Johanna Haraldsson (S):
Vi debatterar i dag civilutskottets betänkande 9, Ersättningsrätt och insolvensrätt . I mitt anförande tänker jag beröra frågan om rätten att teckna personförsäkring, möjligheten till en andra chans för seriösa företagare och även avhysning. Jag vill börja med att yrka avslag på reservationerna och bifall till utskottets förslag i betänkandet. Herr talman! För företag som har drabbats av betalningssvårigheter finns det möjlighet att beviljas företagsrekonstruktion.
Syftet är att ge en andra chans till företag i kris, samtidigt som borgenärerna oftast får bättre utdelning på sina krav än om företaget försätts i konkurs. Genom att livskraftiga företag rekonstrueras kan stora värden och många arbetstillfällen räddas. Trots detta är antalet företagsrekonstruktioner som beviljas och genomförs litet i förhållande till antalet konkurser.
Att fler livskraftiga företag i kris inte genomgår en företagsrekonstruktion beror bland annat på att en rekonstruktion kräver mycket tid, energi och pengar från både gäldenärer och borgenärer. En annan viktig anledning är att det i dag saknas samordning mellan reglerna för rekonstruktion och konkurs. Det finns till exempel inte någon möjlighet för en rekonstruktion att direkt övergå i en konkurs.
Det pågår, precis som Carl-Oskar Bohlin påpekade, en utredning som ska genomlysa reglerna för företagsrekonstruktion och lämna förslag på de förändringar i lagen som behövs. Utredaren ska även titta på hur samordning av rekonstruktion och konkurslag kan bli bättre. Översynen görs för att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter möjlighet till en andra chans.
Carl-Oskar Bohlin frågar varför man har ändrat på utredningen. Men det är egentligen inget konstigt att en ny regering ger ett nytt uppdrag eller lägger ned en utredning och startar en ny. Nu kommer det att dröja två månader extra innan den nya utredningen kommer med besked, så jag tycker inte att det är några konstigheter.
Vi har samma inriktning och vill att det ska bli enklare för företag att få en andra chans. De flesta jobb växer fram i små och medelstora företag, och för att fler ska våga satsa bör förutsättningarna vara så goda som möjligt för dem som startar och driver dessa företag. Företagare kan precis som andra råka ut för sjukdom, skilsmässa eller andra livskriser som påverkar deras liv och arbete. Det medför ett risktagande att starta och driva företag, men skyddsnätet är ofta mycket svagare.
Trots att man i förarbetena till den nuvarande skuldsaneringslagen framhöll att fler företagare skulle kunna bli beviljade skuldsanering är det mycket svårare för svenska företagare än företagare runt om i Europa att få sina skulder avskrivna.
I utredningen F-skuldsanering - en möjlighet till nystart för seriösa företagare föreslår man en särskild typ av skuldsanering för just företagare för att ge dem möjlighet till en andra chans. Det skulle också göra förutsättningarna för företagande mer lika i Sverige jämfört med övriga Europa.
Det pågår en hel del arbete och initiativ för att förnya och skapa mer av en andra-chans-kultur inom svensk insolvensrätt, både för löntagare och för företagare. Regeringen arbetar med en strategi mot överskuldsättning, och det är en prioriterad fråga för oss socialdemokrater. Vi tycker att tillgången till de allmänna försäkringssystemen också ska göras mer likvärdiga mellan löntagare och företagare.
Högre ersättningsnivåer i a-kassan skapar också en större trygghet för både företagare och arbetare. Vi vet att trygga människor vågar mer. När de allmänna försäkringssystemen och välfärdssystemen försämrats söker sig de som har råd till privata lösningar, herr talman, och skaffar sig ofta privata person- och sjukförsäkringar.
Vi vill se tillräckligt starka trygghetssystem som gör att skillnaderna mellan grupper i samhället inte blir för stora. Vi vet att ojämlikhet i sig skapar social stress och ohälsa. Vi vill att tillgången till välfärdstjänster och de allmänna försäkringarna ska vara tillräckligt bra och ges efter behov, inte efter betalningsförmåga. Ersättningsnivåerna i de allmänna försäkringarna ska ge ett så bra grundskydd som möjligt. Herr talman!
De allmänna försäkringarna ska vara en bra grund som ger förutsättningar för trygga och fria medborgare. Men det är också viktigt att vi har en fungerande försäkringsmarknad och att människor kan försäkra sig, sin familj och sitt hem för en större trygghet när olyckan väl är framme. På en fungerande marknad är premierna rimliga och försäkringarna ger ett bra ekonomiskt skydd. Marknaden bör regleras på ett sätt som jämnar ut maktförhållandena, där försäkringstagarna är den svagare parten som sällan har den juridiska kompetensen att förstå villkor och liknande. Herr talman!
De privata försäkringarna fyller en viktig samhällelig funktion som ett komplement till de allmänna försäkringarna. Den så kallade kontraheringsplikten innebär att alla har rätt att teckna personförsäkring. Civilutskottet har tidigare följt upp lagen och då speciellt för barnförsäkringar. Sent omsider gav även den förra regeringen en särskild utredare i uppdrag att följa upp försäkringsbolagens tillämpning av kontraheringsplikten.
Det är viktigt att se ifall försäkringsbolagen tillämpar den på rätt sätt, att riskbedömningarna är individuella och så vidare. Försäkringsbolagen bör också följa med i den medicinska utvecklingen på ett bra sätt. Forskning och utveckling går framåt, och om nya behandlingsmetoder gör att sjukdomar och tillstånd som tidigare sågs som en stor risk numera kan behandlas eller förebyggas ska också bolagen ta hänsyn till det i sin riskbedömning. Herr talman!
Det finns två reservationer i betänkandet, från Moderaterna och från Sverigedemokraterna, som berör svårigheten för markägare att avhysa personer som olovligen uppehåller sig på deras mark samt förslag på förenklingar av regelverket. Det är givetvis väldigt besvärligt för markägare att människor uppehåller sig under lång tid på deras mark, och det medför en hel del arbete och kostnader som jag tror att vi kommer att få tydliga redovisningar av även framåt.
Det är besvärligt att få till stånd en avhysning. Det kan vara så att man behöver se över vilken myndighet som ska ha ansvaret för avhysningen. Förenkling av reglerna kanske också blir aktuellt, men det är viktigt att den utredning som ska göra en översyn av utsökningsbalken och anslutande regler får tid till översynen och att den nationella samordnaren för utsatta EES-medborgare får redovisa sitt uppdrag. Därför bör inte riksdagen föregå arbetet med ett tillkännagivande.
Herr talman! Denna fråga handlar om utsatta människor. Trots att vi är överens om att lag och ordning ska upprätthållas bör vi behandla dessa människor med medmänsklighet och respekt. När det i många fall är romer som illegalt uppehåller sig på annans mark är det viktigt att vi är medvetna om vår historia och om hur romer har behandlats och diskriminerats i Sverige och i hela Europa. Samtidigt är det inte bara en fråga om den rasism och diskriminering som de här människorna har blivit utsatta för.
Det är i grunden en fråga om extrem fattigdom. Människor lever under väldigt dåliga förhållanden och riskerar dagligen sin hälsa och att utsättas för brott. I Jönköpings kommun planerar man att inrätta tillfälliga anvisade platser för tillfälligt boende för att komma till rätta med bosättningar på privat och offentlig mark. Man har tänkt sig att de här platserna ska vara tillgängliga kvartalsvis. Ny plats anvisas sedan för att motverka risken att det blir permanenta bosättningar.
Det finns givetvis problem även med detta sätt att hantera situationen, men man hoppas kunna motverka de konflikter och den nedskräpning som ofta blir resultatet. Man har i Jönköping insett att det här är ett problem som vi kommer vara tvungna att hantera under lång tid och att vi inte löser det genom att avhysa utan att erbjuda alternativ.
Det handlar ju om utsatta människor som inte har någonstans att ta vägen och som enbart flyttar till nästa skogsdunge eller parkeringsplats när de blir avhysta. Det som vi egentligen borde diskutera är hur vi kan förbättra situationen för dessa människor, inte hur vi lättare flyttar runt dem.
Jag hoppas att vi kan enas om att det finns en stor utmaning både för det civila samhället och för politiken på alla nivåer att hantera denna ökande grupp människor som står utanför arbetsmarknad och trygghetssystem i sina hemländer och därför känner sig tvingade att resa bort och lämna sina barn för att kunna klara livet och kanske ge sina barn ett lite bättre liv än de själva har fått.
Det får aldrig bli en polariserande debatt för eller emot utsatta människor, utan den bör handla om hur vi förbättrar möjligheten för människor att stanna kvar i sina hemländer och bli fullvärdiga medborgare som inte ser tiggeri som ett alternativ.