Sonia Karlsson (S):
Jag vill börja med att instämma i Margareta Perssons anförande samt yrka bifall till reservationen i betänkandet.
Jag saknar att utskottet i sin motivering angående förslaget om nedläggning av Motala kansliort endast tagit hänsyn till vad som framförs i en skrivelse från Linköpings tingsrätt men inte tagit hänsyn till vad Motala, Vadstena och Ödeshögs kommuner framfört, eller för den delen länsstyrelsen i Östergötland, som under många år framfört vikten av att kansliorten i Motala ska bibehållas.
Förändringen av Motala tingsrätt till kansliort skedde i maj 2001. I Motala handläggs i första hand mål med ärenden med lokal anknytning till Motala, Vadstena och Ödeshögs kommuner. Befolkningsunderlaget i dessa kommuner är drygt 55 000. Det är självklart mycket viktigt att behålla verksamheten vid kansliorten i Motala för att uppnå en god lokal anknytning till Motala, Vadstena och Ödeshög.
Det som varit det stora problemet är att den förra lagmannen vid Linköpings tingsrätt inte respekterade regeringens och riksdagens beslut. I stället för att göra det bästa av situationen och se till att verksamheten fungerade väl på båda kansliorterna agerade lagmannen för att beslutet skulle rivas upp och Motala kansliort läggas ned.
Bland annat återbesattes inte tjänsten som rådman vid kansliet varför samtliga ungdomsmål och häktningsförhandlingar förlades till Linköpings tingsrätt, vilket inneburit resor, transporter av häktade och inte minst olägenheter för polis, advokater och målsägande.
Hur mycket denna förändring påverkade Motala kansliort kan tydligast utläsas när jag jämför en skrivelse från Motala, Vadstena och Ödeshögs kommuner till justitieminister Thomas Bodström den 3 november 2003 samt därefter en skrivelse från nuvarande lagmannen vid Linköpings tingsrätt till Justitiedepartementet den 6 december 2006.
I skrivelsen från de tre berörda kommunerna 2003 nämns att vid Motala kansliort avgörs årligen 465 mål fördelade på i dag två verksamma domare, alltså klart över den av Domstolsverket fastställda normen för full domartjänst på 210 mål årligen.
I samma skrivelse framförs också skarp kritik mot lagmannens agerande för att i strid med fattade beslut arbeta för att lägga ned Motala kansliort. I nuvarande lagmannens skrivelse från december 2006 framförs att för att motverka nackdelarna med två kansliorter infördes delvis nya arbetsformer.
Det innebär att ingen domare eller notarie är fast placerad i Motala utan delar på uppgiften att hålla brottmålsting i Motala. Under våren 2007 planeras 16 ordinarie brottmålsting i Motala. Endast en domstolssekreterare, en expeditionsvakt och en deltidsanställd lokalvårdare har alltjämt sin huvudsakliga placering i Motala.
Om man alltså jämför det som var riksdagens intention, att vi skulle ha en fungerande kansliort i Motala, och det som framfördes från de tre kommunerna 2003, när det verkligen fanns ett underlag, med hur dåvarande lagmannen underminerade detta beslut ser man att det i december 2006 bara är en kuliss kvar av Motala kansliort.
Sedan konstaterar lagmannen i sin skrivelse att den nuvarande ordningen är en belastning för tingsrätten och att det kostar. Det är klart att det blir dyrt när man tömt kansliorten på allt innehåll. Det jag tycker är särskilt stötande för rättsmedvetandet är att en lagman vid en domstol under lång tid kan underminera beslut av riksdag och regering och sedan ändå få som han vill.
Det är en sak att man kanske inte tycker om det beslut som togs, men regerings- och riksdagsbeslut ska väl gälla även för domstolarna och deras anställda. På grund av den tidigare lagmannens hantering, men även nuvarande lagmans vid Linköpings tingsrätt, fick aldrig kansliet i Motala möjlighet att verka enligt de intentioner som gällde vid den tid då riksdagen fattade beslut om den nuvarande organisationen. Fru talman!
Jag anser att Motala ska bibehållas som kansliort inom Linköpings tingsrätt. Min fråga till den borgerliga majoriteten är: Anser inte ni också att riksdagsbeslut ska följas?