Fredrik Malm (L):
Det här betänkandet rör arbetsmiljö och arbetstid. När man lyssnar på Socialdemokraterna skulle man kunna tro att det berör precis allting annat. Men jag ska försöka att hålla mig till ämnet och tala om det som betänkandet rör, nämligen arbetsmiljö. Fru ålderspresident! Jag vill fokusera särskilt på ett område som måste vara mycket prioriterat i arbetsmiljöarbetet.
Det rör den psykiska ohälsan. Den psykiska ohälsan är ett stort problem, inte bara i arbetslivet utan i hela samhället. Det är helt enkelt väldigt många människor i Sverige som mår dåligt. Det är inte nödvändigtvis ett specifikt svenskt fenomen. Det är så i många länder i dag.
Det har säkerligen att göra med en rad olika faktorer. Man kan se gemensamma drag i olika länder i västvärlden och i länder som är snarlika vårt, givetvis. Men det är ett stort problem för Sverige. Den psykiska ohälsan har också ökat väldigt mycket. Bland kvinnor är det i dag den vanligaste orsaken till anmälan om arbetssjukdom. Den utvecklingen måste givetvis brytas.
Man skulle kunna säga att det i dag är en folksjukdom i Sverige att må dåligt. De ökade sjukskrivningarna till följd av psykisk ohälsa gäller i väldigt stor utsträckning kvinnor i offentligfinansierad verksamhet. Det handlar om kvinnor som har höga krav på sig och som tar ett stort ansvar men som samtidigt har lite beslutsbefogenhet.
Tyvärr är det alltför ofta dåliga arbetsgivare och dåliga chefer. Det handlar om kvinnor som jobbar nära människor och som ofta befinner sig i en utsatt situation. Exempel på yrkesgrupper är socialsekreterare, lärare och sjuksköterskor.
Det är personer som blir klämda mellan orimliga krav, stor stress, patienter, klienter, elever, bristande chefskap, otydlighet i arbetsuppgifter och så vidare. Detta kan skapa en extrem stress hos många ansvarsfulla människor, ofta kvinnor, som är välutbildade men som inte har relevant lön.
Med tanke på den utmaning som delar av välfärden står inför är det ett problem att Sverige inte kan klara grundläggande åtaganden i välfärden, till följd av att många som arbetar där helt enkelt inte mår bra. Det är ett stort arbetsmiljöproblem. Detta har givetvis att göra med jämställdhetsaspekter. Det handlar om bristen på feminism, en feministisk syn, och åtgärder för det.
Det finns arbetsmiljöaspekter på detta, och det finns en rad andra dimensioner. Den svenska välfärden bärs i huvudsak upp av kvinnor. Systemet i Sverige förlitar sig på att de som arbetar med människor ställer upp när det behövs - och de gör det. Vi hade inte klarat flyktingkrisen och en rad andra situationer annars. När telefonen ringer mitt i natten rycker de ut. När de behöver stanna längre på jobbet gör de det.
När arbetsbelastningen under en längre tid är alldeles för hög kämpar de på. Den svenska välfärden förlitar sig på att de som jobbar där inte säger nej. Att det i huvudsak är kvinnor beror givetvis på den ojämställdhet vi har i Sverige, fru ålderspresident. Kvinnor uppmanas att jobba i de människonära yrkena medan män inte gör det - det är ett faktum.
Kvinnor uppfostras till att vara ansvarstagande och omvårdande och att inte sätta sig själva främst. Detta är ett mycket stort jämställdhetsproblem som går långt tillbaka i tiden. Det innebär ett väldigt stort ansvar för stat, riksdag, kommuner, landsting och andra att inte dra nytta av denna ojämlikhet genom att förvänta sig att de som arbetar inom välfärden alltid ska ställa upp. Det har nämligen ett väldigt högt pris för den enskilda individen.
Det får höga sjukskrivningstal som följd. Det finns personer i arbetslivet i Sverige som får för stor personlig press. Det skapar psykisk ohälsa, vilket leder till att de till slut går in i väggen eller på andra sätt hamnar utanför. Fru ålderspresident! Detta beror inte på att människor skulle vara veka. Det beror inte på att personer inte vill utföra sitt jobb. Det är precis tvärtom.
Det handlar ofta om personer som arbetar för mycket för att lösa sin uppgift, men uppgiften i sig är orimlig. Det är personer som tar så stort ansvar, ofta för att de arbetar med människor i en utsatt situation, att de till slut känner att de bär hela den svåra situationen på sina egna axlar. Det systematiska arbetsmiljöarbetet är oerhört viktigt för att förebygga psykisk ohälsa, men det är på inget sätt någon mirakelkur.
Det handlar i väldigt hög grad om att kommuner och landsting måste bli bättre arbetsgivare. Samma sak gäller givetvis privata aktörer, men kommuner och landsting är de överlägset största arbetsgivarna och är också politikerstyrda verksamheter. De måste förbättra sin förmåga att rekrytera men också att behålla personal. Inte minst måste de även utveckla sitt chefskap. Fru ålderspresident! Som jag nämnde handlar det också om jämställdhet.
I den bästa av världar släpper vi jobbet när vi går hem. Men så fungerar det inte alltid, utan jobb och fritid, sömn och vakenhet, måltider med mera flyter liksom ihop. Det tror jag att många inom politiken också är väl medvetna om. Kvinnor utför mer hushållsarbete än män, och vem som dammsuger och hänger upp tvätten påverkar också situationen i en mycket vidare mening än bara hemma i vardagsrummet.
Kvinnor utför mer hushållsarbete än män även i familjer där föräldrarna bor tillsammans. Kvinnor utgör dessutom huvuddelen av helt ensamstående föräldrar, alltså de föräldrar som har huvudansvaret för barnen. Det är tydligt att vi behöver förändra samhället för att säkerställa att kvinnor inte arbetar för mycket både på jobbet och hemma i relation till männen i samhället. Självklart kan man inte ha en hög arbetsbörda på arbetet och i hemmet samtidigt. Det går inte hur länge som helst; det vet vi.
Att förstå hur dessa strukturer hänger ihop är ett ansvar som vi i riksdagen har när vi talar om sjukskrivning och arbetsmiljö. Vi har vidare en rad myndigheter, arbetsmiljöstrategi och mycket annat som är väldigt viktigt. Som vi vet har det skett neddragningar tidigare; sedan skalade man upp anslagen och så vidare.
Detta hänger dock inte nödvändigtvis ihop med att inspektionerna blir fler, och frågan om arbetsmiljö tror jag har en mycket djupare problematik, fru ålderspresident, än vad vi rår på bara i vår myndighetsstyrning. Det handlar även väldigt mycket om strukturer i samhället och en bristande jämställdhet.