Ulf Nilsson (FP):
Låt mig börja med att säga att jag tror att vi alla i den här kammaren nog är överens om att det är väldigt positivt med rörlighet över gränserna. Sedan kanske vi i alliansen är mer positiva än exempelvis vänsterpartierna när det gäller att människor kommer hit för att arbeta eller söka arbete. Men vi tycker att de flyktingar som Sverige har tagit emot genom åren har varit ett positivt inslag i svenskt samhällsliv och varit en resurs.
Vi borde också vara överens om att flyktingpolitiken under många år fungerade mindre bra, inte minst för de flyktingar som kom hit. Det var långa väntetider. Man kunde få vänta på beslut i åratal. Det fanns barn som växte upp här och vande sig vid Sverige och sedan fick avslag och så vidare. Det var dålig integration och svårt att komma in på arbetsmarknaden. Nu har det hänt två saker. De hände 2006.
Vi har fått en ny processordning med rättssäkerhet och möjlighet till överklagande i domstol. Det bestämde vi med bred politisk majoritet. Vi har också slagit fast att politiker inte ska fatta beslut i enskilda ärenden. Det handlar inte om att vi ska smita undan vårt ansvar. Tycker vi att lagar och regler fungerar dåligt kan vi här i riksdagen besluta att vi ändrar dem.
Så var det när vi ville komma från det gamla systemet där politiker genom att skapa opinion plötsligt kunde få den gamla Utlänningsnämnden att ändra sig och fatta ett annat beslut än det ursprungliga. Det var inte rättssäkert. Det andra viktiga är att en ny gemensam flyktingpolitik i EU börjar växa fram.
Vi ser fram emot och hoppas på att 2010 ha sjösatt den fullt ut. Det finns många saker där. Man diskuterar gemensamma regler, gemensamma principer för asylansökan och om ekonomisk ersättning till länder som har särskilt stort tryck. Vi har redan fått ett beslut i EU om att Sverige får ett visst stöd för att vi tar emot så många irakiska flyktingar till exempel.
Grekland, som hade ett tryck på 100 000 flyktingar förra året, borde också ha möjlighet till ett visst ekonomiskt stöd. Grundtanken är alltså att vi ska få en gemensam flyktingpolitik. Det tror jag är den enda vägen för att få en rättssäker flyktingpolitik och för att Europa som helhet ska kunna ta emot fler flyktingar.
Det går inte att ett, två eller tre länder tar extremt stort ansvar medan många andra länder smiter undan. För första gången på länge verkar det nu som att dessa möjligheter finns. Grekland har med rätta kritiserats för en del inslag i sin politik, och man har själv tagit upp den till debatt på hemmaplan, i Grekland, helt offentligt. Men det finns säkert all anledning till kritik.
Men vad är nyckeln - är den att Sverige eller något annat enskilt land agerar visavi Grekland, eller är den att EU och kommissionen sätter press på Grekland? Det är naturligtvis det sistnämnda som är det vettiga. De frågor som jag har kommit fram till är: Vad är avsikten med Vänsterpartiets och Kalle Larssons inställning här?
Ska vi sluta med samarbetet, eller ska vi - fast vi ska lämna EU, som Kalle Larsson vill - ändå fortsätta att ha ett samarbete i flyktingfrågor? Ska vi avbryta strävandena för att ha en gemensam asylpolitik 2010? Ska vi lämna det rättssäkra system där politiker inte fattar beslut i enskilda frågor? Det vore naturligtvis väldigt intressant att höra vad Socialdemokraterna säger om dessa två frågor.
Ska vi fortsätta med en gemensam EU-politik om flyktingar? Ska vi fortsätta med den rättssäkra beslutsordning som vi har?