Ylva Johansson (S):
Låt mig först svara. Det är inte bra om man avslutar fas 3-placeringar i förtid utan att ha ett bra alternativ. Individen måste få stöd, till exempel till arbetsträning eller till utbildning, för att komma vidare. Detta är viktigt att säga. Låt mig också komma tillbaka till detta med statsstöd. Extratjänster och alla andra subventionerade anställningar som finns eller som fanns under den tidigare regeringen följer EU:s statsstödsregler.
Jag tror att vi är överens om att det ska vara så. Det innebär naturligtvis begränsningar, men inte bara för extratjänster utan också för andra former av subventionerade anställningar. Det är de regelverk som gäller inom EU som vi har att följa. Det är inget som är särskilt kopplat till just extratjänster. Jag vet inte riktigt vad Christian Holm Barenfeld är ute efter.
Det är väl inte så att han förespråkar att vi inte ska följa statsstödsreglerna? Visst innebär reglerna en begränsning, men det finns också stora möjligheter inom ramen för regelverket. Vi kommer att få se antalet extratjänster öka väsentligt. Det är min prognos. Christian Holm Barenfeld tar också upp två andra frågor som jag måste få kommentera. När det gäller arbetsmarknadsutbildningarna lade den förra regeringen kraftigt om politiken.
Man sa att arbetsmarknadsutbildningarna skulle gå till dem som står längst från arbetsmarknaden. Effekten av detta har blivit negativ. Det vill säga att den som inte deltar i arbetsmarknadsutbildning har större chans att få jobb än den som deltar. Det är ju helt galet! Det är en mycket dyr åtgärd. Ska man satsa på arbetsmarknadsutbildning är det klart att den måste leda till jobb. Det måste vara målet om man satsar på så pass dyra insatser. Det är detta jag menar när jag säger att man måste vara lite pragmatisk i arbetsmarknadspolitiken.
Man får inte vara alltför förtjust i sin egen älsklingslösning. Om man ser att något inte fungerar, vilket jag menar till exempel var fallet med styrningen av arbetsmarknadsutbildningen, måste man styra om. Ska vi satsa pengar på dyra utbildningar ska de ju leda till jobb. Det måste vara avsikten. En annan sak som jag måste kommentera är sjukskrivningarna. Vi hade en moderat ansvarig minister när sjukskrivningstalen började vända uppåt.
De ökade dramatiskt sedan 2010. Vi har haft en ökning med 75 procent sedan 2010. Jag tror att vi är överens om att det är en mycket allvarlig utveckling. Det är allvarligt för arbetsgivarna. I dag ser vi en brist, och väldigt många arbetsgivare har svårt att få tag i personer med rätt kompetens - inte minst gäller det offentliga arbetsgivare - och sjuktalen gäller inte minst offentliganställda kvinnor.
Om fler kunde vara friska eller komma tillbaka i arbete snabbare skulle bristtalen i många yrken - socialsekreterare, sjuksköterskor, lärare - se bättre ut. Det skulle förstås också innebära en stor vinst för individerna, som ju riskerar att varaktigt hamna utanför arbetsmarknaden om de är sjukskrivna länge. Och det är naturligtvis inte alls roligt att vara sjuk och leva på sjukpenning.
Skattebetalarna är också vinnare om vi vänder detta, för det har stor påverkan på statsbudgeten. Att vända utvecklingen när det gäller sjuktalen är helt nödvändigt. Det finns bara vinnare om vi gör det. Jag kan konstatera att när Moderaterna hade ansvar för frågan ökade sjuktalen dramatiskt. Moderaterna har i dag inga förslag på hur vi ska kunna vända utvecklingen. Regeringen har tagit itu med detta. Det är en svår utmaning. Det kommer att krävas en hel del åtgärder.
Jag tror inte att alla åtgärder kommer att vara populära. Men det är nödvändigt att ta i ordentligt så att vi faktiskt kan vända den här mycket allvarliga utvecklingen.