Nyamko Sabuni (L):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att återupprätta Sveriges anseende inom jämställdheten. I sin fråga hänvisar Monica Green till World Economic Forums Gender Gap Index där Sverige nu ligger på tredje plats efter att tidigare ha legat först. Till skillnad från Monica Green anser jag att vi åtnjuter ett gott anseende för vår jämställdhetspolitik i Sverige. Men det finns en risk i att slå sig till ro om man länge har legat högst i olika jämförelser. Detta skedde under den förra regeringen.
Det var därför nyttigt för Sverige när FN:s särskilda rapportör om mäns våld mot kvinnor, Yakin Ertürk, publicerade sin rapport om Sverige 2006. Där tydliggjordes att mycket finns att göra för att Sverige ska bli jämställt, och frågan om mäns våld mot kvinnor är också den fråga som jag främst prioriterade som jämställdhetsminister. Vi har i dag, två år senare, två handlingsplaner som direkt bekämpar mäns våld mot kvinnor.
Monica Green använder Sveriges tredjeplacering som intäkt för att klyftorna mellan kvinnor och män ökar. Så är inte fallet. Gender Gap Index konstaterar att Sverige i huvudsak håller en konstant nivå. Dessutom använder den sig av data som är två år gamla. Monica Greens påstående att det är de två åren med borgerligt styre som skapat förändringar är därför felaktigt. Den nuvarande regeringen har genomfört en kraftfull ekonomisk förstärkning av jämställdhetspolitiken.
Det är i vardagen och i de vardagliga besluten som jämställdhet skapas. Därför har regeringen beslutat om ett åtgärdspaket för en mer jämställd skola. Vi har sjösatt ett treårigt forskningsprogram om kvinnors hälsa. Regeringen genomför satsningar för att bidra till en mer jämställd scenkonst och kultursektor. Sveriges Kommuner och Landsting har därtill fått 125 miljoner kronor för jämställdhetsintegrering i de kommunala verksamheterna och beslutsprocesserna.
När det gäller fördelningen av ekonomiska resurser arbetar regeringen med att minska den stora deltidsarbetslösheten, sjukskrivningarna och förtidspensioneringarna bland kvinnor, som uppstod under den förra regeringen. Ett eget arbete utgör grunden för ekonomisk självständighet. Sverige har en av de bäst avpassade arbetsmarknaderna för kvinnor i världen, och vi är ett av de länder som har flest kvinnor aktiva på arbetsmarknaden. Men många kvinnor arbetar i sektorer där lönerna är låga. Fler kvinnor än män arbetar deltid.
Fler kvinnor än män är timanställda. De reformer som regeringen genomfört inom arbetsmarknadspolitiken leder både till att sänka trösklarna för att komma in på arbetsmarknaden och till att göra det mer lönsamt att gå från deltid till heltidsarbete. Regeringen har dessutom skapat bättre förutsättningar för kvinnor att driva företag och för att öka konkurrensen inom kvinnodominerade branscher. Det ökar kvinnors förutsättningar att bli chefer för sin egen verksamhet samt ger kvinnor fler arbetsgivare att välja mellan.
Detta bör i förlängningen bidra till ökade löner och därmed utjämna lönegapet. Som jämställdhetsminister har jag också verkat för att stärka kvinnors ställning på arbetsmarknaden genom reformering av familjepolitiken. En av grunderna i jämställdhetspolitiken utgörs av strävan mot ekonomisk självständighet för både kvinnor och män, det vill säga att kvinnor och män ska ha samma förutsättningar till arbete, utbildning och egen försörjning.
Det handlar om att ha samma möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, att kunna stanna kvar och utvecklas där och att kunna kombinera arbete och familjeliv. Den jämställdhetsbonus som infördes den 1 juli 2008 syftar till att stimulera män att ta ut större andel av föräldraledigheten och främja kvinnors återgång till arbete. Detta bör leda till minskade löneskillnader mellan kvinnor och män och därmed minskade skillnader i livsinkomst.
Sverige intar sedan länge en ledande ställning i internationella jämförelser om hur jämställdheten utvecklas. Genom den ambitiösa politik som regeringen bedriver ser jag positivt på möjligheten att höja den ytterligare.