrationsverkets beslut. Sedan ska de här personerna få fyraåriga tillfälliga uppehållstillstånd för att läsa på gymnasiet. Men möjligheten att därefter etablera sig i Sverige är kopplad till att man får ett examensbevis.
Det innebär att ni flyttar över hela bördan på rektorer, socialsekreterare och skolpersonal. Ni överprövar Migrationsverkets beslut om avvisning och säger att personen ska vara kvar i ytterligare några år. Sedan får man stanna om man har slutbetyg. Det innebär att ni förflyttar bördan från Migrationsverket, som är den myndighet som ska ansvara för detta, till landets rektorer och socialsekreterare. Det är inte rimligt. Jag skulle gärna vilja ha en förklaring från Miljöpartiet till hur man ser på det här.
Fredrik Malm (L):
Nu blir det ännu rörigare. Det betyder att Miljöpartiet har bidragit med att driva igenom en lagstiftning i Sverige som innebär att en person som är 15 år och elva månader förmodligen får en annan längd på sitt tillstånd än en person som är 17 år och kommer hit. En person som är 17 1⁄2 får så kallad uppskjuten verkställighet för att sedan avvisas när vederbörande fyller 18 år.
Men oavsett om en person har skyddsskäl eller inte ska man nu ha en särskild lagstiftning som innebär att man ska gå gymnasiet. Detta ska i sin tur villkoras av att man sedan får ett examensbevis eller motsvarande. Herr talman! Jag tolkar detta som att det regeringen försöker åstadkomma är att rätta till den väldigt stora röra som den nya tillfälliga asyllagen har skapat.
Men när regeringen försöker lappa och laga i det här skapar den en ny jättemärklig röra som man ska försöka tolka. Därutöver flyttas ansvaret över från Migrationsverket, som är ansvarig myndighet, och en enorm press läggs på rektorer, skolpersonal, socialsekreterare och andra personer som är nära de här ungdomarna. Herr talman!
Det hade varit bättre om man hade hållit sig till det vi kom fram till i migrationsöverenskommelsen. Det hade varit bättre med lite längre tillfälliga uppehållstillstånd. Då hade det funnits en planeringshorisont och en möjlighet för integrationen att fungera, i stället för att man hela tiden ska titta på klockan och undra vilken dag man kanske måste lämna Sverige. Då hade man fått en fair chans att etablera sig. För en del av ungdomarna kommer skyddsskäl att kvarstå.
Det betyder att de är inne i någon sorts ekorrhjul där de får förnyade uppehållstillstånd något år i taget och så vidare. Det kommer tyvärr att skapa ännu mer oreda.
Fredrik Malm (L):
Vad som nu sker är att regeringen vill riva upp lex Laval - Ali Esbati är mycket glad över detta. Det innebär att man frångår en kompromiss som innebär att vi tryggar sjysta villkor på svensk arbetsmarknad och den svenska kollektivavtalsmodellen och också gör den förenlig med EU:s regelverk, med EU-rätten. Ali Esbati vill inte ens vara med i EU, tror jag. Då är det inte så konstigt.
Om man är en protektionistisk vänsterpopulist hamnar man i samma fack i fråga om detta som den populistiska protektionistiska högern. Detta är samma politik och retorik som brexitkampanjen bygger på, som Trumpadministrationen bygger på och som Le Pen och en rad andra krafter driver fram. Detta ser vi här i riksdagen. Det är Ali Esbati, Sverigedemokraterna och Socialdemokraterna som driver igenom detta.
Jag tror att det är mycket bekymmersamt för öppenheten och för möjligheten att värna en viktig grundpelare i Europasamarbetet: att faktiskt göra det möjligt för arbetskraft att röra sig över gränserna och arbeta på andra håll. Man har inte påvisat den lönedumpning som fackförbunden varnar för och så vidare. Jag har inte sett horder av utstationerad arbetskraft stå och demonstrera utanför riksdagen.
Jag har inte fått ett enda mejl av någon person som varit utstationerad och som anser sig vara förtryckt. Lagrådet pekar på att regeringen inte ens motiverar sina förslag. Det är väl snarare Ali Esbati som blir svaret skyldig. Varför ska man jaga ut utländsk arbetskraft ur Sverige? Är det att engagera sig? Att arbetare ska förena sig över gränserna är väl det mest klassiska av alla marxistiska slagord. Men det verkar inte spela någon roll just i denna fråga för Ali Esbati.
Fredrik Malm (L):
Nej, jag förmodar att Ali Esbati inte har konsulterat vare sig Donald Trump eller Marine Le Pen. Han kanske däremot har konsulterat sin vän Nicolás Maduro i Venezuela, vars partimilis just nu åker runt på motorcyklar och skjuter ihjäl civila. Här någonstans går just nu en rätt tydlig konfliktlinje, herr ålderspresident, i politiken i världen. Den går mellan oss som tror på öppenhet och de krafter som tror på protektionism och inåtvändhet. De krafterna förenar sig nu.
Vi ser detta mycket tydligt här i kammaren. Det parti som står längst till vänster och det parti som står längst till höger gör gemensam sak tillsammans med regeringen och LO för att försvåra för utländsk arbetskraft i Sverige. Det är där vi står nu.
Jag säger det ännu en gång: Lex Laval är i grunden en kompromiss mellan den svenska lagstiftningen och EU-rätten, men det är också en kompromiss för att trygga det svenska kollektivavtalssystemet och samtidigt värna öppenheten och den fria rörligheten inom Europeiska unionen. Detta är givetvis någonting som vi från Liberalerna står bakom, för vi tycker att det är viktigt. Om det finns olika saker som behöver justeras i lagstiftningen är vi öppna för att göra det.
Men att riva upp lagstiftningen och helt gå på de mest protektionistiska krafternas linje i Sverige kommer att skapa stora problem för arbetsmarknaden framöver. Och förmodligen får vi nya rättsfall framöver som riskerar att i förlängningen, långsiktigt, underminera den svenska modellen. Det tror jag vore synnerligen problematiskt.
Fredrik Malm (L):
Vi ska nu hantera justitieutskottets betänkande 7 Utökade möjligheter för migrationsdomstolar att överlämna mål . Som företrädare för Liberalerna, som är det enda parti som har en reservation i betänkandet, vill jag kort klargöra vår uppfattning i frågan. Vi gör i grunden ingen annan bedömning än regeringen.
Vi säger inte nej till de förslag som läggs fram. Vi anser däremot att man borde kunna gå betydligt längre. Väldigt många människor har kommit till Sverige de senaste åren. Det leder till stor belastning på Migrationsverkets mottagningsapparat och asylprocess men också på det som specifikt behandlas i detta betänkande, nämligen migrationsdomstolarna.
Vi har fyra migrationsdomstolar, förvaltningsrätter, och en migrationsöverdomstol. Det är kammarrätten i Stockholm. All erfarenhet visar att långa väntetider i asylsystemet innebär problem för människors integration längre fram.
Sveriges riksdag, även regeringen och våra myndigheter, har ett oerhört viktigt uppdrag när det gäller att se till att korta handläggningstiderna, så att människor kan få besked snabbare. Man får antingen beskedet att man får stanna eller att man måste lämna Sverige. Det är viktigt att människor kan få snabbare besked.
Vi menar att förslagen i propositionen och utskottsmajoritetens förslag i betänkandet är otillräckliga. Av propositionen framgår att olika remissinstanser pekar på vikten av att överväga ytterligare åtgärder, utöver de lagändringar som nu föreslås. Vi delar remissinstansernas bedömning. Vi vill egentligen två saker.
Möjligheterna till prövning för överklagande måste minskas när man vet med säkerhet att det kommer att bli avslag. För att få prövning för överklagande ska det ha begåtts något specifikt fel vid Migrationsverkets bedömning. Och när det gäller fall där i stort sett alla får bifall, till exempel asylsökande från Syrien, måste processen kunna snabbas på.
När personen har tydliga identitetshandlingar och när det inte finns några säkerhetsinvändningar bör Sverige kunna ge tillfälliga uppehållstillstånd betydligt snabbare, även genom skriftligt förfarande. Det är vår uppfattning att man snabbare ska kunna avslå och snabbare kunna bifalla i de ärenden där det är tydligt vilket beslutet blir.
Jag vill understryka att detta inte innebär att vi på något sätt vill inskränka rätten att begära prövning. Effekten av den förändring som vi föreslår är att klara avslagsfall inte ska få prövningstillstånd och därmed inte prövas i sak en andra gång.
Vi gör det också enklare för människor från Syrien som kan styrka sin identitet och att de har flytt därifrån eller från något annat krigsområde. Om det inte finns några säkerhetsinvändningar mot dessa personer kommer de snabbare att få besked och snabbare att integreras i Sverige.
Med detta, fru ålderspresident, vill jag yrka bifall till reservation 1 från Liberalerna.
Fredrik Malm (L):
Jag vill börja med att yrka bifall till Liberalernas reservation 5 under punkt 1. Betänkandet är väldigt viktigt av ett grundläggande och fundamentalt skäl: Vi behandlar barn och vuxna olika i Sverige. Barn har i Sverige särskilda skyddsbehov.
Barn har särskilda rättigheter i Sverige. Vuxna har däremot särskilda skyldigheter gentemot barn. Detta innebär att om en person kommer till Sverige och söker asyl är det stor skillnad om personen är 17 år eller till exempel 22. Vi vet att det tyvärr, sannolikt oftare än vad man har trott, förekommer att människor uppger att de är yngre än vad de är.
Därför behövs medicinska åldersbedömningar, och dessa måste göras tidigt i processen så att vi inte blandar barn och vuxna på boenden. Det är fullständigt orimligt om vi har flickor som är 15-17 år och traumatiserade av krig och som befinner sig på ett boende där det finns män över 20 år i korridoren och så vidare. Detta kan leda till mycket stora problem.
I Sverige är det många som har motarbetat att man ska kunna använda sig av medicinska åldersbedömningar. Jag och Liberalerna tycker att det är viktigt att man kan göra dessa bedömningar för att få ett bättre underlag för att fatta beslut om hur gamla människor är. Jag har väldigt svårt att se varför Sverige som land ska säga att det är oviktigt att veta hur gamla människor är i vårt land.
Det är klart att det är jätteviktigt att vi vet detta, ända tills människor ska gå i pension i framtiden. Om vi nu låter tusentals människor komma in i Sverige och personer uppger att de är yngre än vad de är och det slutar med att de bedöms vara flera år yngre kommer det att få konsekvenser under människors hela liv. Därför är det viktigt att vi gör medicinska åldersbedömningar. Detta betyder inte att åldersbedömningarna är helt vattentäta.
De är mer träffsäkra nu än vad de har varit tidigare, och det innebär att man får en bättre grund för att fatta beslut om människors ålder. Därtill är det viktigt att de görs så tidigt som möjligt i processen av det skälet att de kommer att styra vilken boendeplacering en person får.
Om vi har ambitionen i Sverige att ha en fungerande, rimlig och rättssäker asylpolitik är det självklart att vi också måste göra allt för att så tidigt som möjligt fastställa hur gamla människor är. Jag tycker egentligen inte att det finns så mycket mer att säga om detta.
Liberalerna har en reservation som gäller att ensamkommande personer som är mellan 18 och 21 när de skrivs upp i ålder eller blir 18 år förlorar mycket av det stöd som tidigare har satts in under ett antal år. Det blir ett ganska abrupt skifte i tillvaron för dessa killar, och därför är det rimligt att de ska kunna ha en kontaktperson under ytterligare några år.
Liberalerna har också en reservation tillsammans med Moderaterna som innebär att kommuner, om man misstänker att det förekommer att personer finns på boenden för barn fast de är vuxna, ska kunna begära att en medicinsk åldersbedömning görs.
Fredrik Malm (L):
Jag har lyssnat på Socialdemokraterna och förstått att allt är finemang i denna lagstiftning. Det är lite märkligt att den kommer först nu och att den inte har kommit tidigare om den är så fantastisk. Herr talman!
Sveriges Skolledarförbund skriver så här i sitt remissvar: Förbundet är allvarligt oroat över den roll som lärare och skolledare förväntas ta i processen gällande beviljande av uppehållstillstånd. Skolledare och lärare riskerar att hamna i mycket svåra etiska dilemman.
Skolverket skriver så här: Skolverket bedömer att utkastets förslag om uppehållstillstånd för studier på gymnasial nivå i praktiken innebär att huvudmannen för utbildningen kan komma att avgöra tiden för uppehållstillstånd. Det var precis detta jag förde fram i mitt anförande tidigare.
Vad regeringen vill är att rektorer och inte Migrationsverket ska avgöra om personer får stanna i Sverige eller inte. Har ni tänkt igenom vad det får för konsekvenser? Uppenbarligen har ni inte lyssnat på den allvarliga kritiken från Skolverket och Sveriges Skolledarförbund.
Vad säger du till Sveriges rektorer, Carina Ohlsson? Det är ju deras signatur som i slutänden kommer att fälla domen om personer får stanna i Sverige eller inte. Är det rimligt? Är det socialdemokratisk politik att rektorer ska vara ställföreträdande migrationsverksbeslutsfattare? Det kan det väl inte vara?
Fredrik Malm (L):
Jag lyssnade på Carina Ohlsson, och det är väldigt mycket av att hon tror det ena, hon tror det andra. Tror det gör man i kyrkan, i moskén, synagogan eller i hinditemplet. Det som vi ägnar oss åt i riksdagen är utredning, analys och att komma med välgrundade förslag. Vi stiftar lagar här. Ni är nu beredda att stifta en lag som Sveriges Skolledarförbund bedömer kommer att leda till mycket svåra etiska dilemman.
Förbundet är allvarligt oroat, skriver man, för den roll som lärare och skolledare förväntas ta i processen gällande beviljande av uppehållstillstånd. Skolverket skriver att man bedömer att förslaget innebär att huvudmannen för utbildningen kan komma att avgöra tiden för uppehållstillstånd. Det här är ju en radikal förändring. Då säger Carina Ohlsson att hon är ordförande i en fotbollsförening, så hon är delaktig.
Då kan jag berätta att i fotbollsföreningen bestämmer man om Ibrahim ska spela vänsterback eller mittfältare. Men här kommer rektorerna att bestämma om Ibrahim får stanna i Sverige eller inte. Det är någonting annat. Man kan inte slå ifrån sig genom att säga att vi har ett civilsamhälle där alla är delaktiga kring dessa pojkar.
Det här handlar ju om specifika personer, rektorer, skolledare och andra som kommer att utsättas för ett ofantligt tryck från gode män, från personal på boenden, från aktivister och andra. Deras beslut kommer att innebära om en person får stanna i Sverige eller inte.
Förstår inte Socialdemokraterna att man inte kan lägga den här typen av etisk börda på personer som ska vara ansvariga för pedagogisk verksamhet, att de ska vara någon sorts ställföreträdande myndighetsutövare för Migrationsverket i Sverige? Det borde väl ändå vara rimligt att man i Regeringskansliet med alla räknenissar, utredare, jurister och hela Statsrådsberedningen kommer fram till den slutsatsen att man inte kan lägga en sådan börda på Sveriges skolledare.
Det förvånar mig att Socialdemokraterna inte har tänkt till här mer än så.
Fredrik Malm (L):
Jag noterade att Maria Ferm i sitt anförande sa att hon medger att det här förslaget är "lite snårigt". Jag delar den uppfattningen. Det är nog dagens understatement. Detta är fullständigt rörigt och kommer att bli rättsosäkert.
Det räcker att läsa Maria Ferms eget anförande över alla olika kategorier och olika längder på uppehållstillstånden - en får 13 månader, en annan får 13 plus 13, någon får 6 månader, någon annan får stanna hela livet och så vidare. Men det är några som inte kommer att få uppehållstillstånd. Det gäller till exempel barnfamiljer där halva familjen är kvar i Syrien.
Om man befinner sig i Syrien och har rätt att anhöriginvandra till Sverige är väntetiden för ett anknytningssamtal vid vår ambassad i grannlandet nu över ett år med den tillfälliga lagstiftning vi har. I Libanon kan man inte göra sådana här samtal alls. Och de som omfattas av den nya tillfälliga asyllagen har inte rätt till familjeåterförening.
Samtidigt beskriver Maria Ferm att det förslag som nu ligger på riksdagens bord om förlängt uppehållstillstånd för studier även ska omfatta personer som egentligen saknar skyddsskäl och ska utvisas. De personerna kommer att vara över 18 år.
I praktiken innebär det här att killar över 18 år, myndiga män utan asylskäl som har fått beslut om utvisning, får stanna i Sverige i fyra år för att plugga på gymnasiet, samtidigt som barnfamiljer i Syrien inte får återförenas. Med vilken moral tycker Miljöpartiet att detta är rimligt?
Kan inte Maria Ferm förklara varför det ska vara så att barnfamiljer i Syrien splittras medan myndiga män utan asylskäl ska stanna i Sverige?