Lena Ek (C):
Det här är en mycket intressant debatt. Förhoppningen med uppdraget till Naturvårdsverket att presentera den här rapporten om hur vi ska nå ett av våra tuffa svenska klimatmål är att det ska bidra till en rejäl debatt i hela samhällets olika sektorer och på olika politiska nivåer.
Om vi ska nå de tuffa svenska klimatmålen, som är att minska utsläppen med 40 procent till 2020, en fossiloberoende fordonsflotta 2030 och noll nettoutsläpp 2050, måste hela samhället involveras. Målen är satta, och nu har uppdraget gjort att vi kan börja en bred diskussion.
I Naturvårdsverkets material finns en bruttolista på förslag. Det kommer säkert fram fler förslag under den här diskussionen. Det hoppas jag verkligen. Det är ingen lätt sak, men det är absolut nödvändigt att vi når de svenska klimatmålen. Jag skulle vilja tacka för att vi nu, genom den här interpellationsdebatten, drar i gång den svenska debatten gemensamt.
Jag hoppas att vi kan fortsätta det arbetet utifrån våra olika respektive utgångspunkter. Sedan hade Jens Holm ett fel i sitt förra inlägg. I uppdraget till Naturvårdsverket står det väldigt klart att man ska räkna på scenarier både med och utan utsläppsrätter.
Det är viktigt, för det ger oss möjligheter att ha en mer transparent diskussion och titta på vad olika sektorer i samhället behöver göra.
Det som Naturvårdsverket fick med sig i uppdraget var att de ska samråda med utpekade myndigheter, att målet ska nås på ett kostnadseffektivt sätt och att de ska ta hänsyn till de senast tillgängliga vetenskapliga bedömningarna om hur målet kan nås. Senast före jul fick vi en väldigt allvarlig rapport från Världsbanken.
Och vi kan se tillbaka på hur allvarligheten i klimatdiskussionen har ökat med varje vetenskaplig rapport som har kommit. Därför är det naturligtvis viktigt att Naturvårdsverket i det här arbetet ska ta hänsyn till forskningsfronten när det gäller klimatfrågor. Man skulle också räkna på scenarier både med och utan internationell utsläppshandel.
Det är för att öka transparensen och kunna göra diskussionen mer tydlig. Det är något som är lite förvånande, tycker jag. Man kan ha väldigt olika åsikter om hur vi ska nå de här målen. Man kan ha olika åsikter om vad som ska räknas in och så vidare. Men att säga att diskussionen om att titta på skogen som kolsänka vilar på bräcklig grund tycker jag inte är korrekt.
I så fall gör hela FN fel, eftersom LULUCF är en del, en hörnsten, i FN-pusslet när det gäller klimatförhandlingarna.
Vi blev faktiskt för bara någon månad sedan klara med en ganska stor del av de riktigt sega internationella förhandlingarna runt frågorna om hur skogen ska räknas som kolsänka i det här Land use, land-use change and forestry-initiativet eller den förhandlingsplattformen, som har funnits med i många år i FN-förhandlingarna. Det är också så att för de fattiga länderna är detta en möjlighet. Ta ett land som Indonesien, till exempel.
Det är en stor möjlighet för dem. Det är kanske också väldigt viktigt. Precis som vi hörde ska man titta på skogens möjligheter och också utnyttja skogen maximalt, alltså återplantera, vilket är oerhört viktigt. Innan jag avslutar det här inlägget vill jag bara tillägga, herr talman, att ruttnande skog avger metangas. Det bör vi helst undvika, förutom den del som vi ska ha för biodiversitetsändamål.