Agneta Berliner (FP):
Jag vill uppmärksamma motion C228. Det är den motion som Jan Ertsborn nyss så vänligt uttryckte sin sympati för. Jag tackar speciellt för det. Motionen handlar om att ett myndigt adoptivbarn ska kunna häva sin adoption om adoptivföräldern har utsatt barnet för sexuella övergrepp under uppväxten och om adoptivföräldern dessutom blivit dömd för det.
Det är konsekvent och klokt tänkt. Men ibland måste våra rättsliga principer, under vissa omständigheter, ge vika för det som vi nog alla känner i våra hjärtan är det rätta. Konsekvens får inte dras in absurdum. Det måste få finnas undantag som bekräftar regeln. Rättsligt fastställda sexuella övergrepp är ett sådant undantag.
Det bör gälla som skäl för att häva adoption. Inga juridiska principer är så heliga att de ska tillåtas gå utöver våra grundläggande mänskliga rättigheter - som ett barns rätt till utveckling, hälsa, social trygghet, personlig säkerhet och rätt att slippa utstå förnedrande behandling.
Herr talman! Det svenska adoptionsförfarandet är mycket noggrant. Svenska adoptivföräldrar är väl utvalda. Det är bra. Huvudregeln i föräldrabalken är att adoption ska vara till fördel för barnet. Trots detta kan fel begås i adoptionsprocessen.
Det är fel som givetvis övergår i tragedier om felet resulterar i att en adoptivförälder begår sexuella övergrepp. Herr talman! Ett barn har inte självt varit delaktig i valet av sina adoptivföräldrar. Det har inte varit med i adoptionsprocessen. Barnet ingick inget avtal som det kan hållas ansvarigt för.
Ändå är det barnet som drabbas av de negativa konsekvenser som kan komma av adoptionsavtalet när någon av de vuxna som ingick avtalet inte bara försummar sitt ansvar utan också på det grövsta sätt missbrukar det förtroende som han eller hon fått och som har sanktionerats av staten.
Nej, det är det inte. Fel kan begås vid ett adoptionsförfarande. Men hur agerar den kloke när ett fel begås? Jo, då ändrar man och försöker ställa till rätta så gott det går utifrån förutsättningarna. Man försöker ge upprättelse även om man inte kan vrida klockan tillbaka. När man har gjort fel ändrar man. Det borde gälla även för den svenska staten.
Herr talman! Biologiska barn som blivit utsatta för sexuella övergrepp av en biologisk förälder kan förvisso inte bryta de biologiska banden. Men är det en rimlig ursäkt för att tvinga ett adoptivbarn att fortsätta sin juridiska relation med förövaren? Är det en rimlig anledning att hävda att allt ska vara lika?
Är det att sätta det enskilda barnets bästa i främsta rummet som vi lovar i barnkonventionen? Nej, det är det inte. Att ett barn som av sin adoptivförälder har blivit utsatt för sexuella övergrepp under sin uppväxt inte ens som myndig har möjlighet att häva sin adoption och skära av de rättsliga banden med sin förövare är en helt orimlig konsekvens av dagens lagstiftning.
Herr talman! Ett adopterat barn har precis samma rättigheter som ett biologiskt barn, såväl juridiskt som socialt. Frågan är om barnet till varje pris och under alla omständigheter ska ha samma skyldighet att för evigt vara kopplat till sin förövare. Nej, svarar jag. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en allmän översyn av reglerna om adoption.
Bland annat ska behovet av åtgärder för att stärka barnperspektivet utredas. Precis som Jan Ertsborn hoppas jag givetvis att utredaren ska beakta denna motion. Min förhoppning är att utredaren verkligen ska sätta barnets bästa före föräldrarnas ingångna avtal och att det slås fast att barnkonventionen ska följas. Man kan förbruka sitt föräldraskap.
Föräldrar gör det när de utsätter sitt barn för sexuella övergrepp.