KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gabriel Wikström (S):
Det var många frågor. Jag ska försöka besvara dem alla.
Det är i det syftet som vi måste föra kvällens debatt, och det är också därför som jag står här och inte Sven-Erik Bucht. Regeringens bedömning är nämligen att huvudfrågan i interpellationen ändå rör gårdsförsäljning och regeringens syn på detta. Jag fick en fråga från Sten Bergheden om gårdsförsäljning kommer att ingå i livsmedelsstrategin.
När det gäller gårdsförsäljning enligt det förslag som utredningen tog fram och som därmed, enligt vår bedömning, skulle hota det svenska detaljhandelsmonopolet är svaret att den typen av gårdsförsäljning inte kommer att ingå i strategin.
Det motsäger å sin sida inte att det finns en strategi för lokala producenter av olika typer av alkoholdrycker som också kan arrangera till exempel provsmakning på plats om man har erforderliga tillstånd. Men just en försäljning som hotar detaljhandelsmonopolet kommer vi som tidigare sagts inte att gå vidare med.
Det är i det syftet som vi inte vill försöka oss på någon prövoperiod, eftersom risken är att det av EU-domstolen skulle uppfattas som att vi har frångått det svenska detaljhandelsmonopolet. Därmed skulle vi kunna få en dom emot oss som omöjliggör ett fortsatt monopol, och då undandras själva grunden för den svenska alkoholpolitiken.
Jag fick också en fråga som jag inte riktigt vet hur den hör hit, men jag kan besvara den i alla fall. Frågan gällde om jag själv har besökt och inhandlat alkohol vid någon vingård eller liknande inrättning i södra Europa. Jag kan inte påminna mig om att jag har gjort det, och även om jag hade gjort det så hade det förmodligen inte ändrat min inställning i just den här frågan.
Jag tycker nämligen inte att det handlar om näringspolitik eller besöksnäring i första hand, utan vår bedömning utgår ifrån att värna det svenska detaljhandelsmonopolet och därmed i förlängningen folkhälsan. Boriana Åberg pratar om vinstintresset hos små producenter och frågar mig hur det skulle kunna hota detaljhandelsmonopolet.
Men det är inte vinstintresset hos dessa producenter i sig som är problemet, utan problemet är som sagt att förekomsten av försäljning från producenter - hur små de än må vara - riskerar att hota detaljhandelsmonopolet. Därmed riskerar vi att få en dom emot oss som förstör själva grundbulten i den svenska alkoholpolitiken, och som jag har sagt tidigare vill jag inte medverka till någonting sådant.
Jag är dock glad att man lyfter upp alkoholsmugglingen som ett problem. Det tycker jag också att det är, och jag tror att vi behöver göra insatser på det området. Men det är inte någonting som vi ska göra i stället för att upprätthålla detaljhandelsmonopolet, utan vi ska göra det som ett komplement till att upprätta hålla detaljhandelsmonopolet. Jag tror att jag har besvarat de flesta frågorna.
I annat fall får ni återkomma.
Gabriel Wikström (S):
Inläggen från de moderata riksdagsledamöterna ger intrycket att inte bara den svenska landsbygden utan också hela det svenska näringslivet står och faller med möjligheten till gårdsförsäljning. Om det är sant lämnar åtta år med en borgerlig regering ett mycket dåligt betyg efter sig.
Tack och lov har det inte gått så illa med Sverige, men det har gått illa nog. Från att ha tagit över 2006 med löftet att sänka arbetslösheten lämnade den moderatstyrda regeringen efter sig en arbetslöshet som var högre än vid tillträdet åtta år tidigare.
Trots att man gav löften om att underlätta för småföretagare lämnade man efter sig ett facit där många småföretagare upplever att krånglet har ökat. Trots att man lovade att skapa nya möjligheter har vi snarare sett ett land som inte riktigt håller ihop, där stad och landsbygd ställs mot varandra.
Det är ett mycket dåligt betyg för den tidigare moderatstyrda regeringen, om än inte så dåligt att näringslivets och landsbygdens väl och ve står och faller med förslaget om gårdsförsäljning. Gårdsförsäljning handlar i första hand om folkhälsopolitik.
Det handlar om våra möjligheter att värna det svenska detaljhandelsmonopolet, som i sig är en grundbult i den svenska alkoholpolitiken. Jag är inte beredd att experimentera med detta detaljhandelsmonopol, och jag är inte beredd att öppna dörren för gårdsförsäljning ens i försöksverksamhet eftersom jag tror att risken för att vi får en dom mot oss i EU-domstolen är mycket stor.
Det är en annan bedömning än den som utredaren gjorde, men det här är ett område där olika bedömningar är möjliga att göra eftersom EU-rätten är snårig och eftersom vi vet att EU-domstolens beslut kan vara svåra att förutse.
Jag tycker inte att det är som Åsa Coenraads påstod i sitt inlägg - att det finns en diskrepans mellan de uttalanden som jag har gjort och de uttalanden som Sven-Erik Bucht har gjort. Sven-Erik Bucht har talat om villkoren för företag på den svenska landsbygden. Han har talat om att alkoholhaltiga drycker kan spela en roll i detta och att vi också kan ha export av dessa.
Han har däremot inte talat om att tillåta gårdsförsäljning enligt utredningens förslag, och det är just det förslaget som jag har stängt dörren för. Jag tror att det finns många möjligheter inom ramen för en ny livsmedelsstrategi men också inom ramen för regeringens övriga landsbygds- och näringspolitik - för att inte tala om utbildningspolitik, välfärdspolitik och i stort sett alla områden - att utveckla den svenska landsbygden.
Vi kan se till att skapa förutsättningar för jobb. Vi kan se till att man kan bo och leva på landsbygden och att man har tillgång till kommunikationer, till utbildning och till andra former av välfärdstjänster, kultur med mera. Men jag tror inte att lösningen ligger i att tillåta gårdsförsäljning, i hur liten skala det än skulle ske.
Risken är alldeles för stor att vi hotar det svenska alkoholmonopolet, att vi hotar en grundbult i folkhälsopolitiken.
Gabriel Wikström (S):
Jag får passa på att tacka för en rolig debatt. Jag ser fram emot ytterligare debatter här i kammaren, särskilt om folkhälsopolitiken eftersom den är oerhört viktig i Sverige. Vi ligger långt framme även om vi naturligtvis skulle kunna göra mycket mer. Sten Bergheden ställde några frågor om Systembolaget. Jag tycker att det är värt att beröra dem även i det här sammanhanget.
Sten Bergheden talar om att Systembolaget på olika sätt underlättar för konsumenter av alkoholhaltiga drycker. Den konstruktion som vi har valt på den svenska alkoholpolitikens område handlar om att vi har ett detaljhandelsmonopol, en skattepolitik och ett förebyggande arbete. Det har i sin tur varit en historisk kompromiss.
Vi ville inte gå i riktningen att förbjuda alkohol, stänga våra gränser eller liknande. Sten Bergheden har anfört i tidigare inlägg att det enda alternativet vore att stänga Öresundsbron eller återinföra motboken. Det tror inte jag är nödvändigt.
Men det är bara under förutsättningen att vi kan behålla den fina kompromiss som skapades för snart hundra år sedan kring ett detaljhandelsmonopol som håller väldigt hög kvalitet, som kunderna är oerhört nöjda med, som tillgodoser behovet att köpa alkoholhaltiga drycker men som samtidigt verkar förebyggande i det att man minskar alkoholkonsumtionen totalt och därmed alkoholskadorna.
Jag ser fram emot en debatt om hur vi utvecklar den här politiken - inte om hur vi avvecklar den, vilket det finns risk för ifall vi börjar experimentera och får EU-domstolen emot oss. Jag har inte berört landsbygdspolitiken, säger Sten Bergheden. Det är ett område för Sven-Erik Bucht. Jag är helt övertygad om att ni kommer att ha många stora debatter om det framöver.
Gabriel Wikström (S):
Jag vill börja med att reda ut några missförstånd om inriktningen på regeringens politik. Lotta Finstorp hävdar att regeringen har aviserat att såväl vårdval som flera arbetsgivare inom välfärdsområdet och RUT ska avskaffas. Det är inte sant. Däremot har vi aviserat att vi vill göra förändringar i RUT.
Vi vill se över hur vårdvalet egentligen fungerar, och vi vill också utreda vilka typer av regler som ska gälla för privata alternativ inom välfärdsverksamheterna. Det är väsensskilt från det som Lotta Finstorp anför i sitt inlägg.
Det är viktigt att se, vilket Lotta Finstorp också berör, att den psykiska ohälsan är ett sammansatt problem. Det handlar om olika tillstånd och olika typer av diagnoser. Den drabbar olika grupper olika hårt. En sak kan vi dock säga, nämligen att det är en väldigt stor utmaning, och så kommer det förmodligen att vara under ganska många år framöver.
Det är därför viktigt att göra det som regeringen nu gör, nämligen att ta ett långsiktigt och mer strategiskt grepp om frågan om psykisk ohälsa. I kanske 20 års tid har olika regeringar, såväl borgerliga som socialdemokratiska, gjort olika typer av satsningar, framför allt på den specialiserade psykiatrin. Det har ofta skett i form av projekt, och många av projekten har varit mycket bra.
Men problemet är att det har saknats en sammanhållning mellan de olika kedjor som skulle behövas när det gäller att behandla psykisk ohälsa, och det har också saknats en uthållighet, något som flera utvärderingar och rapporter har visat.
Jag tror därför att det är väldigt viktigt att vi när vi nu ser över en strategi för psykisk ohälsa, som vi har aviserat under det här året, både tänker långsiktigt - att det handlar om flera mandatperioder - och kan samla en lång rad olika aktörer bakom detta. Staten kan göra vissa strategiska åtaganden, men den verkliga verkstan måste ske ute i verksamheterna.
Den måste bedrivas av landsting och kommuner tillsammans med, naturligtvis, patientföreningar och andra typer av organisationer. Det är också viktigt att vi inte bara koncentrerar våra satsningar på den specialiserade psykiatrin. Vi vet att den är hårt ansträngd, men det kan lika väl bero på att det förebyggande arbetet och första linjens psykiatri många gånger brister.
Därför behöver ansträngningar inriktas just på att dels styra upp det förebyggande arbetet, dels på att se till att på allvar etablera en första linjens psykiatri över hela landet, alltså en första instans som man kan vända sig till om man har lättare former av diagnoser eller är i ett tidigt stadium av en psykisk sjukdom, till exempel.
På det sättet kan man underlätta för den specialiserade psykiatrin, men man kan också nå många fler och motverka att människor hamnar i svårare besvär och får svårare typer av ohälsa. Det kommer naturligtvis att gynna alla grupper.
Även om detta berör många grupper är det bra att som Lotta Finstorp särskilt uppmärksamma att psykisk ohälsa är ett stort problem för kvinnor. Här har staten både en indirekt funktion i den strategi som ska tas fram men också en direkt roll som samordnare av många arbetsgivarfrågor.
Gabriel Wikström (S):
Just det sistnämnda, att ta bort det skamfyllda kring psykisk ohälsa, är oerhört viktigt. Jag har själv erfarenhet av hur viktigt det är att man utraderar de fördomar som kan finnas mot människor som lider av psykisk ohälsa.
Vi vet i dag i samhället att detta inte bara yttrar sig vid allvarliga diagnoser utan också mot lättare former av till exempel depression och utmattningsdepression. Det är naturligtvis ingenting som hjälper den som lider av psykisk ohälsa att tillfriskna och kunna komma tillbaka till arbetslivet.
Här anslog regeringen för några månader sedan medel för att man skulle fortsätta arbetet med att upplysa om och motverka fördomar om psykisk ohälsa. Det gäller helt enkelt att se till att fler kan vara goda ambassadörer för att informera och utradera fördomar.
Precis som Lotta Finstorp tror också jag att det som kan göras på arbetsmarknaden är en nyckel i detta. När man har tröttnat på sitt jobb eller om man blir illa behandlad på jobbet är möjligheterna att byta arbete naturligtvis en underskattad faktor.
Som arbetsmarknaden har utvecklats är en gedigen utbildning en grund för att kunna göra den här typen av byte. Tyvärr får jag lov att konstatera att under alliansregeringens tid vid makten minskade möjligheterna till utbildning i syfte att kunna omställa och söka andra typer av arbeten. Man tog också bort den obligatoriska högskolebehörigheten som lästes in på gymnasiet.
Det här är områden där regeringen har högre ambitioner.
Gabriel Wikström (S):
Åsa Coenraads har frågat mig om jag gjort det ställningstagandet att ridning är friskvård och om jag avser att uppmuntra idrott i det hälsofrämjande arbetet. Min och regeringens utgångspunkt är att staten ska bedriva en politik som gör det möjligt för så många som möjligt att vara fysiskt aktiva genom att till exempel motionera och idrotta.
Den här regeringen har identifierat idrottsrörelsen som en viktig aktör för att minska hälsoklyftorna i samhället, och vi för nu, i positiv anda, en dialog med Riksidrottsförbundet om hur idrottens roll bäst ska tas till vara. Frågan om vilken typ av motionsutövning som ska utgöra personalvårdsförmån och därmed vara skattefri för anställda kommer att vara föremål för beredning under mandatperioden, och jag kan inte föregripa detta arbete.
Det finns många aspekter, till exempel kring jämställdhet och jämlikhet, som behöver analyseras.
Gabriel Wikström (S):
Jag vill passa på att tacka Åsa Coenraads för att hon lyft upp den här frågan och tacka Lotta Finstorp för att hon engagerar sig och deltar i debatten. Det är en viktig debatt, och jag vill inte att ett relativt kort interpellationssvar på något sätt ska uppfattas som någon form av ointresse. Det är det definitivt inte.
Inför valet i höstas var vi från Socialdemokraternas sida mycket tydliga med att vi ville ha en översyn av friskvårdsbidraget i syfte att se om även ridning kunde inkluderas. Det är den vi ska sätta igång med.
Det är dock viktigt att påminna om att den typen av friskvårdsbidrag inte är ett stödsystem för olika idrotter, utan det handlar i första hand om folkhälsa och om arbetsmiljö. Det är i det perspektivet vi måste se det.
Då kan det vara så - jag säger "kan vara" eftersom jag inte vet - att en del av de verksamheter som i dag förekommer kan ifrågasättas och att olika former av ridning kanske skulle vara bättre lämpade än en del aktiviteter som man i dag får friskvårdsbidrag till. Det vet jag inte något om, men det skulle kunna vara så.
På samma sätt skulle olika former av ridning vara väl lämpade som friskvård, precis som Lotta Finstorp och Åsa Coenraads anför i sina inlägg, och därmed väl kvala in. Det är någonting som måste tittas närmare på. Jag kan inte här i dag ge exakta direktiv till beredningen, men vi har aviserat att en sådan ska ske.
Jag tycker att det är mycket positivt och hoppas att också Lotta Finstorp och Åsa Coenraads tycker att det är positivt, särskilt med tanke på att det inte hände någonting i den här frågan under de åtta år som Moderaterna ledde regeringen.
Gabriel Wikström (S):
Också jag är väldigt glad över att det finns stor enighet mellan oss vad gäller målet att se över friskvården och de positiva effekter som olika typer av aktiviteter kan ha, inte minst för folkhälsan. Låt mig ge en sakupplysning. Den typ av friskvård som vi diskuterar är redan i dag skattefri.
Det är en bra utgångspunkt. Precis som Åsa Coenraads tror inte heller jag att om man inkluderade fler typer av aktiviteter det i sig skulle bidra till någon kostnadsökning. Om man till exempel red skulle man göra det i stället för att ta ut ett friskvårdsbidrag för att gå på gym.
I den meningen är det ett nollsummespel, om än kanske inte i ett folkhälsoperspektiv. Åsa Coenraads talar också om anläggningar, och som hon säger är anläggningarna i första hand en kommunal fråga.
Jag är väl medveten om att det finns stora diskussioner om tillgången på anläggningar och vilken typ av anläggningar, sett i ett jämställdhetsperspektiv, som premieras på olika håll i landet. Det är en mycket viktig diskussion. Även om frågan är lokal kan den lyftas upp på nationell nivå för debatt.
En nationell debatt skulle mycket väl kunna hjälpa till att belysa frågan och öka medvetenheten om den. Det staten kan göra på det idrottspolitiska området, inte minst för att stärka folkhälsan, är något som jag ända sedan jag tillträdde som statsråd har talat väldigt mycket om. Idrottsfrågorna måste höjas på den politiska dagordningen.
Under en tid har det tyvärr när idrott diskuterats i politiska sammanhang mest handlat om negativa effekter av idrott, till exempel huliganism inom fotbollen, dopning eller "matchfixning". Det är stora utmaningar för idrottspolitiken, men det kan inte vara det enda som politiken ska diskutera. Man kan lätt få intrycket att det inte finns någonting roligt med idrott. Men faktum är att det snarare är tvärtom.
Idrott är fantastiskt roligt och bidrar till folkhälsan. Det handlar inte bara om att lyfta frågan på dagordningen utan också om att lyfta olika aspekter av idrott. Regeringen har till exempel pratat om vikten av att ha en strategi för att kunna locka hit fler idrottsevenemang. Vi har pratat om vikten av att öka jämställdheten inom idrottsrörelsen.
Jag har själv haft en god diskussion och en god dialog inte minst med företrädare för Riksidrottsförbundet. Det handlar också om att kunna stärka idrottsrörelsen som folkrörelse. Vi vet att man står inför stora utmaningar. Man har påbörjat ett strategiarbete från Riksidrottsförbundets sida.
Det är någonting som jag tror att politiken mycket väl skulle kunna vara en god partner i. Det är en viktig diskussion vi för. Det är viktigt att titta på de här frågorna ur jämställdhetssynpunkt.
Jag är väldigt glad över att kunna ha en samsyn kring att idrottspolitik också är folkhälsopolitik.
Gabriel Wikström (S):
Medeltida torneringar är tack och lov sällsynta nu för tiden, så ridning är en relativt fredlig sport. Jag ser som sagt också fram emot det här arbetet. Jag får be att återkomma med en exakt tidsplan och eventuella andra detaljer som jag kan delge riksdagen.
Men jag ser starkt fram emot att samarbeta med såväl Åsa Coenraads som Lotta Finstorp kring den här frågan. Jag tror personligen att den är väldigt viktig, inte minst för att belysa ett område där flickors och kvinnors idrottande är väldigt stort, som tidigare har anförts. Detta kan i sin tur bidra till att öka jämställdheten på hela idrottsområdet.
Jag tackar så mycket för interpellationen och för en rolig debatt.
Gabriel Wikström (S):
Maria Malmer Stenergard har frågat mig hur jag kommer att säkerställa att information på snusdosor finns kvar för den enskilda konsumenten och om jag avser att värna den svenska traditionen att reglera snuset som ett livsmedel.
Som bakgrund till frågan om konsumentens tillgång till information på snusförpackningar tar Maria Malmer Stenergard upp regeringens nyligen beslutade tilläggsdirektiv till den pågående Utredningen om genomförande av EU:s tobaksproduktdirektiv. EU:s tobaksproduktdirektiv avser att göra tobaksprodukter och tobakskonsumtion mindre attraktivt. Direktivets viktigaste målgrupp är ungdomar.
Utredaren har genom dessa tilläggsdirektiv fått i uppdrag att utreda möjligheten att införa exponeringsförbud för tobaksförpackningar och krav på neutrala tobaksförpackningar. Socialstyrelsens rapport Registeruppgifter om tobaksrökningens skadeverkningar från 2014 visar att ca 800 000 svenskar insjuknat på grund av rökning under de senaste åtta åren. Nästan 100 000 personer dog av samma anledning.
Anledningen till tilläggsdirektiven är att regeringen anser att detta är åtgärder som kan bidra till att minska tobaksbruket och förhindra att ungdomar börjar använda tobak. Hur dessa åtgärder påverkar konsumenters möjlighet att informera sig om produkterna är något för utredaren att analysera i sitt utredningsarbete och är därför inget som regeringen har anledning att ta ställning till ännu.
Frågan om tillgång till information och innehållsförteckning på snusförpackningar är dock något som redan nu har aktualiserats med anledning av genomförandet av EU:s tobaksproduktdirektiv. Utredningen om genomförandet av EU:s tobaksproduktdirektiv lämnade ett delbetänkande i februari i år. Betänkandet innehåller förslag på hur tobaksproduktdirektivet ska genomföras i Sverige. Tobaksproduktdirektivet innehåller bland annat bestämmelser om hur tobaksvaror och tobaksförpackningar får märkas.
Ett av utredningens förslag innebär att det blir förbjudet att hänvisa till smak, doft eller smaktillsatser på tobaksförpackningar. Förbudet föreslås omfatta alla tobaksvaror och därmed även snus. Utredningens förslag har nu skickats på remiss. Syftet med att skicka ett utredningsförslag på remiss är framför allt att regeringen vill ha belyst vilka konsekvenser som förslaget kan få om det genomförs.
Regeringen måste därför återkomma till Maria Malmer Stenergards fråga avseende konsumenters tillgång till information på snusdosor efter det att remissinstanserna fått framföra sina synpunkter, remissvaren analyserats och regeringen bestämt hur man tänker gå vidare med förslagen. Maria Malmer Stenergards fråga angående den svenska traditionen att reglera snus som livsmedel berör en fråga som omfattas av utredningens nuvarande uppdrag.
Utredaren ska i denna del analysera och lämna förslag på en ändamålsenlig nationell reglering av snus och tuggtobak. Utredningen ska lämna sitt slutbetänkande senast den 1 mars 2016.
Gabriel Wikström (S):
Anledningen till att jag också berörde rökningen i interpellationssvaret är att rökningen är en stor anledning till det nyss framtagna tobaksproduktdirektivet men också viktig del i den utredning som nu pågår om till exempel neutrala tobaksförpackningar. Jag likställer inte alls cigaretter med snus.
Det är, precis som Maria Malmer Stenergard påpekar, en stor skillnad inte minst i hälsoeffekterna. Ibland tycker jag debatten far iväg. Det är viktigt att påpeka att snus precis som annan tobak är en produkt som är skadlig för folkhälsan.
Det är också därför som den omfattas av ett stort antal regleringar. Det handlar till exempel om bestämmelser om marknadsföring, varningstexter, begränsning av handel med mera. Det är också med den utgångspunkten som tobaksproduktsdirektivet har utformats som det har gjorts när det gäller snuset. Det är också anledningen till tolkningen av den utredning som har gjorts.
Nu får vi se vad remissinstanserna säger innan ett slutgiltigt förslag kan utarbetas. Det är ändå viktigt att framhålla att snus inte på något sätt är någon hälsoprodukt.
Gabriel Wikström (S):
Det är väl verifierat att snus har negativa effekter på hälsan. Det handlar om både effekter på hjärt-kärlsystemet och effekter på till exempel tandhälsan. Det går inte på något sätt att säga att snus skulle vara en hälsoprodukt. Därmed är inte sagt att de negativa effekterna för folkhälsan skulle vara likställda med dem från cigarretter.
Det är inte heller någonting som jag har sagt vare sig vid detta tillfälle eller tidigare. När det gäller de frågor som Maria Malmer Stenergard specifikt tar upp om förpackningar, varumärkesskydd och så vidare är det frågor som utredningen ska ge svar på. Med det delbetänkande som redan har levererats går det också en remissrunda.
Vi avvaktar helt enkelt de remissinstanserna. Det finns också ett uppdrag för utredningen att titta över regleringen av snuset som sådant och hur man kan få en reglering som är optimal utifrån de olika aspekter som man behöver ta hänsyn till. Också det är någonting som vi får se fram emot att ta del av när utredningen är klar.