Jonas Sjöstedt (V):
Maud Olofsson säger att Centerpartiet kommer att försöka använda det kommunala vetot. Det litar jag på. Problemet är att Centerpartiet verkar ha en politik i Stockholm och en i kommunerna. Att då inte kunna säga att Centerpartiet kommer att gå emot uranbrytning i regeringen är ganska anmärkningsvärt. Det tyder på att man har en sorts dubbel bokföring i denna fråga. Det vore rimligt att statsrådet tar sig fem minuter och träffar dem som står bakom namninsamlingen. Det är klart att de vill tala med dig; du är ansvarig.
Det vore rimligt att ge dem tid att göra det. Maud Olofsson slarvar med fakta. I den förra debatten vi hade påstod statsrådet att vi är för att förbjuda uranprospektering i Sverige. Det är inte sant. I denna debatt påstår statsrådet att vi är för att införa kommunalt veto mot prospektering. Det är heller inte sant. Vi har aldrig motionerat om det från Vänsterpartiet. Det vi har motionerat om är ett kommunalt veto när undersökningstillståndet specifikt gäller uran.
Det innebär givetvis inte att en prospektering förbjuds om man råkar få upp en bråkdel uran när man borrar efter annat. Det finns ingen som någonsin har påstått något sådant. Det är en fullständigt konstruerad argumentation vars huvudsakliga syfte verkar vara att få minuterna att gå så att man inte behöver svara på den fråga som ställts, nämligen: Tycker ministern att det ska ges tillstånd till uranbrytning eller inte?
Då kan man inte stå och hitta på politik för andra partier för att slippa svara på frågan. Detta är inte den enda gång som ministern har varit slarvig med fakta i denna debatt. I den förra debatten vi hade om uranbrytning med anledning av en interpellation från Lise Nordin säger statsrådet: "Sverige bestämmer naturligtvis över sitt eget uran." Men det stämmer inte.
Artikel 52 i Euroatomfördraget, en del av EU:s primärrätt, stadgar att det i praktiken är EU:s förvaltningsorgan som har optionsrätt och bestämmanderätt över det klyvbara materialet. Jag citerar ur den nämnda artikeln: "Försörjningen med malmer, råmaterial och speciella klyvbara material skall i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel säkerställas enligt principen om lika tillgång till resurserna och genom gemensam försörjningspolitik."
Vidare står det att det upprättas "en byrå; denna skall ha optionsrätt till malmer, råmaterial och speciella klyvbara material". Den ska också ha "ensamrätt att ingå avtal om leverans av malmer, råmaterial och speciella klyvbara material från länder inom eller utom gemenskapen". Det gäller alltså eget producerat uran eller importerat material. Det är Euroatoms energiförsörjningsorgan som har den absoluta bestämmanderätten enligt EU:s fördragstext.
Att ministern då kan påstå i kammaren att vi bestämmer själva menar jag tyder antingen på okunskap eller på ignorans i förhållande till det regelverk som vi är underställda inom Europeiska unionen. Jag skulle gärna vilja ha ministerns kommentar till det. Frågan kvarstår. Regeringen har öppnat för att bygga tio nya reaktorer i Sverige. Det finns en logik i att om man har kärnkraft bryter man sitt uran.
Då tar man de fulla miljöriskerna. Vi har gett besked om att vi stegvis kommer att avveckla kärnkraften. Därför menar jag att vi också har en helt annan tyngd när vi säger att vi väljer bort att bryta uranet i Sverige. Där går skiljelinjen mellan regeringen, som kan tänka sig fortsatta kärnkraftssatsningar, och oss i den rödgröna oppositionen. Vi vill ha en politik för avveckling av kärnkraften. Nu säger Centerpartiet att vi får se hur det blir. Marknaden får i praktiken bestämma.
Det verkar gälla både uranbrytning och kärnkraft. Det påminner mig om ett gammalt kungligt ordspråk från Mosebacke Monarki . Kung Sune hade som ordspråk: "Går det, så går det". Det verkar vara regeringens politik när det gäller både kärnkraft och uranbrytning.