Karin Svensson Smith (MP):
Under den tid som Vänsterpartiet och Miljöpartiet samverkade med Socialdemokraterna när det gällde budgetar, det vill säga åtta år, ändrades proportionerna mellan väginvesteringar och järnvägsinvesteringar. När jag var ny här i riksdagen lade man två kronor på väg för varje krona man lade på järnväg. I den sista propositionen som vi lämnade innan vi förlorade förra valet var det precis tvärtom. Eller det var snarare två och en halv krona på järnväg för varje krona som investerades i väg.
I det fanns en stor kompromiss som innehöll ett planeringsanslag - jag tror att det var på 100 miljoner kronor - som handlade om Förbifart Stockholm. Men det var inte en definitiv finansiering. Det är det som den här regeringen nu har att ta ställning till. Och det är skillnad på 100 miljoner och 27 eller 30 miljarder eller vad man nu räknar med att förbifarten kommer att kosta.
Jag tror att även Andreas Carlgren i något sammanhang som ledamot av regeringen har fått ge avkall på en personlig uppfattning för att kunna komma överens om annat. I det här fallet handlar det om ett planeringsanslag till förbifarten. Ministern frågar: Vad har hänt?
Ja, det som har hänt är att vi har haft en klimatpanel under FN:s ledning som har talat om att vi kanske har åtta eller max tio år på oss att vända trenden med ökade växthusgaser, om vi inte ska utlösa okontrollerbara ting, typ att metangasen släpper eller att de stora isarna på Arktis och Antarktis smälter och vi får en havsnivåhöjning. Det är bara det som har hänt.
Och det kanske gör att man, även om man har planerat och tänkt någonting, får tänka om. Det tror jag att väldigt många andra människor har gjort. Andreas Carlgren stod här så sent som i måndags under klimatdebatten och sade att det kommer att krävas ytterligare ekonomiska styrmedel.
Och i regeringens klimat- och energiproposition säger man att generella ekonomiska styrmedel som sätter pris på utsläppen av växthusgaser utgör grunden i arbetet med att minska transportsektorns klimatpåverkan. Dessa styrmedel behöver kompletteras med mer riktade styrmedel som ytterligare främjar utvecklingen mot en transportsektor som är oberoende av fossila bränslen.
I debatten senare var det Andreas Carlgren som nämnde att priset på bensin borde gå upp med åtminstone 7 kronor per liter. Och då skulle man ändå bara klara hälften av det här. Men om man nu planerar för en förbifart och ska räkna på om den är nyttig eller om den inte är nyttig borde man ju planera utifrån vad man tror är rimligt.
Tror inte Andreas Carlgren att den här regeringen kommer att föreslå de ekonomiska styrmedel som behövs för att uppnå klimatmålen? Eller har regeringen hittat något annat fiffigt som man inte redovisade i klimatpropositionen? Om så är fallet borde det vara en del av beräkningen. Hur många bilar kan förväntas gå på förbifarten? Jag kan hålla med Gunnar Andrén om att det säkert är knökigt att ta sig till Ekerö.
Jag har inte gjort det själv, men jag är nog klar över trafiksituationen i Stockholm. Men det finns möjlighet att dra mer spår. Har vi två problem här, att det är många i bilköer och problem med att transporterna till 95 procent drivs med fossila drivmedel - det är den sektor som kanske står för den största klimatpåverkan - får man säga att problemen har lite olika dignitet.
Man ska lösa transportproblemen, men att göra det så att man samtidigt ökar växthusgaserna tycker inte jag är rationellt. Det tycker inte de stora moderna städerna ute i Europa heller. När vi i trafikutskottet besökte Paris sade man att man lägger 80 procent på spår, resten på cykelvägar och trafiksäkerhet men inga bredare vägar.