Jens Holm (V):
Jag vill börja med att instämma med föregående talare i att det är bra att vi med detta betänkande stärker miljöbalken och över lag stärker arbetet mot miljörelaterade brott. Fru talman!
Det är inte okej att motorvägar läggs i ytläge med buller, avgaser, partiklar och förstörd närmiljö som följd i områden där det bor människor med låga inkomster eller som kommer från andra länder än Sverige medan samma vägar dras i tunnel i områden där svensk över- och medelklass bor. Detta är fallet till exempel här i Stockholmstrakten med motorvägsprojektet Förbifart Stockholm.
Den 21 kilometer långa motorvägen dras i tunnel under Drottningholm och villaområdena, medan invånarna i miljonprogramsområden som Sätra, Hjulsta och Akalla endast får bullerplank att skydda sig med. Tunnlar åt rika - bullerplank åt fattiga, är det så vi ska ha det? Nej, jag tycker inte det.
Att människor drabbas olika beroende på inkomst och etnisk tillhörighet som en följd av olika miljöskadliga verksamheter brukar ibland gå under namnet miljöorättvisa. Att försöka motverka detta är vad miljörättvisa handlar om.
För oss svenskar är detta ett tämligen obekant begrepp, men i den anglosaxiska världen, till exempel USA och Storbritannien, har man arbetat mer aktivt med frågan, som där brukar gå under termen environmental equity eller environmental justice, det vill säga miljörättvisa.
Det borde vara en självklarhet i all politik, inte minst i samhällsplaneringen i stort, att vi vinnlägger oss om att olika samhällsklasser och grupper i samhället ska ha samma rätt till vår natur och att ingen grupp ska drabbas oproportionerligt värre än någon annan. Men så är det inte. I Sverige finns inget aktivt och systematiskt arbete med miljörättvisa.
Naturvårdsverket har exempelvis, enligt vad generaldirektör Björn Risinger sa när jag var i kontakt med honom senast, inget uppdrag att arbeta med socioekonomiska frågor och analyser. Inte heller har det någonsin, i alla fall inte vad jag vet, gjorts någon analys eller utredning ur ett socioekonomiskt och etniskt perspektiv om hur olika grupper i samhället exponeras för miljö- och hälsorisker.
Jag vill understryka att det inte är miljöpolitiken i sig det är fel på. Tvärtom, bra miljöpolitik är ofta utjämnande mellan klasser och grupper i samhället.
Bra miljöpolitik gynnar ofta folkflertalet, om vi till exempel satsar mer på kollektivtrafiken, skyddar mer natur, inte minst den tätortsnära, och minskar massbilismen och därmed utsläpp, partiklar och buller. Nej, det är andra politikområden som måste bli mer miljörättvisa: samhällsplanering, infrastrukturpolitik, försvarspolitik och hela den ekonomiska politiken.
Här finns mycket att göra. Därför tycker jag att motion 2183 i betänkandet, om just miljörättvisa, av miljöpartisterna Annika Lillemets och Valter Mutt, är bra. Den handlar om att vi behöver kartlägga hur olika grupper i samhället exponeras för miljö- och folkhälsorisker.
Motionärerna föreslår att Naturvårdsverket bör få en egen enhet som ska arbeta med miljörättvisefrågor. Men det svar som motionen får i betänkandet är under all kritik - ja, under all kritik . Att Moderaterna är nöjda med svaret kanske jag kan förstå, men inte att Socialdemokraterna och Miljöpartiet är det.
Att ni, kära socialdemokrater och miljöpartister, röstar emot motionen och nöjer er med att den, som det står på s. 17 i betänkandet, "lämnas utan vidare åtgärd" imponerar inte. Jag yrkar bifall till reservation 1 om miljörättvisa. Kopplat till detta, fru talman, är frågan om buller.
Buller är ett omfattande problem för både miljön och folkhälsan. Över 100 000 svenskar störs varje år bara av flygplansbuller. I Upplands Väsby i Stockholmsområdet drabbas nästan varannan invånare av in- och utflygningarna från Arlanda.
I reservation 4 föreslår vi att Naturvårdsverket ska få ett uppdrag att samordna de olika myndigheternas arbete och systematiskt arbeta för att människor inte ska utsättas för buller. Jag yrkar bifall till reservation 4.
Avslutningsvis, fru talman, gäller det frågan om terrängkörning på snö - snöskoterkörning med andra ord. Nuvarande terrängkörningslag är från 1975. Där finns det i praktiken inga begränsningar för terrängkörning på snötäckt mark. Däremot är det i princip förbjudet att köra på mark som inte är snötäckt, såvida man inte har särskilda tillstånd.
Den här lagen är nu drygt 40 år gammal. I dag har vi tio gånger fler snöskotrar än vad som fanns vid den tid då lagen kom till. Jag tror nog att alla här kan vittna om att det i vissa områden finns väldigt stora besvär med snöskoterkörning med inte minst utsläpp och buller som följd.
Det vore verkligen på sin plats med en översyn av denna terrängkörningslag så att vi får bättre ordning ute i våra marker. Naturvårdsverket har just föreslagit en statlig utredning om en översyn av terrängkörningslagen, och jag ser i detta betänkande att man öppnar för detta. Det tycker jag är bra.