Ylva Johansson (S):
Det är med stigande förvåning som jag lyssnar till den här debatten. Nu säger arbetsmarknadsministern att 2006 växte inte jobben till. Det är svårt att hitta en period där vi hade en starkare jobbtillväxt än just 2006 och början av 2007. Det var en enormt stark jobbtillväxt just 2006 och 2007. Jag förstår inte vad arbetsmarknadsministern pratar om när hon säger att det inte växte till några jobb 2006.
Vi har inte haft någon period med en sådan stark jobbtillväxt efter det. Det är uppenbart att arbetsmarknadsministern inte tycker att vi har några problem. Det fungerar tydligen väldigt bra på svensk arbetsmarknad. Vi bör vara nöjda med situationen och utvecklingen. Om man nu är nöjd med hur utvecklingen ser ut rimmar det illa med att regeringen faktiskt lägger ganska stora pengar på det man tror ska ändra utvecklingen på arbetsmarknaden.
Som arbetsmarknadsministern själv säger lägger man 24 miljarder på detta i den budget som man just har presenterat på riksdagens bord. Det är ju inte pengar som fattas. Problemet är att regeringen satsar dem på åtgärder som inte är verkningsfulla eller har mycket svag verkan på arbetslösheten. Varför satsar ni 24 miljarder om du är nöjd med situationen?
Ska vi klara matchningen på arbetsmarknaden är det utbildning som är inte den enda men den viktigaste åtgärden. Arbetsmarknadsministern tricksar lite med siffrorna. Ja, det är fler som läser på högskola, men vi är också fler i Sverige. Framför allt är vi väldigt många fler unga i Sverige.
Under den period som din regering har styrt har antalet högskoleplatser per tusen ungdomar i åldersgruppen 19-24 år sjunkit från 431 till 377. Examensfrekvensen i Sverige har sjunkit till 37 procent, medan den i till exempel Danmark och Finland ligger på 50 procent.
Är det så vi ska möta framtiden, genom att göra det svårare för ungdomar att ta sig till högre studier, genom att få en lägre andel av befolkningen som har högskoleutbildning? Är det så vi rustar Sverige starkt? Är det så vi ska möta en konjunktur som nu förhoppningsvis vänder uppåt? Det här är en mycket allvarlig utveckling.
Regeringen skar förra året ned med 10 000 platser på universitet och högskolor och fortsätter i år att minska med ungefär 10 000 platser, trots att vi har rekordstora ungdomskullar, behöriga, kunniga och duktiga ungdomar som kan och vill studera vidare vid högskola, som inte har något problem med behörighetskraven, men som inte kommer in därför att det är för få platser. Det är för få platser också på utbildningar inom de områden där vi har en mycket stark efterfrågan på kompetens eller till och med brist på kompetens.
Inte heller där kommer man in, därför att regeringen vill skära ned på den högre utbildningen. I somras skrev rektorn på Lunds universitet en mycket bra debattartikel om hur det här faktiskt hotar Sveriges konkurrenskraft. Herr talman! Avslutningsvis vill jag också ställa en fråga till Hanif Bali, som hade många felaktigheter i sitt inlägg. Bland annat har jag en sakupplysning.
Jag har suttit i arbetsmarknadsutskottet sedan 2010, vilket är lika länge som Hanif Bali har suttit där, och inte sedan 80-talet, vilket var en helt förvånande elastisk syn på sanningen. Min fråga till Hanif Bali är: Vad är det som hindrar att en person med utländsk bakgrund skulle kunna bli civilingenjör?