Karin Rågsjö (V):
Det är intressant att högeralliansen och Sverigedemokraterna nu genom ett tillkännagivande önskar att regeringen i fråga om LOV inte ska komma tillbaka till riksdagen med ett lagförslag. Regeringen har rätt och skyldighet att lägga fram förslag för riksdagen. Det och riksdagens rätt att rösta ned dessa förslag regleras i regeringsformen.
Den ena instansen anser sig har rätt att bestämma att den andra instansen inte ska få använda den grundlagsreglerade rättigheten. Det är väldigt märkligt. Det är intressant att just etableringsfriheten för vårdföretag är en så viktig fråga för er att ni inte ens står ut med att frågan diskuteras och behandlas parlamentariskt.
Det är väldigt märkligt. Stora reformer som påverkar ett helt lands hälso- och sjukvårdsinfrastruktur ska aldrig genomföras utan att man gör en utvärdering för att se vad det är som är bra och vad det är som går dåligt och sedan gör en bedömning av konsekvenserna. Så skedde inte vid genomförandet av etableringsreformen LOV. Varför?
Det är uppenbart att högeralliansen och Sverigedemokraterna med sina lierade inom vårdföretagen har beröringsskräck för utvärderingar och forskning som inte höjer etableringsfriheten till skyarna. Högeralliansen vill ha forskning och undersökningar som går i takt med deras ideologi. Det är lite Nordkorea över det hela.
Lagen om valfrihet handlar egentligen inte om valfrihet. I stället handlar den om den totala etableringsfriheten som finns inom primärvården. Det innebär att läkare och andra yrkesgrupper kan öppna en vårdcentral på orter och i stadsdelar där det är lukrativt och ekonomiskt lönsamt för ägaren.
Det är ju inte vårdbehoven som styr, utan det är de ekonomiska incitamenten som styr. Är inte detta ett etiskt dilemma för er högervänner? Åk till Hallstavik! Där har ingen valt att konkurrera med landstingets vårdcentral. Stafettläkarna kommer och går, men på Östermalm valfriheten består.
Så kan man sammanfatta den här lagen som har genomförts. Högeralliansen har gjort hälso- och sjukvården till en marknad där styrmedlet är: Här kan du tjäna pengar. Vi vill inte lägga skulden för den ojämlikhet som har uppstått i Sverige på dem som har etablerat dessa företag.
Skulden ligger i stället på de högerpolitiker som hellre ser klirr i kassan för de etablerade företagen än att riksdagen följer hälso- och sjukvårdens paradprincip: Vården ska styras dit där den behövs mest. Sedan 1990 har flera olika reformer genomförts i syfte att marknadsanpassa och privatisera svensk sjukvård.
Flera tydliga indikatorer tyder på att dessa reformer sammanfallit med en sjunkande kvalitet i sjukvården. För 15 år sedan var den medicinskt undvikbara dödligheten lägre i Sverige än i nästan alla andra OECD-länder. I dag rankas Sverige i mitten. Även rankningen av upplevd kvalitet i vården har fallit under samma tidsperiod, enligt European Consumer Index.
Ytterligare en indikator på denna utveckling är Sifos undersökningar av svenskarnas förtroende för vården. År 2011 hade 60 procent av svenskarna högt eller mycket högt förtroende för vården. År 2014 föll motsvarande siffra till 41 procent. Jag vågar säga att vi har problem. LOV är lite som kejsarens nya kläder.
De fundamentalistiska politikerna står vid sidan och applåderar tillsammans med Almega och Svenskt Näringsliv. De vägrar att ta ansvar för de stora problem som etableringsfriheten har inneburit. Alliansen sitter på möten med Riksrevisionen och ifrågasätter deras rigorösa rapport som tydligt visade att LOV-etableringsfriheten inte är en jämlik reform som gynnar dem som behöver vården mest.
Analysen från Riksrevisionen visar att efterfrågan på vård har fått styras av relativt friska individer från gynnade samhällsgrupper som har ökat sin vårdkonsumtion. Här tar vi ställning för dem som behöver vården allra mest. Fler vårdcentraler i välbärgade områden gör det svårare att ge alla en likvärdig vård. Vi har en hälso- och sjukvårdslag som krockar med marknaden.
Konkurrensverket har undersökt var de 190 privata vårdcentralerna som tillkom under 2010 och 2011 hamnade. Fler än hälften, 55 procent, etablerades i områden med mycket hög tillgänglighet, och 32 procent hamnade i områden med hög tillgänglighet. Det tycker vi är ett stort problem. Vad tycker ni?
Endast en vårdcentral har etablerats i områden med låg eller mycket låg tillgänglighet, vilket motsvarar 0,5 procent av alla nyetableringar. Undersökningen visar också att storstadsområden gynnades medan glesbygdsområden och förortskommuner till storstäderna missgynnades.
Från 2011 till 2013 har antalet vårdcentraler ökat med mer än befolkningsökningen i Stockholm, Uppsala, Östergötland och Gävleborg. I Norrbotten, Blekinge, Dalarna, Halland och Kalmar har antalet vårdcentraler däremot minskat, utan att det har skett motsvarande minskning av antalet invånare. Är inte detta problematiskt?
Det verkar inte vara ett problem för högeralliansen och Sverigedemokraterna. Men det är inte så att de som bor i Stockholm behöver mer vård än de som bor i Norrbotten. I Stockholms innerstad är vi lönsamma patienter. Vi är relativt friska och snabbvårdade. Vi kan välja och vraka på vårdcentraler som inte skiljer sig nämnvärt åt förutom på loggan. Det är här pengarna finns. Så kan vi inte ha det.
Vänstern vill ha valfrihet, men vi vill ta bort etableringsfriheten. Låt landstingen bestämma vilket område som behöver vård mest, inte företagen! På mitt skrivbord ligger högar av propaganda från vårdföretagen. Jag har aldrig i hela mitt liv mottagit så mycket kostsamt material. Vårdföretagarnas marknadsföring måste vara i miljardklassen.
Det finns en extrem rädsla för att lyfta fram den här frågan, och ni har hängt på det tåget. Jag tycker att det är smärtsamt att se att ni inte låter den parlamentariska processen ha sin gång. Det ska finnas absolut valfrihet, men inte etableringsfrihet. Det viktiga är att styra vården till hälsobehoven, det vill säga följa lagen för hälso- och sjukvården.
Jag yrkar bifall till reservationen och frågar mig än en gång: Ska ni inte titta på alla rapporter som kommer och göra någonting åt den hälsoutveckling som vi har i Sverige?