Eva Olofsson (V):
Jag tycker ändå att statsrådet abdikerar lite när det gäller vad som går att göra på nationell nivå. Det är bra att det står "skall" i stället för "bör" när socialtjänsten ska ge stöd till kvinnor som har misshandlats och utsatts för övergrepp. Det gör det ännu tydligare, och det har Vänsterpartiet motionerat om. Vi lade ju ihop med våra samarbetspartier fram den utredning som ledde fram till detta förslag. Det är bra.
Eftersom jag sitter i socialutskottet som jobbar med förslaget vet jag också att missbrukande kvinnor lyfts fram där. Men det går att göra mer. Vänsterpartiet har lagt fram ett förslag om att inrätta resursjourer som ska kunna hitta ett sätt att jobba med stöd åt kvinnor med pågående missbruk som blir utsatta för våld och utnyttjas sexuellt.
De ska också kunna sprida kunskaper om metoder till andra kommuner. Jag instämmer med Maria Larsson om att detta måste fungera även i mindre kommuner. I en del små kommuner tror man fortfarande att ingen man misshandlar en kvinna. Om man inte har en kvinnojour eller samarbete med en kvinnojour är det ett rätt stort steg att börja titta på missbrukande kvinnors situation.
När det gäller kunskap är det bra att Nationellt kunskapscentrum i Uppsala har utbildningar. Min erfarenhet är dock att stimulanspengar till rätt riktade utbildningar till dem som jobbar med missbruksfrågor i kommunerna är väldigt bra. Jag vill ge ett litet aktuellt exempel på att detta inte helt självklart går på räls.
Just nu pågår ett upprop i Stockholm: Kvinnor behöver särskilda avgiftningsplatser - nu! Jag citerar: "Vi, undertecknarna av detta upprop, lovar att kraftsamla över parti- och organisationsgränser för att ge dessa utsatta och ofta hemlösa kvinnor en reell möjlighet att ta kontroll över sina liv.
Det första viktiga steget är att landstinget går från beslut till handling och med det snaraste inrättar en särskild avdelning för avgiftning av drogberoende kvinnor. I dag blandas kvinnor och män på samma enhet. Det är många gånger påfrestande för kvinnorna och försvårar för dem att bryta sig ur destruktiva beroendeförhållanden."
Detta är undertecknat av Birgitta Sevefjord, oppositionsråd , Inga Pagréus, diakon i Svenska kyrkan, Maria Svensson, fältmotiverare i Klara kyrka, Sonja Wallbom, RFHL, Torbjörn Larsson, Ersta diakoni, Alexandra Charles, 1,6-miljonersklubben etcetera. Bakgrunden är att det fanns ett sådant beslut i Stockholms landsting, taget för mer än ett år sedan, och det har inte hänt något. Samtidigt har det varit en motion från kd.
Jag håller med Maria Larsson om att kristdemokrater flera gånger har jobbat med de här frågorna, men den motionen besvaras när det gäller en akutmottagning för missbrukande kvinnor utsatta för våldtäkt och våld, där man hänvisar till att man kan separera väntrummen. Det är ett sådant tryck och sådan förståelse för frågan. Jag tror att vi behöver göra mer.
Vi behöver nog göra det, både du och jag och alla andra politiker, lyfta och driva frågan och ge konkreta förslag, konkreta stöd, konkreta stimulansmedel och åtgärder för att just den här gruppen inte ska få vara så utsatt och ha det sämsta stödet. Därför skulle jag fortfarande vilja få reda på av Maria Larsson: Finns det inte fler åtgärder man kan göra på den nationella nivån?
Kan man inte se till att det till exempel blir någon form av resursforum, att man får verksamheter som kan sprida kunskap? Kan man inte se till att det blir riktade pengar för att ge utbildning till personalen i missbruksvården om mäns våld mot kvinnor för att förbättra stödet och skyddet?