Mikael Oscarsson (KD):
Ja, jag har noterat det dansk-svenska brevet från energiminister Baylan och den danske energiministern Lars Christian Lilleholt som skickades till EU-kommissionen samtidigt som regeringen i Stockholm vek ned sig i Karlshamnsfrågan. Att Nord Stream 2 inte går ihop med de politiska målsättningarna att differentiera energikällorna och minska behovet av fossila energikällor är redan väl känt.
Det bekräftades även i går, den 27 februari, på energiministrarnas möte i Bryssel, då EU-kommissionen än en gång gick ut med ett tydligt uttalande om att Nord Stream 2 inte behövs och att det går helt emot Energiunionens politiska målsättningar. Det åligger dock EU:s medlemsstater att sätta stopp för projektet. Det gäller främst de angränsande länderna och förstås främst Tyskland.
EU-kommissionen saknar själv befogenheter att fatta ett säkerhetspolitiskt beslut. Låt oss komma ihåg att Nord Stream 2 ägs till 100 procent av Gazprom, som i sin tur kontrolleras av ryska staten och därmed kan räknas som Kremls förlängda arm. Att Nord Stream 2:s underleverantörer ska få använda delar av hamnen i Karlshamn står i strid med det svenska försvarets intressen och säkerhet på både kort och lång sikt.
Detta menar försvarsminister Peter Hultqvist den 13 december. Han sa vidare att detta skulle försvåra genomförandet av försvarsuppgörelsen från 2015. Regeringen meddelade återigen i januari att man gör en så pass allvarlig bedömning att man kommer att behöva vidta särskilda hemligstämplade åtgärder för att motverka det hot som Nord Stream 2:s underleverantörers avtal med Karlshamn innebär.
Den fråga som jag finner är viktig att ställa är: Vad är Sveriges initiativ? Varför lyfter inte regeringen i den offentliga debatten fram de försvars- och säkerhetspolitiska konsekvenser som Nord Stream 2 innebär för Sverige? Varför är just den svenska regeringen mest intresserad av att återigen höra att EU-kommissionen inte tycker om projektet?
Det har EU-kommissionens företrädare varit tydliga med sedan länge. Vad gör Sverige konkret för att få stopp på säkerhetshoten? Vad gör regeringen för att lyfta andra länders medvetenhet när det gäller den skada som den nya ryska gasledningen skapar direkt för Sveriges och andra Östersjöländers säkerhet? Har man talat med Tysklands försvarsattaché och försvarsdepartement om säkerhetshoten?
Har man talat med Nato om problemet? Vi vet ju att när Biden, USA:s dåvarande vicepresident, var här sa han: "It's a bad deal for Europe." Detta är ett understatement. Men hur använder man informationen om att det är ett hot mot Sveriges säkerhet? Finns det överenskommelser med andra Östersjöländers försvarsmakter om hur Östersjöns säkerhet ska skyddas om Nord Stream 2 byggs?
Hur ska man hjälpa Ukraina som förlorar ytterligare en stor del av sin förmåga att motstå rysk utpressning och som redan i dag är offer för ryska folkrättsbrott och konstanta militära angrepp? Vidare har vi frågan om de 700 fartyg som har använts i Blekinge.
Den 2 februari 2017 kom det fram i Blekinge Läns Tidning att "uppgiften som sprids i flera riksmedier om 700 ryska fartyg till Karlshamns hamn är osann - det rör sig om sju ryska fartyg". Trots detta förklarade utrikesminister Margot Wallström på presskonferensen den 13 januari att just den ryska affärsverksamheten i Karlshamn är så viktig för hamnen.
Har kommunala politiker och även regeringen blivit vilseledda av felaktiga uppgifter som hamnen har överlämnat till beslutsfattare?