KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Jag vet inte varför Jan Björklund snedständer så. Jag ville vidga begreppen genom att prata om såväl it-tekniker som it i den högre utbildningen och att vi ska se till att möta framtidens utmaningar. Sedan vet jag att vi har satsat på ett antal utbildningar, och det välkomnar jag.
Det är alltså inte så att jag står och kritiserar det Björklund har gjort när han har satsat på de utbildningarna, utan det jag vill göra är att vidga begreppet och se till att vi får in it-undervisning och it i högre utbildning på fler områden.
När det gäller att vi ska kunna ha en meningsfull diskussion - för det var ju det Jan Björklund efterfrågade - är det för mig meningsfullt om vi flyttar fram positionerna och ser till att vi blir fler som tar del av it-tekniken även i den högre utbildningen. Det har som sagt varit lite dåligt. Det har pytsats ut lite nu.
Det är jättebra att det är fler sökande, och ett skäl är att det efterfrågas mycket it-tekniker. Ett annat skäl är att det är väldigt hög arbetslöshet - det är 8 procents arbetslöshet i landet, vilket har gjort att söktrycket har ökat väldigt på de högre utbildningarna. Då är det bra om man, om man läser, också ska läsa bland annat it-teknik.
Jag välkomnar verkligen det, eftersom it-sektorn i framtiden kommer att anställa allt fler och efterfrågan hela tiden kommer att öka. När det gäller it-tekniker säger många jag har pratat att det ute i landet saknas inte bara it-tekniker utan också kunnandet när det gäller att beställa it-teknik.
En del påstår att det i samband med bredbandsutbyggnaden nästan är vilda västern på vissa håll i landet - man kan inte det man ska bygga ut, man bygger på fel sätt och man samkör inte sitt kunnande. Därför måste vi när det gäller it-utbyggnaden ha en efterfrågan på människor som kan det de talar om.
Det talar också för att vi måste ha fler it-utbildningar och att it-utbildning måste finnas i fler högre utbildningar. Jag skulle uppskatta om vi kunde ha en diskussion om att det kunde ingå datautbildning i fler sektorer. Jag har en annan sak jag skulle vilja lyfta in, om ministern inte har någonting emot det.
Han kanske tycker att det inte ger någonting, men jag tycker att det vore intressant att diskutera även distansundervisning och utbildning där man med hjälp av it gör att fler kan ta del av högre utbildning. De något mindre högskolorna, som Högskolan Dalarna och Högskolan i Skövde och så vidare, har jobbat med det under väldigt lång tid. Nu på senare tid har även de större universiteten antagit MOOC och så vidare.
Det är väldigt bra att även de nu börjar jobba med digital undervisning och ser till att man kan ha ett digitalt lärande, så att man når ut till betydligt fler och kanske till dem som har hög tröskel för att ta sig in i högre utbildning. För dem är det nämligen lättare att läsa en del av utbildningen på hemmaplan. Det är en sådan sak jag skulle vilja lyfta in i debatten.
Vi måste se till att vi får rätt förutsättningar så att vi kan växa, skapa jobb och rekrytera bra it-tekniker i framtiden.
Monica Green (S):
Det är ju bra att Jan Björklund är så nöjd med sakernas tillstånd. Jag är inte riktigt lika nöjd med hur det ser ut i Sverige i dag. Vi har en alldeles för hög arbetslöshet. Vi har en stor matchningsproblematik som innebär att människor inte hittar de jobb som finns och att de som efterfrågar arbetskraft inte hittar rätt personer.
Jag är därför inte riktigt lika nöjd som ministern, utan jag skulle vilja att ministern också tänker på de här aspekterna i framtiden. Sedan kan han skryta om att antalet platser ökat. Men som vi har hört här av Cecilia Dalman Eek stämmer inte det som ministern påstår, utan det är färre utbildningsplatser i dag än tidigare.
Dessutom har jag andra uppgifter än vad ministern har när det gäller nätbaserad undervisning. Det finns många som är otroligt nöjda med den nätbaserade undervisningen, till exempel i Dalarna och Skövde. Det är till och med så att eleverna i den traditionella undervisningen, de som går på campusbaserad utbildning, numera också efterfrågar digital utbildning och vill ta in det i sin utbildning.
Jag tycker att vi ska välkomna det. Det är ett sätt att möta framtiden. Det är en möjlighet att ta till sig kunskaper på ett annat sätt än vad vi har kunnat göra tidigare. Det finns många exempel på bra pedagogik i nätbaserad undervisning. Jag vill fortsätta att kämpa för att fler it-tekniker ska kunna utbildas och att fler kvinnor ska kunna komma in i de här yrkena. Björklund säger att vi är på rätt väg.
Det är bra, men det är inte tillräckligt bra, för vi har alldeles för många som i dag vill ha en högre utbildning men som inte har den möjligheten.
Monica Green (S):
Domstolsväsendet behöver få upprättelse och bättre anseende. Det har förstört sitt eget anseende. Jag håller med om att det finns många duktiga domare, men vi har sett alldeles för många uppseendeväckande fall.
Vi har sett exempel på hur kvinnor har blivit utsatta för grova våldtäkter och misshandel. De har utsatts för fruktansvärda övergrepp med skador i underlivet.
Ändå blir kvinnorna inte trodda utan det ifrågasätts om de har betett sig uppseendeväckande, annorlunda, följt med någon de inte borde eller om klädseln har varit utmanande. Det sker gång på gång. Trots att det finns tydliga bevis räcker de ändå inte till fällande domar.
Då menar jag att anseendet är naggat i kanten. Även de domare som gör rätt dras ned. Alla inom rättsväsendet är angelägna om att förtroendet ska återupprättas. Jag tror att alla angelägna om att det måste bli en annan tingens ordning där man kan lita på den bevisning som finns.
Här tycker jag mig se bevis på att samhället inte är jämställt. Eva-Lena Jansson nämnde vid debatten om hennes interpellation att kvinnor uppfattas som annorlunda än män, att de inte tas på samma allvar när det säger något och att de ifrågasätts på ett helt annat när det gäller hur de har betett sig under det pågående brottet.
Det begås tusentals våldtäkter per år, och vi vet inte hur stort mörkertalet är. Om samhället ger signaler att det inte är någon idé att anmäla eftersom du inte blir trodd, måste vi alla fundera över hur förtroendet för rättsväsendet ska återupprättas. Det är vad jag tar upp i min interpellation.
Det måste ställas större krav på förövaren, och vi måste se till att kvinnorna tas på mycket större allvar.
Monica Green (S):
Över hundra våldtäkter om dagen begås i Sverige. Det är fruktansvärt. 6 000 kvinnor vågar ta mod till sig efter ha övertygats om att övergreppen måste anmälas och om att hon kommer att få stöd. Av dessa 6 000 anmälningar är det 200 som leder till fällande domar. Vi kan inte se på när sådant här sker.
Vi kan inte se på när samhället beter sig så mot dessa kvinnor som män har förgripit sig på. Vi måste agera. Det är vår skyldighet som medmänniskor och lagstiftare att flytta fram positionerna.
Vi kan inte fortsätta att skylla på att dessa män inte har förstått att ett nej är ett nej, att de inte har förstått att kvinnorna inte vill bli slagna och få sönderkrossade underliv. Att domare säger som de säger gör mig mörkrädd. Att det finns ledamöter i den här kammaren som försvarar det gör mig också väldigt mörkrädd.
Vår skyldighet är att se till att dessa kvinnor får upprättelse. Vi måste ha ett rättssäkert samhälle. När vi nu har ett ojämställt samhälle där kvinnor inte blir trodda måste vi ändra på det. När kvinnor blir ifrågasatta för att de över huvud taget har tagit mod till sig att våga anmäla en våldtäkt måste vi stödja dem.
Vi måste se till att fler vågar anmäla. Debatten i dag visar med all önskvärd tydlighet att vi måste göra mer. Jag hoppas att det sker under det här året.
Monica Green (S):
Jag håller med Beatrice Ask om det senare, alltså om hur viktigt det faktiskt är att man ser till att man förtjänar sitt förtroende. Tyvärr är det faktiskt så att när det gäller de fall som vi har hört talas om under den senaste tiden har förtroendet sjunkit dramatiskt.
Vi har nämligen fått höra talas om så många fall där kvinnor har tagit mod till sig och faktiskt fått stöd och hjälp för att kunna anmäla och sedan inte blir trodda. Det påstås att männen inte har förstått att ett nej är ett nej, att männen inte har förstått att kvinnan är hjälplös eller att männen inte har förstått att kvinnan inte vill. Det är allvarligt.
Jag blir mörkrädd när jag hör vissa moderater påstå saker här i kammaren. Men jag blir ändå glad när Beatrice Ask säger att vi måste skärpa lagstiftningen. Jag sätter mitt hopp mer till Beatrice Ask än till andra moderata ledamöter. Det har tagit lång tid, vi måste flytta fram positionerna hela tiden, och vi måste göra mer. Det visar också den debatt som vi har haft här i eftermiddag.
Det handlar alltså om 36 000 kvinnor - alltså över 100 om dagen - och 6 000 av dem gör en anmälan om våldtäkt, men bara 200 fall leder till fällande domar. Då kan man förstås säga att det inte är viktigt att det leder till fällande domar utan att det viktigaste är att det blir rätt. Givetvis är det viktigaste att det blir rätt.
Men i dessa fall förstår vi att det finns ett stort mörkertal och att det är oerhört många kvinnor som tar på sig skulden och inte vågar gå hela vägen och driva fallet eftersom de vet att de inte kommer att bli trodda. Rättsväsendet måste bli bättre.
Monica Green (S):
På K 3 i Karlsborg finns Försvarsmaktens överlevnadsskola. Skolan utbildar instruktörer för svenska Försvarsmakten. Skolan har ett internationellt erkännande, och flera länders försvarsmakter inom EU gästar de olika utbildningarna. Årligen genomför skolan kortare utbildningar även för svenska journalister som kan komma att arbeta i olika krisområden.
Denna gisslanutbildning på K 3 i Karlsborg hyllas, men nu hotas överlevnadsskolan av omfattande besparingar. Sveriges kanske mest extrema utbildning för civila kan komma att läggas ned. Utbildningen är väldigt avancerad och går ut på att man lägger upp strategier för tillfångataganden. Den leder till att man klarar överraskningsmoment eller är beredd vid överraskningsmoment.
Den är fysiskt krävande. Man lär sig stresshantering, och man lär sig att ta beslut i pressade situationer eftersom det är väldigt lätt att reagera felaktigt om man inte har kontroll över sin egen situation. Man kanske till och med börjar slåss, och då sjunker utsikterna för att klara sig i ett gisslandrama. De som går utbildningen lär sig dessutom att tänka rationellt.
Kurserna bygger på erfarenhet från gisslansituationer över hela världen och inriktar sig till tekniker och till dem som lägger upp strategier. Det har visat sig att det verkligen fungerar. Utbildningen är alltså världsunik. Den har extremt intensiv gisslanträning.
Dessutom utbildas speciella instruktörer som i sin tur blir experter på att delta i andra situationer och på att kunna leda andra. Man lär sig också att ha mental styrka, empati, inlevelseförmåga och förståelse i andra situationer.
Journalister som jag har lyssnat på och som har gått utbildningen säger att de kanske inte skulle ha klarat sig utan denna utbildning. Just nu förbereder sig överlevnadsskolan på att åka till Kiruna och träna där, men frågan är hur det blir med kurserna i framtiden.
Försvaret står inför stora besparingar, och K 3:s egen konsekvensanalys föreslår att överlevnadsskolan ska minska drastiskt. 16 anställda riskerar att få gå. Om förslagen genomförs kommer det att påverka både Försvarsmaktens utbildningar men också de hyllade journalistutbildningarna. Min fråga kvarstår. Hur blir det med försvarets överlevnadsskola i Karlsborg?
Monica Green (S):
Det är enormt många anställda, låter det som på försvarsministern. Ojojoj, vad många anställda det har blivit! Men grejen är att Sverige har gått över från allmän värnplikt till att man anställer inom försvaret i stället. Därför är det fler anställda nu. Tidigare ingick man i värnplikten. Det om det! Jag vill fortsätta att prata om överlevnadsskolan i Karlsborg.
Som Peter Hultqvist sade är det en liten men ack så viktig utbildning. Att en så liten utbildning med 16 anställda kan göra så mycket för dessa soldater och civila, bland annat journalister, är fantastiskt.
Det är en fantastiskt bra utbildning som är världskänd och erkänd inom försvarsmakterna i hela EU. Den har högt anseende, som jag sade tidigare. Inte bara soldater och journalister som jobbar i oroshärdar genomgår kurserna, utan även poliser och andra. Det finns utbildningar för UD, Sida och så vidare.
Eftersom den här lilla, fina utbildningen i Karlsborg har så stor betydelse tycker jag att det är förödande att detta slår så illa att skolan kan komma att läggas ned eller dras ned drastiskt, så att åtminstone den civila utbildningen läggs ned. Jag är inte nöjd med svaret.
Om Karin Enström säger att hon inte vill lägga sig i undrar jag på vilket annat sätt hon kan vara tydlig som försvarsminister och uppmuntra sådana här skolor. Skolan i Karlsborg är fantastiskt bra. Hur kan försvarsministern stödja den på annat sätt, om hon nu inte vill lägga sig i hur försvaret gör?
Monica Green (S):
Jag ska först vända mig till Johan Forssell, som verkar totalfixerad vid Peter Hultqvist. Han nämner honom ungefär hundra gånger, och i åtminstone varannan mening finns namnet Peter Hultqvist. Ett tips är att räkna i protokollet i morgon hur många gånger som Johan Forssell nämner Peter Hultqvist. Ett annat tips är att begära ordet när den person i fråga som man angriper har talartid kvar.
Det är inte särskilt smart eller ödmjukt att gå in i andra talaromgången när man är medveten om att den man angriper inte har någon talartid kvar. Det tycker inte jag visar någon som helst respekt, men det visar på en fixering vid Peter Hultqvist. Jag heter Monica Green, och jag har ställt interpellationen om Försvarsmaktens överlevnadsskola i Karlsborg.
Den är bra på att lära poliser, soldater, UD-personal, Sidapersonal och journalister som hamnar i oroshärdar runt om i världen. Den lyckas med att i liten skala få ett högt anseende. Jag är orolig för denna skolas framtid.
Jag skulle vilja att försvarsministern talar om på vilket sätt den ska kunna överleva i framtiden. Jag vill att en försvarsminister ska uppskatta en sådan fantastiskt bra verksamhet. Vi i Skaraborg är både glada och stolta över att vi har den. Vi är oroade över utvecklingen och att skolan ska behöva läggas ned. Frågan kvarstår.
Monica Green (S):
Jag tackar utbildningsministern för svaret. Alla elever borde få möjlighet att använda it i skolan. Det är en självklar del i samhället i dag, även om en miljon människor fortfarande står utanför. Barnen kommer att växa upp i ett digitalt samhälle. Därför behövs en genomtänkt pedagogisk idé med fokus på lärandet, och it är ett kraftfullt verktyg i undervisningen.
Och som vi talade om i vår förra interpellationsdebatt kommer behoven på arbetsmarknaden att förändras på det sättet att man kommer att efterfråga den digitala kunskapen. Vi behöver utvecklas hela tiden, och vi behöver en nationell strategi för it i skolan.
Det finns länder som har många goda krafter, till exempel Finland, Sydkorea, Storbritannien och Singapore - länder som har mer välutbildad befolkning än vad vi har. Det visar på hur knivskarp den globala konkurrensen är och hur viktigt det är att vi börjar med it på ett tidigt stadium. Tyvärr har vi stora klyftor i samhället i dag.
En del har mycket goda möjligheter i sina hem. Barnen har egna datorer, läsplattor och så vidare. De kan lätt följa undervisningen, skicka in läxan digitalt och så vidare, medan det finns andra familjer som helt saknar dator eller stora familjer som kanske bara har en dator som barnen får köa till på kvällen för att kunna göra och skicka in sin läxa.
Det är väldigt stora skillnader. I takt med att vi förväntar oss att elever ska kunna jobba digitalt förväntas det också att den möjligheten ska finnas i hemmen. Så är det inte i dag. I många hem finns inte den möjligheten. Som jag sade är det en miljon människor som fortfarande står utanför. Många av dem är förstås inte barnfamiljer, men den miljonen utgörs även av barnfamiljer.
Barnen i dessa familjer kommer att hamna på efterkälken. Vi måste se till att alla får samma möjlighet. Vi vill att alla ska med in i framtiden. Vi ska inte lämna någon bakom oss, inte ens i det digitala samhället. Man måste få stöd och hjälp, och då behöver vi förbättra it-undervisningen i skolan.
När vi styrde hade vi ITIS, it i skolan, där lärare gick en utbildning, fick med en dator hem och testade det de lärt sig på eleverna under sex åtta veckor. Sedan gick de vidare i nästa steg av utbildningen. Det var ett sätt.
Det har utvecklats olika metoder för att få alla lärare att känna sig tryggare i sitt sätt att lära. Mycket digital undervisning saknas fortfarande. Jag vet att det finns många goda exempel och att det finns många "öar" runt om i Sverige som har digital undervisning. Det är bra, och dem ska vi lyfta upp.
Det vore dock bra att alla fick chansen och att vi ser till att denna möjlighet finns i alla skolor.
Monica Green (S):
Jag vet att Jan Björklund har stora problem med att resultaten i skolan sjunker som en sten.
Jag lider med skolministern eftersom skolresultaten bara fortsatt att sjunka sedan han blev skolminister, och han har ju varit skolminister längst nu. Men låt oss vända på det och säga att it i skolan skulle kunna vara ett sätt för eleverna att lära sig också de andra ämnena.
De kan lära sig genom det digitala lärandet, och så sker på många håll i landet. Givetvis måste elever vara källkritiska. Det hade ministern och jag en särskild debatt om för något år sedan, och det är mycket viktigt.
Man kan dock använda sig av den digitala tekniken i det pedagogiska lärandet om historia, matematik, läsförståelse och skrivande. Många skolor använder sig av denna teknik, och vad jag efterfrågar är att fler skolor och barn ska få denna möjlighet. Vi måste stärka oss i den globala konkurrensen.
Som jag sade har flera länder en befolkning med högre utbildningsnivå och har kommit långt med den digitala undervisningen. Här har vi stora utmaningar framför oss. Jag förstår att Jan Björklund tycker att de andra problemen han har är större, och jag delar den uppfattningen.
Men använder vi oss av det digitala lärandet och den digitala pedagogiken slår vi två flugor i en smäll. Eleverna kan lära sig svenska, läsförståelse, källkritik, historia, matematik och så vidare genom den digitala tekniken, om vi använder oss av rätt undervisning. Det är rätt, Jan Björklund, att vi har kommit mycket längre än ITIS.
Samhället har förändrats. Det var ett sätt, som jag sade. Givetvis har utvecklingen gått vidare. Det hade varit bedrövligt om det stått still och inget hänt. Vi måste hela tiden flytta fram positionerna, och jag saknar kompetensutveckling och insatser riktade till lärare. Man skulle kunna göra på ett annat sätt.
Monica Green (S):
Utvecklingen går framåt. De som har vunnit OS nu nöjer sig inte med sin guldmedalj. De hänger inte upp den och tänker: Yes, nu är jag bäst i världen, nu kan jag luta mig tillbaka. De tränar vidare och vet att konkurrenterna kommer att träna ännu hårdare till nästa gång det är tävling. Så är det med allting, också när det gäller politik.
Vi kan vara bäst i världen och blev det också redan på 90-talet när vi blev utsedda till världens bästa it-nation. Jag brukar hävda att skälet är de kommunala bredbandspengarna, it i skolan och hem-pc-reformen. Jag vet att Jan Björklund har en annan syn på det, men det var därför vi fick priset. Det redogjorde man för när vi blev världens bästa it-nation.
Vi har legat kvar i topp, och vi ligger fortfarande bland de bästa. Men vi ska veta att många länder tränar inför OS-medaljen och kommer i kapp på område efter område. Det gäller digital kompetens, utbildning och it över huvud taget. Det är naturligtvis jättebra att andra länder jobbar på, men vi kan inte leva på gamla meriter utan måste hela tiden flytta fram positionerna.
Vi måste ständigt se till att vi är med i samhällsutvecklingen. Det går oerhört snabbt nu när det gäller den digitala utvecklingen. För tre fyra år sedan trodde vi inte ens att vi skulle ha plattor över huvud taget nu. Det går väldigt snabbt. Vi måste hänga med, undervisningen måste hänga med och vi måste ge fler chansen. Vi får inte lämna någon bakom oss när vi går vidare in i det digitala samhället, vilket vi gör med väldig fart just nu.
Monica Green (S):
Vi har stora ambitioner för Sverige. Sverige har varit en ledande it-nation. Alltsedan våra satsningar från mitten av 90-talet och framåt har vi legat i topp. Vi har legat i topp under lång tid, även under den borgerliga regeringens tid, och det är jag glad över. Nu finns oroväckande tecken på att vi tappar på område efter område och att vi inte är den förebild som andra tidigare tyckt att vi varit.
Det oroar mig. Det oroar mig också att Anna-Karin Hatt, som visar ett stort engagemang i frågan, är så pass tillfreds med de satsningar som görs. Anna-Karin Hatt är även tillfreds med de besked hon får från PTS. Vi har hört det förut.
Under två års tid hade vi många och långa debatter i kammaren om mobiltäckningen, och Anna-Karin Hatt sade om och om igen att det var en bra täckning och hänvisade till de kartor som PTS hade visat upp. Sedan visade det sig att Anna-Karin Hatt under april månad fick vända, och hon är nu väldigt kritisk till operatörerna - med rätta.
De har, precis som Anna-Karin Hatt säger, använt sig av falsk marknadsföring eftersom de inte levt upp till det som de lovat. Man kan känna samma oro här. Om Anna-Karin Hatt nu är nöjd med det som rapporteras, om hon är nöjd med utbyggnaden, så är jag inte lika nöjd.
Jag känner många människor i gles- och landsbygd, och för den delen också i villaområden, som inte får den skjuts de behöver för att kunna dra in fiber till sina hus. Det är sant att det görs satsningar, och det välkomnar jag.
Anna-Karin Hatt säger att det krävs stora satsningar från marknaden, bra förutsättningar för byanäten, strategisk medfinansiering från staten samt "goda förutsättningar och samverkan". Allt det där kan vi vara överens om, men hur ska Anna-Karin Hatt se till att det blir så? Ett sätt är förstås att blunda för den urbanisering som pågår.
Vi har sett siffror som visar att det ser bättre ut, att fler har fått snabb uppkoppling. Men detta har vi tittat lite närmare på. Är det verkligen så? Då får vi plötsligt se: Aha! Folk har flyttat ifrån landsbygden på grund av den dåliga servicen, som blir sämre och sämre i gles- och landsbygd. Folk flyttar nu i väldigt stor utsträckning till storstäder och andra städer.
Då kan man förstås visa upp en bättre täckningskarta och säga: Titta, det är inte så många som inte har den hastighet som vi kräver! Det är också ett sätt att förvränga statistiken, tycker jag.
Jag tror att Centerpartiet vill ha en levande landsbygd och tycker att man då borde jobba aktivt för att till och med trycka tillbaka, ge människor, företag och turister möjligheter att finnas i gles- och landsbygd och se till att det finns höga hastigheter i näten och att bredbandsutbyggnaden fortgår.
Jag tycker att regeringens mål att 90 procent av befolkningen ska ha höga hastigheter är lågt. Det innebär att lämna 10 procent av befolkningen bakom sig när vi går in i framtiden. Att vi dessutom känner en oro för att inte ens det låga målet blir uppfyllt är jag inte nöjd med, men jag förstår att Anna-Karin Hatt är nöjd med det.