Niklas Wykman (M):
Jag yrkar bifall till förslaget i skatteutskottets betänkande som gör det möjligt för sjukvårdspersonal att ta bilen till jobbet utan att oroa sig för att bli förmånsbeskattad för en parkeringsplats och som gör det möjligt för allmänhet och arbetsgivare att stötta de människor som arbetar i frontlinjen mot pandemin. Fru talman!
Det har varit ett år som inte liknar någonting annat, och en helt ny vardag har vuxit fram för många av oss. Det är en vardag som för många präglas av ensamhet, rädsla och oro.
Det är en vardag som har ändrat karaktär och för många blivit mycket mer besvärlig när man ska arbeta hemma samtidigt som man ska ha barnen hemma och delvis göra skolans och förskolans uppgifter. Även i den mån skola och förskola är öppna drabbas man ständigt av att personal är sjuk, avdelningar stängs och att osäkerheten i vardagen är svår.
Därför är det, fru talman, allt tyngre att tala om dessa saker. Men vi ska komma ihåg att hoppet finns runt hörnet. Ett vaccin kan ha god effekt. Och förhoppningsvis kan de goda resultat som sol, värme och utomhusvistelse gav förra våren och sommaren upprepas.
Men det är också svårt att inte känna en frustration över att det har gått så illa som det har gjort i Sverige. Det är svårt att inte känna: Tänk om det hade kunnat gå som i Norge eller i Finland i stället.
Nu när det är sportlovsveckor tänker vi på varför Sverige gjorde som man gjorde för ett år sedan när man lät människor från fulla flygplan från Italien och andra smittdrabbade områden gå rakt ut i samhället. Varför har vi i Sverige varit så senfärdiga med olika typer av åtgärder? Detta ska givetvis utvärderas.
Men den Löfvenstrategi som vi har haft i Sverige har onekligen försatt oss i en situation som många andra länder har klarat sig ifrån. Det har fått allvarliga konsekvenser för många människor runt om i hela vårt land. Denna kris har främst hälsomässiga konsekvenser, men konsekvenserna för ekonomin är också omfattande.
Det är inte bara de som har blivit sjuka, de som har haft anhöriga som har blivit sjuka, de som har avlidit, de som har anhöriga som har avlidit och de som mår dåligt av att sjukdomen finns runt omkring dem som har drabbats. Det är också många människor som har förlorat hela sin inkomst eller delar av sin inkomst till följd av pandemin. Denna gång utmärker sig Sverige på ett annorlunda sätt gentemot tidigare kriser.
Förra gången som det var kris i ekonomin var Anders Borg finansminister, och Sverige utnämndes till The Nordic Light - ett av de länder i världen som var absolut bäst på att hantera krisen. Den här gången har vi svenskar fått finna oss i att vara i en annan situation när vi jämför oss med andra länder. I fråga om smittspridningen, sjukdomen och dödstalen har det tyvärr inte gått särskilt bra för Sverige.
När det kommer till den ekonomiska hanteringen har Sverige klarat sig kanske medelmåttigt men med höga arbetslöshetssiffror. Här har Moderaterna och Elisabeth Svantesson gjort sitt yttersta för att klara så många jobb som möjligt.
Redan från dag ett var målet tydligt, nämligen att rädda så många jobb som möjligt, att bära så många människor, hushåll och familjer som möjligt genom krisen med så liten påverkan på deras ekonomi och deras trygghet som möjligt. Det har, å ena sidan, varit en tuff uppgift att leverera detta med tanke på att regeringen många gånger har varit senfärdig.
Å andra sidan, precis som i dag, har regeringen efter en tid agerat på våra förslag. Det har handlat om förslag efter förslag om att värna jobb och skydda tillväxt så gott det går. Oavsett om det har handlat om skydd mot att bli uppsagd, stöd vid permitteringar, omställningsstöd eller omsättningsstöd för företag har Moderaterna varit där.
Vi har varit först, och vi har tillsammans med andra byggt politiska allianser för att säkra så många arbetstillfällen som möjligt. Jag talade tidigare om alla de människor som på olika sätt har drabbats av pandemin, men det finns ändå de som har drabbats hårdast eller har gjort de största insatserna.
De förslag som Moderaterna i dag presenterar, och som har vunnit gehör hos alla riksdagens partier, vänder sig till de människor som står i frontlinjen mot sjukdomen. Det handlar om dem som varje dag går upp tidigt och somnar sent och däremellan arbetar för att de som blir sjuka ska bli så lite sjuka som möjligt, för att de liv som inte går att rädda ska avslutas på ett så värdigt sätt som möjligt och för att smittspridningen i samhället ska bli så liten som möjligt.
Det är alla de fantastiska människor som arbetar i sjukvården och äldreomsorgen och som varje dag finns där för de människor som vi andra inte kan finnas till för, för att vi saknar kompetens eller för att vi av smittspridningsskäl helt enkelt inte får vara där. De förtjänar all vår respekt. Det handlar inte bara om kronor och ören, även om förslaget är utformat så att man inte ska förmånsbeskattas för måltider och gåvor.
Det handlar om något större än så, nämligen om att de människor som arbetar i äldreomsorgen och i sjukvården, som tar hand om oss när vi blir dåliga, de som tar de största personliga riskerna i en pandemi, ska känna att de har inte bara ekonomin på sin sida utan att de också har vårt helhjärtade stöd i deras viktiga arbete.