Andreas Carlgren (C):
Utgångspunkten för Jan Lindholms fråga är en tes om att det skett något slags nedgradering av målet. För den nya regeringen skulle det här på något sätt vara lite mindre viktigt därför att vi inte formulerat det precis som den förra regeringen i regleringsbrevet.
Jag påstår att anledningen till att vi ändrat i regleringsbrevet är en helt annan och någonting mycket mer uppenbart. Så som målet var formulerat innebar det att inga akuta skador ska uppstå till exempel på grund av solstrålning.
Jag har erfarenhet av att många politiker, ibland lite grann i ett slags hjälplöshet, liksom försöker skydda sig genom att låtsas att det här med solstrålning skulle man nog på något sätt kunna göra något åt genom att langa över några lite klämmigt formulerade mål till en myndighet eller genom ett regleringsbrevskrav som man på förhand vet att det inte kan uppfyllas. Då kan man i alla fall säga att man lagt ett uppdrag på myndigheten i fråga.
Jag tycker inte att det är ett särskilt bra sätt vare sig att uppträda gentemot allmänheten eller att dela ut uppdrag till myndigheterna. Man får nog helt enkelt konstatera att det inte går att skydda allmänheten mot till och med akuta skador till följd av solstrålning. Var och en har också ett ansvar att skydda sig. Däremot är det viktigt att Strålskyddsinstitutet - precis som de gör - informerar allmänheten.
Det är till och med en utbredd information i det avseendet. Sedan har vi nästa fråga. När medborgare pekar på att de själva har råkat ut för problem, kanske till följd av strålning som hänger ihop med fler problem än solstrålning, borde de, tycker Jan Lindholm, bemötas på ett helt annat sätt.
Ja, men det hade inte alls lösts genom Jan Lindholms förslag om att behålla målet, så själva utgångspunkten för Jan Lindholms fråga löser inte alls det problem som inlägget nyss handlade om. I den mån man behöver information - och det tror jag visst att man behöver - ges det redan väldigt mycket information från Strålskyddsinstitutet. Det tror jag kan konstateras av alla av oss som rört sig lite grann ute i olika sammanhang där man exponeras för både solljus och annan solstrålning.
SSI informerar på väldigt många håll. Om information ändå missas finns det en allmän skyldighet för myndigheterna - något som följer av förvaltningslagen - att visa medborgare till rätta. Jag är övertygad om att SSI klarar att sköta den delen.
Jan Lindholm plockar här in en helt ny fråga: Vem ska utreda det enskilda fallet? Under alla förhållanden kan jag konstatera att det problemet sannerligen inte hade lösts genom den ursprungliga målformuleringen. Återigen: Jan Lindholms grundläggande tanke här om att man borde ha behållit det gamla målet hade inte löst frågan om utredningsansvaret.
När det sedan gäller enskilda fall och den medicinska utredningen av vad som ligger bakom dem är det naturligtvis i första hand en fråga för sjukvården och för dem som där har det medicinska ansvaret. Den grundläggande frågan här är alltså att vi inte ska låtsas att vi kan lösa problem genom att skriva målformuleringar.
Hur skulle Miljöpartiet, den förra regeringen eller någon annan ha kunnat lova medborgarna att inga akuta skador ska uppstå av solstrålning? Missa inte att svara också på den frågan!