Anne-Marie Ekström (L):
Jag tackar för svaret, men jag är inte nöjd. Nu duggar debatterna om Migrationsverket tätt. Det är bara två veckor sedan vi stod här och pratades vid senast, och nu står vi här igen. Precis som jag framförde då måste både asylsökande och övriga medborgare känna förtroende för hela asylprocessen, och då är det som händer och sker på Migrationsverket det absolut viktigaste.
Migrationsverket är första länken i en kedja, och ingen kedja är starkare än sin svagaste länk. Migrationsverket kommer också att ha ögonen på sig extra mycket efter allt som har hänt. Självklart är det precis som Barbro Holmberg säger: Det finns många som gör ett bra arbete på Migrationsverket, och de har ett svårt uppdrag i en organisation som omorganiseras gång på gång. En person har varit med om tre omorganisationer på två och ett halvt år.
Dessutom är det Migrationsverkets personal som ska genomföra regeringens alltmer hårdnande asylpolitik. Fru talman! När människor kränks kan jag inte låta bli att reagera. Det bemötande som de funktionshindrade fått vid Migrationsverket i Hedemora är fullständigt oacceptabelt - ingen behovsbedömning, kränkande uttalanden och ett boende som inte är handikappanpassat.
En asylsökande är utsatt, och den som är funktionshindrad och asylsökande är dubbelt utsatt. Fru talman! Det är också kränkande när anställda som följer en avvisad till flyget köper sprit och cigaretter på dennes boardingkort. Att utnyttja en försvarslös människa på detta sätt är oacceptabelt. Det är bra att dessa personer enligt uppgift kommer att bestraffas för det som har hänt.
Detta är dock två händelser som skett på bara två veckor, och det är två händelser för mycket. Det är alltså inte enstaka händelser på Migrationsverket. Detta bidrar till att skapa en bild av Migrationsverket som en myndighet där de anställda saknar moral och ansvarskännande. Det tycker jag inte är bra. Fru talman!
Genom att frivilligorganisationer reagerat och händelserna i Hedemora beskrivits i medierna har situationen förbättrats för de funktionshindrade i Hedemora. De har fått behovsbedömning, och de har fått hjälp och stöttning. Förhoppningsvis är den varaktig den här gången. Förra gången var den inte det. Detta är glädjande, men det är ändå oacceptabelt att det ska behöva gå till på det här sättet.
Även om det nu har löst sig i det här fallet är det viktigt att detta ändå är en principfråga. Det måste finnas riktlinjer för hur personer som har olika typer av funktionshinder ska bemötas från första början. I dag är reglerna otydliga, precis som Barbro Holmberg uttryckte. Ansvarsfördelningen mellan migrationsverk och kommun måste vara glasklar.
Migrationsministern säger också att hon tänker initiera en översyn av lagen om mottagande av asylsökande. Det har jag och många med mig väntat på länge. År 2003 var den utredning klar som handlade om Sveriges anpassning till EG-direktivet om mottagande av asylsökande, en anpassning som skulle ha trätt i kraft för ett år sedan. Det är oerhört viktigt att alla asylsökande får ett människovärdigt mottagande, och då behövs det tydliga riktlinjer.
I EG-direktivet finns det ett kapitel som handlar om personer med särskilda behov. Där står att den speciella situationen för bland annat funktionshindrade ska beaktas efter individuell prövning. Jag frågar nu: Varför har det tagit så lång tid att få fram en proposition om mottagandet?