KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niclas Malmberg (MP):
Jag kan konstatera att Per Lodenius inte tycker att biblioteksnedläggningarna har varit så allvarliga att vi från statens håll ska anslå särskilda resurser utpekade till området. De resurser som regeringen nu tillför kommunerna vad gäller biblioteken och musik- och kulturskolan handlar inte om att vi går in och styr verksamheten som sådan, utan vi stöttar ekonomiskt. Det är kommunerna själva som bestämmer hur resurserna ska användas.
Per Lodenius säger att det finns en del samsyn mellan allianspartierna inom kulturpolitiken. I en sak har man samsyn, och det handlar om de anslagsposter där man vill gå fram med nedskärningar. Där är man överens. Det finns inte en enda anslagspost där de fyra allianspartierna hittar varandra och vill gå fram med en gemensam satsning. Det finns inte en enda anslagspost där man ser att det finns ett behov som man gemensamt vill ta ansvar för.
Jag är orolig för att det är detta som kommer att fortsätta att prägla allianspolitiken - den minsta gemensamma nämnaren där man blockerar varandras satsningar i stället för att se de satsningar som respektive parti vill gå fram med. Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet har ett samarbete inom kulturpolitiken där vi bejakar varandras intressen. Om ett parti har uppmärksammat ett område och ser att något behöver göras blockerar inte de andra partierna detta.
Inom allianspartierna är det precis tvärtom: Det är den som vill minst som sätter agendan.
Niclas Malmberg (MP):
Det går inte att debattera idrottsfrågor i dag utan att nämna de svenska framgångarna i OS. Det var en fantastisk insats, framför allt av damerna. Men även sammantaget tar Sverige långt fler medaljer än vår befolkningsstorlek egentligen motiverar. Någonting gör vi onekligen rätt i landet vad gäller förutsättningarna för idrott.
En grundläggande faktor är Sveriges breda föreningsliv och inte minst de ideella insatser som föräldrar och andra gör som ledare och tränare i barn- och ungdomsverksamheten. Det bidrar till att hålla nere medlemsavgifter så att så många som möjligt kan delta.
Det går knappast att överskatta värdet av den ideella arbetstid som läggs ned i våra föreningar, inte bara idrottsföreningar utan även friluftsorganisationer och andra. Varje krona i föreningsbidrag ger en oerhört stor utväxling i samhällsnytta. Det finns naturligtvis också utmaningar.
En sådan utmaning är, som flera har varit inne på, det ökande stillasittandet. Barn, ungdomar och vuxna rör sig för lite. Därför är varje insats som leder till att fler rör sig mer välkommen och viktig, ur ett folkhälsoperspektiv. Jag har bland annat motionerat om att bredda regelverket för friskvårdsbidrag, så att också ridning kan inkluderas. Där behövdes inget politiskt beslut.
Skatteverket meddelade i januari att det inte finns några lagliga hinder mot att också ridning, golf och annat ska inkluderas i friskvårdsbidraget. Jag hoppas nu att Skatteverket också kan tydliggöra att samma skattemässiga regler som gäller för idrottsföreningar ska gälla för friluftslivsorganisationer. Om det inte sker, behöver vi gå vidare med politiska beslut för att förtydliga lagstiftningen i den frågan.
I detta betänkande har många viktiga motioner lagts fram. Men utskottet har i samtliga fall kunnat konstatera att det är frågor som på ett eller annat sätt är tillgodosedda. Det gäller till exempel motionen om fritidsbanker. Den första fritidsbanken etablerades i Deje 2013.
Konceptet är enkelt: Den som har fritidsutrustning som man inte längre behöver kan skänka den till fritidsbanken som sedan kostnadsfritt lånar ut utrustningen i upp till 14 dagar till den som behöver. Konceptet har spridits som en löpeld över landet, och så här fem år senare är visionen om minst en fritidsbank i varje kommun på väg att bli verklighet. I dag fick vi som bor i Uppsala det positiva beskedet att Uppsalas andra fritidsbank etableras.
Det skapar ännu bättre förutsättningar för fler att använda fritidsutrustning som man kanske har svårt att klara av själv ekonomiskt. Inte bara ekonomi kan vara ett hinder för att engagera sig i idrott. Funktionsvariationer är ett annat stort problem. Här har regeringen agerat genom att ge Centrum för idrottsforskning i uppdrag att analysera situationen och lyfta fram de positiva exempel som finns.
Jag ser fram emot deras rapport och att vi kan formera en politik som gör så att också personer med olika funktionsnedsättningar får bättre förutsättningar att engagera sig i idrotten. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.
Niclas Malmberg (MP):
Vår grundlag är solklar. Den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde. Tyvärr har inte tillämpningen i alla delar varit lika solklar. Jag tänker då bland annat på bidragsgivning till trossamfund.
Trots att problemen har varit kända i många år är det först nu med en rödgrön regering och med en miljöpartistisk kulturminister som vi hanterar problemen och går fram med en skärpning av regelverket för bidrag till trossamfund. En utredning har tittat på trossamfundens villkor och lagt fram förslag till så kallade exkluderingsgrunder, det vill säga företeelser som inte kan accepteras om ett trossamfund ska kunna erhålla bidrag.
Samtliga föreslagna exkluderingsgrunder är oerhört relevanta och viktiga. Frågan är om de är tillräckligt tydligt formulerade. Svar på den frågan får vi förhoppningsvis i den pågående remissen. Bland annat föreslås att trossamfund som kränker barns rättigheter på sätt som riskerar att påtagligt skada barns hälsa och utveckling inte ska erhålla bidrag.
Självklart måste sådana regelverk finnas, och självklart måste det innebära i tolkningen att ett trossamfund som till exempel inte accepterar att barn ges blodtransfusioner inte ska kunna erhålla bidrag. Regeringen arbetar vidare med frågan, och det arbete som regeringen har initierat kommer regeringen att avsluta.
Därför kan de motioner som har väckts här om att ge regeringen i uppdrag att arbeta med frågorna avslås. För att inte samma typ av missuppfattningar ska spridas i frågan som vi såg vid tidigare motionsbehandling vad gäller motioner om att uppdra till regeringen att återkomma med skärpt lagstiftning vad gäller barnäktenskap, är det viktigt att tydliggöra att avslag på dessa motioner inte handlar om att vi nedvärderar frågan och inte ser den som allvarlig.
Det handlar om att vi har tilltro till att regeringen avslutar det arbete som regeringen har initierat. Det är inte bara regelverken för trossamfund som behöver skärpas, utan det handlar också om regelverk vad gäller bidrag till övriga delar av civilsamhället. Det handlar inte om en njugg inställning till föreningsbidrag, utan det handlar om att ge legitimitet åt ett starkt bidragssystem.
Som många har varit inne på utgör civilsamhället en grundbult i vårt samhälle, och civilsamhället ska ges goda ekonomiska förutsättningar. Men vi ska aldrig acceptera att bidrag ges till föreningar eller organisationer som arbetar i strid med våra mest viktiga demokratiska principer.
Niclas Malmberg (MP):
Tack för frågan, Angelika Bengtsson! Det enkla svaret är att jag inte tar upp de exemplen eftersom det inte finns några debattörer från de partierna på plats här i kammaren. Jag debatterar inte om det inte finns någon som kan besvara mina frågor. Sverigedemokraterna är det enda oppositionsparti som finns närvarande för denna debatt, och därför riktar jag mig helt och hållet till er.
Jag hade för bara någon vecka sedan en debatt med en av motionärerna, som har lagt fram just motionerna om att införa språkkrav för public service och om hur P3 ska förändra sin verksamhet. Den motionären antydde inte på något sätt att det rörde sig om en motion som han stod bakom som enskild motionär. I stället lät han påskina att hela partiet stod bakom den.
Jag har en tydlig bild av att Sverigedemokraterna försöker både äta kakan och ha den kvar. Man lägger fram aggressiva motioner som vissa sverigedemokrater går ut och torgför och pratar om, och sedan är man lite mer hovsam i sin presentation här i kulturutskottet och uttrycker en annan linje. Men låt oss diskutera den reservation som Sverigedemokraterna har lagt fram. Den är extremt märklig i sig. Vi har en utredning som arbetar med just den fråga som Sverigedemokraterna väcker i reservationen.
Om en utredning redan arbetar med en fråga kan ju inte riksdagen gå in och ge regeringen ett tillkännagivande om att starta ett arbete med frågan. Man påskyndar ju inte arbetet på något sätt. Vad jag är övertygad om att Sverigedemokraterna här försöker göra är att klistra en reservation på det här ärendet för att visa att Sverigedemokraterna har en bild av public service som skiljer sig från övriga partier.
Man vill ha en reservation trots att reservationens innehåll är fullständigt meningslöst.
Niclas Malmberg (MP):
Jag har läst samtliga Sverigedemokraternas motioner om public service. Ja, ni har drivit på i den fråga där ni reserverar er, men ni har ju fått som ni vill! Regeringen utreder nu den frågan bland övriga frågor. Den utredning som regeringen har tillsatt tittar även på de här frågorna. Om den politik man har drivit har lett till ett önskat resultat är det ju fullständigt meningslöst att reservera sig. Det måste finnas ett annat syfte med att Sverigedemokraterna reserverar sig.
Syftet är naturligtvis det som Angelika Bengtsson inledde med. Hon sa att det finns två argument för att inte gå fram med reservation här: Det ena kunde vara att man respekterar en utredning, och det andra är att man vill visa att man har en annan inställning när det gäller public service än övriga partier.
Det Angelika Bengtsson och sverigedemokraterna i kulturutskottet nu gör är att reservera sig för att visa att man minsann har en annan inställning än övriga partier i public service-frågan. Då är frågan: Vad är det då för annan inställning som Sverigedemokraterna har? Vi har sett de enskilda motionerna, men vi hör också Angelika Bengtsson tala om att hon har tagit illa vid sig när det är felaktigheter som har förts fram i public service och att hon vill ha en annan typ av reglering.
Samtidigt vet vi hur utvecklingen har sett ut i andra europeiska länder där partier som har ungefär samma ideologiska överbyggnad som Sverigedemokraterna sitter i regering, till exempel i Polen och i Ungern. Där har regeringarna klivit in och tagit makten över vad som över huvud taget får finnas i public service. Det är en utveckling som förskräcker och som vi inte är immuna mot i Sverige.
Därför är det oerhört viktigt att vi demokratiska partier fortsätter verka för ett oberoende public service.
Niclas Malmberg (MP):
När Per Lodenius talar låter han precis som en miljöpartist. Han talar oerhört positivt om danslektioner i skolan och värdet av kultur i skolan. Men när det sedan kommer till de faktiska besluten står inte Centerpartiet upp för den här politiken längre. Tidigare i dag kom beskedet att allianspartierna avslår regeringens proposition om att återinföra de estetiska ämnena på gymnasieskolan.
Per Lodenius har i tidigare debatter sagt att han ångrar att alliansregeringen plockade bort de estetiska ämnena från gymnasieskolan. Per Lodenius har tidigare låtit som att han skulle stötta ett återinförande. Jag vill fråga dig, Per Lodenius: Varför detta hattande? Varför står ni inte längre upp för att återinföra de estetiska ämnena i gymnasieskolan?
Niclas Malmberg (MP):
Nu lät Per Lodenius mer som en vanlig centerpartist. Det var ett hattande fram och tillbaka - varken det ena eller det andra. Kanske blir det något i framtiden. Nu finns det inte utrymme, men förhoppningsvis sedan. Jag hoppas att Centerpartiet till sist kan landa i att utrymme finns. Regeringen har i propositionen föreslagit var utrymmet kan tas, nämligen inom ramen för gymnasiearbetet.
Det som är så tragiskt är att Alliansen agerar som om de estetiska ämnena stal tid från annan undervisning, trots att all forskning visar att den estetiska verksamheten tvärtom tillför något och gör att man som elev har lättare att tillgodogöra sig de teoretiska ämnena. När det gäller kulturskolan hävdar jag att Per Lodenius framför fullständiga felaktigheter när han säger att det är fråga om någon sorts statlig styrning. Det handlar inte om att styra kulturskolan. Det handlar om att stötta verksamheten.
Jag har själv varit runt och pratat med kulturskolechefer i olika kommuner. De säger samma sak: Det här är ett stöd. Vi upplever att vi helt och fullt kan styra och utforma verksamheten själva på det sätt som vi finner bäst. Men den totala effekten av det statliga stödet är att fler barn och unga nu kan komma in i verksamheten. Det som Centerpartiet säger sig vilja uppnå uppnår vi med det statliga stödet till kulturskolan.
Centerpartiets retorik går ut på att man inte vill ha direkta statliga anslag till kulturskolan, eftersom det är kommunal verksamhet. Men samtidigt ger man direkta statliga stöd till Skapande skola. Självklart är det bra med statliga stöd till Skapande skola. Men retoriken hänger inte samman. Man vill inte ha statliga stöd till den ena verksamheten men säger okej till statliga stöd till den andra. Varför behandlar ni verksamheterna så olika?
Niclas Malmberg (MP):
Tack för ett tydligt svar! Sedan kan jag beklaga att svaret är vad det är. Utifrån det studiebesök som kulturutskottet gjorde på Världskulturmuseet i Göteborg hade jag hoppats att Sverigedemokraterna skulle komma till insikt om att det här är professionell museiverksamhet baserad på utställningar och kunskaper. Det är inte ett ideologiskt drivet museum. Jag hoppas att Sverigedemokraterna fortsätter att titta på frågan och omprövar sin politik här.
Jag menar att ni är helt fel ute när ni vill avveckla och plocka bort ett helt museum.
Niclas Malmberg (MP):
Inte bevara mångkultur, säger Sara-Lena Bjälkö. Men nu är det så att vi har ett samhälle med intryck från många delar av världen. Vi lever i ett mångkulturellt samhälle, och det måste också finnas museer som speglar det. Det Världskulturmuseet i Göteborg gör är dock inte framför allt att spegla den mångkultur som finns i Sverige utan att spegla kulturer som finns i andra delar av världen.
Jag tycker att det är väldigt viktigt och angeläget att vi kan ta del av dessa kulturer på ett museum i Sverige och inte måste åka till andra länder för att göra det. Jag hoppas återigen att Sverigedemokraterna tittar mer på frågan och omprövar sin politik.
Niclas Malmberg (MP):
Helt kort: Utifrån att ett av Cecilia Magnussons påpekanden blev hängande i luften, nämligen att vi rundar kultursamverkansmodellen, är det två saker man måste ha helt klart för sig. För det första är det inte så att Moderaterna har några resurser för detta inom kultursamverkansmodellen. Moderaterna finansierar det inte på ett annat sätt, utan man skär ned resurserna direkt till kulturskolan och har inte resurser för detta inom kultursamverkansmodellen.
Man har också lägre generella bidrag till kommunerna än vad regeringen har i budgetpropositionen. För det andra är det dessutom så att om vi gick via kultursamverkansmodellen skulle vi inte nå samtliga kommuner i landet, för Stockholms län är inte med i kultursamverkansmodellen. Moderaterna kanske inte tycker att Stockholms stad behöver de här resurserna.
Men om man gick via kultursamverkansmodellen skulle inte någon annan kommun i Stockholms län heller kunna ta del av resurserna till kulturskolan. Varför förmenar Moderaterna Stockholms läns kommuner förstärkta resurser till kulturskolan?
Niclas Malmberg (MP):
Jag vill rikta min fråga till infrastrukturministern utifrån den ambition som regeringen har att få till stånd ett samhällsuppdrag till SJ. Det står helt klart att SJ inte kan fortsätta att drivas enbart som kommersiellt bolag om vi ska få alla tåg att gå i tid, om vi ska kunna attrahera fler resenärer och om vi ska få fler att välja tåg i stället för bil. Ett aktuellt exempel är situationen för resenärer från Tierp.
De har hamnat i en gränsdragningsproblematik i samband med de så kallade movingobiljetter som har införts. Min fråga till infrastrukturministern är därför: Hur fortsätter processen med ett samhällsuppdrag till SJ? När kan det vara på plats och vad kan innehållet vara?
Jonas Millard (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation 1, som rör alliansmotionen gällande antiziganism, romsk inkludering och ett inrättande av ett romskt förvaltningsområde. Motionen är skriven av Erik Ullenhag med flera. Jag vill också passa på att betona att alla former av diskriminering och förtryck är helt oacceptabla för oss sverigedemokrater.
Det motionen egentligen handlar om är i korthet ett "fortsatt arbete mot antiziganism och för romsk inkludering". Det låter väldigt bra och hedervärt, åtminstone på ytan. Om man skrapar lite grann på ytan kan man dock rätt snart upptäcka de problem som finns.
Problemen är att motionen bygger på en politik som egentligen aldrig har fungerat och sannolikt heller aldrig kommer att fungera. Under ett par årtionden har Sverige förändrats på ett sätt som få tidigare trodde var möjligt. Utanförskap har vuxit fram, och spänningarna i vårt land har ökat.
I kortare stunder av vishet har även de övriga sju partierna i den här kammaren kunnat se att den förda politiken har varit ett totalt misslyckande. I Alliansens valmanifest inför valet 2006 kan man läsa följande: Den svenska integrationspolitiken har misslyckats.
Alltför många har alltför svårt att ta sig in i samhällslivet och på arbetsmarknaden. Svenskundervisningen för nyanlända invandrare uppvisar dåliga resultat, och många deltar inte i utbildningen. Klyftorna vidgas socialt och ekonomiskt. Detta var ett ögonblick av klarsynthet. Det här lovade Alliansen att förändra.
Om deras åtgärder hade fungerat hade jag kunnat stå i den här talarstolen i dag och säga ungefär så här: Den svenska integrationspolitiken har varit en framgångssaga. Nyanlända och minoriteter tas in i samhället och på arbetsmarknaden. Svenskundervisningen för nyanlända invandrare uppvisar fantastiska resultat, och allt fler deltar i utbildningen.
Klyftorna har minskat socialt såväl som ekonomiskt. Herr talman! Verkligheten är naturligtvis en helt annan. Efter åtta år av alliansstyre kan vi utan att överdriva konstatera att politiken för att inkludera människor i det svenska samhället är ett fortsatt misslyckande. Vi kan konstatera att utanförskapet växer.
Vi kan konstatera att klyftorna ökar, och vi kan konstatera att samhället fortsätter att slitas isär. Avslutningsvis, herr talman, kan vi konstatera att denna misslyckade blunda-och-hoppas-politik tillåts fortsätta, och kommer så att göra ända till den dagen Sverigedemokraterna får vara med och förändra politiken på riktigt. Som det ser ut just nu kommer den tiden relativt snart.
Den tiden är sannolikt snart kommen.
Jonas Millard (SD):
Annicka Engblom gjorde en passning till Sverigedemokraterna. Hon menar att Sverigedemokraterna på något sätt buntar ihop grupperna och inte ser att de kan ha olika behov. Jag menar att så inte är fallet. Vi ser naturligtvis att det finns olika grupper och att det kan finnas olika behov. Men det finns vissa saker som jag kan ställa mig väldigt frågande till.
De åtgärder som ni i Alliansen använder och som ni också har drivit igenom under er tid vid makten har kostat en hel del pengar. De har varit resurskrävande. Vad har de egentligen lett till? Annicka får gärna räkna upp de resurser som hon menar har varit mest effektiva och vilket resultat det varit av dessa.
Jonas Millard (SD):
Jag vill tacka Annicka Engblom. Jag tyckte dock inte att jag fick något särskilt bra svar på min fråga. För oss sverigedemokrater är det viktigt att man i ett rättssamhälle har en likaprincip inför lagen, att man behandlar människor lika och inte skapar särrättigheter och särlagar. Naturligtvis finns det vissa skydd för de olika minoriteterna, och så ska det vara.
Min poäng i mitt anförande var att de åtgärder som Alliansen och nu också den här regeringen har vidtagit troligtvis kommer att vara ganska tandlösa. Man kommer inte att nå de resultat som man hoppas på. Jag läste från ert eget valmanifest från 2006, Annicka Engblom, där ni lyfte upp olika löften. Ni berörde just den här delen, hur människor kan inkluderas i samhället. Det rör naturligtvis också de nationella minoriteterna.
Jag kan inte tolka det på något annat sätt. Och det har uppenbarligen misslyckats. Jag är säker på att även den här motionen och den politik som förs nu inte kommer att leda till någon avsevärd förbättring.
Jonas Millard (SD):
Tack, Tuve Skånberg! Sverigedemokraterna har en politik som handlar om assimilering och anpassning. I dag talar vi om minoritetsfrågor och om den här motionen. Det finns olika förslag i motionen. Man skulle kunna bryta ned den i olika beståndsdelar. Den handlar bland annat om att man ska ge ut en så kallad vitbok som man redan har gett ut och som ni i Alliansen drev på för under er tid vid makten.
Det handlar också om att man till viss del ska ge pengar till kommuner så att de ska kunna arbeta som pilotkommuner. Man ska följa upp det för att se vart det leder och hoppas då på ett bättre resultat. Med det är någonting som är gemensamt för er politik, både när det gäller minoritetsfrågorna och integrationspolitiken. Det är att ni tänker ungefär på samma sätt. Där det upplevs att det finns problem kastar man in mer resurser och mer pengar.
Man tror att det på något sätt ska vara en mirakelkur, att det ska kunna lösa problemet. Det jag gjorde var att citera ur ert eget valmanifest från 2006, där ni konstaterade att genom er politik skulle man äntligen kunna vända den här trenden. Ni talade om inkludering. Jag förutsätter att när ni talar om inkludering talar ni också om de etniska minoriteterna.
Frågan jag ställer mig nu när ni har hållit på med er politik så länge som ni har gjort - en politik som bevisligen har varit misslyckad och som i andra länder har övergetts av såväl socialdemokratiska som konservativa regeringar - är denna: Hur länge ska ni fortsätta hålla på, och när kommer den här politiken att få genomslag? Hur många år till ska vi behöva vänta på att få se att er så kallade integrationspolitik faktiskt fungerar?
Jonas Millard (SD):
Då ska jag reda ut det här en gång för alla, tydligt och klart. Det är så här, Tuve: Om man har idén att vi sverigedemokrater tycker att allting är bra, då har man verkligen uppfattat oss fel. Vi tycker inte att allting är bra. Men jag får uppfattningen att ni tycker det eftersom ni fortsätter i samma spår år efter år. Det handlar fortfarande om samma lösningar. Ni använder samma lösningar på de problem ni har som ni har använt i alla år.
Det gemensamma i det här är att det fortsätter att vara misslyckat. Det fungerar inte nu. Det fungerade inte för tio år sedan eller för tjugo år sedan. Man har i de flesta andra länder övergett det som ni nu tror ska kunna rädda integrationsprojektet. Det har inte fungerat, Tuve, och det kommer inte att fungera. Sverigedemokraterna är inte nöjda som det är. Men jag tycker inte att det finns skäl att gå längre. Det är det vi menar i reservationen med integrationsprojektet, med integrationspolitiken.
Vi förespråkar en återgång till den politik som har funkat tidigare i Sverige, som fungerade väl, som fungerade i andra länder och som de flesta andra länder nu också väljer att gå tillbaka till. Ni har misslyckats. Vi har lösningarna.