KBLab/rixvox huggingface dataset:
Krister Örnfjäder (S):
Jag blir också lite fundersam, därför att vi ligger så långt ifrån varandra i verklighetsuppfattning. Jag ska ta ett exempel. Regeringen har ändrat på utjämningsbidragen, vilket fått till konsekvens att kommunerna i Stockholms län får ca 80 kronor mer per invånare, medan kommunerna i Jämtland får punga ut med drygt 200 kronor per invånare.
Stockholms läns landsting får 180 kronor mer per invånare och Norrbottens läns landsting ska betala 140 kronor per invånare. Det är en del av den verklighet som jag har fått mig till del och som går på tvärs med vad ministern nu påstår. Ministern har själv sagt att staten borde kräva att deras verk och företag ska fortsätta att erbjuda service på landsbygden.
Men på de åtta sidor där man med lite välvilja skulle kunna läsa sig till att det borde finnas med står det inte ett ord om att regeringen, nu när man har möjlighet att vara med och påverka, ställer det kravet på de statliga verken och företagen. Samordning, ja, men samordning brukar innebära att man drar sig därifrån i stället.
Jag har några lokala exempel som jag kan använda som genmäle till ministern när det gäller exempelvis infrastruktursatsningen. I infrastrukturpropositionen tog man bort alla de pengar som fanns för Tjustbanan till Västervik. De finns inte kvar. Det återstår väl att se om det kommer någonting tillbaka till hösten, men än så länge är de borta.
Länsrätten har man tagit bort i Kalmar län. De hushållsnära tjänsterna måste ministern vara väldigt dåligt informerad om, därför att i den redovisning som jag har fått från Skattemyndigheten i Västervik, som hanterar tjänsten, är det i första hand de yrkesarbetande med höga inkomster som använder den tjänsten. Så ser redovisningen ut.
Krister Örnfjäder (S):
Är det så att det finns en verklighet i riksdagen och en annan utanför väggarna? Vi brukar ofta säga att vi företräder dem som finns utanför dessa väggar. Men när man lyssnar på Maria Plass kan man inte tro att det stämmer. Jag ställde en fråga i mitt anförande, och jag hade inte räknat med att man från den borgerliga sidan skulle svara på frågan.
Men jag ska ge en möjlighet till. Som jag nämnde i mitt anförande har jag träffat representanter från Småkom. Jag förutsätter att Maria Plass vet vad det är för organisation. Jag vill ställa två frågor till Maria Plass.
Har Maria Plass träffat företrädarna från Småkom och hört vad de har för åsikter och vilka behov de framför? Om hon har det, hur kommer det sig att ni fortsätter på den vägen där ni inte tillgodoser de behov som de ger uttryck för?
Krister Örnfjäder (S):
Jag tycker att det låter sensationellt att Maria Plass säger att hon har träffat Småkom och att de var överens med henne och förmodligen andra borgerliga ledamöter om den verklighetsbild och de satsningar som hon hävdar görs i olika delar av Sverige.
Jag hänvisade till uttalandet som man antog vid Småkoms höstkonferens den 19 november. Man säger nej till statens reträtt från landsbygden. Jag förutsätter att Maria Plass också fick materialet.
Det står i uttalandet att de senaste årens nedmontering av den statliga servicen till hushåll och småföretag på landsbygden hotar befolkningens grundläggande välfärd.
Uppfattar Maria Plass det budskapet som att man är överens om de insatser och den politik som förs? Ger det här uttalandet uttryck för att man har den åsikten? Jag tycker att det låter helt sensationellt.
Jag har möjlighet - vi har fortlöpande kontakter - att ställa frågan om de är överens, men då finns det ingen anledning att ge oss i oppositionen ett sådant material. Det kan inte vara så att de ger två olika bilder. Det vore helt fantastiskt. Det var företrädare från de olika politiska partierna som var närvarande, och det var inte färgat på det sättet. Det var företrädare för organisationen som lämnade över materialet. Där står det så.
Jag tror inte att det är så som Maria Plass ger uttryck för. Jag tror att man framförde det som står i materialet och att man inte alls var speciellt överens.
Krister Örnfjäder (S):
Jag ska börja med att ge en förklaring till texten där vi hänvisar till låga ambitioner. Det står helt enkelt så här: Vi socialdemokrater accepterar inte att regionalpolitiken reduceras till en politik för gles- och landsbygd med låga ambitioner. Det är alltså regionalpolitiken som inte får ha låga ambitioner.
: Ja, men det går att uppfatta på ett annat sätt.) Sedan får jag väl hälsa Åke Sandström välkommen i det socialistiska gänget. Som Maria Plass sade styrs ju Västra Götaland av socialister, och det känns väl skönt. Centerpartiet är ju också med och styr, så välkommen!
Åke Sandström nämnde att det har skett saker och ting under resans gång från både tidigare regeringar och nuvarande regering. Det stämmer. Så är det. Han nämnde exempelvis att ordet utjämning togs bort i en tidigare utredning. Då undrar jag hur Åke Sandström reagerar nu när utjämningsbidragen förändras, så att ekonomiskt svagare regioner och kommuner får minskade bidrag.
Upplever han det som ett problem, eller är det okej? Sedan är jag ledsen att jag kanske missade svaret på min fråga som du sade att du skulle svara på. Jag vet inte om det var för att jag letade efter den där meningen i betänkandet, för jag upplevde inte att du gav något svar. Men nu har du möjligheten igen, så att jag vet vad du har sagt och slipper läsa protokollet i morgon.
Krister Örnfjäder (S):
Det är en händelse som ser ut som en tanke. Vi föreslog på våren att det skulle behövas ett tillskott med 17 miljarder till kommunerna. Regeringen sade att det var fullständigt huvudlöst och oansvarigt och att man förstörde statens ekonomi. Det var på just den summan som man hamnade sedan.
Det är ännu ett exempel på hur vi fick dra fram regeringen till ett klokt beslut, men trägen vinner. Det finns andra exempel på sådant som jag inte tycker är så jättestrålande. Man pratar om satsningar på infrastruktur, och Småkom har yttrat sig även i det sammanhanget.
De säger att kommunerna känner sig tvingade att förskottera kostnader och vara med och medfinansiera. I det infrastrukturförslag som man nu har lagt fram som ska fastställas av regeringen efter nyår förutsätter man 30 miljarder i medfinansiering.
Om man tittar på planerna ser man att mycket av de pengarna i dag tas från de pengar som normalt skulle gå till det regionala vägnätet, det som regionerna har ansvar för. Man lägger över det på det statliga vägnätet. Man får alltså vara med och plocka från de kommunala budgetarna. Småkom säger: För de ekonomiskt mindre gynnade landsbygdskommunerna är de här lösningarna en stor belastning.
Vad tycker Åke om det förslaget? Är det ett bra sätt att finansiera framtida infrastruktursatsningar?
Krister Örnfjäder (S):
Jag får hälsa även Liselott Hagberg välkommen till det socialistiska gänget, som Folkpartiet enligt Moderaterna tillhör, åtminstone i Västra Götaland. Liselott Hagberg använde en stor del av sin talartid till att prata om våra förslag och kanske också brist på förslag.
Bland annat nämnde hon att vi skrivit en motion som innebär en omprövning av tidigare ställningstagande. Hon sade också att det måste bero på att det tidigare var mindre lyckat. Jag vill inte hålla med om det. Men saker förändras. Var tid har sina lösningar.
Om vi ska gå in på mindre lyckad regionalpolitik undrar jag när vi får se omprövningen av regeringens politik. Den är inte speciellt lyckad, åtminstone inte om man lyssnar på dem som "drabbas" av den.
Jag tog i ett tidigare replikskifte med Åke Sandström upp frågan om finansiering av infrastruktur. Då sade han ungefär att när det inte finns tillräckligt mycket pengar måste man hitta andra sätt att lösa finansieringen av infrastruktur.
Krister Örnfjäder (S):
Då måste jag upplysa Liselott Hagberg om att vi i vårt alternativ till infrastrukturplan för 2010-2021 hade i storleksordningen 40 miljarder mer under motsvarande period. Dessutom krävde vi inte någon medfinansiering från regionerna och kommunerna.
Vi har vid dessa tillfällen sagt nej till de skattesänkningar som vid varje enskilt tillfälle har varit uppe till debatt. Så ligger det till med den saken. Med hjälp av den informationen kanske Liselott Hagberg kan göra ett försök att svara på min fråga.
Om man hade haft ytterligare skatteintäkter på ca 100 miljarder, hade det då funnits ett utrymme för ökade satsningar på infrastrukturen utan att kommuner och regioner hade behövt använda sina skattepengar?
Krister Örnfjäder (S):
Inledningsvis var det en hel del diskuterande om pumplagen och om att en sådan inte skulle införas därför att den inte skulle ge ett gott resultat. Det är väl kontentan av det resonemanget.
Vad vi och en stor majoritet vid det aktuella tillfället ansåg var att någon form av åtgärder behövde vidtas för att se till att allt fler av fordonen på vägarna drevs med biobränslen eller med alternativ utöver de vanliga oljebaserade.
Jag uppfattade att det rådde stor enighet om det.
Också det låg ju med i paketet, men det där togs bort när man kom med i den nuvarande regeringen. Hade det inte varit bättre att låta de pengarna vara kvar för att öka förutsättningarna för en bra investering? Alla vill vi ju bli mindre oljeberoende, eller hur?
Krister Örnfjäder (S):
Jag vet inte riktigt hur jag ska uppfatta detta. Är det så att man från Kristdemokraternas sida försöker sätta upp en ny nivå för hur det framtida bensinpriset ska vara, precis som man gjorde inför förra valet? Då sade man att det inte fick överstiga en viss summa. Man skulle inte höja någon bensinskatt, men så har man ändå varit med och gjort det. Är det detta besked som Eva Johnsson är ute efter?
Jag kan bara säga så här: Vi har inte tagit ställning för att det ska höjas med några 2 kronor 2010. Jag kan tyvärr inte läsa i stjärnorna. Jag tänker inte göra samma misstag som Kristdemokraterna gjorde och gå ut och säga saker i förväg och tro att man kan spå i händer. Det är så mycket som kan hända. Priset kan stiga med 2 kronor på grund av att världsmarknadspriset sticker i väg.
Jag tycker att man ska försöka rätta sig efter den situation som råder och de alternativ som finns vid just det tillfället.
Jag vill avsluta min frågestund med att konstatera att de önskemål som Eva Johnsson hade när det handlar om infrastrukturen och turismen stämmer ganska väl överens med det budgetförslag som vi har lagt fram.
Jag ser fram emot att Eva Johnsson ställer upp på det som hon själv har sagt i talarstolen och röstar på våra motioner och vårt ekonomiska alternativ. Vi vill gärna att fler ska göra det, så att vi får majoritet för det. Det skiljer bara sju röster. Jag hälsar henne välkommen!
Krister Örnfjäder (S):
Jag har ett speciellt syfte med att gå upp i talarstolen under den här punkten. Men jag tänker börja med att kommentera några saker som har sagts här under kvällens lopp men som inte står med i trafikutskottets utlåtande. Det har gjorts vissa påståenden.
Om man exempelvis säger att om en kilometerskatt införs riskerar det att drabba svensk åkerinäring, då är man fel ute. Det är precis tvärtom. Om en kilometerskatt skulle införas i Sverige skulle det vara till fördel just för svensk åkerinäring.
Om man beklagar sig över att vi från Socialdemokraternas sida specifikt tar upp arbetssituationen för dem som är anställda inom exempelvis åkerinäringen och säger att det inte hör hemma så mycket i utlåtandet, då har man totalt missat vad som står på s. 14 om humankapitalet, för det är precis vad det handlar om.
Dessutom står följande på den sidan under rubriken Skydd och utveckling av humankapitalet: "Däremot, menar utskottet, bör de enskilda åtgärderna vidtas i de enskilda medlemsstaterna." Kan det bli tydligare? Jag ska nu gå in på det som jag egentligen hade för avsikt att prata om.
Utlåtandet är ett material som har sin utgångspunkt i ett EU-material. Men det står så klart och tydligt på s. 7 att det är den svenska ståndpunkten som man har satt ned på pränt.
Man skriver där: "Ett långsiktigt hållbart och konkurrenskraftigt europeiskt transportsystem är av grundläggande betydelse för Europas utveckling och välstånd. För att bidra till målsättningen med ett hållbart transportsystem prioriteras EU:s transportpolitik efter 2010 under det svenska EU-ordförandeskapet."
Man säger på s. 9: "Ett väl fungerande transportsystem är en viktig förutsättning för att möta klimatutmaningen och för att stärka Europas ekonomi och konkurrenskraft." Man säger på s. 11: "I den av riksdagen nyligen antagna transportpolitiska målhierarkin återfinns under målet tillgänglighet s.k. preciseringar.
En av dessa går ut på att tillgängligheten ska förbättras inom och mellan regioner samt mellan Sverige och andra länder. I sammanhanget vill utskottet ta upp frågan om de speciella förhållanden som råder i Sverige och vissa andra medlemsstater i de nordliga delarna av EU.
Gles bebyggelse och låg befolkningstäthet i stora områden, stora avstånd och ett kallt klimat med snö och is vintertid innebär särskilda behov i transporthänseende." Vi vet alla att det just nu pågår ett arbete i Regeringskansliet.
När man nu ska lägga fram den slutliga produkten måste man, tycker jag, väga in just dessa synpunkter på hur investeringarna ska användas från 2010 till 2021. Min fråga är: På vilket sätt kommer det som man här säger att återspegla sig i de infrastrukturinvesteringar som ska göras i Kalmar län efter 2010?
Det står var och en fritt att lämna ett svar på den frågan.
Krister Örnfjäder (S):
Jag anmälde mig sent till den här debatten, egentligen av ett enda skäl. Det var att jag tänkte ta tillfället i akt och slippa skriva en egen interpellation.
Jag har de senaste två veckorna läst i några tidningar om två händelser som hänger ihop just med apotek, och jag är då intresserad av att få höra hur ministern tänker i de här frågorna och om de här företeelserna.
Det som jag skulle vilja fråga om gäller till att börja med att jag läste att ett större apoteksbolag med ett ganska stort antal butiker nu har bestämt sig för att köpa upp ett mindre. När jag säger ett mindre apoteksbolag menar jag alltså ett bolag som har, om jag kommer ihåg rätt, i storleksordningen ett trettiotal butiker.
Som jag förstod det när beslutet togs att vi skulle ha fler än ett apoteksbolag var ett av skälen att man skulle kunna få mångfald och bättre service. Det fanns också många andra skäl. Men redan nu börjar man se en tendens till att större köper upp mindre. Vad tycker ministern om det?
Hur kan man säkerställa att det finns mångfald i framtiden så att inte en sådan här eventuell tendens riskerar att fortsätta? Det andra läste jag häromdagen i en av våra tidningar som sysslar med i första hand livsmedel.
Man skrev att de receptfria läkemedlen har visat på ökade inköp. Jag utgår från att det handlade om deras egna butiker, vilket skulle innebära att de hade ganska bra kontroll på situationen så att de såg att det ligger till på det sättet.
Ökade inköp brukar oftast innebära också en ökad konsumtion. Det är sällan så att man köper receptfria läkemedel bara för att ha dem hemma. Åtminstone borde det inte vara så. Det borde i stället vara så att eftersom man har större tillgång till det behöver man inte ha det hemma utan köper det när man har behov av det. Men risken är att ökade inköp är lika med ökad konsumtion.
Därför undrar jag: Hur resonerar ministern där? Vad kan vi göra för att det inte ska bli så att man överkonsumerar receptfria läkemedel?
Krister Örnfjäder (S):
Jag har full respekt för att socialministern inte hinner svara på allting, framför allt inte när man, som jag, anmäler sig i sista minuten. Jag har full respekt för att han inte är lika väl förberedd för det som inför dem som har ställt interpellationerna. Jag vill bara upprepa frågorna, så att de inte försvinner helt och hållet. Jag undrade alltså vad ministern hade för åsikt om att större apoteksbolag köper upp mindre och att det därmed blir en koncentration.
Det andra gällde ökade inköp av receptfria läkemedel, vilket riskerar att innebära ökad konsumtion, vilket inte är riskfritt. Jag vill kommentera en annan sak också. Ministern talar om ökad tillgänglighet och ökat öppethållande. Det argumentet har jag hört flera gånger.
Jag har väldigt liten förståelse för det med tanke på att det tidigare apoteksbolaget var helstatligt. Om det var ett av huvudskälen till privatiseringen tycker jag inte att det håller i slutändan.
Man hade kunnat lösa just den frågan genom att ägaren, i det här fallet staten och i förlängningen riksdag och regering, hade sagt till sitt bolag och företrädarna för det att man ville ha ökad tillgänglighet och därmed ökat öppethållande. Det var ju vi som är företrädare för den svenska staten som ägde bolaget till 100 procent. Vi hade kunnat ge spelreglerna.
Det argumentet tycker jag inte håller så bra. Det kanske finns andra som håller bättre, men nu tar jag enbart upp detta.
Krister Örnfjäder (S):
Jag har mer eller mindre tagit tillfället i akt. För att inte behöva interpellera finansministern vid ett annat tillfälle tänkte jag att det som jag har att fråga om skulle passa väl in i denna diskussion.
Bakgrunden till att jag är här är att jag under ett antal år har varit intresserad av avregleringen av taxiverksamhet.
När man genomförde avregleringen tycker jag att många av synpunkterna man hade på den dåvarande taxiverksamheten var väl värda att göra någonting åt. Jag tycker också att det finns mycket i den avregleringen som man kan bygga vidare på även i framtiden.
Tyvärr är det dock ett antal saker som inte gått så som jag förutsätter att det från början var tänkt. Jag har därför skrivit motioner, interpellerat, ställt frågor och så vidare. Nu tycker jag att avregleringen tyvärr har nått ytterligare en bottennivå, som vi tillsammans borde göra någonting åt.
Jag har vid något tillfälle läst att det nu är så illa ställt i Stockholm att hotellägare känner sig tvungna att starta sina egna taxirörelser.
Det gör de för att de upplever att deras kunder, hotellgästerna, har hamnat i situationer som de inte borde råka ut för.
Det handlar om att man när man ska åka ut till Arlanda får betala tusentals kronor - inte de vanliga ca 400 kronorna, utan tusentals kronor - för en enkelresa. Detta är ett problem inte bara för dem som råkar ut för det utan även för dem som står för varumärket Sverige.
Vi vill att människor som kommer hit på besök ska åka härifrån och ha bra minnen med sig och tala väl om Sverige. I stället riskerar de att som antingen sin första eller sin sista upplevelse bli lurade på pengar.
För att slippa detta finns det alltså ett antal hotellägare som försöker lösa det på eget sätt. De säger att man inte kan lita på den verksamhet som ska stå för den här servicen.
De har därför startat en verksamhet med förare som skjutsar deras egna gäster till och från Arlanda efter samma taxor som ett normalt, om ni ursäktar uttrycket, taxiföretag tycker är skäliga.
När man upplever de här sakerna borde det bli någon reaktion i andra änden, och jag skulle helt enkelt vilja ställa frågan till finansministern: När man vet att sådant här förekommer, borde det inte ge skäl till någon form av reaktion?
Borde man åtminstone inte titta på om det blev som det var tänkt och, om det inte blev så, komma med förslag till att åtgärda de här, milt sagt, bristerna?
Krister Örnfjäder (S):
Jag fick inget svar. Det kan bero på att det är flera olika ämnen som är uppe till diskussion samtidigt. Jag kräver dock inget långt svar. Jag vill egentligen bara höra finansministern säga att han håller med. Vad är det då jag vill att finansministern ska hålla med mig om? Jo, att vi ska gynna seriösa företag.
Vi ska se till att de personer som kommer till Sverige av olika skäl åker härifrån med en positiv bild av Sverige. Det kan inte vara speciellt meningsfullt att göra stora satsningar på att få fler människor att starta företag och sedan missgynna dem som sköter sig.
Det kan inte heller vara särskilt meningsfullt att vi satsar pengar på att få människor att komma till Sverige om de åker härifrån med en negativ bild av Sverige som de sedan förmodligen överför på många andra i sin bekantskapskrets. Jag vill ställa ett par enkla frågor.
Håller inte finansministern med mig om att det bör göras något åt att det finns människor som tar ut ett högt överpris på taxitransporter till och från Stockholm?
Om finansministern håller med mig, är det då inte dags att man från ministerns och regeringens sida gör något åt det?
Krister Örnfjäder (S):
Det är inte första gången statsrådet och jag diskuterar bansträckningen. Jag hade en förhoppning med utgångspunkt från tidningsartiklar. För en knapp månad sedan var statsrådet ute och åkte på Tjustbanan.
Det sades från den borgerliga majoriteten i Västerviks kommun och andra företrädare att deras omdöme och deras slutsats av resan var att det är ljuv musik att lyssna på när statsrådet uttalar sig.
Jag tolkar att i fråga om den ljuva musiken lutade man sig mot följande uttalanden, nämligen att Tjustbanan finns med i regeringens satsning på infrastruktur och att banan ska rustas upp. Det slog infrastrukturminister Åsa Torstensson fast när hon provåkte det nya tåget på Tjustbanan.
Jag vill veta på vilket sätt man kan få se ett resultat av en sådan satsning. Jag ställde i min interpellation frågan om när och på vilket sätt vi kommer att kunna se en satsning på Tjustbanan från regeringens sida.
I det svar jag nu fick från statsrådet refererade hon till att styrelsen i Regionförbundet har varit överens med Trafikverket om att satsa på Stångådalsbanan och Tjustbanan. Det var inte det jag frågade efter. Det var känt redan före jul.
I de diskussioner som statsrådet och jag har haft därefter har hon påtalat den process som vidtagit därefter. Om jag ska tolka svaret rätt har det alltså inte hänt något sedan vi hade diskussionen före jul och i mars månad.
Situationen är precis likadan, nämligen att det är de regionala pengarna som ska användas - i det här fallet på järnvägen. Regionala pengar som egentligen skulle ha använts för vägar har man valt att lägga över på järnvägen, som ska vara ett statligt ansvar.
Det sker alltså ingen satsning i ordets rätta bemärkelse utan det sker ett underhåll. Jag ser inte det som en satsning i relation till de 38 miljarderna som ministern använder i sitt resonemang. Jag uppfattar att de 38 miljarderna ska användas för investeringar.
De pengar som nu diskuteras är alltså underhållspengar som ska gå till rent underhåll.
Krister Örnfjäder (S):
Jag får väl ännu en gång tala om för ministern hur man gör med de här finansieringarna. Eftersom vi inte har någon investeringsbudget har pengar aldrig avsatts i förväg när det gäller investeringar, utan vad man har gjort det är att man har skaffat ett utrymme i långtidsplaneringen. Då undrar ministern kanske var de här 250 miljonerna fanns.
Jo, de fanns bland annat, tillsammans med många andra saker, i de över 80 miljarder som ni sänkte skatten med. Där hade ministern det utrymmet. I stället för att sänka skatten skulle man ha kunnat använda en del av de pengarna bland annat till Tjustbanan, flera gånger om till och med, om bara intresset hade funnits. Var är oppositionen? frågar Finn Bengtsson.
Ja, jag är här. Och jag förutsätter att ni som har majoriteten ger ett uttryck för detta nu, så att det kan bli en majoritet för ett sådant här handlande. Vad vi lyckades med under de år när vi hade majoritet var just att skaffa det här ekonomiska utrymmet på 250 miljoner. Ingen hade varit gladare än jag om utrymmet hade varit ännu större.
Men detta lyckades vi i alla fall skaffa fram. Nu finns inte ens det. Det tycker jag är tråkigt. Men om Finn Bengtsson tillsammans med sina kamrater skaffar fram minst 250 miljoner som kommer att användas de närmaste åren, för de här investeringarna skulle ha varit gjorda 2008 och 2009, är jag den första att gratulera. Jag ser fram emot det.