Lars Tysklind (L):
Jag vill börja med att instämma i Jessica Rosencrantz anförande. Dagens debatt handlar i grunden om på vilken nivå vi ska fatta ett beslut - på EU-nivå eller på nationell nivå. Det är det som hela subsidiaritetsprövningen handlar om, och det utvecklade Jessica bra i sitt anförande.
Ett av de stora problemen för att utveckla just järnvägstransporter över gränserna inom Europa och EU är att marknaden är uppdelad i nationella nät som bygger på olika tekniska lösningar och styrning av olika nationella regler. Jag tror att jag såg en siffra om att det fanns 11 000 icke-harmoniserande regler inom EU. För att får ordning på detta måste det fattas beslut på EU-nivå. Det tror jag att vi ändå kan enas om.
Det är just därför som det under de senaste tio åren har tagits fram ett antal så kallade järnvägspaket. Det är för att riva hindren och göra järnvägstrafiken mer driftskompatibel på EU-nivå och för att försöka skapa mer kundanpassade och effektivare järnvägstransporter på ett gemensamt europeiskt järnvägsområde.
Redan tidigt fastställdes de grundläggande principerna för att förbättra järnvägarnas effektivitet genom att gradvis öppna marknaderna och inrätta järnvägsföretag som är oberoende i förhållande till infrastrukturförvaltaren. Herr talman! Redan 2001 kom det första järnvägspaketet. Det handlade om att öppna upp för den internationella godstrafiken. Sedan följdes det av andra järnvägspaketet 2004.
Då handlade det om järnvägssäkerhet, driftskompatibilitet och om att man återigen öppnar marknaden för godstrafik i ännu högre grad. Det tredje järnvägspaketet handlade om att öppna för internationell persontrafik. Då diskuterades också lokförarkort som skulle kunna gälla över gränserna. Det handlade även om passagerarrättigheter.
Så sent som i november antogs Europaparlamentets och rådets direktiv om inrättande av ett gemensamt europeiskt järnvägsområde, som alltså är en revision av första järnvägspaketet. Det är en ständigt pågående process. Direktivet ska vara införlivat i svensk rätt i juni 2015. Herr talman! Precis som Jessica Rosencrantz sade har det visat sig att andelen järnvägstransporter i Europa inte har ökat.
Därför går nu kommissionen vidare med ett fjärde järnvägspaket. Då handlar det om ett förslag om öppet tillträde till persontrafikmarknaden i alla medlemsstater. Det finns också krav på upphandling genom ett konkurrensutsatt anbudsförfarande vid offentligt finansierad kollektiv järnvägstrafik. Dessutom föreslår kommissionen att förvaltning av infrastrukturen och bedrivandet av tågtrafiken ska separeras ytterligare och tydligare.
Detta har genomförts i Sverige, men det är mindre tydligt i resten av Europa. Paketet innehåller också förslag som gäller de tekniska och säkerhetsstyrande regelverken. Herr talman! Regeringens bedömning är att det är nödvändigt med åtgärder på EU-nivå för att skapa förutsättningar för järnvägstransporter inom det nyligen inrättade gemensamma järnvägsområdet.
Åtgärden ska säkra konkurrenskraft genom icke-diskriminerande förutsättningar för marknadens aktörer och genom att aktörerna får förutsägbarhet på marknaden. Detta med gemensamma tekniska krav på järnvägsutrustning är exempel på detta. På just på den punkten tror jag att vi inte alls är oeniga. Regeringens bedömning är att fjärde järnvägspaketet också ska vara förenligt med subsidiaritetsprincipen.
Sedan har regeringen, som Jessica Rosencrantz framhöll, också invändningar när det gäller själva sakfrågan. Jag får väl också instämma i att oppositionen här blandar ihop äpplen och päron och börjar diskutera sakfrågan. Där har vi en väldigt lång process framför oss. Det regeringen lyfter fram är just att man vill förflytta beslutskompetens, som regeringen inte tycker kan bli effektiv i sammanhanget.
Ur den synvinkeln kan man säga att regeringen och oppositionen delar ståndpunkten att man ska jobba vidare med den frågan, men detta har inte direkt med subsidiaritetsprövningen att göra. Folkpartiet och övriga allianspartier delar naturligtvis regeringens uppfattning i den här frågan.
Det är lite förvånande och direkt inkonsekvent när oppositionen först bejakar att det är nödvändigt att man tar beslut på EU-nivå och sedan i nästa sats säger nej till verktygen för att göra det. Det känns som om oppositionen i lite olika nyanser - socialdemokrater, miljöpartister, sverigedemokrater och vänsterpartister - stänger dörren för fortsatt utveckling och för en väl fungerande gemensam europeisk järnvägsmarknad.
En gemensam europeisk järnvägsmarknad kommer naturligtvis att främja en utveckling där järnvägen har förutsättningar att ta större marknadsandelar av både person- och godstrafik. Det är ändå ett mål som jag uppfattar att vi har gemensamt, inte minst ur klimatsynpunkt. Vi har ju på sätt och vis gått före, så den svenska marknaden är redan väldigt avreglerad.
Jag tycker att det är lite förvånande att man nu egentligen prisar nationella särkrav framför att ha gemensamma regler för järnvägens bästa i Europa.