KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ewa Björling (M):
Jag är inte den minister som dagligdags hanterar frågor om transport och sjöfart, men jag ska gärna ta med mig frågan till rätt representant i regeringen så att vi kan försöka besvara den på bästa sätt.
Det är viktigt att framhålla arbetet med CSR i många olika lägen. Jag tänkte berätta lite mer om vad regeringen gör i detta. Kina är det land som vi har ett memorandum of understanding med när det gäller CSR-arbete, vilket vi tycker är väldigt bra.
Vi startade detta för flera år sedan, och därefter har vi kunnat ha en kontinuerlig dialog med kinesiska företag och också kunnat diskutera frågan om mänskliga rättigheter på ett bra sätt. Jag vill ge det som ett exempel eftersom jag tror väldigt mycket på CSR-arbete, just därför att det gör skillnad på riktigt.
Det gör en mycket större skillnad än om vi står här hemma i Sverige och kritiserar andra länder för bristande mänskliga rättigheter. Jag tror också att det gör större skillnad än när vi är ute och reser i världen och framför denna kritik - vilket vi alltid gör; det är också viktigt att säga. Men jag tror att det här arbetet är det som gör skillnad i verkligheten för människor. Jag ger Kina som ett exempel.
Jag är medveten om att det finns många andra länder som också skulle behöva ha mer CSR-arbete. Jag uppmuntrar alla riksdagens ledamöter och alla företag att profilera den här frågan tydligare. Allra viktigast är att göra konsumenterna medvetna om detta och att hela tiden ställa sig frågan när man köper en vara eller en tjänst: Arbetar det här företaget enligt OECD:s riktlinjer?
Känner jag att detta är en vara som har producerats på rätt sätt? Jag har också sett otaliga exempel på hur bra det här fungerar i verkligheten i svåra länder där svenska företag har produktion och ställer mycket högre krav än vad landets lagstiftning gör.
I och med att företaget ställer höga krav ökar också kraven på närliggande företag inom samma sektor. Det är alltså konkurrenskraften som styr, och företagen förstår själva hur viktigt det är att ta de här frågorna på allvar. Precis samma sak ska naturligtvis kunna ske i transportsektorn.
Om något företag får i gång sitt CSR-arbete på allvar - jag vet att det finns svenska företag som jobbar med detta - tror jag också att fler kommer att följa efter. Det är ett långsiktigt arbete som hela tiden måste förnyas och ses över för att kunna bli ännu bättre. Jag är väldigt glad att Valter Mutt har lyft upp den här frågan. Regeringen kommer att arbeta vidare med den.
Jag hoppas att även riksdagen kommer att lyfta upp den oftare, för det behövs.
Ewa Björling (M):
Till att börja med vill jag tacka Valter Mutt för att han har lyft upp denna viktiga fråga om corporate social responsibility. Det är som sagt ett arbete som har pågått i regeringen en tid. Det är också ett arbete som pågår bland väldigt många svenska företag i dag, vilket jag är väldigt glad över.
Jag hoppas också att många fler länder kommer att utse CSR-ambassadörer, att fler stater kommer att arbeta med frågan på samma sätt som den svenska regeringen gör och att vi får fler som deltar i debatten om vidareutvecklingen av OECD:s riktlinjer. Vid det senaste OECD-ministermötet förra våren lade vi också till en femte del.
Förutom mänskliga rättigheter, arbetstagarens rättigheter, miljöhänsyn och antikorruption talade vi också om friheter på nätet, en annan otroligt viktig fråga i det här arbetet. Jag är övertygad om att detta arbete kommer att behövas även i framtiden. Det kommer också att behöva intensifieras.
När det gäller Valter Mutts fråga om bränsle- och kapitalkostnader är det mycket riktigt en fråga som ska riktas till Näringsdepartementet. Jag ska ta frågan med mig.
Jag kan dock kort säga att utifrån ett inremarknadsperspektiv - jag är ju inremarknadsminister och ansvarar för den delen - ser jag vikten av att de regler som eventuellt ska ändras och de som man föreslår att införa blir konkurrensneutrala. Annars kommer vi inte att ha en riktig EU:s inre marknad.
Oavsett var reglerna landar handlar det för mig om att svenska företag ska ha samma konkurrenskraft och samma möjligheter som andra företag på EU:s inre marknad.
Ewa Björling (M):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag var införstådd med ISP:s deltagande vid möten mellan FOI och Saudiarabien när de ägde rum eller, om så inte var fallet, när jag fick kännedom om detta.
Jonas Sjöstedt har också frågat om jag har tagit ställning till frågan om det är förenligt med ISP:s roll som tillståndsmyndighet att myndigheten närvarar vid förhandlingar mellan köpare och säljare i affärer som omfattas av myndighetens tillståndsansvar samt om jag avser att vidta någon åtgärd med anledning av vad som framkommit om den information som ISP har lämnat till EKR om företaget SSTI.
ISP är en statlig, oberoende myndighet med uppdrag inom svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Fokus ligger på kontroll och tillsyn av strategiska produkter, hantering av riktade sanktioner och internationellt samarbete, samt stöd och bistånd inom dessa områden. ISP arbetar efter de lagar som riksdagen beslutat, efter EU-förordningar och efter de åtaganden som finns inom det internationella samarbetet.
En viktig förutsättning för ISP:s uppdrag är ett nära och aktivt samarbete med andra myndigheter och med europeiska och multilaterala samarbetsorgan, samt en kontinuerlig dialog med svenska industri- och teknikföretag och en rad organisationer. I exportkontrollprocessen har ISP fortlöpande kontakter med försvarsindustrin och andra intressenter, främst vid regelbundna företagsmöten, vilka ger tillfälle till diskussion kring förutsättningarna för export.
ISP deltar även vid möten i Regeringskansliet och tar emot utländska delegationer i syfte att redogöra för hur den svenska exportkontrollen fungerar. Att detta är en viktig och central del i ISP:s uppdrag och roll är jag givetvis väl medveten om.
Jag får inte löpande information om vilka möten ISP medverkar vid, men låt mig konstatera att ISP:s generaldirektör varit tydlig med att han inte deltagit vid några förhandlingsmöten mellan FOI och Saudiarabien. Exportkontrollrådets uppgift är att bedöma exporten av försvarsmateriel och eventuella tillståndspliktiga internationella samarbeten.
ISP:s generaldirektör samråder med Exportkontrollrådet i de ärenden som denne bestämmer ska läggas fram för samråd. Vid Exportkontrollrådets sammanträden redovisar Utrikesdepartementet allmänna bedömningar av läget i de köparländer som är aktuella. Försvarsdepartementet medverkar med bedömningar avseende ärendenas försvarspolitiska betydelse. Generaldirektören kan även kalla andra experter.
Jag har kontaktat ISP för att säkerställa att verksamheten inom EKR sköts i enlighet med gällande riktlinjer och gängse rutiner, och jag har inte funnit någon anledning att ifrågasätta de försäkringar jag fått om att så är fallet. Jag har därför för närvarande inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder.
Ewa Björling (M):
Jag börjar med att svara på frågan om vad jag gjorde i Saudiarabien vid mina två besök 2008 och mitt besök 2010. Det som Hans Linde tar upp stod inte på dagordningen. Jag hade inte den typen av möten.
Däremot hade jag många möten som handlade om svensk miljöteknik, CSR - corporate social responsibility - mänskliga rättigheter, arbetstagarens rättigheter på arbetsplatsen, miljöhänsyn och hur vi motverkar korruption. Dessutom handlade det om hur vi stärker kvinnligt ledarskap i Saudiarabien - en väldigt svår fråga.
Jag kan försäkra Vänsterpartiet att jag inte har haft möten där den information och det som vi talar om i dag har varit relevant. Det har jag tydligt förklarat för medierna, men det har inte tryckts. Så till nästa fråga: Varför var det så viktigt att vara i Mellanöstern så många gånger jämfört med flera andra regioner?
Jag tycker att det är viktigt att vi finns på plats i svåra länder och där det är en snårig byråkrati. Det är viktigt att vi som regering är med och öppnar dörrar för företagen för att kunna ha goda och breda handelsrelationer. Jag har statistik på hur det ser ut i MENA-regionen, OECD-länderna, Tyskland och Norge eftersom det är våra största exportländer.
Det tar i snitt 30 dagar att importera till MENA. Det tar tolv dagar till OECD, sju till Tyskland och sju till Norge. Om man tittar på vad det kostar är det per container 1 154 US dollar till MENA, ungefär 1 000 till OECD och betydligt mindre till Tyskland. Ser man på antalet dokument krävs det i snitt sju till MENA-regionen och betydligt färre till de andra.
Det visar ganska tydligt varför det är viktigt att vara på plats i svåra länder. Jag vill poängtera att jag inte är ansvarig för hanteringen av enskilda ärenden. Jag spelar heller ingen aktiv roll i EKR:s hantering av enskilda ärenden.
UD medverkar vid EKR:s sammanträden för att redovisa allmänna bedömningar i aktuella länder, men ger inga rekommendationer i specifika ärenden. Jag har kontaktat ISP för att säkerställa att allt har skett i enlighet med gängse rutiner och i överensstämmelse med lag och riktlinjer.
Jag ska också passa på att säga när det gäller det regeringsbeslut som fattades sommaren 2009, där jag var föredragande vid regeringssammanträdet, att ärendet inte har lämnat Försvarsdepartementet. Det brukar fungera så i en sommarregering. Regeringen har över 10 000 ärenden per år att hantera.
Alla beslut fattas, som bekant, kollektivt av hela regeringen oavsett om det är en sommarregering, där minst fem ministrar måste vara närvarande, eller inte. Det gör inte att jag är mer ansvarig. Jag är precis lika ansvarig som hela regeringen i dessa frågor. Men det betyder inte att jag har berett ärendet och att jag föredrar och diskuterar ärendet vid sittande regeringssammanträde.
Det är redan beslutat på Försvarsdepartementet. Det kan möjligen ha givits en något skev bild av detta. Det är viktigt att påpeka att ISP är en självständig myndighet. Jag ser till att de följer den lagstiftning som vi gemensamt har beslutat om i riksdagen. Jag har talat med ISP och fått försäkringar om att så är fallet. Jag hanterar inte enskilda ärenden.
Ewa Björling (M):
Jag tackar alla som har deltagit i debatten. ISP hanterar självständigt enskilda ärenden, givet att de inte överlämnas till regeringen vilket sker mycket sällan. När det sker hanteras enskilda ärenden av utrikesministern. Det är en grundbult i den svenska exportkontrollen. En bred majoritet stod bakom inrättandet av den ordningen när den infördes för ungefär 15 år sedan.
Det finns de som vill politisera exportkontrollen igen och tycker att de över 2 200 ärenden som avser utförsel som inkom till ISP förra året borde återföras till regeringens bord. Jag respekterar den åsikten, även om jag personligen tycker att det är en dålig idé. Att framställa det som att vi har inrättat den här ordningen för att undkomma ansvar tycker jag är ohederligt. Det finns en lång rad argument för det vettiga i att en självständig myndighet sköter tillståndsprövningen.
Det avlastar Regeringskansliet. Det skapar kontinuitet, och det minskar risken för att tillfälliga opinionsyttringar får alltför stort inflytande över processer som bör vara så objektiva och regelstyrda som möjligt. Det kommer snart ett utredningsdirektiv. Jag välkomnar att vi då förhoppningsvis kan få mer transparens i detta. Det tror jag att alla skulle tjäna på.
Som jag sade tidigare välkomnar jag också den granskning som kommer att ske i KU. Jag ser fram mot den.
Ewa Björling (M):
Bodil Ceballos har frågat mig om jag i ljuset av de senaste händelserna avser att driva frågan om ett bindande regelverk för företags ansvar på global nivå och EU-nivå. Ansvarsfullt företagande ska vara företagsägt och företagsdrivet.
Regeringen stöder emellertid företagen genom dialog med stater om vikten av ett ansvarsfullt företagande som inkluderar staternas ansvar att skydda mänskliga rättigheter, MR, och företagens ansvar att respektera MR liksom övriga beståndsdelar i CSR - arbetsvillkor, miljöhänsyn, antikorruption och frihet på nätet.
Min uppfattning är att bindande regelverk aldrig kan ersätta en informerad och meningsfull dialog och öppenhet mellan stater, företag, arbetstagarorganisationer och det civila samhället. Det är också därför som regeringen har en CSR-ambassadör som har till uppgift att främja företags CSR-arbete såväl i Sverige som internationellt. Det finns en rad ramverk och principer som rör företag och mänskliga rättigheter.
Förra året antog FN:s råd för mänskliga rättigheter enhälligt vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter som Sverige har varit drivande i att förhandla fram. Även OECD har antagit riktlinjer för multinationella företag. Sveriges engagemang i frågan bidrog även till att FN:s ramverk för företag och mänskliga rättigheter nu också utgör en viktig del av EU-kommissionens nya meddelande om CSR som lades fram i oktober 2011.
Enligt såväl FN:s vägledande principer för företag och MR som OECD:s riktlinjer är det staters ansvar att skydda mänskliga rättigheter. Men även företag har ett ansvar att respektera mänskliga rättigheter, och detta ansvar gäller oavsett om det land som de verkar i har kapacitet eller vilja att uppfylla sina internationella åtaganden att skydda de mänskliga rättigheterna eller ej.
Såväl FN som EU pekar på att vägen framåt består av en "smart mix" av frivilliga och obligatoriska åtgärder på CSR-området. Sverige var exempelvis först i världen med att ställa krav på hållbarhetsrapportering av statliga bolag. Vi ska dock vara mycket försiktiga med att införa bindande bestämmelser.
Det finns ingen automatik i att bindande regelverk leder till att företag kommer att göra bättre ifrån sig i arbetet med att respektera MR. Det finns alltid en risk att bindande regleringar blir kontraproduktiva genom att de styr företagens uppmärksamhet mot några få enskilda frågor i stället för att ta ett helhetsansvar. Som svar på Bodil Ceballos fråga anser jag att bindande regelverk på global nivå eller EU-nivå inte är den rätta vägen att gå.
Vad som krävs är framför allt en insikt och uttalad vilja att ta ansvar för hur den egna verksamheten påverkar samhället. Många svenska företag är ledande på sina områden när det gäller att ta ett sådant ansvar och har därmed en klar konkurrensfördel. Vi ska inte heller underskatta den positiva bild som det stora flertalet ansvarsfulla företag skapar av Sverige som land ute i världen.
Ewa Björling (M):
Jag vill tacka Bodil Ceballos för en viktig interpellation. Jag tror att det är bra att lyfta de här frågorna regelbundet och att vi skulle ha mer debatt om dem också här hemma i Sverige för att företagen ska se hur viktiga svenska människor, som också är konsumenter, tycker att de är.
Glädjande nog ser vi att konsumenterna ställer allt högre krav på att det här ska ske på ett bra sätt när det gäller varor, tjänster och teknologier. När det gäller statliga bolag ska naturligtvis staten föregå med gott exempel och ta ett tydligt ägaransvar i de här frågorna. Det är också därför som vi inför att man ska jobba enligt de här principerna och tänka på hållbarhet.
Men när det gäller privata företag har jag mycket svårt att se att regeringen skulle gå in och besluta om lagstiftning. Där måste det faktiskt få vara marknaden som styr. Vi ser ganska ofta tydliga exempel på att marknaden styr åt rätt håll i dag. Svenska företag vet också hur starkt det svenska nationella varumärket Sweden är. Det är världens starkaste.
Ska man kunna dra nytta av det gäller det att agera enligt en etiskt riktig kompass och enligt OECD:s riktlinjer och att arbeta enligt CSR. Det är alltfler svenska företag som är medvetna om det. Jag har gott hopp inför framtiden om att många fler internationella företag också kommer att respektera de här riktlinjerna och vägledande principerna.
Ewa Björling (M):
Sveriges utrikes- och handelspolitik ska, liksom alla andra politikområden, i enlighet med politiken för global utveckling bidra till en hållbar och rättvis global utveckling. Sverige har också, i linje med detta, ett genuint engagemang för att medverka till stärkandet av demokrati och mänskliga fri- och rättigheter globalt.
Regeringen ser det som en viktig uppgift att underlätta för och främja internationell handel och ser ingen motsättning mellan detta och våra utrikes- och säkerhetspolitiska målsättningar. Vi respekterar folkrätten, sanktioner och eventuella vapenembargon beslutade av FN eller EU.
Vi agerar helt inom ramen för vår egen restriktiva exportkontrollagstiftning, och regeringen har nyligen fattat beslut om att sammankalla en parlamentarisk utredning som kommer att få till uppgift att ta fram förslag på hur exportkontrollen kan skärpas gentemot icke-demokratiska stater. Vår strävan efter goda handelsrelationer underlättar också möjligheterna att ha en konstruktiv dialog och uttrycka tydlig kritik mot bristande respekt för mänskliga rättigheter när det är befogat.
Regeringen uppmanar svenska företag att agera ansvarsfullt, i enlighet med Corporate Social Responsibility , oavsett var i världen de är verksamma. OECD:s riktlinjer för multinationella företag och principerna i FN:s Global Compact utgör viktiga verktyg i det arbetet. Vi verkar i dialog med näringslivet i CSR-frågor, bland annat genom olika aktiviteter som har bäring på FN:s ramverk och vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter.
Regeringen har en särskild CSR-ambassadör med uppgift att driva arbetet med ansvarsfullt företagande. Jag medverkade själv vid en konferens om CSR som Sverige anordnade i Saudiarabien i februari 2010. Jag tror att det här är viktiga exempel på hur vi kan göra skillnad på marken i länder där det finns stora brister inom många områden.
En grupp svenska företag och myndigheter förde under främst 2009 diskussioner med Saudiarabien om projekt inom samhällssäkerhet, ett område där Sverige har en god kompetens. Diskussionerna handlade bland annat om systemlösningar för underjordisk telekommunikation, underjordiska sjukhus och alarmsystem samt ledningscentraler för civil säkerhet. I samband med detta togs ett förslag till avtal inom civil säkerhet fram, som överlämnades till Saudiarabien.
Något avtal skrevs emellertid inte under, och det svenska konsortiet lämnade aldrig någon offert. Detta förslag till avtal var helt i överensstämmelse med svensk lagstiftning. Jag är övertygad om att handel länder emellan bidrar till starkare band mellan människor och samhällen, något som i sin tur lägger grund för dialog och ömsesidigt utbyte. Vi kommer att fortsätta att driva frågor om ansvarsfullt företagande och underlätta och främja internationell handel.
Låt mig avslutningsvis betona att jag tycker att det är bra att svenska företag finns representerade även på svåra marknader. Jag är övertygad om att det kan bidra positivt till utvecklingen genom större insyn, bredare kontaktytor och en större förekomst av positiva exempel på hur företag kan och bör bete sig.
Ewa Björling (M):
Den dag jag skriver kärleksfulla brev är de bättre än så, hoppas jag. Jag ska säga något kort om Kina, eftersom Peter Rådberg tog upp det. Sverige arbetar väldigt mycket med Kina när det handlar om Corporate Social Responsibility.
Vi är till exempel det enda land som har ett MoU med Kina på detta område, där vi också försöker göra skillnad i praktiken på marken för människor som driver kinesiska företag i Kina. De ska uppfylla OECD:s riktlinjer och FN:s Global Compact. Åter till Saudiarabien! Jag vill poängtera väldigt tydligt att vi inte ska handla med allt och alla eller överallt.
Vi respekterar FN-sanktioner, EU-sanktioner och vapenembargon. Vi har också en väldigt tydlig krigsmateriellagstiftning. Vi har även en lagstiftning som gäller PDA-produkter, produkter för dubbel användning.
Man kan i teorin inte utesluta att projektet skulle ha kunnat innehålla vissa delar med PDA-klassade produkter, till exempel viss krypteringsutrustning, även om jag i många fall noterat att företagen som varit involverade tydligt deklarerat att det inte var planen. Hade så varit fallet - med risk för att vi nu kommer in på hypotetiska resonemang - hade givetvis en prövning skett i enlighet med gällande EU-lagstiftning.
Det är viktigt att komma ihåg att PDA-produkter är civila produkter som skulle kunna användas för andra syften. Det krävs inga tillstånd för marknadsföring. Grundregeln är att export ska tillåtas. Lagstiftningen är som bekant EU-gemensam, även om kontrollen utövas nationellt. Jag ska också gå in på något som Peter Rådberg kommenterade i sitt första inlägg.
Han refererade till en kvällstidning som talat om hemlighetsmakeri. Jag tycker att vi ska vara så öppna och transparenta som möjligt, och jag kan konstatera att det brev som tidningen slog upp som väldigt hemligt lämnades ut så snart det begärdes. Det är alltså inte hemligt. Samtidigt är det givetvis så när det gäller internationella affärer att det inte alltid är lämpligt att berätta allt för alla direkt.
Det är ingenting som är unikt för civil säkerhetsmarknad eller för den saudiska marknaden. Det gäller i lika hög grad affärer i Europa och USA och affärer inom flera andra industrier, exempelvis fordons- och telekomindustrin. Väldigt många affärer är hemliga fram till dess att papper är påskrivna. Det är inget konstigt. Det har med affärslivets realiteter att göra. Det kan till exempel grunda sig på att man inte vill berätta för mycket om sitt erbjudande och sin prissättning för konkurrenterna.
Jag kommer återigen till det som Peter Rådberg citerar om att det kan användas för avancerad övervakning av de egna medborgarna. Ja, det finns många produkter och tjänster som kan missbrukas. Det gäller alltifrån lastbilar till mobiltelefonnät. I grunden kokar det ofta ned till frågan: Ska vi handla med svåra länder eller inte, och var ska vi dra den gränsen?
Vi har lagstiftning för de produkter som vi anser att det ska finnas specifik lagstiftning om, det vill säga lagen om krigsmateriel, och vi har en annan lagstiftning för produkter med dubbel användning.
Ewa Björling (M):
Den parlamentariska utredning som nu är tillsatt handlar inte alls om detta område. Den handlar om försvarsmateriel. Väldigt stora delar, eller kanske till och med allting, av det vi talar om i det här fallet lyder inte heller under reglerna för produkter med dubbel användning. Det är ett civilt säkerhetssystem som vi talar om.
Jag anser att den utrikes- och handelspolitik som regeringen bedriver stämmer väldigt väl överens. Jag har hela tiden varit mycket tydlig när jag har sagt att vi inte ska handla med alla och överallt. Vi ska följa FN-sanktioner, EU-sanktioner, vapenembargon och all den lagstiftning vi har.
Jag är helt övertygad om att bäst skillnad på marken gör vi genom att finnas i svåra länder och vara närvarande med svenska företag och gärna hela svenska koncept. Jag vet att vi gör skillnad genom att vara goda förebilder när det handlar om mänskliga rättigheter. Det gäller inte minst när det handlar om kvinnors situation i just Saudiarabien. Det intressanta är att Peter Rådberg egentligen aldrig frågar vad jag har gjort i Saudiarabien.
Jag ska berätta vad jag har gjort i Saudiarabien. Jag har bland annat varit med och varit aktiv vid en väldigt stor CSR-konferens och talat just om kvinnors rättigheter. Jag har varje gång jag har varit där träffat starka kvinnor och uppmuntrat dem, bland annat kvinnor i handelskammaren.
Vi har också ett gemensamt Women's Leadership med Saudiarabien och Förenade Arabemiraten just för att öka utbytet och stärka kvinnors rättigheter i den delen av världen. Det är fruktansvärt eftersatt, och kvinnor har en otroligt tuff situation där. Därför är det väldigt viktigt att finnas i den typen av länder.