Peter Hultqvist (S):
Jag vill börja med att instämma i det som Urban Ahlin här redogjort för på ett utmärkt sätt. Det viktigaste nu kortsiktigt är att Sverige röstar ja i FN. Jag har blivit informerad om att det är den 29 november det handlar om.
Det pågår ett intensivt arbete för att skjuta upp omröstningen, lägga hinder i vägen och se till att det inte blir någonting av detta, så att vi återigen får uppleva en situation där lobbyism av negativt slag på något vis har fått slå sönder och slå omkull planerna på att uppgradera den palestinska staten eller att över huvud taget komma framåt i den här frågan.
Att ge ett stöd till Palestina och göra det till en stat med observatörsstatus i FN är ett viktigt steg och en viktig markering från omvärlden om att vi vill ha en lösning på den här konflikten. Vi accepterar inte ockupationspolitiken. Vi accepterar inte byggandet av bosättningar.
Vi accepterar inte separationsbarriären - muren som man nu bygger mellan Israel och Palestina. Om FN inte fattar detta beslut utan den negativa lobbyismen får effekten att det skjuts upp är det klart att det på ett negativt sätt påverkar möjligheterna att hitta en lösning för framtiden.
Det sätter i gång pessimismens spiraler, och i spåren av dem kommer handlingar som vi inte vill se och inte vill ska bli verklighet. Eländet fortsätter. Det är klart att vi för vår del måste göra allt vad vi kan för att bidra till en fredlig lösning på detta. Därför är det oerhört viktigt att ha grundinställningen att vi ska stödja resolutionen.
Jag tror att man inom regeringen inte är helt överens om hur man ska förhålla sig. Det kanske finns olika uppfattningar på den punkten. I konsekvens med Carl Bildts agerande i andra sammanhang borde detta sluta med ett ja. Men vi har sett hur omröstningen slutade när det gällde Unesco, och då var det inte ett ja utan motsatsen. Det är inte bra för Sverige.
Vi får en helt felaktig image. Vi framstår som en nejsägare och en stoppkloss i den här processen. Vi måste i stället vara ett land som verkar för fred och försoning. Vill vi bana väg för en tvåstatslösning är det ett ja som måste gälla i slutändan om vi ställs inför den situationen i Förenta nationerna.
Allt annat skulle leda till en oerhörd besvikelse på ett brett plan och också visa att Sverige inte står upp i den här typen av konflikter. Att skjuta upp omröstningen är ingen lösning. Det finns en lång historia av uppskjutenhet när det gäller Mellanösternkonflikten och hanteringen av palestinierna. Det finns alltid något argument man kan anföra för varför man inte ska göra det ena eller det andra, varför man inte ska förhandla eller varför man ska säga nej.
För en gångs skull borde det kunna bli så att man orkar säga ja till någonting, orkar stå upp och avvisa den här negativa lobbyismen. Det finns inget slut på det här om man inte får till stånd en förhandling relativt snabbt. Nya bosättningar byggs hela tiden. Man expanderar territoriet på marken varje dag i olika typer av aktiviteter.
Bodil redogjorde här för läget i Hebron, som är mycket negativt och ansträngt. Vi måste vara väldigt tydliga och klara i detta. Nu blir det en prövning den 29 november, och då hoppas jag att Carl Bildt står för ett ja i det sammanhanget.