Birger Lahti (V):
Det är lite svårt att ligga efter partiledardebatten och hålla sig till ämnet. Det har varit intressant. Vänsterpartiet har i huvudsak en positiv syn på statliga företag och deras styrning i det här landet.
Men staten kan via sina bolag påverka situationen på arbetsmarknaden och servicen till samhället. Långsiktighet i ägandet är av yttersta vikt för att staten ska kunna göra det bästa för medborgarna i fråga om att äga och styra sina bolag. Titta till exempel på Sveaskog, det statliga företag som ska förvalta och sköta om svenska folkets skogar.
Jag har jobbat i de skogarna i 30 år, med olika plattformar som ägarna haft för förvaltandet och skötseln. I början av min karriär jobbade jag i ett statligt verk där jag hade ett par hundra procent mer av kolleger som jobbade i produktionen. Något tal om stora avkastningar var det verkligen inte.
Däremot fick kommunerna och staten intäkter via löntagarna, och gällande intäkter till kommunerna var det stor skillnad jämfört med dagens mekaniserade värld. Maskinerna betalar ju inte någon skatt. Successivt har man effektiviserat skogsbruket och bolagiserat ägandet.
Givetvis vill jag inte tillbaka till Domänverkets tid, men några saker kan ge en liten överblick av hur staten kan jobba med bättre förvaltande av våra gemensamma skogar. Varför har vi till exempel kvar skogar hos Statens fastighetsverk och Fortifikationsverket?
Det skulle givetvis ge flera vinster av olika karaktär att samordna de 360 000 hektar som dessa verk förvaltar. Även de borde skötas av vårt gemensamma skogsbolag Sveaskog. Det blir många gånger lite galet när ett avkastningskrav ska uppfyllas under en konjunkturcykel där priser på råvaror sjunker.
Enda vägen att gå för att tillgodose ägarens krav är då att avverka mer av den egna skogen.
Det finns massor av exempel på att en verksamhet som har till uppgift att långsiktigt sköta skogen på bästa sätt inte alltid kan mätas i utdelning på årsbasis, som bestäms utifrån kapital som är bundet i form av skog och som innefattar många olika värden för samhället och dess befolkning.
Vi skulle gärna se att all statlig skog samlades i ett enda bolag, där fokus skulle vara på hållbart brukande av skogens resurser och avkastning inte skulle ses som det främsta målet. Låt oss därutöver titta på försäljningar som Sveaskog gör enligt ett riksdagsbeslut som togs i samband med förvärvet av Assi Domäns skogar.
I beslutet står följande: "Bolaget bör ha som inriktning att genom försäljning av mark till enskilda underlätta utkomstmöjligheterna och lokal utveckling i skogs- och landsbygd. I försäljningsaktiviteterna skall glesbygden prioriteras. På sikt kan den försålda arealen uppgå till 5-10 % av den totala arealen i det nybildade bolaget."
Hur sköter bolaget detta åtagande? Jo, man säljer till vem som helst som har pengar. Något fokus på att ge glesbygdsbor mer möjligheter existerar inte i dag. Givetvis finns det även bra köpare, men ursprungstanken följer man inte.
Därför tycker vi att ägaren ska titta på hur vi ska jobba med ägardirektivet, till exempel i det ovannämnda bolaget. Sedan till ett annat bolag, SJ AB. Samhällsservicen kan förbättras genom att man är en aktiv ägare till SJ AB.
I det här fallet skulle regeringen ha ett gyllene tillfälle att visa sin handlingskraft för medborgarna genom att släppa på avkastningskravet, vilket i sin tur skulle innebära att SJ kunde erbjuda säkrare och billigare kollektivtrafik. Detta skulle verkligen gynna samhället i slutändan. Givetvis ska sådana funktioner som järnvägstrafiken vara självklara saker som resenärerna kan lita på.
Biljettpriserna ska vara konkurrenskraftiga jämfört med till exempel flyget eller genom att kostnaden för resan blir mindre än när man tar den egna bilen - annars väljer man inte detta miljövänliga transportsätt. Avkastningskravet missgynnar även den regionala utvecklingen, eftersom SJ tvingas prioritera bort lågtrafikerade sträckor och resenärernas behov prioriteras ned.
Man blir inte mer uppmuntrad när man läser i senaste numret av tidningen Land om den helstatliga banken SBAB, som nämndes nyss, och att de uppmuntrar sina kunder att byta bank. Ulla Andersson från Vänsterpartiet har ställt en fråga till närings- och innovationsministern om vad han tänker göra åt saken när samhällsservicen inte fungerar inom banksektorn och där ägaren skulle kunna agera.
Svaret har blivit att banken inte har något samhällsansvar. Det är korrekt. Men att man ändå skulle kunna titta på om ägaren kunde agera på något annat sätt korsar tydligen inte ministerns tankar. Det är ytterligare ett exempel på när ägaren inte är intresserad av att titta på möjligheterna att använda ägandet till samhällets och medborgarnas bästa.
Jag kan inte låta bli att dra paralleller med den hårda smäll som min kommun drabbades av i Northlandskonkursen. Jag tycker faktiskt att möjligheter fanns och finns, om ägaren vill agera som en aktiv och ansvarsfull ägare till i detta fall LKAB, som har sett prisbilden för mineraler gå upp och ned i sin bransch.
Det går inte att låta bli att förvånas över hur ivrig man är på att sälja ut statliga företag och statligt ägande. Man konstaterar till och med att beredskap finns för försäljning om det skulle behövas. Herr talman! Med detta sagt yrkar jag bifall till reservation 5 om ekonomiska mål för SJ AB under beslutspunkt 6.