Rolf Lindén (S):
När vi talar om jordbruk i dag kan vi inte bara prata om svenska förhållanden. Vi har med en internationell utblick i det - Anita var också inne på det. Jordens befolkning ökar med ungefär 80 miljoner om året. Större delen av ökningen sker i utvecklingsländerna.
Dessa länders andel av jordbruksproduktionen kommer naturligtvis att öka, och också betydelsen av handel med livsmedel kommer att öka. Jordbrukets betydelse kan inte nog understrykas om de fattiga länderna ska ha en chans att utveckla sina ekonomier och försörja sin befolkning. Det finns redan i dag u-länder som kan konkurrera med utvecklade länder när det gäller jordbruksprodukter.
Men om vi ska få det som vi kallar livsmedelssäkerhet i världen krävs det att vi tar ytterligare steg på vägen mot frihandel. Reformeringen av EU:s jordbruksstöd är ett sådant steg på vägen. Vi har snart varit medlemmar i EU i tio år och kunnat ta del av den gemensamma jordbrukspolitiken och tillämpat den.
När de nya medlemsländerna kom med i våras utökades jordbruksarealen med 40 %, och det blev 74 % fler gårdar och 53 % fler jordbrukare. Men här finns problem. Produktiviteten är låg, priserna har börjat att närma sig EU-nivå och man lider brist på insatsvaror såsom bekämpningsmedel och gödsel.
Många produkter har bristande kvalitet, och behovet av att förbättra den hygieniska standarden är stor i många anläggningar. Mot den bakgrunden menar jag att det svenska jordbruket har ett försprång. Internationaliseringen på livsmedelsområdet har kommit för att stanna. Det ger oss möjligheter, men det innebär också hot. Vi kommer att möta en stenhård konkurrens när vi exporterar. Likaså kommer konkurrensen på hemmamarknaden att skärpas genom importen.
Men man ska inte heller glömma att vi nu har 75 miljoner nya konsumenter på den gemensamma marknaden. Även om de för närvarande har låg köpkraft är jag alldeles övertygad om att den kommer att stärkas på sikt. Detta gynnar det svenska jordbruket med sin kvalitet och effektivitet. Herr talman!
Det är allom bekant att det svenska jordbruket för närvarande brottas med lönsamhetsproblem - flera av er har tagit upp det tidigare. En fortsatt strukturomvandling, ansträngningar för att minska kostnaderna och öka produktiviteten är nödvändigt för att öka intäkterna. Men jordbrukets konkurrenskraft vilar inte bara på åtgärder som näringen själv kan vidta. En rad andra faktorer påverkar också.
Vid sidan av lagar och regler, som kan tynga den svenska jordbrukaren, är det givetvis en fördel med de låga mark- och arrendepriserna och den låga belåning av jordbruksfastigheter som vi har i Sverige. Främst är det dock punktskatter som varit i fokus när det gäller jordbrukets konkurrensförutsättningar. Man har då talat om den så kallade ryggsäcken, och den har varit uppe också i dag. Skatterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel har börjat att återföras.
Jordbrukarna har fått stöd för 30 000 växtodlingsplatser, och medel har återförts kollektivt till näringen. Elskatten och skatten på eldningsolja har återförts, något som har inneburit lättnader för jordbruket på mer än 400 miljoner kronor per år. Man glömmer ofta bort att den här återföringen har påbörjats. Nu tar vi ytterligare ett steg genom sänkningen av dieselskatten från den 1 januari 2005. Herr talman!
Miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU22 handlar om reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Motiven för reformen är kända, men de tål att upprepas. Ytterst handlar det om att stärka konkurrenskraften i det europeiska jordbruket. Genom att frikoppla stöden från produktionskraven kan vi få ett mer konsument- och marknadsorienterat jordbruk. Bonden kommer alltså i större utsträckning att producera det som konsumenten vill köpa. I betänkandet förordar utskottet att Sverige väljer en blandmodell.
Om vi hade valt en ren regionmodell skulle sannolikt omfördelningseffekterna ha fått en sådan omfattning att många existerande företag skulle få stora problem med likviditeten. En gårdsmodell där stöden fördelas utifrån den verksamhet som fanns i företaget 2000-2002 kan i extrema fall leda till att stöden helt faller bort från den enskilda lantbrukaren.
Detta undviker vi med blandmodellen eftersom stödrättigheterna kommer att bestämmas utifrån vem som brukar marken vid ansökningstidpunkten det år då systemet träder i kraft, nämligen nästa år. Det är sant att blandmodellen i sig också medför en stor omfördelning av stöden från regionerna 1, 2 och 3 till regionerna 4 och den nya 5:an, eller om vi så vill från syd till nord.
Samtidigt är det sannolikt så att den kommande sänkningen av dieselskatten gynnar framför allt bönderna i syd. Bland fördelarna med blandmodellen kan nämnas att all mark ges ett relativt högt grundstöd som omfattar i princip all jordbruksmark. Dessutom får betesmarkerna också stödrättigheter. En annan fördel är att de förändringar som skett efter referensperioden 2000-2002 kan till stora delar beaktas.
Detta minskar behovet av en nationell reserv, vilket flera debattörer varit inne på tidigare. Herr talman! En annan viktig del är den så kallade moduleringen. Den innebär bland annat en avtappning från direktstöden till landsbygdsutveckling. Det har nämnts tidigare att de minskar med 3 % redan nästa år, med 4 % 2007 och från 2007 minskar det med 5 %.
Det innebär att överföringen till landsbygdsutveckling kommer att ligga någonstans runt 3 1⁄2 miljarder. Inom ramen för reformen har varje medlemsland också möjlighet att utnyttja ett nationellt kuvert som får uppgå till högst 10 % av det totala direktstödet. Hade vi valt gårdsmodellen hade vi sannolikt behövt att utnyttja denna möjlighet.
Men i blandmodellen är behovet av ett nationellt kuvert inte så framträdande eftersom denna modell också ger ett garanterat lägsta stödvärde även på betesmarker. Men vi vill inte stänga dörren helt för ett nationellt kuvert. Om det visar sig att vi behöver det i framtiden ska vi också ha möjlighet att använda det. Men ingen av oss vet hur vi tänker 2009 när denna översyn ska göras.
Därför ska vi inte stänga dörrarna helt för detta. Som har sagts tidigare föreslår vi alltså ett begränsat kuvert på 30 miljoner kronor för säljfrämjande åtgärder, till exempel informationskampanjer om svenska jordbruksprodukters kvalitet och utmärkta egenskaper. Herr talman! Vi har under ett års tid arbetat med den här reformen i en arbetsgrupp där samtliga av riksdagens partier har varit representerade.
Jag tycker att det har varit en väldigt bra form med stor öppenhet och mycket konstruktiva diskussioner. Som företrädare för majoriteten vill jag också tacka alla som har varit med i arbetsgruppen och bidragit med de djupa kunskaper som finns i det här gänget. Vi har haft ett gott samarbete. Vi är överens om de stora dragen i reformen, men vi skiljer oss på en del punkter, som den här debatten har visat, och så ska det vara.
Men i det stora hela är vi överens. Skillnaderna är inte större än att jag hoppas att vi vid kommande översyner av jordbrukspolitiken kan arbeta i samma konstruktiva andra. Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.