KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Anledningen till att vi står här i kammaren i dag och debatterar är att regeringen har fått massiv kritik från Konjunkturinstitutet, Ekonomistyrningsverket, Finanspolitiska rådet, IFAU och så vidare. Snart sagt samtliga oberoende bedömare menar att regeringens politik har en negativ effekt på Sveriges ekonomi.
Så fort man kritiserar regeringen kritiserar man de saker regeringen gör som faktiskt är bra, har vi fått höra tidigare under eftermiddagen. Jag skulle därför vilja börja med att säga att inte allting som regeringen gör är dåligt. Det finns bra saker som regeringen gör. Det är positivt att man satsar pengar på att öka järnvägsunderhållet. Det är också positivt att man satsar 2 miljarder på äldreomsorgen.
Det som kritiken handlar om är allt det andra regeringen gör. Regeringen väljer till exempel att ta bort redan beslutade resurser som skulle ha gått till att skapa en tioårig grundskola och göra förskoleklassen till en del av grundskolan. Det är dåligt att regeringen beslutar om att dra tillbaka pengarna som vi hade avsatt för mer matematikundervisning i skolan.
Det är negativt att regeringen drar tillbaka den satsning som Alliansen gjorde i vår budget vi fick igenom för 2015 på att införa fler förstelärartjänster och därigenom ge de duktigaste lärarna ett tydligt lönepåslag. Det här är dåliga saker.
Det som framför allt är dåligt är grunden i den socialdemokratiska ekonomiska politiken, nämligen skattehöjningar på jobb och företagande för finansiering av utbyggda bidrag och utbyggda arbetsmarknadspolitiska program.
Allt det andra har vi ingen kritik mot, utan kritiken gäller just de här delarna, som är fundamentet i den socialdemokratiska politiken. Att högre skatter leder till att färre företag anställer håller till och med regeringen själv med om. Det står väldigt tydligt i regeringens budget, som jag varit inne på tidigare under eftermiddagen.
Att höjda bidrag leder till att fler människor fastnar i bidragsberoende, till att man söker färre jobb och till att tröskeln höjs för vilka jobb man vill ta - alla jobb är inte så himla roliga - är också tydligt fastslaget i forskning, men det är någonting som finansministern aldrig har bemött här i kammaren.
Avslutningsvis kan vi konstatera att Arbetsförmedlingen i en av sina senaste rapporter slog fast att arbetsmarknadspolitiska åtgärder har den effekten att det är mindre chans att du får ett arbete om du deltar i dem. Det minskar företagens vilja att anställa. Vi höjer skatterna på att arbeta. Vi höjer bidragen för att inte arbeta.
Sedan ökar vi antalet arbetsmarknadspolitiska program som låser människor i utanförskap. Summan av kardemumman är väldigt tydlig. Det blir färre jobb och lägre sysselsättning. Det är ingen slump att alla de oberoende ekonomiska kommentatorerna kommer fram till den slutsatsen. Faktum är att vi har haft många debatter här i kammaren där jag med flera har försökt ställa finansministern mot väggen.
Vad ni för åtgärder för att kompensera för detta? Svaren är obefintliga.
Fredrik Schulte (M):
När finansministern möter kritik mot själva kärnan i regeringens politik är hennes svar att det är en väl avvägd politik, och sedan hackar hon lite på den gamla alliansregeringen. Det är intressant att vi har en finansminister som inte kan stå upp och argumentera för kärnan i sin ekonomiska politik. Det är kanske inte så konstigt.
Det är väldigt svårt att argumentera för att höjda skatter för att finansiera höjda bidrag och ineffektiva arbetsmarknadspolitiska insatser skulle leda till fler jobb. Dessutom möts man av massiv kritik från så gott som alla oberoende ekonomiska kommentatorer men väljer att själv inte räkna på effekten av sin politik.
När andra aktörer räknar efter de beräkningskonventioner som Finansdepartementet använder sig av kommer de fram till att det handlar om åtminstone 20 000 färre jobb. Då är det kanske inte så konstigt att man väljer att försöka hacka på den tidigare alliansregeringen, trots att den tidigare alliansregeringen fick högsta betyg av externa aktörer.
Inte minst kan vi konstatera hur OECD lovprisade den tidigare regeringen och den tidigare regeringens hanterande av finanskrisen och de strukturella reformer som man genomförde. Angående Finanspolitiska rådet är det viktigt att konstatera att Finanspolitiska rådet inte vill avskaffa överskottsmålet. Det vill justera ned överskottsmålet, men det vill inte avskaffa det.
Att finansministern vill avskaffa det för att kunna möta väljarna med fläsk i valbudgeten 2018 är ett väldigt ohederligt sätt att argumentera.
Fredrik Schulte (M):
Det är mycket motvilligt som jag måste citera statsministern för att sammanfatta Mikael Dambergs senaste inlägg: Det är bara trams. Man kan titta på Moderaternas budgetförslag.
Om Mikael Damberg hade bemödat sig om att läsa det hade han sett att hälften av de 3 miljarder som vi vill använda för reformer går till just järnvägsunderhåll. Det är bra att han har koll på vad det är som föreslås här i riksdagen. Men vi säger nej till väldigt mycket av det som ni föreslår.
Vi säger nej till bostadssubventioner som bevisligen inte har fungerat, som bevisligen bara kommer att göda byggherrarna och som inte kommer att ha någon effekt. De har inte haft någon effekt tidigare, och de kommer inte att ha effekt nu heller. Mikael Damberg räknade upp flera saker. Det är intressant att han inte räknade upp den största satsningen som Socialdemokraterna vill göra.
Den största satsningen som Socialdemokraterna vill göra är det som de alltid vill göra, nämligen höja bidragen - bidragen, bidragen, bidragen. Det är, så att säga, själva kärnan och kittet i socialdemokratin nu för tiden. Man vill göra det mindre lönsamt att arbeta. Sedan försöker Mikael Damberg skymma undan de här delarna av debatten genom att säga att vi nu har dragit på Sverige stora underskott.
Han nämnde siffran 74 miljarder. Det intressanta är att vi har låtit riksdagens utredningstjänst titta på hur stora underskotten hade varit om Mikael Dambergs budgetförslag under de senaste åren hade gått igenom. Då hade de varit ännu större. Ni har ju - inte det senaste året, men på det stora hela - föreslagit nästan exakt samma nivåer. Det är kort och gott bara käbbel.
Fredrik Schulte (M):
I Europa finns ett starkt tryck på att banksektorn ska vara med och bära en större skattebörda. Det är en utgångspunkt som jag delar. Banksektorn är underbeskattad. Frågan är hur man ska göra det på bästa sätt.
I sin iver att komma till rätta med detta och mot bakgrund av att vi hade ett oansvarigt agerande från många banker under finanskrisen, som skattebetalarna fick rycka ut och rädda runt om i Europas länder, har man pressat fram detta förslag om att införa en finansiell transaktionsskatt i EU. Det är nu elva EU-länder som diskuterar att införa den.
Förslaget kommer att innebär att alla finansiella transaktioner i unionen kommer att beskattas. Det kommer att innebära att när AP-fonderna ska göra omplaceringar av sina värdetillgångar kommer de att få betala skatt på det. Det innebär att bankerna, när de ska låna upp pengar eller ändra sina tillgångsplaceringar, kommer att få betala skatt på det.
Det innebär att vi kommer att få lägre avkastning på sparande och högre bolånekostnader för att kompensera detta. Inte minst kommer det att leda till att investeringar som utländskt kapital vill göra här i Europa kommer att minska. Det är mycket bättre att göra den investeringen i länder där man inte har en finansiell transaktionsskatt.
När EU-kommissionen tittade på effekterna av att införa en sådan här finansiell transaktionsskatt eller Tobinskatt, som det också heter, kom man fram till att det kunde röra sig om uppemot 1,5 procent i lägre tillväxt nominellt och strukturellt.
Detta skulle innebära kraftiga försämringar vad gäller Europas möjligheter att tackla de kommande utmaningarna i form av att kunna öka vårt välstånd, att kunna se till att parera demografiska förändringar och att kunna se till att fortsätta satsa på välfärden. 1,5 procent i lägre tillväxt är ganska allvarliga signaler.
Ändå väljer många av Europas länder att gå fram med det här. Från Alliansens sida har vi varit tydliga: Det här är absolut inte aktuellt. Från regeringens sida är det som i så många andra fall otydlighet som gäller. I Socialdemokraternas Europavalmanifest inför valet till Europaparlamentet 2014 stod att man ville införa denna finansiella transaktionsskatt.
Miljöpartiet, som också sitter i regeringen och som Socialdemokraterna måste förhandla med, är tydligt för detta förslag. Detta är inte första gången som vi hör finansministern stå här i talarstolen och säga: Nej, vi har inga planer på att göra det här. Sedan gör man det ändå, för man tvingas med kniven mot strupen från Miljöpartiet att fatta tokiga beslut.
Det är positivt att vi nu får beskedet från finansministern att det inte finns några sådana planer just nu. Men jag skulle vilja ha garantier för att regeringen inte kommer att verka för att gå med i den finansiella transaktionsskatten. Den skulle få så negativa konsekvenser för samhällsekonomin att det är angeläget att få ett besked från regeringen.
Fredrik Schulte (M):
Moderaterna ställer sig positiva till att se över alternativ för hur man kan öka beskattningen på den finansiella sektorn. Personligen hade jag helst - och detta är återigen bara min personliga åsikt - velat se en konstruktion där man beskattar kapitalunderfinansiering i bankerna snarare än en aktivitetsskatt.
Problemet är just att vi kan se den inriktning som finansministern har flaggat för när det gäller hur man vill utforma en sådan skatt, som vi ställer oss avvaktande till.
Det handlar också, inte minst, om det faktum att det måste finnas tydliga garantier för att en sådan skatt inte bara leder till att man ökar det allmänna skatteuttaget utan att man också skiftar och ser till att till exempel minska bolagsskatten. Innan Magdalena Andersson kommer med tydliga sådana besked tror jag att hon kommer att mötas av en skepsis från oppositionen.
Om höjda bankskatter bara ska användas för att finansiera ytterligare bidragshöjningar kommer det nog att få dålig genklang i oppositionen. Sedan tycker jag att det är beklämmande att finansministern inte svarar på min fråga. Här har vi alltså ett förslag som EU-kommissionen själv har konstaterat skulle få katastrofala ekonomiska konsekvenser - upp till 1 1⁄2 procent i lägre tillväxt.
Vi har sett hur Socialdemokraterna och inte minst Miljöpartiet svajar i vad man tycker. Sedan kan alltså inte finansministern tydligt markera att detta inte kommer att inträffa. Jag får bara mer och mer känslan av att vi ser en ny Saudiaffär utspela sig. Jag försöker inte på något sätt försvara att vi skulle ha haft en fortsatt försäljning av militära vapen till Saudiarabien.
Men det är lite intressant hur Stefan Löfven säger: Jo, det ska vi ha! Sedan kommer Miljöpartiet, sätter kniven mot strupen och tvingar regeringen att byta ståndpunkt. Vi ser hur Miljöpartiet nu till varje pris försöker tvinga fram en nedläggning av kolkraftverken i Tyskland - någonting som skulle ge enorma belastningar på statens ekonomi i form av minskade tillgångsvärden.
Frågan är nu: Kommer regeringen att agera på samma sätt i denna fråga? Är det så att Magdalena Andersson egentligen inte tycker om den finansiella transaktionsskatten, men att Miljöpartiet sätter kniven mot hennes strupe och tvingar henne att gå med på det? Man får nästan den känslan nu när Magdalena Andersson vägrar att svara på frågan.
Hon svarar inte på frågan om hon gör en annan bedömning av förslagets effekt än vad EU-kommissionen gör, det vill säga att den skulle vara väldigt negativ. Hon svarar inte på frågan om ifall hon kan garantera att regeringen inte kommer att lägga fram ett förslag om att Sverige i framtiden ska gå med i FTT-systemet. Herr talman! Det här är oroväckande. Jag hoppas att finansministern nu tar chansen och svarar på frågan.
Kan finansministern garantera att hon inte kommer att verka för att Sverige ska gå med i FTT:n?
Fredrik Schulte (M):
Moderaternas ingångsvärde är att vissa skatter inte är jätteskadliga för ekonomin medan andra skatter är väldigt skadliga för ekonomin. Då är vi öppna för att höja de skatter som inte är särskilt skadliga för att kunna sänka de skatter som är skadliga. Det är ganska enkel logik.
Men det är en logik som Magdalena Andersson inte vill ta till sig eftersom hennes, liksom hennes partis, affärsidé är och alltid har varit att ständigt höja skatten. Vi är positiva till att höja skatten på banksektorn, men det kan inte leda till att Socialdemokraterna i sin tur tar pengarna till att höja bidragen. Pengarna måste användas till att förbättra näringslivsklimatet.
Vi är överens om att banksektorn är underbeskattad. När Göran Persson och Pär Nuder var i den socialdemokratiska ledningen insåg de, precis som vi gör, att hög bolagsskatt är ett problem.
Det är alltså beklämmande att finansministern låser sig på ett sådant sätt att hon inte är beredd att föra en mer seriös diskussion över blockgränsen. Alla skattehöjningar som regeringen lägger fram syftar till en sak, nämligen till att bygga ut bidragssystem och arbetsmarknadspolitiska program. Det är vi inte beredda att ställa oss bakom. Herr talman! Jag kan än en gång konstatera att finansministern vägrar att svara på frågan.
Hon vägrar att svara på om hon kan garantera att hon inte kommer att lägga fram ett förslag om att gå med i den finansiella transaktionsskatten. Anledningen till att hon inte kan svara på det är antagligen att hon har kniven mot strupen och ett miljöparti som vill att regeringen och sossarna ska fatta tokiga beslut, varav det här är ett.
Fredrik Schulte (M):
Jag inledde min förra interpellationsdebatt med att berömma Mikael Damberg och säga att han är en skicklig politiker. Jag får lov att göra det igen. Näringsministern är en skicklig retoriker som smidigt lyckas undgå att diskutera det som interpellationen verkligen handlar om, nämligen att det finns samarbetspartier som vill använda de statliga företagen till en ideologisk lekstuga.
Nuon beklagar alla. Det finns ingen som tycker att Nuon är positivt. Man ska ha klart för sig att de stora statliga värdeförlusterna i Nuon berodde på shale gas-revolutionen, som jag tror att få förutsåg. Det gjorde att värdet av brunkolsverksamheten minskade kraftigt.
Jag tror också på ett aktivt ägarskap av de statliga bolagen. Det är bra och positivt att regeringen fortsätter på samma spår som den tidigare regeringen om hållbarhetsfrågorna i Vattenfall. Det är en fråga som en bra ägare hade drivit, även om Vattenfall hade varit ett privat bolag. Det är inte mot det jag invänder.
Det kan också vara värt att notera angående Nordea att om vi hade sålt Nordea i dag hade vi mycket riktigt fått 11 miljarder mer. Men vem vet? I morgon kanske det inte är så. I morgon kanske Grekland lämnar eurosamarbetet. Då har vi en ny finanskris på halsen, värdet på banksektorn i Europa sjunker kraftigt och Sverige kanske får gå in med aktieägartillskott.
Vem vet? Det är det stora kruxet med statligt ägande i riskfyllda branscher, inte minst banksektorn. Det kan sluta med att skattebetalarna får stå för notan när det stormar på de internationella finansmarknaderna. Jag tycker att man ska ha en pragmatisk inställning. Vi kan säkert föra en ideologisk debatt till dess förste man stupar om exakt var staten ska bedriva näringsverksamhet eller inte.
I grund och botten är vi överens om att ungefär så som det är nu är så som det i det korta och medellånga perspektivet bör fortsätta vara. Det som föranledde interpellationen, anledningen till att jag skrev den, är att Mikael Damberg sitter i regeringen med Miljöpartiet. Ni är beroende av Vänsterpartiet för ert regeringsunderlag.
Det är mycket tydligt att Miljöpartiet och Vänsterpartiet vill göra de statliga bolagen till en ideologisk lekstuga. De vill inte sälja brunkolsverksamheten, utan de vill lägga ned brunkolsverksamheten. De vill alltså ta bort verksamheten som bedrivs där och bara låta kolet ligga kvar där. Det säger Jonas Sjöstedt i tv. Ljuger Jonas Sjöstedt när han säger så?
Vi får väl utgå från att Vänsterpartiet står för sin politik. Samma sak är det med Miljöpartiet. Det är klart att Mikael Damberg inte vill prata om detta eftersom det är jobbigt. Det är mycket sannolikt att något av Vänsterpartiets och Miljöpartiets många galna förslag kommer näringsministern att behöva kompromissa om. Hur säkra kan vi vara på att näringsministern kommer att stå emot den galenskapen?
Vad kommer det att få för konsekvenser för den svenska statliga näringsverksamheten? Inte minst har Socialdemokraterna själva öppnat dörren för att använda AP-fonderna för olika typer av åtgärder. Det är många frågetecken runt regeringens näringspolitik, och jag tycker att ministern bör svara.
Fredrik Schulte (M):
Näringsministern försöker på något sätt skapa bilden av att den här debatten handlar om allting och ingenting och att det bara är jag som gnäller lite. Jag tycker att jag ställer väldigt tydliga frågor i min interpellation. Det konstiga är att på de väldigt tydliga frågorna får jag absolut inget ens i närheten av ett svar - förutom om AP-fonderna. Det var ett bra tydliggörande från näringsministern att det inte handlar om att politiskt styra AP-fonderna.
Moderaternas ekonomisk-politiska talesperson sa att nu är det dags att Stefan Löfven och Magdalena Andersson talar ur skägget. Det svar vi nu fick är precis det vi efterfrågar. Väldigt positivt! Kan inte näringsministern vara lika tydlig i svaret på min fråga? Kommer regeringen att lägga ned brunkolsverksamheten i Tyskland?
Lyssnar man på den här debatten märker man att näringsministern gång på gång inte ens vill ta i den frågan. Miljöpartiet vill lägga ned brunkolsverksamheten i Tyskland. Vänsterpartiet vill lägga ned brunkolsverksamheten i Tyskland. Kan du inte svara, Mikael Damberg, och ge ett tydligt svar? Om det nu är så att de här interpellationssvaren är regeringens gemensamma ståndpunkt, kan du då inte klargöra vad regeringens gemensamma ståndpunkt är?
Kommer man att lägga ned brunkolsverksamheten i Tyskland och därmed i ett slag göra sig av med 30, 40 eller kanske till och med 50 miljarder av skattebetalarnas pengar? Du står här och talar om att Alliansen avyttrade och var ideologiskt driven att avyttra statligt ägande. Vi har kvar flera statliga bolag som Vattenfall och LKAB, som vi förpliktat oss att inte sälja.
Nu handlar det om ifall ni ska lägga ned verksamheten utan att ens en krona betalt för det. Det är det dina koalitionspartner vill. Svara nu rakt på den frågan!
Fredrik Schulte (M):
Migration är ett område som upptar alltmer tid och engagemang här i riksdagen. Allt fler människor rör sig. Det är en konsekvens av globaliseringen, en konsekvens av att vi just nu har en hel del krig, inte minst i Syrien och Irak.
Det gör att det blir tuffa utmaningar att från västvärldens sida ta vårt ansvar och erbjuda en fristad för dem som flyr från krig. Men det är också en stor möjlighet för oss i Europa, där vi har alltmer åldrande befolkningar. Vi blir allt äldre.
Det gör att det blir en tuff demografisk utmaning. Enligt SCB:s prognoser kommer inget län i Sverige om tio år att ha fler personer i arbetsför ålder. Sverige är i kraftigt behov av migration för att klara av vår framtida välfärds- och välståndsförsörjning.
Problemet med svensk migrationspolitik har dock länge varit att vi har varit dåliga på att se till att de människor som kommer hit också kommer i arbete. Problemet ska inte överdrivas.
Vi har fortfarande en situation där sannolikheten att en utrikesfödd person är sysselsatt i Sverige är större än sannolikheten att en spanjor är sysselsatt i Spanien, så man ska inte måla fan på väggen. Men icke desto mindre har vi utmaningar när det kommer till det här området. Det centrala då är att vi ser till att få in människor i arbete från dag ett.
Den dag då en person kommer som asylsökande till Sverige och sedan får sitt uppehållstillstånd ska personen komma in i åtgärder och insatser som gör att man så snabbt som möjligt kommer in i arbete.
En av de reformer som den tidigare alliansregeringen genomförde var att ställa om mottagandet. När man kommer till Sverige som asylsökande hänvisas man inte längre till socialtjänsten utan till Arbetsförmedlingen som sköter detta mottagande nu, vilket är mycket positivt.
En annan del i det reformarbete som vi genomförde var detta med etableringslotsar, det vill säga att externa aktörer kan hjälpa till i denna process och vägleda människor som kommer hit som asylsökande in i det svenska samhället och in på arbetsmarknaden.
Som arbetsmarknadsministern var inne på har detta visat sig inte fungera särskilt väl. Jag tycker att det är mycket positivt att arbetsmarknadsministern säger att detta inte beror på företeelsen av externa aktörer, att vi har privata företag som går in och hjälper människor in i det svenska samhället, utan på hur systemet har utformats.
Därför ser jag mycket positivt på det svar som jag har fått från arbetsmarknadsministern och hoppas att vi kan ha ett konstruktivt samtal och en dialog här i kammaren och i arbetsmarknadsutskottet om hur vi fortsatt kan ha externa aktörer i detta arbete. Jag tror att det är viktigt.
Fredrik Schulte (M):
Jag tänker inte förlänga den här debatten så mycket mer eftersom vi är rörande överens, men jag tänkte bara passa på att ställa en kompletterande fråga. Jag tror att det finns en stor kraft och potential i att inkludera det civila samhället i större utsträckning.
Det är ett sätt att skapa stöd, förståelse och förtroende för den svenska öppenheten om man i större utsträckning skulle se till att vanligt folk, så att säga, engagerade sig i att hjälpa nyanlända in i det svenska samhället.
Tänk om det vore skattemässigt mycket förmånligt att till exempel bygga om ett garage till en bostad som man sedan kan hyra ut till en person som är nyanländ. Vi har ett stort problem med bostadsbrist.
Migrationsverket har omkring 9 000 personer som har fått uppehållstillstånd beviljat men som inte har någonstans att bo och som inte kan kommunplaceras. Det vore fantastiskt om vi kunde skapa ett system så att medborgare kan upplåta sina hem och få ekonomiska fördelar av det.
Vanligt folk kan också agera lotsar för människor som är på flykt och som har fått en fristad i Sverige.
Är arbetsmarknadsministern öppen för att också vidga systemet till att inte bara omfatta privata företag utan också vanliga människor och det civila samhället som vill hjälpa till med att se till att människor som har kommit hit som flyktingar får bästa möjliga chans att etablera sig på arbetsmarknaden?