Yvonne Andersson (KD):
Högskolepolitisk debatt är spännande - eller hur? Som sista talare kommer jag ändå att ta upp lite av de stora drag som jag funderade på när jag förberedde den här debatten. Sverige är en kunskapsnation. En allt större andel av svenska ungdomar går vidare till och är i dag inom vårt system för högre utbildning. Den högre utbildningen har två viktiga mål.
Det ena är det som vi i huvudsak har uppehållit oss vid i dag: att förbereda inför arbetsmarknaden, att skaffa riktigt kompetenta människor som kan klara av att utveckla och fortsätta på vår arbetsmarknad. Men högskola och universitet har också ett annat mål: det breda bildningsidealet, bildningen som upprätthåller en kultur och ett samhälle inför framtiden.
Jag kommer naturligtvis att tala om framtidens arbetsmarknad, som är en viktig del, eftersom den är väldigt kunskapsinriktad. Dagens och morgondagens samhälle kräver medborgare med hög utbildning och god yrkeskompetens - så god yrkeskompetens att man också kan svara mot en flexibilitet i arbetsuppgifter.
Dessutom ska vi klara den internationella konkurrensen och skapa ekonomisk tillväxt i ett land som är en kunskapsnation. Då behöver vi också locka studenter med de villkor som gör att just Sverige blir det goda land där man ska studera. Vi har i vårt land länge haft ett alltför teoretiskt utbildningsutbud.
Det tilltalar inte alla. Nu har vi äntligen en riktigt bra yrkeshögskola på plats. Vi har följt den under några år och sett att den är populär och har oerhört gott rykte och goda resultat.
Den står i sin tur på två ben: den kunskap som ska generera produktion av varor och tjänster men också vetenskap med förankring i forskningsresultat. Det är viktigt att finna vägar för att få in ungdomar på arbetsmarknaden i både praktiska yrken och mer teoretiska yrken.
Alla måste ges möjligheter och förutsättningar att utvecklas och komma vidare i livet efter vars och ens förmåga. Därför har Högskoleverket under många år haft ansvar för uppdrag som rör studenter och arbetsmarknad tillsammans, till exempel via examensarbete eller att man har fått arbeta delvis.
Från den 1 januari 2013 är det Universitets- och högskolerådet som har det ansvaret. Herr talman! Samhället investerar pengar och kompetens i utbildning, som i sin tur möjliggör att arbetsmarknadens behov av kompetent arbetskraft kan tillgodoses och att individen bildas i vid mening.
Studenter i sin tur investerar tid, engagemang och inte minst pengar i en utbildning. Då måste såväl samhället som den enskilde garanteras att utbildningen håller absolut högsta kvalitet.
Därför är det tydliggjort att vi i dag har ett högre golv - min kollega Betty Malmberg har på ett föredömligt sätt beskrivit hur det har åstadkommits - för att också kunna visa det gentemot de internationella konkurrenter som svenska universitet har i dag. Utbildningen ska kvalitetsgranskas, och det görs i dag. Den delen vill vi utveckla.
Incitamenten har delvis fått kritik periodvis. Men vi vill gärna utveckla det vidare, och från vårt håll är det peer review som vi tror kan bli en framgångsfaktor när det gäller att mäta kvalitet. Det är helt enkelt en metod som innebär att kolleger går in i varandras verksamheter och granskar den. Vi i Alliansen är inte färdiga med allt som rör högskola och universitet.
Vi har gjort stora ekonomiska satsningar, och vi har gjort stora förändringar. Vi kommer att fortsätta med dem, vi kommer att ta in de uppföljningsresultat som kommer, och vi kommer att gå framåt sakta på olika områden. När det gäller utbildning för studenter från andra länder välkomnar vi, precis som tidigare, att många får studera i Sverige.
I dag får många betala för det, precis som man gör i andra länder. Men vi har ett generöst stipendiesystem som är olika beroende på vilket land man kommer från. Därmed vill vi ta till vara alla de människor och studenter som vill söka sig till Sverige så att de ska få en möjlighet.
Men studenter kräver något från utbildningsprogrammen som jag känner att jag gärna vill ta upp här. Vi behöver fler hela utbildningsprogram som ges på ett världsspråk. I Sverige är det engelskan som ligger närmast till hands. Vi har många lärosäten i landet som på ett föredömligt sätt ger kurser och avgränsade delar av utbildningar på engelska.
Men vi har fortfarande alltför få som ger hela utbildningsprogram på engelska. Den dag som vi kan ge det kommer det att attrahera många fler studenter från andra länder som vill komma till vårt land. Vi i Alliansen vill öppna upp för dessa möjligheter.
Vi vill också betona vikten av att kvaliteten finns hela vägen. Det gäller till exempel forskningen. På ett lärosäte med en bra lärarutbildning är det viktigt att man också har en förankring till den viktiga skolforskningen.
Det är därför som vi har lämnat den utbildningsvetenskapliga kommittén med ambitionen att få detta som vetenskapsområde så att hela denna verksamhet nu ska vara möjlig för varje lärosäte.
I och med den utökade möjligheten till autonomi som Alliansen har gett lärosätena ger vi förutsättningar för varje lärosäte att på ett självständigt sätt forma sin verksamhet i fråga om innehåll med ökad kvalitet, med en bättre pedagogik och med andra möjligheter som finns. Då ger vi en frihet.
Där känner jag att vi skiljer oss från oppositionen som hela tiden tror att vi i detta rum, eller åtminstone på andra sidan vattnet, kan avgöra hur pedagogiken ska vara och hur man ska ta till sig forskning och annat.
Ett viktigt konkurrerande medel för oss i Sverige när det gäller våra lärosäten, utöver att ge program på engelska och utöver att ge de förmånliga villkor som utländska studenter har, är själva boendet. Där tror jag att vi har mycket mer att göra, och där arbetar regeringen febrilt.
Boendet är en central del av vår tillvaro, oavsett om man är student från Sverige eller från något annat land. Bostadsbristen är ett problem. Det är särskilt bekymmersamt när någon har fått en utbildningsplats och inte kan ordna med boende. Inför varje terminsstart brukar bostadsbristen för studerande vara ytterst påtaglig.
År 2010 beslutades det om ett pilotprojekt beträffande andrahandsuthyrning av bostäder som vissa lärosäten - de största - får ägna sig åt. Stockholms universitet har gjort det. Detta projekt ska utvärderas 2014. Naturligtvis kan många av oss tycka att detta system borde införas redan nu. Behövs det egentligen en utvärdering? Men så är det sagt, och vi hoppas på ett bra resultat av denna utvärdering.
Förmodligen kommer detta att kunna permanentas. Det är åtminstone min och många andras förhoppning. Sedan finns det naturligtvis andra möjligheter att klara studentboendet. Man kan låta universiteten själva få bygga studentbostäder och kanske ge ytterligare gynnsamma villkor för studentkårernas egna bolag. Det gäller att få en byggare som kanske bygger upp ett campus.
Det blir ett långt kontrakt, och man hyr ut till studenter. Det görs bland annat på Linköpings universitet, och Lunds universitet diskuterar denna lösning. Vi måste också diskutera och underlätta regelverket. Där har regeringen gett Boverket i uppdrag att rensa i regelverket. Endast regler som påverkar människors hälsa och säkerhet ska anses självklara.
Regeringen gör mycket på detta område, och mer kommer att göras. Slutligen vill jag återigen säga att vi aldrig ska låta debatten om högskola och universitet enbart - även om det är en mycket viktig del - handla om den direkta användningen av utbildningen i arbetslivet.
Universitet och lärosäten har en stor betydelse för hela vårt samhälle och för hela vår kultur när det gäller bildning i vid mening. Därför har Alliansen satsat ett rejält anslag på humaniora och samhällsvetenskap. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.