KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Romson (MP):
Jag har gett ett svar på frågorna, och jag har varit tydlig med att skötseln inte är tillräcklig på de skyddade områdena. Det har myndigheterna varit tydliga med, och jag tycker att de har haft tydliga underlag för att påstå detta. Det är också det här som är underlag för regeringens ökade utgiftsposter.
Vi tror att det är viktigt att sköta de områden vi skyddar, inte minst för att säkerställa de miljömål som skyddet är till för att uppnå men också för att öka människors möjligheter att ta del av en rik natur. Mycket av de åtgärder man gör i skötseln handlar om att märka upp områden, att ge kartinformation och sätta upp skyltar. Det kan vara spångar över myrmarker och vindskydd.
Det kan handla om röjningar av kulturmarker och naturligtvis om kunskapsinhämtning, alltså inventeringar, för att kunna följa upp kvaliteten. Det har inte varit tillräckligt, och vi behöver öka det. Jag vet inte vad Sverigedemokraterna har för svar på det med tanke på den budget de stöder i Sveriges riksdag. Men detta är regeringens ingång. Jag har gett ett svar när det gäller utvecklingsarbetet på att det också förbättrar statistiken.
Åsa Romson (MP):
Skötseln av skyddade områden är viktig, och den är en angelägenhet inte minst för lokalsamhället. Det skulle jag vilja understryka. Jag tycker att det är tydligt att de skyddade områden som behöver skötas allra mest också är de mest kulturmärkta naturområdena. Där behövs regelbundna skötselinsatser.
Detta är också samhällsnära bygder, alltså där naturen typiskt sett ligger nära platser där många människor bor, till skillnad från en del av de större arealerna uppe i fjällvärlden där skötseln på varje kvadratmeter inte är för handen. Där handlar det i så fall mer om just spångar, kartor, skyltning och sådana saker. Jag blir inte riktigt klok på interpellantens ingång.
Å ena sidan tar du fram många argument och säger att det finns många indikationer från myndigheterna på att skötseln behöver bli bättre och att den har stått tillbaka därför att man har haft resursbrist. Å andra sidan vill inte Sverigedemokraterna tillföra dessa medel och ifrågasätter om man över huvud taget ska ha skyddade områden i denna utsträckning.
Jag skulle vilja säga att om vi ska ha växande samhällen och om vi ska klara av att låta ett land med allt fler människor frodas i Sverige behöver vi också säkerställa den biologiska mångfalden och att naturområdena är i gott skick och kan serva oss.
Det handlar både om ekosystem och de tjänster som naturen ger och om det kapital som skogen står för när det gäller rekreation, jakt och bärplockning. Det handlar om områden där människor kan få dessa värden och behoven av dem tillfredsställda. Då är skötseln jätteviktig, samtidigt som den ger ganska mycket jobb.
Jag tror att vi kan återkomma i en interpellationsdebatt när det handlar om huruvida ett naturreservat som sköts av lokala krafter inte i högre grad ger betydligt mer tillbaka till lokalsamhället än det, som i interpellantens argumentation, lägger en död hand över samhällets utveckling. Jag tror snarare att det går hand i hand; de samhällen som kan utvecklas klarar också att integrera naturområden som är viktiga för lokalsamhället.
Åsa Romson (MP):
Jag tackar för en engagerad debatt kring ett toppmöte om klimatfrågorna som jag vet att ledamoten Holm är djupt engagerad i. Det är väldigt bra att flera ledamöter av Sveriges riksdag kommer att närvara under mötet i Paris i de här viktiga frågorna. Det tror jag är en styrka för Sverige. Vi har mycket kunskap, medvetenhet, engagemang och idéer som behöver spridas.
Som ledamoten var inne på är det viktigt att Sverige är en tydlig röst internationellt, inte minst i de frågor där vi har en stark position som inte är helt bunden inom EU-kretsen. Det är det som handlar om finansiering och om mellanstatligt och bilateralt samarbete.
Inte minst är Sveriges historiska och nuvarande mycket starka biståndsarbete en nyckel när det gäller att säkra att klimatfrågorna i grunden är en global solidaritetsfråga. Jag har träffat flera företrädare för Bangladesh, som är ett av världens mest utsatta länder och redan i dag uppvisar klimatförändringarnas hemska ansikte. Man har saltvatteninträngning på oerhörda nivåer.
Detta driver på en flykt från landsbygdsområden. Situationen är omöjlig och förvärras delvis av de klimatförändringar som redan nu äger rum. Klimatfrågan är i grunden en global solidaritetsfråga, och Sverige har en tydlig roll i förhandlingarna.
Det handlar om klimatfinansiering och kapacitetsutveckling, och precis som Jens Holm säger är det oerhört viktigt hur vi kan sprida befintlig teknik snabbare, i större skala och till fler länder. Vi välkomnar att arbete pågår med de kapacitetshöjande åtgärderna, även med fokus på hur ny teknik kan spridas mer inom ramen för FN-förhandlingarna.
Det är också någonting som Sveriges regering stöder. Jens Holm ställde en enskild fråga om ett brev. Jag kan säga att detta bereds inom ramen för arbetet i Regeringskansliet. Jag vet också att det har kommit in frågor om detta. Vi får återkomma till det i riksdagen. Jag noterar naturligtvis den allmänna frågan.
Om alla världens kollager skulle brytas skulle det bli mycket svårt att över huvud taget klara klimatförändringarna. I världen har det i dag kommit upp en mycket starkare debatt om att det inte är ett möjligt scenario. Inte minst kan man säga att det inte heller är ett möjligt scenario i förhållande till de stora föroreningsutsläpp som koldriften innebär.
Inte minst har detta fått Kina att börja tänka om i en del av de leden. Det är också den utmaningen vi ser i Europa, varför bland annat ett svenskt statligt bolag som Vattenfall börjar vända kol ryggen och i stället satsar på förnybara energitekniker.
Åsa Romson (MP):
En av de frågor som Jens Holm ställer handlar om på vilket sätt vi bättre kan stödja kapaciteten hos inte minst små önationer att klara det som kallas för "early warning systems" och annat som är oerhört väsentligt i de klimatförändringar som vi ser. Det handlar om anpassning och hur man bygger resilienta samhällen i en tid av stark klimatförändringspåverkan.
Jag kan meddela att Sverige stöder ett antal sådana initiativ. Inte minst har vi bidragit starkt till en särskild hubb som ska sprida kunskap om detta, ett kunskapscentrum.
Vi bidrar också via SMHI med en särskild kunskapsplattform till flera av de afrikanska myndigheterna för att stärka deras kunskap om och bearbetning av hur man ska planera och stärka anpassningsåtgärderna. Det handlar väldigt mycket om kunskapsspridning. Jag håller med Jens Holm om att det är viktigt att kunskap kan flöda fritt mellan länderna, när vi ser att klimatfrågan i grunden är en solidaritetsfråga för hela världen.
En annan fråga handlade om den konkreta vägen mot att Sverige ska bli fossilfritt. Den beredningen pågår, och Jens Holm deltar själv i denna.
Det är viktigt att vi kommer vidare med den uppgiften. Steget för att komma vidare med det är att det bereds i bred politisk diskussion. Den beredningen heter Miljömålsberedningen, och den sitter Jens Holm själv i. Så fort ni lämnar ett betänkande finns det material för Regeringskansliet att jobba med.
Jag tror att ingen ska betvivla att när Sveriges statsminister Stefan Löfven på måndag talar inför FN:s klimattoppmöte i Paris kommer han att tala om just dessa frågor och peka på positiva exempel. Sverige har kunnat visa att man kan minska klimatutsläpp.
Sverige har positionen av en brygga i de internationella förhandlingarna. Det gäller att förmedla essensen att det är en i grunden solidarisk global uppgift. Att få ett ambitiöst men också rättvist globalt klimatavtal är en mycket hög prioritet för den svenska regeringen. Det kommer statsministern att ge uttryck för på måndag vid klimattoppmötet.
Åsa Romson (MP):
Det är inte bara Kiribatis folk som förtjänar att världens ledare tar klimatfrågan på allvar. Det är kanske den sista generationen politiker på jorden som kan ta frågorna på allvar på ett sådant sätt att vi kan ställa om våra samhällen till någonting som gör att våra barn och barnbarn har en tillräckligt livsduglig miljö att bygga sitt välstånd på. Där har Sverige en väldigt tydlig och viktig position som jag redogjort för.
Du ska inte tro att du behöver vänta på åtgärder för att vi ska minska utsläppen i Sverige, Jens Holm. Riksdagen har på sitt bord en budget som är föreslagen av regeringen med mångmiljarder i investeringar för att vi ska kunna minska utsläppen. Det handlar om att vi ska få ordning på fordonsflottan så att fler bilar och lastbilar kan gå på förnybara bränslen, och vi får elbussar, laddstationer till elbilar och mer biogas i fordonsflottan och i andra delar.
Det handlar om att vi kan få fortsatt energieffektivisering så att vi kan nyttiggöra de resurser vi har på ett vettigt sätt. Budgeten är full av klimatinvesteringar. Man behöver inte vänta på att Sverige tar steg mot ett fossilfritt samhälle.
Åsa Romson (MP):
Gunilla Nordgren har frågat mig om regeringen avser att göra en överprövning av de föreslagna åtgärdsprogrammen och om jag är beredd att skjuta på besluten ett år så som Västerhavets vattendelegation har hemställt om. Regeringen fattade den 19 november beslut om att regeringen avser att pröva förslagen till åtgärdsprogram för perioden 2016-2021.
Vattenmyndigheten för Västerhavets vattendistrikt gjorde den 11 november 2015 en hemställan om att bland annat få flytta fram datumet för att fastställa åtgärdsprogrammen för 2016-2021 med ett år. I regeringens beslut tydliggörs att denna hemställan aktualiseras först om regeringens prövning leder till att vattenmyndigheterna ska fastställa åtgärdsprogrammen. Enligt miljöbalken ska åtgärdsprogrammen fastställas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer.
Regeringens beslut innebär att regeringen har tagit ställning till prövningen av vilka åtgärdsprogram som ska gälla för perioden 2016-2021. Det betyder att så länge som regeringens prövning pågår ligger uppgiften att pröva åtgärdsprogrammen inte på vattenmyndigheterna. Regeringens beslut innebär alltså ett avsteg från det som regeringen föreskrivit om i förordningen om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. Vattenmyndigheterna kan alltså lugnt avvakta regeringens kommande beslut.
Regeringens prövning kan komma att leda till att regeringen fastställer ett eller flera av åtgärdsprogrammen eller delar av programmen eller beslutar att någon myndighet ska göra det. Jag har förstått att det hos vattenmyndigheterna har pågått ett arbete med att ta fram ett nytt beslutsunderlag. Det underlaget har getts in till Regeringskansliet. Ytterligare kompletteringar kan dock komma att krävas. Vattenmyndigheternas fortsatta arbete är viktigt för den prövning som regeringen nu ska göra.
Åsa Romson (MP):
Jag har inte bara i svar på skriftliga frågor från riksdagsledamoten Gunilla Nordgren utan också i ett flertal interpellationsdebatter gjort tydligt att i och med att överprövning begärdes för regeringen kommer regeringen också att titta på frågan. Regeringen bereder ärendet.
Sedan var det väl lite olika meningar mellan myndigheter och Regeringskansliet om huruvida det behövdes ett formellt beslut om att regeringen ska pröva ärendet eller om det var uppenbart redan av det att vi bereder de ärenden som hänger med att detta har överklagats och lämnats över till regeringen.
Men jag är glad att myndigheterna och Regeringskansliet nu är överens om att det här ligger på regeringens bord och att regeringens prövning är möjlig i de breda delarna när det gäller både helheten och delarna och när det gäller att helheten eller delar kan komma att föras tillbaka.
Det beslutsunderlag som har processats under lång tid har också förändrats så att det inte är de ursprungliga förslagen till åtgärdsprogram för vatten som nu är på bordet utan processade förslag som har tagit många steg framåt, inte minst i dialogen och kontakterna mellan parterna, vilket jag uppskattar och vilket också varit regeringens intention i detta ärende.
Vi ser ju att ett starkt vattenarbete är väsentligt för samhället i stort men också för jordbrukarna. Det är den kvalitet vi har på vattnet i Sverige som bestämmer vilken produktionskvalitet vi kan ha på livsmedel och vilket livskraftigt jordbruk vi kan ha i framtiden. Det här är i stora delar ett gemensamt ansvar och ett gemensamt arbete. Här måste vi också hitta gemensamma lösningar.
Självklart är det viktigt att konkurrensförutsättningarna är lika, precis som riksdagsledamoten Nordgren påpekar. Åtgärdsprogrammen är en EU-gemensam politik som styrs inom de gemensamma ramverken. Det är oerhört viktigt att vi är tydliga med att det här är ett arbete som sker i alla länder.
Ett gott vattenarbete i Sverige och ett gott vattenarbete i våra grannländer är förutsättningar för varandra. I de delarna tror jag att vi är överens. Jag kan tyvärr inte i dag säga när regeringens beslut kommer i sak. Det beslut från den 19 november som jag redogjorde för är bara ett beslut i form.
Men när beslut kommer i sak är jag angelägen om att det är så välberett att det fungerar för hela det svenska samhället, inklusive jordbrukarna, och att vi får en process framåt i vattenarbetet som verkligen betonar den vattenkvalitet som jag vet att alla svenskar vill att vi ska ha, samtidigt som vi vet att vi måste hitta lösningar för olika branscher, kanske också vid olika tider.
Åsa Romson (MP):
Jag håller med om ledamotens betoning av att miljö verkligen är en global fråga och att internationellt samarbete i miljö- och klimatfrågor därför är väldigt viktigt. Vi släpper ut samma ämnen i samma hav, och därför måste miljöarbetet ske gemensamt.
Samtidigt är aktörer som jordbrukssektorn, friluftssektorn, skogsbruket och stadsbyggnaden väldigt viktiga delar i ett brett och starkt vattenarbete. Jag tar med mig synpunkterna om att överväga remissrundor och liknande.
Det gäller naturligtvis också att inte i onödan stoppa upp, för det finns en stor längtan efter att komma till ett beslut så att vi kan ta oss an uppgiften och börja arbeta med åtgärdsprogrammet. Men självklart ska ärenden vara ordentligt beredda när man tar upp dem till beslut. Jag tar med mig synpunkterna så får vi se.
Åsa Romson (MP):
Jag får tacka för debatten i denna angelägna fråga. Intresset från utskottet och ledamöterna är väldigt viktigt i detta. Jag tror att när det gäller de processuella frågorna, hur vi i framtiden kan processa vattenåtgärdsprogram, vilket vi kommer att behöva göra fler gånger - det är cykler om sex år - får vi se om det finns lärdomar att dra.
Det finns också frågor som jag inte tror att vi kan lösa i en handvändning utan som vi måste bygga över tid, till exempel när det gäller ansvarsfördelning och finansieringsmodeller för större åtaganden. Det är en fråga som vi kommer att behöva borra lite mer i. Men jag är också angelägen om att regeringen kan lösa de knutar som har funnits mellan myndigheterna så här långt.
Det har varit krav på överprövning, och regeringen tänker göra en sådan så att arbetet sedan kan komma igång på ett bra sätt.
Åsa Romson (MP):
Johan Hultberg har frågat mig varför jag vill göra det 20 000 kronor dyrare att köpa en laddhybrid samt hur jag ser på att dagens stödsystem kraftigt förändras och att miljöbilsmarknaden får ändrade villkor när ett helt nytt system ska införas om bara ett år. Supermiljöbilspremien infördes av den förra regeringen som ett tillfälligt stöd under 2012-2014 för att underlätta introduktionen av laddhybrider och elbilar.
Premien sattes till max 40 000 kronor per supermiljöbil. För denna period avsattes totalt 250 miljoner. Regeringen har beslutat att förlänga stödet i ytterligare två år, till och med 2016, och att förstärka anslaget med 132 miljoner kronor för 2015 och 94 miljoner kronor för 2016.
Detta innebär att 347 miljoner betalas ut i supermiljöbilspremie enbart för 2015 och att 309 miljoner är avsatta enbart för 2016. Skälet till att ytterligare medel behövde tillföras anslaget är att försäljningen av supermiljöbilar har ökat mer än förväntat. Precis som Johan Hultberg säger väntas antalet supermiljöbilar öka med nästan 50 procent under 2015 jämfört med året innan.
En överväldigande majoritet av supermiljöbilspremien har hittills gått till laddhybrider och bara en liten del till elbilar. Elbilarna bidrar bättre till omställningen till en fossilfri fordonsflotta och ger bättre luftkvalitet. Samtidigt är de dyrare varför det är motiverat att det finns ett extra incitament i supermiljöbilspremien för att elbilarna ska bli vanligare i trafiken.
Precis som också sägs i frågan avser regeringen att införa ett bonus-malus-system för lätta bilar från den 1 januari 2017. På uppdrag av regeringen utreds just nu hur ett bonus-malus-system för lätta fordon kan utformas. Enligt direktivet kommer detta bonus-malus-system att premiera bilar med låga utsläpp av koldioxid genom en bonus vid inköpstillfället och belasta bilar med höga utsläpp med högre skatt.
En laddhybrid släpper i snitt ut drygt 45 gram koldioxid per kilometer, medan en elbil släpper ut noll gram. I ett bonus-malus-system kommer de bilar som har lägst utsläpp att premieras, således borde i det här fallet elbilar få en större premie. En differentierad supermiljöbilspremie efter bilarnas utsläpp av koldioxid bidrar således till en smidigare övergång till ett bonus-malus-system.
Åsa Romson (MP):
Det gör helt enkelt att det kommer att vara fler som får något stöd. Dels ökar ramen, dels är det fler som väljer att köpa laddhybrid. Det finns konsumenter för vilka det är ett väldigt bra val, och de har också att välja när det gäller räckvidd.
Talar vi utsläpp är ju en biogasbil i dag ett alternativ, men den får med dagens regler inte supermiljöbilsstöd. Jag tror att vi i ett bonus-malus-system kommer att jämna ut tekniken lite grann mellan de olika bilarna sett utifrån just utsläppen.
Jag tror dock att de som väljer en laddhybrid och får stöd för det med 20 000 kronor kommer att vara fler, eftersom pengarna räcker till fler. Den ryckighet som har varit de senaste åren hänger naturligtvis ihop med att det är svårt för staten att prognosticera hur en marknad utvecklas. Jag tillhör själv dem som utnyttjade läget att raljera under det första året med supermiljöbilspremien, eftersom det var så oerhört få bilar.
Man hade gått ut så stort och sagt att man skulle ge stödet och att elbilsmarknaden då skulle blomstra, och så var det inte riktigt. Det hände inte. Nu har dock effekten börjat komma, och den ska vi fortsätta att stödja. Därför vill jag vara tydlig med att regeringen håller i stöd till miljöbilar i Sverige för att minska ryckigheten.
Vi säkerställde därför i höstens budget att man tillförde ganska stora summor för att säkerställa att alla de som hade köpt på de premisser som då rådde - det vill säga 40 000 kronor i stöd till samtliga, både rena elbilar och laddhybrider - skulle kunna få stöd. Det innebar att vi i budgeten för 2015 hade hela 347 miljoner att fördela. Det betydde att det var ganska många som kunde få stöd i den högre ramen även till laddhybrider.
För att säkerställa att fler ska kunna välja så pass miljöanpassade bilar som elbilar och laddhybrider gör vi en differentiering. Vi ser att vi därmed också anpassar systemet så att ryckigheten jämfört med ett bonus-malus-system från 2017 minskar. Jag tror att detta är en politik som är precis så som miljö- och klimatpolitik måste vara. Den ska bygga på en långsiktighet och på att man håller i reformer.
Miljöpartiet var inte med, och inte heller Socialdemokraterna, på att föreslå supermiljöbilspremien, men vi har säkerställt att den ändå tas om hand tills vi har en brygga in i ett nytt system. Jag är glad att vi är överens om att ett bonus-malus-system skulle passa den svenska bilmarknaden bättre. Man måste dock vara noga med att anpassa och justera utifrån att hela tiden premiera det som är allra miljöbäst. Där skulle jag vilja ställa en fråga, Johan Hultberg.
Du säger att det är klart att den rena elbilen är ett miljöbättre alternativ och att den har mindre utsläpp. Den har i dag en räckvidd på 10-15 mil enkel resa, mellan laddställena. Vi förbättrar laddinfrastrukturen; inom ramen för Klimatklivet har beslut redan fattats om över 1 100 laddstationer nationellt i Sverige. Hur kommer det sig att du inte vill differentiera den här premien och ge mer till dem som väljer rena elbilar, Johan Hultberg?
Åsa Romson (MP):
Det är fler och fler som gör ett miljövänligt val också vid köpet av bil. Det är något som kommer att accelerera och kommer att behöva accelerera, och regeringen kommer att stödja en sådan accelerering. Jag tror att ledamoten är dåligt uppdaterad på den teknikutveckling som sker inom elbilarna. Uppdateringen gäller just nu räckvidden, för rena elbilar går starkt framåt.
Bilden som målas upp att en ren elbil inte fungerar någonstans i Sverige förutom i innerstadsområdena är helt fel. Det finns väldigt många orter och ställen i Sverige där en ren elbil är ett oerhört gott val för att ge de minsta utsläppen. Det är det regeringen tar fasta på när vi lägger vår politik för att säkerställa uthålligheten i systemet.
Alla har i god tid inför 2016 vetat om att differentieringen skulle införas. Det möjliggör också att vi med större säkerhet vet att pengarna kommer att räcka. Det som har varit osäkerheten, herr talman, i hur man stöder supermiljöbilarna i Sverige har varit att systemet har utvecklats till ett först till kvarn, för så fort man har lanserat en ny period har man sagt att pengarna redan är slut.
Det vill vi undvika. Därför inför vi ett mer robust, miljösäkrat system som kommer att gå in i det nya bonus-malus-systemet. Med detta, herr talman, får jag tacka för en trevlig första interpellationsdebatt på det nya året. Det är roligt att få hålla den om så viktiga frågor som klimatpolitik och inte minst om fordonsflottans utveckling.
Vi får väl se vem av ledamoten och mig som har rätt när det gäller att omställningen av fordonsflottan kommer att gå framåt och leda till fler klimatsmarta bilar i framtiden.
Åsa Romson (MP):
Rickard Nordin har frågat mig om Sveriges position i förhandlingen om en ny testmetod för bilars utsläpp samt hur jag ser på avgaskraven i USA jämfört med dem i EU. Mitt fokus har varit att förändringarna i avgaskraven ska träda i kraft så fort som möjligt och att vi sedan ska få så skarpa krav som möjligt.
Jag har i svaren på riksdagsfrågorna 2015/16:435 och 2015/16:436 detta riksdagsår i detalj redogjort för regeringens linje och klargjort att Sverige har varit ett av de EU-länder som starkast drivit på för slutkrav på samma strikta nivå som kommissionen velat se. Svar på interpellationer I den sista frågan påstår Rickard Nordin att avgaskraven är betydligt tuffare i USA än i EU.
Kraven i USA och i EU är likvärdiga, men det finns skillnader i hur de tillämpas. En viktig faktor i framtagandet av nya testmetoder i EU för att mäta utsläppen i verklig körning har varit att ta fram ett mer harmoniserat system som tillämpas i både USA och EU.