Daniel Sestrajcic (V):
Först vill jag tacka Jonas Sjöstedt för att han ställde denna mycket viktiga och helt avgörande fråga, inte minst för Skåne som jag kommer ifrån. Jag vill också tacka Anna Johansson för det utförliga svaret. I Skåne handlar det om ganska många företag, 400-500 arbetsplatser med upp till 3 000 anställda bara i nordvästra Skåne med Helsingborg som bas. De säger att läget i branschen är i botten.
Många skulle vilja vara sjysta och ärliga, men de kan inte det på grund av den osunda konkurrens som finns. Den som skattefuskar bäst klarar sig längst. Situationen är akut för både de här företagen och de anställda, men också för de utländska förare som ofta tvingas till usla löner och villkor, inte sällan i trafik- och miljöfarliga lastbilar. Allt som oftast undanhåller uppdragsgivarna stora summor skatt från den svenska staten.
Situationen är miserabel för många av förarna, och det kan varje sansad person förstå. Att leva i sin hytt månader i sträck, laga maten utanför sin lastbil och behöva vara borta från sin familj skapar inte en sund situation. Det här är ett "race to the bottom". Det är inte en individuell fråga som handlar om den enskilda föraren eller ens det enskilda åkeriet, utan det är ett systemfel.
Den enda vinnaren är, som jag ser det, multinationella företag och speditörer, som tjänar de stora pengarna på att det inte erbjuds anständiga villkor. Transportarbetareförbundets avdelning nr 14 i Helsingborg kallas flera gånger om året till förhandling hos företag som vill sänka sina kostnader för att kunna konkurrera bättre på marknaden om uppdragen.
För inte så länge sedan var det exempelvis MBL-förhandling på Haanpää AB, där 18 av 36 anställda personer förlorade jobbet. Haanpääs plan var att anställa chaffisar i sitt estniska dotterbolag till lägre löner och med lägre skatt. Anledningen var såklart att de behövde pressa priset för att kunna konkurrera på marknaden. Herr talman! Många saker är bra i ministerns svar. Men en sak som oroar mig är att ingenting verkar göras på F-skattens område.
Vi borde se till att strama upp regelverket. När ministern hänvisar till AD-domar är det uppenbart att det är en lång väg att gå för att den enskilde ska kunna driva sin sak vidare, vilket de flesta naturligtvis inte gör. Med tanke på att systemet missbrukas och att farhågorna om effekten av den borgerliga förändringen 2009 på området har besannats borde det helt klart bli enklare att göra rätt.
Då undrar jag: Vad är anledningen till att regeringen inte väljer att driva på i F-skattefrågan för att stärka såväl arbetsrätten som arbetstagaren? Vad är anledningen till att den nederländska modellen, som Jonas så väl beskrev, inte har tänkts över från den svenska regeringens sida? Ytterligare en sak som oroar mig är att regeringens arbete med beställaransvaret startats alldeles för sent, den 1 oktober i år.
Vi vet att dagens system är ett slag i luften och inte kommer åt dem som sitter på den verkliga makten. Det verkar helt enkelt vara omöjligt att bevisa ansvaret högst upp, och det bedöms ofta inte som processekonomiskt lönsamt att driva fallen rättsligt, eftersom det är en för låg straffpåföljd.
Ett nytt system måste i mina ögon garantera att såväl speditören som slutkunden, som är den egentliga beställaren, hålls ansvariga med påföljder som är kraftfulla och kännbara, exempelvis vite i förhållande till vinsten eller omsättningen hos slutkunden. Min fråga till ministern är, med tanke på att Transportstyrelsens översyn ska slutredovisas den 1 maj 2017: När kan en förstärkning och ett kraftfullt system vara på plats vad gäller beställaransvaret?
Jag undrar dessutom om ministern kan redogöra för de förändringar som utifrån ministerns bild av läget är nödvändiga att göra i beställaransvaret.