KBLab/rixvox huggingface dataset:
Egon Frid (V):
Kärnkraften är osäker, och det är också därför som det är extra viktigt att vi har ett tydligt ägaransvar som även ligger på moderbolagen för att de också ska vara med och ta ansvar för eventuella framtida kärnkraftsolyckor.
Riskerna ökar i takt med att kärnkraften blir äldre i Sverige och också att man kanske går in i de här kärnkraftverken och uppgraderar och utvecklar dem vidare som regeringen nu avser att göra. Det här obegränsade skadeståndsansvaret är trots allt inte obegränsat, eftersom det är begränsat till högst 15 miljarder.
En annan fråga som vi också måste beröra i den här diskussionen är missuppfattningen om att Centern och de förhandlande partierna i Alliansen ska ha löst den här frågan genom att utöka det begränsade ansvaret till ett obegränsat ansvar på 12-15 miljarder.
Men som jag har kunnat läsa mig till i det här betänkandet och även i propositionen handlar det här om harmonisering av de konventioner som Sverige har följt tidigare.
De förslag till ändring i konventionerna som Sverige har förhållit sig till och vad vi alla är överens om att vi ska harmonisera till är att det här naturligtvis är gränsöverskridande risker för vilka vi också måste förhålla oss till ett gemensamt ansvar över landets gränser.
Här har det gjorts gällande att allianspartierna, särskilt Centerpartiet, har arbetat för att få detta obegränsade ansvar. Man kan dock utläsa att det obegränsade ansvaret finns som förslag till den harmonisering av förändringar i Pariskonventionen som Sverige ändå skulle ansluta sig till.
Egon Frid (V):
Centerpartiet har tidigare i debatten framställt det som att vi rödgröna inte står bakom förslaget om det utökade skadeståndsansvaret. Jag skulle vilja fråga Lennart Pettersson var i betänkandet det står att oppositionen inte är med på det obegränsade skadeståndsansvaret upp till samma nivå som regeringen föreslår.
Utöver det föreslår vi ett verkligt obegränsat skadeståndsansvar. Det är detta som regeringens företrädare däremot inte går med på. Det har förekommit flera gånger i debatter om näringsutskottets ärenden att man i slutet av slutrepliken slänger ut ett påstående utan att debattörerna har haft möjlighet att gå i svaromål.
På det sättet gjorde Anti Avsan i replikskiftet mot mig tidigare. Jag tycker att det är rimligt att Centerpartiet svarar utifrån att det var Lennart Petterssons partikamrat Sven Bergström som använde detta som motargument mot oss rödgröna tidigare i dag.
Var någonstans, Lennart Pettersson, står det i betänkandet att vi rödgröna inte står bakom det utökade obegränsade skadeståndsansvaret upp till 12-15 miljarder?
Egon Frid (V):
Det är ett obegränsat skadeståndsansvar upp till 12 miljarder och extra upp till 15 miljarder för anläggningshavare, men inte för moderbolaget. Det vi har kritiserat regeringen för är att regeringen inte har arbetat vidare med frågan för att få med moderbolaget i detta obegränsade skadeståndsansvar.
Jag tycker att Lennart Pettersson som Centerpartiets representant i den här debatten är skyldig att svara. Han säger att jag ska gå hem och läsa på. Jag har läst det här betänkandet och tagit del av propositionen.
Var någonstans i betänkandet står det att vi rödgröna inte delar majoritetens uppfattning att vi ska ha ett obegränsat skadeståndsansvar för anläggningshavaren upp till 12 respektive 15 miljarder? Var någonstans i betänkandet står detta?
Ni är svaret skyldig på den frågan, oavsett om jag ställer den i en replik eller om jag anmäler mig till fyra minuters anförande efteråt och ställer frågan då. Det är väl lika bra att Lennart Pettersson svarar på den frågan nu.
Varför gör ni, Lennart Pettersson och Centerpartiet, så stor sak av och vilseleder svenska folket med att det här obegränsade skadeståndsansvaret skulle utgöra ert skäl till att gå med på regeringens förslag i näringsutskottet?
De här justeringarna av det obegränsade skadeståndsansvaret hade i alla fall genomförts av oss i Sveriges riksdag genom harmonisering med de konventioner som redan i dag finns.
Egon Frid (V):
Den här debatten får inte avslutas med lögner som dessutom applåderas av allianspartierna i civilutskottet. Yvonne Andersson påstod att vi rödgröna inte har någon motion med något annat förslag än det obegränsade skadeståndsansvaret upp till 12 respektive 15 miljarder.
Det är också oacceptabelt att inte slå fast att det är staten som övertar det ekonomiska ansvaret över 1 500 miljoner euro om den som i första hand är ersättningsskyldig inte kan betala. Det är sanningen, Yvonne Andersson.
Egon Frid (V):
Nästa fredag ska jag diskutera Insolvensutredningen med justitieminister Beatrice Ask. Men det kunde vara intressant att redan i dag från Anti Avsan höra hur företrädarna för regeringen och de borgerliga partierna här i kammaren ser på Insolvensutredningen och på de förslag som den kommit med liksom på de enorma förväntningar som finns på genomförandet av Insolvensutredningens förslag.
Det är många som jobbar med de här frågorna. Vi vet att det, naturligtvis, finns stora förväntningar och önskningar framför allt från evighetsgäldenärerna själva när det gäller möjligheterna att lättare få en skuldsanering och att få skuldtiden nedräknad till tre år för att på så sätt smidigare komma ur sina skulder.
Vi vet också att även många av dem som i vårt land jobbar med de här frågorna - budget- och skuldrådgivare och personal som jobbar med skuldsanering - har enormt stora förväntningar. Genom Insolvensutredningen har det kommit bra förslag.
Jan Ertsborn som här representerar civilutskottet har naturligtvis stor kunskap på området och ett stort förtroende för att de här förslagen blir genomförda. Tyvärr ser vi att den aviserade propositionen utifrån Insolvensutredningen är vad som kan kallas för en tummetott och knappt det, vilket är mycket beklagligt.
Dock vore det intressant att från Anti Avsan och er andra som här i riksdagen företräder regeringen och majoritetens åsikter höra om vad som faktiskt inte sker, om varför Insolvensutredningens förslag inte genomförs.
Egon Frid (V):
När vi ser på riskerna med att egentligen inte något av Insolvensutredningens förslag kommer att genomföras blir det allt tydligare att vi i dag har en moderatledd regering i Sverige, att det är Moderaternas inflytande och intressen i regeringen som dominerar.
Det handlar om vilka värden som värnas, om de viktiga värden som vi ser och som Insolvensutredningen har belyst och lagt fram förslag om. Anti Avsan har här i riksdagen gett balanspunkten ett ansikte.
Det är ganska intressant att vi alltid återkommer till balansen mellan borgenärsintressen och gäldenärsintressen. I Insolvensutredningen finns det ändå en stor förståelse för gäldenärernas situation.
Men uppenbarligen är det Moderaterna som genom sina förslag och beslut är avgörande i frågan om att stödja borgenärsintressena i samhället. Mycket tydligt visar man detta.
Därför är det både intressant och viktigt att få ställa frågor till en moderat företrädare här i riksdagen - en moderat som naturligtvis står för regeringens majoritetsintressen i landet och i riksdagen. Mot den bakgrunden tycker jag att det är viktigt att Anti Avsan och Moderaterna ger ett svar på varför Insolvensutredningens förslag inte genomförs.
I stället bollas här frågan över till utredaren Jan Ertsborn. Uppenbarligen finns det även i regeringen motstridiga intressen beträffande balanspunkten.
Egon Frid (V):
Jag vill tacka bostadsminister Mats Odell för svaret. Det är bra att frågorna ibland hamnar hos just bostadsministern. För mig och Vänsterpartiet är bostaden en viktig social rättighet, och rätten till boende är fastlagd i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Alla människor ska ges likvärdiga möjligheter att leva i goda bostäder, i bra miljö och till rimliga kostnader.
Vid sidan av utbildning, arbete, vård och omsorg utgör bostaden grunden för människors möjligheter att förverkliga sina livsprojekt. Att vara utan bostad är att vara berövad rätten till ett fullgott liv. Det är gott och väl att ministern här uttrycker att det är viktigt för alla att ha en bostad och att ministern tycker att det är bekymmersamt när barnfamiljer får problem med att få tillgång till ett eget hem, som ministern uttrycker det i sitt svar.
Sedan argumenterar ministern mot att de ska få detta stöd på grund av den risk som dessa hushåll utgör. Ministern överdriver risken med dessa hushåll och säger att det utifrån denna risk skulle vara orimligt att kräva att allmännyttan ska ta ett större ansvar.
Ministern håller sedan med om att det är en mänsklig rättighet med en bostad och att det åligger det allmänna, enligt regeringsformen, att trygga rätten till bland annat en bostad. Men hur ska den rätten komma till uttryck? Hur ska det allmännas ansvar enligt regeringsformen komma till uttryck om vi inte har ett ansvar för att trygga rätten till bostäder för alla?
Ministern anser att det är kommunerna som har ansvaret på lokal nivå medan regering och riksdag har ansvar för att tillhandahålla lämpliga instrument. Ja, ministern, lagstiftning är väl ett sådant instrument? Allmännyttans roll diskuteras livligt för närvarande.
Det borde vara viktigt att i lagstiftningsarbetet om allmännyttan betona det allmännas ansvar för människors boende, att kommunerna ensamma eller i samverkan via sina allmännyttiga bostadsföretag åläggs detta ansvar samt att de naturligtvis får stöd för sitt bostadsförsörjningsansvar.
Går det att ge samma uppdrag till privata hyresvärdar är det inte fel. Det blir dock extra anmärkningsvärt när hyresvärdar och allmännyttan nekar kontrakt till personer med betalningsanmärkningar som inte härrör sig till hyresskulder hos hyresvärden. Detta moment 22 måste brytas.
Riskerna får inte betonas, utan det är rätten till bostad som bör gälla. I dag är det svårt, för att inte säga omöjligt, att teckna hyreskontrakt om man har en betalningsanmärkning även om den inte är hänförlig till en hyresskuld som den sökande har hos den som han eller hon söker hyra en lägenhet av. Vi önskar att ministern genomför en förändring av detta.
Det borde omöjliggöras, åtminstone för allmännyttiga bostadsföretag, att neka människor hyreskontrakt på grund av betalningsanmärkningar som inte är hänförliga till hyresskuld som den sökande har hos det aktuella bostadsföretaget. Ministerns vällovliga ord klingar falskt när de inte åtföljs av något ansvar eller några förpliktelser. Stå upp, ministern, för vårt förslag och för allas rätt till en bostad!
Egon Frid (V):
Det är tråkigt att ministern inte vill tala om möjligheterna med regeringens politik. Jag tackar dock för stödet till Vänsterpartiets politik. När det gäller hyresgarantierna har regeringen tidigare tagit till sig Vänsterpartiets politik eftersom det ursprungligen är ett vänsterpartiförslag som regeringen presenterat som sitt eget.
Det är jättebra att man tagit till sig det förslaget och nu försöker använda sig av det. Att ministern försöker gömma sig bakom historien hjälper inte människor som inte får bostad.
Jag försöker föra en konstruktiv debatt med Mats Odell, som är bostadsminister och ansvarig för bostadspolitiken, om att även utsatta grupper ska ha rätt till bostad. Jag är medveten om att det är långa bostadsköer i landet. Det är Mats Odell ansvarig för. Det är Mats Odell som är ansvarig för att byggandet av endast 5 800 hyresrätter igångsattes 2008.
Samtidigt har vi en efterfrågan på hyresrätter som är större än kanske någonsin. Bostadsköerna är mycket långa. Mats Odell har medverkat till att minska byggandet av hyresrätter, vilket gjort det än svårare för de grupper som jag tar upp i mitt exempel att få bostad. Dessutom - om Mats Odell är intresserad av att lyssna på vad jag säger - drabbas de av hårdnackade regler.
Det är de allmännyttiga bostadsföretagen som har det kommunala bostadsförsörjningsansvaret och ska anvisa den som bor i kommunen bostad. Dessa personer nekas på grund av en betalningsanmärkning som inte kan hänföras till det aktuella bostadsföretaget eller till boende över huvud taget.
I stället kan det vara fråga om en gammal betalningsanmärkning hos kronofogden. Enligt ursjuka regler ligger betalningsanmärkningen kvar i tre år även om skulden blivit reglerad. Detta såg vi exempel på i massmedierna för bara några dagar sedan.
Vi måste hjälpas åt för att få bort ett sådant moment 22 med ursjuka regler, och då gäller det att tillsammans vara konstruktiva. Det handlar om att ge allmännyttan och kommunerna verktyg att kunna bli ännu starkare i att ta sitt ansvar vad gäller bostadsförsörjning genom att anvisa människor bostäder.
Det är jätteviktigt att regeringen ger kommunerna i uppdrag att, tillsammans med hyresgarantier, tydliggöra uppdraget att hjälpa människor att få bostäder.
Det vore rimligt att sprida riskerna mellan kommunerna och regeringen, den nationella nivån. Hyresgarantierna har varit en god hjälp och måste bli ännu mer kända.
Dessutom måste de följas av ett uppdrag till kommunerna och deras bostadsföretag att se den sociala bostadspolitiken som sin uppgift. De ska hjälpa människor att få ett hyreskontrakt så att de på grund av en byråkratisk regel om betalningsanmärkning inte förhindras att få en bostad. Detta måste vara bostadsministerns ansvar.
Egon Frid (V):
Tack för omtanken, Mats Odell! Jag kan lugna dig med att du inte behöver vara ett dugg orolig för det. Mats Odell presenterar ett mycket långsökt resonemang. Det handlar inte om att vi vill införa förbättrade möjligheter för utsatta grupper att få en bostad som skulle vara hyresdrivande.
Det är nästan absurt att påstå att det skulle behöva bli så. Hyresgarantierna är en bra början. Trots att hyresgarantierna är relativt okända och används i begränsad omfattning kan jag ge Mats Odell rätt i att de har varit relativt träffsäkra.
De träffar till 45 procent grupper med betalningsanmärkningar som annars inte skulle ha fått ett eget hyreskontrakt. Låt oss fortsätta på den vägen och göra hyresgarantierna mer kända och se till att kommunerna känner ett större ansvar för att den här gruppen får bostäder.
Ta bort den byråkratiska detaljregel som hindrar människor att få hyreskontrakt på grund av betalningsanmärkningar. Det måste vara oerhört väsentligt att hjälpa till så att fler i den här gruppen får ett eget hyreskontrakt.
Det är naturligtvis en detaljfråga i en social bostadspolitik som vi arbetar för, men detaljer är oerhört viktiga för att uppnå förändringar och ta små steg för att göra situationen mycket bättre för utsatta grupper. Det här är en grupp som vi känner ett oerhört starkt engagemang för.
Vi får mycket stöd för att det är helt fel att de ställs utanför bostadsmarknaden. Det är ett ansvar som bostadsminister Mats Odell måste ta.
Egon Frid (V):
Svaret från ministern har så att säga en del dolda svar, så jag blir nyfiken på vad ministern avser att arbeta för. Jag tackar därför för att ministern blir lite tydligare i de svar som han är beredd att lämna här i dag när det gäller det pågående arbetet och, naturligtvis, de förslag som arbetsgruppen lagt fram.
Dödsbranden i Rinkeby, som av naturliga skäl har fått stor uppmärksamhet, är det också viktigt att beakta avseende det allmänna brandskyddet. Dock har jag i min interpellation mer fokuserat på brandskyddet för äldre i särskilda boenden och i boenden för äldre.
När det gäller tydligheten i denna lagstiftning är väl ändå en mer detaljreglerad lagstiftning önskvärd och nödvändig, då med stöd av bland annat de strukturella förändringarna i äldres boende. Vi ser nu utvecklingen att fler människor flyttar ut från institutioner och särskilt boende. Också brandsäkerheten för dessa måste garanteras.
Fler äldre flyttas ut från särskilda äldreboenden till vanliga bostäder. Det har skett en ökning med 10 procent under de senaste sex åren. Under samma period har antalet personer med behov av hemtjänst ökat med 25 procent.
I dag bor 150 000 personer i vanliga bostäder med trygghetslarm som är till stor hjälp för att man ska klara sig i en nödsituation, såsom vid brand.
Dessa strukturella förändringar visar också att man med stöd av de myndigheter som ministern ansvarar för, såsom tidigare Räddningsverket och numera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, samt Boverket och räddningstjänsterna i Sverige, har drivit de här frågorna.
Lagstiftningen på området har det varit möjligt att tolka utifrån vad som är skälig omfattning. Men uppenbarligen räcker inte detta.
En detaljstyrning och en tydligare lagstiftning om vad kommunerna som ägare till dessa boenden och som ansvariga för de äldres brandsäkerhet åläggs borde vara en nödvändighet dels mot bakgrund av de strukturella förändringar som redovisats, dels i takt med att ekonomin blivit mer pressad och man på alla nivåer försöker spara pengar. Det här leder naturligtvis till en ökad risk för olyckor och brand.
När det gäller de myndigheter som ministern ansvarar för måste väl deras ord i laget väga oerhört tungt med tanke på att vi ska ha en stark lagstiftning som tydliggör vad som är viktigt för att skydda de boende tidigt i en räddningssituation. Sprinklersystemet blir då mycket centralt i den här diskussionen.
Det gäller också diskussionen om att det finns effektiva system i form av portabla sprinklersystem som kan flyttas med, beroende på hur och var den äldre personen bor. Vi måste få en lagstiftning som blir liktydig, det vill säga att den gäller både nybyggnation av äldreboenden och tidigare byggda lokaler och särskilda boenden för äldre.
Det handlar också om hur ministern avser att påverka den nya form av trygghetsboende som det finns nationella pengar till så att kommunerna kan bygga anpassade bostäder. Kommer den här lagen att vara tillämplig till exempel i det avseendet?
Egon Frid (V):
Jag får tacka ministern för att han ser så positivt på att frågan lyfts fram och för det som sagts om att det finns oerhört mycket att göra och om att brandskyddet är ett komplext och brett område för många grupper i samhället och naturligtvis också på många ansvarsnivåer.
Ansvarsutkrävandet och ansvarstagandet är naturligtvis centrala delar i en sådan här fråga. När man följer Therese och Anna i programmet Uppdrag granskning och rapporteringen från dödsbranden i Nybro grips man naturligtvis av fallet.
Personalen, som givetvis gör allt som står i deras makt, måste kunna skyddas. Målet är naturligtvis att vi ska ha ett fullgott brandskydd för alla grupper av människor, inklusive de äldre på våra äldreboenden. De ska känna att de bor tryggt, både i mer traditionella äldreboenden och i de nya former av äldreboenden som finns.
Detta gör frågan ännu svårare, eftersom vi nu är nere på såväl fastighetsägarnivå som den enskildes ansvar att förebygga brand. Jag menar dock att vi måste återföra frågan till fastighetsägare, kommunens ansvar och naturligtvis också myndighetsansvaret. Det är jätteviktigt att vi får tydliga föreskrifter från MSB, bra föreskrifter från Boverket och också en stark lagstiftning.
Slutligen är min fråga om ministern tycker att frågan är så oerhört viktig och central att ministern skulle arbeta för en lex Therese, likt lex Maria och lex Sarah, som verkligen sätter fokus på att detta inte får ske igen och att vi med alla möjliga medel måste förhindra att de som jobbar inom äldreomsorgen i Sverige utsätts för samma situation.
Egon Frid (V):
Det räcker inte att vara självkritisk, justitieminister Beatrice Ask. Nu handlar det om att agera. Jag lovar att Vänsterpartiet kommer att fortsätta att ha en hög tuppkam i den här frågan som vi har haft tidigare också. Naturligtvis kommer det att ligga ett stort ansvar på en rödgrön regering efter valet 2010, som vi förhoppningsvis kommer att vinna, att den här lagstiftningen kommer i hamn.
Allt tyder på, och Beatrice Ask har inte gett några andra signaler i dag, att de här viktiga lagförslagen och de viktiga förslag om en reformerad skuldsaneringslag som finns i delbetänkandet Vägen tillbaka för överskuldsatta inte kommer att genomföras under våren. Det innebär att det blir en rödgrön regering som kommer att få genomföra de här förslagen.
Det är inte fel i sig, men det är tragiskt och oerhört betungande för de människor som är drabbade att de här progressiva och oerhört viktiga förslagen för evighetsgäldenärer inte får genomföras under den tid som man hade kunnat göra det.
Som jag och många andra tolkar det blockerar moderaterna i regeringen den här frågan på grund av att de inte orkar ta fajten med borgenärsintressena. Vi måste ha en seriösare kreditgivning över huvud taget. Vi kan inte acceptera det sätt på vilket vissa krediter ges. Det finns viss handel i dag som är oseriös som drabbar den här gruppen människor också.
Vi behöver en reformerad och bättre balanserad kreditgivning som ger människor bättre förutsättningar att ha en god och planerad ekonomi.
Det är regeringens ansvar nu att i första läget och direkt genomföra de förslag som finns för en förkortad och reformerad skuldavskrivning som skulle, som Beatrice Ask själv efterfrågar, skapa möjlighet för många fler att få den viktiga skuldnedsättningen.
Egon Frid (V):
Tack så mycket för svaret! Det var inte min avsikt att uppta Mats Odells dyrbara tid genom att ställa om samma frågor, vilket jag själv inte tycker att jag har gjort.
Jag tycker att det är beklagligt att statsrådet Mats Odell gör det så otroligt enkelt för sig och väljer att lägga ansvaret på mig och säger att jag ställer samma frågor i stället för att vinnlägga sig om att seriöst ta till sig de frågor som vi ledamöter ställer till statsrådet.
I det här fallet är det en klar skillnad mellan den enkla fråga som jag ställde om "bostadisering" av kommersiella lokaler och den fråga som ställs i den här interpellationen.
Särskilt angeläget har det varit den här hösten då vi igen har fått ett stort sökandetryck på landets universitet och högskolor på grund av arbetslösheten. Det är inte nog med att regeringen har medverkat till att kraftigt minska nyproduktionen av bostäder, utan regeringens politik har också lett till en ökad arbetslöshet.
Det gör att behovet av studentlägenheter i Sverige har blivit extra stort. Vi från Vänsterpartiet har lyft frågan om att återinföra investeringsstimulansen. Vi vet att investeringsstimulansen hade en mycket positiv effekt när det gäller att bygga studentlägenheter.
Behovet var stort och är fortfarande stort, men investeringsstimulansen hjälpte till att åtgärda en hel del av det stora behovet i mitten av 2000-talet. Vi har fått oerhört stor respons från studentföreningarna för förslaget.
Det är märkligt att Mats Odell har så dålig kunskap om hur situationen är i dag att han måste hänvisa till att invänta ett uppdrag som Boverket har fått för att närmare titta på studenternas situation på bostadsmarknaden.
Man behöver inte göra någon grundligare utredning för att följa utvecklingen och se det stora behov av studentbostäder som än en gång tydligt visats och som visas varje höst. Det gäller särskilt i år då trycket, som jag sade, är extra stort.
Jag tycker att det är oerhört oseriöst av Mats Odell att inte ta till sig några av de argument som visar att det byggs för få bostäder. Att investeringsstöd har tagits bort har gjort att nyproduktion av hyresrätter kraftigt reducerats.
Det finns inget belägg för att investeringsstödet i sig har varit negativt för bostadsutvecklingen och bostadsbyggandet. Det är bara teorier som Mats Odell själv förfäktar i sitt försvar av regeringens bristande bostadspolitik.