KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Sverige har en it-strategi för skolan. Den heter Läroplan för skolan. Den är fastställd av regeringen. Där framgår kunskapsmålen mycket tydligt när det gäller it-användning. Det framgår av läroplanen att man ska använda it i undervisningen, men att det är läraren som till sist bestämmer när, hur och i vilken omfattning, precis som när det gäller böcker.
Vi har inget särskilt dokument som heter it-strategi. Det ingår i läroplanen, och det är så det bör vara, därför att det är läroplanen som är det centrala dokumentet i skolan. Det är det som styr. Det är det som är lärarnas bibel. Det är läroplanen. Det hjälper inte att vi antar ytterligare dokument vid sidan om där det står samma sak. Det finns i läroplanen. Vi har ingen egen läroboksstrategi. Det har alltid förvånat mig att de som kräver it-strategi inte kräver en läroboksstrategi också. Är det inte lika viktigt att vi har böcker i skolan? Varför ska vi inte ha en bokstrategi?
Ska riksdagen anta en matstrategi för skolan? Det finns en läroplan där det framgår att vi har en it-strategi. Den finns där. Vi kan naturligtvis kopiera det papperet och sätta ny rubrik på det, men det blir ju ingen skillnad. Om det handlar om att ni vill ha mer pengar till detta, föreslå det då! Men det gör ni inte i er budget. Det blir inte fler datorer för att vi kallar det för it-strategi. Det är ju en ekonomisk fråga.
I den undersökning som interpellanten refererar till ligger Sverige främst i OECD när det gäller it-användning i skolan. Det vi behöver förbättra är elevernas förmåga till källkritik, vilket ju inte är en fråga om it utan mer en fråga om allmänbildning för eleverna. Det är det som det handlar om.
Att nya planeringsdokument för allting skulle förändra världen tror jag inte ett dugg på. Vi har en it-strategi. Den heter Läroplan för skolan. Vi ligger främst i den industrialiserade världen i detta avseende. Hade det varit en stor kris på området tycker jag att det hade krävt många fler åtgärder, men det är det inte. Vi är bland de främsta.
Jan Björklund (L):
Sverige är främst i OECD på detta. Vi har en it-strategi. Den heter Läroplan för skolan. Det jobbas för fullt ute på skolor, i kommuner och på skolmyndigheter. Utbildningsradion har dessutom just fått ett nytt uppdrag, att hjälpa till med läromedelsförsörjningen på it-sidan när det gäller skolväsendet. Det jobbas för fullt med detta. Det är därför som Sverige ligger främst. Jag skulle gärna se en mycket starkare statlig styrning av skolan.
Det är alltid så förvånande och närmast komiskt när Socialdemokraterna kräver ännu mer statlig styrning och ännu mer statlig styrning utan att för ett ögonblick reflektera över varför man kommunaliserade skolan en gång i tiden. Det skapar ju precis detta: Mer samordning, mer samordning. Ursäkta! Varför ska man då ha en kommunal skola? Dra slutsatsen: Förstatliga skolan! Jag tycker att det vore en klok slutsats, för det borde vi göra. Men då får man finna sig i att så länge den är kommunal är det kommunerna som har ansvaret för detta. Det är innebörden i kommunaliseringen. Herr talman!
Digitaliseringen av skolan pågår med en väldig fart. Sedan flera år tillbaka är det mycket tydligt inskrivet i den nya svenska läroplanen att detta är ett uppdrag som skolan har, och vi är bland de bästa i världen på det.
Jan Björklund (L):
Marie Granlund har frågat mig om inte högt söktryck på högre utbildningar väger tungt när man ska bestämma hur mycket man ska satsa på utbildning. Vidare har Marie Granlund frågat mig om jag kommer att göra något för att underlätta att fler individer kan utbilda sig för att ta jobb som behövs i Malmö.
Som ett svar på bland annat ett högt söktryck och en svag konjunkturutveckling har anslagen till högskolan i Malmö under de senaste åren legat på en nivå som har inneburit fler högskoleplatser än någonsin förr, och de kommer även i fortsättningen att ligga på en hög nivå.
Från 2006, när Socialdemokraterna lämnade ifrån sig regeringsansvaret, och till 2012 ökade antalet helårsstudenter vid Malmö högskola med drygt 2 300 från en nivå på drygt 10 000 till en nivå som närmar sig 13 000 år 2012.
Jämfört med situationen vid lågkonjunkturens inledning 2009 har Malmö högskola 2013 fått drygt 12 miljoner kronor mer i anslag beräknat i fasta priser. Därutöver fick högskolan del av en tillfällig satsning på högskoleplatser 2010-2011, vilket då innebar ett tillskott på 32 1⁄2 miljoner kronor per år.
Det bör också framhållas att den minskning av antal platser vid universitet och högskolor som skett i landet sedan toppåren 2010 och 2011 till stor del förklaras av indragna anslag för inaktiva studenter och av införandet av avgifter för utländska studenter. En sådan minskning av resurserna har mycket liten betydelse för ungdomsarbetslösheten i Sverige.
Minskningen uppgår i Malmö högskolas fall till 26 miljoner kronor per år, eller motsvarande 350 högskoleplatser. Det bör också betonas att de indragna resurserna återförs till högskolorna genom satsningar för att höja kvaliteten i utbildningen. För att kunna fortsätta att möta den svaga konjunkturutvecklingen och ett högt söktryck till högskolan vidtas en rad åtgärder på initiativ av regeringen.
I den senaste budgetproposition föreslås och beräknas universitet och högskolor tilldelas nya tillfälliga platser under perioden 2013-2015. I vårändringsbudgeten för 2013 föreslår och beräknar regeringen också att antalet platser på ingenjörs- och sjuksköterskeutbildningar ökas med 1 400 platser 2013 och 2014. Malmö högskola får del av denna satsning, och förslaget innebär att anslaget till högskolans grundutbildning ökas med över 4 miljoner kronor.
De utökade resurserna till ingenjörs- och sjuksköterskeutbildningarna har i huvudsak, precis som interpellanten efterfrågar, fördelats efter studenternas efterfrågan. För att möta framtidens utmaningar är det viktigt att såväl Malmö högskola som övriga lärosäten planerar verksamheten så att det ges långsiktiga förutsättningar för hög kvalitet samtidigt som studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov tillgodoses. Min bedömning är att regeringen har givit Malmö högskola goda förutsättningar att klara det uppdraget.
Jan Björklund (L):
När Marie Granlund säger att 23 procent av ungdomarna i Sverige är arbetslösa vet hon naturligtvis att huvuddelen av dem pluggar på högskolan. Det är det som skiljer vår statistik från Greklands. Vi räknar in dem som pluggar men som söker sommarjobb, och då blir det väldigt många. De är arbetssökande, men huvuddelen av dem går redan på högskolan. Kom inte slängande med den siffran, för det är helt oseriöst i detta sammanhang.
Det finns ungefär 300 000 platser i den svenska högskolan, och det är 450 000 personer eftersom alla inte studerar på heltid. Socialdemokraterna föreslår i sin budget 7 000 fler platser. Menar Marie Granlund att 4 000 av dem ska hamna på högskolan i Malmö? Är det sant? Det finns 36 lärosäten till - ska de inte få några platser? Ska alla hamna på högskolan i Malmö? Jag har diskuterat med socialdemokratiska riksdagsledamöter från varenda landsdel, och de hävdar att de 7 000 platserna ska hamna på deras högskolor.
Det blir nog ett hundratal på högskolan i Malmö. Stå inte och inbilla svenska folket att det med ert budgetförslag skulle finnas 4 000 fler platser på högskolan i Malmö! Det är en bluff. Men kanske allt i Socialdemokraternas motion ska hamna just i Malmö och ingenting någon annanstans. Säg det i så fall! Berätta det för de andra ledamöterna i partigruppen som brukar säga att platserna ska hamna hos dem.
30 procent är en siffra som Marie Granlund bör komma ihåg. Det är ungefär så många som i varje årskull har slagits ut i den svenska gymnasieskolan. De har hoppat av. De går färdigt där och blir underkända, och de blir utslagna. Det gäller varje årskull.
Vet Marie Granlund hur många individer 30 procent av varje årskull är? Det är uppåt 40 000 ungdomar varje år - på grund av att ni har krävt att alla ska bli högskolebehöriga. Detta är huvudorsaken till den svenska ungdomsarbetslösheten. Ni struntar i dem som inte vill gå på högskolan. Ni prioriterar inte dem över huvud taget. Allt ska handla om högskolan. Allt ska handla om högskolebehörighet. Det är det enda.
De som inte grejar det ser ni inte. Ni talar om jämlikhet, men ni skapar utslagning. Det är därför vi lägger om den svenska utbildningspolitiken. IFAU, det stora forskningsinstitutet i Sverige, har tittat på detta. De har ingenting att anmärka på antalet högskoleplatser. De talar om bristen på kortare yrkesutbildningar och bristen på lärlingsutbildningar. Det är det som de pekar på. Det är där problemen finns.
Fokusera på det, om det är ungdomsarbetslösheten Marie Granlund är intresserad av, i stället för att bara stå och hacka på mig! Magdalena Andersson, er ekonomisk-politiska talesperson, var nyligen i Österrike på besök, läste jag i tidningen. Hon gjorde en stor grej av det. Nu ska Socialdemokraterna studera hur man gör i Österrike, för där har man en mycket låg ungdomsarbetslöshet. Det är bra, mycket bra. Lär av Österrike! Där har man lärlingsutbildningar och korta yrkesutbildningar, och ungdomarna får jobb.
Det är låga ingångslöner, men de får jobb. De har en mycket lägre ungdomsarbetslöshet. Kom inte dragande med de 23 procenten! Marie Granlund vet att huvuddelen av de 23 procenten redan finns på högskolan i Sverige.
Jan Björklund (L):
Jag kanske inte nödvändigtvis ska hålla samma typ av valtal som Marie Granlund. Jag konstaterar att antalet högskoleplatser i Sverige varierar med två saker, dels med konjunkturen, dels med ungdomskullarnas storlek. Så har det varit under tidigare regeringar, och så är det under denna regering. Det är samma sak med statens insatser för vuxenutbildning och yrkesvux. Yrkesvux har införts av denna regering. Det fanns inte ens under den förra regeringen.
Staten satsar mer på vuxenutbildning i dag än vad staten någonsin gjorde när Marie Granlunds parti satt i regeringsställning. Man satsar väsentligt mer på vuxenutbildning i dag än 2006. Regeringen gör inget, säger Marie Granlund. Det är ju bara ord! Det är inte sant. Regeringen gör mer än vad som gjordes när hennes parti lämnade regeringsmakten 2006. Det är mer satsningar på vuxenutbildning och fler högskoleplatser än 2006.
Det är sanningen. Yrkesvux har införts. Yrkeshögskola har införts. Det fanns inte på er tid. Det fanns ett utredningsförslag om yrkeshögskola som Ylva Johansson dumpade. Det är sanningen. Herr talman!
Högskolan i Malmö fyller en väldigt viktig funktion i Malmö kommun och i regionen tillsammans med universitetet i Lund, som ju är Sveriges största lärosäte för försörjningen av akademiskt utbildade personer och arbetskraft i Skåne. Under den tid jag har varit utbildningsminister har man haft fler studenter än någonsin tidigare, och så är det även i år.
Det som gör framtiden osäker är att ungdomskullarna går ned väldigt kraftigt också i denna del av Sverige, men kom inte och säg att vi ingenting gör. Man har mer platser än man hade 2006, när ni lämnade regeringsmakten. Vi har byggt ut högskolan i Malmö och Lunds universitet, naturligtvis med tanke på att Skånes arbetsmarknad behöver utbildade ungdomar.
Jan Björklund (L):
Ibrahim Baylan har frågat mig hur jag kommer att agera för att återupprätta förtroendet för den högre utbildningen i Sverige och möjliggöra att det svenska kvalitetsutvärderingssystemet för den högre utbildningen återigen håller europeisk standard. Låt mig deklarera att svensk högre utbildning håller hög klass och åtnjuter stort förtroende internationellt.
Enqas ställningstagande om medlemskap för Högskoleverket ger inte anledning att ändra denna bedömning. Den övergripande inriktningen, med fokus på utbildningens resultat vid kvalitetsutvärdering av högre utbildning, finns det inte skäl att ändra. Även Enqua påtalar vikten av att beakta utbildningens resultat vid utvärdering.
Enqua framhåller också att de inte ser någon motsättning mellan de europeiska riktlinjerna för kvalitetssäkring och att utvärdera utbildningens resultat. Däremot menar Enqa att det svenska systemet för kvalitetsutvärdering behöver kompletteras, framför allt för att tydligare stötta universitet och högskolor i deras utvecklingsarbete.
Universitetskanslersämbetet, UKÄ, som ersätter Högskoleverket från årsskiftet, kommer att få frihet att utveckla och komplettera systemet för kvalitetsutvärdering i nära dialog med universitet och högskolor. UKÄ ska återkomma till Enqa med nödvändiga kompletteringar inom två år.
Samtidigt ska Enqa å sin sida arbeta med den revidering av riktlinjerna för kvalitetssäkring som utbildningsministrarna inom Bolognaprocessen i våras beslutade ska ske. Högskoleverket - från årsskiftet UKÄ - kommer att vara en aktiv part i Enqas utvecklingsarbete med de europeiska riktlinjerna. Jag ser med tillförsikt fram emot att UKÄ efter denna period ska kunna fortsätta att vara medlem i Enqa.
Jan Björklund (L):
Det är ganska allvarligt att Ibrahim Baylan sprider medvetna felaktigheter. Sverige står inte utanför Enqa. Sverige står inte utanför det europeiska kvalitetssäkringsarbetet. Högskoleverket är medlem i Enqa. Man deltar med full kraft i arbetet med att förnya Enqas riktlinjer för hur kvalitetsutvärdering ska gå till. Vi står inte alls utanför; vi är fullvärdiga medlemmar.
Antingen är det ett medvetet vilseförande från Ibrahim Baylan eller också är det okunnighet. Det är i alla fall fel. Högskoleverket är delaktigt i Enqas process. Det var inte alls så att alla var eniga om det förslag som låg på bordet 2008-2009 från det dåvarande Högskoleverkets ledning.
Det var debatt inom högskolesektorn om huruvida det var bra eller dåligt. Det är det hela tiden. Det ska man vara ödmjuk inför. Så är det inom många samhällssektorer, inte minst i den akademiska sektorn, att det aldrig råder full enighet. Det finns många olika uppfattningar om hur utbildning ska utvärderas. Det förslag som fanns då kritiserades mycket. Jag menar att det förslaget hade för lite fokus på resultat. Det var därför det omarbetades.
Det nya utvärderingssystemet har stort fokus på resultat. Det ska det ha, och det ska det ha i framtiden också. Vi behöver komplettera det med några faktorer som Enqa efterlyser. Det är inte svårt. Det är inga problem att göra det. Jag tycker att de punkter som Enqa tar upp är fullt rimliga. Ibrahim Baylan försöker skapa en oro för att svenskt anseende skulle vara i fara. Jag möter europeiska universitets- och högskoleministrar varje månad. Jag ska möta dem nästa vecka.
Jag har inte hört att någon är orolig för svensk kvalitet. Tvärtom frågar de många gånger hur vi gör eftersom de ser upp till oss. Försök inte piska upp någon orosstämning! Sverige är en tung aktör på högskoleområdet. Vi kommer att göra kompletteringar, men det nya systemets grundvalar kommer att ligga fast.
Jan Björklund (L):
Hillevi Larsson har frågat mig om det inte är tid att utöka högskoleplatserna med tanke på arbetslösheten och behovet av utbildad personal på arbetsmarknaden. Vidare frågar Hillevi Larsson mig vilket alternativ regeringen erbjuder alla de kvalificerade sökande som inte kommer in på sina högskoleutbildningar på grund av regeringens otillräckliga anslag till högskolorna.
Slutligen frågar Hillevi Larsson mig om regeringen kan tänka sig en särskild satsning på bristyrkesutbildningar i samarbete med högskolor och universitet för minskad arbetslöshet och bättre matchning på arbetsmarknaden. Herr talman! Mellan 2006 och 2012 ökade antalet helårsstudenter med 27 500 i Sverige. Det är en kraftig ökning. De senaste åren har antalet helårsstudenter vid de svenska lärosätena varit fler än någonsin.
År 2010, mitt under den djupaste lågkonjunkturen, var en rekordnotering, och utbildningsvolymen ligger kvar på en historiskt sett mycket hög nivå.
Prognosen för dem som nu går ur gymnasieskolan, i år, är att 53 procent beräknas få plats i eftergymnasial utbildning före 34 års ålder. Och prognosen är att detta ökar kraftigt kommande år, så att vi redan om sju år, 2020, är uppe i 63 procent som kan komma att påbörja en utbildning inom universitet, högskola eller yrkeshögskola innan de fyllt 34. Det är nivåer som Sverige aldrig förr nått upp till.
Det är i huvudsak varje universitet och högskola som ansvarar för vilka utbildningar som ska erbjudas för att möta studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov och som har långtgående frihet att styra över detta. Olika utbildningar har olika söktryck. Vissa utbildningar är därför svårare att komma in på än andra när antalet sökande överstiger antalet platser på en specifik utbildning.
Det bör också framhållas att regeringen genomför utbildningssatsningar för att möta behovet inom vissa bristyrken. Regeringen har aviserat att det i den kommande budgetpropositionen för 2014 beräknas avsättas medel som på några års sikt motsvarar 240 nybörjarplatser per år för hälso- och sjukvårdsutbildningarna i Stockholmsregionen.
I vårändringsbudgeten för 2013 föreslår och beräknar regeringen att medel motsvarande en ökning av antalet platser på ingenjörs- och sjuksköterskeutbildningar med ca 1 400 platser tillförs för 2013 och 2014. Regeringen har även byggt ut läkar- och tandläkarutbildningen för att möta samhällets behov.
Mot bakgrund av vad som har framförts i det här interpellationssvaret är regeringens slutsats att nuvarande nivå och inriktning vad gäller högre utbildning är väl avvägd.
Jan Björklund (L):
Det var flera siffror som lämnades i interpellantens inlägg som var totalt felaktiga. Sverige ligger högt över Danmark. 37 procent handlar om examensfrekvens. Det har ingenting med utbildningsnivå att göra, utan det visar hur många som plockar ut examensbeviset. Sveriges utbildningsnivå är att 53 procent av dem som nu går ut gymnasiet kommer att kunna gå på universitet och högskola. De nivåer vi ligger på nu är högre än någonsin förut. De är högre än i Danmark.
Vi går upp mot 63 procent om några år, 2020. Det är väsentligt högre än Danmark. Danmark har satt upp ett mål, om vi nu tar Danmark som exempel, att 60 procent ska studera vid högskolan i framtiden, men det är liksom inte i dag. De ligger lägre än vi. Hillevi Larsson börjar med att säga att det enligt rapporter visar sig att vi sänker vår konkurrenskraft på grund av vår låga utbildningsnivå. Berätta i nästa inlägg vilken rapport det är! Den rapporten har jag inte tagit del av. Jag är väldigt nyfiken på den.
Om man hänvisar till något för att stärka sin argumentation bör man kunna belägga det. Sverige ligger på rekordnivåer när det gäller högre utbildning. Vi har aldrig haft så många studenter som under min tid som utbildningsminister. Det är riktigt att vi hade ännu fler för några år sedan. Det berodde bland annat på att vi hade gratis tillträde för all världens studenter till svenska högskolor. När vi nu har infört avgifter för utomeuropeiska studenter sjunker antalet något.
Dessutom har vi rensat i registren så att de studenter som bara anmälde sig men aldrig dök upp inte räknas längre, inaktiva studenter. Vi ligger på rekordnivåer i utbildning och vi är på väg mot ännu högre nivåer. Göran Persson satte upp målet att 50 procent ska gå på högskolan. Han nådde aldrig det målet. Nu ligger vi över 50 procent, och vi är på väg mot 63. Vi är bland de bästa i västvärlden, om man nu mäter att man är bäst ju högre siffra man har.
Det stämmer inte, Hillevi Larsson, att konkurrenskraften sjunker som rapporten visar. Berätta vilken rapport det är!
Jan Björklund (L):
Om man är på väg ut ur krisen vet man först efteråt. Man måste naturligtvis bygga allt på rimliga antaganden. Jag hörde Magdalena Andersson säga att vi var på väg ut ur krisen. Hon sade det i och för sig för att hon ville lägga till att det absolut inte var regeringens förtjänst, men det är nog en rätt entydig bedömning att den djupaste krisen ligger bakom oss. Gör den inte det får man naturligtvis ompröva den här typen av beslut. Det kommer alla regeringar alltid att få göra. Kunskapslyftet är ett bra exempel. Det avvecklades i början av 2000-talet när vi var igenom den djupaste krisen. Då drog man ned på de utbildningarna.
Det var det den socialdemokratiska regeringen som gjorde. Utbildningsplatser måste alltid anpassas efter ett antal faktorer. Ungdomskullarnas storlek är naturligtvis helt avgörande, liksom konjunkturläget. Man bygger ut när det är lågkonjunktur, för då kommer fler att söka. Färre kommer att söka när det är högkonjunktur, för fler går ut i jobb direkt. Så är det, och det kan vi inte ändra på.
Alla regeringar lever med detta, och det gjorde även den förra regeringen. Att nu göra en stor utbyggnad för framtiden, när vi för det första är på väg ut ur krisen, för det andra är på väg mot kraftigt sjunkande ungdomskullar och för det tredje är på väg mot fullständiga rekordnivåer när det gäller utbildningsnivåer både för svensk del och i jämförelse med jämförbara länder, är inte det mest prioriterade.
Om vi bygger ut nu kommer de platserna att stå tomma om ett par år, för det finns inga studenter. Vi ligger i dag högt över det mål om 50 procent som Göran Persson ställde upp. Vi ligger på 53 procent, och vi är på väg mot 63 procent. Vi slår alla jämförbara länder.
Jan Björklund (L):
Louise Malmström har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit eller är beredd att vidta för att öka takten i arbetet för ökad jämställdhet i högskolan. Jämställdhet i högskolan är en fråga om rättvisa. Det är även en fråga om kvalitet och hur vi i dagens kunskapsintensiva samhälle förvaltar våra gemensamma mänskliga resurser.
Utvecklingen är på väg åt rätt håll, måste man ändå säga. Studenterna inom utbildningen på grundnivå och avancerad nivå är till övervägande del kvinnor, och på många utbildningar är det till väldigt övervägande del kvinnor. På dessa utbildningar vore det många gånger önskvärt att få in fler män. Bland dem som disputerar är könsfördelningen numera i princip fifty-fifty. Jag tror att det var 49-51 förra året.
De senaste åren har det i genomsnitt varit något överskott på kvinnor, men i grova drag fifty-fifty. Andelen kvinnliga professorer ökar stadigt, om än långsamt. Med det sagt finns det fortfarande mer att göra för ökad jämställdhet på universiteten och högskolorna. Könsfördelningen inom vissa ämnesområden är ett konkret exempel på det.
Vidare visar dess värre flera studier att det tar längre tid för kvinnor än för män att avancera från doktorsgrad till professor. Arbetet med att uppnå jämn könsfördelning är komplext, och insatser krävs på flera nivåer inom högskolan.
För att ta till vara tillgänglig kompetens är det därför viktigt att universitet och högskolor skapar sådana förutsättningar för forskarkarriärer att kvinnor och män har lika möjligheter att meritera sig, både inom utbildningen på forskarnivå och på senare positioner. Forsknings- och innovationspropositionen som jag nyligen presenterade innehåller flera förslag till förbättringar.
Den föreslagna ökningen av direkta anslag för forskning och forskarutbildning till universitet och högskolor skapar exempelvis möjlighet för lärosätena att ge goda villkor för forskare i form av en tryggare finansiering och fler fasta anställningar. I propositionen aviseras också åtgärder för att förbättra de studiesociala villkoren för doktorander.
Efter ett uppdrag från regeringen har Högskoleverket analyserat och lämnat förslag på hur rekryteringsmålen för professorer som är kvinnor kan bli mer effektiva och ändamålsenliga. Högskoleverket har överlämnat sin rapport till regeringen, och vi ser för närvarande över hur rekryteringsmålen kan utvecklas och förbättras.
Att förbättra jämställdheten inom akademin tar dess värre tid, men min och regeringens avsikt är att fortsätta arbeta aktivt för att skapa förutsättningar för att kvinnor och män ska ha samma makt och möjlighet att påverka sin livssituation.