KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Dahlgren (S):
Det finns faktiskt en möjlighet det kommande året i den så kallade framtidskonferensen, som nu är ett stort projekt inom unionen. Det är inte en konferens som sitter i någon konferensbyggnad någonstans och har ett helgmöte, utan det är en serie diskussioner runt om i unionen som framför allt ska sikta på att nå unga människor och medborgare som kanske inte vanligtvis är med och diskuterar vad unionen gör eller vet vad unionen gör.
Jag har haft ett antal sådana här EU-sakråd med organisationer på arbetsmarknaden, civilsamhällets organisationer och utbildningsväsendet för att stimulera dem att ta initiativ till att under det här året verkligen få en mer levande diskussion om EU-medlemskapets mervärden och vad man från medborgarnas sida önskar att EU ska göra. Det tycker jag är ett konkret svar på Lars Adaktussons fråga.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Kerstin Lundgren, för frågan! Vi ska naturligtvis läsa det noga, men jag har ju fått en förhandstitt på det. Jag kan säga så här: Jag tycker att det är väldigt bra att Magnitskijlagen har kommit på plats. Vi har ju diskuterat detta också i tidigare debatter. Jag tycker att det är jättefint att vi inom EU har kunnat enas om detta och att lagen också redan har använts som ett verkningsfullt, hoppas jag, instrument. Det har tagit sin tid. Det tog kanske två tre år innan det blev verklighet.
Nu gäller det att se till att lagen verkligen också används på ett klokt sätt framöver. Jag är inte motståndare till att man också har sanktioner som baserar sig på korruption eller penningtvätt, men jag är inte säker på att det är just de här MR-sanktionerna som ska användas på det sättet. Det kanske behövs andra instrument. Jag är öppen för en sådan diskussion framöver, men jag skulle inte tycka att det var tid att göra det omedelbart.
Hans Dahlgren (S):
Jag betvivlar inte alls att det finns enstaka länder som har tagit sig an detta på det sätt som Kerstin Lundgren beskriver. Jag ser dock ett väldigt stort värde i att alla aktiviteter och insatser av det här slaget görs tillsammans i Europeiska unionen, att vi har alla 27 med oss. Jag har ingenting emot att man redan nu börjar resonera med andra länder om vad de ser som bästa vägen framåt.
Men att vi redan nu ska bestämma att det är just det här instrumentet vi ska använda för att bäst komma åt korruption och penningtvätt är jag inte säker på.
Hans Dahlgren (S):
Tobias Andersson har ställt två frågor till mig kring Europeiska unionens återhämtningsinstrument. Den första är om jag ser en risk i att misskötta ekonomier nu passar på att genomföra önskade satsningar på vår bekostnad och om regeringen avser att vidta några åtgärder för att förhindra det.
Den andra är om jag ser en risk i att coronafonden inte får önskad effekt utan i stället bidrar till ett mer federalistiskt EU och om regeringen avser att vidta några åtgärder för att förhindra det. Fru talman! Svaret på den första frågan är nej. Återhämtningsinstrumentet ska inte ge någon generell ekonomisk kompensation till enskilda länder.
För att en medlemsstat ska få ta del av pengarna ur återhämtningsfaciliteten finns tydliga kriterier. De åtgärder som kan finansieras ska redovisas i en återhämtningsplan för varje land. De ska långsiktigt stärka tillväxten. De ska främja sysselsättningen. De ska bidra till klimatomställningen och till den digitala omställningen.
Detta kommer att granskas noggrant, av både kommissionen och EU:s medlemsstater, för att säkra att pengarna går till rätt saker. Om så inte varit fallet ska utbetalningarna inte genomföras. Fru talman! Svaret på den andra frågan är också nej. Alla beslut kring återhämtningsinstrumentet har fattats inom ramen för gällande fördrag. Det har inte här aktualiserats att ge EU några nya befogenheter i federalistisk riktning.
Det är som bekant inte heller något som den svenska regeringen önskar, och vi kommer noga att bevaka att vi håller fast vid gällande kompetensfördelning. Återhämtningsinstrumentet är en unikt stor insats från EU:s sida för att återstarta de europeiska ekonomierna efter pandemin. Det har funnits delade meningar om storleken och om fördelningen mellan lån och bidrag.
Men att den kompromiss som uppnåddes behövs för att möta den största krisen sedan andra världskriget står regeringen helt bakom. Det är påkallat att gå in med ett tillfälligt och välriktat stöd för att Europas ekonomi ska få en chans att återhämta sig.
Hans Dahlgren (S):
Jag kan väl börja med att säga att vad jag saknar i Tobias Anderssons resonemang och också i hans interpellation är någon som helst fundering kring i vilket sammanhang hela denna diskussion förs. Det handlar nu om en pandemi vars härjningar hotar att bli ännu värre än de var när paketen antogs i fjol somras. Det är en humanitär kris med ett massivt mänskligt lidande. I kölvattnet är det också en ekonomisk kris av enorma proportioner.
I land efter land har man tappat produktion. Massor av människor har blivit arbetslösa. Flera länder i EU tappade över 10 procent av sin produktion under förra året. Några har liknat pandemins effekter vid en naturkatastrof. Det är klart att jag håller med om att det i grunden är medlemsstaternas eget ansvar att bedriva en sund ekonomisk politik.
Men den här ekonomiska krisen påverkar oss allihop runt om i hela Europa, vare sig vi vill det eller inte. Med den sammanflätning som finns mellan alla europeiska ekonomier är det av största betydelse också för jobben och välfärden här i Sverige att det går väl även i andra länder i Europa. Den insikten har jag tyvärr inte kunnat se något spår av i Tobias Anderssons interpellation.
Det är också därför som jag menar att det var helt rätt av EU:s ledare att försöka komma överens om ett paket i fjol somras som satte fart på hjulen igen, som skulle skapa jobb och tillväxt, köpkraft och en rask återhämtning.
Jag är verkligen glad över att det gick att få fram en kompromiss om det här i fjol, och jag är också glad över att Sverigedemokraternas försök tillsammans med Vänsterpartiet i riksdagen här för några veckor sedan att sätta stopp för överenskommelsen så kapitalt misslyckades.
Hans Dahlgren (S):
Det här är en exceptionell kris - den värsta vi har upplevt sedan andra världskriget. Det märks i Sverige, men det märks ännu tydligare i andra delar av Europa. Exceptionella kriser kan behöva exceptionella lösningar. Det här är en engångsinsats, och det ska vara en engångsinsats. Det är inte tal om att ge EU några nya befogenheter i federalistisk riktning.
Låt mig avslutningsvis säga att den här diskussionen har varit bra eftersom den har varit belysande för den ideologiska klyfta som uppenbarligen finns mellan socialdemokrater och sverigedemokrater. Det märks på argumenten varifrån Sverigedemokraterna kommer i detta. De tror att vi klarar oss bäst om vi håller oss för oss själva, sköter vårt i vårt eget land, att ensam är stark - starkt lutande i nationalistisk riktning. Min erfarenhet är en helt annan.
Sverige som nation har så mycket att vinna på att vara öppen mot omvärlden, söka samarbete, handla fritt med andra länder. Flera hundra tusen löntagare i landet är helt beroende av att Sverige kan leverera varor och tjänster till andra länder i EU. Deras jobb hänger på det europeiska samarbetet och att vi fullt ut deltar i detta.
Jag har varit i arbetet ända sedan Sverige gick med i Europeiska unionen, och jag vet att vi i Sverige tjänar mångdubbelt mycket mer på att vara med på marknaden och i samarbetet jämfört med vad vi behöver betala. Jag förstår att det här inte låter bra i Sverigedemokraternas öron.
Det som nu ska bli verkligen intressant framöver är att se hur mycket genomslag Sverigedemokraternas politik kommer att få i de nationalistiska tankarna när de ska förhandla om en politisk plattform med moderater och kristdemokrater. Jag ser fram emot den diskussionen.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Jessika Roswall, för frågan! Det är två uppsättningar av sanktioner som är aktuella efter den här fruktansvärda händelsen. Den ena är ytterligare listningar av personer i Belarus som är ansvariga för det som har hänt. Den andra är riktade ekonomiska sanktioner mot landet för att visa med vilket allvar Europeiska unionen ser på den här frågan. Det är två uppsättningar.
Sedan finns det naturligtvis ytterligare åtgärder såsom överflygningsförbud och förbud för det belarusiska flygbolaget att landa i EU-länder, de internationella utredningar som ska göras och inte minst det stöd som ska ges till civilbefolkningen och det civila samhället i Belarus för att de ska känna vår solidaritet med dem på ett konkret sätt.
Hans Dahlgren (S):
Det förekommer bilateralt svenskt stöd till det civila samhället i Belarus men också stöd genom Europeiska unionen, direkt till de frihetsrörelser det handlar om liksom genom kontakter med deras företrädare - nu tyvärr i exil i framför allt Litauen men också andra delar av Europeiska unionen. Det finns en nära och, skulle jag säga, ökande samverkan med de här rörelserna för att vi tillsammans ska kunna nå en bättre lösning för dem.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Sofia Damm, för frågan! Det är förstås en hemsk tillvaro att sitta kanske i Vilnius, bara några få mil från Belarus, och veta att ett flygplan på väg ned för att landa i Vilnius hejdades av det belarusiska flygvapnet. Man undrar vad Lukasjenko kommer att hitta på härnäst.
Vi behöver stödja civilsamhället i Belarus, som jag var inne på tidigare i svaret till Jessika Roswall, men vi behöver också ha en nära kontakt och gärna ge så gott skydd som möjligt till de aktivister som finns i Vilnius men också i andra delar av EU-länderna. Det är förstås fråga om både ekonomiskt och moraliskt stöd, men jag tror också att vi måste se över vilka möjligheter vi har att ge stöd på säkerhetsområdet.
Jag tror att det internationella samarbetet på säkerhetsområdet mellan polismyndigheter, åklagare och så vidare är en väldig tillgång för oss i EU i detta sammanhang.
Hans Dahlgren (S):
Jag uppfattade inte riktigt slutet på Sofia Damms fråga, men jag kan väl säga att jag verkligen hoppas att den internationella utredning som nu ska sättas igång skapar största möjliga klarhet kring vilka som ligger bakom det här. I måndags hörde jag från den litauiske presidenten som var på toppmötet i Bryssel att det ju inte bara var de här två personerna som fängslades när de steg av planet. Ytterligare tre personer stannade kvar i Minsk.
Man undrar vad det var för ena.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Björn Wiechel, för frågan! Här kan jag faktiskt ge ett positivt besked. Arbetet med covidintygen har gått överraskande fort, och det har gått bra. För en vecka sedan blev det en politisk överenskommelse mellan rådet och EU-parlamentet om innehållet i de här intygen, så nu vet vi hur det kommer att bli. De formella besluten fattas redan i juni, och den 1 juli ska förordningen träda i kraft.
Det här är för att underlätta resande så att vi så fort som möjligt kan återgå till den fria rörligheten inom vår union. Det ska bli lättare att resa, helt enkelt. Tanken är ju att länder som har haft andra slags reserestriktioner ska kunna lyfta dem för personer som kan visa upp de här covidintygen. Det är särskilt länder i södra Europa som har varit väldigt angelägna om det här, men jag tror att vi alla runt om i unionen ser fram emot den dag då den fria rörligheten kan återupprättas.
Det ska också sägas att det inte är ett krav att man har ett covidintyg för att få resa. Är man inte vaccinerad kan man visa upp det här.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Björn Wiechel, för frågan! Nej, jag vågar mig inte på några sådana prognoser. Den här pandemin har ju hela tiden visat oväntade drag. Det har gått upp och ned. Det har varit en första våg, en andra våg och en tredje våg, och vi hoppas verkligen att vi slipper en fjärde våg. Det enda som jag verkligen vågar hoppas på är att utvecklingen går mot att vi får en större rörlighet. Men när den kommer och hur fort det kan gå får vi se.
Hans Dahlgren (S):
Jag tackar Håkan Svenneling för frågan. Jag menar att det finns stora förutsättningar att göra ett klokt arbete i den beredning som nu pågår inom EU-systemet mellan utrikestjänsten och kommissionen för att ta fram exakt hur sanktionerna ska riktas på bästa sätt. Vilka företag det kommer att bli kan jag inte uttala mig om, men jag är säker på att man gör sitt bästa för att vara så träffsäker som möjligt.
Jag hoppas verkligen att vi ska slippa en upprepning av det som hände i höstas efter de så kallade valen i Belarus. Det är pinsamt för Europeiska unionen att inte kunna vara mer kraftfull i det utrikespolitiska agerandet.
Vi har också sett andra exempel på hur illa det kan gå när ett medlemsland inte ens kunde vara med och vädja om ett eldupphör i Mellanöstern efter de fruktansvärda scener som utspelade sig där för några veckor sedan. Vi behöver skärpa EU:s utrikespolitik.
Hans Dahlgren (S):
Hygienfråga eller inte - jag menar att de inrikespolitiska frågorna också är centrala för oss att driva på EU-nivå och vice versa. Till Hans Rothenbergs frågor! Vi sätter frågorna om EU:s konkurrenskraft och möjligheten att skapa nya jobb, som Hans Rothenberg så vältaligt beskrev, mycket högt på vår dagordning.
De står med bland de fem övergripande prioriteringar som vi resonerade om här i kammaren för ett par veckor sedan och som vi tycker skulle vara bra. Jag uppskattar verkligen att Moderaterna och säkert även flera andra partier står upp för detta som en viktig del i ordförandeskapet. Oavsett om den ena eller den andra sidan får ansvaret för regeringen efter valet har vi därmed säkerställt att det här är en fråga som kommer att bli central under vårt ordförandeskap.
Skulle den här regeringen få fortsätta att ha ansvaret är jag säker på att vi kommer att utnyttja alla möjligheter, till exempel genom att under det ekonomiska vårtoppmöte som planeras till mars 2023 ha ett toppmöte just om konkurrenskraft och den inre marknaden.
Det finns alla möjligheter att engagera även de andra europeiska ledarna i gemensamma ansträngningar för att undanröja handelshinder och fortsätta att driva på så att vi får större genomslag för frihandel och för den inre marknaden när det gäller servicesektorn och det digitala utbytet.
Hans Dahlgren (S):
Jag ska ge två exempel från framtidskonferensen, och jag har verkligen uppskattat den samsyn Hans Rothenberg och jag har haft alla gånger vi har diskuterat detta.
Det första exemplet som vi nog kan fortsätta resonera om och som är ett bra förslag från medborgarpanelerna är att försöka göra den europeiska utrikespolitiken lite mer spetsig, tydlig och framåtlutad och se till att vi kanske i åtminstone en del av den kan övergå till ställningstagande med kvalificerad majoritet i stället för att kräva enhällighet i varje beslut.
Ett exempel på något mindre harmlöst är alla idéer om att Europaparlamentet skulle få ett betydligt större inflytande över EU:s budget och att initiativrätten skulle överföras dit. Det är inget vi ska driva. Jag tror att de positiva reformer vi kan göra inom unionen mycket väl ryms inom ramarna för dagens fördrag.
Jag har bara varit statsråd under en mindre del av Hans Rothenbergs 16 år i riksdagen, men låt mig ändå säga att jag har satt stort värde på de kontakter vi har haft här i kammaren, i utskottet och i EU-nämnden. Många gånger har vi haft en samsyn i flera viktiga EU-frågor, som den inre marknadens betydelse och nämnda framtidskonferens.
Nu är själva framtidskonferensen avslutad, men framtiden ligger framför oss. Framtiden ligger även framför Hans Rothenberg, och jag önskar honom allt gott framöver.
Hans Dahlgren (S):
Jag tackar Sofia Damm för frågan.
Det förhandlingsresultat som uppnåddes efter de diskussioner som fördes i rådet under förra hösten och sedan i trilogen med Europaparlamentet och kommissionen är utformat på ett sätt som i mycket tydligt klarspråk säger att länder som har en lönebildning baserad på kollektivavtal inte ska omfattas av skyldigheten att införa minimilöner.
Det är ett så tydligt konstaterande att jag inte kan föreställa mig att EU-domstolen skulle tolka det på något sätt, alltså som att Sverige skulle ha skyldighet att införa minimilöner - särskilt som det står precis tvärtom i texten till direktivet.
Jag vågar givetvis inte förutse vad en eventuell domstolsprocess kan leda till, men det starka skälet för Sverige att rösta nej är att vi över huvud taget inte vill ha denna typ av lagstiftning på EU-nivå. Det här är inte frågor som ska bestämmas centralt, utan här ska varje land kunna bestämma självt. Vi har inget emot att andra länder inför minimilöner, men Sverige ska inte behöva göra det.
Och jag menar att den tolkning som är rimlig av det förslag som nu ligger på bordet är att Sverige har ett undantag.
Hans Dahlgren (S):
Jag tackar Sofia Damm för ytterligare frågor. Jo, jag tror visst att man kan komma ifrån betraktelsesättet att detta skulle ha uppstått i Göteborg 2017. Frågan om minimilön har diskuterats inom EU mycket längre än så. Även många kristdemokratiska politiker runt om i Europa har drivit denna fråga och sett en anledning att ta initiativ också på europeisk nivå.
Så här vill jag nog hävda en motsatt uppfattning. Pandoras ask var redan öppnad. Vilka lärdomar ska vi då dra av det som har hänt? En lärdom tror jag är att det verkligen lönar sig att engagera sig i förhandlingar. Om Sverige hade suttit på läktaren och röstat nej till den allmänna inriktningen i december hade vi inte kunnat påverka processen alls.
Nu har vi kunnat värna den skrivning som fanns i december från rådets överenskommelse om ett undantag för de länder som har kollektivavtalsbaserad lönebildning.
Jag vet hur många kontakter Eva Nordmark har haft och hur många kontakter som både statsminister Andersson och statsminister Löfven har haft, och jag vet vad jag själv har gjort för att försöka påverka förhandlingarna i en riktning som jag tror har gjort att vi har kunnat säkra undantaget för Sverige, Danmark och andra länder som har eller kan ha motsvarande system. Det är en lärdom som jag tycker att man ska ta med sig.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Joar Forssell, för frågorna! Jag tror att om man frågar företrädare för Ukrainas regering om stödet från Sverige och om Sverige har kunnat visa sitt stöd kommer de att svara ja. Visserligen har inget statsråd ännu varit i Kiev, men jag ser fram emot den dag då det kommer att ske.
När det gäller kandidatlandsfrågan eller frågan om hanteringen av den medlemskapsansökan som Ukraina lämnat in har unionen ett regelverk. Den ställer upp vissa villkor som behöver infrias innan man kan börja förhandla, och den ställer upp ytterligare villkor som krävs för att man sedan ska kunna bli medlem. Det är bekant, och detta regelverk ska vi hålla på. Vi ska förstås inte fiffla med det. Det är ingen som önskar det heller, inte heller på Ukrainas sida.
Det jag kan säga är att jag helhjärtat vill stödja Ukrainas möjligheter att så snart som möjligt bli medlem i Europeiska unionen. Den möjligheten finns inte i dag, med det sätt på vilket Ukraina finns, men vi ska från svensk sida göra allt vi kan för att denna möjlighet ska ges ett sådant kraftfullt stöd som Joar Forssell efterlyste i sitt inlägg tidigare. På fredag kommer kommissionen att presentera sitt förslag om hur detta ska hanteras.
Då kommer vi att kunna kommentera detta mer i detalj. När det gäller om regeringen anser att vapenleveranserna hittills varit tillräckliga har de uppenbarligen inte varit det.
Hans Dahlgren (S):
Jag tycker att Make Europe, not War är en utmärkt devis.
EU är ju ett fredsprojekt, och det ska vi stå fast vid så gott vi kan. Jag ska inte undervärdera de besök som gjorts i Kiev av andra länders företrädare, men det viktigaste är det stöd som man kan ge på marken i form av ekonomiskt stöd, humanitärt stöd och militärt stöd. Där har Sverige faktiskt varit bland de ledande, med stor enighet här i riksdagen.
Jag tycker inte att vi behöver skämmas över detta. Vad regeringen gör för att förbereda ytterligare eventuella insatser på vapensidan kan jag inte gå in på. Detta får meddelas när det är färdigberett.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Håkan Svenneling, för frågorna! Förmedlemskapsstödet har vi pratat om tidigare i denna kammare.
Frågan om vapenexport till Turkiet har inte direkt adresserats av utrikesministern. Hon sa i diskussionen i fredags i den nya utrikesdeklarationen att ett Natomedlemskap också kan förändra förutsättningarna för krigsmaterielexport inom vårt nationella regelverk. Kenneth G Forslund har debatterat med Håkan Svenneling tidigare i dag.
ISP är som bekant en självständig myndighet som gör sina bedömningar. Det är inte omöjligt att förutse att ISP i de bedömningarna kommer att påverkas av om de länder som det handlar om ingår i samma militärallians eller inte.
Hans Dahlgren (S):
Jag är av den bestämda uppfattningen att den svenska regeringens starka stöd för principer om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer inte ska justeras till följd av att vi har ansökt om medlemskap i Nato. Jag tar också gärna med mig Håkan Svennelings uppmaning att titta på möjligheten att ha större transparens när det gäller förmedlemskapsstödet till Turkiet.
Hans Dahlgren (S):
Nej, jag känner inte någon oro för att Sverige håller på att tappa kärnkraften i sin energimix. Det finns inga förbud i Sverige mot att etablera nya kärnkraftverk om man så önskar. Men det finns ingen ekonomisk förutsättning för det, såvitt jag förstår, eftersom det inte finns några aktörer på den marknaden som vill ta några sådana initiativ. Vi har en fantastiskt bra omställning när det gäller förnybar energi i Sverige. Det gäller att rulla vidare på den vägen.
Hans Dahlgren (S):
Tack, Anna Vikström, för frågan! Det är en angelägen uppgift för Europeiska unionens medlemsstater att se till att vi allihop står upp för de värderingar som är grunden för det europeiska samarbetet. Min bild är att vi inom EU nog gör mer nu än vad vi har gjort tidigare för att se till att dessa rättigheter och värderingar tillgodoses och följs, inte minst på rättsområdet.
Som Anna Vikström berättade har kommissionen nu gått till EU-domstolen och bett den att bötfälla Polen för att man inte följer EU-domstolens beslut. Jag tror att en av kommissionärerna har sagt: Visserligen ska domstolen själv bestämma hur stora böterna ska bli, men 1 miljon euro om dagen är mitt förslag! Det är alltså 10 miljoner kronor om dagen eller 300 miljoner kronor per månad - det är fantastiskt stora belopp. Det kommer att kännas.
Jag tycker att vi är på god väg.
Hans Dahlgren (S):
Nej, Ludvig Aspling, den svenska regeringen har inte välkomnat någon europeisk inblandning i svensk lönebildning. Tvärtom har den här regeringen från första stund sagt att vi ska behålla den svenska modellen där arbetsmarknadens parter sätter löner utan att något regeringsorgan eller någon institution i Bryssel lägger sig i detta. Detta har varit vår linje.
Vi har försökt göra det som Ludvig Aspling själv föreslog här på slutet, alltså agera för att vi över huvud taget inte skulle få ett direktiv. Detta har inte lyckats. Då gäller det förstås att göra den text som ligger på bordet så pass tydlig att den svenska modellen inte ska behöva påverkas.
Det är detta arbete som vi nu gör i mycket nära kontakt med det nuvarande ordförandeskapet och med de kommande ordförandeskapen för att förklara att när det här kommer till beslut måste det vara ett så vattentätt förbud som vi någonsin kan få mot att göra någonting åt den svenska modellen.
Hans Dahlgren (S):
Jag måste nog vidhålla att det som Ludvig Aspling nu säger inte är sant. Den svenska regeringen har aldrig sagt att vi i första hand skulle vilja ha ett direktiv. Det innehåller i och för sig ett undantag, men vi vill naturligtvis i första hand inte ha ett direktiv över huvud taget. Nu finns det ett som vi håller på och förhandlar om, och då gäller det att göra det så bra som möjligt. Jag tycker att vi har anledning att välkomna de ansträngningar som kommissionen har gjort för att hitta formuleringar som värnar den svenska modellen.