Jimmy Ståhl (SD):
Sverigedemokraterna har en större satsning än regeringen på utgiftsområde 22, och riksdagsmajoriteten gjorde en annan bedömning än Sverigedemokraterna vid budgetomröstningen. Därför avstår vi från att delta i beslutet om anslag för utgiftsområde 22 och hänvisar till vårt särskilda yttrande.
Vårt utskott är troligtvis det enda utskott som berör alla medborgare dagligen - allt från samtal och hur vi tar oss till skola, dagis och arbete till hur varorna kommer till butikerna och hur vi tar dem hem. Det är en omöjlig uppgift att göra alla nöjda, speciellt då vi även har hand om postfrågor.
Men vi gör vad vi kan för att få till världens bästa infrastruktur. Det är vår uppgift, och det är en stor utmaning - från norr till söder och från öst till väst. Det vi ofta får höra om är problem, som vi försöker lösa. Fru talman!
Det är mycket man vill prata om inom infrastrukturområdet. Jag tänker beröra trafiksäkerhet lite grann och sjöfart ganska mycket.
Jag vill börja med att ge infrastrukturminister Tomas Eneroth en stor eloge för att han förbjuder handhållen mobiltelefon när man kör bil - något som vi har drivit sedan 2010, då Tony Wiklander kom in i riksdagen. Detta är ett jättebra första steg för att nå Nollvisionen 2.0.
Jag fick höra i utskottet att cykelnäringen driver på för beyond zero, alltså att man ska gå ännu längre. Men det finns mycket mer att göra. Ett exempel är vajerräcken, som är totalt livsfarliga för bland andra motorcyklister.
Ofta finns de på två-plus-ett-vägar, där vi vet att bilister har svårt att köra in. De sänker ofta hastigheten när de kommer in i det smala segmentet. Tänk då att de möter en mopedist eller cyklist. Här finns massor att göra. Det finns också någonting som vi har talat om länge, nämligen synen och glasögon.
Vi vet alla att många tar körkort för bil vid 18 års ålder, och sedan blir det inga fler synundersökningar förrän man inte kör bil längre. Synen försämras ju gradvis över tid. Jag märker det själv - jag är strax över 40 och märker att synen börjar försämras.
Det är dags även för mig att skaffa glasögon eller åtminstone undersöka synen. Ett annat stort problem gäller svarta körskolor. När det gäller handledartillstånd driver vi sverigedemokrater på för att försöka få ned mängden tillstånd från 15 till närmare 5. Det är orimligt att man som privatist har 15 elever under en femårsperiod.
Risken finns att många av dem som utbildar sig klarar att ta körkort på grund av att uppkörningarna är något förenklade - och dessa trafikanter kommer vi att få möta på gator och vägar. När det gäller cykling vet vi att antalet cyklister hela tiden ökar. Det är ett enkelt och smidigt sätt att ta sig fram.
Hur ska vi göra för att minska antalet olyckor? Det finns oerhört mycket att göra. Någonting som vi fick höra i utskottet häromdagen är att om man har hjälm minskar man risken för olyckor, speciellt dödsolyckor.
Det finns många nya regler på området, till exempel för cykelöverfarter, cykelpassager och hur man beter sig vid övergångsställen. Informationen om detta måste spridas. Jag vet att det är upp till varje bilist att ta in detta, men informationen kommer tyvärr inte ut tillräckligt. Vi kanske borde satsa på att tydliggöra detta i skolorna.
När jag var i Norge fick jag se en mycket rolig grej när vi åkte genom en tunnel. Tunneln var helt mörk, men precis utanför fanns en hög stolpe med en stor knapp på som cyklisterna kunde slå till i farten. Då började en stor skylt blinka för att uppmärksamma bilisterna på cyklister i tunneln. Det finns jättemycket man kan göra. Fru talman!
Nu tänkte jag prata om något som ligger mig mycket varmt om hjärtat: sjöfarten. Det är en näring som länge har legat utanför strålkastarljuset och mer eller mindre egentligen alltid har tagits för given.
I måndags hade jag nöjet att få åka till Donsö, som är en härlig ö i Göteborg där det bor ganska många redare. Vi fick bevittna inflaggning av nya svenska fartyg - en stor glädje.
På plats fanns riksdagsmän, entusiastiska redare och infrastrukturministern, som anlände sent på grund av tekniska problem med tåget. Ministern kom med solen i ryggen och firade även sin födelsedag med oss.
Sjöfartsnäringen har börjat se ljuset och hoppas kunna få in ännu fler svenskflaggade fartyg, och det finns en stor stolthet bland våra svenska redare i att segla under svensk flagg i stället för utländsk. Att ha svenskflaggade fartyg ger arbetstillfällen och praktikplatser.
Det är viktigt att vi i Sveriges riksdag arbetar hårt för att få fler rederier att vilja och kunna ha råd att flagga in sina fartyg, för vi vet att ett fartyg till sjöss kan generera fyra fem jobb i landet. Vi sverigedemokrater såg mycket ljust på regeringens satsningar på inre vattenvägar och att man införde tonnageskatt.
Äntligen skulle svensk sjöfartsnäring få större konkurrenskraft. Gods som fraktas på järnväg skulle nu få ytterligare en möjlighet att nå konsumenten med ett miljövänligt och konkurrensmässigt transportsätt. Vi väntade bara på att regelverket för inre vattenvägar skulle sätta sig.
Det handlar om slussarna i kanalerna och även om jordskredssäkring, så att man håller vattenvägarna öppna. Vi har också andra problem som vi kommer att återkomma till. Men säg den glädje som varar för evigt. Sjöfartsverkets avgiftshöjningar kom som ett sänke.
Den generella farledshöjningen på 9 procent och lotsavgiftshöjningen på 5 procent kommer att belasta näringen med hundratals miljoner kronor varje år från 2018. Fru talman! Sverigedemokraterna kan inte förstå hur man främjar flytt av gods från järnväg till sjöfart om man höjer kostnaden för sjöfarten ytterligare. Det rimmar illa i våra öron.
Jag fick ett exempel från Thunbolagen, som gör tre anlöp på en månad i Vänern. De får en kostnadsökning på 157 procent - 157! Och det finns ännu högre siffror, som jag har i mina papper här. Det är inga 9 procent, utan det är 157.
Sjöfartsverket är ett affärsverk som har en alldeles för stor kostym, tycker vi. Dem som jag har pratat med och som jobbar inom sjöfarten har känslan av att Sjöfartsverket arbetar för att klara sin egen budget i stället för att främja sjöfarten.
Vi sverigedemokrater lyssnar på våra kollegor sjöfartsfolket och vet att det är viktigt att ha en fungerande svensk sjöfart. Genom vår budget vill vi satsa 1 miljard på att minska kostnaden för sjöfarten, i form av minskade avgifter på farleder och lotsavgifter. Jag fick frågan om inte detta kan upplevas som konstgjord andning?
Jo, det kan man tycka, men det är ett första steg från oss sverigedemokrater för att visa att vi gör vad vi kan för att sjöfarten ska våga satsa. Men vi har andra tankar. Vår tanke är att man ska göra om Sjöfartsverket och banta ned det i framtiden.
De ska göra det som de gör bäst: främja sjöfarten, inte ha en massa andra uppgifter. Många av de uppgifter som Sjöfartsverket har skulle man kunna lägga på till exempel Försvarsmakten. Mälarhamnar har sagt till oss att de står beredda att starta nya sjöfartslinjer där de kan frakta gods utmed kusterna. De väntar bara på ett okej och att kostnaden blir rimlig.
Fru talman! Jag vill slutligen säga att vi som var på Donsö fick med oss en lista av redarna. Bland önskningarna kunde man se att de ville ha lite justeringar av tonnageskatten, vilket man naturligtvis kan diskutera, så att fler fartyg får möjlighet att utnyttja detta.
De påpekade självfallet att Sjöfartsverkets avgifter är mycket betungande och att de önskar långsiktiga regler. De uppmanade alla partier att samtala och komma överens om detta. Med detta, fru talman, vill jag säga att vi sverigedemokrater har en öppen dörr, och vi har alltid haft det.
Partierna i Alliansen och regeringen är varmt välkomna att samtala med oss, så ska vi säkert kunna hitta bra lösningar för framtiden.