Erik Ullenhag (L):
Låt mig börja med att besvara Esabelle Dingizian. Jag sade att vårdnadsbidraget kan vara ett problem. Det är min och Folkpartiets uppfattning att vi inte ska ha ett vårdnadsbidrag av integrationspolitiska skäl. Jag vet inte vad som står i alla artiklar, men jag brukar alltid säga, och jag är rätt säker på att det står i den här också, att jag tror att föräldraförsäkringen är den stora utmaningen. Föräldraförsäkringen har fått en konstruktion som vi inte riktigt tänkte på.
Om jag har bott utomlands med mina två barn som är sju och tre år gamla och sedan kommer hem som återvändande svensk, är det då rimligt att jag får två fulla föräldrapenningsperioder? Är det bra att jag, eller barnens mamma, är hemma med barnen i det läget? Vi skulle kanske hellre vilja att de gick i förskola eller förskoleklass, som inte är obligatoriskt i dag. Man måste ha barnen hemma för att få ta ut föräldrapenningen. Det behöver vi fundera på. Sedan raljeras det lite grann över utredningar. Det är så svensk politik formas.
Man kan tycka att det är dåligt. Jag tycker att det är ganska bra att vi i grunden försöker utreda. Nu tillsätter vi en utredning som ska lämna konkreta förslag på hur vi ska gå vidare. Några saker görs. Jag har nämnt etableringsreformen. Det är en sådan sak. Att vi ska se över försörjningsstödets konstruktion är en annan sådan sak. Det här är en grupp som i väldigt hög grad är inne i försörjningssystemet. Så länge den här regeringen sitter kvar kommer vi att fortsätta att försöka utreda i grunden vad vi gör innan vi inför en ny lagstiftning.
Det skulle vara en ny konstitutionell ordning i detta land om man skulle hoppa över utredningssteget. Varför avskaffar vi inte detta när vi tycker så? Även Esabelle Dingizian har samarbetat med andra partier. Jag minns hur jag samarbetade med miljöpartister när vi tyckte att den dåvarande socialdemokratiska regeringen hade en alldeles för restriktiv flyktingpolitik. Jag är väldigt glad för att Miljöpartiet nu har en överenskommelse med den nuvarande regeringen för att försöka liberalisera svensk flyktingpolitik. Man får ge och ta i ett samarbete.
Så ser det ut, men jag argumenterar för min ståndpunkt. Ganska ofta brukar man vinna med goda argument. Låt mig gå tillbaka till interpellanten Arhe Hamednaca. Jag tycker att interpellationen har ett mycket klokt perspektiv på det viset att den kopplar samman barnfattigdom med integration och i det här fallet utrikesföddas situation på arbetsmarknaden. Vi kan träta om, och det kommer vi att göra framöver, barnfattigdomen har minskat eller ökat i Sverige.
En av huvudorsakerna till att vi har en barnfattigdom som inte är acceptabel är att utrikesfödda inte har kommit in på arbetsmarknaden. Så ser det ut. När det gäller den grupp kvinnor som inte har kommit in över huvud taget, den grupp kvinnor som kanske inte ens har med sig svenska språket, hamnar vi i den situationen att barn blir föräldrar till sina föräldrar genom att de får följa med och tolka åt mamma på vårdcentralen eller Försäkringskassan. Det förstärker utanförskapet.
Vi har all anledning att fundera på vad vi har gjort fel under åren. Vi vidtar ett antal konkreta åtgärder, och vi kommer att göra mer. Men jag ska vara ärlig och tydlig och säga att det här är en resa som kommer att ta lite tid. En frågeställning som också finns är att vi vet att det finns könsstereotypa roller. Jag tror att de har varit ännu starkare gentemot utrikesfödda kvinnor än vad de har varit mellan svenskfödda kvinnor och svenskfödda män. Vi har sett att det finns rätt mycket som tyder på det när vi har tittat på det. De strukturerna förstärker varandra.
Det arbete som Arhe Hamednaca och andra utför på Fryshuset är jättebra, men vi får hålla isär frågeställningarna lite grann. Hedersförtryck och hedersvåld är någonting fullständigt oacceptabelt, och denna regering har tagit rader av initiativ för att synliggöra och ta diskussioner om det. Ska vi vara självkritiska beträffande historien - det gäller mitt parti och det gäller andra partier i detta land - har vi av något slags missriktad välvilja inte klarat av eller vågat lyfta upp frågan om hedersstrukturer.
Vi har sagt att de är lite annorlunda och därför får vi väl acceptera att flickan inte kommer till simundervisningen eller till sex- och samlevnadsundervisningen. Det är att svika de unga tjejerna. Det finns rader av människor i Sverige, på Fryshuset och på andra ställen, som gör mycket för att synliggöra detta. Vi får aldrig svika en ung tjej som riskerar att utsättas för hedersförtryck.