KBLab/rixvox huggingface dataset:
Håkan Svenneling (V):
Det är mycket av den kritik som Morgan Johansson riktar mot regeringen i sitt långa anförande som jag måste hålla med om. Det är verkligen allvarligt hur den nya svenska regeringen förändrar bilden av Sverige internationellt. Det är jag och Morgan Johansson eniga om och kommer att ta upp många gånger i denna kammare under mandatperioden.
Morgan Johansson tar också upp den egna socialdemokratiska omsvängningen om Nato och nämner, med rätta, den historiska dimensionen - det vill säga 200 år av alliansfrihet - och konstaterar att det sedan skedde en snabb omsvängning. Även om han beskriver processen som gedigen tror jag att det är många svenskar som undrar hur det kunde gå så fort.
Det kändes som att det var några Zoommöten inom Socialdemokraterna snarare än en gedigen process med en folkomröstning som vi brukar ha om stora och avgörande frågor. Frågan är varför Socialdemokraterna hade så bråttom när det ändå visade sig att Erdogan lade ett rejält krokben och vi nu hade haft ganska gott om tid på oss att diskutera dessa frågor om det hade varit en annan tidtabell.
Före den socialdemokratiska omsvängningen skedde det säkerhetspolitiska samtal mellan riksdagens alla partier. Jag deltog själv i dessa samtal. En av de saker som diskuterades var just detta med förbehåll. Men det avfärdade Socialdemokraterna och gick i stället på handslaget mellan S och M. En annan sak som togs upp under dessa samtal var riskerna med Turkiet och att det fanns risk för att Turkiet skulle lägga krokben.
Jag undrar hur Morgan Johansson i dag ser på det krypande som vi nu ser från den svenska regeringen inför Turkiet för att blidka dem med anledning av Natoansökan. Jag undrar också om han ångrar att man faktiskt inte gjorde ett formellt förbehåll i maj när vi satt i säkerhetspolitiska samtal med tanke på att regeringen nu drar iväg och öppnar upp för kärnvapen och utländska baser.
Håkan Svenneling (V):
Jag stod många gånger i denna kammare under den förra mandatperioden och kritiserade Socialdemokraterna för att de gled mot Nato. Då sa de flera gånger att Sverige aldrig skulle gå med. Peter Hultqvist, dåvarande försvarsministern, sa det så sent som i november på en partikongress. Men i stället ändrade de sig om Nato väldigt snabbt, och de frågade aldrig svenska folket vad man tyckte.
De var tvungna att göra detta före valet i stället för att ha en diskussion och låta folket säga sitt. De avfärdade krav på folkomröstning. Socialdemokraterna frågade inte heller kurderna, de som nu ännu en gång får betala priset i utrikespolitiken när olika stormakter ska göra upp om sina intressen. I de nya och hemliga dokument som precis har publicerats i svenska medier listas nu vilket antal kurder som ska utvisas till Turkiet.
Morgan Johansson säger nu att man ger fullt stöd till regeringens arbete. Det innebär också fullt stöd till att kurderna ska betala priset och offras för det svenska Natomedlemskapet. Den dåvarande svenska socialdemokratiska utrikesministern sa i denna kammare att det var ett fullt deltagande i Nato som man såg framför sig, inklusive de delar som handlar om kärnvapen. Det är med dessa ögon som Socialdemokraterna har klivit in i Natosamarbetet.
Det har aldrig funnits en tanke om att inte delta i den nukleära planering som finns i till exempel NPG-gruppen. Vi diskuterade också i de säkerhetspolitiska samtalen att man här, likt Frankrike, skulle kunna göra ett undantag. Men det var aldrig aktuellt för Socialdemokraterna.
Och nu när de förlorade makten får de också betala priset, alltså att handslaget med Moderaterna inte var värt någonting och att Moderaterna älskar Nato ännu lite mer än Socialdemokraterna och därför absolut inte vill stänga några dörrar vare sig för utländska baser i Sverige eller för kärnvapen på svenskt territorium.
Håkan Svenneling (V):
Margareta Cederfelt har gjort sig känd som en förkämpe för kurdernas rättigheter. Det är intressant att vara det som moderat i en tid när man ansöker om svenskt Natomedlemskap och Erdogan har lyckats sätta krokben för den svenska ansökan.
Han har fått in Sverige i ett avtal i Madrid och sedan de facto fått allting att handla om kurder i Sverige i stället för om svensk säkerhet. Jag är själv förkämpe för kurdernas rättigheter, i Sverige, i Turkiet och i andra delar av världen, och undrar hur andra förkämpar tänker.
Jag undrar hur Margareta Cederfelt ser på de utvisningar som nu sker från svensk sida. Ett ökat samarbete mellan säkerhetstjänster leder till att man från kurdisk sida upplever att man blir jagad igen på samma sätt som man en gång blev i och med det så kallade PKK-spåret i Palmeutredningen.
Framför allt har Erdogan med sin bristande demokratisyn krympt det demokratiska utrymmet i Turkiet och i sina grannländer under de senaste åren. Jag undrar helt enkelt hur Margareta Cederfelt ser på denna situation.
Håkan Svenneling (V):
Tack, Margareta Cederfelt, för att du tänker fortsätta, och grattis till det fina priset! Den rapportering som vi har sett om Nato under våren handlade väldigt mycket om hur många centimeter som Sverige har kommit närmare ett Natomedlemskap varje dag fram till det att regeringen ansökte. Tittar man på den rapportering som vi har sett under hösten kan man konstatera att det snarare handlar om hur många mänskliga rättigheter vi har gett upp i dag för att få komma med i Natomedlemskapet.
Det är vad som oroar mig som kurdvän och jag hoppas också Margareta Cederfelt som kurdvän. Man ser hur Erdogan nyttjar den svenska ansökan för att bekämpa kurder och inte terrorister. Erdogan slänger sig med det begreppet hela tiden. Han har till exempel inte varit intresserad av en oberoende granskning av den bomb som tragiskt nog smälldes i Istanbul när man krävde det.
Han har redan bestämt vem det är som är förövaren och därigenom bombat och hotat nordöstra Syrien, ett område som kallas för Rojava. Sverige har nu öppnat för vapenexport till Turkiet. Det gör att vi de facto, om Erdogan gör verklighet av hotet att attackera området Rojava, också blir medansvariga för hans möjligheter att attackera. Det kommer att bli ett fullständigt kurdiskt blodbad när kurderna tänker försvara sig till sista person i det området.
Det gör också att man är orolig för alla kurder här i Sverige som riskerar utvisning. Vi har sett hur Turkiet och turkiska medier varje gång det sker gör en grej av det. Man kan absolut som Margareta Cederfelt vilja gå med i Nato. Men ska man vara en kurdisk förkämpe måste man också klara av att stå upp mot despoten Erdogan. Då är avtalet och framför allt konsekvenserna av avtalet som vi nu har diskuterat sedan i juni väldigt allvarliga.
Jag hoppas att Margareta Cederfelts röst kommer att vara stark internt i Moderaterna och i regeringssamarbetet just för att stå upp för de kurdiska rättigheterna som Margareta tidigare har gjort.
Håkan Svenneling (V):
Utrikesministern säger att han vill agera och markera tydligt och att detta sker genom att EU och Sverige gör skarpa uttalanden som en reaktion på de två dödsstraff som har verkställts mot två demonstranter. Låt mig ställa en ärlig fråga, utrikesminister Billström. Var har dessa uttalanden gjorts?
Jag hörde dem för första gången i dag på EU-nämndens öppna sammanträde med statsministern och i kväll i ditt uttalande, vilket är bra. Är det första gången dessa uttalanden har gjorts från svensk sida, eller har de gjorts vid något annat tillfälle som jag inte känner till? EU uttalade sig i går i samband med utrikesministrarnas gemensamma FAC-möte. Jag undrar också om detta med att kalla upp ambassadören.
Frankrike har i dag kallat upp Irans chargé d'affaires i Paris. Jag undrar om Frankrike stämde av detta med EU eller om detta var ett eget initiativ av Frankrike. Är detta något man måste stämma av med EU-kretsen innan man gör det? Ett annat land är Storbritannien. Vid första avrättningen för fyra dagar sedan kallade Storbritannien snabbt upp Irans ambassadör i London och fördömde avrättningen.
Storbritannien själva har blivit uppkallade 15 gånger under de senaste tre månaderna till det iranska utrikesdepartementet. Detta visar att det som Storbritannien gör, nämligen sätter press på den iranska regimen, har betydelse. Annars får man inte klippkort till utrikesdepartementet. Det är dags för Sverige att vidta diplomatiska åtgärder. Vi kan gärna göra detta ihop med alla andra EU-länder, men vi kan också göra det ensamma.
Det är viktigt att det sker, och därför kräver vi att ambassadören kallas upp nu. Fördöm avrättningarna rakt i ansiktet på den iranska ambassadören, Billström!
Håkan Svenneling (V):
Jag tror att det är viktigt att påpeka att det finns andra Natoländer som fortfarande har ett förbud mot export av vapen till Turkiet efter 2019. Det var inte bara Sverige och Finland som införde förbudet, men det är genom den svenska Natoansökan som Erdogan har fått några länder som han kan pressa och få att gå i hans riktning. Det är därför vi har hamnat i situationen att Sverige nu börjar exportera vapen på nytt.
Det var på gång ett embargo hösten 2019. För att återknyta till den tidigare debatten vi hade här i kväll nåddes inte EU-enighet om ett embargo, men Sverige och Finland och en hel del andra länder försökte få till ett embargo mot Turkiet redan då. Det var det tydliga ställningstagande som riksdagen gjorde, men man nådde inte hela vägen fram därför att EU inte var enigt.
Då, 2019, skämdes företaget Scania för tidigare export som man hade genomfört. Frågan är vilka svenska företag vi ska skämmas för den här gången som nu exporterar vapen som eventuellt kommer att användas av Turkiet i kommande krig och invasioner. Regeringen borde i stället signalera restriktivitet av just den anledningen. Även om man öppnar dörren behöver man inte slänga iväg allt till Turkiet.
Dessutom har vi en vapenindustri som de facto går på högvarv. Det kan knappast vara prio nummer ett att exportera just till den tveksamma demokratin Turkiet. Vi har sett ett krypande för Turkiet och dess despot Erdogan under ganska lång tid. Inte ens i regeringens egen rapport om mänskliga rättigheter kallas Turkiet en demokrati.
Man säger att landet har gått från parlamentarisk demokrati till presidentstyre, tror jag är ordet man använder. Det visar på hur bristande regeringen faktiskt ser att demokratin i Turkiet är.
Håkan Svenneling (V):
Det har varit en speciell debatt som jag kommer att minnas under lång tid framöver. Fler ledamöter än vanligt har deltagit i interpellationsdebatten, och framför allt är det väldigt många åhörare här i kväll. Det tar jag verkligen med mig från denna debatt. Många av oss vet att få politiker är bättre än utrikesminister Billström på att upprepa en talepunkt om och om igen, men argumentet blir inte bättre bara för att man upprepar det.
Det är många av oss som är oroliga för att utrikesministern tänker föra en alltför eurocentrisk och framför allt antifeministisk utrikespolitik som inte möter frågor som de folkliga protesterna i Iran. Det är bra med EU-sanktioner, men göm dig inte bakom EU, Tobias Billström! Se att Sverige har en egen Iranpolitik! Och sluta att överväga - det har du hållit på med för länge nu.
Det är dags att börja agera mot den iranska regimen. Då kan du kalla upp ambassadören, du kan se till att de riktade sanktionerna mot mullorna och dem inom regimen som är ansvariga för dödandet utökas och du kan klippa sönder avtalen med Iran för att politiskt markera att regimen inte har någon legitimitet. De dödar sitt eget folk, men folket har rest sig.
Det är dags för omvärlden att också resa sig tillsammans med det iranska folket och göra skillnad här och nu. Folket i Iran ropar "zan, zendegi, azadi!" om och om igen. De säger det med livet som insats.
Det känns ganska tryggt för mig att stå här i Sveriges riksdag och säga de sakerna, i förhållande till de unga tjejer och pojkar som tar makten och försöker säga det till sina rektorer, religiösa ledare och så vidare. Vi måste göra skillnad från Sverige. Det är tydligt att Sveriges riksdag vill se ett agerande från den svenska regeringen. Jag hoppas att vi får se detta nu, omgående, från Tobias Billström.
Håkan Svenneling (V):
Jina Amini, Nika Shakarami och Sarina Esmailzadeh är tre unga kvinnor som för alltid har skrivit in sig i historieböckerna för sin modiga kamp mot den iranska regimen. I över 40 dagar har det iranska folket demonstrerat och gjort motstånd mot en av världens mest auktoritära regimer i Iran. I februari 2017 gjorde dåvarande statsminister Stefan Löfven tillsammans med utrikesministerns företrädare Ann Linde en mycket omdebatterad resa till Iran.
Med sig hem från resan tog man fem undertecknade avtal om samarbete mellan demokratin Sverige och det totalitära Iran. Jag undrar om den nya utrikesministern Tobias Billström, likt kvinnorna i Iran som klipper av sig sitt hår i protest mot regimen, är beredd att säga upp och klippa avtalen med den iranska regimen.
Håkan Svenneling (V):
För två veckor sedan reste statsministern till Ankara för ett möte med Turkiets despotiske president Erdogan. Med sig på resan hade han en dröm om ett turkiskt ja till ett svenskt Natomedlemskap. Men tyvärr för statsministerns del reste han hem från Ankara utan klara besked om sin dröm. Mycket talar för att Erdogan kommer att ta frågan om ett svenskt Natomedlemskap in i den turkiska valrörelsen i juni nästa år.
Detta sker samtidigt som Erdogan gör allt för att den turkiska befolkningen ska glömma den 85-procentiga inflation som nu råder i landet genom att begå brott mot internationell rätt när han bombar i Irak och Syrien.
Men en sak var Erdogan tydlig med, nämligen att på den gemensamma presskonferensen med statsministern framföra önskemålet att få chefredaktören och journalisten Bülent Kenes utlämnad, vilket är i linje med de återkommande attacker som Erdogan gjort på journalister och oppositionella. Hur ser statsministern på Erdogans begäran om att utlämna Bülent Kenes?
Håkan Svenneling (V):
I Iran protesterar folket mot en brutal och repressiv regim. Häromdagen dömdes ett par till tio års fängelse för att ha dansat offentligt utan att kvinnan hade hijab på sig. Vi är många som vill öka pressen på den iranska regimen. Dagligen får jag mejl och meddelanden från personer som vill att vi ska terrorstämpla den brutalaste av regimens grupper, revolutionsgardet IRGC.
Det tycker oppositionen här i Sverige, och det tycker Europaparlamentet. Vi hör också fler och fler borgerliga ledamöter säga detta i riksdagen, dock utan att stå upp mot sin regering. Utrikesminister Tobias Billström säger nämligen nej. Enligt iranska - notera det - medieuppgifter ska utrikesministern i ett telefonsamtal den 20 januari ha lovat sin iranske motpart att revolutionsgardet inte ska terrorstämplas, att det skulle vara irrationellt.
Jag undrar helt enkelt om det är sant.
Håkan Svenneling (V):
Kopplingar till IRGC finns i många riktningar. En sådan riktning är till Ryssland och det fruktansvärda krig som Ryssland för i Ukraina. Jag tycker att det finns gott om bromsklossar i det här. En av dem heter utrikesminister Tobias Billström. I stället för att agera ägnar han sin tid åt att krypa för despoter. Det tog mer än tre månader innan han kallade upp Irans ambassadör efter att protesterna startade och efter mordet på Jina Mahsa Amini. Herr talman!
Det är dags att upprepa slagorden från Iran: Kvinna! Liv! Frihet!
Sotiris Delis (M):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Samtidigt kan jag inte låta bli att reflektera över Håkan Svennelings tal om bland annat Grekland, det land jag är född i. Jag kan en hel del om situationen för människorna i Grekland.
Vänsterpartiet har inte direkt prisat marknaden så som aktiva i sin inställning till EU och definitivt inte prisat privat företagsamhet. Vi kan konstatera att de på sitt sätt bekämpar EU och naturligtvis allt som handlar om företagande. De är inte anhängare av det fria företagandet och entreprenörskapet.
Snarare är deras melodi att allt och alla ska förstatligas. Det är Vänsterpartiets recept.
Det intressanta är att man måste skilja mellan att investera i Europa, mellan den investeringsplan som lett till ökad sysselsättning och allt gott för de samhällen där investeringarna gjorts, och behovet av reformer.
Det Grekland och flera andra skuldsatta länder för närvarande är i behov av är reformer, något som Grekland, i det här fallet, tydligen inte vill göra.
Senast i dag läste jag i en tidning att den nya regeringen, som i princip består av vänstern, eller näst intill kommunister, och extremhögern - det är den kombinationen som styr Grekland - vill återanställa hela 40 000 nya medarbetare i den statliga sektorn.
De som är väl insatta i detta vet att expansionen av den offentliga sektorn i Grekland lett till det som vi ser i dag.
Jag sympatiserar och lider med grekerna, portugiserna och irländarna, men behovet att återställa och finna rätt väg till den riktiga utvecklingen står fast. Jag kan även ta upp det som redan talats om i kammaren, nämligen varför andra länder hittat rätt väg.
Till exempel har Portugal klarat det, liksom Irland, men inte Grekland. Reformer är nödvändiga för att komma fram till goda lösningar. Jag vill avsluta, herr talman, med att säga: Folket är medansvarigt. Folket väljer de politiker de önskar ska styra landet.
Sotiris Delis (M):
Jag delar inte Johnny Skalins uppfattning och inställning. Sverige är en stark nation, tycker jag. Därför är vi med. Vi ska eftersträva att andra ska göra affärer med oss och acceptera oss.
Men vi måste ställa oss frågan om alla andra runt omkring oss vill göra affärer med oss och acceptera oss när vi backar och tar flera steg tillbaka.
Perspektivet i Sverigedemokraternas värld är att alla fel och alla bekymmer som Sverige har kommer från EU, invandrarna och den övriga omvärlden. Då undrar jag om det här perspektivet egentligen kan stämma med verkligheten och kompassen.
För egen del tror jag att varken kompassen eller verkligheten fungerar hos Sverigedemokraterna.
Johnny Skalin har inte svarat på frågan om huruvida Sverige skulle kunna stå på egna ben, ensamt och allena i en allt snabbare internationaliserad värld, och klara av de utmaningar och hot som ligger framför oss gällande miljö, mänskliga rättigheter och annat.
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet för att hon trots den lätta vårförkylningen ändå vill vara aktiv här med oss.
Vi hörde tidigare Hans Linde från Vänsterpartiet ondgöra sig över hur Grekland hanteras av de ondsinta riskkapitalisterna och EU och framhålla hur Syrizas inträde på landets politiska scen kommer att vara avgörande för Greklands framtid. Det har jag hört flera gånger om.
Men det mest intressanta för mig är vilken syn statsrådet har på EU:s hantering av den grekiska finansiella problematiken.
Sotiris Delis (M):
De har lovat för mycket. Landet behöver nödvändiga strukturförändringar och reformer. De har nekats det. Bollen gick över till långivarna och EU. De avkrävs att ta ansvar.
Men i dessa sammanhang, statsrådet, finns det två som ska dansa och inte bara en.
Att acceptera Lindes och Vänsterns bild av det elaka EU och den elaka kapitalismen som Greklands stora problem vore inte bara en kraftfull överdrift utan en uppmålning av en falsk verklighet.
Jag är därför glad att statsrådet pekar på just nödvändiga reformer och strukturförändringar för landets framtid och även en aktiv dialog med såväl unionen som landets rådgivare.
Samtidigt behövs en åtgärdsplan som verkligen visar att den politiska viljan finns hos den nuvarande regeringen i Grekland för att klara den svåra situationen. På en punkt delar jag dock uppfattningen: Det är människorna som lider.
I sådana sammanhang är det oftast länder med instabila finansiella grunder, och då faller problemen väldigt tungt på deras befolkning.
Sotiris Delis (M):
Detta är mina första ord i Sveriges riksdag, och jag vill gripa tag i möjligheten att påpeka ett antal saker. Jag har gedigen företagserfarenhet när det gäller hur man driver företag och hur man presterar. Där handlar det inte om antalet anställda. Till sist handlar det om vad man levererar, i det här fallet kvalitet i utbildningen.
300 000 elever och deras familjer kan inte ha fel när de utnyttjar möjligheten att välja. För egen del kan jag konstatera att det finns en hel del myter om övervinster i denna sektor.
De flesta av skolorna ägs av småföretag, och de flesta av skolorna avkastar ungefär 5-8 procent.
Det vore felaktigt att framföra till allmänheten en uppfattning att det finns folk som dels beter sig oärligt i den sektorn, dels faktiskt missbrukar skattepengar. Det är det ena.
Det andra är att jag återkommer till den punkten där vi måste fokusera oss och låta bli den politiska klåfingrighet som regeringen ämnar ta till. Det handlar om att styra och skapa en så kallad shadow management, det vill säga att man kommer in och styr, som företagsledare, den verksamhet som pågår i de fria skolorna.
Det är en situation som kan kosta väldigt mycket. Dessutom vill jag lyfta upp en intressant aspekt som inte framfördes i detta resonemang, nämligen att ägare till de fria skolorna riskerar en hel del. De går in i verksamheten och finansierar den med hjälp av egna pengar, det vill säga riskkapital.
Om de misslyckas leder det till konkurs med oanade och tragiska följder för dem som åtar sig den rollen. Jag ska avsluta med att ödmjukt framföra en protest mot den bild som framförs av vissa.
Det finns en del personer, individer, företagare som beter sig oärligt. Man utmålar en hel bransch på basis av vissa felaktigheter som har begåtts tidigare av väldigt få. Samtidigt konstaterar man att statens långa arm ska ingripa för att rädda situationen.
Sotiris Delis (M):
Den här debatten är hårt knuten till aktörernas politiska övertygelse. Vi vill naturligtvis framföra vikten av att inte låta verksamheten styras av politisk klåfingrighet.
Vi vill även framföra uppfattningen att den bild som ges av en hel bransch och av väldigt många hårt arbetande i de fria skolorna är felaktigt vinklad och kanske når sitt mål genom att på sikt avveckla just den möjligheten och slå direkt mot medborgarnas fria val.
Återigen: Man tar faktiskt en risk genom att gå in och genom lagstiftning styra verksamheten exakt. Man blir en osynlig verkställande direktör i dessa verksamheter, vilket faktiskt inte är riktigt.
Däremot har staten en viktig roll att spela genom att minutiöst och noggrant kontrollera kvaliteten man får för dessa pengar.
Dessutom kommer det att visa sig att de aktörer som inte presterar strax kommer att vara utan viktig roll i dessa sammanhang med tanke på att både elever och föräldrar kommer att avstå att anlita dessa skolor. Det finns därför en naturlig utveckling i saken.
Återigen: Det är felaktigt att gå in så långt och med politisk klåfingrighet styra verksamheterna.