Finn Bengtsson (M):
Det här är en intressant interpellation, och debatten visar att en moderat finansminister och en socialdemokrat i opposition är rörande överens om att skattebrott naturligtvis ska beivras och följas upp. Där är jag helt enig med dem. Det gäller såväl snikenhet i den mindre skalan som ren ekonomisk brottslighet av den större kalibern, alltså organiserad kriminalitet, vilket naturligtvis är mycket mer allvarligt. Därom råder ingen oenighet.
Men sedan måste man reflektera lite över hur vi har hamnat i den här situationen. I interpellationen framstår det som att de 133 miljarderna i skattefelskartan på något sätt har uppkommit under den borgerliga regeringen. De är från år 2005 och en upplupen problematik från det socialdemokratiska regeringsinnehavet.
Man kan ändå reflektera lite grann över det långvariga maktinnehavet som Socialdemokraterna har haft som gjort att Sverige fler gånger hamnat bland de länder som har världens högsta skatteuttag. Vårt land har haft de absolut högsta skattenivåerna.
Vi är glädjande nog i rask fart på väg ned mot något slags rimligt medelsnitt för resten av våra närliggande länder i Europa tack vare den nya regeringens politik. Jag tycker att svaret som finansministern avgivit är oerhört intressant i andra stycket där kärnpunkten kommer.
Där säger finansministern: "Jag anser att tilltron till att skattesystemet fungerar utgör en viktig aspekt för människors vilja att betala skatt." Man kan bara som ett exempel göra tankeexperimentet att man har världens högsta skatter och världens lägsta skatter. Därmed är det inte sagt att jag förespråkar världens lägsta skatter. Var tror interpellanten att risken är störst för skatteflykt och skatteundandragande? Är det där man betalar lägst skatt eller där man betalar högst skatt?
Sannolikt är det så att det höga skattetrycket skapar en hel del problem med just skatteflykt. Den första motreaktionen från Socialdemokraterna blir då att sätta in åtgärder för att jaga detta i stället för att fundera över att ett rimligare skatteuttag också leder till en något lägre nivå på skattefelskartan.
Det är den intressanta ideologiska problematiken som är insmugen i en filosofi där man driver upp ett skattetryck, och sedan jagar man system för att komma till rätta med skatteflykten. I interpellantens förslag kan man läsa att det ska mer pengar till för att hantera det som har varit den borgerliga regeringens försök att återställa något av de förlorade skatterna.
Finansministern nämner certifierade kassaregister och hanteringen av skattelättnader för hushållstjänster. Det är något som det svenska folket uppenbarligen röstade fram. Det var ett vallöfte från den allians som övertog regeringsinnehavet. Det handlar också om en mer internationaliserad möjlighet att ha pensionsförsäkringar, som man då naturligtvis måste följa upp.
Det blir för mig ganska bakvänt att i det här läget säga att vi måste se det som ett problem när den borgerliga regeringen försöker att hitta instrument för att nå en ny och moderniserad skatteuppbörd på ett korrekt sätt och kritisera att det inte sätts av ännu mer resurser till detta. Lars Johansson säger talande nog att i skuggbudgeten finns det fler miljoner från Socialdemokraterna till just Skatteverkets roll.
Det är signifikativt. Om det är så att ni återtar makten ska ingen få mig att tro att ni inte höjer skatterna. Då kommer ni säkert att ha behov av de ytterligare miljonerna. Jag försöker med det här resonemanget göra gällande att man genom att sänka skatterna vid sidan av alla de viktigaste goda effekterna i form av att människor kommer i arbete med jobblinjen, precis som det har visat sig tidigare under debatten här i kväll, sannolikt kan få ett något mindre skattefel, eftersom skattemoralen rimligtvis ökar hos människor.
Här bör Socialdemokraterna tänka efter.