Martin Kinnunen (SD):
I dag debatterar vi i Sveriges riksdag rasism och hatbrott. Det är såklart ett ständigt aktuellt och viktigt ämne. Att debattera rasism och hatbrott är lite grann att konstatera sådant som vi i kammaren för en gångs skull är ganska överens om, sådant som för oss är självklart.
Att särbehandla människor utifrån yttre attribut såsom hudfärg är fullständigt förkastligt och något som vi i Sverigedemokraterna tar kraftfullt avstånd från. Eftersom det kan vara aningen långrandigt att påtala självklarheter under ett helt anförande tänkte jag fokusera på antirasistiskt arbete och hatbrottsprevention och den verklighetsbild som råder, de aspekter av rasism som det inte råder konsensus om i kammaren.
När man diskuterar rasism och främlingsfientlighet är det viktigt att ha i bakhuvudet att samtidigt som vi har haft en hel del oroande händelser kan vi ändå vara tacksamma över att vi lever i ett av de minst rasistiska länderna i världen när det kommer till attityder gentemot invandrare och andra kulturer. Det kan man se av i princip alla undersökningar som gjorts, bland annat av Europeiska unionen, World Value Study och German Marshall Fund.
Samtliga dessa undersökningar visar att svenskar gör mycket liten skillnad på människor baserat på deras etniska bakgrund. Det är positivt och borde lyftas fram minst lika mycket som återkommande larmrapporter i olika sammanhang. Vi har en väldigt bra grund att stå på i det arbetet. Svenska folket är inte rasistiskt eller främlingsfientligt.
Att rasism och främlingsfientlighet är mindre utbrett i vårt land betyder naturligtvis inte att det inte är en fråga som vi ska ta på stort allvar. Tvärtom måste vi arbeta konsekvent och målinriktat för att stävja detta. Det är positivt att tidigare regeringar och nuvarande regering vidtagit en lång rad åtgärder vad gäller det arbetet, för vi kan se att antalet hatbrott trots allt ökat något. Det sker i kombination med att vi har regeringar som för en politik som river upp sår och skapar splittring i det svenska samhället.
Därför är arbetet mot rasism och hatbrott mycket viktigt. Attityder och värderingar kan förändras snabbare än man tror under extrema tider, och om utvecklingen fortsätter på detta sätt kanske vi inte längre har världens mest toleranta befolkning. Då kanske vi inte tillhör toppskiktet vad gäller respekt och tolerans.
Vi har kunnat läsa om asylboenden som brinner, och även om vi i dag vet ganska lite om bakgrunden går det inte att komma ifrån att det i flera fall kan röra sig om anlagda bränder med främlingsfientliga motiv. Det är naturligtvis fullständigt oacceptabelt. Det är positivt att det har vidtagits åtgärder vad gäller att höja säkerheten, och det är viktigt att personer som begår sådana brott lagförs snarast möjligt. Herr talman!
Vårt avståndstagande från rasism och hatbrott är generellt och konsekvent. Men vi upplever att man ibland vill dölja delar av det myntet. Det kan låta som att det endast är européer som beter sig rasistiskt eller har rasistiska värderingar. Så är det inte. Det så kallade mångkulturella samhället innebär att det finns många konfliktytor som är relativt nya för vårt land.
Det kanske tydligaste exemplet är hatet mot judar i Malmö, där en stor del av hatbrotten under 2013 och 2014 riktades mot just den judiska gruppen. Ska man tala klarspråk är det en importerad antisemitism från Mellanöstern, vilket många inte vill kännas vid. Man vill hellre låtsas som att det är nynazister och andra som begår de brotten, men alla judar vet att så är det inte i Malmö.
Det kan också nämnas att Mellanöstern är ett av de områden i världen där främlingsfientligheten är som mest utbredd. Det bör man tänka på, för det kommer också att skapa utmaningar för vårt land. Det finns fler exempel på grupper som ganska väntat inte kan hålla hemlandets konflikter borta. Det kan vi få se mer av.
Vi har till exempel kunnat se kristna asylsökande som kommer till Sverige och flyr undan islamistisk terror men som möter liknande attityder i Sverige redan under mottagandeprocessen. Vi kan också se att en okontrollerad migration helt i otakt med arbetsmarknadens behov skapar spänningar mellan folkgrupper i Sverige. Det är en utveckling vi måste ha uppmärksamhet på.
Samtidigt måste det understrykas att det inte är rasism att motsätta sig invandringspolitik. Det är inte rasism att värna svensk kultur eller svenska intressen. Och något som också andra politiska företrädare har fått uppleva är väl att det faktiskt inte heller är rasism att försöka skapa regelverk som minskar asylströmmarna till Sverige. Rasismen har fler ansikten än vad många vill föreställa sig.
Mitt parti känner ett särskilt ansvar att lyfta de typer av rasism som andra inte lyfter. Varje dag upplever ungdomar med svensk bakgrund sig utsatta för rasism i många skolor i vårt land. Det är tyvärr så att problematik med rasism i dag används av politiska företrädare för att gagna sina egna syften. Man lyfter fram vissa saker. Man döljer annat.
Man har sjösatt västvärldens sämsta integrationspolitik, men i stället för att ta itu med problemen väljer man att utmåla svenska företagare som främlingsfientliga på grund av att sysselsättningsnivån bland nyanlända är extremt låg. I stället skulle man kunna se att anledningen till detta är att utbildningsnivån är extremt låg.