KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Jag vill tacka Lars Thomsson. Han representerar Centerpartiet, som traditionellt har stått upp för småföretagen och som många gånger har velat lösa problem tillsammans med Moderaterna. Vi har kunnat göra mycket bra tillsammans, också i början av den här krisen. Sedan har tyvärr någonting hänt. Jag vet inte vad, men det kanske Lars Thomsson kan svara på.
Jag vill ställa en uppriktig fråga till ett parti som säger sig värna småföretagen och som också har sett desperationen över att det tar åtskilliga månader att få krisstöd utbetalda. Det finns företag som har väntat i mer än sju månader på att få sina krisstöd utbetalda. Fru talman! Min fråga till Lars Thomsson gäller det problem som man nu ser.
Moderaterna har i finansutskottet lagt fram konkreta förslag för att åtgärda problemet, det vill säga minska det som gör att det tar tid, genom mer efterkontroller av de utbetalda stöden. Myndigheterna har också lärt sig ganska mycket och kan även på det sättet stävja fusket.
Men man bör öka efterkontrollerna och kombinera det med mycket tuffare straff för dem som ändå medvetet fuskar med coronastöden, så att vi får bort bluffmakarna som försöker komma åt de pengarna. Det fanns alltså konkreta förslag. Men i stället vill Centerpartiet kalla till en debatt och stå och prata om de långa handläggningstiderna som gör att företagen inte får ut sina stöd. Det förstår jag inte, fru talman.
Men Lars Thomsson kanske kan svara på varför man hellre pratar om problemen i stället för att faktiskt lösa dem. Med Centerpartiet hade det funnits en majoritet för att möjliggöra mycket snabbare utbetalningar av krisstöden. Centerpartiet valde att rösta emot det förslag som Moderaterna lade fram. Det tycker jag är synd om man nu vill hjälpa företagen, fru talman.
Edward Riedl (M):
Låt mig ställa en fråga till min kollega Lars Thomsson. Först vill jag säga att det är glädjande att Centern också tycker att det inte duger med de här långa handläggningstiderna för att få krisstöd utbetalt.
Men tycker Centerpartiet att det räcker med ytterligare några handläggare för att lösa problemet med att det tar så lång tid att få krisstöden utbetalda? Hur många fler handläggare handlar det om? Hur många finns det i dag som jobbar med detta? Hur mycket bedömer Centerpartiet och Lars Thomsson, herr talman, att man kommer att kunna korta ned de extremt långa handläggningstiderna, som gör att vi förlorar jobb och företag?
Centerpartiet var strax efter jul med och röstade ned Moderaternas förslag om snabbare utbetalningar genom mer av efterkontroller kombinerat med mycket hårdare straff för dem som fuskar. Då hade kollegan Lars Thomsson och jag en diskussion, herr talman, där beskedet var att om det kom något bättre förslag skulle Centerpartiet överväga det.
I dag lägger Moderaterna fram ett förslag som både vår partiledare och vår ekonomisk-politiska talesperson också har varit ute och pratat om i medierna. Vi lägger fram ett förslag om en garanti att Tillväxtverket ska betala ut stöden efter fyra veckor om man inte har lyckats handlägga dem. Kan inte det vara en rätt rimlig tid för en myndighet att handlägga denna typ av krisstöd?
Skulle man inte klara av det får man betala ut pengarna ändå, göra efterkontroller och kombinera med hårda straff för dem som fuskar med coronastöden, för det vet vi att ingen av oss vill se. Det skulle jag vilja ha svar på, herr talman.
Edward Riedl (M):
Det här är förenligt med EU-rätten. Det var nämligen så här den första utbetalningen av korttidspermitteringsstödet gjordes i Sverige. Det var en av punkterna på Centerpartiets lista. Vårt förslag innebär också att det blir mycket snabbare. Företag som är berättigade till stöd får stöden inom fyra veckor, allra senast.
I dag tar det upp till åtta månader. Jag tror att Lars Thomsson och jag kan vara överens om att det är helt otillständigt, herr talman. Jag tror också att Lars Thomsson och Centerpartiet, och även Liberalerna, förstår att några ytterligare handläggare möjligen kan påverka detta på marginalen men inte mycket mer. Det är klart att det blir bättre för varje dag vi kan korta ned handläggningstiderna med, men de är ändå så långa att jobb och företag förloras på vägen.
Jag väljer dock att tolka min kollega från Centerpartiet positivt. Moderaterna har lagt fram ett förslag om att Tillväxtverket ska få en månad på sig att betala ut stöden och kontrollera det som behöver kontrolleras. Om man inte klarar av det från statens sida betalar man ut dessa pengar. Sedan får man göra ordentliga efterkontroller och kombinera det med mycket hårdare straff för dem som fuskar med coronastöden.
Detta görs exempelvis i Danmark, där straffen för fusk med coronastöd fyrdubblas. Alla de bitar som Centerpartiet efterfrågar - alla tre delarna - uppfylls med det förslag som Moderaterna har lagt fram, så jag hoppas på Centerpartiets stöd. Ni som har företag får gärna påverka både Centerpartiet och Liberalerna att ansluta till detta förslag. Det skulle möjliggöra mycket snabbare utbetalningar, och vi skulle kunna rädda jobb och företag i det här landet.
Jag får tacka för det samtal vi haft här i talarstolen.
Edward Riedl (M):
Jag instämmer i det som ledamoten Emil Källström avslutade med. Den här riksdagen har på ett mycket tydligt sätt visat vad man kan göra tillsammans. Jag kan bara för egen del konstatera att Moderaterna tillsammans med Vänsterpartiet lyckats få till mer pengar till sjukvården och till äldreomsorgen och att vi har samarbetat med Sverigedemokraterna och kunnat få på plats krisstöd för att rädda jobb och företag.
Flera av de stöd som ledamoten Källström pratar om i talarstolen är ju resultat av att partier har samtalat med varandra och att ledamöterna i finansutskottet tillsammans har löst frågor och tryckt en många gånger motvillig regering framför sig. Herr talman! Jag har en fråga till ledamoten Källström.
Om man nu inte accepterar alla de problem som regeringen har ställt till med vad gäller exempelvis utbetalning av krisstöd - Centerpartiet är förvisso med i den majoritet i finansutskottet som säger att det här måste gå mycket snabbare - vad är Centerpartiet och ledamoten Källström beredda att göra för att få regeringen att göra bättre ifrån sig, om det nu är så att man ger samma regering fortsatt stöd?
Regeringen har ju misslyckats på område efter område, och det är ofta finansutskottet som har fått lösa ut de här delarna. Vad skulle man vara beredd att göra?
Edward Riedl (M):
Ledamoten Källström får landa i det han vill landa i. Jag hade hoppats att man kunnat komma fram till att det hade varit bättre med en regering som faktiskt ville att de här stöden ska fungera och som skötte det här. Det hade varit bättre om våra myndigheter hanterats av en regering som ville skynda på de här krisstöden. Det är egentligen på det sättet att det från krisens början fram till i dag har varit problem med utbetalningen av exempelvis korttidspermitteringsstödet. Det har kostat jobb, och det har kostat företag.
Centerpartiet har upprepade gånger varit besviket på regeringen att den inte har fått till det. Det har vi moderater kritiserat upprepade gånger. Regeringen har tillsammans med samarbetspartierna tillfört lite pengar till några fler handläggare. Ingenting av det löser i grunden de problem som regeringen har med att få ordning på detta. Det vet vi allihop. Herr talman!
Jag hade hoppats - men det är ju min förhoppning - att Centerpartiet skulle landa i slutsatsen att det hade varit bättre med en regering som på riktigt ville ha krisstöden och ville att de skulle fungera. Då hade man kunnat lösa en hel del av problemen. Det gäller inte minst snabbare utbetalningar. Där har vi förlorat jobb och riskerar att förlora ännu mer jobb ifall pandemin fortsätter. Man har inte koll på läget.
Det är därför man i den här extraändringsbudgeten vill ha fyra månader på sig innan sökperioden ens har börjat tills det ska vara sökbart. Jag hör vad ledamoten Källström säger. Jag hade hoppats att vi skulle ha landat i samma slutsats. Det hade varit bättre med en borgerlig regering som ville betala ut krisstöden och ville få dem att fungera.
Edward Riedl (M):
Skälet till att jag nämnde landsbygden i min inledning är att landsbygden är en av de parter som betalar för omställningen till elbilar inne i våra städer. Det är så det faktiskt ser ut. Människor har faktiskt alternativ i städerna. Det finns fungerande kollektivtrafik, men man köper lyxiga elbilar som människor ute i landet sedan ska vara med och subventionera. Det är så det ser ut, och det kan ministern sucka åt precis så mycket som hon vill. Det är verkligheten.
Ministern imponeras av att Volvo vill förbjuda bensin- och dieselbilar och byta ut hela fordonsflottan. Det är knappast revolutionerande att ett företag vill tillverka en massa saker för att kunna sälja dem, utan det är väl närmast väntat. Däremot håller jag med om att det är bra om tekniken blir billigare så att fler har råd att köpa elbilar. Det vore väl väldigt bra.
Problemet är det vi debatterar i dag, och så som det ser ut i dag, att man straffbeskattar dem som inte har kollektivtrafik och dem som inte har råd att köpa de här fina elbilarna. Det är dem man straffbeskattar. Man lägger hela kostnaden för att göra den här klimatomställningen på dem som tjänar lite, på dem som inte har alternativ, på dem som bor i Norrland och på dem som bor på landsbygden. Så ser statistiken ut. Det var det jag tog upp, fru talman, med ministern.
Det är så försäljningssiffrorna ser ut om man tittar på hur det fördelar sig i landet. Det är alltså problemet, och därav har jag ställt de frågor jag har ställt till ministern. Det jag skulle vilja veta, och det har ministern egentligen inte svarat på, är vad som händer om man inte lyckas stoppa det här utflödet, klimatbiståndet till Norge på hundratals miljoner varje år.
Borde vi då inte ompröva detta och hitta något annat sätt att bidra till omställningen av fordonsflottan som inte ger en straffbeskattning för hårt arbetande människor här och skickar pengarna till Norge?
Edward Riedl (M):
Jag tackar ministern för svaret. Denna interpellation är i någon bemärkelse överspelad - tack och lov, kan jag säga. Jag återkommer till det.
Den 17 november lade vi moderater, tillsammans med Kristdemokraterna, fram ett utskottsinitiativ i finansutskottet med syfte att få fram ett krisstöd till handelsbolag och kommanditbolag som ännu inte fått samma krisstöd som andra företagsformer. Jag skrev denna interpellation till ministern, eftersom jag vet att regeringen under denna kris jobbat väldigt långsamt med de tidigare krisstöden.
När Moderaterna har lagt fram förslag har regeringen jobbat mycket långsamt. Därför var detta ett sätt att direkt sätta tryck i frågan. Den 17 juni presenterade Moderaterna ett förslag med stöd till de enskilda näringsidkarna. Strax därefter gav en enig riksdag denna regering i uppdrag att mycket skyndsamt återkomma med ett stöd för de enskilda näringsidkarna. Fru talman!
Denna regering valde dessvärre att gå på semester. Det var först i augusti, efter flera påstötningar från Moderaterna, som vi till slut konstaterade att vi, om regeringen inte vill delta i arbetet, skulle göra detta direkt i Sveriges riksdag. Då kom regeringen tillbaka och gjorde sitt jobb, det vill säga att göra det som denna riksdag har sagt att regeringen borde göra. Detta gjorde regeringen högst motvilligt, som jag kan tolka det.
När denna lagstiftning togs fram - det är därför som jag rekapitulerar på detta sätt - var det åtminstone en av remissinstanserna som konstaterade att både handelsbolagen och kommanditbolagen även med denna lagstiftning riskerar att hamna utanför. Regeringen lade trots detta fram det lagförslag som sedan kom på bordet, gällande de enskilda näringsidkarna, utifrån det som riksdagen hade beställt.
Då lade vi tillsammans med Kristdemokraterna, som jag beskrev från början, fram ett utskottsinitiativ i finansutskottet. En vecka senare, den 26 november, gick regeringen ut och sa att man kunde tänka sig att göra detta. Det var ju bra. Men min interpellation skrevs i detta vakuum.
I vetskapen om att det tog nästan tio månader från att pandemin började tills de enskilda näringsidkarna fick sina stöd valde vi att vara lite proaktiva. Därav denna debatt i dag. Min fråga var om ministern delar problembilden och allvaret. Jag kan konstatera att regeringen har gjort det, eftersom man gick oss till mötes i detta. Fru talman!
Ministern skriver i sitt svar: "Därför har regeringspartierna, Centerpartiet och Liberalerna föreslagit ett nytt stöd till handelsbolag med minst en fysisk delägare." Fru talman! Inte var det väl regeringen som tog fram förslaget till detta stöd? Man kan nästa tolka det så när man läser detta. Det var snarare så att regeringen och samarbetspartierna gick med på det utskottsinitiativ som lades fram i finansutskottet.
Det viktiga är att stödet nu kommer att komma på plats. Frågan är egentligen avgjord. Men skulle ministern åtminstone kunna svara på min fråga? Är det verkligen ministerns uppfattning att det var regeringspartierna, Centerpartiet och Liberalerna som tog initiativ till detta stöd?
Edward Riedl (M):
Till dem som lyssnar vill jag säga att det inte kommer att komma något svar.
Vi har en regering som säger att den vill stå över partipolitiskt käbbel och att den vill vara konstruktiv, men det den gör i praktiken när det gäller smittspridningen är att försöka smita undan ansvaret och skylla på sjukvårdsregionerna och på den personal som jobbar och sliter och gör sitt allra yttersta för att ta hand om de mycket svårt sjuka människor som kommer in till våra sjukhus.
Där försöker man att flytta över ansvaret fastän regeringen är ytterst ansvarig, fru talman. I den andra delen är denna regering otroligt småaktig. Man döper om krisstöd som Moderaterna lägger fram på bordet och försöker att ta åt sig äran för det. Sedan erkänner man på inget sätt detta utan vägrar snarare att besvara en mycket enkel fråga, vilket man skulle kunna göra i detta.
Det är ingen retorisk poäng, fru talman, utan det är en enkel fråga till ministern: Är det så att det är Centerpartiet, Liberalerna och regeringen som har tagit fram detta förslag, eller var det faktiskt så att det var Moderaterna och Kristdemokraterna som lade fram detta som ett utskottsinitiativ i finansutskottet som ni sedan gick med på? Det här är ju ändå lite viktigt i historiebeskrivningen, och vill man ställa sig över partipolitiskt käbbel ska man inte försöka att lura människor att man gör saker som man faktiskt inte gör.
Regeringen och ministern har ju möjligheten att ställa sig över det man säger sig vara emot, det vill säga käbbel och sådant. Men jag tror inte, fru talman, att vi kommer att få möta den ministern och den regeringen. Den här regeringen och den här ministern har valt väg. Man tänker jobba på det sätt man har gjort, det vill säga smita från ansvar och vara småaktig. Jag tycker att det är synd, fru talman, och jag tycker att regeringen borde jobba på ett annat sätt.
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag har ställt den här interpellationen till finansministern utifrån att åtta år med alliansregering och arbetslinje innebar mycket stora intäkter till vår gemensamma välfärd. Det gjorde också att människor fick mer pengar kvar i sin plånbok.
Totalt sett gör alla jobbskatteavdrag som vi moderater har genomfört, både i regeringsställning och när vi därefter har fått igenom olika budgetar, att människor har flera tusenlappar extra kvar varje månad när skatten är betald. Det har också ökat arbetskraftsutbudet och gjort att vi har, som sagt var, mer pengar till den generella välfärden.
Det som oroar mig med regeringens och samarbetspartiernas förslag om att försämra reseavdraget är att det också monterar ned arbetslinjen. Det slår mot människor som bor utanför våra städer, men det monterar också mycket kraftigt ned den arbetslinje som under många år byggdes upp och tjänade Sverige väl.
Regeringen har höjt bensinskatten, dieselskatten och fordonsskatten väldigt mycket och i omgångar. Nu planerar regeringen också att kraftigt försämra reseavdraget, så pass mycket att det för många handlar om en tusenlapp eller två i ökad beskattning varje månad. På det sättet rullas arbetslinjen tillbaka.
Det gör det mindre lönsamt att arbeta, mindre lönsamt att gå från bidrag till arbete, mindre lönsamt för den som arbetar att arbeta några timmar till. Detta, fru talman, är mycket allvarligt och kommer på sikt också att skada den svenska ekonomin. Jag har läst ministerns svar tidigare och lyssnade också på ministerns svar här i talarstolen, och ministerns svar låter bra, fru talman.
Hon understryker på slutet att regeringens uppfattning är att det ska vara möjligt att bo och verka i hela landet, även där kollektivtrafik saknas eller är begränsad. Det som gör mig oroad, fru talman, och som jag gärna skulle vilja att ministern svarar på är: Vad betyder det? Det kan ju betyda precis ingenting.
Betyder det att bensinskatten inte ska fortsätta att höjas, att dieselskatten inte ska fortsätta att höjas och att man när reduktionsplikten införs ska kompensera för de ökade kostnaderna? Innebär det att man inte har tänkt chockhöja fordonsskatten vid årsskiftet? Innebär det att man inte tänker lägga fram förslag som leder till att hundratusentals människor blir av med möjligheten till reseavdrag och att ytterligare hundratusentals människor får minskade möjligheter att göra reseavdrag?
Vad betyder de ord, fru talman, som finansministern säger i talarstolen, att det ska vara möjligt att bo, leva och verka i hela landet? Är det tomma ord eller betyder det någonting? Det skulle jag mycket gärna vilja att finansministern svarar på. Innebär det att man inte kommer att lägga fram fler förslag som urholkar arbetslinjen och gör det dyrare att använda bilen till och från sitt arbete?
Är det detta finansministern menar när hon säger att det ska vara möjligt att bo, leva och verka i hela landet? Det skulle jag mycket gärna vilja ha svar på, fru talman.
Edward Riedl (M):
Låt mig börja med att säga att finansministern givetvis har rätt i att detta är ett utredningsförslag. Men för den som lyssnar kan det vara bra att veta att det är regeringen som har beställt precis detta förslag. Det är inte så att regeringen inte har något med det att göra, utan regeringen har sagt vad man vill ska tas fram för att en del mål ska nås.
Nu har svaret kommit, och då är det rimligt att vi för denna debatt publikt eftersom detta kommer att ligga till grund för de förslag som regeringen kommer att lägga fram. När det gäller omställningen blir debatten i kammaren ibland märklig. Ingen är ju emot att vi ska göra en omställning, utan alla är för. Frågan är snarare hur det ska gå till och vem det är som ska bekosta denna omställning.
Här har jag och finansministern och våra två partier väldigt olika uppfattning. Det är ju inte så att den som inte har råd att köpa en ny elbil blir hjälpt av att finansministern gör bensinen dyrare, fordonsskatten högre och på alla sätt och vis försöker försämra så att marginalerna blir mindre.
Hade människor råd skulle de köpa en elbil från början. Det är ju inte så att människor vill ont eller inte bryr sig om miljö och klimat. Problemet är att de inte har råd. Finansministern försöker få det till att regeringen hjälper människor genom att göra det mycket dyrare och se till att de får mindre marginaler och mindre pengar att leva på.
Men det är inte att hjälpa människor. Sedan Magdalena Andersson blev finansminister har bensinskatten höjts med 1 krona och 82 öre. Fordonsskatten för en Volkswagen Tiguan diesel var när Magdalena Andersson blev finansminister 2 500 kronor. Efter årsskiftet blir den 14 500 kronor. Då är det ändå en bil med en måttfull höjning.
Många bilmärken har långt över 1 000 procents fordonsskattehöjning. Den utredning som regeringen har beställt lägger nu fram ett förslag som försämrar möjligheten att få reseavdrag. Hundratusentals människor som i dag har reseavdrag kommer att bli utan, och många som har reseavdrag kommer att förlora både en och två tusenlappar i månaden.
Det blir en ökad beskattning för dem som inte har ett alternativ till bilen. Allt detta sammantaget urholkar givetvis arbetslinjen. Det gör det mindre lönsamt att gå från bidrag till arbete och mindre lönsamt att stanna kvar i arbetslivet. Fru talman! Detta ger i framtiden minskade möjligheter till det som arbetslinjen lade grunden till: något lägre beskattning för hårt arbetande människor.
Lärare, sjuksköterskor och poliser får behålla några tusenlappar mer varje månad, men vi blir fler som kommer ut i arbete, vilket ger ökade skatteintäkter och mer pengar till att bedriva gemensam sjukvård, gemensam skola och så vidare.
Trafikanalys konstaterar att med det förslag regeringen har beställt kommer reseavdrag inte längre att beviljas för 40-50 procent av resorna i gles- och landsbygd. Hur mycket finansministern än säger det är detta inte att hjälpa människor som bor utanför våra städer. Detta är tvärtom att brandskatta människor.
Edward Riedl (M):
Om man försöker att göra riktigt långa hopp kan man försöka att få ihop saker och ting. Den landsbygdsutredning som gjordes, och som vad jag vet alla partier i praktiken ställde upp på, handlade om allt från att utlokalisera statliga jobb från Stockholmsregionen ut i landet till att underlätta och förbättra möjligheterna att leva och bo i hela Sverige och framför allt utanför våra stora städer.
Det den här regeringen har gjort därefter är att man har gjort utredningsdirektiv som man har fyllt med helt andra saker. Det är en önskan att minska bilåkandet, en önskan att lägga in miljöaspekter som skäl till att man ska göra omfattande försämringar, fru talman, av möjligheten att göra reseavdrag för hundratusentals människor som använder bilen till och från jobbet.
Det gör de inte för att de tycker att det är roligt utan därför att de inte har några andra alternativ. Det är två vitt skilda saker. Det kan vara bra för den som lyssnar att komma ihåg det. Den ena utredningen handlade om att underlätta och förbättra möjligheten för människor utanför städerna.
Den här regeringen har bestämt sig för att man ska slå på dem som bor utanför städerna och deras möjligheter att få lite pengar kvar i plånboken när de åker till och från jobbet och går och arbetar. Fru talman! Jag tror att ministern aldrig svarade på min fråga. Jag tänkte i varje fall prova att ställa den, för det är så det här instrumentet är konstruerat. Ministrarna kommer till riksdagen och svarar på riksdagsledamöternas frågor. Fru talman!
Jag skulle vilja veta vad ministern menar med att man ska kunna leva och bo i hela landet. Innebär det fortsatt ökade kostnader och höjda skatter för människor som jobbar och bor utanför våra städer? Är det vad finansministern menar? Eller menar hon att det ska bli lägre kostnader för dem utanför våra städer?