Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag vill börja med att säga att jag har respekt för alla som sitter i kammaren och som har ett engagemang i att föra bra politik för människor i landet. Jag ser inte att det är några få som gör det, utan alla här kämpar för att göra det gott. Jag hade tänkt prata om företagande. Det var därför jag gick upp från näringsutskottets sida. Men jag ska ändå börja diskussionen med att tala om de upphandlade taxitjänsterna.
Jag skulle vilja fråga er här inne vem det är som gör de här inköpen. Vem är det som gör inköpen i Sverige? Det är våra politiska organisationer som gör dem. Det är de som i sina avtal ställer krav på vad som ska förekomma i en offentlig upphandling. Herr talman!
Den person som åker med färdtjänsten kan, precis som andra har berättat, vittna om färder som går snabbt. Det är svårt att få hjälp och stöd. Det är stressad personal som kör. På vissa håll kör man och mäter tom bil. Det finns bilar som så att säga går runt jorden på en dag utan körningar.
Man gör fel i upphandlingssystemet om man vill nå det mesta och det bästa för medborgarna. Med fokus på Agda eller Karl som ska åka når man också bra situationer och bra avtal för dem som är anställda. Vänd på diskussionen!
Straffa inte ut de lokala företagen, som vi vill ska leverera mer närodlad och lokalproducerad mat till våra skolor och vår omsorg! Det är inte dem det handlar om. De har former och metoder, som har nämnts av flera företrädare, för att på sina villkor göra bra saker för medborgarna. Herr talman! Regeringens lagförslag leder åt fel håll.
Förslaget kommer, oaktat vad ni säger, att leda till att små företag kommer att diskvalificeras. Konkurrensen minskar. Lokala arbetstillfällen går förlorade och uteblir samtidigt som det leder till högre kostnader för den offentliga sektorn och mindre konkurrens. Det blir dyrare varor och tjänster för medborgarna.
Propositionen är ett exempel på hur ogenomtänkt politik slår undan fötterna på det lilla lokala familjeföretaget, som skapar jobb både på landsbygden och i staden, till förmån för storskalighet och ibland oligopolsitua-tioner och monopolsituationer. Vi behöver fler och inte färre goda företag, som har bra verksamhet, för att få hjulen att snurra i Sverige. Som exempel kan inte den lokala tomat- och potatisodlaren leverera grönsaker till kommunen.
För att klara sin verksamhet måste nämligen ett familjeföretag jobba på ett annat sätt i jordbruket än vad som stämmer med semesterlag etcetera. Man börjar inte kl. 8 och slutar kl. 16. Inte heller kan man odla och skörda så att det blir en jämn arbetsfördelning. Det går inte med tanke på väder och vind. Lantbrukare kan inte heller ha semester och be växterna att stå stilla till dess att de är tillbaka. Låt oss säga att en konsultfirma ska sälja en tjänst till ett universitet - för att ta ett annat exempel.
Det kan vara KTH, Chalmers, universitetet i Lund eller Uppsala eller vad ni vill. Låt oss säga att alla ställer krav på tjänstepension, försäkringar och så vidare! Om det är två personer i ett familjeföretag kommer de i så fall att behöva klyva sig i fyra delar. Det är inte bara orimligt. Det är omöjligt. Det måste vara möjligt att ha olika avtal i Sverige och att göra det bästa för att man ska kunna delta i offentlig upphandling.
Man kan titta på det visionära innovationspartnerskapet, som innebär att myndigheter på ett bra sätt har möjlighet att upphandla på nya sätt genom att starta projekt. Då blir det ändå begränsningar. För när man beställer ställer man krav på en separat forsknings- och utvecklingsverksamhet. Det innebär att företag måste vara större och ha en avdelning för detta. I stället skulle man kunna säga: Det innovativa ska komma med. Ni ska ha en aktivitet.
Ni kan beställa den hur ni vill, men ni ska lösa problemet. Regeringen riskerar att missgynna svenska företag. Det har vi varit inne på i många delar. Jag kan ta ett exempel med ett svenskt företag. Vi kan ta byggnadsbranschen, som har varit på tapeten, och vi kan ta Skanska. Skanska har verksamhet i Sverige och även i utlandet.
Om Skanska ställer krav från utlandet och är med i en upphandling kan de följa villkor som alla andra i utlandet kan göra. Men det kan inte den byggnadsfirma som finns kvar i Sverige och som verkar utifrån svenska förhållanden. Det blir alltså olika krav även för svenska företag beroende på hur regeringen väljer att diskriminera de svenska företagen. Herr talman!
Regeringens förslag sätter svenska företag i en tuffare sits än utländska. De behandlas olika. Det är också så att 60 procent av de små företagen tillämpar avtal. De benämns som något annat än kollektivavtal. Men det är avtal, och det är sjysta avtal. Många av de mest innovativa nystartade företagen finns inom denna grupp. Det är också inom denna grupp av företag som jobbtillväxten är störst. Regeringens krav riskerar att bli ett hårt slag mot dessa företag.
Det finns en uppenbar risk att det leder till färre anbud och därmed mindre konkurrens och kostsammare upphandlingar. Jag vill att man ska beivra missbruk. Det finns lagstiftning. Vi har grundlagar. Vi har rättssystem. Man kan säga upp upphandlingar. Man kan avsluta kontrakt. Man kan också från början ha processer som gör att man tittar på inköpsmognad, som det heter i affärslivet. Det innebär att man gör en analys av vad det kostar. Vad kostar det att ha en anställd i taxibranschen?
Vad kostar det att ha en bil? Vad kostar det att driva verksamheten? Är det rimligt? Det finns i dag de som ställer krav på att man till exempel ska ha minst 90 kronor i timmen - jag är inte riktigt säker på summan, men man ska ha en god start. Dessutom ska man kunna uppnå andra värden. När det till exempel gäller skolskjuts kan det handla om att man ska ha kontakt med föräldrarna. Det är väl det innehållet vi ska beställa i våra politiska organisationer i landet.
Vad får Agda, Kalle, Louise, Mohammed och alla de andra som behöver hjälpen och stödet?