KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Petersson (S):
Jag blir lite full i skratt när statsrådet säger att vi inte bryr oss om detta från Socialdemokraternas håll. Det var faktiskt vår regering som plockade fram dessa två handlingsplaner. Vi satte också till delegationen, med ett uppdrag att följa det här och verkligen jobba aktivt under den andra handlingsplanen. Det var också vår regering som satte till delegationen för romsk. - nu kommer jag inte ihåg vad den hette.
: Delegationen för romsk inkludering.) Ja, precis. Det var vår regering som tillsatte den. Säg inte att den socialdemokratiska regeringen inte brydde sig ett dugg om minoritetspolitik eller mänskliga rättigheter. Däremot finns det otroligt mycket att göra när det gäller minoritetspolitiken. Jag tycker att statsrådet har börjat i fel ände på något sätt. Det är jätteviktigt att ha alla de här detaljerna.
Men får vi inte en helhetsbild och får vi inte en helhetsstrategi över de här frågorna tror jag att vi tappar väldigt mycket. Jag tror att vi faller i gropar som gör att man plockar ut särgrupper och tittar bara på deras frågor och inte tar det som är generellt. Jag håller med statsrådet om att vi nog har tyckt att vi har varit lite för bra på det här området.
Vi har inte varit tillräckligt djupgående och sett vad som händer runt omkring oss. Och vi får kritik. Vi får kritik från Europadomstolen, exempelvis. De har haft över 900 ärenden. Nu har det inte lett till mer än 15 domar. Det ska vi vara tacksamma för, men vi får anmälningar och klagomål på oss.
Vi träffade justitieombudsmännen i dag i konstitutionsutskottet. Det är otroligt många anmälningar och klagomål. Bara inom den sociala sektorn - skola, vård och omsorg, i princip - är det över 2 000 klagomål. Kriminalvården har väl ungefär lika många. Det finns alltså otroligt mycket att göra.
De här utvärderingarna har också pekat på att det är fråga om kunskap, information och medvetenhet. Och det gäller inte bara vissa grupper, utan det gäller alla. Statsrådet snuddade vid det när det gäller stat, kommun och landsting. Här var det ett arbete som hade börjat komma i gång.
Jag vet att ni har plockat fram något värdegrundsmaterial som man ska börja jobba med. Men varför inte fortsätta med den här strategin? Man har tagit upp civilsamhällets roll. Man har tagit upp näringslivets roll.
Det handlar om grundläggande normer, om hur man beter sig mot varandra i samhället men också om hur man blir bemött när man söker sig till en myndighet, en kommun eller ett landsting. Det var också något som JO tog upp i dag. De får oerhört många klagomål om bemötande. Då ställde jag en fråga: Behöver vi mer information och utbildning för att få en attitydförändring?
Det handlar ju mycket om en attitydförändring när det gäller hur man blir bemött och om man får sina mänskliga rättigheter tillgodosedda. Ja, tyckte JO. Man jobbar på, men det behövs oerhört mycket mer. Där tror jag att en samlad strategi och ett Sverigeövergripande dokument kan göra nytta.
Helene Petersson (S):
Tack, statsrådet! Nu tror jag att statsrådet missuppfattar mig med vilje. När jag säger detaljer menar jag givetvis att man behöver börja med ett brett anslag för att utifrån det kunna gå in på specifika områden. Vi har ett speciellt åtagande för våra nationella minoriteter. Det har vi, och det ska vi hålla på.
Vi har det för samerna utifrån deras urbefolkningsstatus, och vi har det för de andra minoriteterna, självklart. Vi vet att romerna är extra utsatta, och jag hade förstås kunnat lämna in en interpellation om romers eller andra minoriteters särställning. Det jag menar är att vi behöver ett strategidokument.
Vi behöver göra ett samlat arbete i Sverige när det gäller de delar som ingår i de grundläggande rättigheterna. Det har vi inte, statsrådet. Vi har inte haft det på fyra år. Jag säger inte att det arbete som regeringen gjort är fel. Regeringen har gjort nedslag och tagit tag i saker som är väldigt allvarliga, bland annat exkluderingen, som ju är diskriminering.
Samtidigt har vi åtaganden vad gäller grundläggande mänskliga rättigheter utifrån konventioner, utifrån ett EU-perspektiv, utifrån Europarådet. Dem måste vi följa upp på ett helt annat sätt än i dag. Jag var i Bryssel och fick av EU:s byrå för grundläggande rättigheter deras rapport gällande strategi och handlingsplan. Hur följer vi upp den rapporten i Sverige?
Finns det någon institution eller någon del av regeringen som plockar upp och fullföljer vad som finns i den? Det är också ett nationellt åtagande. Det ska vara implementerat före 2014.
Helene Petersson (S):
Varför vi inte vill gå med på dessa tillkännagivanden är för att vi vill ge polisorganisationen, den nya myndigheten, en möjlighet att själv lägga upp sitt arbete. Vi tar inte bort vikten av att utreda och klara upp bostadsinbrott; det är jätteviktigt.
Jag håller med Beatrice Ask fullständigt när hon säger att det är mycket integritetskränkande att bli utsatt för inbrott i sitt eget hem. Det egna hemmet ska ju vara den plats där man är mest skyddad. Den lokala närvaron kommer också att kunna hjälpa till att lösa denna fråga.
Samtidigt pekar vi på att samverkan är en av de viktigaste faktorerna. Många kommuner har tecknat avtal med polisen om att man ska jobba framför allt förebyggande men också skapa ett nätverk. Man ser och får kunskap om vad som sker i grannområdena. Vi uppmanar också att man ska skapa grannsamverkan.
På Åklagarmyndigheten pågår också ett arbete för att uppnå en mer enhetlig och effektiv mängdbrottshantering. Många gånger är det som Beatrice Ask säger att det sker ganska många inbrott samtidigt.
Helene Petersson (S):
I budgeten påpekar regeringen flera gånger att vi måste öka antalet uppklarade brott. Under den tid som Beatrice Ask satt i regeringen har antalet poliser ökat, men antalet uppklarade brott har minskat i proportion till detta.
Det måste vi ta tag i. Vår ambition är definitivt att öka antalet uppklarade brott. Vi har en tro på den nya organisationen. Den ska förbättra möjligheten för poliser att vara ute på golvet. De ska vara ute i samhället och vara mer synliga.
Genom att vara mer synliga kan de dels förhindra brott, dels skapa kontaktnät och nätverk. Samverkan med andra europeiska myndigheter är också oerhört viktig samt samverkan mellan Tullverket och polis för att kunna se vilka bilar som ganska frekvent åker över landsgränserna.
Här finns mycket att göra. Bara för att vi inte vill göra ett tillkännagivande och peka ut ytterligare områden är vi inte emot. Vi har nog alla vartenda bostadsinbrott för ögonen och vill att de ska klaras upp.
Helene Petersson (S):
Det är såväl utskottens och riksdagens uppgift som regeringens uppgift att se till att de lagar och beslut som antas i riksdagen följs upp. Där har vi alla ett ansvar. Jag uppfattar att Folkpartiets inriktning är att det ska vara en årlig rapportering.
Det finns många saker som ska rapporteras årligen, och jag tror inte att vi kan ställa de kraven på alla möjliga olika delar. Samtidigt har vi - Roger Haddad nämnde det själv - en utrikessekretess som kommer att gälla här i de allra flesta fall.
Att kräva årlig rapportering till riksdagen tror jag kommer att bli väldigt svårt. Vi kan ha det på ett annat sätt. Vi kan till exempel begära återrapportering till utskottet, för i utskottet kan man delge mer sekretessbelagda uppgifter än vad man kan göra offentligt här i kammaren. Vi ska ta vårt ansvar. Vi kan se till att det här följs upp.
Men att kräva att regeringen ska komma med en årligen återkommande uppföljning av det här, det tror jag inte på.
Helene Petersson (S):
Regeringen följer upp alla åtaganden den har på det ena eller det andra sättet. Datainspektionen är tillsynsmyndighet. Den har det specifika ansvaret. Men som jag tolkar Folkpartiet här vill man i princip ha en årlig skrivelse eller en på något annat sätt dokumenterad årlig redogörelse från regeringen.
Det tror vi inte är vare sig möjligt eller önskvärt. En sådan skrivelse kan bli väldigt tunn eftersom det är mycket som inte får redovisas i pappersform eller via talarstolar här. Vi ska ta på oss det ansvaret från justitieutskottets sida också. Vi kanske vill ha en uppföljning här.
Det finns många sätt förutom att ha en årlig skriftlig redogörelse för en uppföljning från regeringen. Men vi ska ta till oss det här, och det är viktigt att vi ser till att följa upp det.
Helene Petersson (S):
Detta är spännande interpellationer i sak men framför allt i form. Efter tolv år som ledamot i konstitutionsutskottet tycker jag att just formfrågorna är väldigt spännande. Eftersom en del av frågan är uppe i konstitutionsutskottet för granskning nu hade jag inte kunnat gå upp i talarstolen om jag fortfarande hade suttit i konstitutionsutskottet.
Men nu gör jag inte det, och jag kan därför plocka upp den delen. Just ett tillkännagivande är en ganska spännande företeelse. Jag läste i interpellationerna att man har avvikit från riksdagens beslut. Men ett tillkännagivande är ju inget beslut.
Det är en viljeyttring - riksdagen meddelar sin åsikt. En av interpellanterna använder ord som upprörande och provocerande.
Jag har själv varit med om att få en av mina motioner godkänd med ett tillkännagivande här i riksdagen, men sedan resulterade den i princip inte i någonting. Den handlade om mediekoncentration, och kulturministern lade in tio tolv rader i budgetpropositionen och avfärdade hela tillkännagivandet. Det blev ingenting med det.
Regeringen har rätt att utreda - den har ett utredningsinstrument. Vi kräver många gånger och regeringsformen kräver också att regeringen ska bereda ärenden väl. En del i detta är en utredning. Man har rätt att tillsätta utredningar, och man har rätt att avsluta dem.
När det gäller tillkännagivanden ska regeringen tillgodose riksdagens tillkännagivanden på något sätt. Men om regeringen inte delar riksdagens mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose riksdagens önskemål måste den underrätta riksdagen om detta och redovisa varför den inte tillgodoser tillkännagivandet. Vi har därför skrivelse 75, som kommer en gång om året.
Men regeringen kan också, som i mitt fall, lägga in några rader i budgeten och förklara varför den inte har tillgodosett tillkännagivandet. Jag läste en intressant artikel av en filosofie doktor i statsvetenskap.
Han påpekade att tillkännagivanden inte regleras i vare sig regeringsformen eller riksdagsordningen utan är en konstitutionell praxis. Man hade detta uppe i 2008 års grundlagsutredning och aktade sig då noga för att föreslå att tillkännagivanden skulle regleras, därför att det är en praxis som har fungerat bra.
Riksdagen har möjlighet att säga sin mening, och regeringen måste respondera på något sätt. Men de är alltså inte rättsligt bindande. Artikeln avslutas med: "Men sluta låtsas att vi har en annan konstitution än den vi har." Jag tycker att det är ganska viktigt att vi har den reglering vi har. Det andra är praxis.
Helene Petersson (S):
Jag fortsätter på det konstitutionella spåret, eftersom interpellation 206 inriktade sig på formen. Jag tycker att det är jättebra att statsrådet i sitt svar tog upp att det för närvarande bereds inom Regeringskansliet hur regeringen ska behandla riksdagens tillkännagivande.
Det är många av talarna som har talat om just den biten, alltså att det inte går att strunta i ett tillkännagivande. Det är ju inte samma sak som att genomföra det till punkt och pricka. Jag tycker att det är jätteviktigt att hålla isär det här. Man får inte strunta i det, och jag tycker att det är bra att statsrådet talar om att det kommer att redovisas på något sätt.
En av de andra talarna nämnde ansvarsutkrävandet. Det är jätteviktigt att riksdagen håller sig till sin roll och regeringen till sin roll just när det gäller ansvarsutkrävandet. Håller vi på och blandar ihop det här kan man undra vem det är som styr - är det riksdagen som styr regeringen? Jag tror inte att vi egentligen vill ha en sådan ordning. Regeringen styr riket.
Riksdagen har sin roll när det gäller lagstiftning och budgetfördelning - samt kontrollmakten, vilket vi håller på med nu. Interpellationsdebatterna är en del av kontrollmakten. Det är faktiskt jätteviktigt att hålla isär det här. Det är bra med livliga debatter och bra med en argumentering.
Det är därför vi som politiker gillar det här - och det är det vi ska hålla på med - men vi måste hålla isär vilka roller vi har och skilja på sak och form.
Helene Petersson (S):
Också min fråga går till justitieminister Morgan Johansson. För drygt en vecka sedan var justitieministern i Nederländerna och träffade representanter för brottsförebyggande organisationer och myndigheter. Det brottsförebyggande arbetet är oerhört viktigt, och vi måste sätta stort fokus på det i Sverige. Jag vet att regeringen har det som ett av sina prioriterade områden.
Det är också viktigt att se vad andra länder gör, för jag tror att vi har mycket att lära. Vad fick justitieministern med sig från besöket? Finns det frågor som vi kan ta tag i och börja arbeta med där vi kan lära av Nederländerna?
Helene Petersson (S):
Med i denna delegation fanns också representanter för Sveriges Kommuner och Landsting och Brottsförebyggande rådet. Många gånger är det kommunerna som ska utföra detta arbete. Har justitieministern någon vetskap om huruvida SKL fick med sig något mer från det besöket?
Även Brottsförebyggande rådet har ett ansvar. De ska ta fram analyser och titta på om vi behöver se över vissa delar och få kartläggning på andra områden.
Helene Petersson (S):
Jag vill börja med vittnesstödet. Det finns en utredning som Brottsoffermyndigheten och Domstolsverket har avlämnat den 30 november 2015, och där kommer man med olika förslag, både när det gäller organisationen och finansieringen. Jag tycker inte att riksdagen ska föregripa det arbetet.
Man har gett ett uppdrag till myndigheter att de ska titta på de här bitarna. De har gjort ett ordentligt arbete och har en lång rad åtgärder. Därför tycker jag att vi ska avvakta den beredningen i Regeringskansliet.
Helene Petersson (S):
Det är finansiering av verksamheten som utredningen har tittat på, och jag tycker att det hade varit konstigt om regeringen hade lagt fram en annan fördelning i detta läge. Det skulle innebära att man först gett ett uppdrag till myndigheter att utreda och titta på olika saker och sedan föregår utredningens resultat. Det tycker inte jag är ett riktigt seriöst arbete.
Däremot har man också tittat på en förändrad inriktning på pengarna, alltså hur mycket som ska gå till forskning och hur mycket som ska gå till verksamhet. Där gör man en omfördelning.
Helene Petersson (S):
Det kan jag inte svara på. Det handlar om ett bredare arbete. Givetvis har riksdagen också en uppgift att pusha på och plocka fram olika förslag.
Men när det gäller många av de förslag från Alliansen och utskottet som riksdagen har gett som tillkännagivande har regeringen eller kanske den förra regeringen, under er ledning, redan satt igång ett arbete. Då tycker jag att man av respekt för det arbete som faktiskt har satts igång ser till att det får fullföljas och att det hinner beredas.
Vi har ju haft diskussioner vid olika tillfällen här om det ska gå fort eller om det inte ska fort.
Har en myndighet fått ett uppdrag och man håller på att jobba på det - det kan vara myndigheten själv som jobbar på det eller att man ska utreda någonting och överlämna resultatet till regeringen för vidare beslut - så tycker jag att det är seriöst att avvakta detta och se vad man kan få för förslag som är väl underbyggda.
Mycket av det som man presenterade både på DN Debatt och på presskonferensen är sådant som både er grupp i den tidigare regeringen och vår regering är ganska överens om. Det måste tas ett krafttag mot den organiserade brottsligheten och framför allt den grova organiserade brottsligheten.
Helene Petersson (S):
Självklart har riksdagen en stor roll i att väcka förslag, komma med idéer och tillkännage riksdagen dem. Jag säger inte att man ska låta bli att göra tillkännagivanden, men jag tycker att man ska låta bli det i de fall där förslagen redan är under arbete. Jag tycker inte att man ska göra tillkännagivanden när man vet att en utredning precis har avlämnats och håller på att beredas.
Jag tycker inte att man ska ge ett tillkännagivande när ett uppdrag är givet till en myndighet. Jag tycker att det är att slå in öppna dörrar. Vi har haft regeringsmakten i drygt ett år nu. Självklart var många av de här idéerna initiativ från förra regeringen. Så måste det bli, och så tycker jag att det ska vara.
Jag tycker inte att en ny regering när den tillträder ska ta alla idéer, alla utredningar, alla arbeten som är på gång och alla uppdrag som är givna och bara lägga dem åt sidan. Det är klart att båda blocken, oavsett vilket det är som har regeringsmakten, kämpar för ett bra Sverige. Självklart tycker jag att båda sidor kommer med goda idéer. Men det handlar om att slå in öppna dörrar.
Jag mottar mycket gärna goda idéer, och det gör regeringen också. Vi är mycket för att samverka och se till att vi har bred majoritet. När det kommer goda förslag är vi mycket väl beredda att ta emot dem.
Helene Petersson (S):
Jag kan visa upp ett pressmeddelande från polisen - jag har det här. Det presenterades samtidigt som Morgan Johansson presenterade arbetet kring och programmet mot den grova organiserade brottsligheten. Polisen själv arbetar med detta. Polisen har själv fått ett uppdrag, och man presenterar olika saker.
Det kan vara myndighetsgemensamma insatser och att man ska öka arbetet mot kriminella nätverk. Man har pekat ut 14 speciellt prioriterade geografiska områden. Många av de åtgärder ni efterfrågar arbetar alltså polisen redan med. Polisen har redan fått i uppdrag från regeringen att arbeta med dem.
Därför tycker jag att det är att slå in öppna dörrar att vilja tillkännage detta från riksdagens sida.
Helene Petersson (S):
Den nya polisorganisationen innebär ju att de olika regionerna och de olika polisområdena har möjlighet att organisera sig på det sätt som mest behövs i ett visst område. Det är just detta som var meningen med att försöka få ut så mycket lokal polis och lokal närvaro som möjligt.
Det ser dock olika ut i landet, och man kanske inte kan organisera Göteborgsområdet på samma sätt som man kan organisera Jönköpings län, som jag kommer ifrån. Behoven är olika. Behoven ser olika ut, och det är olika kompetens som efterfrågas i de olika områdena.
Det finns kanske också olika delar av Göteborg, som nämnts här, där man behöver lägga in extra resurser. Polisen själv säger att man jobbar för att öka sin förmåga i just dessa områden. Det handlar om att sätta fler lokala poliser just där.
Som jag sa i mitt anförande har vi när vi har varit ute på besök sett att man vinner väldigt mycket på att ha lokal polis som är känd för dem som finns i området. Man får inte en konfrontation, utan man får samverkan. Människor får ett förtroende för de poliser som finns där om de vet namnet på dem, känner igen dem och träffar dem dagligen.
När det gäller gäng har det också visat sig att det är lättare att komma in och kunna samtala med ungdomarna i ett tidigare skede om det finns lokala poliser, och det är en av de delar där polisen själv säger att vi ska ha fler lokala poliser i just de områdena.
Helene Petersson (S):
Jag vill ställa en fråga till Krister Hammarbergh: På vilket sätt och vem, anser ni, ska göra en uppföljning som inte redan är initierad? De är inte bara fråga om Statskontoret, utan polisen själv har tagit fram en översikt i Förtroendebarometern. Man går in i detalj.
Riksrevisionen har också aviserat att polisens och åklagarnas förmåga att klara upp brott ska följas upp. Det gäller till exempel polisens förmåga att klara sina uppgifter med anledning av den ökade migrationen. Det har aviserats ett antal uppföljningar. På vilket sätt och vem ska göra ytterligare uppföljningar?
Helene Petersson (S):
När jag lyssnar på Kent Ekeroth, både i hans anförande och i debatten alldeles nyss, hör jag att hela fokus ligger på polisen. I andra debatter ligger hela fokus på höjda straff. Fler poliser och höjda straff är, åtminstone vad jag uppfattar, Sverigedemokraternas huvudfokus inom rättsväsendet.
Min fråga till Kent Ekeroth är: Finns det något i era tankar om att vi behöver ett brottsförebyggande arbete och ett arbete för att förhindra återfall i brott? Detta är två av regeringens prioriterade områden.
När vi kommer till rätta med det här, när vi får ett minskat antal personer som begår brott, behöver vi kanske inte ett ökande antal poliser. Min fråga är alltså: Vad är Sverigedemokraternas inställning och förslag när det gäller brottsförebyggande arbete och att förhindra återfall i brott?
Helene Petersson (S):
Jag tolkar Kent Ekeroth som att ni helt enkelt inte har några förslag. Ni har inget program när det gäller brottsförebyggande arbete. Ni har ingenting för att minska risken att folk återfaller i brott. Det är klart att det måste gå åt mer pengar till Kriminalvården om man ska skärpa straffen. Ju fler personer som sitter inne och ju längre tid de sitter inne, desto mer kostnader.
Men är det något samhället - framför allt individen men också alla runt omkring - tjänar på är det brottet som aldrig sker. Det är här fokus måste ligga. Här måste samhället sätta in alla sina resurser för att vi ska slippa att brott begås och människor hamnar i fängelse eller får andra straff.
Att slänga in i fängelse, låsa dörren och slänga nyckeln kan vara ett alternativ. Men det är inte Socialdemokraternas eller regeringens alternativ. Jag tror inte att det var den förra regeringens heller. Min fråga kvarstår. Har ni något förslag på dessa två områden?
Helene Petersson (S):
Vi fick en rak fråga från Roger Haddad om beredskapspolisen och om vi kommer att införa den. Jag vet att Roger Haddad själv har haft samtal med inrikesministern om just denna fråga. Det har också varit ett tv-inslag. Regeringen säger i dag att man ser att det krävs en förstärkning av polisens förmåga.
Men det sägs inte på vilket sätt - om det är utökat med civila arbetsuppgifter, väktare, någon form av annan verksamhet eller beredskapspolis. Man har alltså inte stängt några dörrar från regeringens sida. Jag vill återvända till hur det var 2012.
Precis som sas i det förra replikskiftet användes inte beredskapspolisen, och det var polisen som tyckte att det inte fanns något behov av att ha kvar verksamheten. Om den ska införas igen måste det ske i samråd med polisen.
Det är ju ändå polisen som ligger i bakgrunden för beredskapspolisen. Den får inte agera på eget bevåg, om jag har uppfattat det rätt. Det fordras att det finns någon polis med beredskapspolisgruppen. Man kan förstärka polisen mycket på så sätt, men ändå måste dialogen med polisen föras: Är det just denna åtgärd som är mest verkningsfull för att få en förstärkning av polisens förmåga?
Det kan vara några andra saker också.
Helene Petersson (S):
Roger Haddad ska tolka mitt inlägg som att inrikesminister Anders Ygeman inte har stängt några dörrar. Regeringen ser att det behövs en förstärkning, men på vilket sätt och inom vilka områden den ska ske kommer regeringen med all säkerhet att återkomma till. Ska det ske snabbt är det givetvis inte utbildning av fler poliser som behövs, för det kommer att ta tre år.
Det behövs säkert också, och vi har ju en utredning om en ny utbildning som kommer att levereras i vår. Vi får se hur den ser ut. Men ska vi ha snabba förstärkningar måste det ske på annat sätt. Jag tror att den främsta åtgärden är att en hel del uppgifter kan göras av civilanställda i stället för de polisutbildade.
Men, som sagt, inrikesministern har inte stängt dörren för någon av alla de saker som han räknade upp i det här inslaget i SVT.