KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niklas Sigvardsson (S):
Utbildningsministern för fram att den socialdemokratiskt ledda regeringen inte har gjort något. En del av det som regeringen nu lägger fram är ju en fortsättning på de initiativ som den socialdemokratiska regeringen lade fram. Det gäller till exempel vikten av KPU, det vill säga kompletterande pedagogisk utbildning. Det är glädjande att vi fortsätter att jobba aktivt med det. Det ser ut som om man kommer att fortsätta med nationella professionsprogram för rektorer, lärare och förskollärare, vilket också kommer att stärka både befintliga och nya lärare.
Det görs satsningar på fler lärarledda timmar inom lärarutbildningen och mycket mer. När det gäller frågan om kvalitet är jag och utbildningsministern överens i mångt och mycket. Vi vill också satsa på god kvalitet. Vi måste också kunna lita på att de myndigheter som är utsedda att granska och utvärdera kvaliteten på våra lärarutbildningar faktiskt gör det. Det är UKÄ som granskar detta.
Under 2021 gjordes hela 44 uppföljande granskningar av UKÄ, där lärarutbildningar i tidigare granskningar fått bristande eller ifrågasatt kvalitet. Av dessa 44 utbildningar hade 39 gått från bristande till hög kvalitet.
I tre fall hade utbildningen lagts ned, och i två fall hade examenstillståndet återkallats. Detta visar att UKÄ:s uppgift faktiskt fungerar. Utbildningar som håller för låg kvalitet är inte kvar. Det är detta vi båda vill, som jag uppfattar utbildningsministern: att vi ska ha väl fungerande lärarutbildningar med god kvalitet.
Då utbildningsministern fortsatte att svara undvikande på frågan huruvida lärarutbildningar runt om i vårt land ska finnas kvar tänkte jag passa på att lite grann beskriva värdet av alla utbildningar runt om i vårt land och av att vi faktiskt har 27 lärosäten som utbildar lärare. I en analys som UKÄ har gjort beskriver man den betydelse som utbildningar runt om i vårt land har.
Man ser att program som lärar- och sjuksköterskeprogrammet långt mer än andra program rekryterar regionalt, alltså nära utbildningsorten, och även lyckas behålla studenterna i mycket högre utsträckning än många andra program.
Detta gör att man uppfyller det man vill med ett lärosäte: Man både utbildar den yrkesgrupp som välfärden så väl behöver med hög kvalitet, och man får dem som har utbildats att stanna kvar i närområdet och i närliggande kommuner. Detta är jättepositivt, framför allt för områden som det som Linus Sköld pratade om - Malmfälten, Gällivare och Kiruna - men också för alla andra delar av vårt land, till exempel mer glesbefolkade kommuner i södra Sverige.
Jag ska fortsätta att ge utbildningsministern chansen att svara på frågan och lugna de lärosäten som funderar på hur de ska planera sin verksamhet framöver. Kommer ministern att ta några initiativ som innebär att ämneslärarutbildningen inte ska finnas kvar vid lärosäten som Jönköping, Halmstad, Borås, Eskilstuna, Gävle och Luleå?
Niklas Sigvardsson (S):
Inledningsvis vill jag säga att vi socialdemokrater självfallet också vill ha en ännu bättre lärarutbildning. Vi vill öka genomströmningen, att fler studenter ska ta examen och att vi ska få fler behöriga lärare i landets alla klassrum. Det är självklart att vi vill fortsätta att jobba för detta, så att vi alla når målet om behöriga lärare i alla klassrum.
Men en av de viktiga och centrala frågorna för att alla barn och elever ska kunna ha en behörig, kompetent och yrkesskicklig lärare i varje klassrum är lokaliseringen av lärarutbildningen. Ministern undviker den frågan gång på gång.
Det måste innebära att det är väldigt osäkert i regeringen och dess samarbetsparti Sverigedemokraterna om vad man ska göra i denna fråga. Jag hade önskat att ministerns besked var tydligare här i dag så att alla lärarutbildare runt om i vårt land kunde få fira jul i lugn vetskap om att deras lärarutbildning kommer att få finnas kvar.
Det handlar om att det jobb de aktivt lägger ned och alla de ansökningar de just nu sänder in till UKÄ om att få bedriva högkvalitativ lärarutbildning ska få bli verklighet det kommande året och i framtiden. Det är en hård julklapp som utbildningsministern ger till landets lärosäten.
Jag ger ministern en sista chans att trots allt svara på den fråga jag har ställt under hela den här debatten: Kommer ministern att ta några initiativ som gör att det inte finns någon ämneslärarutbildning kvar vid lärosäten som Jönköping, Halmstad, Borås, Eskilstuna eller Gävle? Det är en fråga om kompetensförsörjning med lärare i hela vårt land.
Niklas Sigvardsson (S):
Min fråga går till utbildningsminister Mats Persson. Genom den stora reform av LAS, trygghet och omställning som nyligen kom på plats har Sverige fått ett omställningssystem i absolut världsklass. Det nya generösa omställningsstudiestödet gör att vanliga löntagare får utmärkta möjligheter att ställa om till ett nytt yrke eller vidareutbilda sig för att stärka sin position på en krävande arbetsmarknad.
Vi kan nu konstatera att efterfrågan på att ta del av stödet har varit enorm. Systemet tillkom dock inte av sig självt, utan det var tack vare ansträngningar av arbetsmarknadens parter i hopp om bred politisk uppbackning. Mot bakgrund av detta blev jag mycket förvånad när den nytillträdde arbetsmarknadsministern Johan Pehrson påstod att regeringen skulle skruva lite i omställningsstudiestödet.
Detta har gett upphov till stor oro hos de fackliga organisationerna. Min fråga till utbildningsministern är därför: Vad menar regeringen med sitt uttalande om att skruva i omställningsstudiestödet, och kan arbetsmarknadens parter lita på att regeringen kommer att stå fast vid statens åtagande gällande stödet?
Niklas Sigvardsson (S):
Varje elev har rätt till bra läromedel som lärare själva har möjlighet att välja och anpassa just till sin undervisning och sin elevgrupp. Men runt om i landet är likvärdigheten i dag alldeles för dålig.
I en undersökning från Läromedelsförfattarna anger 5 procent av Sveriges rektorer att de lägger endast 208 kronor per elev och läsår på läromedel, medan de 5 procent som anger att de ger mest ger så mycket som 1 957 kronor per elev och läsår. Regeringens satsning på läromedel är lovvärd, men den riskerar tyvärr att bara bli en bokföringsteknisk åtgärd, där kommunerna bara bokför läromedelsköp på ett annat konto.
Det kommer tyvärr inte att märkas för vare sig elever eller lärare. Därför vill jag fråga statsrådet Lotta Edholm hur regeringen tänker ta vidare de förslag som ligger i Läromedelsutredningen och när vi kan se konkreta förslag på riksdagens bord, eftersom det inte finns några spår av detta i den framlagda propositionsförteckningen.
Frida Tånghag (V):
Jag vill börja med att tacka interpellanten för att hon lyfter upp en viktig och högst aktuell fråga. Jag vill även hälsa på statsrådet. Detta är inte bara en fråga om integration, utan det är en fråga om jämlikhet, jämställdhet och samhällsklass. Utrikes födda kvinnor är den grupp som i dag står längst bort från arbetsmarknaden och är således den grupp i arbetarklassen som har det tuffast.
Utrikes födda kvinnor är samtidigt den grupp som matchas mot den del av arbetsmarknaden där de mest otrygga anställningarna finns. Som bäst är anställningsformen särskild visstid, men sällan på 100 procent.
Sanningen är att man matchas mot en arbetsmarknad dominerad av bemanningsföretag inom kök och restaurang, helt utan garanterad anställningsgrad eller grundersättning.
Gruppen hamnar i olika personalpooler inom vård- och omsorgsyrken där det gäller att vara snabbast på att svara på ett sms, eller så får man olika tillfälliga anställningar med en procent som det inte går att leva på så att man i stället behöver ha två eller till och med fler jobb.
Nu är det omöjligt för mig att inte säga att utrikes födda kvinnor också utnyttjas på en arbetsmarknad där arbetslivskriminalitet styr. Fru talman! När jag tidigare har hört ministern prata om satsningar på arbetsmarknaden hör jag bara tal om individens eget ansvar, tydligare och hårdare krav och att civilsamhället ska bidra.
Inte någonstans här kan jag förstå vilka åtgärder som statsrådet faktiskt tänker vidta för att förändra eller förbättra specifikt för utrikes födda kvinnor. Med detta sagt önskar jag att statsrådet kan utveckla det lite så att till och med en kock från Göteborg kan förstå.
Sofia Skönnbrink (S):
Ett starkt djurskydd och en god djurvälfärd är något som jag och många med mig värderar högt. Att våra djur behandlas väl är ett etiskt ansvar som vi alla bär på. Därför gör det extra ont när vi, så som hände förra månaden, får se foton och videoklipp av plågade djur från en svensk kycklinggård.
Ministern uppgav i samband med avslöjandet att han fick en klump i magen, och själv skulle jag säga att det är fullkomligt oacceptabelt. Fru ålderspresident! Den nya, moderna djurskyddslag som den tidigare S-ledda regeringen införde slår fast att djur har rätt att bete sig naturligt och att de ska hållas och skötas på ett sådant sätt att deras välfärd främjas.
Vi vet att de flesta lantbrukare runt om i landet följer djurskyddslagstiftningen och gör sitt allra bästa för att djuren ska ha det så bra som möjligt och producera mjölk och kött som lever upp till svenska folkets förväntningar. Samtidigt är det viktigt att se till att de som inte sköter sig upptäcks i tid, så att deras djur inte behöver utstå misskötsel och i värsta fall direkt lidande.
Detta är viktigt inte bara för djurens bästa utan även för seriösa lantbrukares bästa. Annars finns det en risk för att förtroendet för svensk livsmedelsproduktion urholkas, vilket i förlängningen även kan minska det mervärde som svenska produkter är kända för och som vi är så stolta över. Ett av de viktigaste verktygen för att upptäcka och åtgärda bristande djurhållning är länsstyrelsernas djurskyddskontroller.
Utan en fungerande kontrollverksamhet kan vi inte garantera efterlevnaden av djurskyddslagstiftningen. Den kontroll som vi behöver se mer av är den planerade, riskbaserade och regelbundna så kallade normalkontrollen, som faktiskt är utpekad som huvuduppdraget för den svenska djurskyddskontrollverksamheten. Därför tycker jag att det är oroande att se att antalet normalkontroller minskar. Fru ålderspresident!
Målet är att minst 10 procent av kontrollobjekten som har livsmedelsproducerande djur ska kontrolleras varje år. Det är ett mål som inte har nåtts på väldigt länge. Pandemin och dess påverkan på fysiska kontroller uppges vara en del av förklaringen till den bristande måluppfyllelsen de senaste åren. Men denna utveckling, där akuta klagomålsärenden tar alltmer tid från den planerade kontrollen, har vi sett tydligt redan långt före pandemin.
I sitt svar antyder ministern att jag inte har förtroende för den svenska djurskyddskontrollen och hur länsstyrelsen lägger upp sitt arbete. Det vill jag dementera och säga att det inte stämmer. Däremot ser jag en väldigt stor risk med att alltmer tid som egentligen ska läggas på planerade och riskbaserade kontroller i stället måste användas till akuta klagomålsärenden.
Därför undrar jag fortfarande vad landsbygdsministern avser att göra rent konkret för att se till att antalet regelbundna och riskbaserade djurskyddskontroller ökar.
Sofia Skönnbrink (S):
Det är roligt att höra att vi har samma uppfattning, alltså att det är viktigt med ett starkt djurskydd. Både landsbygdsministern och jag vet att de allra flesta, som jag sa, är väldigt noga med sin djurhållning och gör allt de kan för att deras djur ska må så bra som möjligt. Däremot tycker jag att landsbygdsministern får det att låta som att min avsikt med detta är att politiken ska detaljstyra kontrollmyndigheten och dess utövare, alltså inspektörerna.
Det är inte alls det som jag menar. Däremot tror jag att vi har lite olika bilder av hur viktig den planerade normalkontrollen är, som är riskbaserad och ger ett naturligt möte med våra lantbrukare. Jag är övertygad om att om det sker ett minskat antal planerade kontroller ökar det inte bara risken för att man inte upptäcker misskötsel i tid, som jag sa.
Jag tror också att det riskerar att minska förtroendet för kontrollmyndigheten, som i detta fall är länsstyrelsen. Om ministern själv var mjölkbonde tror jag inte att han skulle uppskatta om kontrollmyndigheten kom ut bara när det kommit in klagomål mot hans djurhållning och endast för att berätta att djuren är smutsiga eller för magra eller att ministern har brustit i sitt ansvar som djurhållare och inte skött sitt arbete på rätt sätt.
Då kan man fråga vad det ger för bild av kontrollverksamheten. Om ministern frågar mig tror jag att det blir så att myndigheten bemödar sig att åka ut till våra lantbrukare bara när det finns en chans att hitta fel. Fru ålderspresident! Detta är minst sagt skadligt för kontakten mellan inspektörer och djurägare och spär på det myndighetsförakt som redan finns i alldeles för hög grad.
Genom de planerade kontrollerna kan, precis som jag sa inledningsvis, djurägare och inspektörer mötas på ett helt annat sätt. Det ger möjligheter att arbeta förebyggande och inte bara vara ute och släcka bränder. Därför undrar jag hur ministern ser på detta och om han inte tycker att det är en viktig aspekt i frågan.
Sofia Skönnbrink (S):
Eftersom vi är så överens finns det väl inte så jättemycket mer att tillägga, utan det är väl bara trevligt att veta att det ser ut på det sättet. Däremot tänker jag att det nog ändå är viktigt att vi tar de här tecknen på allvar, och det tycker jag att statsrådet har mött mig i.
Man ser detta och har ingen annan avsikt än att vi ska uppfylla det mål som finns uppsatt, vilket är att minst 10 procent av de gårdar som har livsmedelsproducerande djur ska genomgå en kontroll varje år. Jag tror dock att det även är viktigt att vi ser bakgrunden till att det här problemet har uppstått.
Kollar man på den nationella djurskyddsrapporten för år 2021 ser man att många länsstyrelser pekar på att anledningen till att de inte klarar av att leva upp till målet för de planerade kontrollerna är att de akuta klagomålsärendena tar alldeles för mycket tid och att det inte finns tillräckligt med resurser för länsstyrelserna att klara av sitt uppdrag.
Där tänker jag att det är viktigt att regeringen agerar och ser till att länsstyrelserna har tillräckligt med resurser och rätt verktyg för att klara sitt uppdrag, så att inte djurskyddet i Sverige riskerar att påverkas negativt.
Rashid Farivar (SD):
Tack till mina kollegor i Centerpartiet och Vänsterpartiet för att de lyfter upp frågan om Iran i kväll! Jag får börja med att gratulera utrikesminister Tobias Billström till hans nya uppdrag och önska honom lycka till.
Islamiska revolutionsgardet, IRGC, är en iransk militär organisation som grundades av Ruhollah Khomeini i början av 1979, direkt efter den islamistiska revolutionen.
Målsättningen för gardet under 70- och 80-talet var att verka som en islamistisk armé för att vakta revolutionen mot inrikes och utrikes hot.
Bland organisationer som Islamiska revolutionsgardet supporterar militärt, politiskt och ekonomiskt finns Hizbollah, Hamas, Islamiska Jihad, huthirebeller i Jemen och diverse shiarebeller i Irak, Syrien och Afghanistan.
Islamiska revolutionsgardet är den iranska regimens huvudverktyg för att sprida, delta i, finansiera och främja skräck, tortyr, mord, förtryck och, i mina ögon, terrorism, inte bara i Iran och mot den egna befolkningen som vi ser i dag utan överallt i hela världen.
IRGC eller Islamiska revolutionsgardet var också ansvarigt för nedskjutningen av det ukrainska passagerarplanet PS752 den 8 januari 2020, vilket resulterade i en tragedi där 176 oskyldiga miste livet.
Av de omkomna i denna tragedi var tio personer svenska medborgare. Min fråga nu är om utrikesminister Tobias Billström ser Islamiska revolutionsgardet som en terroristorganisation eller inte.
Svaret är ganska enkelt: ja eller nej.
Rashid Farivar (SD):
Jag tackar utrikesministern för kommentarerna. Låt mig påpeka att det i dag är Bahrain, Saudiarabien och USA som betecknar Islamiska revolutionsgardet som terroristorganisation. Det är ett tydligt besked som jag välkomnar.
Det svar jag önskade få av utrikesminister Tobias Billström var ganska enkelt, och därför upprepar jag min fråga: Anser utrikesministern att Islamiska revolutionsgardet är en terroristorganisation eller inte? Detta kan vara en rimlig fråga också till vår statsminister.
Det är viktigt att notera att Islamiska revolutionsgardet har ett stort ansvar för det dödliga våldet vi ser i Iran. Jag förstår om utrikesministern inte har ett svar i dag, men jag hoppas att vi kan få ett svar vid ett senare tillfälle.
Rashid Farivar (SD):
Under de senaste vintrarna har underhållet av vårt vägnät haft stora brister när det gäller halkbekämpning och snöröjning. Bristerna har lett till stora störningar i trafiken och inte minst skapat olyckor. Vid flera tillfällen förra vintern stod trafiken stilla på viktiga vägar såsom E20 vid Finnerödja, E6, E4, riksväg 50 och riksväg 26, för att nämna några.
När trafiken stannar på stora viktiga vägar skapar det stora problem för varuleveranser och inte minst för räddningsfordonen. Frågan har debatterats flera gånger här i kammaren med den tidigare infrastrukturministern, dock utan synliga resultat ute på vägarna. Min fråga till ministern blir därför: Avser ministern att följa upp tidigare brister och föreslå förbättringar i kommande regleringsbrev?
Lars Wistedt (SD):
Min fråga går till försvarsministern. Svenska kraftnät och företrädare för Energimyndigheten och inte minst Säkerhetspolisen har framhållit en ökad hotbild, framför allt mot vår energiförsörjning. Samtidigt påpekas att de företag som ska stå för energiförsörjningen mer ska ansvara för sitt eget skydd. Detta hämmas av en resursbrist.
Det finns inte tillräckligt med utbildad personal som har tillräckligt god lokalkännedom. Då är min fråga till försvarsministern: Kan Försvarsmakten på något sätt, till exempel genom frivilligförsvaret, stödja de sektorer som är mest kritiska när det gäller vår nationella energiförsörjning? Har statsrådet på något sätt övervägt att till exempel återinföra driftvärnet, som lades ned 2004, och/eller beredskapspolisen?
Camilla Brunsberg (M):
Jag har en fråga till statsrådet Lotta Edholm om den välkomna formuleringen i Tidöavtalet om elevhälsan. Av Tidöavtalet framgår att en bred reform ska göras för att förbättra elevhälsan. Elevhälsans vårduppdrag bör återupprättas. Jag vill börja med att uttrycka hur välkommen en förändring och en förbättring på området är.
En familj ska inte behöva ha tur för att få hjälp och stöd i en redan utsatt situation. Min specifika fråga till statsrådet Lotta Edholm är om det redan nu finns något besked om tidsaspekten gällande när denna breda reform ska kunna genomföras, så att vi redan nu kan se ljuset i tunneln och känna hopp i en för samhället så viktig och angelägen fråga. Den berör det allra viktigaste vi har: våra barn och unga.
Min fråga är alltså om det finns någon information om tidsaspekten, det vill säga när vi ska kunna se resultatet av denna breda reform och när den ska kunna genomföras.
Camilla Brunsberg (M):
Jag tackar för att vi har en så bred samsyn kring hur angelägen den här frågan är. Det handlar ju om barn och unga och deras framtid, och vår viktigaste uppgift är att se till att barn och unga får stöd och hjälp när de behöver det. Jag vill tacka för svaret. Jag förstår att det är svårt att ge ett tydligt besked, men jag undrar om det finns något statsrådet skulle vilja tillägga i denna angelägna fråga, som är viktig för oss alla.
Fredrik Ahlstedt (M):
Jag vill först gratulera statsrådet Andreas Carlson till utnämningen. Jag vill ställa följande fråga och komma med några funderingar. Utbyggnaden av Ostkustbanan, kanske särskilt sträckan mellan Uppsala och Stockholm, har diskuterats länge och delvis finansierats i den plan som ligger. Detta projekt är viktigt inte bara för Uppsala- och Stockholmsregionen, utan för stora delar av norra Sverige.
Det är viktigt för att akademin och näringslivet ska kunna utvecklas och inte minst för alla dem som pendlar på de här sträckorna dagligdags eller på veckobasis. Jag skulle vilja veta hur du tänker kring och kommer att arbeta med att säkerställa finansieringen av det här projektet i dess helhet.
Och under tiden utbyggnaden sker - hur kommer prioriteringen av underhållet på sträckan att ske?
Stefan Olsson (M):
Min fråga riktar sig till finansministern. I dag lägger vi regeringens svar på Riksrevisionens granskning av statsbidragen till kommunerna till handlingarna. Riksrevisionen är mycket bekymrad över hur de riktade statsbidragen egentligen fungerar. Regeringen hänvisar till den utredning som har tillsatts och som ska se över frågan. Den ska enligt direktivet presentera sina förslag våren 2024.
Eftersom de riktade statsbidragen verkligen är illa ansedda av kommuner och regioner undrar jag om finansministern kan säga något om hur arbetet med denna reform framskrider. Jag undrar även om det går att skynda på arbetet, så att utredningen presenterar sina förslag redan under 2023.
Gustaf Göthberg (M):
Min fråga riktar sig till statsrådet Carl-Oskar Bohlin. Jag får börja med att gratulera statsrådet till utnämningen. Jag konstaterar att det är glädjande att arbetet med det civila försvaret och dess del i totalförsvaret nu växlas upp i och med att vi har en tydligt ansvarig minister för detta. Sverige har ett historiskt nära samarbete med många andra länder kopplat till den här typen av frågor och inte minst med Finland. Jag noterar med glädje att statsrådet var i Finland rätt nyligen och prioriterar samarbetet med just Finland.
De har arbetat inte minst med sin försörjningsberedskap centralt för att ta ett helhetsgrepp kring frågor om totalförsvaret. Nu är det i början av mandatperioden. Statsrådet har såklart mycket att sätta sig in i, och vi ser fram emot fyra givande år med många goda budskap från Regeringskansliet i den här typen av angelägna frågor. Min konkreta fråga till statsrådet är just kopplad till vårt samarbete med exempelvis Finland. Vilka fler lärdomar kan vi dra från hur de arbetat med civilt försvar som en del av totalförsvaret?
Vilka lärdomar kan vi dra från andra allierade nu när vi ska växla upp vårt eget arbete med den här frågan?
Gustaf Göthberg (M):
Min fråga riktas till utrikesminister Tobias Billström. Sedan det ryska olagliga och orättfärdiga invasionskriget mot Ukraina inleddes för i denna månad ett år sedan har den samlade uppslutningen bakom Ukraina varit omfattande från såväl EU som Sverige och våra allierade. Regeringens arbete med att förse Ukraina med ekonomiskt, politiskt och militärt stöd har gett resultat.
Det nionde sanktionspaketet från EU, som beslutades den 16 december 2022, är också mycket omfattande. Nu är 1 386 individer och 171 organisationer uppsatta på den samlade sanktionslistan. Min fråga gäller det fortsatta arbetet med sanktionerna.
Vilka åtgärder kommer utrikesministern att vidta i den vidare EU-kretsen under vårt ordförandeskap för att fortsätta ha hårt tryck mot individer och organisationer som möjliggör för det djupt avskyvärda och olagliga krig som Ryssland för mot Ukraina?
Gustaf Göthberg (M):
Tack för svaret och för det arbete som uträttats i EU-kretsen, utrikesministern! Det är uppenbart att det samlade svaret från Sverige, EU och våra allierade har varit lyckosamt och kanske mer resultatorienterat än vad många väntade sig när det ryska kriget i Ukraina började. Men i Rysslands och även vår egen närhet finns ett annat land, Belarus, där vi vet att regimen har möjliggjort för Ryssland att fortsätta operera i Ukraina.
Min fråga till utrikesministern är hur han ser på möjligheterna att framöver involvera Belarus i arbetet med att få på plats fler sanktioner kopplade till det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld.
Amalia Rud Pedersen (S):
Min fråga går till kulturminister Parisa Liljestrand. Den 1 januari 2024 löper dagens press- och mediestöd ut. Om inget nytt då finns på plats skulle det innebära en katastrof för medier runt om i landet. Bevakningen av den lokala demokratin skulle riskera att bli avsevärt mindre. En utredning presenterades i början av sommaren med förslag på ett nytt mediestöd.
Jag undrar: Vad avser ministern att göra för att vi även i framtiden ska ha en god journalistik som också bevakar den lokala och regionala demokratin?