Jan Björklund (L):
Det fanns för några år sedan en inställning hos många partier här i riksdagen - jag tror både i interpellantens parti och i mitt parti - hos Kommunförbundet och Lärarförbundet att barnskötare ska vi inte ha i framtiden. Man hade uppfattningen att hela den svenska förskolan ska bemannas av förskollärare. Det var för några år sedan. Jag är väldigt glad att vi har lämnat enigheten om den åsikten bakom oss.
Jag menar att det behövs både förskollärare och barnskötare i förskolan. Precis som Christina Axelsson här säger har de här personalgrupperna olika kompetenser. De har samma kompetenser också, men de har naturligtvis olika kompetenser, och båda dessa kompetenser behövs i förskolan. Jag tycker att det är bra.
Jag har uppfattat att det i dag inte finns så många som förfäktar att vi inte ska ha barnskötare, utan det är en rätt gemensam uppfattning att båda dessa personalgrupper behövs. De har delvis olika roller att fylla. Jag tror att det ungefär är fifty-fifty när det gäller förskollärare och barnskötare.
Jag vill utveckla förskolan mer i pedagogisk och skolförberedande riktning. Jag ser framför mig att vi på längre sikt kommer att ha en ökad andel förskollärare i förskolan. Då blir andelen barnskötare med automatik något lägre, men definitivt behövs båda personalgrupperna.
Dock får vi, på grund av bland annat den lärarutbildning vi har i dag, fram alldeles för få förskollärare. Det här är väl en vision först på sikt. Då ser jag gärna, även om Christina Axelsson hade invändningar mot det resonemanget, att när vi utbildar till förskollärare utnyttjar vi kompetensen hos många av barnskötarna för att vidareutbilda dem till förskollärare.
Den kompetensen är stor och naturligtvis en viktig grund när man ska bli förskollärare. Den andra frågan är: Vad har staten för ansvar? Det blir något märkligt till sist om staten successivt tar över ansvaret för fortbildning av den ena yrkesgruppen efter den andra från kommunerna i verksamheter som är kommunala.
Det är möjligt att ni har synen hos Socialdemokraterna att vi ska ha ett lärarlyft, men varje yrkesgrupp som finns i kommunerna ska staten ta fortbildningsansvaret för. Det är inte möjligt och inte rimligt. Det vore att fullständigt inkompetensförklara kommunerna, och så långt vill inte ens jag gå. Det är kommunerna som har ansvaret. När vi sett att det finns stora brister i lärarfortbildningen, vilket vi sett, har vi tagit ett ansvar.
I grunden är det en stor knäpp på näsan åt kommunerna när vi gör ett lärarlyft och säger att ett förskollärarlyft är planerat. Namnet till trots ser ni att det fortfarande står att det kommer att vara en tonvikt vid förskollärarna, men det ska inte bara omfatta förskollärarna, som ni ser i mitt svar. Planeringen av Förskollärarlyftet pågår i Regeringskansliet. Exakt hur det landar får vi se.
Det kan helt enkelt inte vara så att bara för att vi anser att en yrkesgrupp är viktig ska staten ta över fortbildningsansvaret. Fortbildningsansvaret måste ligga hos den som är huvudman och arbetsgivare, nämligen hos kommunerna. Det måste ändå vara grunden, och det är grunden för alla typer av personalkategorier i skolan och i andra sammanhang. Om vi inte gör ett lyft för en yrkesgrupp som staten finansierar säger man: Se, staten tycker inte att de är viktiga. Men så är det inte.
Det kan vara så att vi tycker att den yrkesgruppen fungerar väldigt bra, medan det när det gäller vissa andra yrkesgrupper finns ett större behov av kunskapslyft. Det är så vi har definierat det när det gäller bland annat förskollärarna.