KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kent Persson (V):
Tack så mycket för svaret, statsrådet! Bakgrunden till min interpellation är det resultat som vi har sett av regeringens sparbeting på Försäkringskassan. Man lade i höstas fram ett beting på 300 miljoner kronor som skulle verkställas från och med 2013.
Försäkringskassan meddelande i slutet av februari hur detta sparbeting skulle genomföras och hur det skulle slå. Deras analys var att det de kunde göra helt enkelt var att stänga samtliga servicekontor i Sverige och även några lokala kontor. Därför har jag ställt den här interpellationen.
Det är väldigt intressant att läsa vad som står i propositionen från i höstas. Jag ska citera lite grann ur den: "Tillgänglighet till olika typer av service för kvinnor, män och företag är en viktig förutsättning för hållbar tillväxt i alla delar av landet.
Insatser som syftar till en god tillgänglighet till kommersiell service i form av dagligvaror och drivmedel, liksom insatser som syftar till att bibehålla och utveckla olika typer av offentlig samhällsservice, är därför viktiga för att skapa miljöer där det är attraktivt att bo och arbeta samt starta och driva företag." Vidare skriver regeringen: "För att uppnå en ökad samordning av service lokalt och regionalt krävs bl.a.
att statliga myndigheter och statligt ägda bolag med uppgift att tillgodose särskilt formulerade och avgränsade samhällsintressen samverkar med varandra och med övriga aktörer." Så har regeringen skrivit. Det är en väldigt bra skrivning för en politik som omfattar hela Sverige. Vänsterpartiet ställer upp på de delarna.
Men när vi går från vad man skriver till praktik ser verkligheten helt annorlunda ut. Då räcker det inte med svaret att regeringen noga följer utvecklingen. Regeringen skriver att den som ska samordna och sköta verksamheten är myndigheterna.
Men det är ju just genom sina regleringsbrev och direktiv som regeringen har möjlighet att verkställa den övergripande politik man har för samhällsutvecklingen i Sverige. Det här går stick i stäv med vartannat. Jag funderar väldigt mycket över hur man ska uppnå sina intentioner när man passivt sitter och tittar på de neddragningar som sker på myndigheterna.
Det gäller inte bara Försäkringskassan; de har skett på Arbetsförmedlingen, på Skatteverket och också på tingsrätterna. Låt oss titta lite grann på servicekontorens betydelse. För Västmanland, som jag kommer ifrån, innebär detta att 200-400 spontana besök per dag kommer att drabbas. Det är människor som har behov av att träffa en handläggare ansikte mot ansikte.
Nu försvinner den möjligheten. I Västerås var det under januari ungefär 5 000 spontana besök. I Fagersta, som är en mindre kommun, var det någonstans mellan 80 och 100 spontana besök per dag.
Frågan som man måste ställa sig är: Hur ska de här människorna, som många gånger inte har möjlighet att gå via Internet, få den kontakt med myndigheter som de behöver? Och hur påverkar det arbetsmiljön för de anställda när man nu ska frångå det viktiga i samhällsuppdraget: att vara en serviceorganisation som är till för människorna?
Kent Persson (V):
Statsrådet kan kalla det vad som helst, men resultatet av det förslag Försäkringskassan har är sämre service.
Man ska också komma ihåg att regeringen för ungefär två år sedan tillsatte en utredning med Lars Högdahl som just skulle se över samverkan mellan de statliga myndigheterna för att nå en större samverkansgrad när det gäller statlig service i hela landet. Denna utredning ligger nu också på regeringens bord.
Om jag minns rätt heter den Se människan . Det är just vad det handlar om - människors möjligheter att träffa en handläggare. Nu pratar jag om spontanbesöken, inte de ordinarie. Där finns nämligen de personliga kontakterna, där man beställer tid eller får den sig tilldelad.
Det är inte dessa besök jag pratar om, utan jag pratar om de spontana besök som i dag sker och som är ungefär tre och en halv miljon per år på servicekontoren. Det är ingen oväsentlig samhällsuppgift Försäkringskassan har, och det är oerhört viktigt när man gör denna typ av förändringar att det sker på ett sådant sätt att inte servicen försämras.
Tittar vi på servicekontoren och Försäkringskassan ser vi att de i dag samverkar med både Skatteverket och Pensionsmyndigheten och i vissa fall också med Arbetsförmedlingen. Det kan se lite olika ut. Detta är också en del av den kritik som Vänsterpartiet fört fram: Vi ser att myndigheternas roll oftast är att utgå ifrån sin egen verksamhet.
De har inte helheten. Jag menar att man om man är i samverkan med andra inte kan lägga fram denna typ av förslag utan att diskutera med kommuner och övriga myndigheter, och den som har ansvaret är därmed länsstyrelsen.
Det är en regel att man kör och verkar utifrån sina egna intressen utan att ha det övergripande som regeringen så bra har beskrivit i budgetpropositionen från i höstas. Samverkan ska vara regel och inte undantag. Det är det som är poängen. När det nu gäller dessa servicekontor är det inte bara landsbygdskommuner som drabbas.
De har redan drabbats; där finns inte så väldigt mycket statlig verksamhet kvar. Det här slår dock också i större städer som Västerås, Köping och Fagersta. Nu är inte Fagersta någon stor stad direkt, men detta är ändå en utarmning som också drabbar de mindre kommuner som finns runt omkring.
Statsrådet skriver: Vi ska noga följa utvecklingen. Hur ska jag tolka det? Om detta får effekter på servicen som inte är acceptabla för enskilda personer, kommer ni då att vidta åtgärder eller kommer ni att sitta vid sidan om och bara titta på hur Försäkringskassan verkställer sina planer?
Kent Persson (V):
Till Ulf Kristersson kan jag säga: Ja, tekniken kommer att förändras. Den har också förändrats över tid. Vi har sett att den har medfört en centralisering av statlig service och statliga myndigheters verksamhet till först regionkontor och sedan i huvudsak Stockholm. Det är den utveckling vi har sett.
Den borgerliga regeringen har vid åtskilliga tillfällen poängterat vikten av statlig närvaro i hela Sverige. Det ligger en utredning i dag på regeringens bord där man talar om behovet av statlig närvaro i samtliga kommuner. Det inkluderar Försäkringskassan.
Det beslut som Försäkringskassan har tagit nu - jag kan citera vad presschefen för Försäkringskassan Staffan Karlsson sade - är slutgiltigt. Det ska alltså verkställas. Det innebär att man frångår en del av den övergripande politik som regeringen har när det gäller den statliga servicen.
Det går inte att bara säga att en statlig myndighet ska hålla sin budget. Man måste se till resultatet och se till den övriga delen av den politik som regeringen för. Jag kan inte se hur det här rimmar och håller ihop med tanken att hela Sverige ska leva. Det ska finnas service att tillgå i samtliga kommuner.
Teknik i all ära, men de personliga mötena får aldrig underskattas. De har oftast ett större värde än att prata via telefon eller försöka fylla i en blankett via Internet. Det är inte alla som har den förmågan eller den möjligheten.
Kent Persson (V):
Jag tackar utbildningsministern för svaret. Det var klarläggande på vissa punkter, och det är jag också glad över. Bakgrunden var Ekoutsändningen om avtalet och satsningen på 70 miljoner gällande kärnkraftsforskningen. Det finns möjlighet att förtydliga vad det egentligen innebär.
Det är lätt att dra slutsatsen att förutsättningen för att Sverige skulle få anläggningen till Lund var deklarationen om forskningssamarbete mellan Frankrike och Sverige där vi har gått in med 70 miljoner kronor. Det behövs ett klarläggande om det var en förutsättning för att Frankrike över huvud taget skulle rösta på det svenska förslaget att förlägga den till Lund.
Den andra aspekten är det faktum att vi i Sverige för snart ett år sedan fattat beslut om att eventuellt kunna uppföra nya kärnkraftsanläggningar i Sverige. Vid det beslutet sades att regeringen skulle återkomma och förklara vad som menas med direkta eller indirekta subventioner till kärnkraftsforskningen.
Min fråga och fundering blir: Är detta ett sätt att kringgå det beslutet? När kan vi förvänta oss att få en uttolkning av vad som menas med direkta och indirekta stöd till svensk kärnkraftsforskning, vilket regeringen ska återkomma med till riksdagen? Det är viktigt att klargöra de kopplingarna till de 70 miljoner som svenska staten går in med.
Normalt sätt finns det forskning mellan universiteten. Att Sverige har avtal med andra länder när det gäller forskning är helt naturligt och ska också så vara. Jag och Vänsterpartiet har heller inte någonting emot att vi har ett samarbete med andra länder när det gäller forskning. Det ska vi ha. Vi är ett litet land och har ett behov av ett grundläggande utbyte med andra länder.
Men om däremot förutsättningen för att få ESS-anläggningen till Sverige var samarbetet med Frankrike om kärnkraftsforskningen där ställer jag mig frågande till om det inte är ett sätt att köpa sig en möjlighet att få en röst.
Kent Persson (V):
Det är givetvis så att vi har olika syn på kärnkraft. Det behöver vi inte diskutera. Jag respekterar också Folkpartiets grundläggande syn här. Frågan är ändå om detta inte är ett sätt att kringgå det hela. Jag säger ingenting om vi forskar om kärnsäkerhet. En sådan forskning måste vi ha så länge det är i drift. Men detta handlar om nya reaktorer som man forskar om.
Varför gör man det om det inte är tänkt att man ska använda det? Frågan är fortfarande om det inte är ett sätt att kringgå ett eventuellt klarläggande om vad indirekta och direkta subventioner är för någonting. Jag förstår att jag inte får något svar på den frågan här. Det finns en del andra saker i detta som är ganska intressant att fundera över.
Det gäller grundforskning och klimatforskning. Jag är lite nyfiken vad det innebär för någonting nytt som man inte redan håller på att forska om redan här i Sverige. Där kanske det finns ett klarläggande.
När det gäller de 70 miljonerna har jag svårt att se varför man har tecknat ett separat avtal med Frankrike när vi ändå ska gå in med 300 miljoner i vår tilläggsbudget för att säkerställa ett kapitaltillskott till ESS- anläggningen. Redan under 2011 är det 200 miljoner.
Detta ska pågå under en rad av år för att täcka det kapitaltillskott som anläggningen behöver, men kommer det att räcka när vi redan under år ett, alltså innevarande år, går in med två tredjedelar av det tänkta kapitaltillskottet, eller kan vi räkna med att det kommer förfrågningar om ytterligare medel från svenskt håll?
Kent Persson (V):
Låt oss koppla detta till frågan om deklarationen mellan Sverige och Frankrike är ett sätt att få de franska rösterna för ESS-anläggningen. Janne Wallenius, som är professor i reaktorfysik vid Kungliga Tekniska högskolan påstår att det rör sig om ett motköpsavtal för att Sverige skulle få forskningsanläggningen ESS.
I så fall påminner det om hur representanter från länder som ansöker om OS reser runt och bjuder delegater på än det ena, än det andra för att få deras röst. Jag vill ha ett klarläggande i den frågan. Var detta förutsättningen för att Frankrike skulle rösta på en förläggning till Sverige?
Kent Persson (V):
Jag tackar för svaret. Denna fråga om energieffektivisering diskuterade vi för ett par år sedan. Dessa dagar fram till lucia träffas världens toppolitiker i Cancún för att diskutera och försöka komma fram till en ny överenskommelse vad gäller klimatpolitiken.
EU:s medlemsstater har som ett underlag i dessa diskussioner med sig några punkter som vi är överens om. Det gäller bland annat energianvändningen som ska minska, energieffektivisering och andelen förnybar energi som är inspel i dessa diskussioner. Denna interpellation handlar om en del av energieffektiviseringen.
Det handlar inte om den vida delen utan om det som gäller byggnader, fastigheter och servicehus. Energianvändningen i svenska fastigheter och servicebyggnader står för ungefär 40 procent av den totala energianvändningen. Det finns givetvis en potential att göra detta betydligt mer effektivt. Det har regeringen bidragit med i förhandlingarna med EU, och det ska man ha en eloge för.
Men när det gäller tolkningen har EU-kommissionen tittat närmare på detta och konstaterar att det är en dyster läsning. Vi kommer inte att nå fram till en energieffektivisering på 20 procent därför att det går lite sakta och man har svårt att bestämma sig för vad man ska göra och hur man ska beräkna energieffektivisering.
Ska beräkningen vara absolut, som EU säger att den ska vara, eller ska måttstocken vara intensiteten i energianvändningen, som Energimyndigheten säger sig vilja använda? Beroende på hur man tolkar detta får man olika resultat.
Eftersom detta är ett direktiv om energieffektivisering ska det alltså genomföras i svensk lagstiftning.
Därför blev jag lite förvånad när jag tittade närmare på vad Boverket och Energimyndigheten säger, nämligen att det räcker med att vi halverar energianvändningen när det gäller nuvarande byggregler, alltså långt ifrån vad direktivet går ut på där det talas om att energianvändningen ska vara nära noll, alltså så nära benämningen passivhus som vi kan komma.
Jag fick inget riktigt svar på min fråga, utan ministern hänvisade till de utredningar som föreligger. Hur ser ni egentligen på Boverkets och Energimyndighetens utredning?
Är det den som ska gälla, eller är det direktivet som sådant och andemeningen i direktivet om att det i svensk lagstiftning senast i juli 2012 ska vara formulerat att alla nybyggnader ska vara lågenergibyggnader 2020 som ska gälla? Det är det som det handlar om, alltså passivhus.
Energimyndigheten och Boverket har fått kritik för sin uppfattning, alltså att detta är passivt. Bland andra Lunds tekniska högskola och Lunds universitet har varit mycket kritiska. De menar att regeringen borde gå fram med ett direktiv som har en ambition om passivhus senast 2020.
Det är den uppfattning som också de rödgröna lade fram i en gemensam motion under våren. Vad är regeringens uppfattning när det gäller direktivet? Ska det genomföras såsom det tolkas - alltså som ett absolut krav?
Kent Persson (V):
Klimp:en var också alldeles utmärkt när det gäller energieffektivisering. När det gäller frågan om energieffektivisering berömde jag ministerns insatser i dessa förhandlingar. Det räcker. Jag tänker inte göra något mer. Jag ville bara påpeka det. Om vi ska vara riktigt ärliga behöver vi inte anstränga oss speciellt mycket i Sverige för att vi ska uppnå dessa energieffektiviseringsmål. Vi kan fortsätta som vi har gjort tidigare.
Vi behöver inte anstränga oss. Det är Energimyndighetens analys av det hela. Jag tror också att om byggindustrin vill överleva på en internationell marknad måste den ligga i framkant här. Det är en överlevnadsfråga. Därför blev jag väldigt förvånad när jag läste senaste numret av tidningen Byggindustrin. Där förfasar man sig över kommissionens direktiv om tuffare krav när det gäller energiprestanda.
Det är den bakgrunden och byggindustrins lobbyverksamhet för att tona ned kraven som gör att jag blir lite orolig för att det ska bli det som sätter agendan för kommande direktiv när det gäller Boverkets byggkrav, som det heter. Jag tror att det i så fall slår tillbaka mot svensk exportindustri inom sektorn.
Dessutom kommer vi då inte att uppnå den potential vi har när det gäller energieffektivisering. Vi kan betydligt mer än vi tidigare sagt.
Jag tror att det är viktigt att också se de möjligheter och den forskning som finns vid våra universitet och högskolor och att ta till vara den kunskap som finns bland annat i Lund på universitetet och på Tekniska högskolan där. De är kritiska till att det inte ställs tillräckligt tuffa krav.
För att göra en liten utvikning här kan jag säga att jag väldigt ofta träffar en företagare som är ute på exportmarknaden, på Japan. Han har berättat för mig att han varit väldigt förtvivlad varje gång han gjort en affär därför att kraven är så tufft ställda inom branschen att han har mycket svårt att leva upp till dem.
Han ställde frågan: Varför ställer ni så tuffa krav att det nästan är omöjligt att leva upp till dem? Han fick följande svar: Skulle det ha ställts lägre krav hade du inte ansträngt dig tillräckligt mycket. Det är vad det handlar om. Vi måste ställa tuffa krav för att nå de mål som vi säger att vi ska nå. Det här gör vi inte bara för oss, utan vi gör det också för våra barn och barnbarn.
Det är ju inte så att vi har ärvt den här jorden, utan vi har lånat den av kommande generationer. Således måste vi ställa krav på industrin vars konkurrenskraft jag tror kommer att öka.
Kent Persson (V):
Jag tror inte att det finns anledning att fortsätta den här debatten. Vi kommer bara att prata förbi varandra. Vad vi nu har att vänta in är diskussionen om kommande förslag. Jag tar till mig att det är direktivets andemening som också fortsättningsvis gäller för den svenska lagstiftningen. Så tolkar jag denna debatt.
Kent Persson (V):
Jag får tacka näringsministern för svaret, även om jag inte är nöjd med svaret eftersom jag upplever det som ett icke-svar på mina fyra frågor omkring det här. Sveriges riksdag har fastställt 20-20-20-målet fram till 2020. Bland annat ska vi öka andelen förnybar energi med 50 procent fram till dess.
Sveriges riksdag har också fastställt att för vindkraften ha ett planeringsmål motsvarande 30 terawattimmar, 20 till lands och 10 till havs. I propositionen under energipolitiken skriver regeringen: Regeringen jobbar aktivt för att underlätta och påskynda planeringen och utbyggnaden av vindkraft.
Vidare kan man läsa att regeringen årligen ska följa upp tillståndsprocesserna för förnybar energi. Frågan är: Har det verkligen skett? Inte med ett ord nämner regeringen de problem och hot som i dag finns för vindkraftens utbyggnad och i förlängningen möjligheten att nå de mål som vi har satt upp.
Jag tänker på det kommunala vetot, uttagsbeskattning av vindkraft, Försvarsmaktens överklagande av befintliga vindkraftverk och dem som är under byggnad och den havsbaserade vindkraften. Det är fyra frågeställningar som jag har tagit upp i de två interpellationer som jag har skrivit med anledning av de utmaningar som vindkraftsutbyggnaden står inför.
Jag kan börja med det kommunala vetot. En majoritet av vindkraftsprojektörerna har sagt att de upplever det som svårare att bygga ut vindkraften i bra vindlägen i dag. Dessutom räknar de med att en effekt av det här är att det kommer att bli dyrare. 380 verk har stoppats av det kommunala vetot.
Jag anser att regeringens politik haltar betänkligt när det gäller just det kommunala vetot. Jag kan inte förstå logiken i att man ger kommunerna vetorätt när det gäller utbyggnaden av vindkraften, en förnybar energikälla, när man samtidigt tillåter projektörer att leta efter fossilgas och bygga ut den. Där finns det inget kommunalt veto. Varför kommunalt veto när det gäller vindkraftsutbyggnad?
Det handlar egentligen om samma sak: kommunernas möjlighet att själva vara med, bestämma och avgöra hur mark och land inom ett kommunalt område ska användas. Detta hindrar givetvis utbyggnaden av vindkraft, av den enkla anledningen att kommunerna inte behöver besvara en fråga från en vindkraftsprojektör.
Man behöver inte ens bemöda sig att svara om det är okej eller inte. Man måste givetvis fundera över om det här är en ordning som är riktigt rätt. Ni skriver själva att tillståndsprocesserna ska prövas. Är ni beredda att pröva det kommunala vetot för att få någon vettig ordning framöver? När det gäller uttagsbeskattningen har vi krävt att det åtminstone ska göras en snabbutredning av hur man ska lösa upp den knuten.
Svaret från näringsministern till mig är att det är att dra frågan i långbänk. Sedan har ni sagt att det här ska lösas i samband med regeringsförhandlingarna i april 2010. Vad har hänt? Nu ligger det en centermotion som snart ska behandlas där just uttagsbeskattningen tas upp. Vad händer i frågan?
Kent Persson (V):
Jag noterar att näringsministern är bekymrad över Försvarsmaktens agerande, och det finns egentligen all anledning att vara det. Det har näringsministern också uttalat i TT tidigare. "Jag tycker det är ytterst bekymmersamt, folk som har investerat i det här och har levt med utbyggnaden i tio års tid", sade Olofsson till Ekot och menade att försvarets agerande är märkligt.
Jag delar denna uppfattning. Sedan blir jag dock lite förvånad när man senare intervjuar Försvarsmakten och deras sektionschef Carl-Johan Edström som säger så här: Under arbetet har vi Regeringskansliet med på detta arbete. Det innebär att man från Försvarsmakten faktiskt har fört en dialog med Regeringskansliet.
Frågan är om den ena handen vet vad den andra har gjort och vilken typ av dialog det har varit eftersom vi har fått effekten att man går ut och omprövar redan befintliga, byggda verk inom stoppområden. Det är det som är det allvarliga. Det allvarliga är inte att Försvarsmakten agerar som remissinstans; det ska de givetvis göra. Ola Johansson!
Kommunala självstyret: Ja, som gammal kommunalman, kommunalråd under tolv års tid och ledamot i Sveriges Kommuner och Landsting har jag stridit för det kommunala självstyret. Här agerar dock kommunerna precis tvärtemot vad regeringens intentioner är. Man struntar i att över huvud taget besvara frågan från vindkraftsprojektörer om tillstånd att etablera vindkraft.
Det är det som är det allvarliga. Man skjuter hela regeringens program för vindkraftsutbyggnaden i sank med detta. Jag noterar också att Andreas Carlgren var väldigt bekymrad i våras när han fick se detta upprepas gång efter gång.
När Svensk Vindenergi går ut och efterhör hos vindkraftsprojektörer säger 76 procent av dem att detta försvårar utbyggnad av vindkraften i kommunerna. Det är klart att det är allvarligt att det blir på detta sätt. Det är det vi måste diskutera: Hur kan vi, alldeles som regeringen skriver, få en bättre tillståndsprocess?
Sedan tycker jag att det rimmar väldigt illa - här inför man kommunalt veto när det gäller uppförandet av vindkraft, men när det gäller fossilgas har man inte ett ord om det. Det är ju det vi ska ha bort ur det svenska energisystemet.
Det här finns inte, utan det är enbart kommunala veton när det gäller vindkraft - den förnybara, som är så viktig för att vi ska nå målen. Avslutningsvis vill jag ta upp uttagsbeskattningen. Jag ser fram emot diskussioner och debatt i kammaren om uttagsbeskattningen framöver, eftersom det finns en centermotion nu av bland annat Annie Johansson om just uttagsbeskattningen.
Det finns också ett förslag från Centerpartiet som jag tycker är intressant att diskutera. Det är möjligt att här i kammaren kan finnas en majoritet för den motionen. Är Centerpartiet och Ola Johansson beredda att stödja Annie Johanssons motion när den kommer upp och behandlas här i kammaren framöver?
Kent Persson (V):
Jag heter Kent Persson, Ola Johansson. Första gången trodde jag att du läst fel på tavlan, men nu kanske du kommer ihåg det. Jag förespråkar det kommunala självstyret - men inte när det missbrukas, vilket det gör här. Det finns flera fall. Du vet säkert vilka kommuner som missköter sig och inte lämnar besked, vilket i sig också är ett besked.
Det är då det kommunala vetot träder in och inte när man aktivt beslutar. Det är en annan fråga, och det kan vara okej. Visst står vi bakom uttagsbeskattningen, men det finns ett problem som har diskuterats i skatteutskottet. Det har diskuterats här i kammaren och det har motionerats om det.
I Centerpartiet har man varit tydlig med att frågan ska lösas. Det har utarbetats ett förslag. Senast i våras lovade Maud Olofsson att frågan ska tas upp och undanröjas och att det inte skulle behöva bli en valfråga. Frågan är fortfarande olöst.
Jag är intresserad av den motion som Centerpartiet har skrivit med anledning av uttagsbeskattningen och vill titta närmare på den. Om den kommer upp här är vi beredda att pröva den noga och stödja den. Det kanske finns möjlighet till majoritet i den frågan här i riksdagen.
Avslutningsvis, näringsministern, har vi frågan om de tre terawattimmarna med stöd av Moderaterna. Jag vill påminna om att energipolitiken fastställdes 1997 och varade till 2008. Under den tiden utarbetade Socialdemokraterna, Centerpartiet och Vänsterpartiet elcertifikatssystemet som var förutsättningen för vindkraftsutbyggnaden.