Björn Söder (SD):
Våren 2018 genomfördes en fredlig revolution i Armenien. Undertecknad hade förmånen att, i egenskap av vice talman, delta i det första utländska besöket efter revolutionen. Jag tog tillfället i akt att lovorda hanteringen av de folkliga protesterna och att säga att landet, såväl regering som opposition, uppvisat en demokratisk mognad under protesterna som förtjänade omvärldens stöd.
Sedan revolutionen har Armenien varit ett land som har genomfört omfattande reformer för att komma till rätta med tidigare strukturella problem. Redan innan revolutionen, i november 2017, slöt EU ett avtal med Armenien om ett omfattande och utökat partnerskap, det så kallade Cepaavtalet. Sverige ratificerade avtalet i maj 2019. Armenien omfattas också av EU:s östliga partnerskap, som bland annat syftar till att stödja reformprocesser i landet, inklusive demokratisering och respekt för mänskliga rättigheter.
Det såg verkligen ljust ut för landets utveckling fram till att Azerbajdzjan med understöd av Turkiet och IS-terrorister anföll Armenien i september förra året. Omvärldens, inklusive Sveriges, tystnad under kriget var både skamlig och genant. Världen stod tyst och tittade på när massiva övergrepp från den azeriska sidan utfördes på både armenier och armenisk egendom.
Av historien har uppenbarligen inget lärts. Efter att ett avtal med rysk inblandning slutits angående den väpnade konflikten tilltog även inrikespolitiska spänningar i landet, och Armenien riskerar nu att ta många steg bakåt i den demokratiska utvecklingen. Armenien behöver allt stöd landet kan få. Över 30 000 människor som fördrivits från sina hem under den väpnade konflikten behöver bostad, mat och sjukvård.
Barn och ungdomar som förlorat sina skolor behöver utbildningsplatser. Till råga på allt befinner sig landet, precis som resten av världen, i en pandemi. Jag har under föregående år ställt många frågor till utrikesministern om konflikten och situationen i Armenien - det kan hon säkert intyga. De har bland annat handlat om fördömande av Azerbajdzjans och Turkiets aggressioner, utbyte av fångar och kroppar, utredningar om krigsbrott och biståndsstöd till Armenien.
Särskilt med tanke på att Sverige nu innehar ordförandeskapet i OSSE har det varit intressant att få svar från utrikesministern. Dessa har dock varit ganska svävande, och vad gäller fördömanden efterlyser jag fortfarande sådana. Men man ska också få veta när man gör något bra. I svaret på denna interpellation får jag för första gången mer konkreta svar på de frågor som jag tidigare ställt, och det vill jag tacka utrikesministern för.
Det är bra att utrikesministern nu i egenskap av ordförande i OSSE arbetar med konfliktfrågan, så att den inte glöms bort. Jag instämmer också i utrikesministerns åsikt: att internationell och multilateral närvaro behövs på marken. Ska sanningen fram har ju Ryssland numera tagit kontroll över områden på ett mycket sofistikerat sätt. Därför behöver det internationella samfundet vara på plats.
Det är bra att Sverige har gett stöd om 20 miljoner kronor till Internationella rödakorskommitténs arbete i området. Det är också bra att man ger till Rädda Barnens humanitära insatser i Armenien, likaså att man i ett långsiktigt perspektiv deltar i regionala biståndsinsatser. Men jag är rädd att det inte är tillräckligt. Som jag inledningsvis tog upp, fru talman, brottas Armenien med många problem för tillfället.
Jag tror att de behöver ökat stöd även ekonomiskt. Som jag nämnde är människor utan mat och bostad. Skolor är raserade och så vidare. Med tanke på de mest akuta behoven tror jag att det behövs ett ökat stöd. Därför skulle jag vilja fråga utrikesministern om hon är beredd att använda svenskt bistånd till att utöka stödet ännu mer till Armenien.