Gunilla Carlsson (M):
Jag tackar Carina Hägg för en mycket omfattande men också mycket insiktsfull interpellation. Jag tackar också för det engagemang som finns i denna kammare för det nya Somalia.
Jag tror att vi just nu delar någon form av optimism för att vi i ett skede då det finns en ny regering och en ny president på ett konstruktivt sätt ska kunna bidra från svensk sida. Vi har komparativa fördelar. Vi har inte bara engagerade riksdagsledamöter och tidigare kommunalpolitiker. I kammaren har vi även ledamöter med somaliskt ursprung.
Vi har också en stor diaspora. Frågan är hur vi på bästa sätt kan använda denna kompetensbas. Regeringen gav för länge sedan Sida uppdraget att återkomma och utveckla en så kallad diasporafacilitet.
Jag ska medge att det har varit aningen på det sätt som beskrivs av ledamoten Lars Johansson, alltså lite byråkratiskt och lite trögt i starten för att just få fram någonting som är operativt och lättanvänt.
Vi kanske skulle kunna hitta några andra möjligheter med göteborgskt engagemang kring Somalia, med mer vänortsutbyte och annat, för att hitta fler vägar till landet för att visa på vårt breda kunnande och engagemang. Jag tackar för de frågor som också har väckts i samband med interpellationen. Jag ser att engagemanget kring Somalia i första hand handlar om just säkerhet.
Det hör man mycket tydligt när man är i landet. Både politiska företrädare och människor inte minst i Mogadishu säger att säkerheten först och främst måste garanteras. Men jag tror inte att vi bara kan vänta på det.
Vi måste också se till att återvändande kan ske för människor som är beredda, trots svåra initiala förutsättningar för handel och företagande, att också ekonomiskt börja verka och engagera sig och bidra till att fylla de behov som finns i landet.
Här tror regeringen att någon form av honorärkonsul kanske skulle vara till nytta, inte minst med tanke på att många nu tar tillfället i akt att återvända för att hälsa på släktingar och vänner och bedriva viss verksamhet. Jag tackar för frågan om detta. Då finns det en möjlighet eller en risk för att de konsulära fallen ökar, och då skulle detta kunna vara en smidig lösning. Vi ber att få återkomma i denna del.
När det gäller säkerheten, Amisom, mandat och annat är det FN:s säkerhetsråd som mandaterar. Vi ska tacka grannländerna för engagemanget men inse att läget också utifrån ett regionalt perspektiv är viktigt att hantera på ett seriöst sätt. Vi kan inte bara utgå från att grannländerna med välvilja fortsatt bara kommer att ställa upp eller att det är helt friktionsfritt.
Vi har en anledning att hantera Somalia utifrån Somalias egna uppfattningar och prioriteringar. I samband med hur vi väljer hur FN ska engagera sig i landet måste vi också inse och respektera att detta inte ska vara en givarledd utveckling. Vi måste se att den somaliska regering som nu finns på plats har egen kapacitet att formulera sina egna strategier för att också ta ägarskap och ansvar.
Det är därför som jag i mitt arbete nu och under de kommande veckorna lägger mycket tid och arbete på att se till att vi designar våra insatser och vårt engagemang så att det passar just det somaliska ägarskapet. Jag tror att det är viktigt att göra detta redan från början. Därför finns det en hel del utmaningar kvar också i givarkretsen eftersom många nu vill vara med och spela en stor roll i ett land som är viktigt för fred och säkerhet på hela Hornet.