Hillevi Engström (M):
Patrik Björck nämnde frågan om korttidsarbete, och det är en fråga som regeringen just nu utreder. Vi kommer att få förslag den 3 december eller tidigare. Det är klart att det inte är en okomplicerad fråga när korttidsarbete ska sättas in. Det kommer inte att vara i den situation som vi är i nu, utan det kommer att vara i betydligt allvarligare situationer. Så är tanken, och så ser förslaget från Teknikföretagen och IF Metall ut.
Facken kommer inte vilja gå ned i arbetstid och lön om det inte är en kraftig kris. Det här bygger på ett trepartssamarbete där det är viktigt att lyssna in såväl arbetsgivare som fackliga företrädare. Jag tror att det är lite för tidigt att säga exakt hur det här ska riggas. Vilka kostnader ska den enskilde bära, vad ska företaget bära och vad ska statens bidrag vara? När ska det aktualiseras, av vem och hur länge? Det är alltså ingen enkel fråga.
Det är också viktigt att det inte används felaktigt så att det förhindrar nödvändiga strukturförändringar i samhället och arbetslivet. Vi kan se att det var viktigt för Tyskland när konjunkturen tog fart att man hade arbetstagare i beredskap. Det är alltså en intressant fråga för regeringen att titta på.
När det gäller jobbpakten och de samtal som vi för med arbetsmarknadens parter har vi senast i dag och i går haft flera samtal, och det finns ett ganska stort intresse från företag och fack att hjälpa till i matchen med att få framför allt ungdomar in på arbetsmarknaden genom introduktionsavtal.
Vi har sagt att vi vill se ett system med bäring över många mandatperioder och regeringar, att man sätter någonting nytt i system som gör att bryggan mellan skolan och arbetslivet blir bättre, så att ungdomar får lättare att komma in. Det kan handla om stöd till handledning, branschsamarbete så att skolorna utbildar till det som företagen efterfrågar och andra stimulanser och stöd.
Det ser jag mycket fram emot. Jag vet att Patrik Björck har flera barn. Jag har själv barn, och jag tror att många här i kammaren har eller har träffat barn, och om inte annat har de varit barn själva. Jag tycker att det låter kaxigt att stå i kammarens talarstol och säga att man inte ska jamsa med ungdomar. Ärligt talat, Patrik Björck, är ungdomar väldigt olika. Vi har många ungdomar som har kommit till Sverige i 15-årsåldern.
Det är inte realistiskt att säga: Du ska vara högskoleförberedd, för annars räknas du inte i det svenska samhället. Ett sådant samhälle vill jag inte se. Jag vill att alla individer i Sverige ska ha chans att känna arbetsgemenskap. Jag vet inte i vilken grad Patrik Björck har gått på universitet eller högskola och kan säga att alla kan klara av det. Vi är en ganska normal population med olika förtjänster, brister, möjligheter och förmågor.
Alla barns och ungdomars kapacitet ska tas till vara. Det måste vara så i ett samhälle att ingen ska ställas utanför bara för att de inte klarar av att vara högskoleförberedda. Med handen på hjärtat, mina vänner, har alla i den här kammaren antagligen inte gått på ett universitet eller en högskola. Det har gått ganska bra för många av oss ändå. Vi ska ställa krav på våra ungdomar. Vi ska ställa krav på aktivitet, engagemang och på att de ska göra rätt för sig.
Men de ska också få mycket stimulans och motivation. Jag tror att alla vi som är föräldrar eller känner barn och ungdomar vet att det kan svikta ibland. Det kan uppstå problem. De kan ha psykiska problem, föräldrarna kan gå igenom en skilsmässa eller de kanske blir sjuka. Att säga att vi inte ska jamsa med ungdomarna tycker jag är ganska fräckt.