Elisabeth Svantesson (M):
Eftersom interpellationen handlar om kontakter på Arbetsförmedlingen tänker jag hålla mig till den frågan. Nu har flera minuter ägnats åt en annan fråga, nämligen sysselsättningsfasen. Vi har haft debatter om den frågan tidigare, och det kan vi ha igen. Vi har också haft debatter om det vi nu talar om, nämligen Hillevi Larssons interpellation om kontakter mellan arbetssökande och arbetsförmedlare.
Det är viktigt att ha täta kontakter mellan arbetssökande och arbetsförmedlare. På vilket sätt det ska ske ska vi överlåta till Arbetsförmedlingen att avgöra. Det sker på olika sätt. Ibland kan det för unga vara bra att träffas i grupp. Ibland behöver de möten. Behoven är olika. Där ska arbetsförmedlarna själva bedöma vad som är bäst.
Jag har höga förväntningar på Arbetsförmedlingen. Jag förväntar mig att man kan hjälpa både arbetssökande och arbetsgivare på ett sätt som de upplever är meningsfullt. Att hjälpa och stötta människor till jobb är en viktig uppgift. Arbetsförmedlingen befinner sig i en spännande tid. Vi har alldeles nyss tillsatt en helt ny generaldirektör, och vi har också tillsatt en utredning som ska göra en översyn av Arbetsförmedlingen. I det sammanhanget finns en unik möjlighet till nystart också för Arbetsförmedlingen.
Jag sade när jag presenterade Mikael Sjöberg att han inte kan vila sig i form. Tillsammans med medarbetarna på förmedlingen ska han på både kort och lång sikt verkligen arbeta för att fler människor ska komma i jobb och att fler arbetsgivare ska kunna anställa. Det finns mycket internt som kan bli bättre. Det handlar bland annat om att olika arbetsförmedlingar kan lära sig av varandra.
Det finns också en hel del intern administration som tar mycket tid, vilket är resultatet av ledningens egna beslut. Här behöver ledningen lyssna på sina medarbetare så att arbetet kan underlättas och förbättras. Det handlar till exempel om handlingsplaner. Vi har sagt att handlingsplaner ska upprättas inom en månad. Tidigare har det skett på en dag. Det behöver inte vara rimligt utan ska lösas på bästa sätt.
Låt mig sist säga något kort om aktivitetsrapporter, det vill säga om att söka många jobb. Hillevi Larsson talar om hundratals jobb. En arbetssökande som uppbär en försäkring, till exempel a-kassa, ska söka jobb. Så var det innan aktivitetsrapporterna fanns, och så är det nu. Man ska redovisa, berätta och samtala om de jobb man söker. Aktivitetsrapporterna innebär att det arbetet har strukturerats.
Den diskussionen har vi haft tidigare, och den har Socialdemokraterna stått bakom. Det här handlar om att söka rätt typ av jobb, det vill säga det som är rimligt. Man ska söka jobb där man har en chans att få ett arbete. Det handlar om geografisk och yrkesmässig rörlighet och även rimlighet. Det handlar just om hur många jobb man söker och vilken typ av jobb man söker. Det är ingenting nytt. Aktivitetsrapporterna gör att det tydligare syns vilka jobb en person har sökt.
Kontakten kan då bli mer meningsfull genom att stötta personen i processen att söka rätt typ av jobb och i intervjuerna. Vi har haft en diskussion tidigare, och vi kommer säkert att ha en sådan igen. I grunden är det viktigt att arbetssökande och arbetsförmedlare har kontakt med varandra. Hur detta sker är upp till Arbetsförmedlingen att avgöra.