Ali Esbati (V):
Propositionen som nu ligger på riksdagens bord har ett lovvärt syfte: att förbättra villkoren för idéburna organisationer att verka inom välfärdsområdet. Det görs dels genom att det föreslås en frivillig registrering för idéburna organisationer som vill verka inom dessa områden, dels genom att det föreslås en möjlighet för upphandlande myndigheter, i praktiken oftast kommuner, att reservera rätten att delta i vissa upphandlingar av välfärdstjänster till idéburna organisationer.
Det handlar om icke-kommersiella organisationer vilkas allmännyttiga syfte bidrar till att uppfylla ändamålet med den tjänst som upphandlas. Möjligheten föreslås i propositionen också kunna ges när den upphandlande myndigheten använder sig av lagen om valfrihetssystem, LOV. Det här är förslag som Vänsterpartiet i huvudsak välkomnar.
Vi har en motion med några yrkanden som jag kommer att återkomma till mot slutet av mitt anförande. Men i huvudsak är detta bra förslag byggda på en gedigen och kunnig utredning. De är inte av karaktären att de omdanar hela välfärdssektorn. Men de är steg i rätt riktning och efterlängtade.
Utredningen som propositionen bygger på tillkom som ett resultat av den överenskommelse om ordning och reda i välfärden som Vänsterpartiet drev igenom i början av förra mandatperioden och som då slöts med Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Det är bara att konstatera när vi nu ser ut över välfärden att svenska folket hade varit betjänt av handling på det området. Vi fortsätter i dag att se det fullständigt nedslående och stundtals bisarra läget med pressade kunskapsresultat och skriande segregation inom marknadsskolan.
Vi ser den snabba tillväxten av appar där läkare hjälper företrädesvis friska stockholmare med förkylningar samtidigt som köerna till livsviktiga operationer är alldeles för långa. Vi ser återkommande skandaler inom äldreomsorgen där vinstkrav och ibland rena skojare till ägare pressar personalen. Det lades som bekant också fram konkreta förslag mot vinstjakten som huvudresultat av överenskommelsen.
Det var förslag som röstades ned av kvartetten som tidigare var känd som Alliansen plus Sverigedemokraterna. Detta skedde efter att Sverigedemokraterna hade varit föremål för en intensiv men inte särskilt svårbedd uppvaktning från de organiserade kapitalintressen som finns runt extraktionen av skattemedel från välfärden. Det var en exceptionellt god avkastning av en investering i bättre middagar och några glas dyr konjak från välfärdsprofitörernas sida, får man säga.
Det är ett helt centralt element för att förstå dynamiken bakom formeringen av det blåbruna block som vi nu har i svensk politik. Jag går tillbaka till propositionen om den idéburna sektorn. Den är en inte oviktig sidoprodukt av den överenskommelse som jag tidigare nämnde.
Skälet till att förslagen om den idéburna sektorn behövs är i grunden att den kommersiella logiken petar ut också idéburna, det vill säga privata men icke-kommersiella, alternativ. Vi har haft exempel här i Stockholm. Röda Korset skulle bort från sitt arbete med specialistsjukvård för flyktingar med trauma från tortyr. Det är ett område där Röda Korset har extremt stor och viktig erfarenhet.
Och detta skulle ske eftersom kommersiella aktörer utan den erfarenheten hade slängt in billigare bud i upphandlingsprocessen. Samma dynamik gör att kommersiella skolkoncerner som är på jakt efter avkastning gör läget svårare för inte bara kommunala skolor utan även andra typer av skolor, till exempel de som för övrigt en gång i tiden användes för att sälja in friskolekonceptet. Herr ålderspresident!
Inte ens den mycket modesta förbättring som nu föreslås för att fler privata men icke-kommersiella verksamheter ska kunna vara med och erbjuda välfärdstjänster kan man fördra på högerkanten. Tre partier vill se avslag rakt av på hela propositionen. Det är förstås Moderaterna. För Moderaterna är det viktigt "att värna den fria etableringsrätten inom välfärdens verksamheter", vilket man kan läsa i deras motion.
Det som avses är alltså den fria avdragsrätten på skattemedel för kapitalägare. De kärnväljare som Moderaterna värnar bygger i allt högre grad förmögenheter på extraktiv verksamhet som är garanterad av det offentliga.
"Välfärden blir sämre om patienter och brukare förhindras att välja privata alternativ", kan vi också läsa - som om det vore patienter och brukare som längtar efter att deras sjukvård och äldreomsorg prompt ska generera god räntabilitet i någon riskkapitalists koncernresultaträkning. Centerpartiet håller sig också krampaktigt fast i sina marknadsfundamentalistiska rättesnören i det här fallet.
Här tar man strid för den svårt utsatta grupp i samhället som utgörs av ägarna till kommersiella vård- och omsorgsbolag. Man vill skydda dem mot hotet från sådana aktörer som Röda Korset och Stadsmissionen. Man säger några obligatoriska fraser i motionen om att ideella verksamheter är bra och så vidare, men införandet av bättre villkor för dem får inte ske "på ett sätt som omöjliggör för andra aktörer i välfärdssektorn att delta".
Argast av dem alla är Sverigedemokraterna. SD skriver att förslaget om icke vinstdrivande verksamheter "är ett sätt för regeringen att försöka snedvrida frågan om vinster i välfärden". Vidare säger de: "LOU ska inte användas i syfte för att främja särskilda politiska intressen såsom vinster i välfärden" - den språkliga hanteringen lämnar kanske en del att önska.
Motionärerna blir framför allt oerhört arga av bara tanken på att några välfärdsprofitörer - de som har varit så vänliga mot SD på sistone - skulle gå miste om skattemiljoner till sina bolag. Så långt om partier som vill avslå propositionen helt. Kristdemokraterna och Liberalerna vill inte det - kul! Det är ju partier som ofta talar sig varma för privata men icke-kommersiella alternativ.
KD och Liberalerna har dock fått kalla fötter när det kommer till hälso- och sjukvården och de så kallade vårdvalssystemen, som organiseras med den eufemistiskt namngivna lagen om valfrihetssystem, vars syfte är att tvinga fram mer privatisering. Liberalerna uttrycker det i sin motion som att det "föreligger risk för att regioner byter ut redan fungerande valfrihetssystem mot drift i egen regi".
Man vill med andra ord inte underlätta för idéburna aktörer inom primärvården eftersom man krampaktigt vill fortsätta skydda de områden där de mest lukrativa profitmöjligheterna redan har erbjudits kommersiella aktörer. Herr ålderspresident och eventuella åhörare runt om i landet!
Detta är ett prima exempel på att den ideologiskt marknadsliberala hållningen i praktiken är ett skydd för mycket konkreta, mycket välsituerade ekonomiska intressen. Ett ord som täcker det här ganska väl är "skamligt".
Den ändring i propositionens utformning som den samlade högeroppositionen, från Centerpartiet till Sverigedemokraterna, nu driver igenom är skräddarsydd åt en bransch som är byggd på att plocka ut skattepengar ur primärvården på ett sätt som vi vet leder till fördjupade sociala klyftor. Det dyker upp vårdcentraler på Östermalm och i andra områden där befolkningen är friskare och mer resursstark, medan pressen ökar på vården där behoven redan är större. Detta är vad högern kan samlas kring.
Det är ganska skamligt. Herr ålderspresident! Jag måste ändå notera att Socialdemokraterna har intagit en ganska anmärkningsvärd position här. När det har uppstått en förmodad riksdagsmajoritet för den ändring som jag har beskrivit har Socialdemokraterna också anslutit sig till den, i stället för att reservera sig till förmån för förslaget från den socialdemokratiska regeringen. Man skriver i sitt särskilda yttrande att man "välkomnar .
att en utskottsmajoritet har kunnat enas kring ett gemensamt förslag" och att man visserligen hade föredragit att primärvården var med, men nu är man i stället med och skapar en "bred politisk enighet". Det är alltså inte en förhandlingskompromiss som försvaras.
Det säger kanske snarare något om svajigheten i den socialdemokratiska positionen mer allmänt och väcker en del frågor om vad man ska hålla fast vid och lita på när det gäller den retorik som vi kommer att höra i valrörelsen. Men jag hoppas på det bästa. Vi får se. Herr ålderspresident! Jag har talat länge. Jag ska bara säga något kortfattat gällande Vänsterpartiets två motionsyrkanden.
Vänsterpartiet vill att regeringen återkommer med förslag som löser problemet med att varje lokalorganisation i idéburna organisationer - det kan vara fråga om väldigt stora demokratiska strukturer - ska behöva registrera sig separat i det föreslagna registret. Det skulle kunna leda till att mindre aktörer i onödan avstår från att delta i upphandlingar.
Vänsterpartiet vill också att regeringen ska återkomma med en närmare juridisk analys av möjligheterna till undantag i lagen om valfrihetssystem när det saknas bestämt gränsöverskridande intresse. Det är något som utredningen föreslog. Vi menar att det utöver själva sakfrågan, som återigen skulle underlätta för idéburna organisationer, är viktigt att Sveriges förhållningssätt till EU-rätten inte präglas av att vi hela tiden avstår från att agera där det juridiska läget är något oklart.
Ofta måste sådana frågor faktiskt prövas utifrån rimliga överväganden för att förbättringar ska kunna ske. Med detta yrkar jag slutligen bifall till reservationerna 2 samt 7.