KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Moderaterna och Alliansen är positiva till flyget, men vi tar miljöutmaningarna på stort allvar. Karlstad var först i världen med biobaserat flygbränsle. I Linköping bidrar svensk ingenjörskonst till att göra flygplansmotorer över hela världen alltmer bränsleeffektiva. Sverige är världsledande, och vi bidrar till att göra världen bättre samtidigt som det ger jobb och tillväxt i Sverige.
Jag lyssnade på Rikard Larsson från Socialdemokraterna som vill låta positiv till flyget. Därav har jag ett par frågor till Karin Svensson Smith från Miljöpartiet som är Socialdemokraternas regeringspartner, om någon skulle ha missat det. Vad vill Miljöpartiet göra för att möta miljöutmaningarna inom flyget?
Ni sitter nu i regeringsställning, och min följdfråga blir då: Vad är regeringens politik när det gäller Bromma flygplats, flygskatt och så vidare? Det framgår inte riktigt tydligt i den här debatten. Socialdemokraterna säger en sak. Miljöpartiet och Vänsterpartiet, som man samarbetar med på olika sätt, säger en annan sak. Såvitt jag vet kan en regering ha bara en uppfattning.
Därför ställer jag frågan till trafikutskottets ordförande miljöpartisten Karin Svensson Smith: Vad är regeringens politik? Jag lyssnade intresserat på det som sas om jobbskatteavdraget i anförandet. Då vill jag bara göra ett förtydligande, så att ingen missförstår det. Alla fick ta del av jobbskatteavdraget, allra mest de som tjänar minst.
Det gav ett ökat ekonomiskt utrymme till väldigt många människor i det här landet, vilket givetvis är en bidragande orsak till att resandet i Sverige ökade mer än i övriga Europa. Under alliansregeringens år vid makten ökade det ekonomiska välståndet väldigt snabbt i Sverige.
Edward Riedl (M):
Miljöpartiet tycker att fler jobb och ökad tillväxt i Sverige är ett problem. Där tycker vi faktiskt helt olika. Jag tycker att det är bra när ökat ekonomiskt välstånd kommer allt fler människor till del. Det ger oss bättre möjligheter att göra en mängd olika saker och fatta en mängd fler beslut vid köksbordet.
Det kan gälla allt från att köpa en miljöbil som man inte hade råd med tidigare, så att det blir mindre utsläpp, till att man kan köpa närodlat ekologiskt därför att man faktiskt har råd. Ökat ekonomiskt välstånd är i grunden bra, framför allt när det kommer många till del - vilket det gjorde under alliansregeringens år vid makten. Det finns utmaningar. Ökat resande är en sådan utmaning. Det finns olika sätt att möta dem.
Jag försökte beskriva de sätt som vi anser att vi ska möta framtidens miljöutmaningar på, med svensk ingenjörskonst som bidrar till jobb och tillväxt i Sverige, samtidigt som vi förbättrar världen. Det handlar också om utvecklandet av miljöbränslen, där Sverige är världsledande. Det är ett bra sätt att möta framtidens klimatutmaningar. Herr talman! Jag skulle egentligen bara vilja ha ett ja- eller nej-svar på mina två frågor från trafikutskottets ordförande - om det är möjligt, givetvis.
Vill Karin Svensson Smith lägga ned Bromma flygplats? Vill Karin Svensson Smith införa flygskatt? Det är två enkla frågor. Ja eller nej. Vad är viljeinriktningen? Det är dessa frågor vi försöker föra debatten om. Vi får olika svar från de två regeringspartierna. Socialdemokraterna försöker låta som att de fortfarande tycker om flyg samtidigt som de har gett sig i fråga efter fråga. Herr talman! Ja eller nej på två enkla frågor, skulle jag önska mig.
Edward Riedl (M):
Först vill jag kommentera det som Peter Persson sade från talarstolen. Han var arg för att alliansregeringen inte hade tillfört mer pengar till de regionala flygplatserna under den förra mandatperioden. Sanningen är att Socialdemokraterna aldrig har föreslagit en enda krona mer till flyget.
Men om det nu är så att det fanns ett missnöje inom socialdemokratin och att man faktiskt vill satsa och rusta upp de regionala flygplatserna bjuder jag in Peter Persson att komma och berätta hur mycket pengar man nu avser att satsa på de regionala flygplatserna. Det skulle bli ett välkommet budskap långt ut i landet. Det skulle jag gärna vilja ha ett svar på. Fru talman! Bromma flygplats är en flygplats av nationellt intresse, vilket flera har nämnt här.
Det är absolut ingen Stockholmsfråga, även om en del vill göra det till precis det. Sverige är ett litet och exportberoende land i Europas utkant. Vi har långa avstånd inom vårt eget land, och flyget är för väldigt många det enda realistiska svaret på frågan hur vi ska knyta ihop alla delar av Sverige. Vid sidan av Arlanda flygplats behövs Bromma flygplats just utifrån det som många har nämnt. Vid peaktiderna blir det fullt på Arlanda.
Det finns inga möjligheter att ta ned fler flygplan. Konsekvensen av att stänga Bromma är inte bara att de som i dag flyger dit får sämre tillgänglighet till huvudstaden. Svaret är att det kommer att drabba alla som av olika skäl behöver åka ned till Stockholm under dessa peaktider, det vill säga arbetspendling från hela landet.
Alla som arbetspendlar kommer på olika sätt att drabbas av sämre tillgänglighet till huvudstaden. Det är faktiskt på det sättet att rätt många socialdemokrater och partikolleger till infrastrukturministern ute i landet har förstått att detta inte är någon bra politik. Exempelvis kommunalrådet i min hemstad Umeå är socialdemokrat.
Han har förstått att detta vore helt förödande för våra möjligheter att pendla till huvudstaden. Vi har rätt många plan varje morgon och varje eftermiddag som ska ta sig till och från huvudstaden. Men man kan göra detta enkelt. Statsminister Stefan Löfven lovade före valet att inte lägga ned Bromma flygplats.
Finansminister Magdalena Andersson lovade före valet att inte lägga ned Bromma flygplats. Då vänder jag mig till infrastrukturministern och vill ha svar på samma fråga nu efter valet: Kan infrastrukturministern lova att inte lägga ned Bromma flygplats och inte bidra till den negativa utvecklingen? Det är ett ganska enkelt besked som infrastrukturministern här skulle kunna ge.
Statsministern och finansministern gav dessa enkla svar före valdagen. Kan infrastrukturministern ge samma svar efter valdagen?
Edward Riedl (M):
Jag tänkte börja med att vända mig till Peter Persson från Socialdemokraterna, som inlevelsefullt talar om tåg och kontaktledningar. Vi andra, Peter Persson, försöker tala om Bromma flygplats, som ditt parti tillsammans med andra nu faktiskt hotar. Jag tänkte ta den diskussionen, så kan vi ta tågdebatten sedan. Alliansregeringen fördubblade ju underhållet till järnvägen. Vi får se hur det fortsätter. Herr talman!
Ministern får det att låta som om det var den rödgrönrosa ledningen i Stockholm som tog initiativet till att påbörja planerna på att lägga ned Bromma flygplats. I själva verket var det den nya regeringen som tillsatte en förhandlingsperson för att bygga bostäder på centrumnära flygplatser. Om man tillsätter en förhandlingsperson har man en vilja att göra någonting.
Då har man ett önskemål om att skicka ut det budskapet till övriga landet. Hade regeringen gillat flyg skulle förhandlingspersonen i stället ha kunnat få i uppdrag att utveckla de regionala flygplatserna i hela Sverige. Men nu var det inte det uppdraget man fick. Regeringen tillsatte i stället en förhandlingsperson för att bygga bostäder på de flygplatser som vi från övriga delar av landet så väl behöver.
Jag ställde en fråga till ministern, och jag tycker inte att hon kunde svara på den på ett tillfredsställande sätt. Stefan Löfven och Magdalena Andersson lovade före valet att inte lägga ned Bromma flygplats. Då ställer jag frågan till infrastrukturministern efter valet: Kan du lova att inte lägga ned Bromma flygplats? Ett svar på det som inte är tydligt innebär ju att det finns ett hot mot Bromma flygplats och mot jobb och tillväxt i övriga landet.
Det finns bara ett ja eller ett nej som svar på den frågan, ingenting annat. Allt som inte är ett löfte om att Bromma ska vara kvar innebär att det finns ett hot mot Bromma.
Edward Riedl (M):
Först vill jag tacka ministern för svaret. Det var faktiskt ett bra och tydligt svar den här gången. Det vill jag särskilt tacka för även om jag kommer att följa upp att jag har förstått det rätt. När den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen tillträdde beslutade de helt enkelt att frysa ett stort vägprojekt här i Stockholm, Förbifart Stockholm.
Att Socialdemokraterna har velat hålla miljöpartister på gott humör har kostat skattebetalarna ungefär 4 miljoner kronor varje dag. Man kan tycka att det är en rätt dyr prislapp för det. Tanken var att bygget skulle stå fram till den 1 maj. Kostnaden beräknades till någonstans mellan 700 miljoner och 1 miljard. Nu när man har hävt stoppet blir det förhoppningsvis betydligt mindre än så.
När skattepengar kastas i sjön på det sättet blir det givetvis mindre pengar till infrastruktur. Det säger sig självt att om man kastar bort pengar för att saker ska stå på plats - bygget var alltså i gång - men man väljer att bara låta det stå och kosta pengar utan att bygga någon väg, blir det mindre pengar till infrastruktur på något annat ställe. Då händer det som vi i Alliansen har varnat för, det vill säga det blir mindre pengar till infrastruktur i resten av landet.
Då försenas projekt eller försvinner. Utifrån det och de diskussioner som har förts hemma i min valkrets har jag givetvis varit orolig för om det kommer att innebära att en massa projekt i Västerbotten försvinner eftersom man kastar bort pengarna här. Det var mot den bakgrunden jag ställde interpellationen.
Utifrån det svar jag har fått från ministern undrar jag om jag har förstått infrastrukturministern helt rätt. Kan hon lova mig att inga infrastrukturprojekt i Västerbotten försenas eller försvinner när pengarna har förslösats på Förbifart Stockholm, eftersom det har blivit dyrare i och med stoppet? Det är det väldigt tydliga svaret jag skulle vilja ha av ministern så att jag i så fall kan ta det med mig hem.
Edward Riedl (M):
Jag vill börja med att tacka ministern för ett väldigt tydligt besked. Jag tolkar det hon säger som att det inte blir några förseningar och inga projekt i Västerbotten som dras in till följd av pengar har kastats bort här i Stockholm. Jag säger inte att mina siffror är bättre än dina, än Trafikverkets eller att Stockholms Handelskammare har mer rätt. Jag väntar lika intresserad som alla andra på de beräkningar som kommer.
Men det är stor skillnad mellan 170 miljoner, 260 miljoner och 700 miljoner. Det är fortfarande, precis som tidigare talare sa, oändligt mycket pengar som hade kunnat användas till något mycket bättre än att kastas i sjön. Det är ju precis vad den här regeringen har gjort. Man har kastat pengarna i sjön till ingen nytta. Man har låtit grävskopor och byggkranar stå längs vägarna och kosta en massa pengar till ingen nytta. Pengarna hade kunnat användas till något mycket bättre än just detta.
Det här beskedet gör västerbottningarna väldigt glada, så det är kul att komma hem och lämna det. Jag är inte lika säker på att stockholmarna är glada, för de ska ju betala kalaset, om jag förstår ministern rätt. Det är också trevligt att Leif Pettersson deltar i den här debatten. Det är alltid kul.
Min fråga till Leif Pettersson är hur han, när han kommer hem till Norrland, tänker förklara att det var bättre att kasta pengarna i sjön, att låta grävskoporna stå här och kosta pengar när det inte byggdes vägar. Det är nästan lika mycket pengar som första etappen av Norrbotniabanan skulle ha kostat. Innan valet hade ni lovat väljarna att börja bygga direkt.
De pengar som ni kastat i sjön här nere hade ni kunnat använda till att bygga hela den första etappen. Jag tycker inte att det skulle kännas bra att komma hem med den typen av besked. Prislappen för att hålla miljöpartisterna glada tycker jag är alldeles för hög.
Edward Riedl (M):
Jag vill börja med det uppenbara. Jag förstår att Leif Pettersson inte är nöjd med kompromissen som gjorts med Miljöpartiet. Den har kostat mycket pengar och har inte varit särskilt bra. Där finns inte så mycket mer att tillägga. Jag förstår Leif Pettersson. Jag håller med ministern om att man ska vara noggrann med siffror. Jag håller fullständigt med om det.
Låt oss se vad beräkningarna landar på. Det blir spännande att se när den totala notan har räknats fram. Ännu viktigare tycker jag dock är att hålla ordning och reda på skattebetalarnas pengar. Det gör man inte när man kastar bort hundratals miljoner kronor av skattebetalarnas pengar till ingen nytta. Man låter arbetsmaskiner stå utan att bygga väg för att miljöpartister inte tycker om motorvägar.
Det var den överenskommelsen och kompromissen som Leif Pettersson talade om, den som han inte tyckte om. Jag förstår det. Sedan blir jag väldigt beklämd av det som ministern avslutar sitt inlägg med. Hon jämför med att låta arbetsmaskiner stå och kosta pengar utan att bygga väg, det vill säga kasta pengarna i sjön.
Det ska jämföras på ett sakligt sätt med att Alliansen i sin budget satsar mer resurser på jobb och företag, på åtgärder för att främja det. Det går inte att göra den jämförelsen. Det handlar inte om att kasta bort pengar. Det handlar om att pengarna i stället används till att inte höja skatter för dem som jobbar, till att inte höja skatter för företagen.
Det kan inte jämföras med att låta arbetsmaskiner stå utan att bygga väg, något som ändå ska byggas till fördyrade kostnader som skattebetalarna i slutändan får ta notan för. Det är helt omöjligt och oresonabelt att jämföra de två kostnaderna med varandra.
Edward Riedl (M):
Det är en bra och viktig interpellation som har väckts av min moderata riksdagskollega Sten Bergheden. Självklart ska vi göra allt vi kan för att de tunga transporterna som går på våra vägar förs fram av nyktra chaufförer. Kan vi med alkobommar få bort mycket av problemen på våra vägar är det bra. Det borde vi kunna vara överens om, tycker jag. Fru talman!
Både Monica Green och Pia Nilsson är socialdemokrater som i opposition under förra mandatperioden ägnade en hel del kraft åt att säga att regeringen gjorde för lite och att det tog för lång tid. Men när de hamnar i regeringsställning ägnar de den mesta mödan åt att prata om de åtta år som varit och ingenting om den tid som komma skall. Att debattera dåtid tycker jag är ett tråkigt sätt att möta framtidens utmaningar.
Frågan borde väl snarare vara hur vi ser till att vi kan permanenta det här så fort som möjligt. Givetvis är det en kostnadsfråga; det är bara att hålla med. Och då tycker jag att det som Sten Bergheden tar upp är en fullt rimlig frågeställning. Regeringen tycker att man ska kasta bort 170 miljoner kronor av skattebetalarnas pengar på att frysa Förbifart Stockholm.
Man tycker att det är en bättre idé, bättre användning av pengarna än att bygga ut alkobommar så att vi får bort mycket av de problem vi har på våra vägar. Det tycker jag är en dålig prioritering.
Edward Riedl (M):
Det är positivt att det verkar finnas en bred vilja i kammaren att lösa de här frågorna. Det tycker jag bådar gott. Det man möjligen kan oroa sig över är att socialdemokrater som i opposition var väldigt påhittiga och initiativrika och hade många kloka förslag och tankar hellre diskuterar dåtid än lösningar inför framtiden så fort de hamnat i regeringsställning.
Men jag hoppas att det bara är debattlustan som brinner och att vi kan göra det som Sten Bergheden sa: lösa den här frågan och inte använda pengarna till dumheter.
Edward Riedl (M):
Min allianskollega Anders Åkesson från Centerpartiet gav en bra redogörelse. Men jag kände ändå att jag ville komma upp i debatten, för jag oroas lite när jag hör ministern prata om att hon inte riktigt vet vad hon tycker och tänker om att svensk åkerinäring skulle bli mer miljövänlig och mer kostnadseffektiv. Det var nämligen precis vad ministern sa.
Hon var inte riktigt säker på om hon var positiv till att vi ökar konkurrenskraften för svensk åkerinäring. Om varje lastbilschaufför kan transportera mer gods får vi högre produktivitet och lägre utsläpp från det vi ska transportera. Då säkrar vi jobb i Sverige.
Vi säkrar också ett fortsatt högt löneläge för svensk åkerinäring. Jag skulle gärna vilja att ministern utvecklade sin syn på det här. Inte tänker väl regeringen jobba emot hela den åkerinäring vi har i Sverige genom att göra den mindre effektiv?
Edward Riedl (M):
Politik handlar väldigt ofta om att välja. Om det inte vore så att vi ställdes inför svåra val och ibland oförenliga val vore politikens uppgift ofta väldigt enkel. Ministern säger sig vilja göra lastbilstransporter både dyrare och mer miljöbelastande än vad de egentligen behöver vara.
Hon säger det givetvis för att blidka det samarbetsparti man har i regeringen, Miljöpartiet, med motiveringen att flytta över gods på järnväg. Vi förstår ju att det är på det sättet det förhåller sig. Ni har ändrat era ståndpunkter före valet till efter valet i fråga efter fråga i diametralt annan riktning. Jag tror egentligen att Anna Johansson är väldigt positiv till detta.
Samtidigt försöker hon låta positiv till tyngre lastbilar. Men i slutänden är dessa båda ståndpunkter oförenliga. Man kan inte göra både och samtidigt. Om Finland tillåter tyngre lastbilar än Sverige, vilket man har gjort, försämras konkurrenskraften för till exempel den svenska skogsnäringen.
Då hotas jobb och höga lönenivåer i Sverige för att denna regering är alltför saktfärdig och inte följer med i sin tid. Det vore olyckligt, fru talman.
Edward Riedl (M):
I Sverige finns det ungefär 100 000 snöskotrar och betydligt många fler som kör dem. Snöskotern är viktig för sysselsättning, transport och rekreation i vårt land. Dagens lagstiftning gör det möjligt för norrmän som har norska förarbevis att köra snöskoter i Sverige.
Men enligt en ny tolkning från det norska vägverket gäller sannolikt inte längre svenska förarbevis i Norge. Det skapar problem för rennäring, skogsnäring och gränsöverskridande räddningsarbete mellan Sverige och Norge. Det är mot den bakgrunden som jag har lyft frågan till infrastrukturministern. Det är glädjande med ministerns positiva svar på interpellationen.
Frågan måste lösas på regeringsnivå, och jag vill uppmana ministern att skyndsamt jobba fram en lösning, så att svenska förarbevis gäller i Norge på samma sätt som norska förarbevis gäller i Sverige. Tack för svaret!
Edward Riedl (M):
Jag köper ministerns förklaring att den svenska regeringen inte kan fatta beslut om norsk lagstiftning. Det tror jag att norrmännen ska vara väldigt glada för, på många sätt. I just det här fallet tycker jag att det är bra att regeringen har tagit frågan på stort allvar och jobbar med den. Jag avser inte att förlänga debatten i övrigt kring detta utan önskar ministern lycka till med att snabbt lösa detta.
Edward Riedl (M):
Jag vill tacka ministern för det utförliga och målande svaret på interpellationen. Samtidigt vill jag rikta en hälsning till alla som följer debatten från läktaren och som tålmodigt följt oss denna sena kväll.
Innan valet 2014 lyfte en enig flygbransch fram behovet av en samlad flygstrategi i Sverige. Alliansregeringen svarade positivt på det önskemålet. Det gjorde också Socialdemokraterna, före valet.
Svensk flygtrafik bidrar årligen med ca 53 miljarder kronor till Sveriges bnp och 80 000 arbetstillfällen. Sverige är ett vidsträckt och handelsberoende land i Europas utkant. Flyg är nödvändigt för att knyta ihop alla delar av Sverige. Men flyget är också nödvändigt för att knyta ihop Sverige med andra delar av världen.
Flygbranschen lyfte, före valet, fram de behov de såg för att Sverige skulle kunna stå starkt i den globala konkurrensen på flygets område. Alla deras förslag handlade om hur man skulle stärka svenskt flyg, det vill säga vilka förbättringar politiken kunde vara med och bidra till.
Före valet 2014 lovade Socialdemokraterna att aldrig vara med om att införa en nationell flygskatt, och de skulle aldrig diskutera en nedläggning av Bromma flygplats. Det är två löften av flera som Socialdemokraterna svek efter valet. En dag som denna när Socialdemokraterna till och med pratar om att överge överskottsmålet är det möjligen små löftesbrott i sammanhanget.
Icke desto mindre svarar ministern mig kort att flygets framtida roll i transportsystemet just nu bereds internt på Näringsdepartementet. Det kan man i normalfallet ha stor respekt för och invänta det som kommer ut av departementets beredningsarbete.
Men eftersom Socialdemokraterna, före valet, sa en massa saker om flyget som de har övergett efter valet finns det ett visst intresse för oss som inte ingår i regeringen att få veta ungefär vad de diskuterar när det gäller det här området. Jag vill ställa frågor till ministern. Finns det någon försämring på flygets område som hon inte kan tänka sig? Frågan är möjligen ställd på rätt sätt i det här läget.
Finns det någon försämring som ministern inte kan tänka sig att genomföra för flyget, eller är allt uppe på bordet? Jag undrar också om ministern tänker att regeringens flygstrategi ska innehålla något positivt för flyget.
Finns det någonting som regeringen vill göra för att hjälpa flyget i den globala konkurrensen så att svenskt flyg har en stark ställning också i en alltmer konkurrensutsatt miljö? Jag ser med spänning fram emot ministerns svar på de frågorna.
Edward Riedl (M):
Som jag sade har jag respekt för att ministern inte i detalj exakt kan redogöra för vad flygstrategin ska innehålla. Men rimligen bör man ha någon form av ingångsvärden när man säger sig vara positiv till en flygstrategi. Jag var intresserad av att höra vad man har för funderingar.
Ministern lyfte mest fram olika typer av frågeställningar som var och en för sig givetvis är väldigt intressanta och nödvändiga att behandla i en flygstrategi, men hon gjorde inte några ställningstaganden som på något sätt skulle vara positiva för svensk flygbransch. Jag kan inte påstå att jag är nöjd. Jag ställde två frågor till ministern. Den första frågan var: Finns det någon typ av försämringar som hon inte kan tänka sig att genomföra? Jag får inget svar på den frågan.
Möjligen kan jag tolka in att man är öppen för precis allting när det gäller att försämra för svenskt flyg. Den andra frågan var: Finns det någon positiv sak som ministern skulle kunna chocka svensk flygbransch med genom att säga att man tittar på något som skulle kunna bidra positivt till flygbranschen? Jag tycker att det är positivt att ministern är öppen för inspel.
Jag och hennes partikolleger Suzanne Svensson och Rickard anordnade ett seminarium tillsammans med Svenskt flyg där flygbranschens olika intressenter ingår. Svenskt flyg skickade med ett ganska tydligt budskap - ministern var inte där, men vi ska se till att hon får en inbjudan nästa gång - om att det mest dumma man kunde göra politiskt var att införa en flygskatt.
Det skulle på alla sätt och vis försämra för svenskt flygs möjligheter att bidra till en positiv miljöutveckling, till att man går över till miljöbränslen och till att man kan hävda sig i den globala konkurrensen. Så det var ett tydligt medskick.
Kallar man sig samarbetsregering, vilket den här regeringen gör, skulle man kunna ha en mer öppen attityd än att säga att ärendet bereds på Näringsdepartementet. Det är ju en rätt så stor och viktig fråga, och då borde man ha mer ingångar än så, tycker jag. I medierna i dag kan vi följa vad som har hänt. Detta är en pressad bransch. Norwegian tänker vidta ganska kraftfulla åtgärder.
I morgon är allt inrikesflyg i Sverige, Danmark och Norge inställt. SAS har haft en hel del utmaningar. Ministern kommenterade tidigare att detta är ett område där det till viss del förekommer osjyst konkurrens. Det är många utmaningar, och svaren från ministern om hur man ska möta dessa utmaningar är väldigt få.
Jag ser fram emot ett politiskt samtal för att se om vi kan hitta gemensamma lösningar för att komma till rätta med utmaningarna. Branschen har en hel del tankar om vad svenskt flyg behöver, men det som man allra minst behöver är en flygskatt. Den skulle leda till precis det motsatta, det vill säga se till att flyget inte går över till miljöbränslen. Det skulle göra att man inte får några marginaler i en redan pressad bransch.
Det är väl det tydligaste inspelet.