Pyry Niemi (S):
Först vill jag tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Politik är grunden för samhällsutvecklingen. Demokrati handlar om att kanalisera olika människors viljor till det bästa för så många som möjligt. Politiken kan aldrig bli hundra procent rättvis, men ambitionen att alltid sträva efter detta är varje politikers skyldighet. Politiker som inte vill eller vågar blir ofta bortglömda och marginaliserade.
En politiker som visar mod, ibland på gränsen till övermod, driver på och får saker gjorda - inte alltid rätt för sin tid men oftast väldigt vettigt i en framtid. Barack Obama är en modig politiker. Han har som president i USA beslutat om många och vettiga reformer, inte minst sjukvårdsreformen. Även om den har sina brister är det ett uttryck för politiskt mod, där republikanerna stretar emot med näbbar och klor.
Obama har också fattat ett beslut om att införa obligatorisk ursprungsmärkning av kött, ett historiskt beslut i USA som kanske inte uppmärksammas av så många men ändå av tillräckligt många för att symboliken ska vara tydlig. Redan i dag rekommenderar USA:s livsmedelsmyndighet FDA - Food and Drug Administration - ursprungsmärkning av kött. Men nu införs en lagstiftning om att ett system för spårbarhet av köttets ursprung införs i USA.
Kravet på ursprungsmärkning omfattar allt kött som säljs i USA, även det importerade. I Sverige kräver konsumentorganisationerna Sveriges Konsumenter och Vi Konsumenter att ursprungsmärkning av kött ska bli obligatorisk även här hemma. De vill även att kravet också ska omfatta färdigrätter i butik och på restaurang. Obligatorisk ursprungsmärkning handlar om mer än bara märkningen.
Det är ett framsynt sätt att skapa nya tydliga villkor för primärproducenter, livsmedelsproducenter, livsmedelshandlare och konsumenter. Herr talman! Varje steg mot ökad spårbarhet ger mindre utrymme för tolkningar, missgrepp och missförstånd. Det skapar också en större dialogyta mellan konsumenter och producenter. När dioxinskandalen uppdagades i Tyskland blev frågan än mer aktuell, inte minst ur ett konsument- och primärproducentperspektiv.
När medier rapporterar negativt blir försäljningen direkt påverkad. Samtidigt återkommer alltid livsmedelshandlarna med förnyade lågpriskampanjer och lockpriser för att bli av med större partier av kött, vilket dess värre också lockar konsumenterna att göra inköp trots att det finns brister i kontrollerna bakåt i producentledet. Ta exemplet med grisnäringen. I många andra EU-länder blandas antibiotika rent förebyggande i fodret och vattnet till djuren.
Det finns ett grundläggande syfte med detta, nämligen att få friska djur i en dålig miljö. Friska djur i en dålig miljö är ingen bra garanti för konsumenterna. Den dåliga miljön i sig är annars en grund för fler sjukdomar och infektioner. På sikt leder detta till antibiotikaresistens. Vid många storskaliga djurproduktioner i andra EU-länder har det skett en ökning av resistenta sjukdomsframkallande bakterier som campylobacter, salmonella och även multiresistenta stafylokocker.
Sjukhussjukan har alltså ökat, både i motståndskraft och i kvantitet. På sikt är detta ett tydligt folkhälsoproblem. Trots att de sjukdomsframkallande bakterierna oftast dör vid tillagning är ändå riskerna för konsumenterna fortsatt stora. Om grisarna är friska och inte har symtom men samtidigt bär på bakterier som är allt mer motståndskraftiga ställs det ännu större krav på god tillagningshygien och så vidare. Var går gränsen för detta?
Vilka krav måste konsumenterna uppfylla? De livsmedelshandlare som infört frivillig kontroll av ursprunget har all heder av detta, men hur ska vi kunna styra upp konsumentbeteendet när det inte finns några tydliga regler och frivilligheten ändå baseras på godtycklighet?
Jag ställer frågan till landsbygdsministern: Varför är det så viktigt med frivillighet när ursprungsmärkningen borde vara obligatorisk och kunna ge en tydlighet?