Julia Kronlid (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 5 och 10 från Sverigedemokraterna. Vi har även ett särskilt yttrande som berör ramarna i biståndet, men eftersom ramarna redan är fastlagda har vi i stället ett särskilt yttrande om vår ekonomiska politik i biståndet. Vi behandlar i dag utrikesutskottets betänkande Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd .
Sverigedemokraterna vill se ett bistånd som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras grundläggande behov i den omedelbara vardagen. Vi vill ha ett tydligt fokus på fattigdomsbekämpning och att barnens bästa ska få stå i centrum.
För Sverigedemokraterna är det viktigt att biståndsramen inte understiger 0,7 procent av bni, och i år har vi landat på en biståndsbudget som totalt sett överstiger regeringens budget med 515 miljoner kronor inom utgiftsområde 7. Den stora frågan i utrikesutskottet, som vi redan har hört en del om denna höst, har varit att vi har behandlat en biståndsbudget från regeringen som redan har fallit.
I budgetpropositionen hade regeringen beräknat att ta ca 8 miljarder från biståndet för att bekosta flyktingmottagning i Sverige, vilket utgör ca 19 procent av det totala biståndet. Nu avser regeringen att höja avräkningarna till 30 procent, vilket skulle innebära att ytterligare 4 miljarder tas från biståndet och läggs på flyktingmottagning i Sverige. Det kommer ett tydligare besked i vårändringsbudgeten.
Sverigedemokraterna vill i stället kraftigt begränsa avräkningarna till att endast omfatta kostnaden för dem som kommer via vidarebosättning genom UNHCR. Ökade avräkningar för flyktingmottagning anser vi vara en mycket allvarlig och negativ trend i svenskt bistånd.
Med minskat bistånd innebär det sämre möjligheter att bistå flyktingar i krisens närområde både med humanitär hjälp och med långsiktiga insatser, vilket kan skapa en ond cirkel med fler människor på flykt och ytterligare minskat bistånd. Med tanke på att vi står inför den värsta flyktingkatastrofen sedan andra världskriget anser vi att flyktinghjälp i krisernas närområde är ett område i biståndet som behöver prioriteras mycket högre.
Även andra viktiga insatser för att bekämpa och förebygga fattigdom för de mest utsatta människorna, såsom satsningar på vatten och sanitet, jordbruksutveckling och utbildning, är viktiga och behöver förstärkas. Enligt UNHCR har över 4 miljoner människor tvingats fly från Syrien till närliggande länder. Därtill kommer att 7 miljoner syrier för närvarande är internflyktingar och att runt 12 miljoner, över hälften av landets befolkning, är i behov av humanitär hjälp.
I grannlandet Irak har 2 miljoner människor tvingats lämna sina hem, och de befinner sig på flykt i eller utanför landet. Herr talman! Jag har varit på besök i både Jordanien och Libanon och sett de enorma behov som finns. World Food Programme har periodvis haft så lite resurser att de fått halvera eller helt lägga ned sitt matprogram i vissa områden.
Vinterns kyla närmar sig, behovet av värme till flyktingar är akut och FN behöver extra resurser till sitt vinterprogram. Förra vintern dog små barn på grund av kyla i Syrien och i flyktingläger. Det är oacceptabelt. När jag har träffat organisationer på plats har en del av budskapet varit att alla människor antingen inte vill eller inte kan ta sig till Europa.
Därför anser jag det vara djupt orättvist att så stora pengar i biståndet läggs på flyktingmottagning i Sverige medan många familjer står utan hjälp för de mest grundläggande behoven.
Jag blir illa berörd över att Sverige och andra länder i Europa fullständigt har snöat in sig på att enda sättet att hjälpa är att fortsätta med budskapet att om de har råd, om de är beredda att ge sig iväg på en livsfarlig resa över Medelhavet, då finns resurser att hjälpa dem, men om de stannar i krisens närområde eller försöker komma den lagliga vägen som kvotflyktingar, då är de inte prioriterade.
Det är bra att regeringen ger ett kärnstöd till UNHCR på ca 700 miljoner och nu aviserar att man vill göra en förstärkning på 800 miljoner. Men det räcker inte - långt därifrån. Därför har Sverigedemokraterna budgeterat 9 miljarder till flyktinghjälp i krisens närområde i form av både humanitära och mer långsiktiga insatser.
Detta skulle kunna innebära en förstärkning på 3 miljarder till UNHCR, 3 miljarder till World Food Programme, 1 miljard till Unicef respektive till Världsbankens långsiktiga insatser och 1 miljard till övriga organisationer som kan bistå internflyktingar.
Jag är medveten om att denna förstärkning innebär vissa omfördelningar och omprioriteringar inom biståndet, men när barn är på väg att frysa ihjäl och svälta ihjäl anser jag det vara nödvändigt. Först och främst tar vi 7 miljarder mindre än regeringen från biståndet till avräkningar.
Andra saker vi gör för att omprioritera är att avveckla reformsamarbetet med Östeuropa, generellt budgetstöd och andra liknande biståndsformer såsom stöd till bankväsen och finansiella tjänster.
Vi vill avveckla biståndet till palestinska myndigheten och forskningssamarbete genom Sida och minska den del av det långsiktiga demokratiarbetet genom Sida som fokuserar på stöd till institutioner, då vi vill ha ett större fokus på bistånd som riktar sig till det civila samhället och till de mest utsatta människorna. Insatser vi däremot ökar är förutom flyktinghjälpen bland annat bistånd till vatten och sanitet och jordbruksutveckling.
Sammanfattningsvis vill Sverigedemokraterna verka för ett effektivt, humant och riktigt bistånd som kan göra skillnad i människors omedelbara vardag.