Peter Hultqvist (S):
37 universitet och högskolor runt om i hela landet, 440 000 elever - jag tycker att det är en stor, fin och fantastisk verksamhet. De regionala högskolorna skapades en gång i tiden när universitetsorterna inte klarade av att ge den utbildning som var nödvändig för att klara skolan, socialtjänsten, hälsovården och den offentliga förvaltningen runt om i landet.
Vi har också behov av insatser av utbildad personal inom driftledning och ekonomi i det privata näringslivet. Det fanns alltså en tydlig och klar tanke bakom att man byggde upp detta. Det var för att bygga ett starkt, fungerande lokalt näringsliv. Det låg liksom en regionalpolitisk tanke i detta, kopplad till att hela Sverige ska leva.
Man bröt också med traditionellt utbildningstänkande, där man hade koncentrerat den här typen av utbildning till vissa traditionella orter och det också fanns inslag av en viss elitism i framtoningen. Entusiasmen vid uppbyggnaden av de regionala högskolorna har varit stor.
Många gånger har det varit en mycket engagerad personal som har burits av en speciell mission av att göra skillnad och att visa på att utbildning är möjlig att bedriva runt om i hela landet. När man nu kommer ut och möter personal finns det någon sorts missmod. Man tycker att man inte har stöd av regeringen i sitt arbete. Jag kan konstatera hur det ser ut när det gäller Högskolan Dalarna, eftersom den ligger mig närmast.
År 2011 gavs det 430 miljoner kronor i grundläggande anslag, 2012 är det 393 miljoner, 2013 blir det 371 miljoner, 2014 räknar man med 367 miljoner och 2015 är det nere på 364 miljoner. Det är alltså den nedräkning med sammanlagt 66 miljoner som sker, enligt de uppgifter som jag har fått från Högskolan Dalarna.
Ser vi sedan till antalet studenter ser utvecklingen ut så här: 2011 var det 18 000 studenter, 2012 är de 16 000 och 2013 blir de 14 500 enligt den plan man har, och man räknar med ytterligare neddragningar 2014. Det här är inte en rimlig utveckling.
Det är en konsekvens av att det har skett en förändring, en omläggning av politiken. På många regionala högskolor upplever man sig tydligt motarbetad när budskapet från central nivå på olika sätt sipprar igenom, att man ska slå sig samman och bli filial. I vårt fall är Uppsala eller Örebro det man nämner i sammanhanget.
Det har till och med varit så att man har gått närmast brutalt fram med signalverket från departementet gentemot vissa andra högskolor. Det är sammanslagningar, filialer, som är framtiden. Man försöker förstås göra någonting åt sin situation.
Som ett exempel bland många fina utbildningar och examensrätter var det så att man ett år förlorade examensrätten för förskollärare på Högskolan Dalarna. Nu har man fått tillbaka examensrätten, men man har inte fått tillbaka pengarna. Man förlorade 12-15 miljoner. Om man ska starta utbildningen igen är man tvungen att ta pengarna från annat håll i verksamheten. Högskolan Dalarna förlorar 60 miljoner på två år.
Det är klart att det är ett resultat av en medveten politik och en inriktning mot att sätta ett tryck på de regionala högskolorna i negativ mening för att höja upp de traditionella universitetsorterna. Jan Björklund: Vad tänker du göra åt detta? Tänker du fortsätta eller tänker du ändra dig?