KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att säkerställa att den enskildes anställningstrygghet inte urholkas av den nya sjukförsäkringen. Vidare frågar hon om jag avser att vidta åtgärder för att kompensera kommunerna för ökade kostnader för försörjningsstöd till sjuka.
Låt mig inledningsvis konstatera att när alliansregeringen tillträdde hade 554 000 personer sjuk- eller aktivitetsersättning. Detta var resultatet av en utveckling som hade pågått kontinuerligt sedan 1970-talet.
Särskilt många pensionerades bort under de första åren under 2000-talet - detta som en följd av att en alltför passiv sjukskrivningsprocess hade tillåtits och att de långa sjukfallen därigenom blivit både rekordlånga och rekordmånga. Riksrevisionen gör i sin rapport, Tas sjukskrivnas arbetsförmåga till vara?
, bedömningen att i 80 procent av de fall som övergår från sjukpenning till sjuk- och aktivitetsersättning saknas en komplett utredning av möjligheterna till arbetsanpassning eller omplacering på den försäkrades arbetsplats.
Detta innebär att i dessa sjukfall har någon egentlig prövning av arbetsgivarens rehabiliteringsmöjligheter inte gjorts, och om den försäkrade beviljas sjukersättning tills vidare kommer anställningen i dessa fall att upphöra. Det är således den passiva sjukskrivningsprocessen som har urholkat anställningsskyddet.
Regeringen vill bryta utvecklingen av ökande utanförskap genom en aktivare sjukskrivningsprocess. Genom en sådan process blir också de olika aktörernas ansvar tydligare. Människor ska inte beviljas sjukersättning utan att deras möjligheter till arbete har prövats.
Regeringen föreslår inga förändringar som minskar arbetsgivarens rehabiliteringsansvar eller anställningstryggheten för den enskilde. I stället förstärks den enskildes ställning genom en lagstadgad rätt att pröva annat arbete med bibehållen anställning. Jag delar inte Eva-Lena Janssons farhågor beträffande kommunernas ekonomi.
Sedan alliansregeringen tillträdde har ohälsotalet som Försäkringskassan redovisat sjunkit från 40,2 till 37,5 dagar. Detta motsvarar att 38 000 människor har gått från hel till ingen sjukskrivning. Samtidigt med denna kraftiga nedgång av sjukfrånvaron ökar sysselsättningen.
Antalet sysselsatta har det senaste året ökat med drygt 100 000 individer. Glädjande nog har nedgången i antalet sjukskrivna och antalet arbetslösa 2007 skett samtidigt som kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd exklusive bistånd till flyktingar har minskat med 7 procent.
Denna utveckling är mycket glädjande för de människor som nu kan försörja sig själva. Det minskade utanförskapet och den ökande sysselsättningen betyder också mycket för samhällsekonomin, inte minst för kommunerna. Det går naturligtvis inte att utesluta att några individer liksom i dag kan vara beroende av försörjningsstöd från kommunerna.
Om negativa effekter trots allt skulle uppstå på det kommunala försörjningsstödet är det något som får beaktas i samband med de bedömningar som görs av den kommunala sektorns utveckling i kommande budgetpropositioner.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Det talas om att förslaget är dåligt. Jag förväntar mig en intressant diskussion i morgon där jag får höra Socialdemokraternas alternativa förslag. Eller har ni fortfarande glömt bort de 550 000 personer som är förtidspensionerade? Det kanske inte var så bra, hörde jag Jasenko Omanovic säga. Nej, det var det verkligen inte - med en ersättning på 64 procent. Vad är det som är dåligt med detta förslag?
Vi satsar på en god företagshälsovård, och det gör vi tillsammans med arbetsmarknadens parter. Vi satsar 3,4 miljarder kronor på att förstärka rehabiliteringen när det gäller kvinnor, smärtor i rörelseapparaten, lättare psykisk ohälsa. Vi tar era sju steg och gör dem till tre steg. Samtidigt kollar vi upp vad som händer under året så att personerna inte bara blir bortglömda.
LO påpekar i sin rapport att alla aktörer tjänar på att behålla den sjukskrivne i utanförskap. Att inte göra någonting tjänar alltså alla på kortsiktigt. De vill också ha en bortre parentes. Vad är det som är dåligt med att vi behåller personer i förlängd sjukpenning med 75 procent i stället för att de blir förtidspensionärer med 64 procent? Vad är det som är dåligt med att vi lägger fram ett förslag om att alla som är förtidspensionerade nu får studera hur mycket de vill, inte endast fem timmar i veckan som är ert förslag?
Vad är det för dåligt med att vi låter alla som har förtidspension arbeta ideellt, till exempel i Bikupans affärer? Vad är det för fel med att vi låter personer som kan arbeta få arbeta var de vill och ändå få behålla mycket av pengarna? Vad är det som är fel med detta? I ert förslag fanns ett steg fem. Där skulle man prövas mot hela arbetsmarknaden. Utbildning, geografi, närhet spelade ingen roll. Med ert förslag kunde det ske redan efter tre veckor.
Vi ger en skyddad tid på sex månader innan det inträffar. Med steg fem kunde detta inträffa efter tre veckor. Vi inför också en lag om tjänstledigt för att man ska slippa säga upp sig eller bli uppsagd. Jag skulle vilja ha svar på vad som är så dåligt med detta. Jag hoppas att jag får det i morgon.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Tomas Eneroth har frågat mig om jag avser att fullfölja förslaget om att begränsa gällande avtalsförsäkringar. Frågan har sin utgångspunkt i regeringens avisering i budgetpropositionen för 2008 att den samlade ersättningsnivån för sjukpenning och eventuella kompletterande avtalsförsäkringar efter ett år ska utgöra 75 procent av beräkningsunderlaget och att en minskningsregel som reglerar detta kommer att införas.
Sedan den 1 mars 1991 gäller inom sjukpenningförsäkringen att om en person av sin arbetsgivare får lön under sjukdom för samma tid som sjukpenningen avser ska sjukpenningen minskas med det belopp som överstiger 10 procent av vad personen skulle ha fått i lön om han eller hon varit i arbete.
För inkomster som överstiger högsta sjukpenninggrundande inkomst, det så kallade inkomsttaket, gäller att minskningen ska ske med belopp som överstiger 90 procent av lönen. Statsmakterna har genom den så kallade minskningsregeln infört vissa ramar som bör gälla för ersättningen inom sjukförsäkringen.
De avtalsslutande parterna är i och för sig inte förhindrade att avtala om högre ersättningsnivåer vid sjukdom, men om detta sker minskas sjukpenningen med ett belopp motsvarande den för mycket utgivna ersättningen. I de förarbeten som finns till den nu under drygt 15 år gällande minskningsregeln sägs att denna reduktion av sjukpenningen inte innebär något ingrepp i avtalen på arbetsmarknaden och att träffade avtal sålunda är giltiga.
Jag vill även särskilt uppmärksamma frågan om den nu aktuella minskningsregeln strider mot ILO-konventionen, vilket har hävdats i debatten. Jag kan för egen del konstatera att redan Sjuk- och arbetsskadekommittén i sitt betänkande 1996 föreslog att minskningsregeln borde finnas kvar.
Vidare kan jag konstatera att ILO:s expertkommitté vid ett flertal tillfällen har prövat frågan om minskningsregeln strider mot konventionen men funnit att så inte är fallet. Frågan om minskningsregelns utformning bereds nu inom Regeringskansliet, och möjlighet att lämna synpunkter kommer att ges i samband med att förslaget sänds ut på remiss.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Tomas Eneroth inledde sitt anförande med att prata om vad regeringen gör. Då skulle jag också vilja påminna om att tre månader före valet försökte Socialdemokraterna köpa sig väljare med att höja taket i sjukpenningen. I stället har vi sänkt det för att ge dem med låga inkomster och medelinkomster en sänkt skatt för att man ska få mer pengar i plånboken.
Vi strävar också efter historiska sjukpenninggrundande inkomster, därför att det är mer rättvist att uppge vad man har tjänat än att uppge vad man möjligtvis kan komma att tjäna nästa år. Det hade varit på sin plats om Tomas Eneroth också hade talat om vad man själv har gjort för att öka denna ohälsa till gigantiska tal i Sverige under de senaste åren.
140 personer om dagen de senaste tio åren har förtidspensionerats utanför rehabilitering, företagshälsovård och arbetsmarknad med 64-procentiga ersättningsnivåer. Räkna ut, Tomas Eneroth, vad det ger för effekt för de olika yrkesarbetande du gav exempel på med 64 procent. Moderaterna föreslår i stället en 75-procentig ersättning och dessutom kontakter med företagshälsovård, rehabilitering och arbetsmarknad.
Det är stor skillnad mellan detta och att förtidspensionera människor, som ni har gjort de senaste åren. Det är rätt så märkvärdigt, fru talman, att Socialdemokraterna står här och förfasar sig över regeringens förslag i budgetpropositionen om att eventuellt införa en minskningsregel.
Precis detsamma införde Socialdemokraterna 1996, då ni sänkte ersättningsnivån till 75 procent och införde en begränsningsregel som gällde efter tre månader, också på 75 procent. Det var under en socialdemokratisk regering som ni sänkte ersättningsnivån till 75 procent och införde en begränsningsregel till 75 procent. Vad är det för skillnad, Tomas Eneroth?
Vi har i stället sänkt taket för ersättningsnivåerna så att vi får pengar över för att ge personer som har låga inkomster en skattesänkning. Vi kommer också att införa en rehabiliteringskedja med möjligheter till rehabilitering. Vi satsar 3,4 miljarder kronor de kommande åren på detta.
Jag tycker också att det är lite märkvärdigt om Socialdemokraternas representanter, till exempel Sven-Erik Österberg, inte har läst budgetpropositionen. Där säger vi att vi nu bereder frågan i Regeringskansliet, och vi kommer att låta alla parter få sin röst hörd. Vi har redan haft kontakt med fackliga företrädare.
Det finns alltså alla möjligheter att ta den diskussionen, men därför tycker jag att det är ganska rimligt att jag inte här i dag föregår vad den beredningen kommer att innebära och vad resultatet kommer att bli eftersom jag är beredd på att lyssna på parterna. Men säg mig i stället en annan sak, Tomas Eneroth. Ni införde ju 1996 75 procents ersättningsnivå, vilket var en sänkning. Ni införde också en begränsningsregel. Ni införde den redan efter tre månader. Vi inför den efter ett år.
Vad är skillnaden, Tomas Eneroth?
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Patrik Björck har frågat mig jag om jag avser att se över konsekvenserna för dem som hamnar utanför försäkringen och komma med snabba förslag till åtgärder. Vidare frågar han om jag avser att ta initiativ till att stödja den personal som hamnar i svåra situationer på grund av den otydlighet som uppstått med den nya lagen.
Socialförsäkringsutredningen lämnade hösten 2006 sitt slutbetänkande Mera försäkring och mera arbete. I detta redovisades det tillstånd i sjukförsäkringen som rådde efter Socialdemokraternas regeringsinnehav. Bland annat konstaterades att bakom att allt fler hade lämnat arbetslivet till följd av ohälsa låg en mjuk försäkring.
Andra faktorer än arbetsoförmåga till följd av sjukdom hade tillåtits påverka bedömningen, och sjukfrånvaron varierade på ett sätt som inte var motiverat av förändringar i hälsoläge eller åldersstruktur. Att försäkringen var mjuk ledde till skillnader och glidningar i tillämpningen av lagar och regler.
Bristerna i tillämpning fick betydande konsekvenser för de försäkrade och samhället. Otrygghet, rättsosäkerhet, höga sjukfrånvaronivåer, långa sjukfallstider och en stor utslagning från arbetsmarknaden var i stor utsträckning följder av den mjuka försäkringen. De nya sjukförsäkringsreglerna syftar till att komma till rätta med dessa problem.
Det är regeringens uppfattning att så många människor som möjligt ska ges förutsättningar att försörja sig genom ett eget förvärvsarbete. Att ta till vara människors arbetsförmåga måste alltid vara ett förstahandsalternativ. För att åstadkomma en mer aktiv och förutsägbar försäkring har en rehabiliteringskedja införts med fasta hållpunkter för hur prövning av arbetsförmågan ska göras.
Regeringen och Sveriges Kommuner och Landsting har också kommit överens om uppbyggnaden av en rehabiliteringsgaranti och utveckling av företagshälsovården. En gräns för hur länge sjukpenning kan utbetalas har även införts. Sammantaget kan sjukpenning och förlängd sjukpenning utbetalas i två och ett halvt år.
Den som lider av en mycket allvarlig sjukdom kan få sjukpenning utan tidsbegränsning. Vid stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan ska sjukersättning beviljas. Jag anser att den tidigare ordningen, då människor kunde gå sjukskrivna i många år utan att få stöd för att komma tillbaka i arbete, var förkastlig.
För den som efter två och ett halvt års sjukskrivning ännu inte kunnat återgå till arbete men som har viss arbetsförmåga bör i stället lämpliga arbetsmarknadspolitiska insatser och rehabilitering komma i fråga. Det ska till exempel kunna handla om sådan samhällsnyttig sysselsättning som ska kunna erbjudas individen inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas.
Försäkringskassan genomför för närvarande en organisationsförändring. Jag har stort förtroende för att Försäkringskassan kommer att kunna hantera de nya sjukförsäkringsreglerna.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Det får framtiden utvisa. Så säger Patrik Björck om Socialdemokraternas förslag till sjukförsäkring. Vi får se vad Mona Sahlin hittar på. Då tänker jag återkomma. Patrik Björck har inte möjlighet till fler inlägg här i talarstolen.
Hade han haft det hade jag naturligtvis undrat om han tänkt sig att göra precis som man gjorde år 2003 då man sänkte sjukersättningen till under 80 procent. Tänker han stå kvar vid ettårsgränsen och tvångsförtidspensionera människor? Tänker han acceptera att alla människor som har förtidspension faktiskt får sitta i sin isolering hemma trots att de kanske har en arbetsförmåga? Det är den mest inhumana sjukförsäkring som jag varit med om.
Arbetsgruppen nu arbetar med det som Socialdemokraterna och Patrik Björck inte har förmått göra. Det gäller då hur vi hjälper de personer som har en arbetsförmåga men som inte är fullt friska och som känner sig otrygga och inte säkra på sin arbetsförmåga. Dessa blev förut förtidspensionerade, kanske tidsbegränsat. Men per automatik blev förtidspensionen så småningom permanent.
De här människorna kom aldrig tillbaka. Vi behåller dem i stället i aktiviteter. Jag tycker att Patrik Björck inte ska rynka på näsan åt en arbetsgrupp. Tillsammans med Sveriges Kommuner och Landsting, som är en otroligt viktig grupp i detta arbete, sitter vi nu och arbetar hårt och intensivt. Min förhoppning är att under hösten kunna presentera ett förslag och någon form av jobb- och utvecklingsgaranti - någonting som Socialdemokraterna och Patrik Björk aldrig har förmått.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Veronica Palm har frågat mig vad jag avser att göra för att förbättra den ekonomiska situationen för pensionärerna. Regeringen har under det senaste året genomfört ett antal reformer till stöd för äldre. Bostadstilläggen har stärkts genom att gränsen för den högsta bostadskostnaden har höjts.
Satsningar på 1,35 miljarder kronor per år har gjorts för att stärka kvaliteten i äldreomsorgen, och ett riktat stöd på 1⁄2 miljard per år har införts för att stödja utbyggnaden av särskilt boende. För att stödja Fritt val i kommunerna tillför regeringen närmare 300 miljoner kronor för åren 2008 och 2009.
Utöver detta har även reformer genomförts till stöd för de äldre som väljer att fortsätta att arbeta genom att jobbskatteavdraget är högre för personer som vid årets ingång har fyllt 65 år samt genom att den särskilda löneskatten har slopats. I årets budget har regeringen valt att sänka skatten för de ålderspensionärer som har inkomster på upp till 363 000 kronor.
Här har vi efter en noggrann genomgång av pensionärernas ekonomiska förhållanden valt att främst satsa på pensionärer med de lägsta inkomsterna. De har därmed också fått den största skattelättnaden. En ensamstående garantipensionär, född 1938 eller senare, med full garantipension får en skattelättnad på ca 2 600 kronor per år.
Reformen har också fördelningseffekter som är positiva ur ett jämställdhetsperspektiv. För att även bland annat de pensionärer som saknar skattepliktiga inkomster ska få en förbättring av den disponibla inkomsten har vi därutöver höjt gränsen för den skäliga levnadsnivån inom förmånerna äldreförsörjningsstöd och särskilt bostadstillägg till pensionärer.
Även förbehållsbeloppet vid fastställandet av avgifter enligt socialtjänstlagen har höjts. Avslutningsvis vill jag säga att regeringen följer den allmänna ekonomiska utvecklingen, inklusive pensionärernas utveckling, mycket noga.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Marie Engström sade att det är bättre att alla får lika mycket. Jag känner inte igen Vänsterpartiets retorik som skulle stödja Socialdemokraterna - att 2 700 kronor per år skulle vara bra, nämligen att ge lika mycket pengar till de rikaste i Sverige som är pensionärer. Det är många gånger bland pensionärerna som vi hittar de rikaste. Men vi hittar många gånger också de allra fattigaste där.
Därför har den här regeringen bestämt sig för att de mesta pengarna ska gå till de fattigaste pensionärerna och också stöd i form av ett särskilt bostadstillägg, äldreförsörjningsstödet och förbehållsbeloppet. Det är det som vi har satsat på. Vi tycker att rika pensionärer har så pass mycket att de klarar sig ganska bra ändå. Därför tycker vi att det är mer rättvist att ge till de fattigaste som många gånger är äldre och kvinnor. I övrigt vill jag säga att arbetslinjen är viktigare nu än någonsin.
Eftersom AP-fonderna går dåligt på grund av att börsen går dåligt och på grund av den finansiella oron är arbetslinjen det allra viktigaste som vi har. Jag ska inte gå så långt att jag ansluter till Veronica Palms diskussion om sjukförsäkringen och a-kassan. Jag tyckte att Veronica Palm sade att vi skulle hålla oss till pensionerna och pensionärerna.
Men med tanke på det som Veronica Palm sade om sjukförsäkringen ska jag bara säga att 140 personer om dagen under tio år har förtidspensionerats bara för att de har varit sjukskrivna i ett år. När jag åker land och rike runt har jag träffat 4 000 förtidspensionärer. Men det är inte förtidspension som de vill ha, utan de vill ha hjälp till ett arbete och vill kunna tjäna pengar på sitt arbete.
Redan i dag, 13 dagar in på det nya året, har 2 000 av landets förtidspensionerade ansökt hos Försäkringskassan om att få börja arbeta. Det är personer som ni förut hindrade från att arbeta. De vågade inte pröva, och de fick inte pröva. Arbetslinjen är alltså viktig för varje människa eftersom man genom arbetet känner tillhörighet och en gemenskap. Samtidigt ger det pengar till statskassan så att vi kan få en ökad tillväxt och så att pensionerna också kan öka.
Så enkelt är det. Peter Hultqvist började ifrågasätta sambandet mellan arbete och pensioner. Jag blev lite rädd här. Jag skulle vilja att Peter Hultqvist ber Veronica Palm om lite stödundervisning eftersom hon ändå sitter som er representant i pensionsgruppen. Jag tror nämligen inte att det är Socialdemokraternas mening att gå ifrån pensionsuppgörelsen.
Jag kan visserligen konstatera att partiledare Ohly i budgetdebatten i höstas sade: Bluffen är att påstå att vi inte vill avskaffa premiepensionen. Det vill vi. Vi vill bygga om hela pensionssystemet. Jag har en fråga till Veronica Palm. Ni ska ju samregera.
Är detta en inledande diskussion till att bryta hela pensionsuppgörelsen?
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag tar tacksamt emot klarläggandet från Veronica Palm om att ni står bakom pensionsuppgörelsen. Det betyder att Vänsterpartiet fortfarande inte har någon talan. Det tycker jag var ett klargörande. Sedan får ni reda upp det inom den rödgröna alliansen som ni vill, men det var skönt att höra att ni kommer att enas om den frågan i alla fall. Ni vill att alla ska betala lika skatt på lika inkomster.
Det låter väldigt fint, Veronica Palm, men jag kan fortfarande inte förstå hur Socialdemokraterna kan vilja ge ytterligare sänkt skatt till de rika pensionärerna men inte favorisera dem som har låga inkomster. Det är det som är skillnaden mellan er och oss. Vi höjer det särskilda bostadstillägget för de pensionärer som inte ens betalar skatt. Vi ser till att det blir mer pengar till äldreförsörjningsstödet.
Vi ger mer pengar till dem som har låga pensioner. Det är det som är skillnaden. Ni ska ge 225 kronor i månaden också till de allra rikaste pensionärsmiljonärerna. Om landets pensionärer lyssnar på detta vill jag säga till dem att jag inte kan förstå vad det är som är rättvist i detta. Vi har i stället gynnat dem som har låga pensioner.
Sedan satsar vi pengar på kvaliteten inom äldreomsorgen och mycket annat som de här pensionärerna kan behöva, tillgång till särskilda boenden och så vidare. Arbetet är än viktigare i dag, när vi ser hur finanskrisen har vällt in och lågkonjunkturen är här. Precis som Veronica Palm säger är det ett internationellt skeende.
Vi kan också konstatera hur pensionssystemet förut, under er tid, innan ni förlorade valet 2006, förlorade gigantiska summor. AP-fonderna fick gå in och rädda pensionssystemet, för folk var inte i arbete. Det var arbetslöshet i landet. AP-fonderna fick rädda pensionssystemet från att delvis gå under. Vi vill inte att det ska ske en gång till.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Peter Hultqvist har frågat mig om jag som statsråd har ett ansvar enligt någon policy eller enligt andra riktlinjer för hur politiskt anställda i Regeringskansliet får använda sig av konfidentiell information som de fått i tjänsten. Vidare har Peter Hultqvist frågat mig om jag, i det fall det aktuella agerandet inte strider mot eventuella riktlinjer, avser att ta initiativ till att ändra riktlinjerna.
Slutligen har Peter Hultqvist ställt frågan vilket ansvar jag tar för att sakkunniga på departementet uttalar sig om Riksbankens penningpolitik.
Alla som arbetar i Regeringskansliet ska, enligt Regeringskansliets etiska riktlinjer, känna till vad offentlighetsprincipen innebär i förhållande till det arbete som utförs, till exempel med avseende på allmänna handlingars offentlighet , yttrandefrihet och meddelarfrihet för tjänstemän med flera . Det är vidare, enligt riktlinjerna, viktigt för de anställda att känna till vad som gäller beträffande sekretess för de uppgifter som hanteras.
I angivna riktlinjer beskrivs också vad som gäller om förbud mot insiderhandel och om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Jag har, som statsråd, ett arbetsledande medansvar för att se till att de anställda hos departementet tillgodogör sig denna information. Riksbanken är en myndighet under riksdagen.
Enligt regeringsformen har Riksbanken ansvaret för penningpolitiken, och ingen myndighet får bestämma hur Riksbanken ska besluta i frågor som rör penningpolitik.
Dessa regler i regeringsformen kompletteras av ett så kallat instruktionsförbud i riksbankslagen enligt vilket ledamöter av direktionen inte får söka eller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. Beslut om förändringar av reporäntan bereds, mot denna bakgrund, inte med regeringen eller Regeringskansliet.
En annan sak är att Riksbanken, enligt 6 kap. 3 § riksbankslagen, inför alla viktiga penningpolitiska beslut, ska informera det statsråd som regeringen utser. Sådan information omfattas av sekretess hos regeringen, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas om uppgifterna röjs.
Mattias Lundbäck har inte fått tillgång till information rörande Riksbankens sänkning av reporäntan i tjänsten. Att Mattias Lundbäck, som är doktor i nationalekonomi och politiskt aktiv i Moderaterna, uttalar sig i frågor som rör den ekonomiska politiken i allmänhet och specifikt om penningpolitik är i sig inte förvånande och strider inte mot gällande regler på området eller riktlinjer i Regeringskansliet.
Det finns inget skäl för mig att ha synpunkter på mina medarbetares tankar eller åsikter om penningpolitiken. Riksbanken ska vara oberoende vid utövande av penningpolitiken, men det innebär inte att den som samhällsinstitution är fredad från debatt. Politiskt åsiktsutbyte och medlemskap i ett politiskt parti utgör grundlagsskyddade rättigheter enligt regeringsformen.
Jag kommer, av bland annat detta skäl, inte att ta initiativ till att införa eller ändra några riktlinjer i detta avseende.