KBLab/rixvox huggingface dataset:
Max Andersson (MP):
Mitt inlägg handlar om EMU. För snart sex år sedan röstade en stor majoritet av svenska folket i en folkomröstning nej till att Sverige skulle gå med i EMU. Det är något som vi i Miljöpartiet är glada över. Det finns andra länder inom EU som också har varit kloka nog att hålla sig utanför EMU.
Danmark och Storbritannien har grundlagsfästa undantag i EU:s fördrag som gör att de garanterat har rätt att slippa gå med i EMU. Det är bra för dem. Från Miljöpartiets sida vill vi att Sverige ska få samma grundlagsfästa rätt att hålla sig utanför EMU.
Utskottets majoritet har argumenterat för att det är onödigt. Miljöpartiet anser att det vore bra om man kunde få ett grundmurat undantag från EMU.
Vi märker att det finns en del debattörer som är EMU-positiva och argumenterar för att Sverige inte har någon rätt att hålla sig utanför det europeiska monetära katastrofprojektet. De säger att vi är skyldiga.
Det är inte riktigt så. Man kan diskutera en del och gräva ned sig i detaljer om huruvida det förhåller sig på det viset. EU-kommissionen har i alla fall deklarerat att man inte har för avsikt att tvinga in Sverige i EMU. Det är bra. Men det skulle rensa luften om vi kunde få ett grundmurat undantag. Det är det som Miljöpartiet har motionerat om att vi vill ha.
Det skulle vara bättre inför nästa folkomröstning om EMU - om det blir en sådan - om vi kunde få svart på vitt på att Sverige har rätt att hålla sig utanför, något som vi från Miljöpartiet hävdar är en synnerligen god idé. Det har flaggats från en del håll att man vill väcka EMU-debatten igen. Herr talman! Jag yrkar bifall till Miljöpartiets reservation.
Max Andersson (MP):
Jag tror att jag tappade räkningen på hur många gånger Lars Elinderson använde ordet "samarbete" i sitt inlägg, men det var väldigt många. Man skulle nästan kunna tro att EMU inte hette EMU, Ekonomiska monetära unionen, utan att det var någon form av samarbete och inte en union. Det är en union. Det handlar inte om att man samarbetar mellan olika centralbanker och valutor.
Det handlar för de länder som går med i EMU:s tredje steg om att deras valutapolitik och deras penningpolitik upphör att existera som egen politik. Det är inte fråga om samarbete, Lars Elinderson. Jag tror också att det är väldigt oklokt för länder att vara med, framför allt nu, när krisen är här.
Den svenska exportindustrin har haft väldigt stora fördelar av att vår valuta har kunnat anpassa sig nu i krisläget och kunnat sjunka. Det har gjort att vi har kunnat få bättre förutsättningar för våra svenska exportföretag att klara sig i det här mycket allvarliga krisläget. Då går Moderaterna och säger: Ja, vi borde egentligen ha varit med!
Jag tror att om Volvo klarar sig har det lite att göra med att varje Volvobil som säljs nu till USA ger ungefär 15 000 kronor mer än vad den hade gjort om vi hade varit medlemmar i EMU, enligt beräkningar som Leif Pagrotsky har genomfört. Varför vill Moderaterna i sin blinda EU-entusiasm inte se att en valuta för hela EU är ett problem?
Det är inte en lösning.
Max Andersson (MP):
På frågan hur jag tror att Europas länder hade klarat sig om de inte hade varit med i EMU tror jag att svaret är ganska enkelt. De hade klarat sig bättre. Det är väldigt enkelt.
Det faktum att vi importerar mycket av det som vi sedan exporterar i bearbetat skick innebär att vinsten som man gör av att vi har en fallande kronkurs nu i krisen blir mindre än vad den annars skulle ha blivit. Jag kan ju använda ett auktoritetsargument, även om det är lite billigt med sådana. Men om du inte litar på mig kan du väl lyssna på vad din egen moderata finansminister har sagt.
Anders Borg har ändå gått ut och sagt att tack vare att vi inte är medlemmar i EMU just nu klarar vi krisen bättre. Om Lars Elinderson inte litar på honom i den frågan vet jag inte vad jag ska använda för argument.
Jag har ytterligare en fråga: Ser Lars Elinderson inte problemet med att länder inte kan anpassa sin penningpolitik utifrån sin konjunktur? Även SNS har sett problemet med att vissa länder haft helt fel penningpolitik på grund av att de varit med i EMU:s tredje steg.
Irland är ett av de länder som drabbats hårdast eftersom deras ränta varit för låg. Också Spanien har drabbats. SNS har dessutom sagt att fastighetsbubblan i Storbritannien hade varit värre om de hade varit med i EMU:s tredje steg. Upplever inte Lars Elinderson det som ett problem att man inte kan anpassa politiken efter förhållandena i landet?
Max Andersson (MP):
Det var roligt att bli anklagad för att vara medlem i valutaspekulanternas vänförening med tanke på att jag har motionerat om införande av Tobinskatt. Jag brukar rösta för det vid de tillfällen då den debatteras i kammaren. Jag måste säga att det är första gången jag har blivit anklagad för att vara vän av valutaspekulation, framför allt från ett parti som jag har för mig är motståndare till just Tobinskatt.
Det må dock vara som det är med det. Den som har gjort en resa har ofta något att berätta, sade Gunnar Andrén. Det hade varit bra om Gunnar Andrén även hade dragit några slutsatser av de resor han gjort.
På grund av att vår valuta fallit mer i förhållande till euron har det blivit bättre för vår exportindustri. Det har även blivit bättre för vår turistindustri. Det kommer folk från andra länder och handlar i Sverige, vilket minskar arbetslösheten. I alla fall i exempelvis Haparanda tror jag att det ger någon liten effekt som måste ses som positiv. Det är också en slutsats man kan dra.
Den kris som vi nu är drabbade av är allvarlig, och den måste betalas på något sätt. Fördelen med att ha en egen valuta är att vi också kan ha en egen penningpolitik och stimulera ekonomin. Fördelen med att ha en egen valuta är att den kan falla för att kompensera för dollarfallet, vilket gör att vår exportindustri får bättre möjligheter att överleva.
Att det sedan innebär att Gunnar Andrén får en något dyrare semester är någonting som vi helt enkelt får leva med.
Max Andersson (MP):
Jag tror att Gunnar Andrén blandar ihop valutaspekulation med flytande växelkurs. Jag önskar att han tar och reder ut begreppen lite mer för sig själv, för det är två helt olika saker.
Sammanfattningsvis kan jag väl bara säga att det är viktigt att vår exportindustri klarar sig, att vår industriproduktion klarar sig, att vår träindustri klarar sig, att krisen blir lindrigare tack vare att bördorna delas.
Att ha en övervärderad valuta i det här ytterst allvarliga läget skulle skada den svenska ekonomin. Det förvånar mig att Folkpartiet inte inser detta.
Max Andersson (MP):
Det är alltid trevligt när man får höra någon sjunga en låt som är skriven av Jan Hammarlund. Jag tänker på Jag vill leva i Europa som han ursprungligen skrev som en sång mot kärnvapenkapprustningen.
Jag vill bara påminna om att Jan Hammarlund är EU-motståndare och mycket väl vet att det är en stor skillnad på EU och Europa. De politiska frågor jag tänkte ställa med anledning av det här inlägget är: Vore det inte bra om Socialdemokraterna kunde tänka sig att också ta kamp för att klimatsäkra EU:s budget?
Vore det inte bra om EU slutade att å ena sidan vidta bra åtgärder för att minska koldioxidutsläppen samtidigt som man å andra sidan vidtar många åtgärder som också ökar dem? Vore det inte bra om Socialdemokraterna kunde ansluta sig till Miljöpartiets kamp för att rätta till det här?
Max Andersson (MP):
Jag tyckte att mycket av det som Anne-Marie Pålsson sade var sympatiskt eller utgick från en sympatisk grundhållning om vikten av att skydda frihandeln och värna mot protektionistiska tendenser.
Men jag är lite orolig för att Anne-Marie Pålsson ser spöken mitt på ljusa dagen om hon tycker sig se protektionistiska tendenser inom Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet. I svensk politisk kultur har vi sedan länge kommit fram till att frihandel är bra och att frihandel är självklart.
Frågan om frihandel eller protektionism är inte något som debatteras seriöst i svensk politik. Vi har till och med gått så långt att vi nästan på ett lite förenklat sätt för en debatt om frihandel som utgår från att frihandel alltid är bra under alla omständigheter.
Under utskottsarbetet med betänkandet vill jag minnas att Anne-Marie Pålsson har försökt att nyansera det som har varit lite överdrivet frihandelspositivt. Det gäller de små överdrifterna som ibland kryper in när man förenklar. Anne-Marie Pålsson har själv försökt att nyansera den bilden.
Jag vill minnas att hon påpekade att det finns länder som har skyddat sin industri under en uppbyggnadsfas för att sedan efter detta kunna dra full nytta av frihandelns fördelar. Det finns nyanser, och man måste vara medveten om nyanserna. Jag tycker att Anne-Marie Pålsson förenklar lite väl mycket i den här diskussionen. Var har du sett dessa protektionistiska tendenser i denna kammare?
Max Andersson (MP):
Låt mig sammanfatta debatten om frihandeln så att vi alla här i kammaren är goda frihandelsvänner, även om det finns någon form av nyansskillnad. I några av partierna i det röd-gröna blocket vill vi gärna arbeta för att frihandel ska vara rättvis medan den borgerliga sidan hoppas att den ska vara det - något förenklat.
Det finns en annan sak som Anne-Marie Pålsson sade i sitt inlägg som jag också tyckte hade en sympatisk grundinställning som tillför något till debatten. Det gällde frågan om företagens ansvar. Det är viktigt att kräva att företagen tar ansvar, men det är också viktigt att inte bli naiv.
Företag är ändå organisationer som agerar på ett sätt som, om de var vanliga människor, skulle klassa dem som psykopater. De är egoistiska, och de jobbar utifrån ekonomiska ändamål, inte utifrån moraliska ändamål. De ska vara på det viset utifrån det sätt de är uppbyggda. Man kan kräva att företag ska sköta sig, men man kan inte tro att de i grund och botten är goda.
Det är en naiv inställning. Det är viktigt att ha den nyansen i beaktande. Vi har i vår reservation skrivit att vi också vill verka för att svenska företag blir internationella föregångare för de etiska riktlinjer för näringslivet som antagits av bland annat Förenta nationerna och OECD. Det gäller inte minst de statliga bolagen.
En viktig del i företagens sociala ansvar är att sluta internationella ramavtal med fackliga organisationer. Man ska inte vara nativ och tro att företag i grund och botten är goda, men jag tycker att den här skrivningen är bra.
Max Andersson (MP):
Jag får tacka för bemötandet. Jag vill bara korrigera ett påstående som i och för sig på ett sätt är korrekt - Miljöpartiet och Vänsterpartiet är mycket mer eniga med varandra i frågan om EMU än vad Socialdemokraterna är med oss.
Men vi på den rödgröna sidan är faktiskt betydligt mer eniga i denna fråga än vad hittills Alliansen är. Vi har lyckats enas om en rödgrön överenskommelse att Sverige inte ska gå med i EMU under nästa mandatperiod och att vi inte ska ha någon ny folkomröstning om EMU under nästa mandatperiod.
Att säga att den borgerliga alliansen är splittrad är kanske att ta i lite grann, men ni är inte eniga om ifall ni vill ha en ny folkomröstning om EMU under nästa mandatperiod. Ni är inte eniga om ifall ni vill gå med i EMU under nästa mandatperiod.
Folkpartiet vill det, och om man ska döma av vad som står i tidningarna - ibland är tidningarnas uppgifter inte hundra procent korrekta - är ni just nu väldigt oeniga om ifall ni ska skriva in i ert valmanifest att vi ska ha en ny folkomröstning efter nästa val.
Det verkar alltså som att den borgerliga alliansen är betydligt mindre enig än vad det rödgröna samarbetet är.
Max Andersson (MP):
Jag har en fråga till Walburga Habsburg Douglas. Hon sade i sitt föregående inlägg att det är klart att det inte ska bli sämre. Hon talade då om EU:s nya, gemensamma harmoniserade flyktingpolitik. Det är klart att det inte ska bli sämre än vad det är hos oss i Sverige, sade hon.
Men flyktingpolitiken ska ju beslutas med majoritetsbeslut, och de flesta EU-länders flyktingpolitik är så dålig, så restriktiv och så omänsklig att den svenska flyktingpolitiken verkar bra i jämförelse på de flesta områden. Det är helt uppenbart för mig att det kommer att bli fråga om kompromisser och att den gemensamma politiken kommer att lägga sig någonstans mittemellan.
Det är så det brukar vara. Jag undrar om Walburga kan förtydliga detta för mig. Kommer en borgerlig regering att rösta nej till förslag om en gemensam harmoniserad flyktingpolitik som innebär försämringar i Sverige eller kommer ni att rösta ja till det precis som ni röstar ja till nästan allting annat?
Jag tänkte också ställa en fråga om EMU. Nu när den grekiska krisen utsätter EMU för allvarliga påfrestningar och vi dessutom ser en spansk, portugisisk och italiensk kris under uppsegling skulle jag vilja veta: Vad är egentligen Moderaternas politik? Vill ni gå med i EMU, och när vill ni göra det?
Max Andersson (MP):
Jag vill tacka för svaret. Det var ett svar som faktiskt var värt att tacka för. Det var ett förtydligande av att det som i det första inlägget kanske lite slarvigt framställdes som en självklarhet - att det är klart att det inte ska bli sämre än vad det är i Sverige med flyktingpolitiken - nu nedgraderades till en seriös ansträngning och att man kommer att göra allt för att det inte ska bli försämringar.
Jag tror att det är viktigt att man är ärlig gentemot medborgarna - och jag tror att det är viktigt att även vi i den rödgröna oppositionen är ärliga gentemot medborgarna - och inte lovar för mycket. Men jag har märkt en tendens att företrädare för majoriteten säger: Det kommer inte att hända! Vi kommer inte att ge oss!
Det gör man trots att man vet att det är frågor som beslutas med kvalificerad majoritet och där sannolikheten är väldigt stor att man kommer att bli nedröstad och rösta ja till dåliga beslut man egentligen är emot just därför att man inte vill utstå skammen att bli nedröstad och bli tvungen att erkänna att den stolta deklarationen om att man inte kommer att ge sig inte höll i verkligheten.
Slutligen, vad gäller EMU, tyckte jag att det var klargörande att Walburga Habsburg Douglas sade att målet måste vara att vi verkligen blir ett gemensamt Europa och att det är motiveringen för att gå med i EMU. Det är inte barnsjukdomar som EMU lider av i dag.
Det är ett systemfel till följd av att man tvingar in ekonomier som inte går i takt och som är enormt olika i ett gemensamt system. Det fungerar inte. Ni är ideologiskt förblindade i Moderaterna.
Max Andersson (MP):
Jag undrar om det är möjligt att bege sig ut i gränslandet för vad som har att göra med detta betänkande för att besvara frågor jag fått under debattens gång. Då ska jag försöka formulera mig så att jag håller mig inom gränserna. Det är ett problem inom EU att man gör en kompromiss i ministerrådet.
Man tvingas göra en kompromiss, för annars blir det ett värre beslut. Man blir nedröstad. Sedan är det så i politiken att när man väl har gått med på en kompromiss måste man försvara den. Jag kan tänka mig att Centerpartiet känner till detta mycket väl, men jag ska av respekt för talmannen inte gå in på detaljer.
Problemet när man har gjort en kompromiss är att då försvarar man den, och då syns inte längre de politiska skiljelinjerna. Jag tänker inte påstå att Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Miljöpartiet är eniga om allt. Det finns små nyansskillnader mellan de texter vi har skrivit i reservationen, men det är i vissa fall väldigt små nyansskillnader. Det finns en variation inom det rödgröna samarbetet.
Vi kommer att kunna kompromissa oss fram till någonting som vi sedan kommer att kunna försvara utan problem. Vi erbjuder väljarna ett rödgrönt alternativ på samma sätt som borgarna erbjuder ett blått alternativ, ett orange alternativ eller vad ni vill kalla det. Väljarna har ett val. Skiljelinjerna är tydliga. Problemet med EU-politiken är att skillnaderna där sällan är tydliga.
Det är otydligt och mycket svårt för journalister och allmänhet att granska vilka beslut som fattas? Var det tydligare så här?
Max Andersson (MP):
Jag tänker inte påstå att jag sitter inne med alla svar på hur man ska hantera EMU-krisen. Läget är allvarligt för Grekland, Spanien och Portugal. Det kan bli allvarligt även för Italien.
Det är två olika alternativ som diskuteras just nu i internationell press. Men som sagt är jag bara politiker och inte Nobelpristagare, och jag noterar att även Nobelpristagarna är oense om hur frågan ska hanteras. Gunnar Andrén skyllde den grekiska krisen på att Grekland inte har skött sig.
Men detta är inte bara en grekisk kris. Det är en eurokris. Länder som Spanien har skött sig alldeles utmärkt, men ligger ändå illa till. Visst - det är fel på det grekiska politiska systemet. Det är fel på de gamla grekiska politikerna som fanns före de nuvarande, som försöker sköta det hela bättre.
Men det är EMU, systemfelet, som är det grundläggande problemet. Har du något att tillföra diskussionen, Gunnar Andrén?
Max Andersson (MP):
Jag vill börja med att korrigera påståendet att jag har sagt att Sverige måste gå med i EMU. De som vet var jag står i frågan vet att det inte är en sådan sak som Max Andersson skulle säga. Det är möjligt att Gunnar Andrén har missuppfattat det hela, men jag lämnar den diskussionen åt sidan. Storbritannien är ett land som inte har skött sin ekonomi bra.
De har stora problem med budgetunderskott och måste göra stora nedskärningar. Men deras ekonomiska kris är inte tillnärmelsevis lika allvarlig som den grekiska krisen, för Storbritannien har en egen valuta. Den valutan kan deprecieras. De får en bättre växelkurs. Det är en krockkudde som gör att Storbritanniens ekonomi kommer att klara sig mycket bättre än den grekiska.
Grekerna är fastbundna i en valutaunion med Tyskland. De har en grovt övervärderad valuta. En siffra som jag har någonstans i bakhuvudet är 30 procent. Jag undrar om det verkligen kan vara så mycket. Men alla som jag har hört uttala sig om detta säger att den grekiska valutan är gravt övervärderad jämfört med vad den borde vara. Det gör att de inte klarar av att konkurrera. Man är fast i en valutaunion med Tyskland.
Det innebär att det inte räcker med att de gör nedskärningar. De måste genomföra stora, brutala lönesänkningar, nedskärningar av välfärdssystemen och skattehöjningar som driver på och förvärrar den konjunkturnedgång som de nu genomlider.
De kommer att drabbas av en lång motsvarighet till den svenska 90-talsdepressionen som de inte kan komma ur genom att låta valutan flyta. EMU gör krisen värre för Grekland.
Max Andersson (MP):
Om ett litet land vill påverka inom EU är det viktigaste att man kan agera snabbt, att man kan ha framförhållning och se till att komma in med input i frågorna när det fortfarande finns möjlighet att påverka på allvar när kommissionen börjar tänka. Jag hoppas att en rödgrön regering kommer att vara bra på detta.
Vi är ganska eniga i sakfrågorna - betydligt mer eniga om vad vi verkligen vill åstadkomma i EU-politiken än i frågan om grundsynen på EU. Vill man påverka gäller det att man har mycket folk i Bryssel som är bra och som jobbar seriöst på att bygga allianser.
Jag tror inte att det är någon slump att statsvetarnas undersökningar säger att Sverige, Danmark och Storbritannien, länder som alla sagt nej till EMU och inte på något sätt kan sägas vara en del av EU:s kärna, är de länder som har mest inflytande i förhållande till sin folkmängd. Det beror på att vi är länder som jobbar bra. Jag får nog säga att alliansregeringen på det stora hela har gjort ett hyggligt jobb i det praktiska arbetet.
Men det handlar inte om vad man vill när det gäller EU, eller Europa, som vi så ofta säger. Det handlar om vad man vill åstadkomma. Jag har en kort fråga om regeringens arbete. Folkpartiet vill att vi ska ha en ny folkomröstning om EMU nästa mandatperiod.
Jag undrar: Anser ministern att det är okej om EU-kommissionen gör som de gjorde på Irland och blandar sig i och aktivt tar del i kampanjarbetet, bedriver propaganda och sprider propagandabroschyrer för att den ena sidan ska vinna? Är det okej att EU-kommissionen gör så som de gjorde på Irland?
Max Andersson (MP):
Det kommer mer vad gäller rödgröna uppgörelser. Jag vet inte om ministern är bekant med det, men jag misstänker att det inte är helt ovanligt att man väljer att släppa en uppgörelse i taget, så att inte allting kommer på samma gång. Det är ganska vanligt. Jag har för mig att även Alliansen gör på det viset.
Jag noterade att EU-ministern inte svarade på frågan om det är okej att kommissionen blandar sig i en nationell folkomröstning och att hon inte heller svarade på frågan om det vore okej om kommissionen gjorde så i en EMU-folkomröstning. Det vore trevligt att få ett svar på den frågan. Sedan har jag en annan fråga - nu hoppar jag väldigt. Jag går återigen tillbaka till klimatförhandlingarna.
Jag noterade med tillfredsställelse ministerns tal om vikten av att bygga allianser, även med de fattiga länderna. Det var just det som var ett av de stora problemen med regeringens approach inför klimatförhandlingarna i Köpenhamn, avsaknaden av alliansbygge med de fattiga länderna. Därför hoppas jag att detta innebär att regeringen är på väg att ändra åsikt lite grann.
Men jag vill ställa en fråga till ministern: Anser ministern att de fattiga länderna borde ha accepterat det danska förslaget, som lades fram med regeringens medverkan? Det danska förslaget innebar att man skulle lämna den gamla överenskommelsen om att den rika världen ska betala för de skador som den rika världens utsläpp har åstadkommit.
Det innebär att även år 2050 skulle de rika länderna få släppa ut betydligt mer koldioxid än de fattiga länderna. Och det innebär att de pengar man kommer med från de rika länderna bara blir, från EU, 2,4 miljarder. Det ska dessutom kunna tas från biståndet. Är inte det alldeles för lite, framför allt i jämförelse med behoven?
Max Andersson (MP):
Jag skulle beskriva kommissionens meddelande som att det genomsyras av en frustande entusiasm över möjligheten till utvinning av olja och gas under Norra ishavet.
Jag tycker inte att majoriteten har svarat tillräckligt tydligt på det genom det ni framhåller, nämligen den grundläggande självklarheten att utvinning av olja och gas leder till ökade klimatproblem. Men låt vara; timmen är sen.
Isabella Hökmark (M):
Man kan citera försvarsminister Sten Tolgfors. Han säger ordagrant att en kraftfull svensk försvarsindustri är värdefull. Regeringen kommer ju att återkomma när det gäller en nationell strategi. Men det som måste komma före det är förstås inriktningspropositionen, för först måste vi titta på vilka förmågor vi ska ha, hur omvärldshoten ser ut, hur hotbilden ser ut och vilket säkerhetspolitiskt läge vi har. Därefter ska vi titta på materielsidan.
Vi kan naturligtvis inte beställa materiel för att lägga i ladorna, utan vi ska ha materiel som ska användas här och nu. Därför måste man se över det. Regeringen återkommer till detta i inriktningspropositionen. Men det är en viktig fråga, som alliansen arbetar med.
Isabella Hökmark (M):
När jag läser Socialdemokraternas budgetalternativ, Peter Jonsson, tror jag säkert att vi är mer överens. Ni accepterar ju huvuddelen av omfördelningarna av materiel till förbandsanslag och ligger på samma nivå som regeringen för materielanslagen 2011. Men jag är livrädd - du säger att du är livrädd - för dina eventuella framtida allianspartner. Ni är ju över huvud taget inte överens.
Ni vill dessutom sänka anslaget till försvaret med 5 miljarder. Det kan också vara oroande, men det är mindre än vad Vänsterpartiet föreslår. Deras minskningar ligger på 3,9 miljarder, de vill avskaffa allt exportstöd för krigsmateriel och de vill inte ha något samarbete i Europa. Miljöpartiet vill minska anslaget till försvaret med 8 miljarder.
Det gör mig nervös när jag tänker på hur ett sådant samarbete ska gå och hur det ska gå för svenskt försvar och svensk försvarsindustri.