Birgitta Ohlsson (L):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att ta några initiativ på EU-nivå för att lyfta upp frågan om minoriteters ställning i unionen och därmed stärka arbetet för mänskliga rättigheter på EU-nivå. Eva-Lena Jansson har också frågat om jag planerar att vidta några åtgärder för att säkerställa att kvinnors rättigheter stärks inom EU. Jag vill börja med att säga att jag delar Eva-Lena Janssons oro.
EU:s fundament är människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekten för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Det är gemensamma värderingar för alla medlemsstater utan undantag, och de är dessutom inskrivna i Lissabonfördragets artikel 2.
Trots det kan vi i kölvattnet av den ekonomiska krisen se hur intoleransen jäser på sina håll i Europa. Fundamentalister hotar det fria ordet med våld. Främlingsfientliga partier vinner mark, och etablerade politiker kommer med förslag om att kartlägga judar. För att bli medlem i EU i dag ställs det tuffa krav på efterlevnad av mänskliga rättigheter enligt fördraget.
När man sedan blivit medlem saknas det effektiva verktyg i EU för att kontrollera hur de grundläggande rättigheterna efterlevs. Kraven att upprätthålla EU:s grundläggande värderingar ska naturligtvis bestå även när ett land blivit medlem.
Redan förra året i juni lyfte jag på GAC, allmänna rådet, behovet av en granskning av medlemsstaterna för att fastställa hur intentionerna i artikel 2 i Lissabonfördraget uppfylls. För mig är denna fråga oerhört angelägen. Jag och svenska regeringen kommer att arbeta aktivt inom EU för att få till stånd en effektiv granskning för att syna hur medlemsländer respekterar de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen.
EU-kommissionens ordförande Barroso betonade i sitt tal Tillståndet i unionen 2012 att EU ska stå upp för mänskliga rättigheter och att unionen behöver bättre utvecklade instrument för att slå vakt om de grundläggande rättigheterna, rättsstatsprincipen och demokratin. Jag kommer att arbeta aktivt för en fortsatt diskussion i EU om hur dessa förutsättningar kan förbättras.
I sammanhanget bör även nämnas Europarådets roll och dess granskning av sina medlemsländer, där som bekant samtliga EU-länder ingår. Herr talman! När det gäller frågan om att stärka kvinnors rättigheter inom EU vill jag framhålla att jag arbetar mycket målmedvetet med att integrera ett jämställdhetsperspektiv i alla EU-processer. Det är det mest effektiva sättet i dag att tillgodose kvinnors rättigheter.
Som ett exempel vill jag peka på att vi lyckats väl i ambitionen att ge jämställdhet en betydligt mer framskjuten plats i EU-programmet som heter Rättigheter, medborgarskap och jämlikhet än vad som var fallet i kommissionens ursprungliga förslag. Jag kommer förstås att driva arbetet med jämställdhetsintegrering inom alla EU:s processer. Ett exempel är inte minst tillväxtdiskussionerna inom ramen för Europa 2020.
Där saknar vi ett tydligt budskap om främjandet av lika villkor för kvinnor och män på arbetsmarknaden. Beträffande frågan om minoriteters ställning vill jag peka på att Sverige har ratificerat två Europarådskonventioner som syftar till att säkra rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Det är dels ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter, dels europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk.
Arbetet kring minoriteter, speciellt romerna som Eva-Lena Jansson nämner, har på EU-nivå handlat om att utarbeta nationella strategier för romers integrering, vilket Sverige också gjort. Kommissionen kommer årligen att se över genomförandet av de nationella strategierna. Herr talman!
Jag vill avslutningsvis återigen peka på behovet av att EU agerar snabbt, effektivt och juridiskt välgrundat när en medlemsstat inte uppfyller sina rättsliga MR-åtaganden. Behovet av en granskning är tydligt. Vilka åtgärder som är påkallade för att åstadkomma en effektiv granskning är för tidigt att säga, men frågan är angelägen och står högt upp på min agenda som EU-minister.