Peter Norman (M):
Jag tror att jag och Ulla Andersson är överens om att det inte går att vederlägga att det finns någon konflikt mellan miljöhänsyn och hög avkastning. Poängen är ju att det är upp till fonderna själva att bestämma. Låt mig också berätta en liten historia från tiden när jag själv jobbade i en av AP-fonderna. Vi hade placeringar i den japanska banken Nomura. Jag tror att det var världens största bank vid det här tillfället.
De skulle införa ett chefsutbildningsprojekt i Nomura i Tokyo där de inte ville att kvinnor skulle få ingå. Man ville bara ha män som chefer i koncernen. Det tyckte vi var orimligt. Vi tyckte att det stred mot alla diskrimineringskonventioner som fanns.
Eftersom vi var ganska bekanta med den här banken, det var alltså världens största bank och Sjunde AP-fonden var en mycket liten placerare i det här sammanhanget, ringde vi Nomura och förklarade att så här kan vi inte ha det. Ändrar ni er inte väldigt snabbt kommer vi att sälja våra innehav i Nomura, och vi kommer att berätta det för hela världen också. Det som då hände var att några grånade japaner som inte kunde engelska flögs till Stockholm. Det var bankens koncernstyrelse.
När de fick klart för sig vad som var i görningen åkte de hem och ändrade det hela så att kvinnorna var välkomna att bli chefer i den här banken. Det är en solskenshistoria, men den visar att även små tuvor kan stjälpa stora lass. Det går att diskutera med bolag av mycket stor dignitet därför att bolagen är beroende av sitt eget rykte och legitimitet.
Det är viktigt för Chevron eller andra stora bolag om de kommer att få dåligt rykte eller bli uteslutna av något skäl. Jag tror att det går att påverka bolag ordentligt. Det gäller att ha någon typ av rättssäkerhet här. Den grund som AP-fonderna har i sitt arbete är mänskliga rättigheter. Den grunden är inte speciellt svår att komma på.
Det svåra är sedan att bestämma vem som ska vara domare. Vem ska hålla i svärdet när man säger att det här bolaget bryter mot mänskliga rättigheter men det där bolaget bryter inte mot mänskliga rättigheter. AP-fonderna har, på lite olika sätt, hanterat detta genom att säga att det är FN-systemet eller organisationer med tät anknytning till FN-systemet som ska vara normsättande. De ska hålla i svärdet och säga att dessa bolag bryter mot mänskliga rättigheter. Detta sker i stor omfattning. Det är fråga om de 6 000 datorkörningarna.
Det är ungefär 6 000 bolag som AP-fonderna kan arbeta i. Låt mig ytterligare problematisera frågan. Om vi tittar på listorna på de bolag som anses vara värst i branschen och listorna på de bolag som anses vara bäst i branschen vad gäller miljö och etik, är det inte ovanligt att samma bolag finns på bägge listorna. Det kan vara både det värsta och det bästa bolaget. Ett exempel på ett sådant bolag är Nike, skotillverkaren.
Bolaget har å ena sidan haft problem med fackföreningar i vissa delar av världen, men bolaget har å andra sidan gjort ett fantastiskt miljöarbete. Olika organisationer bedömer bolagen på helt olika sätt. Därför är det viktigt med en rättssäker process. Om en AP-fond - vilket jag tycker är bra - går ut offentligt och säger att fonden inte investerar i bolaget på grund av det och det är det viktigt att ha på fötterna.
Om man får en stämning mot sig från ett sådant stort bolag gäller det att veta vad man har gjort. Då är det en poäng att ha FN-systemet som en grund att stå på. Där tycker jag att AP-fonderna gör ett bra jobb.