KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Larsson (KD):
Ja, kvinnojourer gör ett fantastiskt arbete. Jag har besökt många av dem, och jag har goda vänner som är djupt engagerade i den här verksamheten och har varit det under många år. Det är också anledningen till att vi så tydligt har skrivit till kommunerna att ett samarbete måste ske med de ideella organisationerna. Men Marianne Berg drar någon förhastad slutsats om att jag skulle föredra kommunal verksamhet. Jag förstår inte det.
Det måste finnas något förskrivet underlag, för jag har inte med ett ord antytt någonting i den vägen. Tvärtom har jag talat om hur vi tydligt i arbetet har riktat in oss på att samarbetet med de ideella är en förutsättning för de här medlen. Vi har varit så tydliga som man bara kan vara.
Som sagt var: Den stora satsning som vi har gjort på att utveckla åtgärder för att förhindra att män slår kvinnor, också utvecklingsmedlen till kvinnojourerna, är av ett mer omfattande slag än någonsin tidigare. Jag är väldigt glad över alla de kvinnor som bär andra kvinnor i denna viktiga verksamhet.
Den förtjänar naturligtvis ett stöd genom utvecklingspengarna från statsmakten, men det måste också vara en väl fungerande verksamhet i varje kommun. Det ska det vara. Det ryms inom socialtjänstlagens lagrum. Därför kommer vi att noga göra utvärderingen och se utfallet av den. Och Roks rapport är naturligtvis en del av informationen som vi kommer att titta vidare på. Det här ska vara en verksamhet som är väl fungerande i varje kommun.
Det är min målsättning. Tack för debatten och god jul!
Maria Larsson (KD):
Jag tycker att det verkar som att Marianne Berg verkligen vill misstolka regeringens ambitioner i de här frågorna.
Det är ju väldigt tydligt att regeringen dels har ökat stödet totalt sett, dels att vi är angelägna om just denna verksamhet som riktar sig till de här målgrupperna genom att vi avsätter särskilda medel för denna verksamhet.
Det är ett förhållningssätt som vi tillämpar också på andra områden, att egentligen inte skriva om en aktör utan skriva vilken verksamhet vi vill ha. Det är anledningen till den här förändringen. Det är precis samma förhållningssätt som vi har när det gäller exempelvis kvinnojourer. Vi skriver inte om organisationerna i sig, utan vi skriver att den här verksamheten är viktig, att den måste finnas och att den måste kunna få utvecklas.
Då öronmärker vi pengar till verksamheten. Vi välkomnar de verksameter som finns. På detta område finns det inte många aktörer i dag som har en fungerande verksamhet. RFSL:s jour är en i ett litet fåtal och vad jag vet den enda i Stockholm. Utöver det finns det en HBT-jour för lesbiska och bisexuella kvinnor i Norrköping. Vad jag känner till är det de enda två jourer som finns i dag.
Konkurrensen är alltså inte stor och medel finns avsatta. Marianne Berg målar upp en orosbild som det inte riktigt finns legitima skäl för.
Maria Larsson (KD):
Jag instämmer i att det är viktigt att den kompetens som har byggts upp tas till vara. Det är precis därför vi har medel avsatta. Jag får ännu en gång upprepa att vi ser att denna verksamhet är viktig och måste finnas. Därför avsätter vi öronmärkta medel. Vi avsätter det till verksamhetsområdet, precis som vi gör på alla andra områden.
Med den kompetens som RFSL:s jour har kan man nog vara ganska trygg i att få de medel man ansöker om. Den kompetensen värnar vi; den behövs. Låt mig säga något om hatbrott. Jag ser också med oro på den ökning som vi kan identifiera, även om jag tycker att kunskapen ännu är alltför bristfällig. Ökningen är dock tydlig. Jag känner mig djupt oroad över det.
Vi ska göra allt för att bekämpa hatbrott. Här handlar det också om polisens resurser, förhållningssätt och möjlighet att kunna prioritera denna typ av brott. Hatbrott är inte acceptabelt. De måste ha hög prioritet och ska bekämpas med alla medel. Ett sätt att öka vår kunskap är att hitta en bra metodutveckling för verktyg som kan användas av jourer.
Kunskapsnivån för att bemöta detta är naturligtvis olika på olika brottsofferjourer. Ett led i detta är att brottsofferjourerna nu börjar föra statistik specifikt över denna typ av brott, vilket är mycket bra. Då kan vi säkra upp det och följa utvecklingen över tid via brottsofferjourerna. Att frågan ställs och att problemet uppmärksammas har ett värde i sig.
Det är icke acceptabelt med hatbrott riktat mot någon grupp i samhället. Uppdraget till Statskontoret handlar om att vi har bett om att få ett förslag på hur likvärdiga villkor för att erhålla statsbidrag kan upprättas för organisationer som verkar inom det sociala området.
Man ska titta på hur vi kan skapa ett system där det finns samma förutsättningar och villkor oavsett om en organisation har en specifik smal uppgift eller ett tvärsektoriellt förhållnings- eller arbetssätt. Det är en av de frågeställningar som är viktiga och som har bäring på denna diskussion.
Maria Larsson (KD):
Marianne Berg insinuerar saker som hon inte borde göra på ett sätt som inte borde ske. Kristdemokraterna och regeringen står upp för alla människovärdesfrågor. Det är anledningen till att vi totalt sett har ökat stödet till de verksamheter som motverkar kränkt människovärde. Det handlar om det ökade stödet som finns i handlingsplanen och det ökade stödet till kvinnojourer och brottsofferjourer.
Det handlar också om att vi ger ett riktat stöd till verksamheter som vänder sig till HBT-personer. Men vi måste ha samma förhållningssätt till all bidragsgivning vi gör. Vi talar om vilken verksamhet vi vill ha för pengarna, inte vilken organisation vi vill ska utföra den. Jag tror inte alls att man behöver vara orolig på RFSL. Konkurrensen är inte stor på detta område, vilket jag redan har påpekat.
Låt mig återigen nämna den satsning som vi har gjort, och som Marianne Berg också säger är lovvärd. Vi har satt mer pengar på det här området totalt än vad den tidigare regeringen som Marianne Berg supportade gjorde. Jag tycker att vi har all anledning att uttrycka det i debatten och klart och tydligt se att det inte handlar om några indragningar.
Det handlar inte om det som Marianne Berg har uttryckt, att vi skulle ha gjort något som har förminskat. Vi har tvärtom gjort tydligt att detta är ett viktigt verksamhetsområde. Här finns pengar att söka. RFSL är fortsatt självklart välkomna med sin ansökan.
Maria Larsson (KD):
Jodå, det är rörelse när det gäller de flesta av de förslag som vi fick av Björn Fries. Vad gäller forskning och forskningsmedel är det alltså ett nytt forskningsprogram som jag talade om när jag talade om 15 miljoner inom ramen för FAS verksamhet. Därutöver finns det naturligtvis forskning av olika slag som pågår på enskilda universitet och högskolor.
Men det här är ett helt nytt forskningsprogram som inrättas och som får en permanent karaktär. Det var en av de saker som Björn Fries uppmärksammade och ville ha del av. När den allmänna debatten väldigt mycket tar sikte på ett område ökar också intresset från forskningen att ligga långt framme. En sak handlade om kunskapscentra. Vi har sagt att vi är positiva.
Vi inväntar fortfarande svar från Landstinget i Stockholms län. Det finns ett intresse från vår sida. Insatser mot Internethandel var ett annat förslag. Ja, det är precis det som vi försöker komma åt nu via Narkotikautredningens förslag, som jag hoppas ska kunna sjösättas. Preventionsarbete på gym pågår. Vi har länssamordnarna, vi har FHI som ska ge motivation till det här och vi har också Riksidrottsförbundets arbete.
Opinionsbildning - javisst, det sker via Folkhälsoinstitutet, via länssamordnarna och vård och behandling. Här har vi tillsatt stora utredningar. Vi gör saker på alla de områden som utredaren har föreslagit. Det är full rörelse, det finns ett stort engagemang, ett stort intresse från regeringens sida att förbättra det här arbetet. Tack för debatten!
Maria Larsson (KD):
Peter Hultqvist har frågat statsrådet Odell vilka åtgärder han avser att vidta för att åtgärda den ökning av utbetalning av kommunalt försörjningsstöd som redovisas i budgetpropositionens prognoser. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Låt mig inledningsvis säga att när alliansregeringen tillträdde befann sig över en miljon helårspersoner i utanförskap.
Detta antal har hittills minskat med ca 125 000 sedan 2006. Den mest centrala uppgiften för regeringen är att få fler i arbete och att minska utanförskapet. För att åstadkomma detta har regeringen genomfört stora nödvändiga reformer inom arbetsmarknadspolitiken och sjukförsäkringen.
Antalet personer som erhåller ersättningar från olika trygghetssystem kommer därmed enligt regeringens bedömningar i budgetpropositionen att sammantaget minska med ca 218 000 personer under mandatperioden, trots en försvagad konjunktur. Mycket glädjande är att antalet personer med sjuk- och aktivitetsersättning fortsätter att minska, som en följd av regeringens reformer inom sjukförsäkringen.
I första hand beror det på att fler personer kommer i arbete. Den sammantagna bilden är således mycket positiv, men regeringen är samtidigt medveten om att antalet personer med ekonomiskt bistånd kan komma att öka något under de närmaste åren. För att motverka detta, när konjunkturen försvagas, har regeringen en beredskap för att stimulera efterfrågan på personer som står långt från arbetsmarknaden.
Det är viktigt att regeringen vid utformandet av insatser tar hänsyn till de mest utsattas situation. Regeringens integrationsstrategi som presenteras i anslutning till budgetpropositionen för 2009 syftar till att stärka nyanländas arbetsmarknadsetablering och därmed minska behovet av ekonomiskt bistånd. Dessutom har regeringen nyligen lämnat ett förslag på ytterligare sänkta arbetsgivaravgifter för ungdomar.
Regeringen kommer noga att bevaka utvecklingen av antalet personer med ekonomiskt bistånd och vid behov överväga ytterligare åtgärder för att motverka en ökning av biståndsmottagandet.
Maria Larsson (KD):
Det gläder mig att Peter Hultqvist läser budgeten noga. Allt som står där är synligt och öppet. Inget är till för att döljas. Jag hoppas också att Peter Hultqvist läste sista raden i denna tabell och uppfattade de glada nyheterna. Jag har lärt mig att det är viktigt att titta på sista raden när man läser tabeller.
Där kan man tydligt se att antalet personer i olika försörjningssystem sammantaget minskar, trots att vi har räknat med en något försämrad konjunktur. Jag hoppas att Peter Hultqvist precis som jag är glad över att bedömningen är att 218 000 personer fler än när vi övertog regeringsmakten kommer att ha möjlighet att försörja sig själva i stället för att bli försörjda på bidrag.
Det är en fantastisk framgång, och jag hoppas att Peter Hultqvist tycker detsamma. Om vi tittar lite närmare i tiden, på det som har hänt allra senast, kan vi se att när det gäller det andra kvartalet 2008 ökar det utbetalade ekonomiska biståndet med 1 procent inklusive introduktionsersättningarna.
Tar vi bort utbetalningarna till flyktingarna, som ökade med 7 procent, minskade det med 0,6 procent jämfört med 2007. Detta innebär att de ökade siffrorna delvis beror på att vi har haft ett bra flyktingmottagande och att vi har haft många flyktingar som kommit till oss.
Jag förutsätter att Peter Hultqvist inte tänker diskutera att vi för att få ned siffrorna skulle minska våra ambitioner när det gäller att ta emot flyktingar. Det är en del av statistiken. Vi befinner oss i en finanskris. Vi befinner oss på väg mot en lågkonjunktur. Det är naturligtvis omöjligt att säga exakt hur den slutar. Men det vi har gjort i budgeten har tagit sikte på att vi ska gå mot en sämre konjunktur.
Det innebär att vi har rustat oss väl. Det är därför vi tydliggör i siffrorna för ekonomiskt bistånd att fler kan bli beroende av ekonomiskt bistånd under en period när jobben minskar något.
Den budget ni har lagt, där ni inte godkänner jobbskatteavdraget, kommer att leda till 60 000 färre jobb i Sverige. En del av dem som förlorar jobbet kan förväntas behöva ekonomiskt bistånd. Jag tycker att det är en väldigt alarmerande budget Socialdemokraterna har lagt fram.
Den skulle få ganska stora återverkningar, både för de enskilda människor som förlorar sitt jobb och genom den dramatiska höjning av det ekonomiska biståndet som skulle bli fallet.
Maria Larsson (KD):
Låt mig först säga att helårsekvivalenter är ett något märkligt ord. Det är människor som vi talar om. Begreppen blir ibland väldigt konstiga när vi använder den här typen av begreppsbeskrivning och begreppsbildning.
Om vi ändå är överens om att använda oss av det begreppet innebär det om vi tittar på statistiken att vi hade en topp för ekonomiskt bistånd år 1997 på 138 000. Sedan föll beroendet av ekonomiskt bistånd till 80 000 ekvivalenter.
År 2007 var det 76 700. Det är den lägsta nivå som har varit sedan år 1992, det vill säga innan 90-talskrisen inträffade. När arbetslösheten ökar vet vi att det är normalt att socialbidragsberoendet också ökar. Vi har kalkylerat med en viss ökning de närmaste åren.
Ändå beräknas det ekonomiska biståndet fortsatt ligga på en historiskt sett låg nivå. Låt oss konstatera det. Samtidigt vill jag lämna en liten reservation. Vi har haft extrema omständigheter den senaste tiden med en finanskris som inte någon av oss hade kunnat förutse omfattningen av. Det innebär att den budget som vi lade fram är en budget som är alldeles rätt i rätt tid.
Den skapar ett utbud av jobbmöjligheter och kan minska effekterna på det ekonomiska biståndet. Det är stora lokala variationer. Jag har inga siffror med mig från Dalarna. Men jag vet till exempel att i Malmö, Stockholm och Göteborg har kostnaderna minskat totalt medan de har ökat i till exempel orter som Södertälje, Norrköping och Trollhättan. Det ser olika ut över landet.
När det gäller sambandet med a-kassan har vi sänkt skatten för låg- och medelinkomsttagare. Det har medfört ett större utrymme också för att bekosta a-kassan. Vi har också sänkt den enskildes kostnader för a-kassan, så utrymmet finns.
I den studie som Försäkringskassan har genomfört börjar de allra flesta som fått nej efter en prövning av sjukpenning att arbeta igen eller anmäler sig som arbetssökande på Arbetsförmedlingen. Det är bara 3 procent av dem som får ekonomiskt bistånd.
Det är ganska tydliga siffror på att regeringens politik är väl genomtänkt, får avsedd effekt och är alldeles rätt i de tider av finanskris och sämre konjunktur som vi nu är i.
Maria Larsson (KD):
Budgeten lades fram före finanskrisen. Men jag tror inte att vi hade kunnat lägga fram en bättre budget i dagsläget. Den svarar väl upp mot de behov vi fortfarande kan se är giltiga för den närmaste framtiden. Jag sade dessutom inte att det ekonomiska biståndet minskade totalt. Jag sade att det finns en liten ökning, och det är normalt i tider av lågkonjunktur. De siffror jag hänvisade till handlade om andra kvartalet.
Frågan har inte besvarats av Socialdemokraterna: Hur beräknar ni utvecklingen av ekonomiskt bistånd med tanke på att den politik som ni har lagt fast i er budget innebär 60 000 färre jobb i Sverige? Det fanns inte en tillstymmelse till svar om detta, vilket hade varit väldigt intressant att få belyst.
Min bedömning är att det också kommer att leda till ett ökat behov av ekonomiskt bistånd till väldigt många fler människor som skulle mista sitt jobb på grund av er politik. Jag återgår till den första tabellen som var utgångspunkten för debatten. Uppgifterna i tabellen visar att det totala antalet helårspersoner beräknas minska kraftigt fram till år 2011. Det är ett fantastiskt resultat. Det går ned hela tiden.
Resultatet av regeringens regerande under fyra år är 218 000 färre personer i utanförskap. Det måste väl ändå betraktas som en framgång också av Socialdemokraterna att människor kan återvända från ett utanförskap till ett arbete och skapa en egen försörjning. Därtill syftar regeringens politik, och där har regeringens politik också varit framgångsrik.
Maria Larsson (KD):
Tack, Lennart Axelsson, för interpellationen! Jag tycker också att det är bra att frågan lyfts upp. Det är lite orättvist att säga att det inte finns intresse från regeringens sida - det finns. Jag tycker att jag visade i mitt svar att vi har vidtagit många åtgärder för att förbättra situationen för personer med funktionsnedsättning av olika slag. Det har faktiskt åstadkommits resultat, och det har varit mycket verkstad.
Just när det gäller tolktjänsten har vi ett icke väl fungerande system. Det är jag väl medveten om. Ambitionen är att vi ska hitta vägar att få det att fungera på ett bättre sätt, självklart till gagn för den enskilde. Det kom för mig ett tänkespråk som jag tänkte avsluta debatten med.
Det behövs ett nytt sätt att tänka för att lösa de problem som det gamla sättet att tänka har åstadkommit. De lappverk och lapptäcken som i dag utgör tolktjänsten är inte hanterliga för den enskilde. Då måste vi ha ett nytt sätt att tänka i dessa frågor. Jag tycker inte, som en del talare har varit inne på, att man ska utesluta möjligheten till nya tekniska lösningar.
Jag tror inte heller att de kan ersätta tolktjänster i större omfattning, men teknikutveckling ska inte föraktas. Den har sin plats för att lösa vardagliga behov. I vilken omfattning kan bara framtiden utvisa, men det är ett av de områden som vi parallellt måste satsa på. Tack för debatten.
Maria Larsson (KD):
Reglerna om anonym provtagning och kostnadsfri vård och behandling antogs för att den som testar sig redan vid de första kontakterna med vården ska känna trygghet, förtroende och tillförsikt. På så sätt hoppas man att fler som riskerar att bära på smitta ska testa sig.
Ansvaret för att se till att hivtestning och andra smittskyddsåtgärder vidtas vilar enligt smittskyddslagen på respektive landsting.
Av smittskyddslagen framgår även att den som vet eller har anledning att misstänka att han eller hon bär på hivinfektion eller en annan allmänfarlig sjukdom är skyldig att söka läkare och låta läkaren göra de undersökningar och ta de prover som behövs för att konstatera om smittsamhet föreligger.
Läkare som misstänker att en patient bär på en allmänfarlig sjukdom är också skyldig att skyndsamt undersöka patienten och ta de prover som behövs. Av smittskyddslagen framgår dessutom att den undersökning som behövs för att minska risken för smittspridning ska vara kostnadsfri för patienten om det är fråga om en allmänfarlig sjukdom. Enligt dessa bestämmelser är det läkaren som har att avgöra när en patient misstänks bära på en allmänfarlig sjukdom.
Smittskyddslagen ger därmed ingen rätt till hivtestning i fall där det uppenbarligen inte behövs. Av förarbetena till lagen framgår att läkaren ska grunda sina beslut på omständigheter i det enskilda fallet samt att bestämmelserna ska ges en generös tillämpning.
Regeringen antog förra året en förordning om provtagning för hivinfektion där patientdatalagens krav på identitetsuppgifter undantas i samband med provtagning för hivinfektion om patienten önskar få genomföra en anonym hivtestning. Möjligheten att få anonym hivtestning har funnits sedan 1986.
Socialstyrelsen har tagit fram en handbok med vägledning för den hälso- och sjukvårdspersonal som arbetar praktiskt med smittspårning av sexuellt överförbara infektioner. Socialstyrelsen framhåller särskilt att hälso- och sjukvården redan vid de första kontakterna med den som vill testa sig bör vinnlägga sig om att respektera personens önskan om att få förbli anonym.
Vårdcentraler, läkare och kliniker ska utforma sina rutiner så att den som vill testa sig inte behöver uppge sina personuppgifter redan vid registreringen inför läkarbesöket. Önskad anonymitet ska inte vara ett hinder för den rådgivning som behövs före och efter provtagningen.
Hjälp till patienten att redan före provtagningen värdera sina risker och att efter provtagningen bli erbjuden möjlighet till stöd för att förändra ett riskbeteende är en lika viktig del av testtillfället som själva provtagningen.
Socialstyrelsen har ett samordningsansvar för smittskyddet i landet och har därigenom också möjlighet att granska hur en enskild läkare har handlagt en smittskyddsfråga eller smittskyddet i ett landsting i sin helhet eller en viss aspekt i alla landsting. Socialstyrelsen ämnar följa upp tillgängligheten till anonym provtagning för hivinfektion med en enkät till landets smittskyddsläkare.
Maria Larsson (KD):
Man kan alltid önska att mer händer, men det är definitivt felaktigt att säga att inget händer. Vi har tydligt markerat detta som ett område där vi vill satsa extra pengar under 2009, för vi har sett behovet. Det är en alarmerande utveckling, och vi måste få ett testsystem som fungerar, inte bara på specialmottagningarna utan i primärvården och på ungdomsmottagningarna.
Därför är angelägenhetsgraden så stor. Det är därför vi har valt ut det här som ett av de områden som vi prioriterar under 2009. Naturligtvis vänder man inte utvecklingen med ens. Därför säger jag också att varje tillfälle då den här diskussionen kan föras är ett tillfälle att höja informationsgraden lite.
Sedan måste man också lita på dem som har ansvaret för att agera på området, nämligen landstingen, via smittskyddsläkarna, och Socialstyrelsen, som är den myndighet som agerar på regeringens uppdrag. Vi måste också ha förtroende för att de tar tag i frågan.
Detta skickar jag som en tydlig signal via Socialstyrelsen, som nu gör sin enkätundersökning och har samtal i gång med smittskyddsläkarna. Man får en återkoppling om vad smittskyddsläkarna gör visavi de olika vårdenheterna i länet. Det handlar om återkoppling och uppföljning - ett ihärdigt arbete.
Man kan naturligtvis tro att det händer mer om man blåser i gång en jätteinformationskampanj, men utvärderingar av stora kampanjer har inte alltid varit så konkreta och framgångsrika. Att ha ett uthålligt arbete där man bit för bit flyttar fram positionerna måste vara bättre. Det måste finnas en uthållighet i det här arbetet som kan förändra. Sedan skulle jag önska att det gick fortare och att all vårdpersonal stod på tå och sade: Visst, det här har vi missat.
Nu gör vi det. Det är egentligen denna återkoppling som jag nu vill ha från smittskyddsläkarna till Socialstyrelsen, som samlar upp informationen på ett nationellt plan om vad som händer ute i landet. Det väntar jag mig av min myndighet i det här fallet.
Maria Larsson (KD):
Varför kommer inget välfärdspaket till kommunerna, var Eva Olofssons fråga. Jag vet inte om Eva Olofsson inte har sett att det fanns 30 miljarder till Sveriges kommuner i den senaste budgeten. Det är ett ganska rejält välfärdspaket, skulle jag vilja säga. Av dem har vi öronmärkt över 2 miljarder till just äldreomsorgen. Det är inget dåligt välfärdspaket.
Det är bättre än vad alla andra europeiska länder presterar; de måste skära i sin välfärd. Vi kan fortsätta utveckla välfärden. Här finns fortsatt stimulansmedel för kvalitetsutveckling i äldreomsorgen. Här finns värdighetstänkande och en värdegrund som vi hoppas kunna lägga fram en proposition om så småningom. Här finns öppna jämförelser där vi kan börja jämföra kvaliteten mellan olika kommuner.
Här finns möjlighet för en mångfald till gagn för att äldre ska kunna få bestämma själva, vilket Eva Olofsson vill förneka dem. Här finns också möjlighet till eget företagande för vårdens anställda. Det är inte alla som vill - det har jag full respekt för - men möjligheten måste finnas också för kvinnor inom kvinnodominerade branscher att ägna sig åt egen verksamhet. Det finns så många bra idéer.
Det finns så mycket kunskap och kompetens. Den måste också kunna få omsättas i ett eget företagande inom dessa verksamheter. Det är inte så svårt att starta en hemtjänstverksamhet, en serviceverksamhet. Jag har träffat så många som längtar efter detta och som ser fram emot att det nästan blir 200 kommuner som sätter i gång ett förberedelsearbete för detta. Det är möjligheter som vi måste ge till vårdens professioner.
De måste få möjlighet att utveckla sin kreativitet och använda sin kompetens också i eget företagande. Välfärdspaketet finns på plats. Vi följer noga och utvärderar om det kommer att behövas mer. I så fall återkommer vi. Det är dock ett stort välfärdspaket som redan har lagts fram och är i gång sedan en månad tillbaka.