Betty Malmberg (M):
Tack vare åtta år med en ansvarstagande alliansregering lämnade vi över ett Sverige på rätt väg. Trots en omvärld präglad av stark ekonomisk oro kunde Alliansen under sin regeringstid mäkta med att sänka skadliga skatter just för att kunna öka tillväxt och sysselsättning och på så sätt värna den viktiga välfärden. Men vi kunde också genomföra stora ekonomiska reformer, inte minst på utbildningsområdet.
Satsningarna på forskning har varit rekordhöga. Det årliga tillskottet kommer nästa år att uppgå till 8 miljarder mer än för 2008. Det är en ökning som om den får fortsätta kommer att motsvara 30 procent 2016. Men det handlar inte bara om pengar. Parallellt med detta har nämligen många strukturella förändringar genomförts på både universitet och högskolor.
Kvalitet har hamnat i fokus och premieras numera, liksom att vi premierar samverkan med det omgivande samhället. Dessutom har strategiska forsknings- och innovationsområden pekats ut, och högskolelagen har ändrats med en skrivning om att mer forskning ska komma till nytta. Om vi ser till högre utbildning är antalet studerande på mycket höga nivåer i dag. Också här har kvalitet kommit i fokus.
Stora satsningar har gjorts på alla vetenskapsområden, även om mest har gått till humaniora. Där har anslagen per studieplats ökat med 60 procent jämfört med 2006. Dessutom har kostsamma, dyra bristutbildningar byggts ut.
Studieplatserna på till exempel läkarprogrammet har ökat med 44 procent och på tandläkarprogrammet med 36 procent sedan den tid då alliansregeringen styrde. Under åren har dessutom yrkeshögskolan startat med gott resultat. Tillsammans med övrig vuxenutbildning i form av komvux, yrkesvux och särskilda satsningar på unga har detta gjort att vuxenutbildningen som helhet har byggts ut kraftigt.
Jämfört med 2006 innebär det att vuxenutbildningen fick ett tillskott med 2 miljarder fram till och med 2014. Mina allianskolleger har tidigare visat vilka stora satsningar ungdomsskolan har fått. Ihop med min resumé visar det på det starka engagemang som Alliansen har för hela utbildningskedjan - också för vuxenutbildningen.
Allt handlar om att ge människor möjlighet att delta i det livslånga lärandet och för att vuxna genom nya kunskaper och nyvunnen kompetens ska kunna bidra till Sveriges konkurrenskraft och tillväxt. Tack vare att Alliansens budget vann riksdagens gillande fortsätter nu dessa satsningar, och i enlighet med vad man lovade före valet får högskolan nya platser.
Alliansen har fortsatt avsatt medel för forskning i enlighet med den plan som finns i den gällande forsknings- och innovationspropositionen. På detta område hann alliansregeringen dessutom få till stånd ett nytt avtal med vissa landsting, det så kallade ALF-avtalet. Det handlar om hur man ska samverka om läkarutbildning och klinisk forskning.
Även på detta område har man kunnat finna på och introducera ett resursfördelningssystem som också ska ta hänsyn till kvaliteten i forskningen. Det är ett avtal som vi ska rösta om i dag.
Bara jämfört med förra året, 2013, innebär Moderaternas och Alliansens satsningar inom ramen för 2015 att den som helhet ökar med 3 1⁄2 miljard kronor. Det låter på regeringens företrädare som att vi skulle ha skurit ned budgeten, men det är inte fallet.
Tvärtom - med en ekonomi i balans och med ett ansvar parat med långsiktighet i villkoren och ett systematiskt kvalitetsarbete fortsätter vi tidigare satsningar på utbildning och forskning. Utöver den finansierade utbyggnaden av högskolan står vi upp för tidigare utlovade medel för ett samgående mellan Uppsala universitet och nya Campus Gotland, men också för Stockholms konstnärliga högskola.
För oss var det en självklarhet att Medelhavsinstitutet och svenska språket i utlandet skulle värnas. Vi avsätter mer resurser för att förkorta handläggningstider för bedömning av utländsk kompetens och för att kunna öka antalet korta utbildningar på högskolan.
På så sätt kan personer med utländsk utbildning snabbt komplettera sin utbildning och snabbt komma i sysselsättning. Eftersom jag har gjort en liten rapsodisk tillbakablick kan det vara av intresse att se vad andra partier tidigare har utlovat om de skulle ha haft makten och vad det sedan blev av löftena nu då de fick den. Det blev förvisso mer än en tummetott, som i den där gamla folksagan om mannen som gick till skräddaren och ville ha en rock sydd.
Men vi kan ändå konstatera att många av de utspel som har gjorts i opposition inte fullföljs i de budgetförslag som man har gått fram med. Vad hände till exempel med jämställdhetsbonusen och det populistiska förslaget om treterminssystem? Vart tog fjolårets satsning på 1 000 nya platser bara till förskolelärare vägen? Det är platser som i dag har gått ned och landar på 400.
SFS säger att regeringens budget var en kalldusch för Sveriges studenter. De räknar upp ett antal löften som de sedan inte såg röken av. En annan fråga som jag undrar över gäller utbildningsmålet om att hälften av landets 30-34-åringar ska ha minst en tvåårig högre utbildning. Vart har det tagit vägen? Är det så att verkligheten har kommit ikapp er?
När man tidigare har gått ut och sagt att hälften ska ha denna minst tvååriga högskoleutbildning har Utbildningsdepartementet beräknat kostnaden för detta till mer än 4 miljarder per år under de sju år som det skulle gälla. Det troliga är väl att tidigare års budgetar har varit kraftigt underfinansierade, men jag tycker att det är synnerligen ohederligt att vilseföra väljare på ett sådant sätt.
Det finns också andra frågor där budskapet i nästa års budget rimmar illa såväl med tidigare uttalanden som uttalanden gjorda efter valet 2014. Thomas Strand nämnde tidigare att det är positivt att vi har enighet i forskningspolitiken. Och det har vi, överlag. Däremot blir jag förundrad eftersom man nu bryter mot långsiktigheten i forskningsbudgeten.
I sitt förslag minskar regeringen nämligen de särskilda anslagen för att rekrytera framstående forskare. Det har fått Vetenskapsrådet att trycka på stoppknappen. Malmö högskola gick i går ut med ett pressmeddelande om att de tack vare Alliansens budgetförslag kommer att få 9 miljoner extra till forskning. Skälet?
Jo, att vi håller oss till principerna i forskningspropositionen och fördelar medel baserat på kvalitet. Vilken fördelningsnyckel hade regeringen i sitt förslag? Regeringen gör alltså avsteg från detta trots att man i allehanda sammanhang propagerar för tioåriga forskningsbudgetar. Det är inte sjyst. Det är respektlöst. Och det är inte hållbart. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.