Christina Höj Larsen (V):
Det gör skillnad om någon är över 18 år eller inte, både under asylprocessen och också i bedömningen. Det är därför vi diskuterar frågan. Jag har absolut den yttersta respekt för alla som gör sitt arbete. Kärnan i debatten är att valet av de metoder för åldersbedömning som nu kritiseras är ett resultat av en politisk beställning från regeringen.
Det blev tydligt inte minst när Rättsmedicinalverkets Elias Palm intervjuades i Svenska Dagbladet den 13 december 2017. Jag citerar nu Elias Palm: "Om man läser vårt regeringsuppdrag så framgår det att vi förväntas bidra till att vuxna inte placeras med barn på svenska boenden för barn. Och att resurser avsedda för barn inte ska gå till vuxna.
På grund av det har vi inte kunnat göra ett metodval utifrån att ett barn absolut aldrig ska felbedömas som vuxet. Hade man haft den ingången så hade vi säkert gjort ett annat metodval." Fru talman! Hade vi haft den ingången så hade vi säkert gjort ett annat metodval. Elias Palm upprepade samma sak i söndagens Agenda .
Rättsmedicinalverkets val av metod har alltså gjorts utifrån regeringens uppdrag. Där är fokus tydligt. Det viktigaste är att inga vuxna bor på boenden för barn och att inga resurser till barn går till vuxna. Fru talman! Det sägs inte ett ord om vikten av att barn aldrig får förlora sina barnrättigheter, att barn inte ska bo på boenden för vuxna och att barn aldrig får riskera att bedömas som vuxna och utvisas. Det sägs inte ett ord om det.
Regeringen slår i stället ifrån sig kritiken mot åldersbedömningarna genom att hävda att benefit of the doubt, det vill säga dömande till den sökandes fördel, ska användas. Men vi ser tyvärr att det inte fungerar så i verkligheten. De medicinska åldersbedömningarna har allvarliga felmarginaler.
Ändå är det oftast endast de och inte den andra information som talar för en lägre ålder, till exempel dokument från hemlandet eller utlåtanden från socialtjänst eller skola, som används. Det bedöms alltså inte till den sökandes fördel. Fru talman!
Det betyder att man har valt metoder som inte främst är säkra enligt vetenskap och beprövad erfarenhet utan metoder som ska ge de svar som regeringen vill ha. Hade man velat någonting annat hade man valt en annan metod, som Elias Palm sa. Regeringen, som migrationsminister Heléne Fritzon företräder, vill göra barnkonventionen till lag.
Jag vet att migrationsministern själv som kommunalråd i Kristianstad drev att samtliga av kommunens beslut ska följa barnkonventionen. Men som statsråd accepterar migrationsministern tydligen en ordning som är helt omvänd ur ett barnperspektiv. Det är en ordning där barnrättigheterna väger lättare än regeringens migrationspolitiska signaler. Fru talman! Min fråga blir då: Hur många barns rättigheter är regeringen beredd att offra?
Här uppe på åhörarläktaren sitter några av dem som drabbas och vilkas barnrättigheter blivit en del av ett politiskt spel. Är det rimligt att man felbedömer 1 000 barn som vuxna, omplacerar dem till vuxenboenden, låser in dem på förvar och i värsta fall tvångsutvisar dem till krigets och terrorns Afghanistan? Så kan det väl ändå inte vara, att en regering som vill göra barnkonventionen till lag lättvindigt kastar bort barnrättigheter?
Vad tänker regeringen göra för att inget barn i samband med åldersbedömningar ska förlora sina barnrättigheter?