Michael Anefur (KD):
Jag vill börja med att säga att vi står bakom Kristdemokraternas samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till vår reservation 73. Herr talman! I denna kammare vinnlägger vi oss ofta eller alltid om att grunda våra beslut på vetenskap och beprövad erfarenhet.
Det är en alldeles utmärkt utgångspunkt eftersom vi då slipper fatta beslut som i efterhand visar sig vara dåliga eller inte genomförbara. För kloka politiker är det värt mycken möda att föreslå och fatta beslut som bygger på just denna grund. Jag förutsätter att vi alla har detta som utgångspunkt - allt annat vore förvånande.
Men tyvärr, herr talman, blir jag förvånad, riktigt förvånad. Endast Moderaterna är beredda att stödja Kristdemokraternas yrkande om att alla kommuner bör arbeta utifrån modellen Bostad först.
Metoden har vetenskapligt och erfarenhetsmässigt bevisats fungera, men ändå är stödet i utskottet nästan obefintligt. Det är förvånande. Herr talman! Den gängse metoden i Sverige i dag för att hjälpa och stötta hemlösa är den så kallade trappstegsmodellen.
Den innebär i korthet att den hemlöse, som ofta dessutom är beroendesjuk och/eller psykiskt sjuk, ska kvalificera sig för ett eget boende. På vägen ska man gå igenom ett flertal steg: avgiftning, stödboende, socialt andrahandskontrakt etcetera.
Om man sedan klarar alla stegen och gör som samhället säger kan det möjligtvis finnas ett eget boende längst upp på trappan. Misslyckas man på något steg ramlar man ned och får börja om från början igen. Denna metod har vi använt i decennier i Sverige, och resultatet är riktigt, riktigt skralt.
Det är väldigt få som når fram till eget boende, men desto fler misslyckas gång på gång. En annan metod är Bostad först, som utgår från att den hemlöse framför allt saknar boende, vilket kan kännas som en fullständigt rimlig utgångspunkt. I denna modell erbjuds den hemlöse ett eget boende.
De enda kraven är att man betalar hyran, sköter lägenheten och inte stör grannarna, det vill säga precis samma villkor som för alla andra. Utöver detta erbjuds man all möjlig hjälp och stöd för att kunna hantera och komma till rätta med sina andra problem.
Metoden har använts under lång tid runt om i världen och i några få kommuner i Sverige, och resultatet är fantastiskt. Åtta av tio lyckas långsiktigt bo kvar i sin lägenhet. Missbruket minskar, den psykiska ohälsan blir mindre och tidigare raserade sociala relationer kan återuppbyggas. Herr talman!
Min fråga blir därför till dem som inte stöder vår motion: Varför betyder vetenskap och beprövad erfarenhet i just denna fråga så lite eller till och med ingenting alls?
När det nu finns en metod som fungerar i verkligheten och som dessutom är betydligt mer ekonomisk - 150 000-200 000 kronor billigare än stödboende per individ och år - varför vill man då inte att den används i stor skala?
Absolut rimligen borde Bostad först vara det normala och trappmodellen undantaget. Nu är det precis tvärtom. Man använder en metod som vi vet inte ger särskilt bra resultat och låter bli att använda en metod som är bevisat oerhört effektiv. Dagens regeringspartier har inte tagit ansvar för hemlösheten i Sverige, vare sig förra mandatperioden eller denna.
Det gick alldeles utmärkt att klaga och protestera i opposition, men i regeringsställning förvann frågan totalt från dagordningen. Den nationella nivån för att stötta kommunerna togs bort, Bostad först hoppade man över och ingen strategi för hemlöshet togs fram. Resultatet ser vi nu. Hemlösheten ökar, främst bland de mest utsatta och inte minst äldre.
De lever och sover på gatan, i förrådsutrymmen, under broarna eller i bästa fall på ett härbärge. För att komma till rätta med detta samhällsproblem har regeringen inga åtgärder. Kan det bero på att de hemlösa inte är en så stark väljargrupp? Som kristdemokrat har jag fokus på dem som har det allra svårast i vårt samhälle. Tyvärr verkar inte regeringspartierna dela detta fokus i det reella arbetet. Herr talman!
Det är rimligt att kalla regeringens arbete för skamligt. Det är en skam för ett samhälle att inte klara av ens den mest akuta hemlösheten. Ett problem är att vetenskap och beprövad erfarenhet förbehålls högtidstalen men inte används i verkligheten.