Ingela Nylund Watz (S):
Jag får börja med att tacka statsrådet för svaret, som sig bör. Sedan vill jag hänvisa till en debattartikel som fanns i Svenska Dagbladet på Brännpunkt för på dagen exakt två år sedan, nämligen den 21 februari 2010.
Det var jag, som då var finanslandstingsråd i Stockholms läns landsting, tillsammans med kommunalrådet Anders Lago i Södertälje, Karin Jämtin, som var oppositionsborgarråd i Stockholm, och Tomas Eneroth, som då var vår näringspolitiska talesperson, som skrev den eftersom vi var oroliga för det slag som då drabbade Sverige genom Astras första varsel och hot om nedläggningar. Vi varnade då för vad som skulle kunna hända.
Vi skrev bland annat: "Regeringen måste nu ta snabba initiativ och tillsammans med Astra Zeneca diskutera vad som kan göras för att bibehålla forskningen i Sverige.
Samtalen bör bland annat handla om statliga resurser för nya samarbeten mellan universiteten, sjukvården och industrin, hur staten bör agera för att förse industrin med forskarutbildade personer med gedigen kompetens och hur möjligheterna för utländska forskarstuderande att vara verksamma i Sverige efter examen kan förbättras. Samtal om hur den viktiga kliniska forskningen kan prioriteras tillsammans med landstingets verksamhet behöver också föras.
Regeringen är inte bara tvingad att agera för framåtblickande lösningar i detta fall, det är också en ödesfråga där jobbpolitik och kunskapsintensiv forskning och utveckling möts. En regering som inte agerar kraftfullt för att bevara den medicinska forskningen i Sverige, mister den sista trovärdigheten i jobbpolitiken.
Dessutom förlorar Sverige som nation en av framtidens kanske viktigaste industrier." Herr talman! Dess värre kan jag bara fråga: Vad var det vi sade? Men jag är dess värre inte förvånad.
En regering som så tydligt uppvisar beröringsskräck med näringslivet och betraktar det som ett särintresse får faktiskt finna sig i att bära ett tungt ansvar när life science-branschens förutsättningar att utvecklas i Sverige nu äventyras. Regeringen har inte varit på banan, än mindre varit en aktiv spelare. Det har andra länders regeringar däremot varit, till skillnad mot den svenska.
De har tagit aktiv del i att försöka vara med i den globala konkurrensen, tillsammans med företagen med hög specialiseringsgrad och högt kunskapsinnehåll. Herr talman! När vi lämnade regeringsmakten 2006 hade vi sedan ett par år tillbaka börjat arbeta med en gemensam strategi mellan stat, näringsliv och akademi för att utveckla och stärka Sveriges konkurrenskraft inom life science.
Hur använde den nytillträdda moderatledda regeringen den erfarenhet som hade dragits av det arbetet? Herr talman! Svaret är dess värre: Inte alls! Det förpassades till runda arkivet, det vill säga papperskorgen. Den arbetsmetodik som vi hade använt och kallade branschprogram närmast hånades av den nytillträdda borgerliga regeringen och dess statsråd.
Det av statsministern etablerade uttrycket att näringslivet är ett särintresse blev vägledande för regeringens syn på sin roll i de här sammanhangen. Det gläder mig dock att statsrådet i sitt svar till mig har präntat ned att hon delar min uppfattning att just den här branschen är mycket viktig för Sverige. Jag kan dock inte låta bli att undra hur det har kommit till uttryck i borgerlig regeringspolitik de senaste fem sex åren.
Inte heller i det här interpellationssvaret får jag några konkreta svar på mina frågor om vilka åtgärder regeringen nu ämnar vidta. Jag hoppas få svar under debatten. Jag vill också få svar på frågan om statsrådet anser att life science-branschen i Sverige de senaste fem åren har varit framgångsrik.