KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tina Ehn (MP):
Jag har läst interpellationen och svaret och tycker att det är en intressant debatt som förs. Jag sitter som ersättare och var tidigare ledamot i Gentekniknämnden i Sveriges riksdag. Där behandlar vi ofta ärenden utifrån tekniken och vad tekniken är.
När man börjar komma in på de socioekonomiska aspekterna och de multinationella företagens koncentration och ägande blir det väldigt jobbigt många gånger. Politiken måste se till många värden. Det är vi alla väl medvetna om i denna kammare. Vad är det som påverkas av det vi genomför och beslutar?
Man blir alltid påverkad av att höra om företag som beter sig på vissa olika sätt eller som har en maktkoncentration som inte alltid är sund ur ett demokratiskt perspektiv. Jag påstår inte att detta är fallet med Agra; jag kan för lite om Agra. Men i diskussionen kommer det här upp som ett exempel. Vi ser nu att det blir allt svårare att klara av livsmedelsförsörjningen på jorden.
I den diskussionen finns det många faktorer som vi som politiker måste ta i beaktande. Det handlar om att det storskaliga gigantiska monokulturjordbruket, som vi många gånger talar om globalt och som är förhärskande globalt, är indränkt i ett oljeberoende.
Samtidigt har vi konflikten med en oljepeak och minskad tillgång till olja som blir allt dyrare, vilket gör att det blir allt svårare och allt dyrare att ta fram den livsmedelsproduktion vi behöver. I det sammanhanget är det väldigt intressant att se vad det är man satsar på. Är det så att vi satsar på de kvinnor som genom ett hållbart jordbruk producerar de livsmedel som de själva behöver och också kan ha ett överskott att sälja?
Då är det väldigt intressant hur man kan underlätta för dem och hur man kan använda sig av hållbar teknik och hållbara odlingssystem. Det är där jag tycker att politiken ska sätta in sin kraft: på att uppmuntra de hållbara odlingssystemen. De är många gånger ekologiska. Det finns sådana som inte är ekologiska men som jag tror man kan säga också är hållbara, men ofta är det ett väldigt ekologiskt tänk.
Man recirkulerar näringsämnen, ser till att jorderosionen inte gynnas och ser till att det finns ett ekosystem som är hållbart. Allt det här påverkas väldigt mycket av politiska beslut. I denna debatt tycker jag att det kan vara intressant att få höra vad det är för kanaler som biståndet till de kvinnliga jordbrukarna går genom. Har vi någon kontroll på vad det är för effekter det kan ge?
Tina Ehn (MP):
Jag upprepar säkert en del som har sagts. I vilket fall som helst var det väldigt intressant det som ministern sade här om att produktiviteten och näringsinnehållet har minskat. Det är precis det som är problematiken med det storskaliga monokulturjordbruket. Man ska kanske inte alla gånger underhålla det utan ifrågasätta vart pengarna går och vad det är man satsar på.
Det som det ekonomiska systemet gynnar är många gånger kvantitet och inte kvalitet. Det har varit så, och det är också så inom jordbruksproduktionen. Därför är det väldigt intressant att höra att det inte finns någon formell konsekvensanalys. Det är någonting som vi tillsammans här kan bevaka och på något sätt lyfta fram. Ministern kan ta med sig att det är någonting som man önskar i sådana beslut.
Vart går pengarna, och vad leder det till utifrån många av de frågor som vi har ställt här i dag? Vi bör veta vad vi gör. Det är vår uppgift som politiker, även om det inte alltid är lätt att veta vad alla konsekvenserna blir. Det låter som att vi borde vara mer noggranna. Det är viktigt att vi stöttar det hållbara jordbruket och dessa kvinnors möjlighet att öka sin produktivitet på ett hållbart sätt inom jordbruket.
Tina Ehn (MP):
Jag vill börja med att tacka för det svar jag har fått på interpellationen, som handlar om bevarandesorter och amatörsorter. I grunden handlar det om småskaligt kontra storskaligt och om rätten till mångfald och odlarglädje, kanske man kan säga. Det handlar om små fröfirmors situation - om dem som har satsat på det speciella och lite udda.
Nästan 13 000 människor har skrivit under detta, och protesterar mot förslaget att begränsa den biologiska mångfalden. Så kan man nog sammanfatta det. Man vill helt enkelt inte att utbudet av spännande fröer och växtsorter ska begränsas.
Det är grunden till fröuppropet, som har gått att ta del av i de så kallade sociala medierna eller i den digitala världen. I min interpellation tar jag delvis upp det undantag som vi i Sverige har haft sedan 1988 - tror jag det var. Jag är inte säker på årtalet. Nu verkar det vara på väg att försvinna.
Det har varit ett ganska speciellt undantag för Sverige. Det tillkom inte genom att Sverige kunde behöva det på grund av alltför regniga somrar och att man därför kunde få en sämre kvalitet, utan det handlade egentligen mer om att vi har detta speciella klimat i vårt land som gör det lämpligt att odla dessa udda växter. Det är dessutom mycket intressant.
Jordbruksverket har skickat ut remisser på en runda. Det har kommit in många svar. I förslaget från Jordbruksverket fanns uppgifter som tolkades som ökade kostnader, ett snabbt ikraftträdande och en kort remisstid. Dessa tolkningar har gjorts och har lett till kraftfulla protester.
Som det ser ut nu har man backat något i detta, och vi vet inte riktigt var det landar i kostnader. Trots allt är det som kallas för amatörsorter fortfarande otroligt hotat.
Vi har skrivit på konventioner om biologisk mångfald och om Farmers Rights. Vi har också det biologiska mångfaldsåret just i år. Då ska man göra allting för att öka möjligheten till biologisk mångfald i stället för att gå med på begränsningar.
Vi har i Sverige någonting som heter Programmet för odlad mångfald. Det är en nationell satsning för att bättre bevara och nyttja våra kulturväxter. Vi har också ett nordiskt samarbete i någonting som heter Nordgen. Det är ett nordiskt genresurscentrum, ett samarbete för bevarande och hållbart nyttjande av växter, husdjur och skog.
Allt detta tycker man att det är värt att fortsätta att bevara. Det är inte säkert att vi längre kommer att ha tillgång till alla amatörsorter som odlas utanför EU och som många små fröfirmor saluför.
Det är det som är det allvarliga när det gäller det som vi i dag vet om vad Jordbruksverket kommer att svara efter den remissrunda som har varit. Det är fortfarande de som är hotade med begränsningen att de ska in på en sortlista. De ska registreras. Det finns också en kvantitativ begränsning.
Det finns antagligen möjligheter för påtryckningar och ett visst handlingsutrymme. Jag undrar därför om landsbygdsministern avser att påverka.
Tina Ehn (MP):
Tack för det svaret, ministern! Jag blev smått orolig angående budgetdiskussionen. Jag har också hört att det finns en oro kring vad som kommer att hända med Nordgen. Jag hoppas att Nordgen får sina resurser och att det går att fortsätta med den verksamheten. Den diskussionen kommer kanske.
I vilket fall talar vi här om fröer. Skulle fröfirmor i länder utanför EU som vi i Sverige i dag har möjlighet att importera fröer från ha ett mycket stort intresse för att registrera sina udda fröer i EU och få med dem på sortlistan är det inte säkert att den dokumentation som krävs om fröerna över huvud taget finns.
Dessutom är det ganska säkert att många inte kommer att göra så eftersom de kanske inte ser att den här marknaden är värd den kostnaden. Det är vad detta mycket handlar om. Oroande i hela den här diskussionen är också detta med det storskaliga gentemot det småskaliga. Varför ska man begränsa det småskaliga och de udda sorterna så otroligt mycket? Dessutom finns det en kvantitativ begränsning utifrån hur mycket som historiskt odlats.
Jag hoppas att vi i Sverige ännu mer kommer att odla köksväxter och att det gäller hela Europa samt att det finns en mångfald av grödor. Jag tycker inte att det ska finnas en kvantitativ begränsning som bygger på historisk yta, på hur mycket vi tidigare odlat - snarare tvärtom. Öppna för möjligheter att odla mer och begränsa inte! Vad de här begränsningarna grundas på är det väldigt svårt att utläsa.
Allt det här är ju en utveckling som är motsatsen till vad jag tror att såväl Centerpartiet och övriga Alliansen som alla vi andra vill. Allihop säger vi att vi vill ha en utveckling av landet. Vi vill gynna företagsamhet och tycker att såväl det här med att utveckla matproduktion som mångfald är bra.
I detta finns kanske vad som kallas för de små stegens tyranni som man ska ta i beaktande, men det finns också positiva saker med det här.
Tina Ehn (MP):
Jag menar att det skulle behövas lite eftertänksamhet. Vi står inför flera utmaningar som kolliderar. Vi har klimatfrågan, vi har ett oljeberoendesamhälle och vi har livsmedelsdiskussioner.
Alla dessa frågor sammanfaller på något sätt, och då kan vi inte fortsätta planera för någonting som vi ser ökar bil- och oljeberoendet, som gör att vi asfalterar bördig åkermark och så vidare. Då måste vi på något sätt ta ett politiskt ansvar. Det är säkert som Otto von Arnold säger, att det finns väldigt bra lagstiftning, men någonstans brister det.
Vad jag har förstått och kommit fram till, om jag tittar på det område där jag bor, är att de mellankommunala diskussionerna inte är tillräckligt dynamiska.
Det pågår i Sverige projekteringar för den externa handeln medan man i många andra länder har börjat ifrågasätta det och man har, tror jag, någonstans också infört moratorium för att se över detta. Vill vi så går det säkert här också.
Tina Ehn (MP):
Om det är rätt metod kan jag inte säkert stå här och säga. Men det är en metod, och jag föreslår den. Vad föreslår Otto von Arnold, tänker jag då, och vad föreslår andra partier? Det är bråttom. Det är klart att man ska vara försiktig med att trampa kommunpolitiker på tårna.
Samtidigt ser jag ju att i den region där jag bor har den ena, andra, tredje och fjärde kommunen alla sagt att de vill utveckla externhandeln. Då blir jag väldigt fundersam eftersom det inte bor så fruktansvärt mycket människor där. Men vi vill naturligtvis ha in folk som kommer dit och handlar. Det känns som att nu har man låst fast sig. Alla ska dra åt samma håll, samtidigt som man börjar inse att frågorna om åkermarken, biltrafiken och så vidare börjar bli allvarligare.
Då skulle man kanske ge dem en chans. Med fem års moratorium kanske man hinner tänka om utan att det blir någon som förlorar på det här. Så kan jag se på saken. Jag är nästan säker på att jag läste i plan- och bygglagen att man ska jobba mer med de mellankommunala frågorna eller interkommunala diskussionerna, och jag tycker alltså att man ska lyfta upp dem.
Tina Ehn (MP):
Vi har, som jag nämnde här innan, väckt motioner med flera olika förslag om hur man skulle kunna öka skyddet, för precis som har framkommit vittnar man på många ställen om att lagen i många sammanhang nästan har försvagats.
Nu har vi också frågan om riksintresse, och den har vi även lyft upp tidigare. Det finns alltså stora ambitioner från vår sida, och egentligen från många andras sida, när det gäller att komma framåt i hur man kan öka det här skyddet. Det här är en global angelägenhet, precis som flera av oss har lyft fram och som jag vet att även Otto von Arnold är väl medveten om.
Vad som bekymrar mig lite i betänkandet och i svaret är att det på s. 10 står bland annat att man har en beredning där man ska ta upp ett antal frågor. En av de frågorna, som man säger här, är vilka frågor som är särskilt angelägna att driva inför beslut om EU:s gemensamma jordbrukspolitik efter 2020 för att åstadkomma en hållbar användning av jordbruksmark. Det är en fråga man ska besvara i den här utredningen, och det ska presenteras den 15 juni 2014.
Då blir jag jättebekymrad. Då, 2014, har vi redan spikat en ny jordbrukspolitik.
Tina Ehn (MP):
Jag tycker att det är vårt ansvar som politiker att verkligen ta in vad det är som händer i världen. Vi ser hur åkermark försvinner, och vi ser hur vi har ett ökat behov av den här viktiga, bördiga åkermarken och även hållbara energisystem. Då måste vi vara med i processen och påverka. Det är vi som bestämmer vad som kommer att stå i lagarna. Det är vi som påverkar, och det är därför vi står här och debatterar i dag.
Jag tycker att det är jätteviktigt. Jag vet att i den tidigare debatten som vi hade om externa köpcentrum så nämnde Otto von Arnold också hur viktigt det är med det kommunala självstyret. Jag säger inte alls att det är oviktigt - jag tror att det är viktigt - men man har tagit upp de här frågorna också i plan- och bygglagen.
Den mellankommunala diskussionen är väldigt viktig för att man kanske inte ska göra exakt samma saker i varje kommun, vilket kan medföra negativa effekter i en region. Det är ett område som man kanske inte riktigt har lyft upp. Det sker inte riktigt. Hur ska detta ske för att det verkligen ska bli effekt?
Vi hade ett förslag om att vi skulle stoppa utbyggnaden av externa köpcentrum i moratorium. Men jag hör inte några förslag från Otto von Arnold.
Tina Ehn (MP):
Jag vet inte var jag ska börja. Jag kan väl börja med det som jag brukar säga. Jag tycker att det är för lite kultur i utbildningssystemet. Det är för lite kultur för unga människor. Det är för lite insikt om kulturens betydelse i politiken, tror jag, över huvud taget. Jag tycker att vi har en trött kulturpolitik i det här landet, och jag tycker inte om den utbildningspolitik som vi har där man till exempel har tagit bort de estetiska ämnena som var obligatoriska i gymnasiet.
Jag tycker att det utvecklas åt helt fel håll. Vi hör ofta från Anne Marie Brodén, Moderaterna och Alliansen om projektet Skapande skola. Det är svårt att säga att det är ett dåligt projekt. Det kan man kanske inte säga. Men man kan ändå vara lite kritisk. Det har gått från 32 miljoner till 150 miljoner kronor på fyra år.
Är det för elevernas kontinuitet när det gäller kultur och estetisk verksamhet, eller är det för konstnärens möjlighet att komma till skolan? Det behöver inte vara fel, det ena eller det andra. Men frågan är vad man får för effekter. Vad är det man vill ha ut? Har man något slags tanke bakom detta, att det finns en kontinuitet, en kvalitetssäkring, för eleverna?
I och med att det är en kulturskapare som kommer till skolan kan man tänka sig att det finns en kvalitetsstämpel där och att man är nöjd med det. Det här är den kultur man erbjuder. Men gör man så inom andra utbildningsområden? Knappast. Jag tycker att det är viktigt att ha lite självkritik och ändå se att man alltid lyfter det här området, Skapande skola, som ett slags ersättning för det som fattas.
Det är någonting som jag tycker att vi borde diskutera mycket mer, och jag skulle gärna vilja höra Anne Marie Brodéns syn på det.
Tina Ehn (MP):
Det känns bra att höra att det finns lite grann av insikt när det gäller det som händer med musik- och kulturskolorna. Det finns ändå en oro hos regeringsföreträdarna här. Jag tror att det är någonting som vi får titta på. Vi kan vara överens om att Skapande skola är ett intressant projekt, men vi måste på något sätt se allt det vi har och det som fungerar otroligt bra och som har lyft väldigt mycket, inte minst musiken i Sverige.
I dag hör vi att det läggs ned musik- och kulturskolor i kommuner. Det är otroligt allvarligt. Här behöver vi reagera. Hur ska vi göra? Det kan vara på olika sätt. Det finns tankar om musikskolelagar eller kulturskolelagar. Det finns det förslag som nämndes här, om en musikskolepeng. Hur fungerar det? Är det någonting som alla kommuner ska åläggas att göra?
Jag tror att det är otroligt viktigt att vi tittar bredare på detta än att bara lyfta de här enskilda projekten, som Skapande skola, och ha det som något slags grädde över allting som är svårt. Ni vet, när man har en tårta med olika gropar kan man släta ut den med grädde.
Det tror jag inte är bra, för det behövs en substans i det här med kulturen och den estetik som vi behöver allihop för att utvecklas, speciellt barn. Det var intressant att Skåne lyftes som ett exempel. Jag måste slå mig för bröstet lite. Där har Miljöpartiet ordföranderollen i Kultur Skåne. Det känns bra att det var ett positivt exempel, hur man jobbar där. Jag vet att man jobbar väldigt bra.
Tina Ehn (MP):
Jag tänkte börja med att nämna det som Christer Nylander tog upp, detta med yttrandefrihet, hur viktigt det är och att det kan stöta på motsättningar i framtiden. Jag kan också se att det finns många olika områden. Selma Lagerlöf nämndes.
Då kommer jag gärna in på frågan om det offentliga rummet och möjligheten att uttrycka åsikter, att vi som samhällsmedborgare kan göra det, i förhållande till den utökade kommersialisering som vi ser på många håll. Då undrar jag vad Selma Lagerlöf kunde tänkas tycka om utbyggnaden av externa köpcentrum i Värmland.
Det hade varit intressant att veta, även i förhållande till vad som händer i våra städer med ökad kommersialisering på många områden. Den frågan kan det vara intressant att få ett svar på från Folkpartiet, vad man anser om den yttrandefrihetsbegränsning som faktiskt sker i och med att vi får fler och fler sådana områden.
Sedan kan jag hålla med om att det är bra att vi står här och bryter våra åsikter, men jag tror inte att ett höjt tonläge alltid är detsamma som en bra substans i politiken.
Tina Ehn (MP):
Ja, det håller jag med om - bibliotek är en hjärtefråga för mig personligen och en otroligt viktig framtids- och samhällsfråga. Där har vi verkligen en arena som är för oss alla över generationer och mellan nationer. Jag kan passa på att ställa en annan fråga i sammanhanget. Jag vet att alla som sitter i kulturutskottet är intresserade och ambitiösa när det gäller kulturpolitik och kanske vill mycket mer än vad man lyckas nå fram med.
Det som vi ofta hör från alliansregeringen är om satsningen på Skapande skola, hur viktig och bra den är. Jag kan hålla med om att den säkert är alldeles utmärkt för många konstnärer och kulturutövare. Men jag ser också en problematik med det som vi i dag har i våra kommuner, de kommunala musik- och kulturskolorna.
Senast i går kunde man läsa i Svenska Dagbladet om hur illa ställt det är i vissa kommuner och hur ojämlikt detta är. Det är sällan jag hör någon från alliansregeringen prata om våra musik- och kulturskolor och vikten av att slå vakt om dem. Även om Skapande skola kan vara en bra grej kanske den inte kan ersätta allting annat vi har.
Vi har också en skolminister som har bestämt sig för att ta bort de estetiska ämnena som obligatoriska i gymnasieskolan och som säger att det är en prioritering man har gjort. För mig är det väldigt märkligt. Jag tycker att ju mindre vi prioriterar kulturen, desto oviktigare gör vi den i samhället. Det tror jag att varken allianspolitikerna i kulturutskottet eller någon annan i kulturutskottet tycker.
Tina Ehn (MP):
Jag blev lite nyfiken när Mattias Karlsson höll sitt anförande utifrån betänkandet som handlar om litteratur, språk, läsande och bibliotek. Mattias nämnde att han har en stor respekt för människor som kommer hit från andra länder och har mycket att klara av i samhället.
Jag ser inte i de reservationer som i dag presenteras eller i er politik att det finns en ambition att öka läsförståelsen för alla medborgare. Vad har ni för tankar om att främja läsandet? Vad har ni för tankar för att hjälpa människor att klara svårigheterna och komma vidare?
Förutom att ni vill ha olika krav tänker jag att det finns väldigt mycket man behöver göra för att stimulera människor att knäcka koder och hitta vägar in. Allt detta tycker jag är otroligt intressant. Det handlar om hur man kan möta människor, skapa en dialog och utveckla språket och så vidare. Det skulle vara lite intressant att höra om det finns några sådana tankar hos Sverigedemokraterna.
Tina Ehn (MP):
Jag konstaterar att Sverigedemokraterna har lagt resurser i någon budget som de kan hänvisa till, men i dagens betänkande finns inga åtgärder som handlar om läsfrämjande insatser över huvud taget. Du talar inte speciellt mycket om det i ett bredare perspektiv, Mattias Karlsson, och ni pekar på problem som inte alla tycker finns.
Att ni inte vill lyfta det här med läsfrämjande åtgärder för alla barn i en vidare kontext tycker jag är ett problem. Det vore angenämt att få höra om de läsfrämjande insatserna gäller alla i samhället.
Tina Ehn (MP):
Också jag gillar Christer Nylanders sätt att hålla anföranden. Men nu ska vi inte vara så positivt inställda till varandra, har vi fått veta, så jag går över till kritiken. Även om Christer säger att de ofta förknippas med skolpolitik och att de pratar mycket om skolpolitik i Folkpartiet - det vet vi allihop - är jag inte speciellt imponerad av den skolpolitiken utifrån ett estetiskt perspektiv.
Jag tycker att det saknas en viktig grund för kulturen och kulturens roll inom skolan och utbildningssystemen. Det har jag även påtalat för utbildningsministern i en interpellationsdebatt. Jag tycker att vi behöver lyfta upp det här mer. Därför är det bra när Christer försvarar att man har infört en skolbibliotekslag.
Det är en väldigt viktig lag, tycker även jag. Sedan är det otroligt mycket som fattas i den lagen, och det är otroligt mycket som svajar och som är otydligt. Om jag inte är felunderrättad kommer det en rapport i morgon om hur det ser ut med det, och det kan bli intressant att följa för flera av oss inför vidare debatter.
Jag har hört att det är ungefär 250 000 elever i Sverige som inte har tillgång till skolbibliotek. Ungefär 25 procent av de skolbibliotek som finns i kommunala skolor saknar personal över huvud taget, och endast 8 procent har utbildad bibliotekspersonal.
Här måste vi göra ett otroligt språng, och jag tror nog att Christer har de ambitionerna. Men det krävs ganska mycket politik. Det saknas naturligtvis också skolbibliotek och personal i friskolorna. Vi har en stor och viktig uppgift att lösa. Jag undrar hur Christer ser på det, för det ligger också under Skolverkets uppdrag.