KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Jacobsson (KD):
Nu har jag inte alla utskottens sammanställningar, men om jag minns rätt är det ungefär 600-700 miljoner i riktade stöd som tas bort. Sedan för man tillbaka 3 1⁄2 miljard, så det blir väl 2,8 miljarder. Sedan har vi 1,5 miljarder till region och landsting och 2 miljarder som riktas för att korta köerna i sjukvården, vilket enligt oss kristdemokrater är ett av de riktigt stora misslyckandena.
Till det kommer givetvis åtgärder som polis, rättsstat, tull och mycket annat som är viktigt för oss i trafikutskottet. Det är alltså ett plus, även om jag inte kan säga exakt om det är 600 eller 700 miljoner som är återtagna; i så fall måste jag titta på varje utskott för sig. Men det är ett kraftigt plus, och därför blir debatten så konstig. Man skäller om 100 miljoner när vi de facto för in betydligt mer pengar.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag blev förvånad när jag stod och lyssnade. Jag har haft förmånen att sitta i kollektivtrafiknämnden i Västra Götaland samt i regionala utvecklingsnämnden och har även varit kommunpolitiker i en halvstor kommun ute på landet med något mindre grannkommuner.
Satsningen på kollektivtrafik är jättevacker, men den har ju ingen effekt för dem som inte har en buss som går från punkt A till punkt B. Det är ju här det blir så dumt! Ni står och beskriver hur oerhört positivt detta är.
Visst är det synnerligen bra för dem i Göteborg, men det har ingen effekt för dem som åker från en landsbygdskommun till en annan kommun när bussen inte går eller när den sista bussen hem går klockan nio eller något liknande. Det har inte haft sådana effekter, utan det har helt klart varit en satsning för storstäder och mellanstora städer. Återigen: Det har varit en satsning där landsbygdens befolkning inte kan ta del av effekten. Det är där som en del av vår kritik ligger.
Det kommer inte att vara möjligt att i alla mindre kommuner ha ungefär lika bra kollektivtrafik som i Stockholm. Det kommer inte att fungera så. Det är därför det blir så orättvist när man höjer bränslepriserna för dem som är tvingade att ha bil. Samtidigt ger man stora rabatter till dem som bor i städer, där kollektivtrafiken finns. Ni har ju slitit itu landet! Det är ingen god politik ur ett rättviseperspektiv.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill vara noga här: Jag ifrågasätter inte era goda intentioner, Jasenko Omanovic. Jag ifrågasätter inte er vilja eller er önskan att göra gott. Jag ifrågasätter bara effekten.
De straffbeskattas, och det är bland annat därför vi har varit så kritiska till just detta.
Magnus Jacobsson (KD):
Det är inte ofta som man får så mycket beröm, så jag tänkte att jag får passa på att gå upp hit till talarstolen och säga tack. Det är ju vår budget som ligger nu, och Göteborg styrs av Alliansen och i Västra Götaland styr Alliansen för andra perioden i rad. Ute i landstingen är det numera ett landsting som styrs av Socialdemokraterna. Jag är alltså väldigt tacksam för de fina orden om att det är nu det händer. Det är bra att vi också är så eniga i trafikutskottet om att kollektivtrafik är viktigt.
Jag blev nästan lite rörd när jag lyssnade på dig. Stort tack!
Magnus Jacobsson (KD):
Jag återgår till det enkla faktum att ni hade tre budgetar och vi en under förra mandatperioden, vilket i sig är intressant. Den här mandatperioden kanske blir likartad. Den budget som just nu ligger är vår. När det gäller Västra Götaland vet du lika väl som jag att där pågår stora satsningar, och det är klart att det kostar pengar att bygga ut kollektivtrafik. Det pågår satsningar i Göteborg och i hela vårt område, och tyvärr, det där är ett dilemma.
Tittar vi exempelvis på Stockholm, där vi har en stor befolkning på förhållandevis liten yta, har man en bättre kollektivtrafik än vad vi har. Vi ser samma fenomen i Skåne - man har en bättre kollektivtrafik än vad vi har i Västra Götaland. Det som är spännande är att den här starka enigheten om att satsa på kollektivtrafik ändå finns, så jag återgår faktiskt till att säga tack. Jag tyckte att det var ett väldigt fint anförande där du lyfte fram allt det positiva som sker.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att tacka för ett engagerat anförande. Det är alltid kul med människor som brinner för det de säger. Det som sas är också lite spännande, fru talman: lägga ned Bromma, stoppa Arlanda och införa allsköns taxor och avgifter. Allt möjligt skulle införas.
Jag gillar att läsa historia - det är sådant jag roar mig med när jag inte har något annat för mig - och jag fick lite en känsla av 1800-talet. Om stickmaskinen nere i Borås sa man: "Livsfarlig!" "Det händer nog ingenting." "Den kommer att förstöra allt!" Jag måste säga att jag som borgerlig politiker är något mer teknikpositiv.
Jag delar uppfattningen att det finns en problematik med flyget. Däremot delar jag inte uppfattningen att den är så stor som det låter i debatten. Minns jag rätt ligger ungefär 2 procent av koldioxidutsläppen i europeisk kontext på flygsidan. I svensk kontext är det ca 3 procent. Det är ju inte där vi kommer att förändra den utveckling som vi delar oron för.
I det här landet har vi enskilda fabriker som släpper ut mer. Vi har fordonstransporter som släpper ut mer. Med hjälp av teknik gjorde vi stora förändringar när många av kommunerna byggde upp kraftvärmeverk. En elektrifiering av våra stora vägar skulle ha betydligt större effekt än att straffbeskatta landsbygden.
Jag förstår frågeställningen när man lite raljant gör sig lustig över att en skåning och en bohuslänning talar om Bromma. Men det här är inte så konstigt. Det är nämligen vår flygplats. Det är vi som behöver den mångt mycket mer än Stockholm, och därför försvarar vi gärna Bromma.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vet inte riktigt hur jag ska uttrycka mig. Jag tycker ju att jag har försökt vara tydlig med att vi kristdemokrater anser att det är själva problemen vi ska lösa, nämligen miljöutsläppen och till viss del trängseln. Men vi ska inte straffa ut ett väl fungerande transportsystem. Tvärtom argumenterar vi för att järnväg och flyg ofta ska samplaceras. Det är därför vi hemomkring tycker att det är viktigt att Landvetter får en järnvägskoppling.
Vi argumenterar för att man ska kunna ha en effektivare järnväg som gör att man på kortare sträckor kan möta detta och till och med även minska flyget. Men det är inte detta som är problemet. Fru talman! Vänsterpartiet lyfter här fram så många argument och så många tekniker för att slå ut det svenska flyget.
Det gör att den framtida teknikutveckling som vi är positiva till, till exempel elflyg, biobränslen och på sikt kanske till och med vätgas, aldrig kommer att ske om det inte ens existerar en marknad för att en sådan marknad är bortskattad eller nedlagd. Detta för oss tillbaka till Brommaproblematiken. Jag är väl medveten om att Stockholm behöver fler bostäder. Många kommuner ute i Sverige behöver fler bostäder.
Men det här gäller oss ute på landet, det vill säga den landsbygd som ligger något utanför cyklarnas omnejdsområde. Om våra byar, samhällen och bygder ska växa är Bromma faktiskt viktig. Jag förstår, fru talman, att en diskussion om detta kan uppstå mellan människor som rör sig i Stockholm och oss som rör oss lite utanför Stockholm.
Men Bromma är en oerhört viktig flygplats för mig som bohuslänning. Det handlar återigen, tror jag, om en skillnad i synen på tid. Jag är helt övertygad om att teknikutvecklingen är här rätt snart.
Magnus Jacobsson (KD):
Tack för ett gott anförande, Lorentz Tovatt! Jag har många gånger blivit bekymrad när jag har lyssnat på anföranden från Miljöpartiet. Jag upplever att det finns ett starkt fokus på den verklighet som jag tror att människor som bor i våra större städer upplever.
Men vi är rätt många i Sverige som inte riktigt kommer från någon av de större städerna. Min huvudkritik mot anförandet, fru talman, handlar inte bara om flyget generellt. Jag delar uppfattningen att inrikesflyget påverkar mindre än utrikesflyget, och utrikesflyget är betydligt svårare att hantera med teknikutveckling eftersom det är längre avstånd. Huvudkritiken för mig handlar om synen på inrikesflyget.
Jag kan konstatera att ja, vi kan bygga mer järnväg i Sverige och ja, vi kan utveckla kollektivtrafiken. Men det kommer inte att vara ekonomiskt genomförbart eller lönsamt, och det kommer inte att fungera överallt. Det är därför vi kristdemokrater hela tiden lyfter fram perspektivet att man måste se de olika trafikslagen var för sig.
Om man då har som strategi - vilket jag uppfattar att man har, fru talman - att verkligen minska flygandet just nu kommer det att påverka också inrikesflyget i den meningen att det blir färre som flyger. Det är ju själva logiken med att minska flygandet. Då får man heller inte ekonomiska möjligheter att göra den teknikutveckling som behövs.
Tyvärr kommer inte detta att bytas ut mot att det går fler tåg eller fler bussar, för det är inte det som möter oss på de långa avstånd vi har. Jag märker till och med på väg hem till Uddevalla att det emellanåt faktiskt inte går något tåg. Jag tvingas flyga från Bromma till Trollhättan.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag tackar för den frågan! När vi inom kristdemokratin talar om förvaltarskapet brukar vi använda oss av en formel eller ett begrepp: Det ska vara ekonomiskt, ekologiskt och socialt förvaltande. Det hänger ihop. Det är det som blir mitt dilemma nu när jag lyssnar, fru talman. Det är ju inte så att jag som kristdemokrat på något sätt har sagt att jag föredrar flyg framför järnväg. Jag föredrar egentligen inget alls. Möjligtvis föredrar jag i sådana fall järnväg.
Det är det jag själv oftast använder på längre sträckor, så ofta jag bara kan, eftersom jag tycker att det är behagligt och fungerar väl. Jag kan jobba och så vidare. Problemet är att järnväg inte fungerar överallt. Det är inte så Sverige ser ut. Vi har inte heller de resurserna att vi kan bygga ut järnvägen hur som helst, för det är faktiskt inte så ekonomiskt hållbart som man skulle kunna tänka sig.
Det är också så - det ser alla vi som har jobbat som regionpolitiker - att när vi utvecklar järnvägen, vilket är positivt, tenderar det att resultera i att man har färre stationer för att det ska gå snabbt mellan de stora tätorterna. Hela tiden är det då glesbygden och landsbygden som förlorar på en storstadspolitisk strategi. Tittar jag på det Miljöpartiet lyfter fram här i debatten och även i andra sammanhang ser jag att det är mer skatt på bilar och mer skatt på flyg.
Man låter industrin gå förhållandevis obeskattad och tar inte itu med exempelvis elektrifiering av lastbilsflottan, vilket skulle kunna få riktigt stora effekter för att förbättra miljön. Detta gör att Miljöpartiets ekologiska politik - som jag berömmer er för; jag har stor respekt för den och tror till och med att ni menar vad ni säger - glömmer det ekonomiska och det sociala i viljan att vara ekologisk.
Vi kristdemokrater försöker fånga upp alla de tre perspektiven. Då fyller även flyget en funktion, framför allt för oss som behöver komma till Stockholm ibland.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att tacka ledamoten Jasenko Omanovic för ett väldigt bra anförande. Det som jag tycker är positivt i det är att du inte fastnar i en sak, utan du målar verkligen upp bilden av vad vi vill med Sverige. Jag tror att det är viktigt att vi har det perspektivet. Annars blir det lätt att man fastnar i den ena eller andra detaljen. Men någonstans har vi ju detta ansvar tillsammans.
Jag har egentligen tre funderingar efter anförandet. Både du och jag lyfter perspektivet med hela landet, men vi vet också att de resurser vi gemensamt har avsatt inte riktigt kommer att räcka så långt som vi alla önskar.
Jag har en konkret fråga här: Är regeringen på sikt beredd att börja titta på lånefinansieringen? Ska vi bygga stambanor, oavsett i vilken form vi bygger dem, torde inget av de tre blocken kunna få fram pengar utan att leta efter andra lösningar. Där är jag lite nyfiken på hur regeringen tänker.
Jag lyssnade också på en av våra tidigare talare, som jag tyckte ställde en mycket relevant fråga. Jag vill ställa den till regeringssidan: Kommer ni att ge Trafikverket i uppdrag att titta på de mindre länsjärnvägarna, som ju fyller en stor funktion men som i praktiken i dag avvecklas genom icke-underhåll? Lysekilsbanan är ett exempel. Det finns fler exempel i landet.
Detta försvårar ju. Min sista fråga är: Om vi nu är oroliga och vill ha fram mer resurser, varför försvårar ni då resursanvändningen genom att sluta upphandla underhåll och i stället ta det tillbaka till staten? Vi vet ju att det är dyrare och mindre effektivt.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja i den sista frågan. Jag har ju rätt lång erfarenhet från framför allt kommunal och regional politik. Min erfarenhet av just upphandlingar är att det är lätt att säga att den upphandlade parten, alltså den som har fått uppdraget, gör si eller så, men om man gräver lite i det visar det sig oftast att det är den som har skrivit upphandlingsunderlaget som har brustit. Då får man problem i hela kedjan.
Däremot visar de flesta studier att när man använder upphandling som metod, förutsatt att man har gjort den på ett korrekt sätt, är det kostnadseffektivt. Därför kvarstår min fråga: Varför vill man använda pengarna mindre effektivt? Sedan har jag ryktesvägen hört att infrastrukturministern önskar bjuda in oss till samtal.
Det gläder givetvis mig som kristdemokrat, men jag skulle uppskatta om infrastrukturministern i så fall framför en sådan inbjudan direkt och inte bara indirekt. Det hade ju underlättat om man vill kommunicera. Men det är glädjande att vi nu får veta att han önskar kommunicera med oss. Ett alternativ är att han kommunicerar med oss. Sedan återkommer jag till frågan om finansiering.
Jag och mitt parti står bakom idén om en höghastighetsbana, men jag tror att läget är allvarligare än så. Vi behöver prata om private-public partnership och om hur man finansierar på sikt. Ska vi klara 70-procentsmålet kommer det inte bara att handla om järnväg.
Det kommer att handla om elektrifiering, sjöfart och olika tekniska lösningar där vi troligtvis kommer att behöva gå in med investeringar som betalas dels över statsbudgeten men även på annat sätt. Då kvarstår min fråga: Är regeringen öppen för den här typen av privata samarbeten för att klara infrastrukturen bättre på sikt?
Magnus Jacobsson (KD):
Vi har två partier i regeringen, och jag vill återkomma till den fråga som jag hade tidigare. Alla här i kammaren verkar vara helt överens om att järnväg är viktigt. Vi tycker alla att god finansiering behövs, och vi verkar alla vara överens om att vi önskar att det ska ske på ett stabilt och välplanerat sätt.
Samtidigt konstaterar vi alla att det trots att anslagen har ökat behöver ske fler satsningar om järnvägen ska ha en ökad effektivitet och kunna konkurrera med andra transportslag. Då återkommer jag till min tidigare fråga.
I dag är det framför allt statsbudgeten som finansierar, men om man ska klara av att göra satsningar på nya stambanor, oavsett hur de konstrueras, måste man antagligen jobba med lånefinansiering eller offentlig-privat samverkan, eller OPS, som är det svenska ordet för det som jag sa tidigare i debatten.
Jag uppfattade dock att åtminstone ett av regeringspartierna var lite mer negativt till den typen av samverkan, men jag ser inte hur vi ska klara av att göra de satsningar som behövs om vi inte hittar andra metoder än bara statsbudgeten. Min fråga blir därför: Hur ser Miljöpartiet på detta?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag delar uppfattningen att det har funnits och kan finnas OPS-lösningar som är problematiska. Men grundfrågan kvarstår. Om man ska klara riktigt stora investeringar utan att tränga undan det övriga landet måste man hitta andra lösningar. I Norge jobbar man exempelvis med en metod som kallas bompeng. Vi som bor nära Norge vet hur den fungerar. Man har ofta en peng under en tid.
Den är kopplad till den bestämda platsen, vilket gör att de flesta norrmän - inte alla, för det finns en debatt även i Norge - accepterar den därför att de vet att den fungerar över tid. I min hembygd har vi en sådan bom nu, på Svinesundsbron, som kommer att plockas ned inom ett år ungefär då man har genomfört den medfinansiering som skulle ske. Egentligen gäller detta en principfråga mycket mer än enskilda fall, som exempelvis Arlandabanan. Sedan skiljer det sig nog mellan partierna.
Vi kristdemokrater har ställt oss positiva till nya stambanor, men det är inte så enkelt att man kan säga att det är miljönytta. Det beror ju på tid och hur det görs. I att bygga med betong och att ta mycket jordbruksmark i anspråk måste också räknas in vad som är miljönytta.
Om vi ställer detta i relation till att det kommer fram ny teknik, såsom elektrifierade flyg, elektrifierade lastbilar och helt andra sätt att köra bil, förändras miljökalkylerna. Tidskalkylen torde vara densamma över tid, men miljökalkylen förändras faktiskt i relation till vad som händer i omgivningen. Detta måste vi som politiker ta med oss. Jag ska ta ett litet exempel.
Om vi skulle öka järnvägssatsningarna så att 100 procent mer gods går på järnväg minskar det lastbilstransporterna med bara 8 procent. Vi måste alltså jobba med fler lösningar än bara järnväg om vi ska klara klimatmålen.
Magnus Jacobsson (KD):
När Trafikverket ska upprätta en åtgärdsvalsstudie ska alla projekt prövas enligt fyrstegsprincipen.
Denna princip innebär att möjliga förbättringar i transportsystemet ska prövas stegvis enligt följande: överväga åtgärder som kan påverka transportefterfrågan, överväga åtgärder som medför mer effektivt utnyttjande av befintlig infrastruktur, överväga begränsade ombyggnationer och överväga nyinvesteringar eller större ombyggnationer. Vi kristdemokrater anser att denna princip är bra.
Det är ett kostnadseffektivt sätt att försöka analysera hur man utvecklar ett trafiksystem. Riksrevisionen konstaterar att det hittills saknas en samlad utvärdering av den nya planeringsprocessen där fyrstegsprincipen ska vara vägledande. Syftet med granskningen har därför varit att undersöka om fyrstegsprincipen tillämpas på avsett sätt i Trafikverkets åtgärdsplanering och i de åtgärdsvalsstudier som myndigheten genomför.
Riksrevisionen för fram en del kritik, och vi kristdemokrater instämmer i denna. Vi har därför ställt oss bakom den motion som sedan blev utskottets hållning. KD står alltså bakom utskottets förslag om ett tillkännagivande till regeringen avseende att regeringen vidtar åtgärder för att säkerställa fyrstegsprincipens genomslag.
Magnus Jacobsson (KD):
I grunden handlar det om det som utskottet pekar på. Vi har velat ha mer tydlighet. Man kan alltid ställa den retoriska frågan: Räcker det inte att vi är i princip överens? Vi har ändå landat i att efterfråga mer tydlighet och därför ställt oss bakom utskottets hållning. Det finns andra intressanta frågor, som hur hela principen fungerar. Det var ett intressant replikskifte tidigare.
Vi skiljer oss nog från en del andra partier i det att vi tänker att mer infrastruktur än vad man ibland kan tro kommer att fortsätta att vara på väg även när vi jobbar med fyrstegsprincipen. Men själva grundidén är att fyrstegsprincipen ska användas när man analyserar om det behövs ny infrastruktur, och vi tror att det är viktigt att regeringen också pekar på hur detta ska fungera framgent.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill inleda mitt anförande med att konstatera att vi delar regeringens uppfattning avseende behovet av en ny prissättningsmodell. Vi anser dock inte att det räcker med att man förändrar priset, utan det behövs en helt ny postlagstiftning. Vi har därför föreslagit att prismodellen ska utvärderas efter fem år och menar också att det behövs en utredning som tar fram en långsiktig lösning för postverksamheten. Ett ändrat pris-höjningstak för frimärkta brev Fru talman!
Hos oss som har våra rötter utanför storstadsregionerna finns en oro över vad som håller på att hända med Sverige. Vi ser akutmottagningar och BB avvecklas, hur polishus stängs och hur arbetsförmedling och försäkringskassa centraliseras till större orter. Men när vi försöker att utveckla våra gårdar och hem kommer andra myndighetspersoner och nekar bygglov på grund av närhet till bäckar eller till en liten sjö.
Vi får problem när vi vill utveckla våra lokala vattenkraftverk, och våra avlopp granskas trots att de inte har några större utsläpp som påverkar miljön. Kort och gott: De myndigheter som skapar trygghet avvecklas, men de myndigheter som uppfattas som både rigida och svåra att kommunicera med verkar få alltmer resurser för att jaga landsbygdens befolkning. Fru talman!
Det är utifrån detta perspektiv man måste förstå att många som bor på landsbygden känner oro över Postnords utveckling. Brev kommer inte i tid, och servicen upplevs som allt sämre. Samtidigt hör vi hur det talas om högre priser, varannandagsutdelning och neddragning av antalet lantbrevbärare. Postverksamheten är en viktig samhällsinstitution som måste fungera oavsett om vi befinner oss i fred eller i ofärd.
Den ger människor trygghet och möjlighet att kommunicera med nära och kära oavsett om man äger en dator eller ej. Postens service ger små och medelstora företag möjlighet att utveckla sina affärsidéer och skicka försändelser till kunder både i och utanför Sverige. Det är därför inte bra att denna gamla institution riskerar att försämras till den milda grad att medborgarna tappar förtroendet för Sveriges förmåga att leverera post i hela landet. Fru talman!
Vi står givetvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 2.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Kristdemokraternas reservation avseende webbtillgänglighetsdirektivet. Genomförande av webbtillgänglighets-direktivet I propositionen lämnas förslag till en ny lag som genomför EU:s direktiv om tillgänglighet avseende offentliga myndigheters webbplatser och mobila applikationer. I propositionen föreslås även vissa bestämmelser som går utöver direktivets minimikrav, vilket Kristdemokraterna anser är positivt.
Sverige ska vara ett föregångsland när det gäller alla människors fulla delaktighet i samhället. Fru talman! Kristdemokraterna är i det stora hela nöjda med EU-direktivet och regeringens proposition. Implementeringen kommer att leda till större delaktighet genom att digital offentlig service blir mer tillgänglig, framför allt för personer med funktionsnedsättningar.
Kristdemokraterna föreslår emellertid att det undantag för skolor och förskolor som finns i propositionen tas bort. Ett sådant undantag riskerar att drabba elever och föräldrar på ett negativt sätt. Otillgänglig digital service kan leda till att ett stort antal elever inte ges möjlighet att självständigt publicera och kommunicera med andra elever samt ta del av det material som lärarna producerar.
Exempelvis innebär undantaget att digitala läromedel inte omfattas av tillgänglighetskravet. Detta försämrar också föräldrarnas möjligheter att ta del av den ökande digitala information som skolan och lärarna riktar till dem och som inte faller under kategorin väsentliga administrativa funktioner. Vi delar inte regeringens uppfattning att nuvarande skrivning om lika rättigheter i 1 kap. 8 § första stycket skollagen räcker.
Därför yrkar vi i dag bifall till vårt eget förslag.