KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niklas Wykman (M):
Det är anmärkningsvärt att Centerpartiet, som säger sig vilja företräda landsbygden, är så dåligt pålästa i en av de frågor som är allra viktigast för att hela Sverige ska kunna leva. Det framgår av propositionen att överindexeringen ska återinföras vid årsskiftet. Förhoppningsvis har Centerpartiet tagit del av propositionen och läst den eftersom man utgör en del av regeringsunderlaget.
Socialdemokraterna har för bara några minuter sedan i den här talarstolen förklarat att det är tydligt att med denna proposition kommer överindexeringen tillbaka vid årsskiftet. Centerpartiet svarar kring detta: Det känner inte vi till. Låt oss få fortsätta att lura våra landsbygdsväljare med att detta inte kommer att hända!
Men det finns hopp både för landsbygden och för Centerpartiet, för ledamoten Helena Vilhelmsson kan här i dag lämna ett tydligt besked till landsbygden: Kommer Centerpartiet, eller kommer Centerpartiet inte, att släppa igenom en budgetproposition i den här kammaren som återinför överindexeringen på bensin- och dieselskatten? Det är fritt fram för Centerpartiet att här i dag lämna detta besked.
Kommer, eller kommer inte, Centerpartiet att släppa igenom en budgetproposition i den här kammaren som återinför överindexeringen på bensin och diesel, Helena Vilhelmsson? Lämna ett besked till företagare, lämna ett besked till de människor som är beroende av bilen och lämna ett besked till Sveriges landsbygd! Göm dig nu inte bakom olika typer av undanflykter, utan svara dem som vill ha ett svar!
Kommer, eller kommer inte, Centerpartiet att tillåta att en budgetproposition passerar här inne som återinför överindexeringen av skatten på bensin och diesel?
Niklas Wykman (M):
Vi fick höra en något styltig uppläsning av svaret från finansministern - kanske inte riktigt den passion och glöd som jag hoppas på från en finansminister när det kommer till svenskt företagande, svenskt entreprenörskap och svenskt jobbskapande, men i alla fall.
Detta med serverhallarna är ett exempel. Under alliansregeringen inleddes ett arbete för att göra Sverige konkurrenskraftigt och attraktivt för dem som vill driva nya typer av innovativa företag, men nu är det oklart vilka villkor som gäller. Det har också gällt vårdtjänsterna, där Skatteverket har kommit med ett beslut om att man plötsligt ska få mycket högre moms, vilket hindrar många som är verksamma i branschen.
När finansministern presenterade förslaget som skulle underlätta generationsskiften i fåmansbolag kunde finansministern inte låta bli att samtidigt hota alla svenska entreprenörer med att det nog runt hörnet också låg en stor skattehöjning. Den här retoriken, Magdalena Andersson, leder till att skötseln av Sverige inte är så bra som den borde vara.
Den leder till att vi inte får den tillväxt, de arbetstillfällen eller de nya företag som vi skulle kunna ha haft. Nu kan finansministern givetvis säga: Jo, men det har gått bra för Sverige under den tid jag har varit finansminister. Och det är i någon mån sant. Magdalena Andersson har dragits framåt med klackarna i marken av en mycket stark global konjunktur.
Det är klart att det har hjälpt också ett land som Sverige, hur mycket elände som finansministern än har försökt hitta på vid sidan av. Däremot får man en annan bild när man jämför oss med andra länder för att se om Sverige bättre har klarat av att ta vara på högkonjunkturen än vad andra länder har gjort. Svaret på det är entydigt nej.
Det är mot bakgrund av detta som min fråga till finansministern ställs, nämligen kombinationen av att göra små förbättrande åtgärder och sedan hela tiden hota med att stora försämringar och stora skattehöjningar väntar runt kröken. När man tittar på hur det har gått för Sverige ser man att det i jämförelse med andra länder gått så dåligt att regeringen till och med har avskaffat sina egna mål. Finansministern hade ett mål om att vi skulle ha den lägsta arbetslösheten i EU.
Det gick så dåligt med det målet att finansministern avskaffade det. Det finns inte ens en gång kvar efter att vi har fallit som en sten i den här statistiken efter Magdalena Anderssons skatte- och bidragshöjarpolitik. IMD mäter entreprenörskap och innovationsförmåga hos länder, och där har vi halkat ned från femte till nionde plats. I World Economic Forums mätning av förmågan att vara innovativa har vi också tappat.
När EU-kommissionen nu gör sina prognoser om ekonomisk tillväxt är vi förvisso inte längre sämst men tredje sämst. När det kommer till bnp per capita är det numera allmänt och brett känt att Sverige har akuta problem med den ekonomiska tillväxten.
Ändå, herr talman, lägger finansministern ständigt fram olika hot om skattehöjningar som komma ska, och hon sköter inte sina myndigheter på ett sådant sätt att de som investerar i Sverige får förutsägbara villkor.
Niklas Wykman (M):
Ingen som är seriös och påläst förnekar att Sverige har befunnit sig i en stark högkonjunktur tillsammans med hela övriga omvärlden. För ett exportberoende land som Sverige är det självklart att det har en positiv inverkan på sysselsättningsutveckling, investeringar och så vidare. Men det finansministern inte vill prata om är att det inte har haft en lika positiv inverkan i Sverige som det har haft i andra länder. Andra länder har nämligen haft en bättre politik, medan vi har haft en sämre politik.
Om man har en segelbåt och hissar segel är det inte så konstigt att man åker framåt. Men de andra åker snabbare framåt än vad vi gör, eftersom vi har hissat ett sämre segel. Vi har hissat Magdalena Andersson, helt enkelt, och då tar det sig inte.
Vi har tappat när det kommer till entreprenörskap, när det kommer till innovation och när det kommer till hur omvärlden ser på oss som ett land att vara verksam och investera i. Här har finansministern staplat problem på problem och lagt börda på börda på de personer som vill driva företag, skapa arbete och bygga skattebaser som ska finansiera välfärden här i Sverige. Det har handlat om skattehöjningar på arbete och på att utbilda sig.
Det har handlat om att låta myndigheter tolka lagar och regler på ett sätt som gör det ännu krångligare att vara verksam här, och det har handlat om att utvisa företags spetskompetens på ett helt orimligt sätt utan något agerande från regeringen. Vi ser nu hur myndigheter skapar problem för vårdtjänster, för sjukhus utanför storstäderna och för möjligheterna att driva innovativa serverhallar i Sverige.
Vi ser hur finansministern ständigt hotar entreprenörskap med höjda skatter. Det här, Magdalena Andersson, kommer inte att leda till att jobben blir fler. Det kommer inte att leda till att tillväxten blir högre. Det kommer inte att leda till att vi får starkare skattebaser i Sverige, utan det kommer att gå precis som det gjorde när Magdalena Andersson var statssekreterare med ansvar för skatter: Det blir sämre för Sverige.
Niklas Wykman (M):
När Magdalena Andersson tillträdde som finansminister var Sverige 12:e bäst i Europa på jobben. Nu är hon fortfarande finansminister, men Sverige är bara 19:e bäst på jobben.
Det är svårt att förstå hur Magdalena Andersson kan se det som en framgång att Sverige under hennes tid som finansminister har tappat sju placeringar i Europa när det kommer till jobben. Hur kan det vara en framgång att Sverige har tappat sju placeringar i EU när det kommer till jobben?
Låt mig ställa en rak fråga till dig, Magdalena Andersson. Sverige är ett stort land med stora avstånd där vi är beroende av att jobben ska växa till i hela landet, så att hela Sverige kan leva.
Men hur ska Magdalena Andersson få jobben att bli fler runt om i landet när man gör det svårare och svårare att få ihop livet, företagandet och jobben utanför storstäderna?
Hur ska jobben bli fler hemma i Kalmar, som jag kommer ifrån, i Kalix eller i Växjö när bensinskatterna ska höjas, när vi ska ha höga skatter på att flyga och när vi ska införa kilometerskatter? Hur ska jobben kunna växa till runt om i Sverige när finansministern så tydligt säger att skattebördan på att leva och verka runt om i landet ska pressas upp?
Hur ska någon våga investera, vilja starta ett företag och känna att "här ska jag producera, och här ska jag anställa" när löftet från Stockholm om ökade skattebördor är så tydligt? Magdalena Andersson, i sitt stora kontor här i centrala Stockholm, vänder sig till människor runt om i Sverige och säger: Ni som bor utanför storstäderna ska få högre skatt. Det är vad som är skrivet i januariöverenskommelsen.
Hur ska det leda till att jobben blir fler? Vad är finansministerns bedömning av sysselsättningen med den typen av skattehöjarpolitik för jobb utanför storstäderna? Hur ska hela Sverige kunna leva när skattebördan ska upp så mycket på avstånd, för dem som behöver använda bilen och som behöver ta flyget för att kunna driva företag och för att kunna arbeta? Här har finansministern inga svar. Fru talman!
Jag förstår inte att man som ansvarstagande politiker, vilket en finansminister borde vara, har tecknat en överenskommelse kring hur svensk ekonomisk politik ska skötas utan att ha gjort en analys, en bedömning, av hur det påverkar jobben och hur det påverkar möjligheten att driva företag. Finansministern stod nyss i talarstolen och sa: Vi får återkomma till en sådan bedömning.
Men, Magdalena Andersson, borde inte den bedömningen ha gjorts innan du skrev under avtalet?
Niklas Wykman (M):
När Magdalena Andersson tillträdde som finansminister var Sverige 12:e bäst i Europa på jobben. Nu har Magdalena Andersson varit finansminister i ungefär fem år, och Sverige har åkt ned till 19:e plats. Magdalena Andersson har alltså sett till att Sverige har förlorat inte en, inte två, inte tre, inte fyra, inte fem och inte sex, utan sju placeringar när det gäller jobben i Europa.
Det är ett kraftigt underbetyg till en finansminister. Nu har Magdalena Andersson skrivit under ett avtal, och hon har inte räknat på sysselsättningseffekterna av politiken i avtalet. Vad ska hända med jobben? Finansministern är svarslös.
Hur ska jobben kunna växa till runt om i Sverige, ett land med stora avstånd, när flygskatten blir högre, när kilometerskatter införs och när drivmedelsskatter höjs? Det blir så dyrt att tanka att en vanlig familj får avstå från att ha sina barn på fotbollsträning eller hockeyträning. Det kan bli så dyrt att tanka att det helt enkelt inte blir lönsamt att åka till jobbet längre.
Hur ska hela Sverige kunna leva när man ska sänka inkomstskatter i Stockholm men höja drivmedelsskatter runt om i Sverige? Hur ska det kunna bli ett tryggt land, där vi känner samhörighet och där vi känner tillhörighet? Hur ska människor och företagare vilja investera, inte bara i städerna utan i hela Sverige, så att alla människor som vill och kan jobba ska ha ett jobb att gå till?
Hur ska man kunna få full sysselsättning med allt högre skatter? Fru talman! Det är oansvarigt att en finansminister har skrivit under en överenskommelse utan att ha räknat på jobben.
Niklas Wykman (M):
Min fråga går till statsrådet Per Bolund. Den största orättvisan i Sverige i dag finns troligtvis mellan dem som kan köpa sig det välbärgade bostadsområdets relativa trygghet och dem som hänvisas till de alltmer utsatta hyresområdenas våld och gänglogik. Det är en bred uppfattning i Sverige att regeringen alltmer tappar greppet om de grundläggande funktionerna i vårt samhälle.
Fru talman! En sådan sak, som konstituerar hur vårt samhälle ska funka och hur vi ska kunna finansiera det som är gemensamt, är skattesystemet och hur pengarna ska komma in och räcka till. Här är det väldigt oklart vad regeringen vill. Det är tal om en skattereform, där vissa talar om högre skatter och andra talar om lägre skatter.
Min fråga till statsrådet Per Bolund är: Hur höga skatter ser statsrådet att vi ska ha framöver, särskilt på drivmedel?
Niklas Wykman (M):
Jag känner Jörgen Hellman som en förnuftig och pragmatisk ledare för skatteutskottets arbete. Det verkar dock som om Jörgen Hellman har en del problem med sina samarbetspartier och partikamrater. Budgeten framstår nämligen inte lika pragmatisk och resultatinriktad som Jörgen Hellman låter.
Skatter har inget eget syfte utan får på något sätt sin mening med vad man gör med intäkterna, vilka styrande effekter de har eller för den delen vilka problem de skapar för jobb, tillväxt eller enskilda personer, precis som Jörgen Hellman nämner. Men bara för att de inte har något eget syfte betyder det inte att de är oviktiga.
Tvärtom är det en av de saker staten sysslar med som allra mest påverkar hur människor har det, vilka villkor företag har och vilka förutsättningar vi som samhälle tillsammans har. Av detta skäl bör man kanske i en skattepolitisk diskussion inte fördjupa sig i alla tekniska detaljer utan snarare i konsekvenserna för hur samhället utvecklas. Det är vi nog brett överens om. Min fråga gäller därför tillväxten i Sverige.
Vi kan ha höga löner för byggarbetare, industriarbetare och breda löntagargrupper tack vare att vår ekonomi är stark och växer. Nu växer inte vår ekonomi längre. Tvärtom står den helt stilla och förväntas nästa år vara sämst i hela Europeiska unionen. Inget annat land i hela EU förväntas ha lägre tillväxt än vad Sverige har. Detta kommer att märkas i finansieringen av välfärden och i löntagarnas lönekuvert.
Därför vill jag fråga Jörgen Hellman: Vilka åtgärder på skattepolitikens område innehåller budgeten för att tillväxten ska kunna ta fart?
Niklas Wykman (M):
Givet det läge Sverige befinner sig i med mycket stort kostnadstryck på offentlig verksamhet och med stora problem brett i samhället som behöver mötas med politiska åtgärder är det lite oroväckande att vår tillväxt nästa år förväntas vara lägst i hela Europeiska unionen. Det gör politikens muskler mycket svagare.
Det gör att olika utgifter och viktiga prioriteringar behöver ställas mycket hårdare mot varandra än annars. När vi inte har någon tillväxt i ekonomin, Jörgen Hellman, måste varje krona man vill använda i sjukvården tas från skolan eller tvärtom. Det är detta som är den tillväxtlösa politikens stora problem.
Det blir färre resurser att fördela, och motsättningarna mellan olika angelägna intressen i samhället blir fler. Därför är en tillväxtpolitik också en politik för större sammanhållning och mer harmoni i samhället. Då kan alla få mer utan att någon annan behöver få det sämre. Därför, Jörgen Hellman, är det oroande när svaret på frågan om vad som ska få fart på tillväxten är något ytterligare litet avdrag någonstans.
Det kommer troligtvis från Centerpartiets önskelista. Det behöver inte vara fel med olika typer av små förbättringar av skattesystemet. Problemet med många av dessa små åtgärder är dock att de är väldigt svåra för företag att använda, har oklara effekter och emellanåt snarare snedvrider konkurrensen mellan företag än att öka företagssektorns gemensamma konkurrenskraft gentemot andra länder.
Det behöver inte betyda att det alltid är fel att införa dem, men det är riskabelt att som politiker förlita sig på att det är dessa olika små förändringar eller rabatter som i sin helhet ska sätta fart på ekonomin. Det stämmer att vi i vår budget har ett skifte från i viss mån beskattning på arbete till något ökad beskattning på konsumtion.
Det ska sägas att det är i linje med samtliga rekommendationer som varje internationell och nationell institution ger till skattepolitiken. Det är ett bra sätt om man vill öka arbetskraftsdeltagandet, på sikt få ned arbetslösheten och få upp tillväxten i ekonomin. Det är då bättre att beskatta det som producerar lägre och beskatta det som konsumeras lite högre. Det blir väl ca 65 kronor per person.
Niklas Wykman (M):
Det råder ett uppskruvat debattklimat inte bara i Sverige utan runt om i världen. Jag hör till dem som inte tycker att man ska bidra till något sådant. Det talas om att Sverige är misskött och vanskött. Det är lätt att känna viss sympati för den typen av uttryck. Men allra mest känns det som att Sverige är oskött.
Det är inte riktigt någon som tar ansvar för vart skutan är på väg. Många är förvånade över att Centerpartiet väljer att vara med på detta i stället för att stötta en politik som mer skulle kunna ta tag i de väldigt allvarliga problem som Sverige har. När man lyssnar till och deltar i den politiska debatten här är det lite som de ofrivilligas överenskommelse hela tiden.
Det råder italiensk maffiastruktur på våra gator. Men i den politiska verksamheten är det mer som ett förvirrat franskt relationsdrama där ingen riktigt vill vara med någon. Man vet inte varför det har blivit som det har blivit. Den som tittar tappar till och med intresset för det hela. Jag vill därför diskutera en kärnfråga för Centerpartiet, nämligen landsbygdens villkor.
Nu ingår Centerpartiet i ett budgetsamarbete inte bara med Socialdemokraterna utan också med Miljöpartiet. Det är kanske den starkaste kraften vi någonsin haft för urbanisering i Sverige. Alla människor ska leva i stora städer och på ett väldigt urbant och liberalt vis. Sverige ser annorlunda ut.
Vi ser att beskattningen på att använda bilen har blivit så hög att det verkligen försvårar att leva utanför storstäderna. Det gäller både att jobba och att driva företag och så vidare. Jag undrar om inte Helena Vilhelmsson inte skulle vara mer sugen på att ställa upp på vår skattesänkning på ungefär 1 krona litern.
Niklas Wykman (M):
Det är min uppfattning att politiken måste vara centrerad kring att lösa samhällets akuta och stora problem. Det är väl känt vilka stora och akuta problem Sverige har: en tillväxt som förväntas vara sämst i EU nästa år och öppen brottslighet på våra gator som tar sig uttryck som man helst inte vill tänka på, med avrättningar på öppen gata och så vidare.
Ett annat stort och grundläggande problem för Sverige är den isärdrivning som sker mellan stad och landsbygd, där många människor utanför våra städer känner en allt mindre tilltro till att de är en del av den gemenskap som Sverige historiskt har varit.
Mycket av det bästa som har hänt i Sverige har ju sin start och sitt ursprung långt utanför våra stora städer när det gäller entreprenörskap, innovationskraft och annat som har gjort Sverige bra. Nu ser vi att självförtroendet för Sverige har om inte slocknat så åtminstone kraftigt dämpats. När Helena Vilhelmsson säger att det är bättre med en stabil skattehöjning för bilister än en osäker skattesänkning vet jag inte om så många håller med.
Vill man verkligen med 100 procents säkerhet ha ökade utgifter för att använda bilen än att med 50 procents sannolikhet få minskade kostnader? Även om sannolikhetslära inte är alla människors stora favorit tror jag bestämt att man väljer att med viss sannolikhet få det bättre än att med 100 procents sannolikhet få det sämre. Jag är inte helt säker på att Helena Vilhelmsson har landsbygdens folk med sig i den frågan.
Jag förstår att vi här och nu inte kommer att göra slut på det elände som januariöverenskommelsen innebär, men jag hoppas innerligt att Centerpartiet inte glömmer bort landsbygden i fortsatta förhandlingar. Vår hand är utsträckt för att förstärka och förbättra möjligheten att verka, bo och arbeta utanför våra storstäder, bland annat genom sänkt skatt på drivmedel.
Niklas Wykman (M):
Vi har redan hört att 95 procent av alla utsläpp av plast i haven kommer från tio flodsystem som ligger i Asien och i Afrika. Vi har hört att Konjunkturinstitutet dömer ut skatten eftersom den inte bedöms leda till minskad nedskräpning utan till att man använder alternativ till plastkassar som är sämre.
Vi har också tagit del av forskning och undersökningar som visar att det kommer att leda till att vi ökar förbrukningen av påsar som är gjorda av fossila material i till exempel Asien som vi i stället importerar på rulle. De miljömässiga argumenten mot att införa skatten är med andra ord överväldigande.
Vi talar om hundratals miljoner ton i ökat koldioxidutsläpp som skatten beräknas innebära på grund av de skador man orsakar för hur ekonomin och handeln kommer att fungera. Min fråga till Hillevi Larsson är på vilken grund hon fattar detta beslut. Hur många plastpåsar bedöms släppas ut från Sverige i haven?
Hur stor andel av de totala plastutsläppen bedömer Hillevi Larsson att de svenska hushållen dumpar i havet varje år?
Niklas Wykman (M):
Det är självklart att plast i naturen är dåligt. Det är ungefär som att få ett basebollträ i huvudet. Det är väldigt dåligt. Det är inte nödvändigtvis ett argument för att ha en straffskatt på dem som vill spela baseboll. Man måste tro att de åtgärder man vidtar på något sätt löser de problem som man har. Hillevi Larsson kan prata hur länge som helst om att det är dåligt med plast i naturen. Det finns ingen som ifrågasätter det.
Det som däremot mer eller mindre alla experter och stora organisationer ifrågasätter är ifall den lösning som Hillevi Larsson föreslår på problemet på något sätt är effektiv eller om den bara bidrar till att minska legitimiteten för skattesystemet och att göra svenska hushåll lite mindre well-off så att de har lite mindre pengar i plånboken. Där verkar de flesta vara överens om att det inte kommer att leda till några positiva resultat. Det kommer bara att leda till att svenska hushåll får det sämre.
Man undrar lite grann över vad politiken håller på med. Hillevi Larsson sa här själv att soppåsarna inte är något problem, för dem förbränner vi till fjärrvärme. Det är precis det som händer med de kassar som Hillevi Larsson vill införa en straffskatt på. Det visar sig att ungefär 80 procent används direkt som soppåsar. Sedan används en del för att handla med igen. De förbränns till den fjärrvärme som inte är något problem.
Hillevi Larsson står här och argumenterar för att vi ska minska användningen av svenskt teknologiskt framtagna påsar som vi köper i butiken. Men det är inget problem att använda asiatiska rullar med soppåsar som är gjorda direkt på fossila material. Det är väldigt konstigt, Hillevi Larsson, att du har den här linjen. Det hänger helt enkelt inte riktigt ihop. Jag upprepar därför frågan till dig.
Hur många svenska plastpåsar som vi använder för att bära hem mat i från butiken hamnar i haven? Det är det problemet som Hillevi Larsson säger sig vilja lösa. Då är det också rimligt att hon kan ge folket svar på hur stort det problemet är.
Niklas Wykman (M):
Med Socialdemokraterna ville jag försöka diskutera ett rationellt, effektivt skattesystem som uppbär legitimitet och säkrar den offentliga sektorns finansiering men också ger goda förutsättningar för dem som vill bedriva verksamhet i landet.
Centerpartiet och Per Åsling har en annan grundläggande syn på skattesystemet med mer av schweizerostkaraktär, så att säga - man vill borra upp en massa olika typer av särregler och undantag som ofta ska gynna någon grupp som man tycker är särskilt värd att värna just där och just då.
Därför har jag förståelse för att Pelle Åsling och Centerpartiet kanske inte tycker att det är så viktigt att man nu går fram med en skattehöjning som är ineffektiv, skapar osäkerhet och så vidare. Det effektiva skattesystemet brukar inte värnas så hårt. Däremot brukar Centerpartiet vilja hålla den gröna fanan högt och verkligen värna vår planet.
Måste det inte då, Pelle Åsling, finnas skäl att tro att de åtgärder vi vidtar löser de problem som vi säger oss vilja komma åt, detta för att det över tid ska vara legitimt för oss att genomföra åtgärder som emellanåt kan upplevas som lite tuffa och strama av hushållen?
I dag debatterar vi ett förslag som alldeles uppenbart inte når några som helst kvalitetskrav när det kommer till att mål och åtgärd ska hänga ihop, att mål och medel ska samspela. Konjunkturinstitutet visar detta tydligt i sin genomgång. De säger att detta inte kommer att leda till minskad nedskräpning och inte heller till minskade utsläpp av plaster i havet.
Hur stor andel av de plaster i Östersjön som du refererar till menar du kommer från svenska konsumentkassar som man har köpt när man har handlat på Ica, på Konsum eller hos handlaren? Hur stor är den andelen av de plastutsläpp i haven som du refererar till? Eller är det så att du bara parar ihop en iakttagelse med en politisk åtgärd som du vill genomföra?