KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ragnwi Marcelind (KD):
Jag skulle inte behöva stå här och citera vad andra säger, herr Thomas Bodström! Jag har hela mitt huvud fullt av citat från justitieministern. Ibland brukar jag roa mig med att plocka fram protokollen för att se vad justitieministern har sagt. Det har jag gjort i dag på eftermiddagen. Han har sagt både det ena och det andra i våra debatter. För bara någon månad sedan, innan juluppehållet, debatterade vi just det här med antalet poliser och ekonomin.
Då var det just Thomas Bodström som stod och sade här att vi går med plus. Vi har en budget som går med plus - i fjol med 37 miljoner och nu med 50 miljoner! - sade han. Men vad hjälper det, justitieministern, när vi fortfarande inte kan binda mer än 15 % av gärningsmännen till brottet? Någonstans måste man fråga sig var organisationen har gått snett.
Justitieministern säger att han absolut inte har något ansvar för hur Rikspolisstyrelsen och myndigheterna sköter sin verksamhet. Är det inte så att justitieministern är chefen och den ytterst ansvarige över de myndigheterna? Annars fattar jag ingenting av hur regeringen arbetar. Det är intressant att läsa rapporten från Riksdagens revisorer. Där finns konkreta förslag till regeringen.
Bland annat har man ett förslag om att regeringen ger Rikspolisstyrelsen i uppdrag att redovisa alla direktavskrivna ärenden så att polisens redovisning av sådana ärenden blir fullständig. Har det direktivet gått från regeringen till Rikspolisstyrelsen?
Har regeringen gett Rikspolisstyrelsen och Riksåklagaren i uppdrag att gemensamt utarbeta riktlinjer för hur polisen ska använda beslutsmotiveringarna? Det finns en rad saker som man kan ta tag i. Regeringen säger ju själv att dess mål är att bekämpa brottsligheten och öka antalet utredda brott.
Det målet måste väl ändå justitieministern arbeta efter, och inte slå sig till ro med att vi endast har 15 % uppklarade brott?
Ragnwi Marcelind (KD):
Thomas Bodström säger att man inom rättsväsendet inte kan säga att man inte vill ha några förändringar om samhället i övrigt förändras. Jag skulle vilja höra vilka förändringar i det övriga samhället som gör att man måste skära i tingsrättsorganisationen så att det bara ska finnas en tingsrätt per län. Jag fick heller inget svar om Hälsinglands tingsrätter.
Det finns anledning att återkomma till det, för jag lämnade in ytterligare en interpellation i går. Jag tycker nämligen att den här frågan är oroväckande. De förändringar i samhället som Thomas Bodström hävdar är att utnämningen av domare blir problematisk, att det blir svårt att rekrytera kompetent personal. Det finns ingen som helst statistik eller bevis för detta.
Det man har kunnat klargöra är att det har varit svårt att rekrytera den personal man hade velat ha när det finns oro för att tingsrätten inte ska få finnas kvar. Det kan inte likställas med att rekryteringen av domare skulle vara svår därför att tingsrätterna är mindre. Thomas Bodström säger att man kan få en bättre verksamhet någon mil bort. Vad är någon mil bort för Thomas Bodström?
Bor man i glesbygden kan det handla om 30 mil enkel resa. Vi har haft den här debatten förut. Hur ska alla dessa olika personer som jag räknade upp - polis, vittnen, vittnesstöd, nämndemän och så vidare - kunna åka 30 mil enkel resa och riskera att rättegången ställs in eller riskera att bli kvar i två veckor, därför att rättegången drar ut på tiden? Hur ska samhället och rättsväsendet kunna finansiera de kostnaderna?
Det finns inga som helst beräkningar på Justitiedepartementet för detta. Nej, den här centraliseringsvågen har gått i stå för länge sedan, Thomas Bodström. Det är något fel med den. Det måste vara något som inte stämmer. Vad är regeringens mål med detta? Är det bara en modernisering eller handlar det om den enskildes rättssäkerhet? Det är ett stort frågetecken för mig.
Ragnwi Marcelind (KD):
Det är så, herr socialminister, att gamla, sjuka och senila är lika värnlösa som barn. Man kan faktiskt se det på samma sätt. Nu säger inte vi att vi har den hela och fulla lösningen. Det kanske finns andra förslag på åtgärder som skulle kunna vara ännu bättre, men någonting måste göras, och den här frågan behöver ses över.
Nu säger socialministern att han inte på något sätt oroar sig och att han inte tycker att det här är något problem, men det är faktiskt så att den socialdemokratiska majoriteten i Stadshuset till och med har bjudit in den polisman som jobbar med de här frågorna i Söderorts verksamhet för att de ser det här problemet. Då kan man fråga sig vems ansvar det är.
Det är klart att den här debatten tenderar att hamna inom både justitieministerns och socialministerns områden, men jag utgår ifrån att socialministern har så pass mycket samtal med justitieministern och för samtal om helheten för de äldres trygghet i samhället att man på det sättet skulle kunna komma fram till ett bra förslag på lösning i de här frågorna.
Jag menar inte att socialministern inte skulle vara medveten om problematiken, men när socialministern säger att huvudmännen har kontroll i frågan, och jag och många med mig vet att det inte är så, då måste man fråga sig vad det är för bild socialministern har av äldreomsorgen. Kom gärna med ett annat förslag!
Det behöver inte vara det som finns inom barnomsorgen, bara det är ett förslag som gör att våra äldre kan känna sig trygga om de blir sjuka, senila och värnlösa.
Ragnwi Marcelind (KD):
Ursäkta mig, Thomas Bodström, men det där svaret tyckte jag var lite snömos, om jag får säga det ärligt. Verkligheten är att det finns ett sparbeting på frivården med 10 %, och för vissa delar av landet innebär det en besparing på 15 %.
Vi vet också att inte ens hälften av frivårdens klienter har lekmannaövervakare utan bara 44 % därför att det inte finns några att få tag i. Det har blivit ett problem. Sedan säger Thomas Bodström att han har en god kontroll över hur det ser ut ute i landet. Det tycker jag är ganska anmärkningsvärt med tanke på att jag har deltagit i en konferens med frivilligarbetare från olika delar av landet.
Vi har haft den här diskussionen tidigare när det gäller lekmannaövervakarnas arvoden som ligger på 400 kr varav 150 kr är skattepliktiga. Och vi vet att det inte ens leder till några biokvällar eller till någon godare middag. Regeringen säger att detta är en symbolisk summa för att visa att samhällsarbetaren har en viktig roll.
Men i dessa sammanhang då vi kan se alltmer arbete för att slussa tillbaka klienter in i samhället måste detta arbete också uppvärderas på något sätt, inte minst när det gäller ersättningen.
Jag har stått vid sidan om och sett en del lekmannaövervakare arbeta och vet att om man kan få rätt lekmannaövervakare till klienten kan det faktiskt innebära en fantastisk förändring i klientens liv när det gäller återanpassning till samhället, att skaffa sig lägenhet och att ta kontakt med arbetsförmedling eller företag för att skaffa sig en ny tillvaro.
Såvitt jag förstod när jag var på denna konferens är det av och till svårt att rekrytera lekmannaövervakare. Då är det någon snäll moster, faster eller släkting som ställer upp därför att det måste finnas en övervakare. Den här personen har inte ens kraft att meddela och anmäla om personen inte kommer till de avtalade besöken.
Detta tycker jag underminerar den säkerhet som vi ändå kräver av bland annat frivårdens klienter. I klienternas dom står det att dessa övervakare ska finnas med och att de ska mötas i de kontakter som ska vägleda klienterna under deras strafftid.
Jag skulle vilja rekommendera Thomas Bodström att ta del av det brev som kommer från frivilliga samhällsarbetare och kanske fundera över om det inte finns anledning att göra en liten utvärdering av detta arbete och se vilka brister som finns. Det är en rekommendation i all välmening.
När jag upptäckte detta kände jag nämligen en oro för att det kan bli konsekvenser längre fram som vi inte har beredskap för. Det vore väldigt tragiskt om frivården inte skulle ha möjlighet att ha detta övervakarsystem i vårt rättssamhälle, där vi inte tycker att människor ska sitta inlåsta, och om det skulle brista i förtroende hos allmänheten på grund av att vi inte har vidtagit nödvändiga åtgärder.
Ragnwi Marcelind (KD):
Jag har lite svårt att se hur man ska kunna anställa, eller i varje fall anlita, en massa övervakare utan att ha pengar. Det saknas ju hundratals frivilliga eller övervakare bara i Göteborg. Jag har också i dag varit i kontakt med frivården för att kolla upp några nya synpunkter som jag fått. Man säger att till exempel bara de ineffektiva administrativa systemen är ett stort hinder för att utveckla arbetet på ett bra sätt, så det behövs pengar också till det.
Man kan liksom inte få fram folk och bra system utan att ha pengar, så allt handlar inte, Thomas Bodström, om effektivisering. I det här läget är det nog oerhört viktigt både att vi uppmuntrar övervakarna och de frivilliga samhällsarbetarna och att vi visar att vi har stor respekt för de insatser som de gör. När vi har stor respekt för de insatser som de gör vågar vi också utvärdera och granska deras arbete därför att det tål det.
Jag ställer stenhårt upp på de insatser som de här människorna gör. Jag märker att vi båda, Thomas Bodström, är jätteförkylda i dag. Det är kanske därför som vi landar som vi gör här. Jag skickar med den skrivelse som kom till departementet redan för fyra år sedan och hoppas att jag slipper återkomma med ytterligare interpellationer på grund av att Justitiedepartementet inte vidtagit åtgärder när det gäller denna fråga.
Ragnwi Marcelind (KD):
Jag kanske inte får till mina inlägg lika raffinerat som de här före detta advokaterna gör här i talarstolen som något slags charmknuttar. Men jag tycker i alla fall att det är intressant att se att statistik är bra att använda, i alla fall när det verifierar ens egna påståenden och intressen. Thomas Bodström, man har ju infört registerkontroll i barnomsorgen.
Inledningsvis vill jag återgälda tacket, Sten Lundström, för de fina debatter vi har haft. Jag vill ärligt och uppriktigt säga att jag tycker att det är en förlust för Vänsterpartiet att förlora ett sådan engagerad och provocerande debattör. Just det provocerande är väl det som gör att man inte kan svara på alla frågor, även om man gärna skulle vilja, i en sådan påhoppsaktion som Sten företog sig alldeles nyss.
Jag hörde om någon kommun nu som tyckte att man skulle gå ett stycke längre när det gäller föräldrar som också arbetar med barn, därför att man såg det här som någonting positivt. Faktum är att de anställda inom äldreomsorgen ju känner sig misstänkliggjorda. Det drabbar en hel arbetsgrupp.
Han använde sig av ett av de mest välkända retoriska grepp som finns, nämligen skrämselpropaganda, när han pratade om en allians för högre hyror.
Om det är någon på jobbet som missköter sig, som kränker gamla och som stjäl från gamla så drabbar det hela den grupp som arbetar på den arbetsplatsen. Det här har framförts i ett antal artiklar och diskussioner, inte minst de kända poliserna från Söderort som jobbar dag och natt med sådana här ärenden.
Jag skulle bara vilja påminna Sten Lundström om att vi trots allt under de senaste tolv åren haft en regering som Sten Lundström och Vänsterpartiet varit med och regerat i och som sett till att vi fått de högsta hyreshöjningarna på evigheters evigheter. Hyrorna har ökat och ökat. Det är också just därför som Hyresgästföreningen själv går ut och säger att det måste bli ett slut på detta.
Och så har Sten Lundström mage att stå här och säga att alliansen är en allians för högre hyror! Jag tror att Sten Lundström först måste svara på varför hyrorna har gått upp så oerhört mycket under hans egen regeringsperiod. Sedan blir jag lite nyfiken när Sten Lundström säger att han egentligen inte hade velat att den här propositionen lades fram eftersom den är inte tillräckligt bra eller skulle ha lagts fram tillsammans med ett nytt finansieringssystem.
Jag vill än en gång ge en rekommendation till Thomas Bodström. Jag vet ju att han brukar ta över en hel del av Kristdemokraternas förslag, och det tycker jag bara är bra. Kopiera det här, ta det och kom igen med nya förslag, så ska vi vara med och rösta fram dem i riksdagen!
Då undrar man ju varför Sten Lundström har stöttat den. Min nästa fråga gäller tillval och frånval. Tycker Vänsterpartiet på något sätt att det är problematiskt att hyresgästerna - eller kunderna, som jag tidigare uttryckte det - själva ska ha möjlighet att välja?
Inte minst kan det ju handla om att faktiskt kunna minska sin hyra om man inte har de ekonomiska förutsättningarna att hyra det som är befintligt.
Ragnwi Marcelind (KD):
Det duger inte, Sten Lundström, att stå och säga att Vänsterpartiet inte har suttit i regeringen. Normalt sett brukar ni ju vara väldigt stolta över ert förhandlingsarbete med den sittande regeringen i samband med budgetarna. Utan Vänsterpartiets stöd hade ju inte de här olika propositionerna över huvud taget kommit till stånd.
För att koppla tillbaka till den skrämselpropaganda som Sten Lundström försöker framföra visar denna att Sten Lundström inte har en riktig bild av hur det ser ut i Sverige i dag. I Sverige i dag har vi de högsta hyrorna någonsin. Vi har den största bostadsbristen någonsin. Vi har den största hemlösheten någonsin.
Det kom ett pressmeddelande i går från Socialstyrelsen - jag utgår från att Sten Lundström har läst det - med en rapport över de mätningar som gjordes förra året som tydligt visar hur krasst det är på bostadsmarknaden i dag, inte minst för de allra svagaste grupperna. Dem vill i alla fall jag vara med och försöka strida för. Då hjälper det inte att säga att ni inte är med och regerar, utan ni måste ta ansvar för den politik som har förts de tolv år som ligger tillbaka.
Om ingen annan kommer att förfölja er under denna valrörelse kommer jag att göra det och peka på att ni faktiskt har suttit med och styrt Sverige i tolv år och vi har en så dålig bostadsmarknad som vi har. Sedan är ju sanningen att dagens boende beskattas, som jag sagt så många gånger tidigare, precis som sprit och tobak gör. Sprit och tobak kan man förstå, men varför boendet ska beskattas kan inte jag förstå.
Det måste bli en ny, reformerad bostadspolitik där vi kan se till att människor kan få lägenheter. Människor ska ha tak över huvudet, och det ska vara hyror som gör att människor har råd att bo. Det är inte rimligt att det ska vara billigare att bo i ett eget hus på ena sidan gatan än i hyreslägenheten tvärs över gatan.
Detta hade Sten Lundström och Vänsterpartiet kunnat vara med och påverka om ni hade satt hårt mot hårt mot regeringen också i den här frågan, som ni har gjort i andra.
Ragnwi Marcelind (KD):
När Leif Jakobsson börjar använda sin retoriska framställning, som han väl har lärt sig och vuxit upp med på Bommersvik, slår det bara tillbaka mot honom själv.
Det är nämligen väldigt lätt att bemöta den retorik som Leif tar fram här i dag när han angriper alliansen för att inte lyssna in bostadsmarknadens parter. Men det är precis det som regeringen och vänsterkartellen inte har gjort i den här frågan!
Jag skulle gärna vilja höra Leif Jakobsson redogöra för varför det var så svårt att lyssna in vad de här parterna så sent som den 10 oktober 2005 framförde till regeringen. Bland annat sade man att hyreslagstiftningen måste reformeras för att hyresrätten ska överleva som boendeform.
En av de viktigaste frågorna är hur hyrorna ska bruksvärdesanpassas. Man talade också om att det är oerhört viktigt att kunna träffa lokala överenskommelser om korrekta bruksvärdeshyror som ska tillämpas när en ledig lägenhet hyrs ut - detta samtidigt som befintliga hyresgäster får hyresrabatter under ett antal år.
Är allt det som i trepartsöverenskommelsen fördes fram till regeringen någonting som Leif Jakobsson och regeringen tycker är bara bullshit?
Ragnwi Marcelind (KD):
Jag blev inte klokare av det du nu sade, Leif! Leif Jakobsson svarar ju inte på frågan om det papper som jag håller i min hand - de tre parternas uppvaktning till regeringen - där det sägs att nämnda förändring är nödvändig till exempel för att hyresrätten ska överleva. Man tar upp detta med tillval och frånval. Varför ville man inte hörsamma detta från regeringens sida?
Är det så att regeringen och Leif Jakobsson tycker sig kunna frågan bättre än vad Hyresgästföreningen, SABO och Fastighetsägarna Sverige kan, så att det är orsaken till att man på något sätt underkänner deras kompetens på området? Ta till exempel det här med tillval och frånval som har varit ett viktigt förslag i trepartsöverenskommelsen. Utskottsmajoriteten säger i betänkandetexten att nackdelarna väger tyngre än fördelarna.
Vad är det för nackdelar? Det finns inte en enda redogörelse om vad det är för nackdelar. Leif Jakobsson säger att ingen lagstiftning behövs. Men vi hörde tidigare från Vänsterpartiets representant att han inte tycker att Malmömodellen är en modell som man behöver tycka är bra.
Tycker Leif, som kommer från den regionen, att Malmömodellen är en modell som det faktiskt är värt att ta vara på och sprida vidare till andra orter i Sverige?
Till sist - det är synd, fru talman, att tiden går så fort - skulle jag som bostadsutskottets ordförande vilja passa på att i denna den sista debatten jag är med i framföra ett varmt tack till bostadsutskottets ledamöter, till Leif och till övriga här, för de fantastiska debatter som vi har haft under den här mandatperioden och inte minst till kansliet för de enorma underlag som man där arbetar fram åt oss.
Jag hoppas verkligen att den här trepartsöverenskommelsen och företrädarna för denna, som förmodligen kommer att lusläsa protokollen, ändå känner att vi har tagit på allvar den fråga som de fört fram och att vi tycker att det är angeläget att jobba vidare med de här frågorna så att det blir en så bra lösning som möjligt för parterna och framför allt för hyresgästerna.
Ragnwi Marcelind (KD):
Kristdemokraterna är för vindkraft, men det är inte utan att man ändå måste understryka att även lokaliseringen är mycket viktig. Det belyser vi tydligt i vårt särskilda yttrande. Socialdemokraterna hävdar från talarstolen i dag att de värnar om alla fiskar. När man tittar på hur vindkraftsutbyggnaden sker, inte minst till havs, är det oerhört viktigt att just se till lokaliseringen.
Det försöker vi belysa i vårt särskilda yttrande, som alltså handlar om att man placerar vindkraftverken på grundområden, det vill säga på platser utanför kusten som är lek- och uppväxtområden för fisk. Jag skulle därför gärna vilja höra vad Mariam anser om detta. Frågan är jätteviktig för att det inte ska uppstå en kris när det gäller västkustfiskarna.
Beträffande den reservation som ni har till detta betänkande blir jag lite fundersam när ni talar om de alternativ som ju redan finns. Vi har haft en mängd debatter i kammaren. Inte minst handlade den förra debatten för några veckor sedan om bostadsförsörjningsfrågor.
Vi har också debatterat energieffektiviseringsfrågor, och ni säger alltid att det behövs ytterligare lagstiftning för att riktigt kunna reglera och se till att saker och ting händer. Men i den här frågan, som behandlats i så många år, hänvisar ni till befintlig lagstiftning och säger att den räcker, att det inte är nödvändigt med regeländringar för att kunna ställa krav på laxtrappor etcetera eftersom det redan finns alla möjligheter att vidta de åtgärderna.
Vad är det som gör att ni helt plötsligt har ett annat förhållningssätt till lagstiftningen? Du säger själv i ditt inlägg att det finns tolkningsproblem med den befintliga lagstiftningen. Varför kan Socialdemokraterna då inte ställa sig bakom majoritetens förslag så att vi får ett enigt utskott i denna fråga?
Ragnwi Marcelind (KD):
Det här är lite märkligt. Beslutet handlar nämligen inte främst om att ensidigt besluta om laxtrappor eller vad det nu kan vara, utan om en utredning. Ni vågar inte ens ställa er bakom det som ni annars alltid hänvisar till i alla andra sammanhang.
Det gör mig lite fundersam, och jag återkommer därför till frågan vad det egentligen är som ligger bakom att ni i det här sammanhanget inte kan säga okej, det är en bra lösning, så att vi i dag före sommaruppehållet i denna mandatperiod kan komma till rätta med problematiken. Det har, enligt de handlingar jag läst, tjafsats om detta åtminstone sedan början av 2000-talet, och Owe kanske kan verifiera att det pågått ännu längre.
Mariam säger att fördelarna med vindkraftverk är stora. Jag tycker att det är jättebra om man nu ensidigt kan storsatsa på vindkraftverk, för det finns stora fördelar. Jag skulle emellertid vilja fråga vilken bedömning Mariam gör beträffande hur stor del av energikraften vindkraften kommer att utgöra.
Det vore intressant att höra, för det måste väl finnas någon slags vision om hur mycket den kan ta över i samhället eftersom ni föreslår en så tydlig satsning. Som jag sade tidigare, och jag repeterar: Vi är inte emot vindkraftverk. Själv åker jag nästa varje sommar genom Europa, och när vi kör genom Tyskland och ser bergsmassiven med tusentals vindkraftverk kan jag till och med tycka att det är vackert att se på. Vi har dock inte riktigt sådana områden i Sverige.
I mitt hemlän har vi under flera år försökt satsa på vindkraft, men det har inte varit tillräckligt med vind. Nu säger man att den gångna vintern visat att det kanske varit så mycket vind att man skulle kunna bygga upp vindkraftverken. Men satsningarna måste stå i relation till den faktiska möjligheten att kunna få energi från vindkraftverken, och det tycker jag inte att jag riktigt får svar på. Argumentationen från Socialdemokraterna är väldigt lös i dag vad gäller den frågan.
Jag är ledsen över att vi inte kunde få ett enigt utskott i denna fråga där Socialdemokraterna dessutom har en mycket dålig reservation.
Ragnwi Marcelind (KD):
Jag kan inte låta bli att skratta, för jag får nästan lite känslor i hjärtat för Owe Hellberg. Han intar som vanligt en oerhört krigisk hållning till både vänster och höger. Det måste kännas oerhört svårt att inte vara hemma i något läger. Men jag hälsar Owe Hellberg välkommen till allianslägret när han har besinnat sig. Han har nu kastat ut en massa påståenden här i dag som jag har väldigt svårt att förstå.
När han talar om strålningsfria zoner säger han att kommunerna inte har någon möjlighet att påverka var de här masterna placeras. Nu är det så att kommunerna har möjligheter enligt PBL, och det är just det som håller på att ske hemma i Bollnäs. Både Ovanåkers kommun och Bollnäs kommun vill starta en frizon för de elöverkänsliga i vårt hemlän. Men vad stupar det på? Det finns inga resurser!
Det finns inget stöd från regeringen! Mona Sahlin vill inte ens träffa Frivolten för att diskutera deras framtid. I den regeringen sitter trots allt Owe Hellberg och är med och påverkar. Var lite ödmjuk och gå till Mona Sahlin och be henne åka upp och hälsa på i frizonen! Jag har själv begärt ett samtal med Mona Sahlin och sagt: Snälla, åk till Bollnäs och prata med Frivolten! Nej, hon vill inte ens höra talas om dem.
Owe Hellberg har en allvarlig roll. Han säger så här: Den borgerliga alliansen faller isär på flera fronter. Men vem är det som faller isär? Jag har inte sett någon enighet mellan Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Miljöpartiet annat än i några enstaka frågor, och det gäller att minimera möjligheter till ägande för människor. Då är ni rörande överens.