Pia Nilsson (S):
Jag vill börja med att tacka Elisabeth Svantesson för svaret. Varje morgon i mer än två års tid har över 70 000 vuxna i vårt land vaknat upp till ännu en dag av arbetslöshet. 6 000 av dem finns i mitt hemlän, Västmanland. I min hemkommun Sala har de långtidsarbetslösa blivit tre gånger fler under de senaste åren.
Varje morgon i mer än sex månader har över 30 000 unga vuxna vaknat upp till ännu en dag av arbetslöshet - 2 600 bara i Västmanland. I min hemkommun Sala har antalet unga långtidsarbetslösa nära nog fördubblats. För varje ny morgon blir det alltmer uppenbart att regeringens jobbpolitik har misslyckats.
Nya idéer lyser med sin frånvaro. I stället klamrar sig arbetsmarknadsministern krampaktigt fast vid jobbskatteavdragets första fyra steg som den förlösande åtgärden för att skapa hundratusentals jobb. Ett femte avdrag är nu på väg, och om Moderaterna får bestämma blir det säkert sex, sju och kanske ännu fler.
Men hur många jobb har jobbskatteavdragen, som kostat närmare 100 miljarder, egentligen skapat? Det statliga institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering, IFAU, har gjort ett försök att utvärdera de två första jobbskatteavdragens effekter på sysselsättningen.
Deras slutsats är att det är mycket svårt att utvärdera några sysselsättningseffekter och att de jobb som skapats inte på ett trovärdigt sätt kan tolkas som effekter av jobbskatteavdraget. Något vetenskapligt stöd för att jobbskatteavdraget har skapat alla de hundratusentals jobb som regeringen påstår finns alltså inte.
Däremot finns det ekonomer som menar att det är mer effektivt för jobben och ekonomin att i stället investera i utbildning av både arbetslösa och yrkesverksamma. Jag tror inte att regeringens ambition har varit fel, men verkligheten visar att era åtgärder inte fungerar. Varför stiger arbetslösheten för varje dag som går trots de genomförda jobbskatteavdragen?
Varför blir antalet långtidsarbetslösa fler trots de fyra införda jobbskatteavdragen? De närmare 100 miljarder som regeringen satsat på jobbskatteavdrag har inte haft förväntad effekt. Tanken för mig osökt till sagan om kejsarens nya kläder - alla ser att det inte har gett några jobb, men ingen vågar säga det, åtminstone inte i Rosenbad. Herr talman!
Samtidigt som 70 000 stått utan jobb i mer än två år söker företag med ljus och lykta efter personer att anställa. En vakans på ca 80 000 jobb kan fyllas, enligt riksdagens utredningstjänst. Det är alltifrån lastbilsmekaniker och kockar till ingenjörer och förskollärare. Detta lyfts också fram i Konjunkturinstitutets rapport: Matchningen måste bli bättre.
Men, vad gör arbetsmarknadsministern och regeringen? Jo, de skär ned på yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningar. De skär ned på komvuxplatser och högskoleplatser. Ni låser in människor i meningslösa massåtgärder som fas 3, och sedan kräver ni att arbetslösa ska söka jobb, men ni ger inte de verktyg som krävs för att kunna ta de jobb som faktiskt finns.
Varför, Elisabeth Svantesson, ger inte regeringen arbetslösa de verktyg som krävs för att få chansen till ett riktigt jobb? Om det finns företag som vill anställa men inte hittar rätt utbildad arbetskraft måste ju en smartare utbildningspolitik ligga i allas intresse, även regeringens. Varför satsar inte regeringen på fler utbildningsinsatser?