KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alexandra Anstrell (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Till er åhörare vill jag säga att detta alltså handlar om hur vi ska kunna trygga barn placerade i familje- och jourhem. Återkommande framkommer fall där barn som socialtjänsten placerat i familje- och jourhem farit illa. Programmet Kaliber uppmärksammade för inte så länge sedan P4 Sörmlands och P4 Östergötlands granskning av ett familjehem som bedömts vara olämpligt.
Bland annat handlade det om dömda familjemedlemmar. Trots det placerade flera kommuners socialtjänster barn där, och mellan kommunerna fanns ingen dialog. I ett annat fall placerades ett barn i ett jourhem eftersom barnet farit riktigt illa både fysiskt och psykiskt i sin biologiska familj.
Jag ska inte gå in på detaljer, men jag tror att både ni och jag hade sökt akut hjälp långt tidigare för mindre. Inte långt senare kom en ny orosanmälan från skolan till socialtjänsten. Det kunde väl inte vara möjligt? Jo, det var det visst. Barnet blev slaget i jourhemmet. Skyndsamt flyttades barnet, men familjen finns kvar.
Vad säger att inte en annan kommun ganska snart inpå placerar ett barn i den familjen, där redan ett barn farit illa? Det finns alltså ingen dialog mellan Sveriges kommuner. Det finns inget nationellt register där sådant här kan föras in. Herr talman!
I en annan del av Sverige finns ett annat barn som också far så illa i sin biologiska familj att socialtjänsten är tvungen att flytta barnet till ett jourhem. Detta barn hamnar i ett jourhem där det finns värme, kärlek, ansvar och regler. Barnet blomstrar och lär sig hur världen kan se ut utan våld, hot, missbruk och rädsla.
Här finns vuxna som visar vägen, stöder, uppmuntrar och lär ut. Hur får vi fler sådana familjer? Hur vet vi varför de är så bra? Hur vet vi vilka de är? Inte heller här finns någon dialog mellan Sveriges kommuner, och det finns inget nationellt register där sådant kan föras in.
Vi mäter och väger våra barn på BVC när de är små. I skolan följer vi upp deras kunskaper genom betyg och kunskapskontroller, och elevhälsan håller koll på deras välmående. Men när det gäller placerade barn som av olika anledningar inte kan bo med sin biologiska familj släpper vi taget. Fru statsråd!
De åtgärder som statsrådet talar om verkar mest bli ytterligare pålagor på Sveriges kommuner men inte leda till några förbättringar för de enskilda barnen. Hur menar regeringen att de föreslagna åtgärderna ska trygga familjehems- och jourhemsplacerade barn? Har ni några konkreta förslag där? Givetvis måste kommunerna ta ansvar när barn far illa. En lösning är en tillfällig placering i ett jourhem eller på längre sikt i ett familjehem. Men samhällets ansvar slutar inte där.
Herr talman! Om familjehemmet som barnet placerats i inte är bra kan kommunen avsluta uppdraget, men problemet är att andra barn kan placeras där. Statsrådet avslutar sitt anförande genom att säga att hon inte har för avsikt att agera förrän en massa utredningar är på plats. Under tiden finns det troligen fortfarande barn som är placerade i olämpliga familjer. Vad vill fru statsrådet säga till dem?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, statsrådet! Problemet är att det inte fungerar. Det finns barn som far illa och som trillar mellan stolarna. Det åtgärdspaket som statsrådet presenterade för trygga HVB tycker jag är bra. Problemet här är att det inte handlar om det som vi talar om. Placerade barn är väldigt utsatta i sin situation - ännu mer utsatta än barn som far illa hemma hos de biologiska föräldrarna. De har redan farit illa en gång.
Vi behöver följa upp det socialpolitiska arbetet i större utsträckning så att det inte blir som det är nu, det vill säga att facit alltid kommer i efterhand. Då kan det nämligen vara för sent. Det händer att barn i familjehem trillar mellan stolarna och har sämre hälsa och får sämre utbildning än andra barn.
Familjehemsföräldrarna kan vara de enda vuxna som barnet har i sin närhet, och skulle han eller hon bli utsatt av dem kan det vara svårt att våga berätta. Barnet är medvetet om sin aktuella situation men vet inte vad som kan vänta vid en ny placering; det kan ju vara något ännu värre och ännu jobbigare. Herr talman! En av statsrådets föreslagna åtgärder är en brukarundersökning med barn i familjehem.
Jag blir lite fundersam. Hur menar statsrådet att man kan säkerställa att dessa brukarundersökningar ger uttryck för just barnets åsikt och inte en åsikt som barnet uttrycker i rädsla för att hamna i något ännu värre? Och hur gör vi med tvååringen som själv varken kan läsa eller skriva? SNS föreslog i en forskningsrapport redan 2006 skärpt lagstiftning för att förbättra för barn i familjehem.
Socialtjänstens ansvar är, enligt författarna, alltför svagt reglerat i en ramlagstiftning med få minimistandarder, vilket har lett till stora variationer mellan kommunerna. Det är just här problemet ligger. Även SKL har arbetat med frågan och tagit fram framgångsfaktorer för god familjehemsvård. Tyvärr går utvecklingen för långsamt. Frågan kvarstår egentligen.
Det görs många utredningar, men hur tänker sig statsrådet att Sverige ska få bukt med olämpliga placeringar av barn? Statsrådet avslutade ju svaret på interpellationen med att man eventuellt ska göra någonting.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, statsrådet! Jag tycker att IVO:s utredning, som statsrådet berättade om, är bra på lång sikt. Vi vet dock redan att exemplen där placeringarna i jour- och familjehem gått fel är många. Detta händer här och nu. Men det finns också fantastiska familjer som stöttar och lever tillsammans med den nya eller tillfälliga familjemedlemmen.
Problemet är just att vi inte följer upp vilka familjer som fungerar bra och vilka som inte gör det. Vi följer inte upp vilka framgångsfaktorer det finns. Vi vet heller inte vilka familjer, över kommungränserna, som har dessa uppdrag, och deras kvalitet följs inte upp mer än av enskilda handläggare. Statsrådet var inne på hur viktigt det är att bygga förtroende och tillit. Jag håller verkligen med; det är jätteviktigt.
Det är dock problematiskt i Sverige i dag, där väldigt många kommuner har en ganska hög omsättning av socialsekreterare. Det är svårt att bygga tillit när man inte är på plats. Borde man inte kunna systematiskt utvärdera jour- och familjehem enligt nationella kvalitetsriktlinjer samt ha ett nationellt register för uppföljning för att minska risken för olämpliga placeringar av barn? Hur ställer sig ministern till det?
Jag tycker, precis som statsrådet, att detta är en prioriterad fråga. Skillnaden är att jag tycker att regeringen bör agera nu.
Alexandra Anstrell (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. I Stockholmsregionen är grundvattennivån långt under den normala, vilket kan leda till stora problem i sommar, inte minst ute på öarna i vår vackra skärgård. Det är också problematiskt för sommargäster och företagare. Enligt SGU var grundvattennivåerna i maj i stora magasin under de normala i stora delar av hela Sverige.
Torka uppstår efter en längre period utan nederbörd, oftast under sommaren, då avdunstningen är som störst. Påverkan sker på markfuktighet och grundvattennivåer, liksom på vattennivån i sjöar och flöden i vattendrag. Nu har vi dessa låga nivåer redan i maj. Det bekymrar mig, fru talman. Visst har kommunerna ett jätteansvar i detta, precis som statsrådet också påpekar.
Man kan vid vattenbrist med fördel införa bevattningsförbud och spara på vattnet på olika sätt. Men ibland kan det orsaka väldigt stora skador. Naturkatastrofer kan medföra kännbara ekonomiska förluster för privatpersoner, näringsidkare samt kommuner och regioner.
Även i de fall då dessa förluster täcks av försäkringar kan det ta lång tid innan de som drabbats får sin ersättning, och vissa skador ersätts över huvud taget inte. Oavsett vilken kris som nu står på tur - om det är torka, översvämning eller annat - kommer det att innebära stora ekonomiska konsekvenser. Torka och brist på vatten ger effekter inom många områden såsom jordbruk, skogsbruk, dricksvattenproduktion, vattenkraft med mera.
Risken för skogsbränder ökar också kraftigt vid långvarig torka, vilket vi minns från förra sommaren. Fru talman! Jag tänker osökt på mat, livsmedelsförsörjning. Både grönsaker och djur behöver vatten för att växa. Oavsett om man är vegetarian eller inte är vi alla utsatta vid en vattenbrist. Har vi mat så att det räcker vid en kris?
Vid en kris förväntas en frisk medborgare klara livsmedelsförsörjningen själv upp till en hel vecka. Trots detta finns det inga krisberedskapslager, och om transportsystemen kollapsar är det tomt i butikerna efter ett dygn. Sverige kan ändå sägas ha en god livsmedelstrygghet en vanlig dag när det inte är någon kris eller någon vattenbrist. Men livsmedelstryggheten i Sverige vilar redan i dag på import.
Den svenska produktionen av livsmedel har minskat. Sverige har de senaste 25 åren utvecklat ett starkt importberoende. Livsmedelsförsörjning kommer heller inte att bli enklare om vi har brist på vatten. Se på förra årets torka, som inte bara innebar direkt vattenbrist. Den gav också långtgående effekter och fick ekonomiska konsekvenser då det uppstod en stor foderbrist hos många av våra bönder.
Statsrådet Damberg säger: "Knapphet på vatten uppstår inte plötsligt utan kan förutses och därmed beaktas i planeringsarbetet som kommunen ansvarar för." Skulle statsrådet Damberg kunna förtydliga hur han tycker att dessa bönder skulle ha agerat förra året så att de vet det inför denna sommar?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, statsrådet! I Riksrevisionens granskning konstaterades att regeringen i flera sammanhang har uttryckt en vilja att stärka krisberedskapen men i sin styrning inte gjort särskilt mycket för att skapa tydliga förutsättningar i händelse av kris. Jag tänker just på livsmedelsförsörjning. Fru talman! Lantbrukare har onekligen en hel del utmaningar.
Det är allt från problem med att vara utsatta för djurrättsterrorister till att det är ett problem när människor hellre köper en ekologisk vara som rest runt halva jorden än en närproducerad sallad från gården bredvid, eller när det inte finns mat eller vatten till jord eller djur. I vad ligger incitamentet?
Det handlar om dessa fantastiska människor som kliver upp i ottan för att se till att vi har öppna landskap, att vi har svensk färskpotatis till midsommar och att det finns svensk mjölk till kaffet och till våra barns skollunch. Livsmedelsförsörjningsgraden i Sverige har sjunkit till att ligga runt 50 procent. Men vi måste producera mer livsmedel för att klara kriser. Vid en långvarig krissituation med avklippta importvägar är vår livsmedelstrygghet en katastrof.
Fru talman! I dag kan kommuner som utfört eller avser att utföra åtgärder för att förebygga naturolyckor i bebyggda områden söka bidrag via MSB för åtgärderna. När sådana naturolyckor sker i befintlig bebyggelse medför det stora kostnader för samhället. Det är dock generellt mer lönsamt att förebygga en naturolycka i bebyggda områden än att ta konsekvensen när den inträffar. Naturolycka avser i detta sammanhang skred, ras eller översvämning.
Men dessvärre innefattas inte åtgärder för att hantera vattenbrist eller torka. Vi Moderater vill ändra anslagsändamålen för anslaget 2:2 Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor inom utgiftsområdet Försvar och samhällets krisberedskap till att också innefatta vattenbrist och torka. Det finns flera möjligheter att förebygga vattenbrist. Exempelvis skulle avsaltningsanläggningar vara väldigt fiffigt ute i skärgården.
På sikt måste också möjligheterna att återvinna vatten, för exempelvis jordbruk, bli bättre. Vi behöver naturligtvis alla agera klimatsmart i våra liv för att begränsa klimatförändringarnas effekter. Det påverkar i förlängningen mängden nederbörd och tillgången på vatten. Men att stödja kommunerna i att långsiktigt arbeta förebyggande tror vi är bra. Tror inte regeringen det?
Alexandra Anstrell (M):
Översökta bidrag eller inte - intentionen är viktig. I svaret från statsrådet får vi veta massor om att det satsas pengar på än det ena, än det andra. Men vi får egentligen aldrig veta hur regeringen säkerställer vad pengarna går till eller hur de följs upp. Hur får vi de önskade resultaten? Leder åtgärderna till resultat? Det är en fråga som jag gärna hör statsrådets svar på. Hur avser regeringen att följa upp de nämnda åtgärderna?
Fru talman! Som jag tidigare har varit inne på finns det naturligtvis massor som kan göras och som vi själva kan göra. Vid torka eller vattenbrist är det extra viktigt att följa eldningsförbud, att handskas försiktigt med öppen eld och så vidare. Det ska man naturligtvis göra även när det inte råder eldningsförbud. Alla måste respektera bevattningsregler.
Markägare som vill agera mer långsiktigt kan restaurera eller anlägga våtmarker på sina fastigheter för att förebygga bränder i naturen. Det här med våtmarker har statsrådet varit inne på flera gånger, och där är vi verkligen överens. Vi tycker också att det är viktigt med våtmarker. Men vi moderater tror att det behövs både gemensamma åtgärder och en ändring i anslagsändamålet för att skapa en mycket bättre möjlighet att arbeta förebyggande.
Då tror jag att vi skulle kunna komma längre än vi gör i dag. Fru talman! Jag återgår till den fråga som jag ställde tidigare till statsrådet Damberg. Hur blir det nu med svaret till bönderna? Om knappheten när det gäller vatten så tydligt kan förutses - vad skulle de ha gjort?
Alexandra Anstrell (M):
Regeringen talade väldigt mycket före valet 2018 om att man inte skulle införa några förändringar som försvårade för jägare eller skyttar. I stället skulle ni förenkla. När det gäller det förslag som är utskickat undrar jag: Kan statsrådet beskriva hur den regel ni vill införa, som i praktiken skulle innebära ett stopp för internationella tävlingar i många skyttegrenar, är att förenkla eller underlätta? Statsrådet sa att tiden tickar och går. Ja, att regeringen inte har presenterat en proposition kan man ju inte skylla på oppositionen.
Vi undrar naturligtvis varför regeringen har forcerat ärendet så att det inte kom till justitieutskottet i planerad tid före EU-valet i maj. Fru talman! Jag har pratat med skyttar i landslaget. De säger att de är enormt lättade över att regeringens förslag som lämnades till Lagrådet inte har blivit verklighet.
Hade förslaget trätt i kraft hade man inte kunnat ha VM i dynamiskt skytte i augusti i år eftersom de utländska skyttarna då inte hade kunnat ta in sina tävlingsvapen i Sverige utan att begå vapenbrott. Detta är svårt, precis som statsrådet var inne på. Man behöver vara jurist, och man behöver förstå en massa saker som man dagligdags kanske inte håller på med.
Men jag tänker att jag ändå ska vara pedagogisk, eftersom det är många som lyssnar. Fru talman! I min ena hand har jag en penna som får symbolisera ett vapen i klass B. I min andra hand har jag en likadan penna som alltså får symbolisera ett likadant vapen - ett vapen i klass B. Till pennan i min ena hand tillför jag nu en annan typ av penna. Den får symbolisera ett magasin om mer än tio patroner.
Då är det kombinationen i den handen som skulle kategoriseras som vapen i klass A. I min andra hand har jag fortfarande ett vapen i klass B. Om jag nu tar bort magasinet är det fortfarande ett halvautomatiskt vapen i klass B. Det är egentligen aldrig så att vapnet ändras, utan det är kombinationen.
I regeringens förslag, som var ute på remiss, föreslås det att ett halvautomatiskt vapen som kan ta ett magasin med mer än tio patroner ska kategoriseras som klass A. Då skulle alla laglydiga skyttar runt om i Sverige som äger vapen i klass B och som bara vill utöva sin sport bli drabbade. Hur menar statsrådet att regeringens förslag skulle underlätta för våra sportskyttar?
Och hur menar statsrådet att detta förslag om överimplementering skulle minska den illegala vapenhandeln och minska terrorn?
Alexandra Anstrell (M):
Jag är ny i riksdagen, men jag har uppfattat det som att regeringen lämnar ett förslag, alltså en proposition, som vi senare kan framföra våra åsikter om. Det är vi också beredda att göra. I går kväll rapporterades en skjutning i min kommun Västerhaninge, där min dotter nästan dagligen passerar på väg till och från sin skola. Vet ni, jag tror att statsrådet Damberg och jag är lika måna om att dessa skjutningar ska upphöra i Sverige.
Däremot delar jag inte synen att det förslag som regeringen tidigare har skickat ut skulle få det att upphöra. Jag undrar hur statsrådet avser att förenkla för våra laglydiga sportskyttar. Hur ska de kunna resa om deras vapen klassas som krigsmateriel?
Vid transport av vapen på flyget finns det internationella regler som säger att varje flygbolag självt får välja om de vill transportera sportskyttevapen men att tillstånd krävs från alla inblandade länder, inklusive för överflygning, när det gäller just krigsmateriel. Fru talman!
Då dessa tillstånd åligger flygbolaget att på egen bekostnad införskaffa är det högst troliga utfallet att det inte kommer att gå att transportera ett vapen i kategori A på flyget om regeringens förslag om implementering går igenom.
Så här i sista svängen i dagens debatt och som jag var inne på tidigare undrar jag om statsrådet Damberg kan beskriva hur den regel ni vill införa och som i praktiken skulle innebära stopp för internationella tävlingar i många skyttegrenar är att underlätta för sportskyttarna.
Alexandra Anstrell (M):
Intentionen när man skapade idrottsutbildningarna på gymnasienivå var att det skulle gå att kombinera en elitsatsning med en fungerande skolgång. Den möjligheten finns ju nu och den borde uppmuntras. Rörelse är något som är fundamentalt för oss människor, och det är därför som det har så otroliga effekter på oss. Det påverkar vår hjärna positivt och gör oss hjärnstarka. Det behövs inte minst för att få en bra skolgång.
Tack vare NIU, nationella idrottsutbildningen, kan tusentals ungdomar i dag elitsatsa inom sin idrott och samtidigt rustas med lika goda kunskaper som alla andra gymnasieelever. Men nu, fru talman, är alla idrottsgymnasier i fara efter det här beslutet som blir prejudicerande.
Berga Naturbruksgymnasium i Haninge i Stockholms län har sedan 2016 bedrivit NIU inom ridning för både dressyr- och hoppryttare. Att kunna bo på skolan, träna på skoltid och ha hästen uppstallad där ger elever i hela Stockholmsregionen en unik möjlighet att satsa på sin skola och sin idrott samtidigt. En elev sa till mig: Jag skulle aldrig haft den här möjligheten annars.
Men efter Skolinspektionens tillsyn tvingas nu Berga stänga ned sin NIU-intagning till hösten eftersom Skolinspektionen konstaterar att huvudmannen inte uppfyller författningskraven avseende att utbildningen i gymnasieskolan ska vara avgiftsfri. Man menar att skolan borde erbjuda ett kostnadsfritt alternativ för de elever som väljer att inte ha med sig en häst till skolan. Det är tydligt i ämnet specialidrott att en elev ska kunna nå elitnivå inom sin sport.
Då blir, fru talman, det här ett moment 22 för skolorna. Man måste ha en avgiftsfri skola och man ska se till att eleverna når elitnivå. All idrott kostar. Bara ett par stavar till skidåkningen kostar flera tusen. Skolinspektionens beslut blir också prejudicerande för alla idrottsgymnasier, eftersom ingen idrottsutbildning på elitnivå egentligen är gratis.
Skolinspektionens beslut innebär att praktiskt taget alla måste tillhandahålla idrottsutrustning för samtliga elever, och då spelar det ingen roll vad det är för idrott. Är det då rätt att ingen ska få elitsatsa om inte alla får göra det? Vi moderater säger nej till det. Vi vill skapa möjligheter för dessa ungdomar.
Jag tycker att här behöver ministern ta ledartröjan och skapa möjligheter för eleverna att kunna fortsätta sin elitsatsning samtidigt som man får en bra skola. Utbildningsministern menar att hon och regeringen har som ambition att det ska vara möjligt att kombinera skola med elitsatsning inom idrott. Men hur? Det räcker inte med att bara följa frågan.
Hur kan det möjliggöras för dessa elever att elitsatsa samtidigt som de går i skolan för att få de kunskaper som de har rätt till? Hur avser ministern att lösa moment 22-frågan?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, utbildningsministern, för ditt anförande! Att NIU-utbildningen avvecklas blir ett hårt slag för svensk ridsport. Det är också en tragedi för alla ungdomar som berörs och som siktat in sig på att söka till gymnasieutbildningen i höst. Det ger dessutom helt fel signaler till de elever som går på skolan i dag och till alla andra på NIU-utbildningar som både vill elitsatsa och satsa på sin skolgång. Jag undrar vad utbildningsministern säger till alla dem.
Fru talman! Det är slående att just ridsporten återkommande fastnar i krångliga regelverk. Till bara för något år sedan gick det exempelvis inte att göra avdrag för ridning som friskvård. Nu leder myndighetsbeslut till att ett gymnasium med inriktning på hästsport väljer att avveckla sin verksamhet. Varför tar den feministiska regeringen inte strid för detta?
Självklart ska huvudprincipen i den svenska skolan vara att all utbildning ska vara avgiftsfri. Men samtidigt måste det också gå att hitta lösningar för att dessa idrottstalanger ska kunna både elitsatsa och skaffa sig en gymnasieutbildning som de kan falla tillbaka på senare i livet. Jag väntar på svar från utbildningsministern. Hur ska detta lösas? Ministern talar å ena sidan om dialog, å andra sidan om att följa frågan.
Kommer ministern att ha en dialog? Hur ska hon följa detta? Är det från tv-soffan, eller hur har hon tänkt sig det hela? Detta är bara en ledarskapsfråga - ingenting annat.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, statsrådet Hultqvist, för ditt svar! Jag har i min interpellation anfört att dagens militära försvar är för tunt i relation till den hotbild som Sverige står inför, vad gäller både omvärlden och vårt direkta närområde. Något som förbryllar är att det vad gäller både armén och flygvapnet finns politiska beslut om en ökad förmåga.
Själv är jag ganska ny när det gäller dessa frågor, men jag är bra på ekonomi och lär mig snabbt. Jag har förstått att det är lång leveranstid för såväl ubåtar som ytstridsfartyg. Fru talman! Frågan blir då ganska logisk: Varför har viktiga materielbeslut dröjt just vad gäller marinen? Det hoppas jag att försvarsministern kan ge oss svar på här i dag.
Den svenska marinen behöver politiska beslut för att förmågan ska kunna upprätthållas och på sikt förbättras. Detta kan vi läsa inte minst i Försvarsmaktens perspektivstudie. Om Försvarsmakten ska kunna försvara Sverige 2035 krävs både materiel och personal. Här nämns både korvetter och ubåtar. Jag har också läst vad marinchefen Jens Nykvist har sagt till DN: Flera av våra fartyg kommer att gå på övertid redan 2025.
Det kunde jag också se häromveckan när jag var på studiebesök. Det är inte något större fel på en hel del av det som byggdes på 80-talet, men utvecklingen i samhället har ändå gått framåt, troligen även i fartygsbyggarbranschen. Modern teknik i all ära - det viktigaste är ändå antalet fartyg som kan vara operativa 2035.
Med tanke på marinchefens uttalanden om den flotta vi har - att den alltså kan vara på övertid redan 2025 - och att det kan ta tio år att få ny materiel på plats blir jag, fru talman, orolig. Borde inte marinen också få långsiktiga politiska beslut vad gäller ytstridsfartyg och ubåtar? Och finns det inte anledning att se över möjligheten att ansluta oss till den finska anskaffningen?