KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Jag gav mig in i debatten för att jag tycker att flyget är en oerhört viktig del av landets infrastruktur. Bromma har stor betydelse för landet i övrigt. Det känns lite grann som att regeringen styrs väldigt mycket av Miljöpartiets agerande när det gäller flyget.
Maria Stockhaus tog upp Kalmar och den debattartikel som en partikollega till statsrådet har skrivit under. Men det finns även andra delar av landet - jag själv har rötter uppe i Norrland - som är oerhört beroende av en snabb och effektiv flygtransport ned till Stockholm. Vi har ett avlångt land som till stora delar kräver flyg.
Pandemin kommer inte att vara för evigt, utan den kommer att försvinna - förhoppningsvis senare under det här året. Då kan vi återgå till lite mer normala förhållanden. Dessutom ställer flyget om, och vi kommer att få se både elflyg och flyg som går på vätgas eller någonting annat; det får framtiden utvisa. Tekniksprånget är ganska stort just nu.
Att då lägga ned Bromma, som skulle kunna bli ett nav i den korta regionaltrafiken, verkar korttänkt, om man ska uttrycka sig så. Det är att inte se till möjligheterna inför framtiden. Bromma har oerhört stora möjligheter att utveckla den typen av trafik.
Det är inte bara att lägga in den flygtrafik som har varit på Bromma på Arlanda. Den typ av flygmaskiner som trafikerar Bromma är lite långsammare både vid inflygning och vid start i förhållande till de maskiner som oftast trafikerar Arlanda. Där har man jetdrivna maskiner, som både är snabbare i starten och vid inflygning.
Dessutom är dessa maskiner avsevärt tyngre; de ligger på 70 ton och uppåt. Det är lätt att förstå att det inte är någonting man viker åt sidan med för att kunna göra en undanmanöver, utan det finns ganska strikta inflygningsregler. Detta skapar ett annat bekymmer om vi pratar om ambulansflyg och ambulanshelikoptrar.
Det sägs ju att de ska flyttas ut till Arlanda, och det fungerar bara inte i den tunga trafik som finns ute på Arlanda. Sedan blir man lite förvånad över att en utredning mörkläggs. Det finns ett privat alternativ som ser möjligheten att utveckla Bromma och driva verksamheten där ute.
Men då mörkläggs det, och därför måste man ställa sig frågan: Varför? Vad är det i den här rapporten som ni inte vill ska komma upp i dagens ljus? Det privata alternativet har gjort en helt annan bedömning än Swedavia när det gäller lönsamheten ute i Bromma. De måste ha räknat på affärsmässiga grunder, och de gör bedömningen att det går att driva Bromma vidare.
Jag vill gärna ha ett svar från statsrådet: Vad är det som gör att ni mörklägger rapporten? Vad är det som finns däri som inte tål dagens ljus?
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det händer då och då i olika debatter att statsrådet säger att jag är teknikfientlig. Men nu blev det lite tvärtom.
Här har man alla möjligheter i världen att skapa en fossilfri flygplats och utveckla de korta regionala flygningarna med fossilfria maskiner, och så väljer man i stället att diskutera att lägga ned Bromma. Det blir väldigt bakvänt. Jag var i USA förra året och tittade på en flygmaskin. Den var liten - det var bara sex platser.
Motorn till den maskinen var inte större än att den hade kunnat ligga på bordet framför mig. Men det var ett elflyg. Tekniksprånget är alltså stort just nu, och det går snabbt. Det kommer inte att dröja länge innan vi ser eldrivna flygmaskiner eller, för den delen, vätgasdrivna flygmaskiner i kommersiell drift.
Att då ha plockat bort Bromma som ett alternativ i den regionala trafiken - Bromma flygplats är viktig för hela landets infrastruktur - är bakåtsträvande. Dessutom är det ungefär 1 100 ambulansflygningar på Bromma årligen. Patienter flygs in från hela landet till specialistvård på Karolinska i Huddinge och Södersjukhuset och så vidare.
De använder flygplatsen som bas för sin bränslepåfyllning. Även den verksamheten kommer att drabbas. Det kommer att leda till att människor inte får den vård de behöver, och människor kan dö på grund av att de inte får snabba och effektiva transporter. Då är frågan: Är regeringen beredd att ta bort 1 100 ambulanstransporter från Bromma?
Thomas Morell (SD):
Jag tackar infrastrukturminister Tomas Eneroth för svaret. Vi har diskuterat detta tidigare här i kammaren för inte så länge sedan. Men det som fick mig att skriva denna interpellation var den insats som trafikpolisen gjorde vid Hallandsåsen. Där rapporterade man 66 förare för fortkörning. Av dessa 66 förare drog man in körkortet för 55 förare.
Denna mätning genomfördes alltså vid en arbetsplats där det stod människor och arbetade utmed vägen. Av 66 rapporterade förare förlorade alltså 55 förare sitt körkort. Vad som är än värre är att polisen sa: Vi hade kunnat ta ännu fler om vi hade varit fler. Det visar, precis som en polisman säger, att respekten hos trafikanterna är borta.
Man bryr sig inte om de människor som har vägen som arbetsplats. Oavsett om det är personer som lagar och reparerar vägen, bärgare, räddningstjänst, ambulans, poliser eller andra som har vägen som arbetsplats bryr man sig inte. För ett par veckor sedan pratade jag med en åkeriägare inom bussbranschen. Hans förare hade råkat ut för någonting riktigt kusligt.
Han hade stannat för att släppa av ett barn från skolbussen. Barnen ledsagas över vägen för att det ska gå bra. När pojken kliver ur bussen kommer det en bil på insidan och kör om, eftersom han inte kunde köra om på rätt sida. När man har tappat respekten för andras liv och hälsa så totalt är det någonting som är fel. För inte så länge sedan pratade jag med en trafikpolis.
Han hade hjälpt ett par bilinspektörer i Gävle. Han åkte dit i målad bil och genomförde passet. Sedan skulle han åka tillbaka till sin stationeringsort. Då blev han omkörd av en personbil. Han gjorde en mätning av denna personbil. Det gick så fort att den föraren förlorade sitt körkort. När polismannen stoppade denna förare frågade han honom om han inte hade sett att det var en polisbil som han körde förbi.
Kommentaren från denna förare var: Jo, men ni ägnar er väl inte åt sådant här längre? Denna förare trodde alltså inte att polisen gjorde hastighetskontroller längre. Polismannen sa då: Nu åkte du förbi fel polisbil, för detta är en trafikpolis. Detta slutade med att föraren förlorade sitt körkort. Därför blir jag lite fundersam över svaret som jag har fått från statsrådet när han säger att man ska ha medborgar- och trafikantinformation för ökad trafiksäkerhet i vägtrafiken.
Effekterna väntas bli ökad hastighetsefterlevnad. Då måste jag ställa frågan: Tror ni verkligen på det själva när trafikanterna så totalt har tappat respekten för andras liv och hälsa på vägen? Man bryr sig inte ens om att släppa på gasen när man ser en polisbil utan kör till och med förbi den så fort att man förlorar sitt körkort.
Då är det någonting som är fel. Detta kan härledas till den effekt som det har blivit utmed vägarna under så många år när man har plockat bort den levande polisen och ställt dit en stolpe i stället. Det har gjort att förare upplever det som helt ofarligt att bryta mot regelverket. Det riskerar andra människors liv. Jag tycker att det är sorgligt.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar för svaret, statsrådet Tomas Eneroth. Tre personer har omkommit i samband med vägarbeten. Tre personer är, i min värld, väldigt många. Det är inte bara en person som är drabbad. Det kan vara en pappa, mamma, bror eller son.
Tittar man på kretsen av människor runt den som omkommit är det många som drabbas vid ett dödsfall. Det är många som inte dödas i samband med en påkörning. För några år sedan blev en bärgare påkörd hemma i Skövde. Han miste sitt ben. Han blev klämd mellan bärgningsbilen och en bil där föraren inte såg att bärgning pågick.
Man kan ha mängder av uppfattningar om hastighetsgränser, men det finns ett regelverk att förhålla sig till. När man bryter mot regelverket ska det också kosta pengar. Gör man det så uppenbart att man utsätter andra människor för fara måste det kosta pengar. Jag har själv haft vägen som arbetsplats. Det är mer än en gång som bilar har passerat på ett par decimeters avstånd i 100 kilometer i timmen. Titta på hur vi står här i salen just nu.
Jag tror inte att statsrådet skulle vilja stå här om det passerade en bil i 100 kilometer i timmen. De klär bokstavligt talat av en kläderna. Då har vi ändå haft blå lampor på taket, som brukar ha viss respekt med sig. Det hände vid ett flertal tillfällen vid trafikolyckor att vi helt enkelt stängde av trafiken för att säkerställa säkerheten för räddningspersonalen. Det finns en annan aspekt i fråga om vägarbeten. Det måste bli bättre ordning även hos dem som utför vägarbeten.
När det pågår ett vägarbete ska skyltar finnas där. När arbetet har avslutats ska skyltarna plockas bort. Annars tappar trafikanterna respekt för skyltarna. Vi ser hur det är. Jag kan rekommendera statsrådet att titta på Frusna vägar . Den nya säsongen hade premiär i går på TV3. Eller titta på Vägens hjältar .
Det finns inte ett enda avsnitt där de är ute på vägen utan att någon kör alldeles på tok för fort och för nära när de ska bärga ett fordon vid vägkanten. Det är en arbetsplats, och man måste visa respekt för dem som arbetar där.
Den insats som trafikpolisen gjorde vid Hallandsåsen, som jag tog upp i min interpellation, där 66 förare rapporterades och 55 miste körkortet, visar hur något har blivit riktigt fel när man inte respekterar de uppsatta hastighetsgränserna och inte heller de människor som har vägen som arbetsplats. Häromdagen fick en vän till mig en hjullagerbrand på sitt fordon.
Det betyder att det blir stopp; man stannar där felet uppstår. Han gick ut med brandsläckare och släckte branden på fordonet - ett tungt fordon. Sedan hoppade han över räcket och ställde sig en bit ifrån för att invänta hjälp. Samtidigt filmade han hur fort andra fordon for förbi hans skadade lastbil. Det rykte fortfarande från hjulet med lagerbranden.
Fordon strök utmed sidan på hela ekipaget, och ingen släppte på farten. Det är kusligt. Jag skulle vilja att statsrådet åker ut och pratar med bärgare och poliser och ser på arbetsplatserna. Det finns åtgärder att vidta och därmed möjligheter att stävja problemen, och jag kommer att ta upp dem i mitt slutanförande.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Om vi ska hålla oss på vägen - för det är det frågan handlar om - finns det ingen laglig rätt för vare sig Arbetsmiljöverket eller fackliga organisationer att gå ut och stoppa ett fordon och vidta en åtgärd när någon inte har följt lagstiftningen. Det är bara Polismyndigheten som kan göra det, och den här regeringen har under lång tid visat att man inte satsar på trafikpolisen.
De senaste åren har kurvan bara gått nedåt. Ett av de förslag som jag nu kommer att ge till statsrådet är att få ut fler poliser på vägen. Det måste vi få, och det måste kosta pengar när man inte följer regelverket. Sedan kan vi diskutera hastighetsgränser och sådana saker; det får man ta i vanlig politisk ordning och reda ut hur det ska vara. Men vi har ett regelverk, och man ska förhålla sig till det. Om man bryter mot regelverket ska det kosta pengar.
Om man utsätter andra människor för fara - för det är det vi pratar om nu - vid vägarbeten, trafikolyckor, räddningstjänst och så vidare ska det kosta mer pengar. I andra länder blir det dubbla böter om man inte följer hastighetsgränserna exempelvis vid ett vägbygge. Jag kan inte förstå varför man ska dra det här i långbänk, för det går att gå in och göra insatser för att trygga arbetet för dem som är på vägen.
Jag får dagligen samtal från förare eller åkeriägare som har varit utsatta för incidenter ute på vägen. Jag tycker att det är dåligt att regeringen inte tar detta på fullaste allvar. Bara tre personer, nej - det är tre personer för mycket. Det går att göra någonting åt detta, men man måste ta steget framåt för att lyckas med det. Vi måste få ut poliser på vägen och se till att det kostar pengar när man utsätter andra människor för fara.
Thomas Morell (SD):
Jag ger mig in i debatten eftersom jag reagerade på statsrådets redovisning till Linda Modig när det gäller polisanställda och utvecklingen av polisens verksamhet. Det sker en utveckling. Men den är för långsam, och den är otillräcklig.
Det behöver finnas fler poliser ute. I en artikel förra veckan bad rikspolischefen att man ska utöka polisen ytterligare för att de ska kunna täcka större delar av landet. Jag kommer från åkerinäringen. Den är hårt ansatt av de kriminella nätverken.
Man stjäl diesel, och man plockar fordonsdelar. Man ser åkeriernas bilar som reservdelsförråd och går dit och skruvar av däck, bromsok, strålkastare, dörrar och fordonspaneler. Man stjäl också gods från bilarna. Ibland tar man hela fordonet. För den enskilde företagaren är det här katastrofalt. Det sätter käppar i hjulet och gör det svårt att bedriva verksamheten. Det leder också till enorma försäkringskostnader.
Många kastar helt enkelt in handduken. Man orkar inte fortsätta. Man ringer till polisen och anmäler de stölder och tillgrepp som varit. Men man hinner knappt lägga på luren innan det kommer ett mejl om att ärendet är nedlagt. Det skapar inte ett förtroende för rättsstatens möjlighet att komma åt dem som ägnar sig åt brott.
Däremot är staten snar med åtgärder gentemot åkerier, om man glömmer att trycka på en knapp i färdskrivaren och sådant. Det blir alltså en sagolik obalans mellan det man utsätts för och svaret från myndigheterna. Det måste till en annan tingens ordning för att skapa ett större förtroende. Linda tog upp handlaren i Klimpfjäll uppe i Norrland. Jag har själv mina rötter däruppe.
Jag vet också hur besvärligt det är när man utsätts för brott. Men vi behöver inte åka så långt. Det räcker att åka till en liten ort som heter Bäckhammar i Värmland, i gränsområdet mellan Skaraborg och Värmland. Där kämpar en företagare hårt mot de kriminella som går in och stjäl i affären. De går in i princip som att de handlar; de betalar bara inte.
Man har gång på gång försökt få hjälp och stöd från myndigheter. Men samhället förmår inte komma åt dem som begår de allvarliga brotten. Det har gått så långt att personalen i butiken känner sig otrygga när de ska gå till jobbet. För det lilla samhället Bäckhammars del är det en katastrof om den lokala handlaren lägger ned. Då måste de som bor där åka till Kristinehamn för att handla. Detta leder till att företagare, handlare och vad de kan vara, flyr landsbygden.
Det går inte att bedriva verksamhet, eftersom det inte finns hjälp och stöd att få från Polismyndigheten. Därför reagerar jag nästan med ryggraden när statsrådet redovisar utvecklingen hos polisen. Visst sker det en utveckling, men den är inte tillräcklig. Av de 5 000 nya polisanställda är merparten civilanställda. Det är inte fel. Då kan man frigöra polisiära resurser utåt.
Men man kan öka andelen civilanställda så att man kan frigöra ytterligare poliser.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Precis som har sagts tidigare i debatten är det viktigt att samhället står starkt i kampen mot de kriminella. Tappar man tilltron till rättsstatens förmåga att lagföra den som begår brott är vi illa ute.
Även om företagsklimatet är bra i Sverige - vilket jag nog vill påstå att det är i det stora hela - tär det här ändå på de företagare som utsätts för de kriminellas framfart. När man inte får det stöd och den uppbackning från myndigheterna som krävs kommer man att tappa viljan och förmågan att driva sitt företag vidare.
Jag kommer ju från åkerinäringen, som vi har diskuterat åtskilliga gånger, och jag pratar ofta med företagare där. Då kommer jag verkligen nära den lilla företagaren, för det är oftast bara en eller två åkare det är fråga om. De beskriver hur jobbigt det är att inte få stöttning från samhället när man är utsatt för brottslig verksamhet. Man överväger helt enkelt att lägga ned sin verksamhet, vilket naturligtvis får konsekvenser för hela samhället.
Om företagarna tröttnar och inte känner förtroende för rättsstaten får det konsekvenser. Jag välkomnar att regeringen satsar på polisen. Det är bra, men det är inte tillräckligt. De kriminella har en betydligt snabbare rekryteringsväg än vad svenska staten har.
Här gäller det att öka takten och få ut fler som jobbar aktivt ute på fältet och verkligen sätter hårt mot hårt mot de kriminella, så att vi stöttar företagandet i landet.
Thomas Morell (SD):
Jag har gett mig in i den här debatten för att tala om bristen på vägunderhåll. Jag hör i statsrådets svar till Kjell Jansson ett par meningar som jag tycker är lite intressanta. Det framgick följande: "Goda transportmöjligheter är avgörande för att hela landet ska växa och leva."
På ett annat ställe sa han: "Regeringens satsningar möjliggör för Trafikverket att kunna genomföra angelägna underhållsåtgärder i hela landet." Talaren före mig, Lars Beckman, är från Gävleborg. Trots att jag bor i Tibro tillhör jag också den valkretsen. Med de kontakter jag har med yrkestrafiken däruppe kan jag konstatera att vägarna är en katastrof. Det gäller till och med för dem som ska sköta vinterväghållningen.
Det är näst intill omöjligt, eftersom vägen i sig är så dålig att det är svårt att upprätthålla god standard på vinterföre. Det har också fått till följd att det har varit stopp i trafiken längre tid än vad som är nödvändigt. Just stoppen i trafiken får konsekvenser för vår industri. Tomas Eneroth och jag har haft den debatten tidigare. Statsrådets svar har varit: Då får man stanna.
Det är klart att man kan säga det som en åtgärd. Men industrin måste ändå kunna fortsätta. Åker man ute i landet på vägarna ser man hur dålig vägstandarden är. Svaret blir att man sänker hastigheterna hela tiden. Vägen spricker längs med körbanan, och det trycker ut asfalten i dikeskanten. Det försämrar ytterligare själva vägkroppen.
Så är det. De som sitter och kör i den viktiga skogsnäringen får mängder av fordonsskador. Ibland är det till och med så att vägen ger vika så att hela åket läggs omkull vid sidan av med alla konsekvenser som det får. Det gäller inte minst risken för att föraren ska skadas.
Tittar man i den rapport som har kommit ser man att underhållsbehovet kommer att öka framöver om man inte tillför mer pengar.
I rapporten står det: För att minimera underhållsskulden fram till 2030 - det är nio år framåt - behövs en vägunderhållsbudget på 7,4 miljarder per år, vilket är mer än en dubblering av nuvarande underhållsbudget. Även om statsrådet säger att man gör rekordstora satsningar på underhållet av vägarna kan man av rapporten konstatera att det inte räcker på långa vägar för att hålla en rimlig standard.
Det enda som kommer att ske är att underhållsskulden ökar alltmer. Till slut kommer man till vägs ände. Vad gör man när det inte går att köra längre? Hur ska man klara att leva och bo ute i skogslänen, och hur ska man klara den viktiga industri som är en del av vår exportindustri om den inte längre kan utföra sina transporter? Vad vi talar om är en livsnerv i Sverige.
Det handlar om att vi kan få ut det material som vår industri producerar i världen. Vi exporterar väldigt mycket. Stannar blodomloppet har vi gigantiska problem. Det är en kapitalförstöring av gigantiska mått som vi ser. Om man inte tillför mer pengar kommer det att bli en oerhört svår nöt att knäcka framöver. Skulden ökar ju.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag vet inte om det är en förmån att vara lite äldre. Jag har ju varit med i några år nu. När jag växte upp var min pappa grävmaskinist. Jag stod i hytten intill honom när han byggde vägar, som i stort sett var det han gjorde. Under den här perioden byggdes det vägar runt om i landet.
I dag har vi inte råd att underhålla dem, och det är ju lite märkligt. Eftersom det finmaskiga nätverket av vägar är så viktigt för vår industri och för möjligheten att leva och bo runt om i hela landet är det anmärkningsvärt att man inte avsätter tillräckligt med medel för att få det att fungera.
Om det inte går att leva och bo och sköta de livsviktiga transporterna kommer det ju att vara till men för hela landets ekonomi, för vi pratar om en basnäring, i huvudsak om det är i Norrlands inland, som skogstransporterna är. De måste ju bara fungera.
Precis som Lars Beckman sa här tidigare har det varit avstängt på E4:an vid ett flertal tillfällen den här vintern. Jag vet inte hur många gånger, men jag följer det ganska väl. Men det är inte bara på E4:an som det har varit stopp, utan det har varit likadant på E6:an, E22:an, E20 som går genom Skaraborg, riksväg 26 och E45:an upp i inlandet.
De här stoppen kostar samhället enorma belopp, och om det samtidigt händer olyckor är kostnaden än större, så det är kontraproduktivt att inte avsätta pengar för att säkerställa en rimlig standard på våra vägar. Jag ser fram emot ökade satsningar.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Ute på vägarna kallas de fordon vi nu diskuterar "EU-raketer". Det går ofta fort, och det bär iväg ut vid sidan av vägen. Varför? Jo, för att fordonen ofta har dålig däckutrustning. Det är nedslitna däck och däck av fel typ under vintertransport.
Man lastar fel, så att man har alldeles för lågt tryck på drivaxeln på fordonet. Eftersom vi pratar om en tvåaxlad dragbil är det bara två axlar, varav en sitter under en så kallad king-pin, som trailern vilar emot. Lastar man dessa fordon fel har de väldigt lätt att vika sig; det kallas fällknivseffekt. De blir som ett V och går av vägen. Är det riktigt illa kan det faktiskt inträffa en dödsolycka när de kommer över på fel sida av vägen.
Vi hade en sådan olycka hemma för inte så länge sedan. Problemet med denna typ av fordon är att de ofta framförs av människor som inte har utbildning för att köra i vinterförhållanden.
Vi har lite annorlunda vintrar här uppe än vad de har nere i Europa, och om man inte är van att handskas med underlaget - om man inte lastar fordonet rätt och inte ser till att ha däckutrustning som klarar det väglag man ska köra i - lurar olyckan bokstavligt talat runt hörnet. Dessutom har dessa ekipage påfallande ofta andra brister.
Det är alltså inte bara det att det är dåligt med däck och fellastat, utan man har inte heller lastsäkrat. Vad som händer då är att man kan få en förskjutning av lasten. I värsta fall lämnar godset fordonet och ramlar ut i mötande körbana så att någon får det över sig, eller också sätter det fordonet i obalans. På det viset går fordonet av vägen.
Polisen kallar dessa kontroller "akvariefiske". Det är så mycket brister att det egentligen bara är att gå ut och plocka en bil på vägen, och sedan har man att göra ett par timmar innan man avrapporterar. Nu pratar jag om Västeråsgänget, som är de vassaste i Sverige. De kontrollerade 20 ekipage, och av dessa hade 10 ekipage dåliga däck och fick inte fortsätta.
Bland de 20 ekipage som kontrollerades var det totalt så mycket brister att 12 ekipage inte fick fortsätta förrän de hade betalat böter; de klampades. Det blev så många fordon på kontrollplatsen att man blev tvungen att sluta arbeta. Det fanns inte utrymme att ta in fler. Detta visar på behovet av att komma åt den här typen av fordon, som ju utgör en fara för oss andra på vägen.
Så fort vi är ute riskerar vi att få ett sådant fordon över oss när de inte har ordning på grejerna. Ett av de fordon som stoppades i Västerås hade 7-8 ton motorblock som låg helt löst. De låg överst i transporten, och man behöver inte vara begåvad med särskilt mycket fantasi för att förstå vad som händer om de ramlar ut över kapellsidan samtidigt som det är ett fordonsmöte.
Om det kommer ut 7 ton motordelar som träffar en personbil blir det garanterat en dödsolycka. Detta har vi alltså ute på vägarna varje dag i sådan omfattning att poliserna kallar det akvariefiske. Nu måste regeringen se till att få en kontrollverksamhet som är värd namnet.