KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Nilsson (C):
Att bygga ut spårkapaciteten tycker jag givetvis är eftersträvansvärt. Där är vi överens. Det håller man också på med på många håll. Man försöker bygga bort flaskhalsar. Man jobbar intensivt med det eftersatta underhållet på vägar och järnvägar. Här finns oerhört mycket att göra. Nu ser vi dessutom hur väderleken påverkar situationen när man samtidigt både ska sköta underhållet och fixa till kapaciteten.
Jag har inte något emot att det görs satsningar på järnväg. Nu arbetar dessutom en utredning med frågan om höghastighetståg. Jag vet att ett av era förslag, Helena Leander, var att lägga bitar av spårkapaciteten i budget. Jag tycker nog inte att vi ska plocka pengarna från de transporter som sker på väg.
Oavsett om vi förbättrar dagens spårkapacitet eller bygger ett nytt spår kommer vi aldrig i livet att klara av att täcka upp hela landet. Jag bor själv i en kommun där det är åtskilliga mil till en järnväg. Det handlar alltså inte bara om Norrland och skogarna där uppe. Vi har skogar även i södra Sverige. Vi har också andra råvaror som måste fram. Många bor utspridda och är därför beroende av transporter.
Vi kommer aldrig att få ett järnvägsnät över hela landet, och det ena ska inte slå ut det andra. Däremot måste vi givetvis titta på möjligheterna att framföra fordonen på andra sätt. Det gäller såväl järnvägar som lastbilar och andra transportslag.
Karin Nilsson (C):
Jag ser ändå den här mängden olika skatter staplade på varandra som något som drabbar svensk produktion. I den finansdebatt som föregick vår debatt här i dag, där man dessutom pratade om upphandling av livsmedel för den offentliga sektorn, hörde vi att alla som ska lämna anbud förstås ska vara kollektivanslutna.
Där har vi ytterligare en pålaga som i många fall drabbar de enskilda lantbrukare som skulle vilja vara med och lägga anbud men som inte kan göra det. Om vi nu hade följt oppositionens förslag, vilket vi tack och lov inte gör, skulle vi hålla på att ändra förutsättningarna för lantbruket hela tiden. Det är i dag så många som slås ut med de förutsättningar som finns i dag.
Om vi skulle lägga på dem mer förutsättningar som gör att deras produkt inte kommer ut på marknaden innebär det givetvis att fler och fler tvingas köpa sina produkter någon annanstans ifrån. Vi har själva sett till att vi har regelverk som gör våra varor i Sverige dyrare än i andra länder.
Jag tycker att det är bra att vi har så starka krav på miljöhänsyn och att vi har så starka krav på livsmedelsproduktion över huvud taget. Men jag tycker inte att vi ska fortsätta i all oändlighet och bygga på med fler kostnader som försämrar svenska lantbrukares villkor att konkurrera på en marknad där de redan i dag tappar andelar och redan i dag står för mindre än hälften av vad vi äter i detta land.
Karin Nilsson (C):
När det gäller krav på upphandlingen och underlaget i upphandlingen, så att man verkligen får med alla de regelverk som vi har i svensk livsmedelsproduktion, är vi definitivt överens.
Där plockade vårt parti redan förra våren fram en handbok för kommunala upphandlare för att vi i alla fall skulle hjälpa våra kommunpolitiker att handla utifrån svensk lagstiftning och då bryta ned för varje djurart vad som gäller i Sverige i förhållande till andra länder.
Utifrån sättet att precisera kraven har vi då möjlighet att hitta en lösning där man inte bara är bunden till ett pris, som man många gånger annars är i en upphandling. Kravspecifikationen är oerhört viktig, och vi är definitivt överens om att den måste fram. Jag håller också med om att vi borde ha kommit längre med ursprungsmärkningen. Där finns problemen med alla dessa halvfabrikat.
För helt kött har vi lyckats hitta ursprungsmärkning i en del av sorterna, men inte alla dessa mixade biffar av olika slag. Där återstår ett problem. Vi behöver hjälpa kunden och konsumenten att hitta våra svenska produkter ute i butikerna.
Det betyder ändå inte att vi kan fortsätta att lägga på större kostnader, för det finns också priskänsliga konsumenter som många gånger väljer utifrån plånboken. Om det går att hitta något importerat från en annan del av världen är det väldigt många som väljer det, fast dessa varor skulle göra betydligt större nytta på den egna, inhemska marknaden som de kommer ifrån.
Det är då man börjar prata om det globala. Jag ser att vi har otroligt bra möjligheter att odla i vårt eget land, om vi bara får fortsätta med det. Där kommer handelgödseln och faktiskt också bekämpningsmedlen in.
Karin Nilsson (C):
Dagens debatt handlar om subsidiaritetsfrågan. Det är frågan om EU i det här fallet ska lägga sig i hur vi räknar fram skattebaserna hos de svenska bolagen eller om vi ska avgöra sådana frågor själva i Sverige. Det mesta är sagt i frågan.
Jag vill ändå berätta att Centerpartiet och jag själv är tveksamma till för mycket inblandning från EU och i huvudsak tycker att detta är frågor som ska beslutas nationellt. Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Vänstern och Sverigedemokraterna föreslår i det är fallet ett avslag på förslaget eftersom de anser att vissa delar av förslaget inte är utformade så de är förenliga med subsidiaritetsprincipen.
Det kan finnas olika utgångar utifrån den tolkningen och det tyckandet. Avsikten från EU är att förenkla för företag som bedriver verksamhet i flera länder. Syftet med regelförenklingen för företagen är gott. Jag kan instämma med både regeringen och de fyra oppositionspartierna. Det finns delar i förslaget som också jag är tveksam till.
Men genom att redan i formfrågan i detta tidiga läge föreslå avslag på förslaget frånsäger vi oss möjligheten att påverka innehållet i sakfrågan.
Det kanske hade varit klokt att få vara med och uttrycka ett svenskt ställningstagande om minsta gemensamma nämnare i frågan i stället för att i en omröstning bli överkörda av en EU-majoritet och tvingas anpassa oss till vad andra har tyckt om hur man räknar fram en gemensam bolagsskattebas. Fru talman!
Jag beklagar att det är så viktigt för de fyra oppositionspartierna att i detta tidiga läge säga nej till skattekommissionären Semetas nu allra viktigaste skötebarn. Vi kunde kanske ha nytta även i andra frågor om vi i denna fråga gått lite varligare fram.
Sverige vinner som regel på att få vara med vid förhandlingsbordet och bearbeta frågan än att sitta på läktaren och bara avvakta vad andra kommer fram till. Vi avstår därför oftast från att säga nej i ett så här tidigt skede.
Det är en av alliansregeringens starka sidor att vi oftast är med och förhandlar och vill gå vidare i det första skedet. Vi kan sedan ha en annan åsikt när vi behandlar bitarna i ett förslag. Jag hade hoppats att vi hade nått dit även i denna fråga.
Karin Nilsson (C):
Det är trevligt att se statsrådet här. Välkommen hit! Jag kommer nedifrån Tingsryd i Kronobergs län, och vi har haft denna problematik en längre tid. Den har faktiskt funnits så länge jag har suttit i riksdagen, även under förra mandatperioden, och ett tag dessförinnan. Jag ser en problematik i att vi har en teknik som faktiskt inte har varit mogen under den tid vi har haft problemen.
Telia har gjort sina försök, och fastmobil har varit ett av försöken. Vi har många gånger känt oss som försökskaniner nere hos oss. Andra operatörer har lyst med sin frånvaro, så det har inte funnits några andra som har kunnat ta vid heller. Hos oss låg ledningarna och stolparna nere, och på andra håll i landet håller de på att ruttna.
Att situationen är besvärlig förstår vi alltså. Det man olyckligt nog ändå förväntar sig med alla förslag på lösningar är att man ska klara mycket mer än vad en telefonförbindelse egentligen klarar av och vad den gamla LEK-lagen ställde för krav. De flesta förväntar sig att kunna använda modern teknik oavsett var de befinner sig i landet.
Det kan man i tättbebyggda områden, men det är svårare på landsbygd. I det sammanhanget vill jag i stället passa på att berömma regeringen för de framsynta insatser man gör för fiberutbyggnad på landsbygden. Här jobbas det med landbygdsutvecklingsbidrag och med kanalisationsstöd. Hemma i vårt län har vi haft fyra år på oss att bekymra oss över hur framtiden ska se ut.
Det är otroligt många som satsar på det oavsett ålder och bostad. Man känner att det här är framtidens melodi, och det höjer värdet på fastigheten. Även om man kanske själv inte är en datoranvändare vill man åt telefon- och tv-uppkopplingen. Datorn är en del i det hela.
Det jag hoppas få svar på från regeringen handlar om fortsatta pengar i framtida lösningar. Jag ser gärna att kanalisationsstödet och landsbygdsutvecklingsbidraget för fiber, som vi nu använder oss av men som håller på att ta slut i varje fall i vårt län därför att efterfrågan är så oerhört stor, kommer att fyllas på ytterligare.
Karin Nilsson (C):
Den differentierade skatten för vägslitaget utifrån lokala förutsättningar kommer, som jag ser det, att bli en omöjlig ekvation att lösa. Visst finns det många moderna dataprogram med gps-lösningar och annat. Jag tror likväl att det blir en omöjlig ekvation att lösa utan att det kostar väldigt mycket pengar.
Vi hörde här vår finansminister i dag berätta att den administrativa delen kommer att gå på 900 miljoner när man räknat fram det på regeringsnivå. Det är en ytterligare påverkan på budgeten att införa skatten.
Vi hörde också Lena Asplund i sitt replikskifte förklara att vi redan har en hel del regler för vår åkerinäring där man kunde se till att den verkligen tillämpas av alla och även av dem som kommer från andra länder. I huvudsak är de transporter som rör sig i Sverige en nationell angelägenhet.
Jag har väldigt svårt att se att det skulle kunna ha annan effekt än att störa konkurrenskraften för de företag och den verksamhet som vi har i vårt land. Däremot är det intressant att Mats Pertoft tar upp detta med järnvägar. Det tog också Jacob Johnson och Tommy Waidelich upp i ett replikskifte.
Man talar gärna om Norrbotniabanan, men man gör väldigt lite. Där anser jag att regeringen har gjort betydligt mer. Vi har till exempel en ansökan som Maud Olofsson och Åsa Torstensson gjorde till EU-kommissionen om TEN-T-status för Norrbotniabanan. Den har nyligen gått igenom. Där kan vi förvänta oss en medfinansiering så att vi kan nå någonstans.
Oppositionen har talat sig varm för detta men har inte åstadkommit särskilt mycket mer.
Karin Nilsson (C):
Jag håller med om att järnvägarna är tungt belastade i dag. Det finns flaskhalsar att ta hand om. Trycket på järnvägarna har ökat. Passagerarna har strömmat till. Det underlättas inte av att man har haft ett otroligt bristande underhåll under lång tid. Sedan vi bytte regering har det tillförts åtskilliga miljarder för att klara underhållet.
Det sker även nu. Trafikverket är maxat med pengar för att underhålla vägar och järnvägar. Vad vi än stoppar in för pengar kommer man inte att klara av att göra så mycket mer eftersom man gör allt vad man kan just nu. Sedan finns andra sätt att skapa gröna korridorer genom Sverige än att bygga järnväg. Jag är också för ett snabbspår, men jag har i dag svårt att se hur vi ska få det finansierat.
Det finns också möjlighet att transportera gods och människor med både eldrift eller biogasdrift om vi får upp volymerna. Jag har hört förslag om att i stället för att elektrifiera ett järnvägsspår kan en väg elektrifieras. Man kör på gummihjul. Det är en betydligt enklare och snabbare investering med grön drift på lastbilar, bussar och andra fordon.
Med ny teknik kan vi komma långt. Det är den nya tekniken vi ska uppmuntra när det gäller drivmedel och fordonsutveckling. Jag tror att vi hittar lösningar utan att för den skull skapa en straffskatt för landsbygd och på nationell nivå för vårt land.
Karin Nilsson (C):
Jag tyckte att jag var väldigt tydlig i mitt anförande när det gäller detta. Jag är beredd på en skatteöversyn och har ingenting emot att den är bred, men jag har väldigt svårt att se hur den skulle kunna nå ett resultat om den vore parlamentarisk med de ingångsvärden som presenteras här från vissa partier.
Det finns partier som har en helt skild samhällssyn och helt skilda värderingar från vad jag värderar och sätter högt. Med en sådan värdering sätter man det kollektiva samhället först i stället för att hellre se att det privata näringslivet bidrar med väldigt många skattekronor till det som vi vill klara av gemensamt i ett kollektivt system.
Det finns motsättningar redan när det gäller hur samhället finansierar sina verksamheter, och jag har väldigt svårt att tro att det är möjligt med en gemensam översyn med de förutsättningarna.
Karin Nilsson (C):
Jag tycker fortfarande att jag var tydlig med att jag inte kan se en bred parlamentarisk skatteöversyn som ett alternativ därför att vi redan i dag har facit i hand, vilket jag också nämnde i mitt anförande. Vi har ett facit i att vi har infört jobbskatteavdraget. Det var en av de första åtgärderna efter valet 2006 när vi bytte regering.
Den frågan har vi fortfarande en het debatt om, och den skulle fortfarande inte ha varit införd om vi skulle ha förhandlat oss fram till den med alla riksdagens partier. Vi har RUT och vi har ROT, och vi har diskuterat dessa åtgärders varande eller icke varande även här i dag.
De här åtgärderna är för oss i Alliansen oerhört viktiga frågor när det gäller jobbskapande, och de finansierar välfärdssystemet. Skulle vi driva frågor i långbänk i sex sju år och inte nå i mål eftersom vi inte delar syn på detta har jag svårt att se vitsen i att vi når en parlamentarisk överenskommelse. Däremot kan jag kanske tänka mig en blocköverskridande överenskommelse på så vis att vi får med ett eller två partier utöver de fyra allianspartierna.
En bred överenskommelse kan jag alltså tänka mig. En ny överenskommelse kan jag tänka mig. Men att den ska vara parlamentarisk och bestående av riksdagens samtliga åtta partier har jag väldigt svårt att tänka mig.
Karin Nilsson (C):
Nu angavs det inte några kronor och ören, men det är intressant att höra hur mycket pengar man förväntar sig att alliansregeringen ska plocka fram, och man säger att vi är dåliga på att investera i infrastruktur. Före 2006 när vi bytte regering var det väldigt många spadtag men få beslut som fullföljdes.
Det fanns dessutom ett underskott i den plan som fanns som först behövde fyllas upp när vi bytte till alliansregeringen. I första hand har alla dessa underskott och det eftersatta underhållet finansierats. Därefter har det också satsats väldigt mycket på både järnväg och väg.
Om vi börjar jämföra siffror tror jag att vi definitivt inte kan klandra den nuvarande regeringen för att inte vilja satsa. Däremot är det mycket svårt att jämföra Sverige och Kina. Kina har miljontals människor i varje stad. Det finns många fler som kan vara med och nyttja den investeringen och även betala för den.
Jag kan villigt erkänna att jag också har varit med och skrivit motioner om dansbandsmomsen, och det har mina partikolleger gjort den här gången också. Det finns många förslag i mitt parti och i riksdagen över huvud taget. Många vill vara med och tycka någonting på skatteområdet, men det är också en prioriteringsfråga. Vi har inte haft ett sådant budgetutrymme att vi har kunnat ha en lång önskelista.
Jag hoppas att det finns möjligheter framöver att komma med nya förslag, men den möjligheten har inte funnits, och den finns inte i det här läget heller.
Karin Nilsson (C):
Självklart måste prioriteringar göras, och vi har givetvis i vårt parti prioriteringar som vi vill åstadkomma. Miljöfrågorna är viktiga. Vi vill komma över till en grön skatteväxling och en grön ekonomi, och vi jobbar givetvis för de frågorna. Vi måste få fram idéer som vi kan förankra över fyra partier.
Det kommer vi säkert att klara av framöver, men vi har inte lagt fram just den här prioriteringen på bilpooler som ni nu har föreslagit som en idé att ändra i det här läget. Avsikten med de skattesänkningar vi har gjort har varit att skapa nya jobb, och det har varit tacksamt att vi har haft dem under en lågkonjunktur, för det har varit en stor grad av självfinansiering i de besluten.
Vänsterpartiet ställer tåg och bil mot varandra här. Det skulle jag absolut inte vilja göra, för vi har inte samma förutsättningar över hela landet. På många ställen finns det inte kollektivtrafik så att man kan ställa sig på en perrong och förvänta sig att bli upphämtad efter fem minuter. Om det kommer tre bussar om dagen får man ofta vara glad för det. Bilen är fortfarande oerhört viktig för en väldigt stor del av befolkningen.
Jag kan givetvis önska att de som har en fungerande kollektivtrafik i sin närhet ska nyttja den, men många är väldigt beroende av bilen, och vi måste hitta möjligheter att köra den miljövänligt.
Karin Nilsson (C):
Det går att vara väldigt tydlig i den här frågan, och jag tycker att vi har varit det. Frågan är hur mycket man ska sätta sig på bakhasorna för att bromsa. Jag tycker att finansministern var tidigt ute, och vi har i hela utskottet varit väldigt tydliga i våra samtal med kommissionären. Våra EU-parlamentariker, oavsett partifärg, har varit så pass tydliga att de till och med har övertygat parlamentet i EU.
Alltså vore det väl också hundan om man inte lyckas nå hela vägen fram! Att sända ut strejksignaler om att vi inte kommer att köpa paketet som har med moms att göra och att vi inte ingår alls i direktivet har jag lite svårt att ta ställning till i det här läget.
Men frågan är vi oerhört eniga om, och det känns väldigt bra så långt.
Karin Nilsson (C):
Jag litar på att vi har en finansminister som är tydlig och har varit tydlig och definitivt har talat om var Sverige står i den här frågan. Jag tror säkert att det också har framgått att det kan få allvarliga konsekvenser för EU-förtroendet från de svenska medborgarna därför att det är så oerhört många som är engagerade i det svenska föreningslivet. Det här är alltså en kännbar fråga.
Hur många vill gå och rösta i nästa EU-val om vi inte kan få hålla den här typen av frågor inom vår egen nations bestämmandeområde? Frågan är hur många föreningar som aktivt har bombarderat kommissionären med brev - jag tror att det finns de som har gjort det - från svensk sida för att tala om hur viktigt det här är.
Det gäller att vi från alla håll verkligen fortsätter ända in i kaklet att jobba med det här. Men samtidigt har jag lite svårt att se möjligheten att här i dag säga att vi kommer att skrota hela förslaget, vilket är vad Hans Olsson har föreslagit. Jag förväntar mig att vi jobbar vidare på det sätt som vi har jobbat hittills och att det ändå ska gå i lås.
Karin Nilsson (C):
Jag ska försöka ta det i tur och ordning. När det gäller kilometerskatten kommer jag att fortsätta säga: Jag vill inte, vill inte. Jag anser att det är ett effektlöst förslag när det gäller miljön. Jag tycker att vi ska prata om biodiesel, biogaser och andra alternativa drivmedel. Det finns en flora och det kommer att finnas en ännu större flora av alternativ.
Men att ersätta de transporter som måste ske från leverantör till kund med någonting annat, att de ska kunna ske med andra färdmedel som tåg, båt eller någonting annat än lastbil, är inte möjligt, därför att vi inte har avsändare och mottagare utmed järnvägen.
Och det blir inte miljövänligare av att lägga på en skatt på en resa som ändå är nödvändig att genomföra. Jag fortsätter nog att vidhålla åren framöver att jag inte vill, för det är inte sträckan som avgör miljöbelastningen om man har en punkt A och en punkt B att utgå från.
När det gäller handelsgödselskatten är det ett bekymmer att man vill lägga på nya skatter på jordbruket i Sverige där vi redan har kommit längst. Vi har hårdare regler när det gäller innehållet i handelsgödsel. Vi har hårdare regler för vilken mängd som får spridas och när det får spridas.
Vi har över huvud taget hårdare regler för vår landsbygds- och jordbruksproduktion. Nu hinner jag inte säga något om återföringen av dieselskatten. Men just de här två sakerna var just de som stod emot varandra och som nämndes av Folkpartiets företrädare alldeles nyss.
Karin Nilsson (C):
Självklart vill jag också säga att jag vill, jag vill, men inte när det gäller kilometerskatten. Vi har andra tankar, och vi vill ha annat i tankarna. Bilen är inte fienden. Vi vill jaga utsläppen, och utsläppen ska då inte komma från fossila bränslen eller drivmedel.
Där har vi väldigt många tankar om vad vi vill och kommer också att genomföra dem för att nå en fossilbränslefri transportsektor till 2030. Återföringen av dieselskatt kommer också att blandas in i detta med utsläppsdelarna.
Där kommer skatt in för att hjälpa till att klara av en omställning från ett fossilbränsleberoende till alternativa drivmedel. Den omställningen, kan jag villigt erkänna, har inte varit enkel. Det finns inte särskilt många alternativa fordon. Möjligtvis kan man börja konvertera, men i dag finns det bara en traktor som är konverterad, vad jag förstår, och som går på dispens.
Omställningen har alltså inte varit så enkel som jag skulle önska. Jag vill givetvis att vi får fler miljövänliga fordon och ett miljövänligt jordbruk. Vi är ju väldigt beroende av maskiner för att klara jordbruksproduktionen, särskilt inom det miljövänliga ekojordbruket.
Det hindrar inte att vi måste minska pålagorna på jordbruket. I detta fall plockade man bort handelsgödselskatten eftersom Sverige var ensamt om att ha en handelsgödselskatt. Våra konkurrentländer hade inte denna skatt, och därför befann vi oss i ett underläge.
Karin Nilsson (C):
Folkpartiets artikel var intressant. Den innehöll mycket om havsmiljön och om andra insatser där vår regering redan har gjort mycket och kommer att fortsätta göra mycket och där man satsat miljömiljarder på Östersjön och Västerhavet. Det var ett insiktsfullt uppvaknande att man skrev så mycket om miljön i denna artikel.
Däremot är jag fortfarande tveksam till delen om handelsgödselskatt, men det blir som sagt en förhandlingsfråga mellan fyra partier. Mats Pertoft och Miljöpartiet argumenterar för att man ska göra skillnad på långa och korta transporter. Hur ska man kunna göra det?
I en del diskussioner vi har haft i kammaren ska man ta hänsyn till resorna i Norrland, och ibland ska man ta hänsyn till skogsnäringen. Ibland ska man ta hänsyn till avståndet till tänkbar järnväg, och nu ska man ta hänsyn till långa transporter kontra korta transporter. Man ska dessutom komma åt osjyst konkurrens genom att särbehandla utländska åkare.
Jag förstår inte hur många parametrar vi ska ha i systemet för att få en effekt som innebär att vi klarar av en miljöåtgärd. Transporten måste utföras. Oavsett om transporten utförs av en åkare som har eller inte har ett svenskregistrerat fordon kommer en skattehöjning att belasta konsumenten, och transporten har utförts.
Om det är fuldiesel, eller hur ni uttrycker det, som används kommer vi inte åt det genom en kilometerskatt. Vi kommer bara att belasta transportnäringen överlag med en höjd kostnad som får betalas av någon annan.
Karin Nilsson (C):
När det gäller den osjysta konkurrensen inom åkerinäringen handlar det inte om vem som kör utan att man följer de lagar och regler som finns i Sverige. Jag skrev tidigare motioner efter att ha träffat ett åkeriföretag i Kalmar län.
Man berättade om dygnsreglerna med rätt antal timmar vila och att det är viktigt att följa dessa regler och den svenska lagstiftningen för de svenska åkarna. Det påverkar givetvis priset för transportern.
Mitt förslag i det fallet var att vi skulle göra det enklare att ta fast dem som bryter mot regelverken och omedelbart avkräva dem böter så att de inte kunde fortsätta att fuska i systemet. Det handlar dock inte alls om kilometersträckor.
När det gäller etanolundantaget efter 2013 har regeringen bedömt att etanolbilarna är första generationens miljöbilar och att man måste gå vidare i utvecklingen. Det är en stor volym etanol som krävs, och den är inte så energieffektiv som man skulle kunna önska. Det bidrar också till utsläpp.
Jag håller dock med om att vi har byggt upp ett system och en infrastruktur för etanolfordon, så det är viktigt att vi kan hålla nere kostnaden för bränslet även om inte bilen i sig har ett undantag.
Det är ett miljövänligt bränsle, och inblandningen av etanol i den vanliga bensinen är viktig att få med för att kunna uppnå de resultat med sänkt fossildrivmedelsanvändning som vi tänkt oss.