KBLab/rixvox huggingface dataset:
Richard Jomshof (SD):
Det är vi visst det. Jag är framför allt villig att sätta mig ned och resonera med er. Om ni kan tänka er att sätta er ned helt förutsättningslöst och diskutera frågan gör jag det gärna. Jag kan tänka mig att diskutera frågan med samtliga partier här. Problemet är ju att ni bara skrattar så fort man tar upp det. Ni pekar gärna finger, men när det kommer till saken och att faktiskt resonera får man oftast bara ett blankt nej som svar. Men jag gör det gärna. Jag kan tänka mig att resonera med samtliga, även Morgan faktiskt, med Socialdemokraterna till och med. Jag tycker också att det här är ett jätteproblem.
Och jag är fullt medveten om att det framför allt är svenska män. Det är bra att vi vågar tala om vilka som begår olika avskyvärda handlingar. Är det svenska män som gör det, säg det då! Är det invandrade män från en viss folkgrupp som gör det, säg det då! Vad är problemet? Det är precis det som är huvudpoängen i mitt anförande, att lyfta fram de frågor som ni alltid duckar för. Ni går som katter kring het gröt. Ni vågar liksom inte över huvud taget diskutera frågorna.
Ni hukar lite grann, sopar det under mattan, för det är så ni jobbar. Men är det nu som så att det är svenska män, vilket jag är helt övertygad om att det är, bra, då har vi ett problem. Vi har en problemformulering. Det är klart att vi ska diskutera hur vi tar tag i det här. Jag är fullt villig att göra det. Jag kan erkänna att det finns många frågor där Sverigedemokraterna ännu inte har landat i några lösningar, men vi jobbar på det stenhårt. Och det absolut bästa sättet att komma fram till bra lösningar är att diskutera dem gemensamt.
Under de snart tre år vi har suttit i riksdagen har det hela tiden varit vårt utgångsläge i de olika utskotten. Prata med oss! Diskutera med oss! Vi vill jättegärna göra det, även i den här frågan. Det har jag absolut inga som helst problem med. Jag kan inte förstå hur Vänsterpartiet kan stå här och beklaga sig över att jag lyfter fram sanningen och mena att vi ställer grupper mot grupper när ni själva uppenbarligen gör det. Jag ska avslöja något som ni kanske inte känner till, nämligen att all politik handlar om att ställa grupper mot grupper.
Det är grundkonceptet i den verklighet vi lever i. Det är så det fungerar, och det är väl okej så länge vi håller oss till sanningen, så länge vi utgår från verkligheten och den riktiga statistiken. Då finns inget problem.
Richard Jomshof (SD):
I dag ges tolkhjälp i svenska brottmålsdomstolar om språkkunskaper i svenska saknas. En åtalad som blir dömd i ett brottmål kan bli skyldig att ersätta staten för kostnader för försvarsadvokat och målsägandebiträde. Men kostnader för tolk på främmande språk betalas dock nästan uteslutande och undantagslöst av allmänna medel även då den åtalade fälls.
Samtidigt som dagens massinvandring skapar ett alltmer splittrat samhälle, med stora grupper i befolkningen som lever i utanförskap och utan tillräckliga språkkunskaper, skenar brottsligheten och kostnaderna för tolkning i brottmål. Enligt Domstolsverkets årsredovisning för år 2012 ökade myndighetens utgifter för tolkkostnader från 49 miljoner till 61 miljoner åren 2011-2012.
Det är en ökning med närmare 25 procent på bara ett år. År 2006 låg utgifterna för tolkar på 21 miljoner. Det är en ganska anmärkningsvärd ökning. Fru talman! Personer som begår grova brott kostar redan enskilda offer och samhället enorma belopp årligen.
Att de också ges särskilda gratisförmåner är en orättvis ordning som inte minst bidrar till att urholka vårt välfärdssamhälle. Man skulle dessutom kunna tro - jag har åtminstone trott det tidigare - att den som invandrar till Sverige och begår ett grovt brott också är tvungen att ersätta samhället för de kostnader som uppstår och då inte minst tolkkostnaderna. Man har trots allt valt att begå ett brott.
Någon gräns för den svenska naiva frikostigheten borde det väl ändå finnas, kan man tycka. Samtidigt måste naturligtvis alla som åtalas för brott kunna följa rättegången på ett språk de förstår. Det är en självklarhet, och jag har naturligtvis inte någon annan uppfattning. Det handlar om rättssäkerhet. Därför måste tolkhjälp kunna finnas tillgänglig.
Men jag anser att om man som utlänning eller invandrad begår ett brott, då måste man räkna med att brottslighet inte är gratis. Jag anser därför att samtliga åtalade - svenska medborgare eller utländska - som är föremål för rättegång i Sverige och som nyttjar tolkhjälp vid fällande dom bör göras skyldiga att ersätta kostnader som har uppstått för deras tolkbehov.
Med tolkbehov menar jag i detta fall inte sådana tolkbehov som till exempel funktionshindrade kan ha, utan endast främmande språk. För att detta nya system inte ska drabba utländska turister som till exempel av oaktsamhet eller okunskap har gjort sig skyldiga till smärre förseelser bör, menar jag, betalningsskyldigheten begränsas och endast gälla gärningsmän som har dömts för så grova brott att det ger fängelsestraff.
Jag yrkar härmed bifall till reservation 1 i betänkandet.
Richard Jomshof (SD):
Jag vill börja med att önska dig en trevlig sommar här och nu, Johan Linander, innan vi börjar om en liten stund. Du kom in lite senare, och kanske hörde du inte vad jag sade i talarstolen. Av ditt inlägg att döma verkar det som att du inte gjorde det. Det kanske hade varit klädsamt eftersom jag tycker att jag var ganska tydlig i mitt anförande.
Jag anser naturligtvis att man måste göra sig förstådd när man ställs inför en domstol. Det är en självklarhet, och det framförde jag också för bara några minuter sedan i talarstolen här mitt emot. Vad jag däremot säger är att om man döms till fängelse ska man också vara skyldig att betala tolkkostnaderna. Man får stå för kostnaden själv. Det innebär inte - och det har jag absolut inte sagt - att det inte ska finnas någon tolk.
Det ska finnas tolk, men man ska betala kostnaderna om man döms till fängelse. Det innebär att om man döms till fängelse finns det en chans att under tiden man sitter i fängelse betala av den skuld man har till samhället, inte minst i form av tolkkostnader. Jag tycker att det är jättekul att man kan raljera över politik, och jag tycker att vi ska göra det också, för man måste få skratta. Det är bra, men man måste kunna hålla sig till vad som sägs och till sanningen.
Det är väl en självklarhet att man inte ska sitta i en domstol och inte kunna kommunicera med varandra. Det är lite problematiskt om man har en åtalad, en domare och en åklagare som inte förstår varandra. Det säger sig självt att det faller på sin egen orimlighet. Än en gång: Naturligtvis ska man ha tolk. Det har jag framfört. Men om man döms till straff som innebär fängelse ska man stå för kostnaderna själv. För mig är det en självklarhet. Jag tycker att vi har en sorts naiv inställning här i Sverige.
Brott ska inte få kosta, men om man begår ett brott har man en skuld att betala till samhället. Vad gäller tolkkostnaderna tycker jag att det är en mycket liten del i sammanhanget. Jag tycker dock att den är så pass viktig att det ändå är en signal från samhällets sida.
Richard Jomshof (SD):
För det första anser jag att vi rent allmänt har för milda straff i Sverige. När det gäller skadestånd till brottsoffer har vi sverigedemokrater föreslagit att de rent allmänt ska bli högre. Staten ska gå in och täcka dem, och i efterhand ska staten driva in skadestånden för att säkerställa att brottsoffret får sitt skadestånd och de pengar som man är berättigad till.
Det varierar från fall till fall hur höga skadestånden är, och det finns tillfällen när man inte blir tilldömd några skadestånd över huvud taget. Det varierar, som sagt, från fall till fall. Det är mycket man inte vet innan domen har fallit. Det vore väl konstigt annars. Ska det vara en rättssäker process vore det dumt om vi på förhand visste exakt vad straffet skulle bli och så vidare.
Det tror jag att till och med Johan Linander kan hålla med om. Jag anser att om man begår ett grovt brott som leder till fängelse är det en självklarhet att man ska betala vad det kostar. Man ska betala höga skadestånd till brottsoffret, man ska betala vad det kostar samhället och så vidare och inte minst tolkkostnaderna.
Jag tycker att det är en självklarhet att man på något sätt betalar tillbaka hela den skuld man har dragit på sig i och med att man har begått ett grovt brott. Som jag sade inledningsvis finns det mycket som man inte vet innan rättegången har börjat utan först när domen har fallit. Den kan dessutom överklagas, och det innebär att en dom man en gång har fått kan bli någonting helt annat i slutändan när man har överklagat och det har gått till högre instanser, vilket Johan Linander också vet.
Jag tycker inte att det är ett argument som håller. Begår man ett grovt brott, förstår man inte språket och är man tvungen att ha tolk ska man betala för sig. Jag tycker inte att det är speciellt konstigt. Jag som politiker måste kunna ha en åsikt, och det har jag också. Jag för fram den, och vi debatterar den. Jag önskar naturligtvis att fler kunde lyssna på det vi har att säga eftersom jag tycker att det trots allt är ganska vettiga saker.
Richard Jomshof (SD):
Jag tänker hålla mig kortfattad. Regeringen föreslår att förekomsten av våld i nära relationer ska motverkas genom att brotten grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning görs mer heltäckande. Det föreslås att brotten även ska omfatta skadegörelsebrott och överträdelse av kontaktförbud.
Det föreslås också att straffminimum ska höjas från sex månader i fängelse till fängelse i nio månader. I det stora hela är förslaget mycket bra, och det är välkommet. Dock har jag två invändningar. Den första är den absolut viktigaste.
Jag anser, precis som remissinstansen Djurens Rätt, att ett tredje brott bör läggas till de brott som kan omfattas av fridskränkningsbrotten, nämligen djurplågeri. Regeringen har valt att avstyrka förslaget med motiveringen att skyddsintresset rör djur och inte den som är utsatt för våld i nära relationer.
Detta görs samtidigt som regeringen resonerar att skadegörelse ska omfattas av de brott som tillsammans med andra kan utgöra ett fridskränkningsbrott. Särskilt nämns brottsoffers personliga tillhörigheter såsom fotografier. Man menar att skadegörelse av sådana saker allvarligt kränker ett brottsoffers integritet och skadar dennes självkänsla. Jag instämmer i och för sig i att det är så.
Men jag tycker ändå att man är inkonsekvent. För mig är det en självklarhet att den som plågar ett brottsoffers husdjur naturligtvis måste orsaka en minst lika stor kränkning av integritet och självkänsla hos brottsoffret som den som väljer att förstöra till exempel fotografier. Det är minst sagt märkligt.
För det andra föreslås en höjning av minimistraffet för fridskränkningsbrotten från fängelse i lägst sex månader till fängelse i lägst nio månader. Att genom upprepade gärningar genom hot och våld utsätta någon för betydande rädsla och betydande oro och därigenom sannolikt hindra personer från att leva ett normalt och lyckligt liv är ett helt förkastligt beteende.
Jag delar uppfattningen som bland annat Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige för fram, nämligen att minimistraffet för fridskränkningsbrotten i stället ska höjas till fängelse i minst ett år. Jag yrkar bifall till reservation 1 till betänkandet.
Richard Jomshof (SD):
Handelsministern säger att man lyfte upp kvinnors situation under besöket i Iran. Det gjorde man säkert, och det är bra att man i så fall gjorde det. Jag menar att det ändå inte är trovärdigt. Jag står fast vid det. Samtliga kvinnor i den svenska delegationen valde att böja sig för den iranska regimen dels genom att bära slöja, dels genom att hålla sig på så kallat behörigt avstånd till de iranska islamisterna. Det var ingenting annat än ett stort svek mot kvinnorörelsen i Iran.
Det är inte värdigt en feministisk regering att bete sig på det sättet. Det kan knappast vara ett uttryck för en feministisk utrikespolitik. Jag är helt övertygad om att besöket sände en rad signaler, men jag tror inte att det sände de signaler som handelsministern här ger uttryck för. Vi ska komma ihåg att i den islamistiska diktaturen Iran är det kvinnorna som lider mest. Lagstiftningen utgår från männen. Exempel på detta är att kvinnors vittnesmål är mindre värda än mäns.
Kvinnor har inte samma rätt till sina barn som män. Flickor kan till exempel giftas bort vid tretton års ålder, och det är tillåtet med sexuellt umgänge med nioåriga flickor. Herr talman! Det förekommer fortfarande att kvinnor stenas till döds för så kallade äktenskapsbrott. Det krävs mannens godkännande för att få ett pass. Det krävs mannens godkännande för att lämna landet. Det finns strikta regler för vilka platser kvinnor får besöka. Inte minst finns det strikta regler för hur kvinnor ska klä sig.
Det gäller inte minst tvånget att bära slöja. När den svenska delegationen följer dessa regler är det klart att man spelar den iranska regimen i händerna. Det sänder ut märkliga signaler. Förstår verkligen inte handelsministern att agerandet har gjort henne till ett lydigt redskap för den iranska regimen? Förstår inte handelsministern att agerandet är ett svek mot alla kvinnor som tvingas leva under den sortens förtryck?
Förstår inte handelsministern att agerandet är ett svek mot kvinnorörelsen i Iran?
Richard Jomshof (SD):
Det handlar inte om slöjans vara eller inte vara. Det handlar om något djupare och viktigare än så. Det handlar om huruvida man ska krypa för en islamistdiktatur eller inte. Jag tycker inte att man ska följa lagarna i ett land som Iran. För mig är det enkelt. Jag tycker att man ska verka tvärtom. Man kan bjuda dem till Sverige och visa dem hur det fungerar här i stället för att åka ned och bli deras lydiga redskap.
Jag kan mycket väl tänka mig att detta innebär att Sverige kommer att tjäna pengar. Men frågan är om det är allt. Jag vet att Socialdemokraterna har en lång tradition av att handla med diktaturer. Vi kan gå tillbaka till 30-talet då man kröp för nazisterna och sålde järnmalm och kullager och höll den tyska krigsmakten under armarna. Men frågan är om det är relevant, om det är så man ska bete sig. Jag tycker inte det. Jag avslutar med att uppmärksamma ett öppet brev.
Jag har det här, och handelsministern kan ta del av det om hon vill. Det presenterades på Facebook för några dagar sedan. Det öppna brevet är undertecknat av en lång rad kvinnor, varav de allra flesta med rötter i Iran. Brevet är riktat till samtliga kvinnor i den svenska delegationen. Herr talman! Kortfattat skriver de i detta öppna brev att de är mycket kritiska till agerandet.
De kallar det skamligt, eftersom delegationen med sitt agerande legitimerar den islamistiska diktaturen i Iran och skamligt eftersom delegationens agerande motverkar de iranska kvinnornas kamp för frihet. Jag håller med om att det är skamligt.
Richard Jomshof (SD):
Men ni gör ju inte allt. Ni gör inte allt för att åtgärda situationen. I själva verket är det ni som är huvudförklaringen till att den har uppkommit. Och nej, det finns ingen etnisk förklaring.
Förklaringen till att det ser ut som det gör är dels den politik ni företräder, dels de kulturella strukturer som finns bland männen som begår den här sortens fruktansvärda och vidriga handlingar. Till den föregående socialdemokraten som var uppe här i talarstolen och försökte raljera vill jag säga att vi i och för sig skulle kunna tala om den socialdemokratiska riksdagsledamoten som med byxorna på halv stång ofredade en annan socialdemokratisk riksdagsledamot här i riksdagens korridorer. Jag tror att han bankade på dörren och försökte tränga sig in på hennes rum och få lite sex.
Vi skulle också kunna prata om de socialdemokratiska valarbetare som i valrörelsen köpte sex av utsatta kvinnor. Jag tror till och med att man drog upp dem i LO-borgen där man som sagt idkade sex med dem. Är det så man beter sig i Socialdemokraterna? Det finns fler exempel att ta upp, men vi kan också hålla oss till sakfrågan, och det tänker jag göra den lilla stund som är kvar här.
Jag menar att om vi ska kunna åtgärda de omfattande problem som faktiskt finns i Sverige, de problem som ministern har varit med om att skapa, måste vi börja med att vara ärliga. Vi måste börja med att erkänna de problem som de facto finns. Annars kommer vi aldrig att kunna åtgärda problemen; vi kommer aldrig att kunna göra någonting åt det här. Det hjälper inte att håna en annan riksdagsledamot eller försöka sopa problemen under mattan. Problemen finns där ute. Det är precis så enkelt, och det är det jag diskuterar. Håll er till sakfrågan.
Det skulle underlätta. Till er som sitter där hemma och tittar på debatten vill jag säga att jag tycker att det här är smått komiskt och att jag hoppas att ni förstår att ministern och den sittande regeringen inte har några svar. De kommer inte att kunna åtgärda de här problemen. De är de facto skyldiga till att problemen har uppkommit. Jag hoppas att ni förstår det. Det här är extremt allvarligt. Jag vet att det finns människor där ute som har börjat vakna och som har börjat förstå vad som händer och vilka som är ansvariga för och skyldiga till situationen.
Richard Jomshof (SD):
Min fråga går till statsrådet Isabella Lövin. Det råder i dag stor bostadsbrist. Boverket rapporterade 2011 att trångboddheten ökar och att tre av fem svenskar bor i kommuner där det är ont om bostäder. Bostadsbristen, som främst drabbar unga, gamla och barnfamiljer, är dessutom direkt alarmerande i många delar av landet. Nyligen rapporterade till exempel SVT om att boende på ett äldreboende i Värmdö tvingades att bo i containrar.
Samtidigt har Sverige tagit emot hundratusentals asylsökande under de senaste årtiondena. Vi kan i dag se hur kommuner ger så kallade nyanlända förtur i bostadsköer. Man erbjuder dem hus, bostadsrätter eller dyra hotellrum, samtidigt som andelen hemlösa svenskar ökar. Situationen är djupt orättvis och diskriminerande. Anser Isabella Lövin att det finns ett direkt samband mellan det mycket stora mottagandet av asylsökande och bristen på bostäder i många kommuner?
Vidare undrar jag om Lövin tycker att det är rimligt och rättvist att nyanlända ges förtur i bostadsköer och erbjuds hus, bostadsrätter och hotellrum.
Richard Jomshof (SD):
Tack för i varje fall en del av svaret! Jag hävdar dock att det inte hjälper att ha ett begränsat bostadsbyggande samtidigt som man har en politik som tillför en väldigt stor mängd människor varje år. Bostadsbyggandet räcker inte till. Andelen människor som kommer till Sverige är betydligt högre än det.
Jag vill fortfarande ha svar på frågan om statsrådet anser att det finns ett samband mellan den extrema bostadsmarknad som vi har i dag och inflödet av människor, men också om det är rimligt och rättvist att ge nyanlända fördelar som svenska medborgare inte får.
Richard Jomshof (SD):
Det var i mitten av februari som lagförslaget presenterades på Island. Precis som socialministern säger får vi se vad man landar i där. Det ska bli mycket intressant att följa frågan. Jag är också väl medveten om den diskussion som pågår, och har pågått länge, i Danmark. Jag håller med om att det är fråga om svåra överväganden. Det finns så många argument emot denna form av omskärelse. Jag har läst upp de jag anser vara viktigast. Men argumenten för lyser med sin frånvaro.
Man talar om religionsfrihet. Problemet är då, till exempel, att om man tar ställning för omskärelse ur ett religiöst perspektiv kan det innebära att om någon får för sig att - vad vet jag - skära bort öronsnibbarna på sina barn som ett sätt att markera religionstillhörighet, skulle man vara tvungen att acceptera det av exakt samma anledning. Eller låt oss säga att en grupp vill tatuera sina barn med stora runor. Man kan skratta åt det . : Jag förstår.) .
men någonstans skulle man vara tvungen att acceptera det. Det skulle vara diskriminerande att säga nej till det när man säger ja till något annat som faktiskt är långt värre. Man målar in sig lite grann i ett hörn. Det finns inga hållbara argument för omskärelse, utan jag tror att det handlar om en rädsla för att bli anklagad för olika saker. Man brukar använda argumentet att många i världen utför omskärelse, men tänk om det hade varit ett nytt förslag.
Låt oss säga att omskärelse inte hade funnits tidigare och företrädare för en religion hade sagt att de nu vill skära bort en bit av sina småpojkars penisar, en bit av förhuden. Jag tror att de flesta hade reagerat med avsky. Därför måste vi våga säga nej. Det är inte acceptabelt eller hållbart. Jag är väl medveten om att den lagskärpning som ändå infördes är ett steg i rätt riktning - jag håller med om det. Men omskärelse är något som måste förbjudas. Det är inte acceptabelt.
Det är trots allt 2018, och vi ska inte acceptera den sortens sedvänjor som kränker barn.
Richard Jomshof (SD):
Jag tror att ni gör mycket som är väldigt bra; det kan jag mycket väl erkänna. Men man måste vara proaktiv och kunna ingripa innan problemet uppstår här i Sverige. Syftet här är inte att vara oförskämd mot ministern, men det finns tyvärr exempel som visar att det förekommer en sorts infiltration från islamistiska kretsar i flera partier på vänsterkanten, såväl Miljöpartiet som Socialdemokraterna. Det finns även här en lång rad artiklar.
Man kan läsa om miljöpartister som bjuder in Usama bin Ladins mentor. Någon vägrar att ta kvinnor i hand. Vi har miljöpartister som gör Muslimska brödraskapets tecken. Till och med Kaplan gjorde samma sak under sin tid. Det finns kopplingar till den här sortens länder, rörelser som Muslimska brödraskapet och så vidare.
Detta har till och med uppmärksammats av miljöpartister som beklagar att MP är ett tillhåll för islamister. Det finns till och med forskare på Försvarshögskolan som säger att Miljöpartiet kan ha infiltrerats av islamister. Det finns en jätteintressant debattartikel av författaren och docenten Johan Lundberg, som skriver bland annat: "Så hamnade Miljöpartiet sida vid sida med islamister".
Han tar till exempel upp ministerns tid som generalsekreterare för Ungdomsstyrelsen, när man betalade ut bidrag till islamister. Detta är ett allvarligt problem. Det handlar som sagt inte om någon anklagelse mot ministern personligen, utan jag vill peka på problemet när man låter den här sortens krafter få inflytande. Man kan också fundera på om det rent av kan vara så att man låter dem härja för att de har blivit en så pass kraftig maktfaktor även inom de partier som sitter i regeringen.
Det finns till och med islamister i omstridda moskéer som uppmanar människor att rösta på Miljöpartiet eller Socialdemokraterna. Detta är ett jättestort problem, så jag hade hoppats att regeringen hade vågat hantera frågan om den här sortens finansiering.