KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Inget barn och ingen elev ska bli kränkt i skolan på grund av elevens tro eller religion och inte heller av någon annan anledning. Att bli utsatt för kränkningar påverkar upplevelsen av trygghet och studiero och påverkar därmed såväl elevernas möjligheter att lära sig mycket som deras möjligheter att trivas och vara lyckliga i skolan samt deras möjligheter att utöva sin religiösa övertygelse.
Det finns ett förbud för skolans personal mot att kränka elever. Om elever kränker varandra eller blir kränkta av skolans personal ska skolan arbeta aktivt med åtgärder mot detta. Det finns också fastställda regler för hur elever kan anmäla de upplevda kränkningarna till skolan eller till utomstående myndigheter. Detta är väldigt bra, för skolan ska vara en plats där barn är trygga och där barn med olika bakgrund och olika uppfattning kan mötas. Fru talman!
Det här skulle kunna upplevas som en debatt där vi har slagit in en hel del öppna dörrar. Jag har hela tiden, i interpellationssvaret och i alla mina anföranden, istadigt upprepat samma sak. Skolans värdegrund och skolans lagstiftning är tydlig: Inget barn och ingen elev ska kränkas på grund av sin religiösa övertygelse eller för att eleven inte tror. Fru talman! Man skulle kunna tycka att detta därmed är en meningslös interpellationsdebatt, men jag tycker tvärtom.
Det är väldigt viktigt att vi företrädare för olika partier gemensamt står upp för att barn och elever i Sverige ska ha rätt att utöva sin tro utan att behöva utsättas för kränkningar. Det är också väldigt viktigt att de barn som upplever att de blir ifrågasatta på grund av sin religiösa övertygelse, sitt ursprung eller sin bakgrund har samhällets stöd.
Anna Ekström (S):
Dennis Dioukarev verkar utgå från att jag i mitt interpellationssvar har ställt mig bakom den modell som tillämpas i Göteborgs kommun.
Den som läser innantill i mitt svar ser dock att jag tydligt poängterar det som de flesta svenskar vet och varje riksdagsledamot bör veta, nämligen att när en förvaltningsuppgift, till exempel utformande av hur skolval ska gå till och beslut i skolvalsfrågor, har anförtrotts en kommun är jag som minister förhindrad att gå in och ha synpunkter på hur lagen tillämpas.
Däremot är jag ansvarig för lagstiftning och för att se till att det finns en lagstiftning som kan säkerställa att vi i Sverige lever upp till alla delar av barnkonventionen och andra internationella överenskommelser. Jag är också ansvarig för att vi kan säkerställa att vi får en skola som är en sammanhållen skola - en skola där barn och elever möts och där barn och elever får samma chans att lära sig mycket, oavsett vilket bostadsområde man är född i och vilka föräldrar man har eller vilken bakgrund man har.
Detta är mitt ansvar. Jag ansvarar också för att det finns en skolinspektion och att den skolinspektionen kan utöva tillsyn över kommunerna. Jag ser också till att det finns överklagandenämnder och liknande som kan ta ställning till de kommunala besluten. Men jag får faktiskt inte gå in och recensera de kommunala beslut som fattas med stöd av skollagen. Jag är övertygad om att ledamoten skulle stå först i kön att anmäla mig till lämpligt organ i riksdagen om jag skulle göra detta.
Jag har inte ställt mig bakom Göteborgs skolvalsmodell, och jag får inte uttala mig om de beslut som fattas med anledning av skollagen. Däremot är jag övertygad om att det ligger i alla barns intresse att få en bra skolgång.
Jag är också övertygad om att det ligger i alla barns intresse att växa upp i ett samhälle som håller ihop, ett samhälle där ingenjörens dotter och lokalvårdarens son går i samma skola, möts och träffar varandra, inte har samma bakgrund men ändå kan få del av samma erfarenheter, inte har samma utbildningsbakgrund där hemma vid köksbordet men kan få del av samma kunskap, samma utbildning och samma bildning som vår skola ska ge. Fru talman!
Jag är övertygad om att vi får ett bättre samhälle om barn och elever växer upp med olika bakgrund men ändå går i samma skola och lär känna varandra som de unika individer de är. Jag antar att detta är skälet till att Agenda 2030, vår egen skollag och olika styrdokument som gäller både i Sverige och internationellt tydligt slår fast att alla barn har lika rätt till utbildning.
Därför kommer jag i mitt arbete som ansvarig för lagstiftningen att arbeta hårt för att alla barn ska få en likvärdig utbildning. Detta är mitt ansvar, och det kommer jag att se till. Den första åtgärd jag kommer att vidta är förstås att remittera de förslag som Björn Åstrand har lämnat i sin utredning.
Detta kommer att göras inom kort, och det ska bli intressant att se vad remissinstanserna säger om förslagen, som alltså inte överensstämmer med de förslag som Dennis Dioukarev tydligt kritiserar i talarstolen.
Anna Ekström (S):
Dennis Dioukarev illustrerar här nackdelen med att ha repliker som skrivits i förväg. Hela mitt inlägg handlade om min grundläggande syn på hur viktigt det är att den svenska skolan förmedlar kunskaper och bildning men också kännedom om vad vårt samhälle innefattar och att den ger en möjlighet för barn och elever att växa upp tillsammans med andra.
Under min egen skolgång började jag i lågstadiet i en skola där de flesta föräldrar inte hade de rika resurser som många föräldrar har i Sverige. Mellan trean och fyran flyttade jag till en skola som hörde till ett av de rikaste områdena i Stockholm, och det jag fick uppleva var att jag med min bakgrund kunde lika mycket som mina nya klasskamrater.
Jag önskar verkligen att den svenska skolan gav lika kunskaper till alla barn, men jag konstaterar med sorg att det spelar större och större roll vilken skola man går i för vilka kunskapsresultat man uppnår. Det är inte acceptabelt. Sedan gör Dennis Dioukarev en stor poäng av att nyanlända elever slår ut svenska elever och tar deras platser i skolor i Göteborg.
Jag skulle gärna vilja att Dennis Dioukarev, med sin lokala kännedom, ger mig en upplysning om hur många nyanlända elever som har fått förtur i Göteborgs skolor på svenska elevers bekostnad, för att använda det uttryckssätt som Dennis Dioukarev själv använder. Det vore en bra sakupplysning i denna debatt.
Utöver den ideologiska utgångspunkten kan jag konstatera att jag, och många regeringar före mig, har sett till att det finns lagstiftning på plats som gör att det finns möjligheter för föräldrar att överklaga. Det finns en möjlighet att gå till Skolinspektionen och få olika former av åtgärder och beslut granskade.
Men återigen: Detta kan jag som statsråd inte uttala mig om, utan jag ansvarar för att se till att det finns lagstiftning på plats. Fru talman! När vi har ett läge där det är fler elever som söker till en skola än vad det finns platser behövs det alltid olika former av urvalsregler.
Jag ansvarar för att dessa regler finns på plats, men sedan ansvarar kommunerna, med dagens system, för att de tillämpas på ett riktigt och klokt sätt. För alla som verkar i Sveriges riksdag är det en självklarhet att diskriminering inte ska förekomma. Det ska inte förekomma på grund av etniskt ursprung, åt något håll, men jag anser att Dennis Dioukarev blir svaret skyldig.
Dennis Dioukarev påstår i talarstolen att det pågår diskriminering. Ge mig siffrorna! Hur många svenskfödda elever har inte fått plats på sin skola på grund av att, som Dennis Dioukarev säger, utlandsfödda eller nyanlända elever har tagit dessa platser?
Anna Ekström (S):
Den elev som är född i december slås i dag ut av en elev född i januari i valet till de populära fristående skolorna. Den elev som flyttar från Borås till Göteborg slås ut av en elev som är född i Göteborg.
Den elev vars föräldrar inte har koll på vilka fristående skolor som ger rätt kontaktnät och som har erfarna och kunniga lärare om fem, sex eller sju år slås ut av en elev vars föräldrar har denna koll. Vad säger Dennis Dioukarev och Sverigedemokraterna om denna uppenbara orättvisa? Denna orättvisa hör jag sällan Sverigedemokraterna tala om.
Vi ska inom den svenska skolan ha ett urvalssystem till skolor som är rättvist, transparent och bidrar till att barn och elever får möjlighet att välja skola - det föreslår Björn Åstrand i sin utredning - men som också innebär att barn och elever bedöms likvärdigt och inte utifrån när de har råkat bli anmälda till en kö av sina föräldrar.
Jag tror att svensk skola skulle må bra av en debatt som fokuserar på kunskap och bildning, men som också fokuserar på en likvärdig och jämlik skola där barn och elever har chans att mötas, lära känna varandra och växa upp tillsammans. Det tjänar Sverige på. Då blir det bättre för oss alla, när vi tar gemensamt ansvar för vårt samhälle.
Anna Ekström (S):
Det ska vara ordning och reda i klassrum och skolgång, men det ska också vara ordning och reda i styrningen av skolan. Regeringen har ett flertal utredningar igång som syftar till att skärpa reglerna kring styrningen i skolan.
Jag syftar dels på de utredningar som handlar om att stärka tryggheten och studieron i klassrummet, dels på den utredning jag nämnde i interpellationssvaret, som handlar om att vi ska göra det lättare för Skolinspektionen att stänga skolor som begår olika felaktigheter.
Om Skolinspektionen i dag ska stänga en skola måste den haka upp detta på att det har hänt något som skolan inte har åtgärdat. En skola kan alltså åtgärda ett problem, få ny kritik, åtgärda det problemet, få ny kritik och hålla på så väldigt länge. Jag hoppas att vi med den utredning som vi har tillsatt ska kunna komma åt detta problem så att det blir lättare för Skolinspektionen att stänga skolor som har återkommande problem.
Jag kan också konstatera att regeringen under den förra mandatperioden skärpte regelverket kring den så kallade ägar- och ledningsprövningen. Det var en bra skärpning, och den har redan resulterat i att Skolinspektionen har kunnat agera mot skolor. Jag undrar lite försynt hur Sverigedemokraterna ställde sig i riksdagen när den frågan var uppe till omröstning.
Röstade Sverigedemokraterna för en skärpt ägar- och ledningsprövning, eller röstade Sverigedemokraterna emot? Richard Jomshof hänvisar till den lagändring som Säpo har talat om i medierna och gör det till något nästan mystiskt att Säpo kräver en sådan lagändring.
Jag kan informera Richard Jomshof om att skälet till att Säpo gjorde det uttalandet var att man svarade på en remiss om fristående religiösa skolor som regeringen skickat ut. En utredare har föreslagit ett etableringsstopp för religiösa friskolor och dessutom skärpta regler för de religiösa friskolorna.
Samma utredare har också föreslagit ett så kallat demokratikriterium, som Säpo har ställt sig bakom i sitt remissvar. Skälet till att Säpo är ute och klargör denna ståndpunkt är alltså just att en sådan fråga redan finns ute på remiss. Också här blir jag lite fundersam. Hur ställer sig Sverigedemokraterna till att införa ett etableringsstopp för religiösa friskolor? Kan Sverigedemokraterna tänka sig att ompröva sitt tidigare negativa ställningstagande?
Anna Ekström (S):
En nackdel med förskrivna inlägg, Richard Jomshof, är att det inte finns utrymme att svara på frågor. Jag efterlyser fortfarande ett svar på frågan om hur Sverigedemokraterna ställde sig när regeringen fick gehör för sin proposition om skärpt ägar- och ledningsprövning, den nya lagstiftning som har lett till att åtminstone en skola har kunnat stängas.
Jag vill gärna ta tillfället i akt att klart och tydligt uttala att jämställdhet är en självklarhet i det svenska samhället. Det är något som vi kvinnor, tillsammans med många män, har kämpat för i decennier. Det är en fråga där segrarna inte har kommit gratis och där jag inte kommer att medverka till att något ges upp.
Jag kommer inte att medverka till någon lagstiftning där flickor av religiösa, politiska eller ideologiska skäl tvingas att sätta på sig plagg som de inte vill ha. Jag vill dock inte rikta samhällets eller lagstiftningens kraft mot de flickor som tvingas. Jag vill rikta samhällets och lagstiftningens kraft mot dem som tvingar flickor att ta på sig plagg som de själva inte vill ha.
Detta är min absoluta och bestämda övertygelse. Jämställdhet kompromissar vi inte med. Den är för alla i Sverige, oavsett ursprung och religion. Richard Jomshof tog upp familjedaghemmen i sitt första inlägg.
Jag vill fästa Richard Jomshofs uppmärksamhet på en utredning som regeringen tog emot häromdagen, som har gått igenom formen pedagogisk omsorg som vi har i Sverige men som numera kvantitativt är ganska liten. Detta är en utredning som ger kalla kårar och där man ser kvalitetsbrister som inte bör förekomma.
Utredarens förslag är att etableringsstopp ska införas i Sverige för pedagogisk omsorg. Detta är något vi ska fundera noga på. Som dotter till en dagbarnvårdare och uppvuxen i ett familjedaghem vet jag vilken fin och bra omsorgsform det är och vilken god pedagogisk verksamhet som kan bedrivas där. Jag måste dock erkänna att jag har blivit mycket upprörd av de exempel som jag har fått ta del av, både genom den forskare som Richard Jomshof nämnde, Magnus Ranstorp, och genom utredningen.
Jag vill också påminna om att vi genom en ganska snabb läroplansändring har kunnat hantera en hel del av de exempel som Richard Jomshof lyfte fram på felaktigheter som har begåtts i fristående och kommunala skolor och förskolor.
Vi har skrivit in i läroplanen att undervisning och utbildning ska ske på ett sådant sätt att man inte delar upp pojkar och flickor i olika grupper. Jag kan försäkra Richard Jomshof om att regeringen tar den här frågan på mycket stort allvar.
Att fristående skolor med religiös inriktning alldeles för länge har kunnat bedriva en verksamhet i Sverige som inte har varit bra för barnen eller för samhället har vi nu skaffat oss bättre verktyg att hantera tack vare en viktig lagändring i riksdagen. Jag hoppas att riksdagen ska kunna se till att vi får ännu bättre verktyg när vi så småningom ska gå igenom det förslag som läggs fram om religiösa friskolor och etableringsstopp för dem.
Anna Ekström (S):
Nej, det är klart att man inte ska ha läxförhör här i riksdagens talarstol. Men jag ska erkänna att jag är lite förvånad över att Richard Jomshof tar till sådana brösttoner om hur svenskt skolväsen har kunnat utvecklas på ett sätt som enligt hans egen beskrivning är helt destruktivt när Sverigedemokraterna faktiskt röstade nej till förslaget om ägar- och ledningsprövning och ökade tillståndskrav.
Det var förrförra riksdagsåret som den omröstningen skedde här i riksdagen. Jag blir lite förvånad också när jag hör kontrasten mellan Richard Jomshofs sätt att uttrycka sig här och vad SD tidigare har sagt om konfessionella friskolor. Där har partiet snarare uttalat sig för att konfessionella friskolor ska finnas kvar men med ökad inspektion och skärpt tillsyn.
Men jag kanske har läst på fel ställe på Sverigedemokraternas hemsida. Jag vill verkligen betona att bakgrunden till det uttalande som Säpo gjorde i tidningar och medier och som jag tyckte var väldigt intressant just var det förslag som nu är ute på remiss och som handlar om att införa ett demokratikrav för att man ska få starta och bedriva en friskola. Det ska bli mycket intressant att se hur den regeln tas vidare här i riksdagen.
Tills vidare får jag tacka för den här interpellationen. Om inget oförutsett händer är detta sista gången vi träffas här i kammaren inför sommaren, och därför ber jag att få tacka talmännen och riksdagens fantastiska personal, inte minst riksdagsstenograferna, för det arbete som vi har kunnat göra tillsammans under det här året. Allt dåligt jag har sagt är mitt fel, allt som har blivit bra i protokollet är stenografernas förtjänst. Tack så mycket, och glad sommar! : Det gör jag också.)
Anna Ekström (S):
har frågat mig vad jag rent allmänt anser om att lärare vinklar sin undervisning åt de egna politiska preferenserna på ett signifikant sätt, och om jag anser att det behövs ändringar i till exempel skollagen för att förtydliga saklighet och opartiskhet och på så sätt om möjligt minska överträdelserna på våra utbildningsanstalter.
Robert Stenkvist har också frågat mig om jag anser att det behövs tydligare och kraftfullare konsekvenser för lärare som kanske upprepade gånger påtagligt bryter mot saklighet och opartiskhet. Jag vill inledningsvis säga att jag som minister inte kan kommentera de påståenden om en enskild lärare som Robert Stenkvist nämner i sin interpellation. Regeringens och min självklara uppfattning är att alla lärare ska iaktta kravet på saklighet och allsidighet i undervisningen.
Vikten av saklighet och objektivitet underströks också i propositionen Politisk information i skolan , som riksdagen beslutade om hösten 2018. Bestämmelser om statsskickets grunder och grundläggande fri- och rättigheter, som kan sägas utgöra vår konstitutions värdegrund, finns i regeringsformen. Enligt 1 kap.
2 § fjärde stycket regeringsformen ska det allmänna verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden. Skolor och skolans personal ska beakta objektivitetsprincipen i regeringsformen som innebär en skyldighet att iaktta saklighet och opartiskhet i verksamheten. Skolan har också ett viktigt demokratiskt uppdrag, vilket regleras såväl i skollagen som i skolans läroplaner.
Utbildningen ska vidare vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. En lärare ansvarar för den undervisning som han eller hon bedriver och ska se till att undervisningen är saklig och allsidig. Rektorn leder och samordnar det pedagogiska arbetet vid en skolenhet och ansvarar för att utbildningen utvecklas. Om en lärare i sin undervisning inte följer skolans styrdokument bör det få konsekvenser.
I första hand åligger det arbetsgivaren att vidta åtgärder inom ramen för arbetsrätten. Statens skolinspektion har tillsyn över skolväsendet, och i detta ansvar ingår att kontrollera att utbildningen följer bestämmelserna i skollagen och andra författningar som reglerar verksamheten. Vidare prövar Lärarnas ansvarsnämnd om lärare som misskött sig ska få en varning eller bli av med sina legitimationer. Prövningen sker efter att Skolinspektionen gjort en anmälan.
En legitimerad lärare kan få en varning om han eller hon varit oskicklig i sin yrkesutövning eller i samband med sin yrkesutövning gjort något brottsligt som gör att lämpligheten att verka som lärare kan ifrågasättas eller på något annat sätt visat sig mindre lämplig att undervisa. Om läraren till exempel varit grovt oskicklig i sin yrkesutövning, begått ett allvarligt brott eller på något annat sätt visat sig särskilt olämplig att undervisa kan lärarlegitimationen komma att dras in.
I fråga om saklighet och opartiskhet är regleringen tydlig, och jag ser inget behov av att göra några ändringar i skollagen eller andra författningar.
Anna Ekström (S):
Robert Stenkvist säger mycket riktigt att det är andra gången som en i stort sett likalydande fråga ställs. Ledamoten säger också att han inte var riktigt nöjd förra gången. Den här gången säger han att svaret är jättebra.
Mitt minne kanske sviker mig, men om jag minns den tidigare interpellationsdebatten med Robert Stenkvist rätt var han uttalat positiv till mitt svar och sa att det var väldigt bra. Jag får väl hoppas att vi kan skippa att ha en liknande interpellationsdebatt en gång till. Men jag kanske minns alldeles fel - det kan ju ha varit någon annan interpellationsdebatt där Robert Stenkvist hyllade mitt svar.
Jag har fortfarande lite svårt att svara på den fråga som Robert Stenkvist ställer. Robert Stenkvist säger mycket riktigt att vi inte ska diskutera enskilda fall här i riksdagens talarstol. Sedan fortsätter han att diskutera ett antal enskilda fall. Jag kan lika lite nu som i interpellationssvaret säga någonting om de påståenden som Robert Stenkvist för fram.
Det finns, som jag har redogjort för, en vedertagen ordning för hur man hanterar fall där det anses att lärare har begått fel i sin yrkesutövning. Den ordningen är klar och tydlig. Den är fastslagen av riksdagen, och den är öppen och tillgänglig. Med det får jag avsluta den här delen av mitt svar och avvakta vad Robert Stenkvist mer har att anföra, eftersom det inte finns så mycket mer jag kan tillföra utöver det som redan är inlämnat.
Anna Ekström (S):
Jag har ett väldigt glädjande besked till Robert Stenkvist. Robert Stenkvist berättar om lärare som uttrycker sig på ett sådant sätt att barn kommer hem och gråter. Om detta sker, om de här missförhållandena föreligger, vill jag verkligen understryka att det naturligtvis är ett problem.
Det glädjande beskedet i sammanhanget är att den lagstiftning som Robert Stenkvist själv nu har recenserat i så väldigt positiva ordalag från talarstolen åtföljs av en ordentlig åtgärdstrappa. Det finns klara och tydliga bestämmelser om hur man ska bete sig när man tycker att lärare inte gör som de ska. Man ska vända sig till rektorn. Man kan vända sig till skolans huvudman. Man kan vända sig till Skolinspektionen.
Skolinspektionen har möjlighet att ta upp saken på flera olika sätt, bland annat genom att ta hela ärendet till Lärarnas ansvarsnämnd. Denna åtgärdstrappa finns till för att lagens bokstav ska bli verklighet. Det är den vägen man ska gå om man är missnöjd med hur lärare beter sig.
Det är glädjande att Robert Stenkvist tycker att lagstiftningen är väl utformad och väl formulerad. Jag kan bara uppmana alla som uppfattar det som att lärare beter sig illa mot barn att använda sig av de verktyg som lagstiftningen ger oss: att vända sig till rektorn, till huvudmannen och i sista hand till Statens skolinspektion.
Anna Ekström (S):
Maria Stockhaus har frågat mig när jag avser att börja ta mitt ansvar när det gäller de initiativ i den skoldigiplan som ligger på Utbildningsdepartementets bord. Fokus i skolan ska vara på kunskap och bildning. Alla elever har rätt till undervisning utifrån hela läroplanen. Digitala verktyg är en viktig del i undervisningen, inte minst i ämnena matematik och teknik.
Därför har regeringen beslutat om förändringar i styrdokumenten bland annat för grund- och gymnasieskolan så att digitala verktyg är en del av innehållet i läroplanernas kurs- och ämnesplaner sedan juli 2018. Statens skolinspektion har gjort en granskning av hur vissa skolor arbetar med digitala verktyg i undervisningen i högstadiet. Granskningen visar att det ser väldigt olika ut i olika klassrum.
Detta ger en indikation på de problem med likvärdighet som finns i svensk skola. Därför anser regeringen att staten fortsatt bör ta ett ansvar för att stärka den digitala likvärdigheten i skolan. Arbetet med digitaliseringen av skolväsendet pågår för fullt. Digitaliseringen av skolan innebär såväl möjligheter som risker. Rätt använda kan digitala verktyg utveckla undervisningen och underlätta lärarnas arbetsmiljö.
Det är huvudmännens ansvar att se till att lärare och annan personal får den kompetensutveckling de behöver för att kunna utföra sitt uppdrag så att de kan använda digitala verktyg på bästa sätt i undervisningen. För att staka ut en riktning och stärka likvärdigheten beslutade regeringen 2017 om en nationell digitaliseringsstrategi för skolväsendet. Regeringen slöt därefter en överenskommelse med Sveriges Kommuner och Landsting som tog fram en handlingsplan i syfte att förverkliga digitaliseringsstrategin.
Handlingsplanen omfattar en kartläggning av pågående insatser och aktiviteter samt av övergripande behov inom skolväsendet. Den visar SKL:s bedömning av vad olika aktörer behöver göra för att uppfylla målen i strategin. Regeringen håller med SKL om att många aktörer behöver bidra i digitaliseringen av skolväsendet. Handlingsplanen är dock inte en steg-för-steg-instruktion för den enskilda huvudmannen eller skolan.
För att förverkliga visionen i strategin behöver ett utvecklingsarbete ske på alla nivåer, inte minst på regional och lokal nivå. En nyckelfaktor är att digitaliseringen integreras i det systematiska kvalitetsarbetet. Regeringen har gett Statens skolverk i uppdrag att främja digitaliseringen inom skolväsendet och att underlätta för skolor och huvudmän att ta till vara digitaliseringens möjligheter i undervisning och i administration.
Arbetet ska utgå från den nationella digitaliseringsstrategin för skolväsendet. I arbetet ingår även att följa upp målen i den nationella digitaliseringsstrategin och vilket genomslag den får i verksamheterna. Inom ramen för detta uppdrag har Skolverket utvecklat, publicerat och genomfört flera insatser och aktiviteter som svarar mot digitaliseringsstrategins fokusområden.