Jörgen Andersson (M):
I betänkande FiU23 behandlas utskottets granskning av Riksbankens förvaltning.
Utskottet föreslår att riksdagen beviljar fullmäktige ansvarsfrihet för sin verksamhet och direktionen ansvarsfrihet för förvaltningen av Riksbanken 2012, att riksdagen fastställer Riksbankens resultat- och balansräkning för 2012, samt att riksdagen godkänner Riksbanksfullmäktiges förslag till disposition av Riksbankens vinst för 2012, vilket i korthet innebär att Riksbanken levererar 6,8 miljarder till statskassan.
I Riksbankens förvaltningsberättelse redogör Riksbanken för hur banken bedrivit penningpolitiken, främjat ett säkert och effektivt betalningsväsen samt utfört övriga uppdrag under räkenskapsåret. Vi kan notera att Riksbanken under året har börjat arbeta enligt en ny strategisk plan. En ökad integration mellan bankens huvuduppgift penningpolitiken och finansiell stabilitet har prioriterats. Detta har gjorts med anledning av erfarenheterna från finanskrisen.
När det gäller penningpolitiken har den varit expansiv under året med tre sänkningar om totalt 0,75 procent, och tillika har räntebanan justerats ned. Direktionen har varit överens om en expansiv penningpolitik, men det har funnits delade meningar om hur expansiv den ska vara. Inflationen var under året 0,9 procent.
Reformarbete kring framtida regelverk och en förbättrad tillsyn i de finansiella systemen har också pågått under året, i olika internationella forum och med egna utredningar. Bland annat har tre rapporter tagits fram och presenterats. Riksbanken har också tillsammans med Finansinspektionen inrättat ett temporärt samverkansråd för att utveckla samarbetet kring analysen av systemrisker, finansiell stabilitet och makrotillsyn.
Under 2012 har man haft två möten. När det gäller kontantförsörjningen kan vi notera att värdet av kontanter i omlopp har fortsatt att minska även under 2012. Som en jämförelse är värdet uttryckt i förhållande till bnp nu knappt 2,5 procent mot ca 10 procent för 60 år sedan. Prognosen är att denna trend fortsätter.
Vidare har det med anledning av Panaxias konkurs funnits anledning att se över kontanthanteringens funktionssätt och med ett helhetsperspektiv göra en översyn av ansvarsfördelning och tillsyn. Riksbanken har med anledning av detta gjort en framställan till riksdagen om att regeringen ska tillsätta utredningar gällande detta. Riksdagen har till regeringen tillkännagett detta.
Det är viktigt att vi har en fungerande kontanthantering och att den sker på ett tillförlitligt sätt; det är vi alla överens om. Under året har Riksbanken beslutat om förstärkningar i valutareserven. Med anledning av ökat svenskt deltagande i IMF:s stödprogram togs beslut om en förstärkning med 10 miljarder under våren 2012, och senare under året togs ett beslut om en förstärkning med 100 miljarder.
Detta skedde mot bakgrund av en tilltagande oro för finansiell instabilitet och den ökade upplåningen i utländsk valuta hos svenska banker. Avsikten har varit att minska riskerna för eventuella finansieringssvårigheter. Denna förstärkning beräknas ha en kostnad. Den ska ställas mot den eventuella kostnad finansiell instabilitet skulle medföra, menar Riksbanken.
Det är en försäkring Riksbanken anser bör återföras på bankerna. Riksbanken bidrar till IMF:s finansiering via insatskapital och lånearrangemang, bland annat i det nya lånearrangemanget NAB som aktiveras då insatskapitalet inte räcker till. Under året har lån aktiverats till Grekland, Irland, Portugal och Sri lanka. Återbetalningar har skett från Island, Lettland, Libanon, Saint Kitts and Nevis, Seychellerna och Ukraina.
Sammantaget är åtagandet 113,4 miljarder. Av detta är 11,5 miljarder utnyttjat. Förändring under året har varit plus 161 miljoner. Utöver dessa åtaganden på 113,4 miljarder tillstyrkte riksdagen att Riksbanken kan ingå bilaterala avtal med IMF om ytterligare ca 65 miljarder. Herr talman! Jag har inte för avsikt att vidare i detalj gå in på Riksbankens resultat- och balansräkning.
Jag förutsätter att den som har intresse tar del av denna information på annat sätt. Låt mig i stället avsluta med några ord om de utredningar som vi med största sannolikhet kommer att fortsätta diskutera framdeles och som i högsta grad kommer att beröra Riksbanken. Det handlar bland annat om Finanskriskommitténs delbetänkande, som presenterades i januari och behandlar förebyggande och hantering av eventuella kriser.
Tänkbara makrotillsynsverktyg diskuteras och inventeras, och det resoneras om makrotillsyn i linje med det initiativ som Riksbanken har tagit tillsammans med Finansinspektionen. Vi får sannolikt anledning att återkomma kring dessa frågor. Likviditetsförsörjning kunde hanteras under finanskrisen, men oro finns för hur den kan tryggas då sårbarheten var uppenbar under det akuta krisförloppet.
Stabilitetsfonden och stabilitetsavgiften har diskuterats i termer av en bankkrisreserv med en riskdifferentierad avgift. Delbetänkandet behandlar även roll- och ansvarsfördelning mellan samtliga myndigheter som har en funktion för finansiell stabilitet. Utan att gå in i detalj har en annan utredning inneburit en översyn av Riksbankens finansiella oberoende och hur den finansiella krisen påverkat synen på Riksbankens balansräkning.
En lämplig storlek på valutareserven har utretts, liksom hur den ska finansieras samt vad som är en lämplig storlek på Riksbankens eget kapital. Herr talman! Utskottet kommer att följa den fortsatta behandlingen av förslagen från dessa utredningar och kommer som sagt att längre fram i processen få anledning att återkomma i flera av dessa frågor. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut i finansutskottets betänkande FiU23.