Marie Nordén (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Ministern beskriver mycket korrekt hur strukturfondspartnerskapet, som är en svensk innovation och faktiskt initierades av den dåvarande s-regeringen våren 2006, har skapat ett regionalt inflytande som både jag och ministern, som jag förstår det, månar väldigt mycket om.
Det är också nödvändigt för att få ett regionalt och politiskt inflytande över vilka projekt som ska få medel och även vara en drivkraft för den regionala tillväxten.
Just principen att den förvaltande myndigheten ska göra en bedömning av om projektet lever upp till de satta kriterierna som finns för att kunna söka EU-medel, för att sedan gå vidare och bedömas och prioriteras av strukturfondspartnerskapet är en viktig princip som jag menar fortfarande inte fungerar fullt ut. Det finns fortfarande problem kring hur rollerna och ansvaret ska fördelas.
Tyvärr gör Tillväxtverket fortfarande, inte alltid, bedömningar som partnerskapet borde göra. På så sätt stoppar man också projektansökningar som skulle ha samspelat väldigt bra med regionens egen utvecklingsstrategi. Rollerna är inte helt utredda eller inte helt tydliga.
Jag hoppas att ministern får ta del av mer information när hon träffar projektägare och hittar ett sätt att åtgärda detta. Jag ville ta den här debatten med ministern före sommaren just för att jag har träffat så många projektägare och sådana som kanske skulle ha kunnat vara projektägare som antingen har valt att inte delta eller har hamnat i en ganska oacceptabel situation.
Man tar framför allt upp den orimligt långa tid som det tar för Tillväxtverket att betala ut beviljade EU-medel till pågående projekt. Jag kan ta ett exempel. Almi i Jämtlands län låg under våren i år ute med 23 miljoner. Ett av projekten hade i slutet av mars inte fått någon utbetalning sedan det tredje kvartalet 2009.
Man fick till slut pengar under april månad men har i dag fortfarande inte fått någonting för 2010. Alla förstår att det är väldigt få som kan jobba under de premisserna och ligga ute med så stora summor i väntan på utbetalningar från Tillväxtverket.
Jag är medveten om att Tillväxtverket försöker prioritera de projektägare som anses ha sämre likvid, men det ska inte behöva vara så att större projektägare, till exempel Destination Vemdalen som jag träffade för några veckor sedan, ska behöva gå med stora steg till banken för att utöka sina banklån i väntan på utbetalning från Tillväxtverket. Det är inte rimligt att det ska behöva vara så. Det finns en orsak till att det är så här.
När vi gick in i den här programperioden beslutades det att det skulle vara en så liten administration som möjligt. Det var kanske bra inledningsvis, men i dag är vi administrativt sett mindre än alla andra medlemsländer. I dag är det ungefär sju personer som hanterar miljarder kronor. De klarar naturligtvis inte av att hålla den takt som de borde göra.
Det här är något som vi har ett politiskt ansvar för. Det är regeringens ansvar att se till att Tillväxtverket har de resurser som krävs för att man ska kunna sköta sitt arbete.
Min första fråga till ministern är: Är hon beredd att agera och ge Tillväxtverket de resurser som krävs så att man i framtiden, under resten av perioden och efter den, kan agera och jobba på ett sätt som är rimligt och hållbart både för dem som jobbar på Tillväxtverket och för dem som väntar på sina pengar?