KBLab/rixvox huggingface dataset:
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Annika Lillemets har frågat mig hur jag arbetar för att fyrstegsprincipen ska få genomslag på EU-nivå. Bakgrunden till frågan är bland annat att det enligt Annika Lillemets i EU-kommissionens vitbok om transporter slås fast att minskad rörlighet inte är något alternativ och att det inte föreslås några åtgärder för att minska behovet av transporter.
Min utgångspunkt är att resor och transporter bidrar till en positiv samhällsutveckling, bland annat en ökad frihet att bo och leva där man vill och samtidigt ha tillgång till en god arbetsmarknad. Transportsystemet kan ses som samhällets blodomlopp, och det behövs för att det internationella utbytet av varor och tjänster som byggt vårt välstånd ska fungera effektivt.
Det är därför inget mål i sig att minska resandet eller transportarbetet. Klimatutmaningen som mänskligheten står inför måste emellertid tas på största allvar, och transportsystemet behöver hantera denna utmaning samtidigt som det bidrar till en samhällsutveckling med hållbar tillväxt.
Det förhållningssätt som den så kallade fyrstegsprincipen representerar, det vill säga att man innan man använder resurser för att bygga nytt undersöker om man kan effektivisera användningen av det befintliga, är en viktig utgångspunkt för alla oss som anser att såväl effektivitet och rationalitet som sunt förnuft ska gälla vid planering av i alla dimensioner hållbar transportinfrastruktur.
I EU-arbetet har jag med mig detta förhållningssätt.
Åtgärder för att förändra och effektivisera hur gods transporteras och människor reser i syfte att öka konkurrenskraften och skapa fler jobb samtidigt som utsläppen minskar är centralt i det europeiska arbetet inom transportområdet.
Regeringen välkomnar att EU-kommissionen lagt fram en ny vitbok om den framtida transportpolitiken och delar synen att det övergripande målet för europeisk transportpolitik är att bidra till att få till stånd ett system som stöder ekonomiska framsteg, ökar konkurrenskraften och erbjuder transporttjänster med hög kvalitet samtidigt som resurserna används effektivare.
Det är viktigt med en politik för en konkurrenskraftig transportsektor som ökar rörligheten och minskar utsläppen. De ambitiösa målen med åtgärder för att minska oljeberoendet och minska utsläppen av växthusgaser med 60 procent stöder detta.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Även om jag och Annika Lillemets har samma tanke i att fyrstegsprincipen är något bra kan jag ändå urskilja något där vi möjligtvis inte delar samma uppfattning. Det kan man belysa genom frågeställningen: Behövs transporter eller inte? Är det bra med rörlighet eller inte?
Jag är väldigt tydlig med att jag verkligen tror att transporter och rörlighet är oerhört avgörande, inte minst i ett land som Sverige, som är avlångt med långa avstånd och möjlighet att ta sig till och från jobb eller transportera varor, men även när man tänker sig utanför Sveriges lands gränser, med hela den handel och den rörlighet människor emellan som behövs internationellt.
För mig är det viktigt att tänka att de problem som man ser med transporter också kan vändas till möjligheter. Då måste vi vara mycket mer smarta. Målet i sig är egentligen inte att minska transporterna, om det inte finns ett behov av att minska transporterna.
Då måste varje trafikslag för sig - oavsett om det är med flyg, på väg, på räls eller via sjön - fungera så effektivt, säkert och miljömässigt som möjligt. Hur skulle man då kunna göra detta? Ja, vi kan bara ställa oss själva frågan: Hur kommer en vara fram till en affär eller från dörr till dörr? Det kan inte bara gå via järnväg.
Vi kommer alltid att behöva bilen, lastbilen eller båten. Inte minst i våra städer handlar det om hur vi kan bygga en mycket mer effektiv citylogistik, hur vi kan ha terminaler och depåer för att lasta om på ett smidigt sätt i den konkurrens om våra utrymmen som finns. Vad görs då exempelvis från Sverige som drivs även på EU-nivå?
Det är till exempel gröna korridorer även när det gäller flyget, med så raka flyglinjer som möjligt. Man kan tänka sig järnvägen där man - oavsett vilket land man passerar - har mycket bättre management, att vi harmoniserar standarder, har korta ledtider och minskar stoppen, rent ut sagt förenklar för att göra det så smidigt som möjligt.
Det gäller även exempelvis lastbilar, som vi vet kommer att behövas. Men vi måste vara mycket bättre på att ha längre lastbilar som kan vara färre än att ha många fler korta lastbilar. Det är också ett sätt att tänka mer effektivt. Det handlar också om vilka typer av bränslen som vi har. Allt kanske inte fungerar bara med tekniken, som Annika Lillemets sade.
Men vi har väldigt mycket mer som är på gång när det gäller att minska effekterna av till exempel partiklar, buller och annat. Det handlar mycket om kunskap.
Om man har insikten och tanken i maggropen att transporter i grunden kan vara bra där de behövs är nästa steg att göra det så enkelt som möjligt för människor och företag att göra ett val av vilken transport som ska användas.
Hellre än att säga att vi ska flytta över transporter från ett trafikslag till ett annat tycker jag att vi ska tänka på hur transporterna kan samarbeta hela vägen på det mest effektiva och miljövänliga sättet.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Annika Lillemets kunde nog inte låta bli att ta upp flyget som en stor bov när det gäller utsläpp, inte minst av koldioxid. Nu kommer vi ganska snart att få handel med utsläppsrätter att även gälla flyget, vilket jag tror är bra.
Men även här går Sverige i bräschen när det gäller hur man kan jobba med mycket rakare flygningar och hur man kan jobba med gröna inflygningar, som vi vet minskar både bränsleförbrukningen och i sin tur också CO2-utsläppet. Jag tror att det handlar om att se att till exempel transportslaget flyg kommer att behövas. Frågan är: Vad gör vi för att minska den skadliga effekten av utsläppet? Där ligger Sverige före.
Det är ganska riktigt i och för sig, och det kanske finns en logisk förklaring, som Annika Lillemets säger. Bygger man väg ökar bilismen. Det är riktigt. Bygger vi järnväg ökar tågresandet. Ja, det är också riktigt. Vi behöver ha både och. Det bästa måste naturligtvis vara att hitta den rätta kombinationen för människor när de ska ta sig från dörr till dörr men också för företagen.
Det handlar om att de ska kunna göra ett val för hela resan från punkt A till punkt B på det smidigaste sättet. Där ska de också ha förutsägbarhet i både tid och kostnad och framför allt tillförlitlighet. Då behövs kombinationen av alla olika trafikslag.
Just därför har vi Trafikverket, som är en ny myndighet som jobbar just trafikslagsövergripande och som vid varje tillfälle kan göra analyser när man gör en investering: På vilket sätt påverkar det människors beteende, och vad får det för konsekvenser? Då kan vi också fatta ett beslut om vilken investering som är den bästa.
Jag är glad över att Annika Lillemets också i grunden tycker att fyrstegsprincipen, som vi har börjat med här, är bra, även om vi uppenbarligen har olika uppfattningar om huruvida transporterna ska vara fler eller färre.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Marie Nordén har frågat mig på vilka grunder jag tagit ställning till att rätten till fungerande flygresor till och från regionsjukhuset i Umeå inte är nödvändig längre. Isak From har frågat mig på vilka grunder jag har verkat för förändringar som går tvärtemot tidigare fattade riksdagsbeslut avseende flygtrafiken mellan Östersund och Umeå. Jag besvarar de här två interpellationerna gemensamt.
Anslaget för trafikavtal, alltså före detta Rikstrafiken, gör mycket nytta runt om i landet. Pengarna möjliggör ett större utbud av interregional kollektivtrafik än vad som annars skulle ha varit fallet. I Norrlands inland är den upphandlade flygtrafiken betydelsefull för befolkning, näringsliv och offentliga förvaltningar på grund av de långa avstånden.
Trafiken möjliggör påtagligt kortare restider än vad som annars skulle ha varit fallet. Riksdagen beslutade 1980 att Jämtlands län skulle ingå i norra sjukvårdsregionen, vars regionsjukhus är Norrlands universitetssjukhus i Umeå.
Socialutskottet anförde i sitt betänkande angående förslaget till förändring att en förutsättning för utökningen av Umeåregionen med Jämtlands län var att resmöjligheterna förbättrades för patienter från länet som skulle få regionsjukvård i Umeå.
Riksdagen beslutade 1993 att staten skulle trygga en grundläggande flygtrafik mellan Östersund och Umeå och tillskjuta medel för att möjliggöra en upphandling av flygtrafik. Resvaneundersökningar visar att användningen av flyglinjen har förändrats på så sätt att det nu är få patienter som reser med den.
Av den anledningen menar jag att riksdagen bör fatta beslut om att den berörda flyglinjen inte längre ska särbehandlas jämfört med övriga linjer. Förslaget i vårändringsbudgeten innebär inte att regeringen tagit ställning till att det är omotiverat att upphandla flyglinjen Östersund-Umeå ytterligare minst en avtalsperiod.
Tvärtom har regeringen möjliggjort en fortsatt upphandling genom att i slutet av förra året fatta beslut om en så kallad allmän trafikplikt för sträckan. Därmed har Trafikverket kunnat genomföra ett konkurrensutsatt anbudsförfarande i syfte att teckna avtal med ett flygföretag. Myndighetens ambition är att inom kort teckna avtal med ett företag för att bedriva trafik på sträckan.
Givetvis måste den totala kostnaden för Trafikverkets trafikavtal rymmas inom den bemyndiganderam som riksdagen beslutat ska gälla för anslaget för trafikavtal. Regeringens förslag i vårändringsbudgeten om att åtagandet att upprätthålla flygtrafik mellan Östersund och Umeå bör upphöra handlar alltså om att besluten om trafikavtal ska tas på rätt nivå.
Riksdagen fattar normalt endast beslut om anslaget för trafikavtals storlek och ändamål men låter regeringen eller dess myndighet ta ställning till den exakta användningen av medlen.
Jag menar att regeringens förslag är i linje med tidigare riksdagsbeslut på så sätt att riksdagen inte bör fatta beslut om användningen av anslaget för trafikavtal linje för linje.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Tack för bra frågor från samtliga i debatten. Marie Nordén är inne på att regeringen inte vill se skillnaderna i landet. Jag tycker att det är lite tveksamt att tolka det så snävt. I så fall skulle vi ju inte ha trafikavtal som är till för att se till att täcka upp där det kommersiella inte fungerar.
Marie Nordén säger att underlaget inte har förändrats. Visst har resandet förändrats. Jämtlands läns landsting för statistik eftersom man betalar för sjukresor. De har inte i sina argument nämnt kopplingen till patienter. Det antal patienter som reser har minskat kraftigt.
Däremot är det, som Marie Nordén var inne på, personalen och näringslivet som nyttjar den. I diskussionen ingår att lösa upp det ursprungliga beslutet när man gjorde sjukvårdsregionerna. Det syftade till patienterna. Vi har ändå sett att det finns andra skäl att fortsatt upphandla. Det var därför man förra året fattade beslut om att det skulle vara allmän trafikplikt.
Diskussionen om huruvida det ska upphandlas eller inte pågår just nu. Det kommer nog att vara bara några få dagar kvar innan vi ser resultatet av det när generaldirektören på Trafikverket fattar det slutliga beslutet. Isak From sade att jag trots allt borde vara lite bekant med hur situationen är där uppe eftersom jag också har blivit uppvaktad av de olika Norrlandslandstingen.
Jag kan i sammanhanget nämna att det egentligen inte rörde denna linje utan framför allt möjligheten till att ha beredskap på de olika flygplatserna i norr, inte minst för akutflyget. Då kan jag avslöja lite fint i denna kammare för er som är här inne att vi har en ambition att hitta en långsiktig lösning på det också. Det kommer att finnas med i budgeten till hösten.
Vad krävs då för att regeringen ska prioritera denna linje? Som jag har sagt har regeringen sagt, vilket också står i svaret, att det är motiverat att upphandla Umeå och Östersund minst en avtalsperiod ytterligare. Trafikverket är i gång med att genomföra ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Syftet är att teckna ett avtal.
Det som jag tycker är viktigt är att hålla fast vid det som gäller för alla andra linjer - jag utgår nämligen från att man inte vill särskilja sig från de andra som har trafikavtal - nämligen att det är riksdagen som fattar det övergripande beslutet om ändamål och storlek på själva anslaget. Sedan är det regeringen eller den myndighet som vi säger ska göra det som beslutar vilka linjer som ska upphandlas.
Det innebär egentligen att förslaget som ligger i vårbudgeten handlar mer om att det inte ska behöva krävas några speciella riksdagsbeslut utan att det ska ske på lika sätt som gäller i övrigt med de flyglinjer som ingår i själva upphandlingen av trafikavtal.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Kriterielistan för trafikavtal har funnits väldigt länge. Någonting som har kommit upp i sammanhanget på senare tid är på vilket sätt man ska förhålla sig inte minst till hela den stora framväxande turistnäringen, som är i behov av transporter som bidrar till tillväxt. Nu lägger Marie Nordén till diskussionen om sjukvården i sammanhanget.
Jag kan i dag bara säga att vi har kriterier som gäller just nu, men det är klart att det ständigt kommer upp diskussioner om vad som egentligen ska ingå. I den här debatten får jag väl säga att det känns skönt att flyget upplevs som positivt. Det är annat än vad vi hört tidigare under kvällen. Då är frågan: Lovar jag nu, hur ska man tolka det jag säger?
Jag förtydligar det som står i svaret: Regeringen tycker att det är motiverat att upphandla Umeå-Östersund minst en avtalsperiod till. För Jonas Sjöstedts upplysning: Det är inte för ett år i taget, utan en avtalsperiod är från hösten och fyra år framåt. Det är omfattningen av avtalet i sådana fall.
Utifrån att vi fattade beslut förra året om att just den här sträckan skulle vara med allmän trafikplikt har det givit möjligheter för Trafikverket att utföra ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Det handlar inte om det Jonas Sjöstedt sade tidigare, att jag skjuter ansvaret till Trafikverket, utan det ligger i deras uppdrag att göra detta. Syftet ska vara att teckna ett avtal.
Som jag sade tidigare kommer beslutet om några dagar och fattas av generaldirektören. Oavsett om man tycker om regioner eller inte kan vi se på detta utifrån de människor som bor i hela Norrlandsregionen, om vi kallar det för region. Vi vet att sjukvården är i dag ojämlik över landet; det är ett känt faktum.
Det har betydelse för en i vilket landsting man befinner sig i. Jag tror att det framöver kommer att vara ännu viktigare att ha utbyte av specialister, vare sig man får vård någon annanstans eller i sin närhet så att specialisterna kommer hem till en, i syfte att minska ojämlikheten.
Det som har varit med i diskussionen med Jämtlands läns landsting som har tagit upp detta är att det framför allt är personal - jag tror att Marie Nordén nämnde det tidigare - som ska ha det här utbytet. Det är en sak som gör att det finns andra skäl än just patientunderlag, som vi vet har minskat oavsett vilken mätning man än har gjort, för att fortsatt upphandla detta.
Det är därför vi har den här turordningen. Däremot kan jag inte i dag, och får eller bör inte heller, tala om vad utgången blir, för det vet jag faktiskt inte. Det kan jag heller inte lägga mig i. Men med avtalet om allmän trafikplikt har vi möjliggjort att man nu är mitt uppe i en sådan upphandling.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det är bäst att jag börjar med Jonas Sjöstedts fråga om tågen. Han nämnde att Ådalsbanan kräver upprustning. Det är på gång. Tyvärr blev det något försenat, men minns jag rätt ska upprustningen vara klar till 2012. Det kommer att få konsekvenser också när det gäller Botniabanan, precis som Jonas Sjöstedt sade.
Den övriga sträckningen finns inte med i planen nu, men jag tror att Ådalsbanan när den kommer på plats får betydelse. Dina känslor, Marie Nordén, styr du själv över. Dem kan jag inte styra åt dig. Du är givetvis i din fulla rätt att fundera över vad som är riktigt eller inte och hur man ska tolka det jag säger.
För att undvika missförstånd vill jag vara tydlig med att jag inte här i dag har givit ett löfte om att det blir fyra år till. Jag upprepar det jag har sagt: Regeringen har ansett det motiverat att upphandla sträckan. Därför fattades det redan förra året ett beslut om att det skulle vara en allmän trafikplikt på sträckan.
Detta har möjliggjort för Trafikverket att göra den upphandling som pågår och som generaldirektören inom några dagar kommer att fatta beslut om. Tecknas det ett avtal kommer det att gälla från oktober i år och fyra år framåt. Det exakta beskedet får vi om några dagar. Jag tackar för en bra debatt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att Arlanda flygplats inte ska överskrida utsläppstaket för koldioxidutsläpp. Stockholm-Arlanda flygplats ägs och drivs sedan den 1 april 2010 av Swedavia AB. Det är således Swedavia AB som har ansvaret för att beslutade miljövillkor för flygplatsen, inklusive utsläppstaket för koldioxidutsläpp, uppfylls.
Swedavia AB har i en skrivelse till regeringen den 18 oktober 2010 hemställt om att regeringen ska förbehålla sig prövningen av tillåtligheten för Arlanda flygplats med stöd av 17 kap. miljöbalken. Även Naturvårdsverket har uppmärksammat regeringen på frågan.
Vidare har bolaget den 2 maj i år lämnat in en ansökan till mark- och miljödomstolen om ett nytt miljötillstånd för hela verksamheten vid Arlanda flygplats. Regeringen kommer inom kort att ta ställning till skrivelserna från Swedavia AB och Naturvårdsverket.
Jag kan inte föregripa dessa ställningstaganden och således inte i dag närmare diskutera regeringens syn på miljöbalksprövningen av Arlanda flygplats.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jonas Sjöstedt frågar mig om staten har för avsikt att använda sin option i förtid. Det är inte en diskussion som vi har just nu. Jag delar inte den uppfattning som Jonas Sjöstedt här framför att det inte skulle finnas ett intresse från Arlandabanan eller A-Train att vilja hitta fler lösningar så att mer människor använder tåget för att ta sig till Arlanda från Stockholm.
I så fall skulle inte de diskussioner som jag vet pågår faktiskt pågå när det gäller att knyta ihop det från Stockholm, och då inte bara från Stockholms central utan även söderifrån, via Arlanda och till Uppsala. Där har man diskussioner om att släppa in andra trafikanter på rälsen. Det finns alltså ett givet intresse.
Förutom tågen handlar det om kollektivtrafiken och hur man planerar dels från Sigtuna och Märstaområdet, där många bor som jobbar på arbetsplatsen Arlanda, dels bussar som drivs med alternativa drivmedel. Där var till exempel den investering som gjordes med fordonsgas ganska bisarr när man fick åka till Uppsala för att tanka och sedan åka tillbaka.
Det görs ändå en hel del. Den sammanvägda delen hur man ska ha tillåtlighetsprövningen och jämföra dagens tillstånd med det som ska gälla framöver är på vilket sätt man kan minska det totala utsläppet. Och då är frågan hur det ska räknas.
Jag vet att Arlanda självt vill bli prövad utifrån god miljö, och det bör också vara med gällande regler, som är tidsenliga för dagen.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det är möjligt, som Jonas Sjöstedt säger, att det kan finnas vissa ideologiska skillnader. Men det viktigaste för mig är egentligen att människor kan ta sig fram oavsett vem som äger tågen som man åker i, vem som kör dem eller vem som äger rälsen. Jag har också sett att Arlandabanan har den högsta kundnöjdheten men också den högsta tillförlitligheten inte minst när det har varit tuff vinter.
Det har varit till nytta för resenärerna. Det är självklart att det hade varit mycket bättre om man mycket tidigare hade haft möjligheten att åka tåg. Jag tillhör exempelvis de som uppskattade att man tidigare kunde ta tåget till Södertälje och kliva av vid Arlanda och insåg att det var mycket sämre att inte ha den möjligheten, bara detta att man gör omstigningen på Stockholms Central. Därför tror jag att det arbete som har tagits på pendeltågssidan är bra.
Jag vet att det inte kommer att ske i år utan blir först nästa år, om allt går som det är tänkt att det ska vara möjligt. På tågsidan är vi beroende av inte minst att Citybanan kommer på plats. Men den har vi inte på plats förrän 2017. Det hade varit mycket bättre om den hade varit på plats. På så sätt får vi använda de förutsättningar som vi har. Det är uppenbarligen så att det brinner i knutarna för Arlanda.
Jag vill inte se en sådan ordning att de tvingas dra ned på sina flygrörelser därför att marktransporterna betyder så mycket. Jag vet att det pågår ett oerhört intensivt arbete. Men låt oss framför allt se hur och på vilket sätt Arlanda ska miljöprövas, där man fortfarande tar hänsyn till att utsläppen minskar och där Arlandas egen ambition som flygplats är att helt och hållet fasa ut CO2-utsläppen till år 2020.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Isak From har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att ge Inlandsbanan AB en rejäl möjlighet att bli ett alternativ för att säkra transportkapaciteten till och från norra Sverige och hela Barentsregionen.
Regeringen gav den 10 mars i år Trafikverket i uppdrag att med nu gällande nationell plan för utveckling av transportsystemet som grund utreda behovet av ökad kapacitet i det svenska järnvägssystemet och lämna förslag till effektiviserings- och kapacitetshöjande åtgärder som kan vidtas för att tillgodose kapacitetsbehovet.
Åtgärder som föreslås för tidsperioderna 2012-2015 samt 2016-2021 kommer att remitteras av Trafikverket under juni månad och ska delrapporteras senast den 1 oktober 2011. Enligt det avtal som staten och Inlandsbanan AB har ingått kan Inlandsbanan AB begära en förlängning av avtalet senast den 1 maj 2011.
En sådan begäran har inkommit till Näringsdepartementet i april i år tillsammans med en begäran om överläggningar i vissa frågor, bland annat om drifts- och underhållsanslagets storlek. Begärda överläggningar kommer att påbörjas under innevarande år.