Johan Forssell (M):
Det är glädjande att statsrådet läser i Moderaternas budgetmotioner. Det får hon gärna göra oftare. Det finns faktiskt en hel del klokt där att fånga upp, kanske inte minst om hur utvecklingen i sjukförsäkringen ska vändas. Det verkar finnas behov av nya idéer eftersom utvecklingen faktiskt inte går åt rätt håll. Utvecklingen går åt fel håll.
Med de prognoser som regeringen själv har lagt fram verkar utvecklingen fortsätta att gå åt fel håll under lång tid framöver. Man kan ha olika inställning till politik. Min är att man ska försöka lära av historien, och man ska också försöka vara pragmatisk. När det kommer ny information ska man inte slå dövörat till.
Om informationen är saklig ska man ta intryck av den och om det är befogat faktiskt försöka förändra sig. Hillevi Larsson talar mycket om den tidigare utvecklingen. Jag vill bara påpeka en sak, nämligen att Hillevi Larsson satt själv i riksdagen när den förra socialdemokratiska regeringen hanterade området. Vi har i färskt minne hur det gick. Förtidspensioneringar blev svaret.
140 personer varje dag lämnades, gömdes och glömdes i ett långt utanförskap. Jag tycker att Hillevi Larsson ska vara lite mer ödmjuk när hon talar om mänskligt lidande och fundera över hur hon själv har varit med och hanterat frågorna tidigare. Vi i Moderaterna anslöt oss till regeringens bedömning när vi gjorde vår budget i höstas, men vi sa också att vi är oroliga för att det här kommer att få mer långsiktiga effekter.
De effekterna, fru talman, kommer att leta sig in i regeringens budget, antingen i högre utgifter eller i lägre skatteintäkter. Det är lite märkligt att man har det kortsiktiga kamerala förhållningssätt, att man gör en budget på sitt sätt och om någon gör det på något annat sätt eller inte som man själv gör tar man inte hänsyn eller ens kommenterar det.
Visst är det väl så att även socialförsäkringsministern inser att om skatteintäkterna minskar som följd av en reform blir det faktiskt en kostnad för reformen. Om man budgeterar på anslag A, B eller C - kalla det vad man vill - är inte så viktigt i sammanhanget, men det härrör ändå till den reformen.
Att slopa den bortre tidsgränsen är en reform som regeringen genomdriver i strid med expertisen hos sina egna myndigheter. Det går inte att bortse från det. Jag har läst remissvaren från Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen, Inspektionen för socialförsäkringen, som alla varnar för detta. Även TCO höjer varningsflagg, som man uttryckte det, mot att genomföra reformen.
ESO hade nyligen ett seminarium där man också uttryckte skepsis. Professor Mårten Palme har gjort tydligt att han anser att det är viktigt att ha en bortre tidsgräns i sjukförsäkringen. Det namnet kanske klingar bekant för många socialdemokrater. Det finns en bred kritik mot vad regeringen just nu gör på området.
Man kan göra olika bedömningar och man kan tycka annorlunda, men om man är i regeringsställning är det väl rimligt att när man skickar ut frågor på remiss att man också tar hänsyn till de svar man får in. Vad är det annars för poäng med att skicka ut frågor på remiss om man ändå inte är beredd att lyssna? Jag önskar att regeringen hade en lite mer pragmatisk inställning och såg till att lyssna in när det kommer fakta från forskare, myndigheter och experter.
Just nu går utvecklingen åt fel håll på området, och den går snabbt åt fel håll.