Peter Hultqvist (S):
Varken Arbetsförmedlingen eller Försäkringskassan är i dag att betrakta som någon idyll. Jag har mött många människor som varit i kontakt med båda dessa verksamheter och som gett bilden av en nedlåtande, byråkratisk och opersonlig hantering. För mig framstår det här inte som bara något enstaka fall, utan upprepade gånger under en rätt så lång period har det varit på nämnda sätt.
Det hänger ihop med det ökade trycket och med de skärpta regelverk som man har för de här myndigheternas verksamhet ordnat med. Är det rimligt att Arbetsförmedlingens, polisens och Försäkringskassans öppettider i södra Dalarna har minskat med 60-85 procent under 2000-talet? Svaret på frågan tycker jag är nej. Är det rimligt att det här sker utan samråd med kommunerna? Svaret på frågan är nej.
Är det rimligt att detta sker utan några mer utvecklade tankar kring effekterna på hur servicen för allmänheten ska utvecklas och presenteras? Svaret på frågan är självklart nej. Ändå är det så det går till. Hårt pressade av olika rationaliseringskrav och regeringsdirektiv lever myndigheterna sitt eget liv. Lösningen på serviceproblemen brukar vara hänvisningar till hemsidor och Internet.
Det är inget fel med det. Men verkligheten är sådan att två miljoner människor inte har tillgång till hemsidor och Internet. Också detta pekas det på i Högdahls utredning. Internet kan inte ersätta det personliga mötet. Många frågor och problem kan inte få sin lösning via detta, och många - framför allt äldre personer - känner ett stort främlingskap inför det här.
Just hänvisningen till hemsidor eller Internet kan vara orsaken till att många människor med komplexa problem faller mellan stolarna. När en ny myndighetskultur ska skapas tycker jag att man ska peka på några saker: Ingen ska falla mellan stolarna. Ingen kommun ska lämnas i sticket. Det ska finnas en likvärdig och fungerande service runt om i hela landet.
Det här är tre bra grundpelare. Men för att nå dit måste man på myndigheterna fundera på följande: Hur anpassar vi servicen efter medborgarnas behov, inte utifrån våra behov i vår egen inre organisation? Då krävs det regelverk, direktiv och riktlinjer som underlättar, inte försvårar, det hela. Mats Odell berörde länsstyrelsernas roll. Det är bra om de följer utvecklingen.
Men jag tycker att man skulle ge länsstyrelserna en direkt ledande roll, att man skulle ge dem i uppgift att leda det förnyelsearbete där skapandet av lokala servicecentrum i varje kommun är en uppgift. Landshövdingarna kunde helt enkelt få sådana direktiv och samordna en sådan här verksamhet. Dessutom kunde detta vitalisera länsstyrelsernas arbete om de fick en ny, framtidsinriktad uppgift.
Detta med samverkan mellan stat och kommun är intressant. Gränserna mellan en kommun och statlig sektor är ordentligt starka; det finns väldigt starka revir. Det är inte lätt att bryta upp och bryta sönder i det avseendet, så det krävs ett fördjupat samarbete för just samhällsnyttans skull, för att förbättra servicen till medborgarna.
Däremot tror jag inte så mycket på den frivilliga processen när det gäller att få myndigheterna att samverka och att få in kommunerna i detta, utan det krävs ett övergripande djupare politiskt initiativ. Mats Odell vill vänta med besked när det gäller att använda sig av direktiv och lagstiftning.
Men om man i en djupare mening vill bryta upp de här gränserna och lägga grunden för en ordentlig förnyelse kommer det - det är i alla fall min uppfattning - att krävas betydligt mer tydlighet och att man är beredd att använda de instrument som man har till sitt förfogande.