Johan Hultberg (M):
Tack, miljöministern, för det kompletterande svaret! Det var lite mer informativt. Det gav en förklaring till varför förslaget återigen har strandat. Varför det strandade tidigare kan man diskutera. Jag hade såklart också önskat att alliansregeringen redan 2013 snabbt hade kunnat få denna lag på plats, men jag har viss respekt för att det behövde remissbehandlas och hanteras vidare.
Att det sedan har tagit åtta år kan jag tycka är minst sagt anmärkningsvärt, för detta skapar en enorm frustration hos de berörda. I min hemkommun, Tanum, har vi till exempel ett ganska uppmärksammat problem utanför Hamburgsund. Det är ett antal båtar som ligger och skräpar och som har gjort det länge. De ligger precis utanför inloppet till samhället, där fritidstrafik och yrkesfiskare dagligen passerar.
Det är ett praktiskt problem att de delvis ligger i vägen, men framför allt skräpar de ned. Det ser tråkigt ut, och det är liksom en skamfläck för en annars fantastiskt fin ort och miljö. Jag har haft kontakt med flera andra som har detta problem.
En mejlade till mig och berättade att han var ordförande i en samfällighetsförening som bland annat hade en båtklubb. Där hade båtar varit liggande i ett tiotal år, och man hade inte möjlighet att flytta på dem. Det är en stor frustration när samfälligheten inte har några rättsliga möjligheter att lösa problemet. De vänder sig till kommunen, men kommunen vågar inget göra.
De är rädda för att det ska uppfattas som egenmäktigt förfarande, och de har inte lagen på sin sida när det gäller att agera. Detta är ett problem som vi redan i dag har i hela Sverige - i sjöar, i kanaler och längs med våra kuster. Vi kan också befara att problemet kommer att bli större, eftersom det, som miljöministern nämnde, finns många fritidsbåtar. Många är gamla.
De allra flesta båtägare är engagerade och ansvarsfulla människor som tar hand om sina båtar och på intet sätt är en del av problemet. Men det finns såklart ett och annat rötägg som inte gör det, och då måste det finnas lagliga verktyg för att hantera de problemen. Det är vad min interpellation handlar om.
Jag har också väckt en motion i denna fråga, där jag tittar lite vidare på den problematik som berörs här och som ministern var inne på i sitt andra svar. Jag tycker inte att det är ändamålsenligt att införa ett båtregister. Jag tror att det kostar mer än vad det smakar, så att säga. Jag tror att det blir för mycket byråkrati och för höga kostnader. Men jag tror att det i grunden är en bra idé med någon form av producentansvar.
Det har branschen och många olika intressenter varit ganska positiva till. Problemet med det förslag som tidigare utreddes var att det var en retroaktivitet i förslaget. De som köper båtar i dag skulle betala för miljöskulden, och det är inte riktigt rimligt.
Jag tycker till exempel att de skrotningspremier som denna regering har infört för att man ska ta hand uttjänta fritidsbåtar skulle kunna ingå i en fond, där staten inledningsvis tar en del av kostnadsansvaret för att hantera en del av det historiska problemet. Sedan ska såklart nybåtsförsäljningen, så att säga, finansiera den kommande hanteringen av uttjänta båtar.
Då får vi ett bra miljömässigt omhändertagande. Herr ålderspresident! Här handlar det om att regeringen måste agera och sätta lite fart. Konventionen trädde som sagt i kraft 2018. Nu är det 2020 och snart 2021. Jag hoppas att detta förslag eller ett liknande förslag snart kan träda i kraft.