Gustav Fridolin (MP):
Det var först två konkreta frågor från Maria Stockhaus om administrationen. Dels har vi ett gemensamt arbete där vi försöker sänka tröskeln för att ge stöd till elever i behov av särskilt stöd och höja tröskeln för när åtgärdsprogram behöver användas.
Det har i vissa fall visat sig att man har behövt använda mer tid för dokumentation än för verkligt stöd till elever i behov av det, och åtgärdsprogrammen har tagit för mycket tid. Det är ett gemensamt arbete för oss att ändra reglerna. Dels aviserar regeringen i budgeten att vi tänker intensifiera arbetet med digitalisering och central rättning och översyn av de nationella proven. Det tar mycket tid i dokumentation.
Vissa terminer i skolan får man ägna mer tid åt att mäta kunskap än åt att förmedla kunskap. Dels aviserar vi ett skolutvecklingsprogram för att skolledare och skolhuvudmän själva ska kunna se över den administration som har lagts på lärarnas bord. Vi gör flera insatser. Det här är något kopplat till den konkreta fråga som Roger Haddad ställde om traineetjänster i skolan.
Det är klart att det i dag finns arbetsuppgifter i skolan som landar på lärarnas bord eftersom det har skett nedskärningar inte minst hos olika personalkategorier som tidigare har arbetat runt och med lärarna. Dessa arbetsuppgifter skulle kunna utföras av andra än lärare så att lärarna skulle kunna fokusera på sitt arbete att skapa kvalitet i undervisningssituationen och ge varje elev de bästa förutsättningarna att klara sitt jobb.
Det är så regeringen önskar att dessa traineetjänster kan användas i skolan och i andra delar av välfärden. Herr talman! Roger Haddad säger att han delar uppfattningen att det i svensk skola finns lärare och pedagoger som arbetar hårt och med god kompetens och stort engagemang för att ge alla elever de bästa förutsättningarna.
Sprid då inte, Roger Haddad, bilden av att vem som helst kan bli lärare i Sverige! Det kan inte vem som helst bli. Det finns många som inte skulle klara en dag på klassrumsgolvet i Sverige. Det kräver mycket engagemang, kunskap och kompetens av den som väljer att bli lärare och den som fortsätter att vara lärare.
Jag har alldeles för många gånger hört att vem som helst kan bli lärare. Nej, det kan inte vem som helst bli. Det kräver mycket. Det är ett hårt arbete, och det är ett arbete där vi måste börja resan gemensamt över partigränserna för att värdera upp yrket igen.
Få länder i världen värderar läraryrket så lågt som vi gör i Sverige, enligt de mätningar som görs i till exempel OECD-mätningen Talis. Det måste vi ändra på för att fler ska välja att bli lärare, för att lärare ska känna sig värderade genom sin lärarbana och för att lärare som i dag gör andra saker ska öppna alternativet att gå tillbaka och med nya erfarenheter göra en insats för framtiden i svensk skola. Hur värderar vi då upp det?
Ja, två viktiga statliga insatser är insatsen för att tillsammans med arbetsmarknadens parter möjliggöra höjda lärarlöner och insatsen för att lärare ska få mer tid för sitt uppdrag. Det är också två tydliga prioriteringar som denna regering har. Jag förklarade i mitt förra inlägg hur vi tänker runt insatsen att 2016 avisera 3 miljarder för att inom ramen för den nationella samlingen tillföra resurser så att lärares löner kan höjas.
Jag förklarade i början av detta inlägg att vi vill vidta ett antal åtgärder för att lärare ska få mer tid för sitt arbete med elever och med att skapa kvalitet i undervisningssituationen.