Hans Wallmark (M):
Herr försvarsminister! Försvarsministern kanske är en smula besviken på att det är jag som tar emot svaret och inte Anna Kinberg Batra, som väckt interpellationen. Å andra sidan finns det skäl för oss att vara lite besvikna då det inte är statsministern som lämnar svaret. Frågorna var ju ställda till honom. När det gäller interpellationen består den av ett antal delar.
Jag tänkte inledningsvis koncentrera mig på den första, nämligen Joint Expeditionary Force, JEF, och det dokument som finns på Försvarsdepartementet om en begäran om svenskt deltagande. Huruvida det är en formell begäran eller inte vet jag inte, men så lyder rubriken.
Försvarsutskottet har i dag beslutat att hemställa hos Försvarsdepartementet att få ut handlingen så att vi kan ta del av och läsa den och därmed grunna på vad exakt den innehåller. Fru talman! Vi är fem partier som står bakom en försvarspolitisk inriktning, som är formulerad i en proposition. Försvarsministern brukar allt som oftast hänvisa till och läsa ur den. Det tycker jag i grunden är bra.
Låt mig slå upp s. 56 och citera från den: "Såväl EU som Nato utvecklar sina koncept för att snabbt kunna genomföra militära operationer. Det kan konstateras att medlemsländerna i EU och Nato kring Östersjön är aktiva i denna utveckling. Regeringen anser att Sverige aktivt bör söka deltagande i bilaterala och multilaterala samarbeten med tyngdpunkt i norra Europa. Ett exempel på denna typ av samarbete är det brittiskledda samarbete . där styrkor från bl.a. Danmark, Norge och de baltiska länderna ingår."
Jag citerar inte detta för att påminna försvarsministern, för han är väl förtrogen med dokumentet, utan för alla andra som följer den här debatten. JEF pekas ut som ett av de rimliga områdena där man skulle kunna samverka och samarbeta med andra länder. Det står uttryckligen i propositionen. Jag har därför, fru talman, en fråga till försvarsministern: Tycker försvarsministern att det vore bra om Sverige deltog i JEF, i enlighet med det som står i inriktningspropositionen?
Om frågan besvaras med ett ja, vad kan vi då göra för att få bli en del av den? Om det, fru talman, finns någon form av dokument som handlar om en begäran om svenskt deltagande tycker jag att frågan med stor tydlighet kan besvaras med ett ja.
Det är i så fall i enlighet med svensk politik - att samverka, att samarbeta, att öva, att förbereda sig för att ge hjälp och att förbereda sig för att ta emot hjälp i händelse av en kris eller en krigssituation. Fru talman! Vidare har det varit diskussion om Very High Readiness Joint Task Force, VJTF. I försvarssammanhang finns alla dessa akronymer.
VJTF är för närvarande öppen endast för Natos 28 medlemsstater, och således inte för partnerländerna. Min fråga till försvarsministern är: Skulle han och regeringen kunna verka för att se till att Nato även öppnar det för partnerländerna?
VJTF är en snabbinsatsstyrka som skulle kunna användas just för att markera tröskel och närvaro, inte minst i Estland, Lettland och Litauen i händelse av påtryckning, kris eller krigssituation. Skulle Sverige, som icke-Natoland, ändå vilja delta i det säkerhetsuppbyggandet? Mitt svar är ganska enkelt. Jag besvarar frågan med ja. Jag tycker att Sverige borde delta.
I avvaktan på att vi blir Natomedlem tycker jag att vi som partnerskapsland borde få den möjligheten. Vill försvarsministern och regeringen driva på för att Nato ska öppna detta även för Sverige? Avslutningsvis: Nato kommer att hålla ett nytt stort toppmöte i Warszawa nästa år. Vilka är de svenska ingångsvärdena där?
Vad har vi att säga när det gäller JEF, VJTF och att utveckla och fördjupa samarbetet mellan Sverige och Nato?