KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jessica Rosencrantz (M):
Nu handlar ju den här debatten inte om Förbifarten, men eftersom vi är inne på den kan jag ändå konstatera att det var väldigt tydligt från Stockholms läns landsting redan från början i den här processen att man inte var intresserade av att omförhandla något avtal, utan man såg tvärtom att Stockholm behövde Förbifarten. Därmed kan man alltså konstatera att de 170 miljoner kronorna på skattebetalarnas nota var helt i onödan. Jag ska dock inte grotta ned mig i detta, herr talman.
Jag är glad att tanke- och utredningsförbudet som Åsa Romson motionerade om inte längre finns utan att alliansregeringens utredning kring en östlig förbindelse fortgår. Jag hoppas naturligtvis att den tas vidare också av en regering som delvis består av ett parti som tycks vara notoriska motståndare till vägar i allmänhet.
Jag hoppas att vi kan se en ringled kring Stockholm, för jag tror och hoppas att också statsrådet delar bilden att trafiksituationen på många sätt är ohållbar i vår huvudstadsregion i dag och att vi har allt att tjäna på att faktiskt möjliggöra både för en ökad cykling och en ökad kollektivtrafik i Stockholms innerstad genom att flytta ut biltrafiken så att den inte längre får puttra ut avgaser i långa köer.
Bilarna kan då på ett effektivt sätt komma fram i tid, och vi kan möjliggöra en bättre stadsmiljö. Jag hoppas därför att utredningen blir mer än en pappersprodukt och att den leder till konkreta investeringar.
Jessica Rosencrantz (M):
Jag fick inget tydligt besked av statsrådet. Däremot har en rad tydliga besked kommit från hennes miljöpartistiska kolleger den senaste tiden. Regeringen är ju kollektivt ansvarig för sina beslut och kan inte ge olika besked om vare sig regeringens uppgörelser eller om projekts vara eller icke vara. Men i alltifrån vargfrågan till Bromma ger regeringspartierna fundamentalt olika besked. Så här kan man inte hålla på. Det är inte seriöst, och det är inte så här man styr ett land.
Karin Svensson Smith, miljöpartist och ordförande i riksdagens trafikutskott, sa i Dagens Industri för två dagar sedan att det inte finns på kartan att återuppta bygget före den 1 maj, oavsett vad Stockholms läns landsting tycker och oavsett vad en majoritet i Sveriges riksdag tycker. Jag tycker att det tyder på en arrogans mot folkets vilja.
Dessutom: I en opinionsundersökning av Demoskop från i våras uppger hela 80 procent av stockholmarna att de vill att Förbifarten ska byggas, till och med en majoritet av Miljöpartiets egna väljare. I Socialdemokraternas fall är det också läge att stå fast vid sina vallöften, om det är det som de ens kan kalla dem nuförtiden. Stå upp för vad ni lovade i valrörelsen, nämligen att Förbifarten skulle byggas.
Nu är det dags för infrastrukturministern att bekänna färg, för politik är att vilja, som bekant, och att ta ansvar. Och jag vill upprepa frågan - det tycks som att jag inte kommer att få svar på den heller i den här debatten - om man anser att Förbifarten ska byggas eller ej. Anser man att det finns ett värde i att få den här vägen på plats? Stockholms läns landsting har nu sagt nej i två olika omgångar. Det är nog dags att acceptera det vid det här laget.
Det här projektet är ju också redan beslutat och igångsatt. Varför kräva ett nytt beslut av de lokala aktörerna från regeringens sida, om det nu är så att regeringen själv inte har någon ambition att stoppa projektet? Det är samma fråga som man kan ställa med anledning av Bromma flygplats. Varför tillsätta en förhandlingsperson som ska avveckla flygplatser om man nu vill att Bromma ska vara kvar? Jag tycker att detta är ganska märkligt.
Med sitt agerande visar ju regeringen på en viljeinriktning, och i det här fallet är den väldigt bekymrande. I det här fallet finns det anledning för oss, övriga politiker i den här kammaren och svenska folket att vara genuint oroliga för om Förbifarten kommer på plats eller inte. Som sagt: Åtta av tio stockholmare har gett sitt tydliga besked. Man vill ha Förbifart Stockholm. Det är dags att återuppta bygget.
Det är synd, herr talman, att regeringen inte verkar dela åsikten att Förbifarten behövs och att den behövs nu.
Jessica Rosencrantz (M):
Stockholm växer med två fulla SL-bussar varje dag och med ett helt Göteborg till 2030. Men vår region blir alltmer igenkorkad, och våra vägar står stilla. Se bara på Essingeleden, där bilar står still i onödan och puttrar ut avgaser till nackdel för såväl miljö som möjlig tillväxt. Att inte bygga Förbifarten, om man återgår till det principiella i frågan, är att direkt motverka jobb och tillväxt.
Det är att åsamka samhällsekonomiska kostnader om 2 miljarder varje år. Det är att fortsätta se till att trängsel blir verklighet på våra gator och att luftkvaliteten fortsätter att försämras. Regionen behöver Förbifart Stockholm. Åtta av tio stockholmare vill ha Förbifart Stockholm. Socialdemokraterna lovade att bygga Förbifart Stockholm.
Ändå pausar man nu bygget. Ändå sätter man sig nu i knät på Miljöpartiet, och notan för oenigheten skickas till svenska folket till en kostnad av 4 miljoner varje dag. Jag menar att detta är ansvarslöst. Jag menar att svenska folket, stockholmarna och alla som bor i Sverige förtjänar ett rakryggat svar och ett besked i frågan.
Jag ställer mig frågan: Hur många gånger till ska jobb och tillväxt få stryka på foten för att S och MP inte kan komma överens? Nej, herr talman, Förbifart Stockholm har börjat byggas, den ska fortsätta att byggas och det finns ingen poäng med att alldeles i onödan fördyra projektet med 4 miljoner varje dag. Regeringen måste faktiskt inse att Stockholms läns landsting har sagt nej till en omförhandling.
Det är dags att sätta spaden i marken igen, nu.
Jessica Rosencrantz (M):
Jag vill tacka trafikutskottets ordförande för ett bra samarbete i utskottet i många frågor. Jag tror att det är bra att vi kan kroka arm när vi har gemensamma åsikter, och vi är överens om mycket. Sedan finns det en del frågor där vi kanske landar i lite olika slutsatser. Jag tänkte ägna min uppmärksamhet åt en av de frågorna. Det gäller våra tyngre transporter på vägarna. Utskottets ordförande känner igen detta.
Om man på allvar tror att det svenska näringslivet behöver alla typer av transporter och att vi inte kan avskaffa lastbilen i morgon utan att den också behövs för våra svenska företag kan det, menar jag, vara klokt att fundera på hur vi kan effektivisera transporterna. Häromveckan kom Trafikverkets utredning om att tillåta 74-tonslastbilar.
Det innebär att man kan transportera mer gods på en och samma lastbil, till gagn för effektiviteten i våra företag och för miljön, när det blir färre fordon på våra vägar. Men regeringspartierna har varit tysta sedan Trafikverket lämnade sin utredning, trots att det finns ett tillkännagivande från riksdagen om att vi ska införa tyngre lastbilar på våra vägar. Jag vill därför fråga Karin Svensson Smith hur hon ser på Trafikverkets nya utredning.
Finns det anledning att gå vidare med förslaget i och med att Trafikverket konstaterar att det är samhällsekonomiskt lönsamt att tillåta lastbilar upp till 74 ton?
Jessica Rosencrantz (M):
Jag ställde frågan därför att både Karin Svensson Smith och hennes partikollegor tidigare i många sammanhang har uttryckt sig väldigt negativt om tanken på att tillåta tyngre lastbilar. "Monsterlastbilar" är ett begrepp som har förekommit i debatten. Ibland har det verkat som om motståndet mot gummihjul har blivit en förblindande ideologi. Det gläder mig om Miljöpartiet börjar ändra uppfattning i den här frågan.
Sedan tycker jag att det är fullt rimligt - eller rättare sagt: jag förutsätter - att regeringen följer riksdagens tillkännagivanden i det här avseendet. Jag tror att svenskt näringsliv och våra svenska företag behöver effektivare lastbilstransporter. Om inte heller Karin Svensson Smith tror att vi kan avvara lastbilen i morgon hoppas jag att vi kan vara överens om att det är bättre att effektivisera våra lastbilstransporter.
Trafikverket kom också fram till att risken för överflyttning från järnväg till väg är ganska marginell. Det har också VTI tidigare kommit fram till. Jag ställer min fråga igen: Kan vi förvänta oss att regeringen följer riksdagens tillkännagivande och snarast återkommer med förslag om hur vi kan få tyngre lastbilar på våra vägar? Jag tror att det behövs för miljön, för jobben och för svensk konkurrenskraft.
Jessica Rosencrantz (M):
Min fråga är densamma som till trafikutskottets ordförande här tidigare. Återigen, om vi nu tror att vårt näringsliv och våra företag behöver alla former av transporter, kan vi då vara överens om att vi också vill effektivisera dem för att gynna både miljö och konkurrenskraft? Pia Nilsson slog sig för bröstet kring att regeringen minsann hade ökat den tillåtna vikten till 64 ton.
Det är bara det att stora delar av näringen uppfattar detta som en skymf, för vad man sitter och väntar på är ju att Sverige ska komma i kapp till exempel Finland, som redan 2013 införde och tillät 76 ton, till stor fördel för deras näring, som den svenska skogsnäringen måste konkurrera med.
Då vill jag ställa samma fråga till Pia Nilsson: Kan vi förvänta oss att regeringen kommer tillbaka till riksdagen med ett förslag om att tillåta lastbilar på 74 ton, eller kommer Miljöpartiet att få styra även den här transportfrågan? Kommer det att gälla alla transportfrågor framöver? Vi har bråkat här i kammaren om Förbifart Stockholm, som minsann skulle byggas, enligt Socialdemokraterna i valrörelsen.
Sedan stoppade man och frös det bygget till en kostnad av 170 miljoner kronor - en marginell fördyring, för att citera statsrådet. Man utreder en avveckling av Bromma flygplats fastän man lovade motsatsen, och i valrörelsen drev Socialdemokraterna på väldigt hårt om att det borde gå fortare att införa dessa tyngre lastbilar.
Men nu när man sitter med ett gediget underlag - egentligen hade man tack vare alliansregeringen redan när man tillträdde ett bra underlag - som visar att det är samhällsekonomiskt lönsamt är det tyst från regeringspartierna. Därför vill jag ställa frågan även till Pia Nilsson: Kan vi förvänta oss att regeringen återkommer med ett konkret förslag om 74 ton och att man gör det skyndsamt i enlighet med riksdagens tillkännagivande?
Jessica Rosencrantz (M):
Jag kan bara konstatera att det var ett väldigt högt tonläge från Socialdemokraterna i opposition. Det var så otroligt viktigt att tillåta 74 ton här och nu. 64 ton är ett steg i rätt riktning, men om man är ute och träffar åkare kan man konstatera att de nästan skrattar åt den här reformen. Det är ju ingen som investerar i nya fordon för att det plötsligt går att lasta något ton mer.
Jag tror att alla inser att när vi pratar om 74 ton, vilket den stora debatten handlar om, är det detta som de sitter och väntar på där ute. De flesta uppfattar det nog som en form av eftergift till Miljöpartiet att ni inte vågade gå hela vägen. Pia Nilsson måste förstå min oro, för mycket som sas av Socialdemokraterna i opposition i valrörelsen har de sedan inte lyckats leverera.
Jag är tacksam för att Förbifart Stockholm har återupptagits, men det var ju tack vare att den här kammaren drev på i frågan och inte accepterade frysningen. Man avvecklar inte Bromma, säger Pia Nilsson. Nej, inte än. Men man utreder en avveckling. Jag vet inte riktigt hur ni motiverar era utredningar, men de brukar ju signalera någon form av viljeinriktning. Onekligen har man skrämt upp väldigt många företag och människor runt om i landet med den avvecklingsutredning som pågår.
Jag är jätteglad om regeringen går vidare med 74 ton. Jag förväntar mig att ni gör det. Moderaterna har anslagit 300 miljoner kronor nästa år för förstärkningar i vägnätet och avser att göra det de kommande åtta åren. Det hade också varit klädsamt om regeringens ambition hade varit att satsa de medel som behövs för att förstärka broar och vägar. Herr talman!
Jag ser fram emot att regeringen lever upp till det tillkännagivande som riksdagen riktade om att snarast möjligt återkomma till riksdagen med konkreta regelförslag så att vi kan få tyngre lastbilar, till gagn för både klimat och konkurrenskraft.
Jessica Rosencrantz (M):
Det blir lite fånigt att debattera enskilda år när man kan konstatera att under 1900-talet har ett parti dominerat i styret av landet. Det har konsekvent valt att inte satsa adekvata medel på underhåll. Det är glädjande att när alliansregeringen tillträdde och bestämde sig för att fördubbla anslaget till drift och underhåll av järnvägen följde Socialdemokraterna efter.
Men det krävdes en alliansregering för att visa att det behövdes en dubblering av anslaget i den nationella planen. Det är bara att jämföra Göran Perssons sista plan med alliansregeringens under den gångna mandatperioden för att se att det var vi som gjorde den prioriteringen. Jag kan bara konstatera att om man inför straffskatter på allt som rör sig får man också in en del pengar. Det kan hända att Moderaterna inte alla gånger har exakt de medlen att investera.
Problemet är att den här regeringen ger med den ena handen och tar med den andra. Oftast tar man miljarder och ger miljoner och kallar det för satsningar. Den synen på politik tycker jag är ohederlig, herr talman, och den skriver jag inte under på. Jag är stolt över att alliansregeringen dubblerade anslagen. Vi kommer att fortsätta att successivt utvärdera hur mycket järnvägen behöver. Det som bekymrar mig nu är att Trafikverket och andra inte lyckas få ut medlen.
Där hoppas jag att den nya regeringen, den rödgröna regeringen, tar ett krafttag för att se till att man inte längre knappt hinner få tid i spåren för att komma ut och göra de här satsningarna. Och nej, det är inte några särskilda satsningar vi vill slopa eller dra ned på. Man får se de här två budgetposterna som en helhet. Både jag och Pia Nilsson vet ju att alla de här kronorna inte är direkt specificerade till exakta investeringar utan ingår i en pott som det är upp till Trafikverket att fördela.
Jessica Rosencrantz (M):
Egentligen är det väl inte konstruktivt att kasta saker på varandra så här. Men vi har ju olika uppfattningar, så låt oss trots allt göra det. Jag tror att vi båda vill järnvägen väl. Men jag kan konstatera att har man låtit den svenska järnvägens standard sjunka så lågt som tidigare regeringar gjorde tar det tid att komma i kapp. Det blir liksom inte enklare för varje år man låter bli att investera. Tro mig; jag önskar verkligen att vi hade färre problem med kontaktledningar och annat, både under vår tid och er tid.
Det är någonting som vi nu måste komma i kapp med eftersom det är bedrövligt där ute på många sträckor. Det kan vi vara överens om. Jag för gärna en budgetdebatt, och jag tror att det är riktigt och bra att vi nu satsar mer på infrastrukturen. Men jag tror att det är precis lika viktigt att vi framöver, som jag var inne på, ser till att vi gör rätt insatser när det gäller styrning av Trafikverket och de konkreta underhållsinsatserna.
Som sagt: Vi kan ösa kronor över järnvägssystemet, men om de inte kommer ut i spåren får de ju inte effekt. Låt oss åtminstone i det avseendet vara överens om att där behöver vi kroka arm.
Framför allt förväntar jag mig, eftersom regeringen är den som styr myndigheterna, att man tar till sig de slutsatser som Gunnar Alexandersson kommer med i december men också de som han kom med tidigare, till exempel om det som Stefan Löfven talade om i valrörelsen - att det skulle vara lösningen att återförstatliga all drift och allt underhåll på järnvägssidan.
Gunnar Alexandersson är väldigt tydlig med att ett återförstatligande inte är lösningen, så jag hoppas att man inte går vidare med de förslagen från Socialdemokraternas sida. Nej, vi behöver bra med anslag till underhållssidan och en bra styrning av Trafikverket, och sedan ska vi aldrig låta standarden sjunka så lågt igen.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, statsrådet, för anförandet! Centerpartiet och Anders Åkesson ägnade några minuter åt kronor och ören. Jag tänkte ägna några minuter åt en principiell diskussion om närmare bestämt förhållandet regering-riksdag och den beslutsordning som råder däremellan.
Det är viktigt att konstatera att vi har en ordning här i dag med en rödgrön regering som backas upp av 38 procent. Numera fattar riksdagen ett antal olika beslut om tillkännagivanden som binder regeringen i många sammanhang.
Då vill jag resonera med statsrådet om vilken respekt som statsrådet har för riksdagens beslut och framför allt vilken betydelse som statsrådet tillmäter de så kallade tillkännagivandena från trafikutskottet och från Sveriges högsta folkvalda församling. Jag ställer frågan därför att vi har ett antal frågor som vi diskuterar ofta, och det känner också statsrådet till. Framför allt har vi ett antal frågor där trafikutskottet och riksdagen har varit väldigt tydliga med att man kräver en viss aktion från regeringen.
Det handlar återigen om de tunga lastbilarna där vi har krävt ett skyndsamt agerande för att införa 74-tonslastbilar. Men det handlar också om Bromma flygplats som behövs för jobb och tillväxt i hela Sverige. I den sistnämnda frågan har riksdagen väldigt tydligt krävt att Bromma flygplats ska vara kvar och att regeringen avbryter utredningen om avveckling av flygplatsen.
Då är min konkreta fråga till statsrådet: När kan vi förvänta oss att regeringen hörsammar riksdagens beslut i dessa två frågor? Jag vill också ställa en mer principiell fråga: Hur ser statsrådet på tillkännagivanden från riksdagen? Spelar de någon roll? Kommer statsrådet och regeringen att följa dessa tillkännagivanden? Jag förväntar mig naturligtvis det, men jag vill gärna höra vad statsrådet svarar.
Jessica Rosencrantz (M):
Det låter inte som att statsrådet känner sig alltför bunden av tillkännagivanden, och det är i så fall bara att beklaga. Jag önskar ju att den här regeringen, liksom andra regeringar, tillmäter riksdagens tillkännagivanden stor betydelse och respekt. I slutändan finns ju lagstiftningsverktygen som riksdagen hanterar också i de här frågorna, och då är det intressant att få veta hur man från regeringen bedömer att man vill gå vidare i dessa frågor. Frågan var väl egentligen mest retorisk från min sida.
Jag förväntade mig ett ganska tydligt svar om att man naturligtvis avser att följa riksdagens tillkännagivanden. Nu har vi haft en principiell diskussion, men i sak kan jag konstatera att jag tror och hoppas att statsrådet är medveten om att man naturligtvis skapar oro när man tillsätter en utredning om avveckling och inte kommer med konkreta besked i olika frågor.
Även om jag kunde hoppas att man utreder Bromma flygplats utan att vilja avveckla den är hela syftet med utredningen att fundera på hur man kan avveckla den, och det skapar stor oro. Jag förväntar mig naturligtvis att regeringen följer de tillkännagivanden som finns. Vi har redan lämnat två tillkännagivanden i Brommafrågan. Frågan är vad man ska göra efter ett eventuellt tredje. Men den debatten lär fortsätta.
Vi får väl helt enkelt se vad som händer i vår, när vi också behandlar flygfrågorna. Jag vill dock avsluta i en positiv ton. Det här är faktiskt vår sista debatt för året, och jag vill såklart önska alla en god jul! Jag glömde säga det i mitt anförande, och det är mitt fel. Från de väldigt hårda tonerna till de lite mjukare!
Jag önskar herr talmannen, all personal, statsrådet förstås, alla ledamöter och även vårt fantastiska kansli, som gör ett utmärkt arbete, en god jul! Jag är glad över att vi kan ha en dialog, vara osams i vissa frågor och sedan faktiskt ha väldigt trevligt däremellan. God jul till er alla!
Jessica Rosencrantz (M):
Jag tackar Rikard Larsson för inlägget. Det här är en fråga som egentligen min kollega Edward Riedl skulle ha varit här och debatterat, men tyvärr har han fått förhinder. Om vi ska resonera lite kring den här frågan kan jag konstatera att det var väldigt bra att vi var överens om det tillkännagivande som vi hade. Men det som har hänt sedan dess är att myndigheten har gått i precis motsatt riktning, vilket Rikard Larsson också mycket väl vet. Man har sänkt avgifterna, medan vi gemensamt hade ett resonemang om att man snarare borde gå åt andra hållet.
Det är väl detta som vi finner det påkallat från Alliansens sida att uppmärksamma. Även om vi har ett tillkännagivande och frågan utreds har man de facto från myndighetens sida gått i precis motsatt riktning. Som Rikard Larsson väl vet är det många tekniska detaljer i detta, och vi ska av olika skäl inte upprepa alla dem i kammaren. Men bevekelsegrunden från Alliansens sida är alltså att vi inte är nöjda med att myndigheten går i precis motsatt riktning efter att vi i utskottet antagit ett tillkännagivande.
Jessica Rosencrantz (M):
När vi diskuterade det förra tillkännagivandet nådde vi fram till en kompromiss, där vi delvis gav med oss och inte förordade en riktigt lika skarp formulering som i vår egen motion, just för att vi såg behovet av en blocköverskridande överenskommelse. Då hittade vi en mjukare formulering i tillkännagivandet. När vi följer utvecklingen ser vi att det går i precis motsatt riktning mot vad vår ursprungliga motion och den nya motionen krävde.
Då tycker jag och Alliansen att det finns en anledning att visa vilken som är trafikutskottets viljeinriktning. Sedan kan man ha full respekt för den beslutsordning som finns, men från utskottets sida har vi inte varit främmande för att visa vår viljeinriktning i många olika sammanhang, om det så gäller fördubbling av kollektivtrafik eller den här frågan.
När vi såg att myndigheten gick i precis motsatt riktning mot vad diskussionen var i det förra tillkännagivandet - nu blir det väldigt tekniskt - kände vi naturligtvis en oro. Vi tror att det till syvende och sist handlar om att säkerställa god standard och säkerhet för de flygbolag som trafikerar här och i slutändan för de resenärer som flyger. Då är inte dagens avgiftsuttag tillfredsställande.
Jessica Rosencrantz (M):
Vi fick tidigare i veckan ta del av Miljöpartiets nya tågvision. Det var en del olika saker man studsade på där, åtminstone jag. En del var detta med monopol för SJ. En annan var det tydliga beskedet att man inte från statens sida ska ta pengar från SJ.
Det här får mig att studsa lite, för det var precis här Moderaterna kom med kritik så sent som i höstas efter att regeringen bestämt sig för att sammantaget plocka ut närmare 2 miljarder från SJ förra året. Det kan möjligen anses som lite av dubbelmoral att när man redan har skinnat SJ på pengar komma och säga: Nej, vi ska inte ta några pengar från SJ.
Förra året tog den rödgröna regeringen dubbelt så mycket från SJ som alliansregeringen gjorde totalt under sina åtta år. Det är alltså en anmärkningsvärt hög nivå. Med anledning av Miljöpartiets senaste utspel måste jag därför fråga trafikutskottets ordförande: Var det alltså fel av regeringen att ta de här 2 miljarderna från SJ i höstas?
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Karin Svensson Smith, för svaret! Jag är dock inte helt säker på hur jag ska tolka själva svaret. Regeringen står uppenbarligen upp för åsikten att det var rätt att plocka de 2 miljarderna ur SJ förra året. Regeringens förda politik har varit att använda SJ som en kassako. Min kritik i höstas var just att SJ står inför stora investeringsbehov framöver.
Varför väljer staten i ett sådant läge att ta ut en så våldsam utdelning? Karin Svensson Smith tillhör ett av två regeringspartier. Den förda regeringspolitiken bör väl någonstans företrädas av Karin Svensson Smith. Står Karin Svensson Smith bakom den politik som regeringen för?
Annars undrar jag vem det är Sveriges riksdag ska avkräva ansvar om inte ens regeringspartierna själva vill stå upp för den politik som regeringen bedriver.