KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Äganderätten har en stark ställning i svensk lag. Ofta är det en fördel, men ibland kan det leda till en del svårigheter, till exempel när ägaren inte tar sitt ansvar och inte sköter om sin fastighet, vilket kan medföra risker för tredje man och omgivningen. Vi vill ge kommunerna större möjlighet att agera.
Något som har varit tydligt återhållande för kommunerna är att de inte kan ta ut en avgift för det som kallas allmän tillsyn, som tillsyn över ödehus och förfallna tomter faller under, eftersom det är skattefinansierat. Många bedömare säger att det är en återhållande kraft som gör att kommuner inte tar tag i dessa frågor.
Det vi föreslår, och som också Boverket föreslår i sin utredning, är att de exakta formerna för hur en sådan avgift skulle kunna tas ut utreds så snabbt som möjligt. I den utredning som vi nu arbetar med att tillsätta kommer vi att få svar på många av de frågor Gudrun Brunegård ställer. Det vore dumt av mig att dra slutsatser innan utredningen är gjord, men jag väntar ivrigt på att tillsätta utredningen och därefter få svar på frågorna.
Det vi kan konstatera är att kommunerna själva i stor utsträckning efterfrågar detta verktyg för att kunna bli mer aktiva i att ta ansvar och ha en mer aktiv tillsyn över ödehus. Det är därför en åtgärd vi kommer att vidta i närtid. Vi välkomnar givetvis också de initiativ som tas i de enskilda kommuner som är aktiva och har ett väl fungerande arbete.
Likaså välkomnar vi initiativen från det omgivande samhället, såsom grannar och närboende som tar ansvar och lyfter upp frågan och påpekar att det finns risker, och det civila samhället i form av föreningar som arbetar aktivt för att försöka hitta ägarna och få fram en aktiv ägare som tar hand om fastigheten.
I Boverkets rapport finns många olika förslag, och som alltid när det är förslag av olika schatteringar tar de olika lång tid att genomföra. En del kan vi genomföra snabbt. När det gäller andra behöver vi mer tid för att få alla detaljer på plats och kunna göra de ibland ganska svåra avvägningar det handlar om.
När det gäller att ge byggnadsnämnder större möjlighet att finansiera tillsynen av ödehus tror vi att vi kan gå fram i närtid. Många av de andra punkterna får vi återkomma till. Vi har inte avskrivit några punkter, utan vi kommer att arbeta med dem och så skyndsamt som möjligt försöka ge landets kommuner bättre verktyg och möjligheter att ta itu med detta problem.
Per Bolund (MP):
Jag tackar Gudrun Brunegård för interpellationen. Det är en angelägen fråga, och jag vet att många kommuner har svårt att ta det ansvar de vill ta. Det är tydligt att många kommuner ser problem med hus som förfaller och ägare som av olika skäl inte tar sitt ansvar fullt ut. Regeringens ambition och min ambition som bostadsminister är självfallet att ge kommunerna förutsättningar att hantera detta.
Enligt lagstiftningen är kommunerna huvudansvariga. I slutänden är det dock ägarens ansvar att ta hand om sin fastighet, och det gäller alla ägare. De flesta sköter sig, men det finns tyvärr också problem av olika slag. Det handlar inte bara om ovilja eller att man inte vill lägga resurser på det. Det kan också röra sig om sjukdom, resor eller liknande.
I och med att ägaren har huvudansvaret för sin fastighet är det också ägaren som ska betala fastighetens skötsel. Vill ägaren inte sköta om fastigheten ska ägaren betala för att riva fastigheten eller sälja till någon som vill ta hand om den. Det kan vara problematiskt att inrätta ett statligt stöd eftersom det skulle ta över det ekonomiska ansvaret från den ägare som rättmätigt borde ta det.
Å andra sidan finns det tillfällen då man inte kan hitta den ägare som borde ta ansvaret. Det finns en parallell i ansvaret för sanering av förorenad mark, där det givetvis finns ett ansvar för ägaren att ta hand om de föroreningar som denne orsakat men där staten har ett ansvar att gå in när man inte kan hitta en ägare.
Jag utesluter inte detta, men eftersom det är en ekonomisk fråga behöver den tas om hand i budgetprocessen och vägas mot andra angelägna insatser. Vi får återkomma till detta förslag, precis som vi får återkomma till många av de andra förslagen på Boverkets lista. Detta är en angelägen fråga som regeringen arbetar intensivt med.
Per Bolund (MP):
Larry Söder har frågat mig om jag under 2020 kommer att lägga fram förslag som innebär att vi ser reformer som förmånligt bosparande och startlån förverkligas i Sverige. Inledningsvis vill jag tydliggöra att den typen av reformer som interpellanten efterfrågar har budgetkonsekvenser. Reformer med budgetkonsekvenser behöver ställas mot andra möjliga reformer inom ramen för arbetet med budgetpropositionen. Således kan jag inte i nuläget ge några besked om vilka reformer som kommer att föreslås.
Jag vill betona att det är viktigt att tillsammans med kommunerna hjälpas åt att skapa en bostadsförsörjning som möter såväl behov som efterfrågan runt om i landet. Förutom fortsatt nyproduktion av bostäder med olika upplåtelseformer behöver rörligheten öka på bostadsmarknaden - detta för att det ska finnas en variation av bostäder och upplåtelseformer som passar alla. Fler bostäder behövs i hela Sverige, inte minst för att underlätta för unga vuxna att få sin första bostad. Utmaningarna kring etablering på bostadsmarknaden är komplexa.
Det finns därför ett behov av att titta bredare på hur bostadsmarknaden kan fungera bättre, och regeringen har för avsikt att fortsätta att arbeta aktivt för att fler hushåll ska få sina behov tillgodosedda på bostadsmarknaden. I enlighet med januariavtalet ska en omfattande skattereform genomföras som bland annat ska minska hushållens skuldsättning och bidra till att förbättra bostadsmarknadens funktionssätt. I en sådan översyn är det naturligt att beakta ungas och andras möjligheter att etablera sig på bostadsmarknaden.
Möjligheterna att utveckla bostäder som passar för olika typer av hushåll ska öka. Ett steg på vägen för att förverkliga detta var att regeringen under hösten 2019 beslutade att införa ett startbidrag till så kallade byggemenskaper. Det är en boendeform som i dag är förhållandevis ovanlig, där människor planerar och bygger bostäder tillsammans. För att göra det möjligt för fler att komma in på bostadsmarknaden infördes hösten 2016 investeringsstödet för hyresbostäder och studentbostäder.
Sedan dess har stödet beviljats till mer än 29 000 nya bostäder med hyror som är relativt lägre än för andra nyproducerade bostäder. I enlighet med januariavtalet har regeringen nyligen beslutat att investeringsstödet ska återinföras i en effektivare form från och med den 1 februari 2020. Ett effektivare stöd bidrar till en fortsatt hög byggtakt när det gäller bostäder med relativt lägre hyror i hela landet.
Per Bolund (MP):
Det sista är en rent felaktig beskrivning. Det är inte så att vi bara gör reformer som gäller hyresboende. Vi ser nu också att byggandet på bostadsmarknaden faktiskt ligger på en nivå som är mycket långt ifrån vad som klarades av under åtta år med borgerligt styre. Det ligger på ungefär den dubbla nivån. Det är någonting som vi båda borde tycka är en positiv utveckling snarare än en negativ utveckling.
Jag bekymrar mig också över att Kristdemokraterna inte klarar av att ta ansvar för gemensamma reformer. Det första amorteringskravet infördes med bred samsyn i Sveriges riksdag. Även Kristdemokraterna stod bakom detta förslag. Det berörde ungefär 50 procent av de nya bolåntagarna och innebar att man inte ska ta för stora risker i förhållande till värdet på den bostad man köper. Kristdemokraterna borde kunna ta ansvar för en reform som de själva var med och drev igenom.
Det andra amorteringskravet som innebär att man inte ska ta för stora risker i förhållande till sin inkomst berör ungefär 10 procent av de nya bolåntagarna. Det är alltså en ganska liten grupp som över huvud taget berörs av denna reform. Att utmåla det som något slags dråpslag är överord som inte har fäste i verkligheten. Vi kommer att fortsätta arbeta för att skapa en bättre bostadsmarknad. Vi kommer att fortsätta arbeta för att fler som vill ska kunna välja hyreslägenheter.
Vi kommer också att fortsätta arbeta för att fler ska kunna köpa sin bostad, för vi tycker att det är viktigt. De reformer som Larry Söder nämner är jag beredd att titta vidare på och arbeta vidare med. Men vi kommer inte att föregripa budgetprocessen. Men jag kan konstatera att om det vore så enkelt som Larry Söder nu ger sken av borde det kanske ha genomförts under de åtta år som Kristdemokraterna hade ansvar för bostadspolitiken. Men det gjordes inte. Uppenbarligen kanske det inte var så enkelt som det verkar i opposition.
Man kan lite spetsigt fråga om Kristdemokraterna kanske är bättre i opposition än i majoritet när det gäller bostadspolitiken.
Per Bolund (MP):
Hampus Hagman har frågat mig vilka förslag till förändringar i plan- och bygglagen från utredningen om privat initiativrätt som regeringen kommer att föreslå för riksdagen. Han har även frågat när regeringen kommer att lägga fram dessa förslag för riksdagen. Frågan om privat initiativrätt är, som interpellanten framhåller, angelägen.
Det är anledningen till att Socialdemokraterna, Centerpartiet, Liberalerna och Miljöpartiet de gröna i januariavtalet har slagit fast att nya regler om utökade möjligheter för privat initiativrätt ska införas. Frågan om vilka förslag till förändringar i plan- och bygglagen som regeringen kommer att föreslå för riksdagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Jag kan konstatera att remissinstanserna på ett övergripande plan i allmänhet är positivt inställda till Översiktsplaneutredningens förslag. Det finns samtidigt vissa kritiska synpunkter på förslagen. Det innebär att det finns flera detaljfrågor som behöver klaras ut innan regeringen kan lägga fram en proposition om privat initiativrätt. Utredningens förslag medför att nya arbetsuppgifter tillkommer för länsstyrelserna. Hur dessa förslag ska finansieras behöver beredas inom ramen för budgetprocessen.
Först därefter kan regeringen lägga fram en proposition om privat initiativrätt.
Per Bolund (MP):
Jag har gett besked. Jag har gett besked om att regeringen är positiv till utredningens förslag. Jag har gett besked om att vi bedömer att merparten av utredningens förslag kommer att kunna genomföras. Vi jobbar i samarbete med Centerpartiet och Liberalerna så intensivt som det bara går med att genomföra den punkten i januariavtalet. Det är en inslagen väg för oss.
Jag hoppas att Hampus Hagman inte misstänker att regeringen skulle ligga och vänta med förslag som är färdiga och dra ut på tiden i onödan. Det här är en punkt som vi är överens om, och då jobbar vi såklart så intensivt som det bara är möjligt med att genomföra den.
Det är viktigt att vi vet vilken verklighet vi befinner oss i. Jag är glad över att vi nu har ett bostadsbyggande som ligger på 50 000 bostäder per år, vilket ju är betydligt mycket mer än det genomsnitt som har rått ända sedan 90-talet på ungefär 30 000 bostäder per år, som kommer till bostadsmarknaden. Det är något som vi tillsammans borde kunna glädjas åt i stället för att bara ägna oss åt att kritisera. Det är en kombination av många åtgärder som har lett dit. Vi öppnar upp för nya initiativ, till exempel privat initiativrätt.
Jag tror att många ser fram emot att det kommer att levereras. Men det är bara en liten bit av en bred palett av åtgärder. Vi gör en översyn av hyresregleringen och inför ett investeringsstöd som leder till att fler nya bostäder byggs och kommer ut på hyresmarknaden med lägre hyror än vad som annars skulle ha byggts. Vi har ett ambitiöst program för regelförenkling. Vi fick en stor utredning så sent som i december som vi nu håller på att gå igenom och ska genomföra. Vi har också gett möjlighet att bygga fler komplementsbostadshus och arbetar för att få en bättre fungerande översiktsplanering.
Vi ser över bygglovssystemet och genomför många andra åtgärder som kommer att krävas för att vi ska kunna ha en fortsatt hög byggtakt. Min förhoppning är att få en ännu högre byggtakt i framtiden. Jag tycker att riksdagen har en viktig roll att fylla vad gäller att granska och komma med förslag. Men att komma med förslag som det redan finns en politisk överenskommelse om att genomföra kanske inte är det som leder till mest handling.
Per Bolund (MP):
Carl-Oskar Bohlin har frågat mig vilka riksintressen jag ser som lämpliga att avskaffa. I enlighet med januariavtalet, som är en sakpolitisk överenskommelse mellan Socialdemokraterna, Centerpartiet, Liberalerna och Miljöpartiet de gröna, ska en översyn av riksintressen genomföras. Regeringen har nyligen gett Naturvårdsverket, Riksantikvarieämbetet, Statens energimyndighet, Tillväxtverket och Trafikverket i uppdrag att göra en översyn av sina respektive anspråk på områden av riksintresse.
Översynen ska samordnas av Boverket. Översynen innebär att de nämnda myndigheterna ska se över och precisera kriterierna för vilka områden som ska anses vara av riksintresse. De ska också utvärdera om nuvarande riksintressen motsvarar framtagna kriterier och bedöma om det finns skäl att ändra anspråken. Bakgrunden är att flera av de kriterier som i dag ligger till grund för att bedöma anspråk på områden av riksintressen är otydliga och inte svarar mot dagens behov.
Systemet för riksintressen grundades under en tid med politiska prioriteringar som fanns på 1970-talet, och samhället har sedan dess genomgått stora förändringar. När riksintressesystemet infördes avsågs endast få och unika områden komma i fråga för utpekande. Det är fortsatt ett relevant system, men med tiden har antalet områden av riksintresse utökats, vilket är en grund till behovet av en översyn.
Översynen ska sammantaget leda till en kraftig minskning av antal anspråk på områden av riksintresse och dessa områdens samlade geografiska utbredning. Översynen är avgränsad till att primärt avse de riksintressen som påverkar bostadsbyggandet. Det är myndigheterna som har ansvar för att inom sina verksamhetsområden ange sådana områden som de bedömer är av riksintresse. Jag som statsråd kan inte föregripa myndigheternas arbete utan vill invänta redovisningen av uppdraget.
Boverket ska redovisa den del av översynen som handlar om kriterierna till regeringen senast den 20 november 2020. Myndigheten ska slutredovisa resultatet av hela översynen senast den 15 september 2021.
Per Bolund (MP):
Moderaterna får tala för sin egen politik. Men jag har märkt att Moderaterna också värnar om enskilda intressen. Den beskrivning som Carl-Oskar Bohlin ger stämmer inte med verkligheten. Det finns en anledning till att vi har gett detta uppdrag, och det är just att vi tycker att riksintressena riskerar att stå mot andra samhällsintressen. Då måste vi också vara beredda att göra en översyn av regelverken och uttolkningen av dem. Carl-Oskar Bohlin har också olyckligtvis missuppfattat uppdraget i grunden.
Det handlar inte om att ta bort några riksintressen, vilket sägs i Carl-Oskar Bohlins interpellation, utan det handlar om att se över de kriterier som ställs upp för riksintressen från de ansvariga myndigheterna. Enligt vår syn handlar det om att anpassa riksintressena till dagens villkor och till hur dagens samhälle är utformat.
Vi har sedan detta regelverk infördes sett stora samhällsförändringar ske, till exempel digitaliseringen som håller på att förändra vårt samhälle i grunden men även klimatförändringarna som tyvärr också förändrar vårt land på djupet. Det gör att vi helt enkelt måste se över om dagens uttolkning av och kriterier för riksintressen är väl lämpade för de utmaningar och problem som vi möter i dag.
Sedan har vi förtydligat och specificerat att detta handlar om bostadsbyggande och utveckling av våra samhällen, vilket kanske Carl-Oskar Bohlin också har missat. Därför har denna utredning riktats till de myndigheter som är berörda i fråga om riksintressen som kan stå i konflikt när det gäller intresset av att bygga fler bostäder och utveckla samhället.
Moderaterna kan ju prata, vilket Carl-Oskar Bohlin visar i denna interpellation, men de har inte agerat. Under de år som Moderaterna ledde regeringsarbetet var det inte några steg framåt. Tvärtom lades det till riksintressen på den lista som redan fanns. Riksintresseutredningen har kommit fram till att ungefär 46 procent av Sveriges landyta täcks av olika former av riksintressen.
Till exempel Sveriges Kommuner och Regioner har ifrågasatt om det är en rimlig avvägning. Det är också värt att komma ihåg att när man inrättade detta system var tanken att det skulle handla om få och unika områden som man skulle peka ut var av särskilt stort intresse. I förarbetena till den lagstiftning som vi i dag har sas det också att kriterierna för riksintressen behöver ses över och preciseras. Det är precis det som vi nu ber myndigheten att göra. Vi följer alltså precis de principer som har pekats ut i lagstiftningen.
Jag kan konstatera att Carl-Oskar Bohlin inte har lagt ned övermåttan av möda när han skrivit denna interpellation. Den omfattar en enda mening. Det finns inget underlag eller liknande. Innan Carl-Oskar Bohlin går ut och kräver att jag ska svara på vilka riksintressen som ska bort, vilket inte ens är syftet med uppdraget, tycker jag att han ska precisera vad Moderaternas inställning är. Har Moderaterna en klar och tydlig inställning?
Vet Moderaterna och Carl-Oskar Bohlin bättre än våra expertmyndigheter, som har satt kriterierna på plats, vilka riksintressen som inte behövs längre? Låt oss få en upplysning om det, Carl-Oskar Bohlin.
Per Bolund (MP):
Det är extremt talande att Carl-Oskar Bohlin ägnar hela sitt inlägg åt att tala om hur lätt det är att begränsa riksintressen och ta bort riksintressen utan att komma med ett enda förslag på vad Carl-Oskar Bohlin och Moderaterna vill ta bort. Det är mycket talande för Moderaterna i dag - mycket munväder men väldigt lite handling.
Till skillnad från Moderaterna, som Carl-Oskar Bohlin också erkänner inte har gjort någonting åt detta när de har haft möjlighet att påverka detta, har vi skrivit in i januariavtalet att vi ska göra regelförenklingar och att vi ska göra en översyn av riksintressen.
Vi ger nu ett tydligt uppdrag till de myndigheter som ansvarar för olika former av riksintressen som kan stå i konflikt med ett ökat bostadsbyggande, och vi har också väldigt tydliga preciseringar: Vi säger att man ska utveckla skärpta kriterier, att vi förväntar oss att det blir färre områden som omfattas av riksintressen och att vi vill att översynen ska leda till en kraftig minskning av såväl antalet anspråk på områden av riksintresse som dessa områdens samlade areella utbredning.
Den tydlighet som Carl-Oskar Bohlin låtsas efterfråga finns alltså redan där. Jag kan tycka att det är lite lustigt - för att uttrycka mig milt - att Carl-Oskar Bohlin skriver en interpellation på en enda mening och kommer hit och har stora anspråk men utan att komma med några egna förslag eller ha några egna uppfattningar.
I stället kräver han bara detta av regeringen - innan vi har fått myndigheternas utlåtande, trots att Carl-Oskar Bohlin mycket väl vet att det inte är så man arbetar i regeringsställning. I stället ger man ett uppdrag till en myndighet eller en utredning, får in förslagen och kan därefter fatta politiska beslut.
Men detta är väl Carl-Oskar Bohlins och Moderaternas ingång i politiken för tillfället: att ägna sig åt att slå in öppna dörrar och slåss mot väderkvarnar snarare än att faktiskt försöka skapa något slags rörelse framåt och åstadkomma någonting i konkret handling.
Om det nu är så som Carl-Oskar Bohlin säger, alltså att han faktiskt delar min ambition att minska riksintressenas utbredning, vad är det då som hindrar Carl-Oskar Bohlin från att stödja regeringen och välkomna att det här uppdraget går till våra myndigheter? Det är ju de som har ansvaret och har utvecklat de kriterier som i dag gäller, och nu får de också uppdraget att minska omfattningen. I stället ägnar sig Carl-Oskar Bohlin åt att, med minsta möjliga arbetsinsats, bara ifrågasätta.
Den naturliga frågan till Moderaterna är ju var Moderaterna står. Tycker Moderaterna att uppdraget är fel och att vi inte skulle ha gett våra myndigheter i uppdrag att minska riksintressena? Hade det varit bättre att låta dagens situation fortgå? Om Moderaterna nu har förslag på riksintressen att ta bort - låt oss höra dem, Carl-Oskar Bohlin! Säg vilka riksintressen som Moderaterna har bestämt att man ska ta bort och där Carl-Oskar Bohlin alltså har bättre underlag än våra myndigheter.
Per Bolund (MP):
Som vi hör kommer det inga svar från Moderaterna. Det är lätt att säga - beställa - att vi ska ta bort riksintressen, men det svåra är uppenbarligen att komma med de konkreta åtgärderna. Från regeringens sida väljer vi att arbeta tvärtom. Vi väljer att ha ett gediget underlag innan vi fattar beslut, och vi väljer att inte stå här och bara bestämma vilka områden som ska vara riksintressen och vilka som inte ska vara det - liksom vilka områden som är angelägna som riksintressen och vilka som inte är det.
Jag tycker att det är att respektera det sätt vi har att styra Sverige på att inte fatta beslut genom något slags infall i talarstolen eller när någon skriver en interpellation. Jag värnar också interpellationsinstrumentet; jag tycker att det är viktigt. Men det kräver en viss respekt och att man inte formulerar enbart en mening. Jag har svarat på många, många interpellationer i riksdagen, och jag har aldrig stött på en som varit så kort och innehållslös som Carl-Oskar Bohlins interpellation är. Det säger någonting om engagemanget i frågan, skulle jag vilja säga.
Jag tycker att det är sorgligt att Moderaterna som parti uppenbarligen inte vill ta något ansvar för att faktiskt genomföra saker i svensk politik i någon form av samförstånd.
Man vill inte försöka kroka arm och samarbeta om politik över huvud taget utan väljer att ta avstånd från det uppdrag till våra myndigheter som faktiskt är beställt för att leda fram till en minskad omfattning av riksintressena och en minskad geografisk utbredning. I stället talar man om något slags vagt uppdrag att ta bort antalet riksintressen - ett uppdrag som Moderaterna uppenbarligen inte heller kan precisera på egen hand.
Jag tycker att detta är ett dåligt sätt att bedriva politik, och jag beklagar det. Regeringen väljer i stället att i samarbete med andra partier i Sveriges riksdag ta fram ett konkret uppdrag till våra myndigheter - de myndigheter som också har ansvaret för riksintressen inom sina områden, som har satt kriterierna för riksintressen och som därmed har bäst förutsättningar att se över dem - att minska dem kraftigt i antal och utbredning. Det är någonting som Moderaterna borde välkomna, men tyvärr är Moderaterna inte det partiet.