Tobias Billström (M):
Först och främst tycker jag att det kan finnas anledning att gå tillbaka till ursprungsfrågan som Bodil Ceballos ställer i sin interpellation till regeringen och till mig, det vill säga frågan om huruvida kommissionen har riktat kritik mot Sverige eller inte.
Vad kommissionen har föreslagit är att vid beräkningen av hur mycket stöd som ska ges till asylsökande ska medlemsstaterna se till att det totala värdet på de mottagningsvillkor som ska ställas till förfogande för asylsökande motsvarar det sociala stöd som ges till landets egna medborgare som behöver sådant stöd. Alla skillnader i detta avseende ska vara vederbörligen motiverade.
Dels har vi informerat om det här från Regeringskansliets sida till socialförsäkringsutskottet den 26 mars, dels har jag haft överläggningar med socialförsäkringsutskottet om asylpaketet den 2 april. Direktivet är för närvarande föremål för förhandlingar i en rådsarbetsgrupp. Jag tycker att det finns anledning att fundera över de här frågorna.
När det gäller synpunkten om hur det ekonomiska stödet ska se ut i förhållande till nivåerna för dem som redan är bosatta i landet tycker vi inte att det är särskilt bra därför att det sociala stödet till landets egna medborgare inom den europeiska unionen inte är harmoniserat. Införandet av en sådan bestämmelse skulle i vissa medlemsstater innebära att stödet skulle vara för lågt medan det i andra medlemsstater skulle vara för generöst. Den här frågan måste alltså hanteras vidare.
När det sedan gäller frågan om dagersättningarna är det så, som Bodil Ceballos helt riktigt konstaterat, att när vi tillsatte Asylmottagningsutredningen var det mer än 13 år sedan lagen om mottagande av asylsökande trädde i kraft 1994. Då kan man ställa sig frågan: Vad skedde under de 13 åren, inte minst mot bakgrund av att Miljöpartiet styrde landet och var del av regeringsunderlaget till Socialdemokraterna, som då satt i regeringsställning?
Nu har vi en ny regering, och vi har tillsatt den här utredningen för att se över de brister som vi tycker finns. Mottagandet har dessutom i flera avseenden förändrats sedan 1994, och det var också ett bra skäl för att se över förutsättningarna. Jag tycker att det finns anledning att fortsätta att titta på de här frågorna, men jag vill också varna för att dra alltför långtgående slutsatser av den här diskussionen i kommissionen.
Trots allt måste vi få ordning på vårt eget asylmottagande, och vi har tillsatt utredningen för att gå igenom de här frågorna. När det sedan gäller Iran vill jag gärna påpeka att den grundregel som vi har i Sverige är att människor ska ha en rättssäker asylprövning och få ett besked om de uppfyller asylskälen eller inte. Sedan ska man, om man inte uppfyller dem, lämna landet och bege sig hem.
Bodil Ceballos blandar äpplen och päron här, för de människor vi pratar om har fått avslag på sina asylansökningar efter en rättssäker prövning och har fått besked om att de saknar asylskäl. Skälet till att de inte kan sändas tillbaka till sitt ursprungsland är att Iran i strid med folkrätten vägrar att ta tillbaka sina egna medborgare, vilket de är förpliktade att göra. Det är där problemet ligger, inte i vårt asylsystem eller den rättssäkra prövningen.
Problemet är att Iran helt enkelt säger nej till att ta tillbaka medborgare, vilket många andra länder gör. Det tycker jag är grunden till problemet.
När det gäller den fortsatta diskussionen kring dagersättningarna och vad Asylmottagningsutredningen har föreslagit vill jag avslutningsvis säga att utredningen efter att ha gått igenom de här frågorna bland annat i sitt betänkande konstaterar att dagersättningen för vuxna asylsökande ska höjas och att principen för halverad dagersättning från och med det tredje barnet ska tas bort.
Vi har nu skickat ut det här betänkandet på remissbehandling, som jag sade, till och med den 6 juni, och vi ser mycket fram emot att höra vad remissinstanserna tycker. Regeringen kommer därefter att ta ställning till utredningens förslag inklusive förslag om ekonomiskt bistånd.