Lars-Erik Lövdén (S):
Beatrice Ask har frågat vilka åtgärder finansministern avser att verka för i syfte att skatteutjämningen inte ska motverka möjligheterna till ekonomisk tillväxt i Stockholmsregionen samt om finansministern avser vidta några åtgärder i syfte att förhindra att sjukvården i Stockholms län bryter samman till följd av landstingens stora underskott till utjämningssystemet.
Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det förekommer i debatten kring utjämningssystemet en rad myter och överdrifter. Stockholms läns landsting har sedan det nuvarande utjämningssystemet infördes 1996 och fram till och med 2001 varit nettobidragstagare.
Anledningen till att man nu är nettobidragsgivare är bland annat olika reformer som i grunden är positiva för kommunsektorn, kompensationen för införandet av egenavgifterna som ökar det kommunala skatteunderlaget samt det statliga övertagandet av finansieringen av kommunkontosystemet. Dessa förändringar har minskat det generella statsbidraget men stärkt kommunernas ekonomi i övrigt.
Därutöver har Stockholmsregionen haft en mycket stark tillväxt av de beskattningsbara inkomsterna. Detta leder inte bara till en ökad avgift i utjämningssystemet utan också till en starkare tillväxt av de egna skatteintäkterna jämfört med resten av landet. Sammantaget har Stockholm lika bra förutsättningar som resten av landet.
Och det är just detta, att samtliga kommuner respektive landsting ska ha likvärdiga ekonomiska förutsättningar att bedriva sin verksamhet, som är det grundläggande syftet med utjämningssystemet. Regeringen är också medveten om att det är stora ekonomiska problem inom kommunsektorn. Det beror dock inte på utjämningssystemet.
Många tycks ha förväntningar på utjämningssystemet som om det vore ett bidragssystem och inte ett utjämningssystem. Flera av de förändringar som Utjämningskommittén föreslår tar sikte på den kritik som förekommer mot systemet och är därför värda att noga övervägas. Jag ser därför fram emot de synpunkter som kommer fram genom den remissomgång som nu pågår.
Det är dock för tidigt att göra några ställningstaganden innan denna process är avslutad. Avslutningsvis vill jag kommentera interpellantens andra fråga som handlar om att sjukvården i Stockholms län skulle bryta samman till följd av stora betalningar till utjämningssystemet. Vi kan vara eniga om att den ekonomiska situationen i Stockholms läns landsting är mycket bekymmersam. Orsakerna till detta finns till stor del i historien.
Underskotten byggdes upp under den tid då finanslandstingsrådet hette Ralph Lédel, moderat. År 1999 genomfördes en ofinansierad skattesänkning på 40 öre som motsvarade ett intäktsbortfall på 1 miljard kronor. Man obstruerade medvetet mot riksdagens beslut om utjämning genom att bortse från att lagen fanns.
Man påbörjade en omfattande omstrukturering av hälso- och sjukvården - högre effektivitet skulle uppnås genom valfrihet, mångfald och konkurrens - utan att vare sig planera eller styra den. Ägarstyrning och koncernledning tonades ned till ett minimum. Vidare budgeterades under många år en positiv effekt av konkurrensutsättning som saknade stöd i verkligheten.
Det finns flera exempel på åtgärder eller brist på åtgärder, som påverkade ekonomin i samma riktning och gav ett negativt resultat för Stockholms läns landsting år 2002 på 4,6 miljarder kronor att adderas till tidigare års resultat. Det sammantagna underskottet överstiger därmed 10 miljarder kronor.
Dessa förhållanden är sammantaget en starkt bidragande orsak till de åtgärder som den nuvarande landstingsledningen föreslår att man ska vidta för att kunna lägga en budget i balans. Herr talman!
Mot bakgrund av att talmannen bifallit en begäran från Moderaterna, undertecknad av Beatrice Ask, om en särskild debatt i denna fråga i morgon avser jag återkomma till en utförlig diskussion kring utjämningssystemet under morgondagen.