KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Jag tycker att utbildningsministern ska avstå från att raljera över att vi arbetar för våra valkretsars utveckling. Det vore bättre att han bekymrade sig över att borgerliga ledamöter i denna kammare är tysta som möss i skräck för partipiskan och avstår från att agera för de bygder i landet som de kommer ifrån. Det ser jag som ett demokratiskt problem.
Jag har inte påstått att Jönköpings högskola var världsbäst. Peter Hultqvist påstod inte att Dalarnas skulle vara världsbäst. Vi lyfte fram olika perspektiv på ett system - det tänkande som vi socialdemokrater hade när vi etablerade högskolor i hela landet. Det byggde ytterst på två saker, som jag vill påstå hade lika tyngd.
Det ena handlade om den samhälleliga utvecklingen i många regioner med olika industriella traditioner och inslag. Det gällde att skapa större värde i förädlingskedjan och få in mer teknik i produkterna. Det var en utveckling som drevs fram samlat i länen av näringsliv, fackliga organisationer och politik.
Det andra, som jag tycker är lika angeläget, handlade om att låta alla människor i vårt land växa. Det har att göra med en insikt om att den som har arbetat några år och kanske börjat sin familjeförsörjning inte åker till Uppsala eller Lund men väl till Falun eller Karlskrona.
Hur många kvinnor och män i vårt land har inte kunnat växa genom att få en utbildning på hemmaplan som gett deras liv andra dimensioner och gett förutsättningar för att de faktiskt ska kunna bidra med värde ytterligare i vår gemensamma produktion?
Konfliktytan i den här diskussionen har inte bara att göra med Björklunds tydligt elitistiska hållning som genomsyrar all skolpolitik, från förskolegrupper till högskolan, utan också med frågan hur vi ska använda de gemensamma resurserna.
Vad är det som skapar mest tillväxt? Björklund valde en sänkning av restaurangmomsen. Vi väljer högskolan.
I dag hade Dagens Nyheter en utomordentlig genomgång av effekterna av sänkningar av arbetsgivaravgifterna riktat till kollektiv eller enskilt, liksom sänkningen av restaurangmomsen. Man påvisar ingen effekt alls utom mer klöver i krögarnas fickor.
Vi valde högskolan, Björklund. En något billigare toast Skagen är god, men den mättar inte många timmar. Det kan däremot ett förstärkt utbildningsväsen göra i hela vårt land, i Dalarna, i Jönköping, i Blekinge och på andra platser. Och framför allt: Respektera det engagemang vi har för våra valkretsar.
Det är vår drivkraft i politiken - inte att vara ett lydkompani som dina partivänner.
Peter Persson (S):
Den här regeringens allvarligaste misslyckande är att man totalt har misslyckats med jobben. Man talade om att man skulle åstadkomma full sysselsättning; man har åstadkommit högre arbetslöshet. Det är generande för dig, Jan Björklund, när du säger att ni drar ned på antalet högskoleplatser för att sysselsättningsfrågan är löst.
Fråga 350 000 människor i vårt land, de 8 procent av befolkningen som står utan arbete, om de tycker att sysselsättningsfrågan är löst. Jag upplever den moderatledda regeringens stora problem, nämligen att man skulle bli sams genom att fackmässigt indela politikområden.
Någon håller på med utbildning, som Björklund, en annan med näringspolitik, och Borg håller i kassan. När socialdemokratin styrde detta land insåg vi att man måste samordna politikområden. När det handlade om att skapa jobb var det en treenighet, ekonomisk politik, näringspolitik och utbildningspolitik.
Att vi har en utbildningsminister som inte förstår ett sådant elementärt samband understryker summan av kraft i regeringens gemensamma misslyckande när det gäller jobben. Din oförmögenhet att se ditt bidrag i jobbpolitiken medverkar till det katastrofala resultatet som ni har presterat på området.
Regeringen har misslyckats med jobbpolitiken. Dessutom håller man på att skjuta högskolorna i sank. Det är ytterligt allvarligt.
Peter Persson (S):
Tack, miljöministern, för svaret! Så är Vättern återigen närvarande i kammaren, och det förtjänar denna vackra sjö. Vi tycker om Vättern, men Jönköping riskerar att få lite för mycket av Vättern.
Det förhåller sig nämligen på det sättet att sjön på grund av landhöjningar har en tendens att tippa emot Jönköping. Det innebär, för att det lätt ska förstås, att under en 100-årsperiod skulle sjön kunna stiga 18 centimeter enligt SMHI:s bedömningar.
Det kommer att innebära stora påfrestningar på va-system och andra tekniska anordningar i Jönköpings kommun och staden och hota nuvarande och även tänkta exploateringar för bostadsändamål och andra ändamål.
Detta har Jönköpings kommun uppmärksammat under en följd av år, och man har försökt agera i frågan. Det handlar om att skapa underlag för en större avtappning ut i havet för att undvika de påfrestningar som jag nämnde.
Ansvarig för regleringen av Vättern är staten, enligt en vattendom från 1958, och det är Kammarkollegiet som företräder staten i den här allmänna frågan.
När Jönköpings kommun har överläggningar med Kammarkollegiet låter Kammarkollegiet meddela att de saknar ekonomiska medel för eventuell process- eller intrångsersättning, varför de inte är beredda att ansöka om en omprövning av vattendomen.
Den myndighet som ska företräda allmänna intressena säger alltså att de från sin uppdragsgivare staten inte erhåller resurser för att kunna utföra sitt intressearbete. Det är den frågan jag i grunden ställer till miljöministern, och det är den frågan hon inte svarar på.
Hon svarar inte på vilka åtgärder hon själv vill vidta för att lösa det problem jag har pekat på eller vilka initiativ hon avser att ta för att förhindra att enskilda myndigheters budgetproblem omöjliggör för dem att tillvarata det allmännas och därmed medborgarnas intressen.
Jag förväntar mig nu att miljöministern i kommande inlägg svarar på min frågeställning: Kommer hon att ta initiativ till budgetförstärkningar, så att Kammarkollegiet kommer att fullgöra sitt uppdrag?
Den andra frågan är självfallet: Tycker hon att det är rimligt att man överlåter till den som har intressen att betala själv, så att den betalningsförmögne skaffar sig förtur i det allmänna hävdandet? Tycker hon det? Det vill jag gärna ha svar på.
Peter Persson (S):
Jag lyssnade med intresse på den tidigare debatten om svaveldirektiv. Jag noterar att miljöministern verkar ha skaffat sig en tradition i interpellationsdebatter, nämligen att inte svara på frågor.
Mina frågor var allmänna och berörde om hon har vidtagit eller avser att vidta åtgärder för att se till att Kammarkollegiet erhåller resurser så att de kan hävda de allmänna intressena.
Jag har letat lite och hittat en redovisning som Kammarkollegiet och Fiskeriverket har lämnat av ett uppdrag från regeringen, där de hade sett över arbetet med omprövning och tillsyn av vattendomar och vattenföretag.
Dessa myndigheter skriver våren 2007: "Kammarkollegiet och Fiskeriverket vill betona vikten av att det i ett långsiktigt perspektiv tillskjuts tillräckligt med medel för att bekosta omprövningar. Vad som sägs gäller både personella resurser och medel för bekostande av själva åtgärderna."
Sedan fortsätter de med att tala om länsstyrelsernas och andras uppdrag och avslutar en ganska lång redogörelse med att säga följande: "För Kammarkollegiets del är anslagsbehovets storlek direkt relaterat till den ambitionsnivå som regeringen anser är önskvärd.
Skulle omprövningsverksamheten ges högre prioritet krävs det självklart en justering av anslaget. Kollegiet återkommer inom den ordinarie budgetprocessen när det gäller behovet av resursförstärkning." Det har de gjort. Men regeringen har nonchalerat detta och vidtar inte några åtgärder.
Klarare kan det väl inte sägas? Myndigheten har i fyra år sagt att de saknar resurser och därför inte kan fullfölja de åtaganden och ambitioner som de rimligen borde ha.
Regeringen reagerar över huvud taget inte, och när jag i dag frågar Lena Ek om hennes ambitioner allmänt på detta område vill hon inte svara alls. Jag tycker att det visar på en nonchalans inför hela detta problemområde, som i Jönköpings kommuns fall är påträngande.
Utanför protokollet andas man: Okej, ärendet kan påskyndas om den egna börsen tas fram. Jag anser att det är ett orimligt synsätt. Jag vill ha miljöministerns svar. Tycker du att den egna börsen ska användas i sådana förhandlingar för att man ska få företräde?
Peter Persson (S):
Debatterna här i kammaren om regeringens politik börjar bli en smula förutsägbara. Man vill inte diskutera vad som händer i vårt land och regeringens misslyckanden, utan man tar sig till Grekland eller Tokyo eller pratar om någonting helt annat, som Statistiska centralbyråns tidigare årsböcker.
Vad det handlar om, Anders Borg, är ditt ansvar här och nu för att ungdomsarbetslösheten har fördubblats och för att arbetslösheten kraftigt ökat, inte minst långtidsarbetslösheten. Jag konstaterar att du inte har några andra svar på frågorna än de som hela tiden levereras. Allt handlar om sänkta skatter.
Jag vill påstå att det socialdemokratiska förslag som nyligen presenterades om ett utbildningskontrakt för ungdomar under 25 år kommer att bli en politik som lyfter många ungdomars möjligheter anpassat till deras situation. De vill kanske jobba halvtid och studera halvtid, kombinera praktik och utbildning eller få utbildning på heltid.
De ska få studiestöd för detta. Vi vet att den grupp som är mest åtkomlig för arbetslöshet är de som inte har fullgjord gymnasieutbildning. Ju mer utbildning man har, desto bättre förutsättningar har man på arbetsmarknaden.
Det finns en sak som gör mig mycket upprörd i diskussioner om arbetslöshet: när man försöker skuldbelägga den arbetslösa. Jag känner många ungdomar som är arbetslösa eller har tillfälliga jobb. De får provjobba - jobba en vecka eller två veckor gratis och visa vad de går för.
Det är ett brutalt utnyttjande av ungdomars arbetslöshet. Eller också kan de få erbjudande om att jobba tio timmar i veckan. De ska då ha mobilen på och får ett sms när kunderna kommer eller lastbilen ska lossas. Vi håller på att skapa en brutaliserad och söndertrasad arbetsmarknad, särskilt för de unga.
Det är massarbetslösheten som tvingar fram denna situation. Det yttras i debatten av Anders Borgs frekventa medhjälpare att det ska vara lönsamt att arbeta.
Två av ministrarna som ska medverka i den samlade politiken för att skapa jobb, näringsministern och utbildningsministern, är ute och talar om sänkta ungdomslöner rakt av eller sänkta ingångslöner. Det ska löna sig att arbeta. Ni har misslyckats med arbetslösheten.
En del av er försöker skuldbelägga de arbetslösa och hävda att det är deras fel, med en undertext: Det är de som inte vill arbeta. Jag har inte den människosynen.
Jag tror att det är ytterligt få av dessa människor i vårt land som inte längtar varje dag efter att ha samma möjlighet som de flesta andra att ha ett jobb att gå till och en egen lön att leva på. Så blir man både tryggare och friare.
Det är detta ni förvägrar en hel ungdomsgeneration, ty den enda politik ni känner är sänkt skatt, och den verkar inte mer än som neddragningar på ungas möjligheter.
Peter Persson (S):
Det är med förvåning jag noterar Anders Borgs nonchalans och totala brist på idéer. Jag bara noterar att 22 procent av ungdomarna är arbetslösa, att 400 000 människor i vårt land är arbetslösa, att arbetslösheten har ökat under sex år med Borg, när det var er viktigaste fråga att lösa.
Jag undrar: Med dina teorier, varför är ungdomsarbetslösheten så extremt hög? När de har en obefintlig arbetslöshetskassa och så dåliga arbetsförhållanden skulle ju rimligen ungdomsarbetslösheten vara mycket mindre med din ekonomiska teori, som också omfattar Hamilton.
När man försöker påstå att socialdemokrater har skilda uppfattningar vill jag säga: Vi har en regering där någon inte vill sänka löner och andra vill sänka löner, där någon vill ha en inriktning på näringspolitiken, men det blir inte någon över huvud taget. Socialdemokraterna håller sig alltid med dugliga ledningar.
Jag ser verkligen fram emot att Carl B Hamilton efter 2014 får interpellera finansminister Magdalena Andersson och då försöka få svar på frågor. Det är en missuppfattning att det är mig man ska interpellera. Jag har interpellerat Anders Borg om ungdomsarbetslösheten, och jag har inte fått några svar.
Däremot har jag kunnat presentera socialdemokratiska förslag som kommer att omfatta kanske 20 000 ungdomar och ge dem möjlighet till jobb, praktik och utbildning. Det är framför allt det som har försvunnit, för ni fick skära i vuxenutbildning och i arbetsmarknadsutbildning för att finansiera de gigantiska skattesänkningarna.
Peter Persson (S):
Vår förmåga att upprätthålla ett välfärdssamhälle är att vi har en rimlig och god finansiering. Den sker vanligen genom skatter. Vi ser i dag ett skattebortfall genom fusk på 133 miljarder kronor.
Vi vet åtgärder som skulle kunna undandra en del av fuskets möjligheter, upprätthålla en bättre arbetsmarknad och en sundare konkurrens.
Det handlar om personalliggare, det vill säga att de som finns på arbetsplatsen också är registrerade och möjliga att kontrollera för Skatteverket. När detta system infördes i två branscher bedömdes det över en natt bli 4 000 vita jobb.
Lönesumman bedömdes öka med 1 miljard kronor. Alltså gynnades löntagarnas trygghet och ställning på arbetsplatsen. Den sunda konkurrensen gynnades genom att fusket omöjliggjordes.
Här har Anders Borg sedan 2009 haft en utredning som vill gå vidare till fler sektorer för att skapa sundhet och bättre och rimligare arbetsvillkor.
Han och regeringen har uppvaktats samfällt av byggindustrierna, Elektriska installatörsföreningen, Glasbranschen, de fackliga organisationerna med flera. Ingenting händer. När jag interpellerade om detta för ett år sedan var det samma svar fastän lite mer fylligt.
När skatteutskottet i går besökte Skatteverket meddelade Skatteverket att de har utomordentligt goda erfarenheter av personalliggare. Skatteverket blir synligare, och fusk kan stoppas i ett tidigt skede. Det blir stort fokus på bemötandefrågor hos deras handläggare och förbättrat underlag för arbetsgivarkontroll.
Det finns signaler från branschen att det finns en acceptans och att det fungerar. Skatteverket bedömer att personalliggare har haft en tydlig effekt på skattefusket. Kring detta finns en samstämmig uppfattning från flera branschorganisationer och från fackliga organisationer. Varför, Anders Borg, denna senfärdighet?
Varför vill du inte medverka till att skapa sundare och rimliga konkurrensvillkor? Varför vill du inte medverka till att vi får in mer resurser för att kunna säkra välfärden i Sverige?
Varför vill du inte medverka till att de anställdas trygghet på arbetsplatserna kan stärkas genom att en arbetsmarknad som trasas sönder av svarta löner och otrygghet kan upphöra?
En bred opinion vill gå vidare, men finansministern bereder, bereder och bereder medan världen där utanför fortsätter. Det är dags nu, Anders Borg, att leverera ett annat svar än att du bara bereder frågan.
Peter Persson (S):
Är det inte förunderligt att på detta område vill regeringen ha en minutiös noggrannhet i beredningen. Det får inte finnas någon anledning att tro att någonting måste rättas till i efterhand. När det gäller andra frågor är beredningen inte så viktig.
På dessa områden, där det handlar om att försämra för löntagare, krävs inte särskilt mycket beredning. Men på områden som handlar om att bekämpa skattefusk krävs väldigt stor beredning.
Här finns ju någonting oerhört intressant ideologiskt, nämligen vad Moderaterna vurmar för och var de har sin tyngdpunkt. Jag tycker att det blir tydligare och tydligare i politiken vilken deras inriktning egentligen är. Skattefusket, 133 miljarder, är ett skattefel.
Vi har förslag om hur man ska kunna minska det på skilda områden. Det bereds och det bereds. Bidrag har man döpt om försäkringar till.
Där kan man över en natt med motivet att stävja det man kallar fusk och incitament för arbete kraftigt försämra för hundratusentals eller miljoner löntagare som riskerar att hamna i det utanförskap Moderaterna sade sig bekämpa.
Jag tycker att den moderata politiken blir tydligare i sin idédräkt i Anders Borgs svar i dag, både när det gäller skattefusk och när det gäller statsministerns glidningar i fråga om arbetslöshetsförsäkringen.
Nu är det inte längre att upprätthålla välfärdssystem, utan det handlar om att man ska betala försäkringen själv och att man ska leva med en risk om man arbetar i en sektor där arbetslösheten kommer. Egentligen är jag glad över att Moderaterna kliver ur sina falska kläder och blir tydligare i politiken.
Politik som gynnar löntagares villkor går snabbt att försämra. Den politik som skulle gagna solidaritet, försörjning och välfärdsstat samt stävja fusk inom skatteområdet är oerhört svår och plågsam för Anders Borg att genomföra. Det är i sanning ett klargörande denna vackra sommardag.
Peter Persson (S):
Skälet till min interpellation är mycket enkelt. År 2010 fick Anders Borg en skriftlig fråga i anledning av det Korsellska förslaget som kom 2009. År 2011 fick han ånyo en skriftlig fråga. År 2011 fick han en interpellation. Det har förflutit tre år, och Anders Borg upprepar: Vi bereder.
Därav, herr talman, min referens till andra politikområden där det går mycket snabbt att genomföra förändringar utan att ha denna långa beredning. Det som händer om det finns ett uppenbart fusk som man är upprörd över ute i samhället är att det fräter på den allmänna moralen och viljan att upprätthålla skatteinbetalning och därmed välfärd.
Personalliggare må vara en detalj i ett stort skattesystem, och ett skattesystem är, om inte en detalj så en del av ett välfärdssamhälle. Jag tror att förutsättningen för att upprätthålla ett välfärdssamhälle, att skapa jämlika levnadsförhållanden i vårt land, handlar om att också upprätthålla en vilja och en moral inom skatteområdet.
Jag måste upprepa att jag tycker att det är en senfärdighet. Anders Borg får nu för fjärde gången i riksdagen, i frågor och interpellationer, upprepa att han tycker samma sak som Socialdemokraterna. Men då säger jag: Gör någonting åt det!
Det borde rimligen vara möjligt - om du inte ser de gigantiska problemen, det förnekar du ju - att faktiskt åstadkomma någonting och redan till hösten komma med förslag till kammaren. Är du beredd att göra det, Anders Borg?
Peter Persson (S):
Även jag vill tacka näringsministern för svaret på min interpellation. Vårt lands stora problem och den moderatledda regeringens gigantiska misslyckande är 400 000 arbetslösa, en långtidsarbetslöshet som biter sig fast och en ungdomsarbetslöshet på nära 25 procent.
Massarbetslösheten är slöseri med människor och samhällsresurser. Det är regeringens gigantiska misslyckande. Det var därför med stort intresse jag studerade vad Annie Lööf uträttat på sitt viktiga område som näringsminister.
Jag vill be henne om överseende; jag var inte detaljrik nog i mina studier. Jag skrev i min interpellation att hon presterat två propositioner på åtta månader. Det var en kraftig överdrift. Det har kommit en proposition, Några frågor om Patentbesvärsrätten .
Det är vad näringsministern har presterat under åtta månader. Annie Lööf anför helt korrekt i sitt interpellationssvar att det inte ensidigt är hennes ansvarsområde.
Näringspolitiken samverkar också med andra politikområden för att åstadkomma en utveckling som ger tillväxt i landet och arbete åt människor.
Jag vill fråga Annie Lööf: Är du nöjd med denna samverkan och den kraft inom andra politikområden som ska skapa det ni säger är ett viktigt löfte: full sysselsättning? Det vill jag gärna ha ett svar på. Fru talman!
Jag tror i likhet med Börje Vestlund att Annie Lööfs och regeringens stora problem är nyliberalismen. Man klarar inte att formulera en samhällelig politik, utan tror att marknaden ska lösa allting.
Man förstår inte politikens vikt och kraft när det gäller näringspolitiken, politikens förmåga att skapa samverkan mellan skilda områden, inte minst mellan näringsliv, fackliga organisationer och högskolor ute i landet.
Den kraften förstår man inte utan man har avvecklat de program som tidigare socialdemokratiska regeringar har haft för att utveckla enskilda näringar. Det som är Annie Lööfs stora bidrag i agitationen för att skapa fler jobb är att sänka människors löner.
Har sänkta löner bidragit till fler jobb, Annie Lööf? Nu vill du gå vidare som partiordförande i Centern, som du kombinerar ditt ministeruppdrag med, med att sänka alla ingångslöner till 75 procent. Tror du att man åstadkommer en bättre utveckling i landet genom att försämra för människor?
Peter Persson (S):
Jag blev ytterligt förvånad över näringsministerns beskrivning att hon var nöjd med andra politikområden som samverkar med hennes eget departement och att Annie Lööf inte är medveten om att ett av de svåraste problemen i dag när det gäller svensk tillväxt är att företag inte kan rekrytera arbetskraft.
Det är en mycket allvarlig brist när det gäller tillväxten, trots att vi har 400 000 arbetslösa. Svaret är naturligtvis att den regering som hon ingår i skar ned antalet vuxenutbildningsplatser från 142 000 till 86 000, skar ned antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen från 45 000 till 19 000 och att man nu ska spara 675 miljoner på högskolan.
Nyckeln utbildning för att åstadkomma tillväxt har man alltså försvagat mycket. Jag har läst ett brev från ett antal regionförbund och högskolor i Dalarna och Jönköpings län, som Annie Lööf känner till, och i Gävleborg och Blekinge.
De skriver om våndan över att Utbildningsdepartementet flyttar 186 miljoner från deras högskolor till de stora universiteten och att resurser för forskning och utveckling tunnas ut kraftigt.
All utvärdering visar att den innovationskraft som vi gärna talar om finns i de mindre och medelstora högskolornas möte med näringslivet ute i landet. Det är där som den kraftigaste utvecklingen finns, och den förstör regeringen genom sin politik.
Börje Vestlund, jag är lite förvånad över att vi har en näringsminister som är nöjd med infrastrukturen i vårt land. När det kommer en flinga snö ställer sig godstågen i vänteläge, och persontransporterna försvåras. Ambitionerna på detta område är tämligen blygsamma. Det är klart att man kan räkna upp tioårssatsningar.
Man kan förlänga dem till 20 eller 30 år. Då blir det rätt många miljarder. Men man ser inte de brister i vardagen som finns i ett stort antal län och regioner som i dag växer med den nya efterfrågan som finns på förädlade naturtillgångar i vårt land.
Jag är förvånad över att näringsministern inte ser den brist på bostäder som finns i tillväxtområden i vårt land. Det handlar om regeringens direkta åtgärd, nämligen att ta bort den stimulans som fanns i ett investeringsbidrag under socialdemokratiska regeringar och som gjorde det ekonomiskt möjligt att bygga och också att bo.
Detta är samverkande politikområden för näringspolitik. Men regeringen förstår inte att näringspolitik är en viktig politik och att det är viktigt med ett samhällsengagemang. Det enda som Annie Lööf tror på är marknad, inte en samverkan mellan politik och andra samhällsförhållanden för att åstadkomma utveckling.
Det är tragiskt att näringsministern inte inser det.