KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Till viss del instämde arbetsmarknadsministern i min analys, om än försiktigt.
Hon säger att fas 3 ger väldigt lite utfall i reguljärt arbete - åtgärden som sådan är passiviserande - och att mer kvalitativt inriktad arbetsmarknadspolitik ger direkt utfall i arbete.
Då håller hon ju med om att hon administrerar en arbetsmarknadspolitik i vårt land som bygger på en tudelad arbetsmarknad. Å ena sidan har vi brist på arbetskraft inom vissa sektorer för att regeringen vägrar att investera. Skattesänkningar är deras enda medel på alla politikområden.
Å andra sidan är det en allt större grupp som kommer längre och längre ifrån arbetsmarknaden. Jag tycker självfallet att det är bättre med aktivitet än passivitet. Men en aktivitet på dessa ekonomiska villkor - och i vissa fall sociala villkor - är inte rimlig.
Jag konstaterar i likhet med Hillevi Larsson att riksdagens beställning när det gäller fas 3 de facto inte är utförd. Även om sommarlovet för många har börjat skulle man rimligen inför den sommar som stundar för Hillevi Engström säga: Det är ej godkänt. Kvarsittning behövs nog.
Det är betyget.
Peter Persson (S):
Det är en utomordentligt intressant debatt som Bo Bernhardsson initierat kring avsikterna med och effekterna av den sänkta restaurangmomsen. Anders Borg upprepar sin argumentation, som regeringsföreträdare ofta använder: Full sysselsättning är målet med politiken.
Men Anders Borg glömmer att det han administrerar är en ökande arbetslöshet, en massarbetslöshet. Inför valet 2006 var Borg och alla andra moderater ute dag efter dag, vecka efter vecka och talade om massarbetslöshet, när 6 procent var arbetslösa. I dag är 8 procent av landets befolkning arbetslösa.
Då skyller man på Socialdemokraterna eller oro i Europa och världen. Det är dags för regeringen att börja ta ansvar för administrationen av massarbetslösheten.
Åtgärden att sänka restaurangmomsen i avsikt att skaffa fler arbetstillfällen har Bo Bernhardsson belyst på ett elegant sätt. Varje tillkommande jobb beräknas av regeringens egna myndigheter kosta 5 miljoner kronor.
Då inser man att själva avsikten är att inleda en växling av ekonomin i Sverige. Borg säger att tjänstesektorerna är för små i vårt land. Då menar han de privata tjänstesektorerna.
Den gemensamma tjänstesektorn, där vi låter alla barn på jämlika villkor få undervisning och utbildning och där de gamla på jämlika villkor får omsorg när den behövs på ålderns höst, är inte lika angelägen. Det är de privata tjänstesektorerna som ska växa.
De gemensamma tjänstesektorerna, som producerar jämlikhet, ska smältas ned. Då är man beredd att ta ett pris, 5 miljoner för ett jobb, för att den privata sektorn ska expandera.
Gör ett experiment, Anders Borg, om det är så att ditt logiska resonemang i denna fråga handlar om en politik som minskar arbetslösheten! Har du övervägt att använda de dryga 5 miljarderna till att stimulera sysselsättning på något annat område än restaurangbranschen? Vilken hade effekten blivit då?
Om du hade satt in dem i kommunsektorn hade jobben blivit tiofalt så många. Har du över huvud taget övervägt om det finns några behov inom den gemensamma sektorn? Tycker du att kommunerna har resurser som är tillräckliga i skolan, vården och omsorgen?
Skulle du vid en utvärdering kunna tänka dig att använda de 5 miljarderna i en gemensam sektor som skapar jämlikhet i stället för en privat tjänstesektor där jobben blir orimligt dyra och rycker sönder ekonomin? Har du över huvud taget kunnat tänka dig denna alternativa användning? Det är jag intresserad av att få svar på.
Peter Persson (S):
Jag noterar att Anders Borg inte ser helt förtjust ut när jag säger att han administrerar en massarbetslöshet i vårt land. När han var i opposition talade han om massarbetslöshet när vi hade 6 procent arbetslösa. I dag när vi har 8 procent försöker han skylla på någon annan. Jag noterar också att han vägrar att svara på de frågeställningar som både jag och Bo Bernhardsson framställde.
När du har 5 miljarder har du valt att sänka restaurangmomsen för att åstadkomma en sysselsättningsökning. Regeringens egna myndigheter säger att jobben som tas fram kommer att kosta kring 5 miljoner. Har Anders Borg över huvud taget övervägt en alternativ användning i den gemensamma tjänstesektorn där det finns stora behov? Det vägrar Borg att svara på.
Ty jag tror det är så att den ideologiska drivkraften, kraftigt sänkta skatter som nu blommar ut i besparingar i kommunsektorn, ska mötas av en expansion i den privata tjänstesektorn. Hit hör en sänkning av restaurangmomsen och också det så kallade RUT-avdraget.
Jag hörde i söndags ett lysande reportage av Randi Mossige-Norheim om städerskorna i en av Stockholms söderförorter som åkte till norrförorterna och städade. Hon intervjuade dem på tunnelbanan på väg hem. Samtidigt hade hon innan intervjuat barnen i de mer burgna förorterna som nu fick sina rum städade så att de kunde leka hela tiden.
Hon frågade städerskorna när de åkte hem: Vem städar hos dig? Det får jag göra, det också, svarade de. Lyssna en vacker sommardag på detta program om RUT-landet. Då lär du dig mycket av moderat ideologi, Anders Borg.
Peter Persson (S):
Jag noterar att Annika Lillemets finns i plenisalen. Hon interpellerade för en tid sedan Anders Borg om lycka. Enligt Anders Borgs egen utsago var det en av de trevligaste interpellationsdebatterna han hade haft.
Jag tror att ett jämlikt samhälle är nära ett tillstånd som kan benämnas som gemensam lycka.
Det är när väldigt få om ens någon behöver känna oro eller frukta för morgondagen om du blir sjuk, om du blir arbetslös eller om påfrestningar du inte kunnat ana drabbar dig, när det finns ett samhälle där vi inte ser skillnad på varandra utan gemensamt ställer upp.
Ett sådant samhälle känner jag som socialdemokrat en viss stolthet över att vi har byggt i Sverige.
Men Anders Borg verkar inte notera och inse att någonting håller på att hända i vårt land, hur oron ute i samhället bland enskilda människor ökar, hur fruktan för morgondagen åter är tillbaka, hur våndorna inträffar när du kastas ut i försäkringssystem och du har det sista skyddsnätet.
Kring detta är Anders Borg alldeles tyst. Han låter oss nästan förstå att det är någon slump som har drivit in ett annat tillstånd i vårt land. Så är det ju inte.
Det är en politisk medvetenhet, en strategi som håller på att omdana Sverige, med ert sätt att finansiera de skattesänkningar som Eva-Lena Jansson talar om.
När ni tog 20 miljarder kronor från arbetslöshetsförsäkring, från sjukförsäkring och från villkoren för enskilda människor i dessa försäkringssystem för att sänka skatterna för höginkomsttagare var det naturligtvis en medveten politisk handling.
Det var en omfördelning som skapade klyftor och som påverkade inte bara den enskilde vuxne utan direkt också dennes barn. Det var en medveten politisk handling. Sedan fortsätter du att tala om målet den fulla sysselsättningen i den massarbetslöshet du administrerar. Ja, det må vara ert mål.
Du skriver att den "bästa fördelningspolitiken är att få fler kvinnor och män i arbete". I många avseenden har du rätt i det, men i ett har du fel. Jag vill rekommendera dig en sommarlitteratur. Barbara Ehrenreich, den amerikanska journalisten, har skrivit en bok som heter Barskrapad .
Hon beskriver där den strategi som du är på väg att genomföra: Sänk kraftigt de sociala ersättningssystemen! Det tvingar fram en annan arbetsmarknad. Du måste ta de jobb som avlönas så illa att ett inte räcker, utan du måste också ta det andra. Detta är er långsiktiga strategi: Försämra! Tvinga människor att få ned lönenivåerna!
Läs Barskrapad , Anders Borg! Där hittar du din egen politik.
Peter Persson (S):
Jag blir road och glad när finansministern återinträder som agitator för Moderat skolungdom, som han gjorde i sitt förra inlägg. Det skulle också glädja mig om han i större utsträckning presenterade de idéer som ligger bakom regeringens politik.
Jag upprepar från mitt förra inlägg: Det är inte av slumpen givet att man slår på de sämst ställda i vårt land, kallar människor som ofrivilligt har blivit arbetslösa "bidragstagare" och liknar dem som drabbas av sjukdom vid dem som parasiterar på samhälleliga resurser.
Jag tycker att det är skamligt. När man gör de beskrivningarna av människor som rimligen och rätteligen ska få ett stöd av oss andra som har lyckan att ha hälsa och arbete, och när man ser reaktionerna från Borgs sida på andra samhällsförhållanden kan man reagera.
De fattiga måste plågas till arbete genom att vi försämrar deras villkor. Men beträffande dem som har höga löner och flotta titlar och jobbar vid AP-fonderna har vi läst om deras excesser på kontoret. Borgs kollega Norman var där för inte så länge sedan. Men här hör vi knappast någon upprördhet.
Så olika ser man på människor i vårt land i dag. Den som är arbetslös och sjuk, den jagas. De andra får RUT-avdrag. Det är också en sommar i vårt land.
Peter Persson (S):
Jag är en av de hundratusentals människor som bor kring Vättern och använder Vättern som rekreationssjö. Vi promenerar i detta underbara landskap.
När vi Jönköpingsbor är ute i världen eller till och med i Stockholm längtar vi alltid tillbaka till det friska och klara Vättervattnet. Det är nog det bästa dricksvatten som finns i denna värld. Att kolsyra det är en skam.
Många runt Vättern kände en stor upprördhet när planerna från Försvarsmakten kungjordes.
Detta är i en tid då Sverige har lagt om sin försvarspolitik, minskat den militära aktiviteten och omorienterat den, inte sällan med påfrestningar för de kommuner som härbärgerade regementen och annan försvarsinriktad verksamhet.
Då kommer beskedet på en plats där en flygflottilj lades ned och orsakade arbetsmarknadsproblem på orten.
Med det som utgångspunkt ska man på ett oerhört kraftfullt sätt utöka övningar på Vättern med flygtimmar, buller men framför allt oro för de kemikalier som blir rester av de bombövningar som ska utföras.
Jag vet att miljönämnder och deras motsvarigheter i min hemkommun och i många andra kommuner har engagerat sig och frivilligorganisationer och ideella krafter. Det har gjorts många studier och aktiviteter. Det finns en påtaglig oro som jag delar.
Jag ställde en fråga till den tidigare miljöministern med anledning av det vi diskuterar. Andreas Carlgren visade ett engagemang i sitt svar. Vättern är en unik miljö, och regeringen prioriterar både havs- och vattenmiljöarbete och arbetet med en giftfri miljö.
Jag tycker att han tog farhågorna för att förorena Vättern och belasta Vättern med nya gifter på ett allvarsamt och engagerat sätt. Jag är nu medveten om att försvarsministern inte är miljöminister.
Men man hade kunnat tänka och tycka att stänk av det engagemanget också hade kunnat gå över departementsgränsen. Det måste vara så att det finns annan plats och annan möjlighet i vårt stora land att utföra övningar.
Det kan till och med vara så att man kan utföra dem med annan teknik än att nödvändigtvis vräka kemikalier på jord eller sjö.
Peter Persson (S):
Jag måste säga att jag blev en smula upprörd när jag hörde försvarsministern säga att det var onödigt ivrigt att interpellera eller ställa frågor i en fråga som står inför en annan prövning.
Då tror jag inte att försvarsministern har varit i trakterna runt Vättern och mött människors oro inför beskedet att utsläppen av flygfotogen ska öka från 193 till 5 600 kubikmeter årligen.
Det blir projektilskrot från bly, stål och koppar som kommer att ha påtagligt negativa effekter för en stor dricksvattentäkt. Försvarsministern säger: Detta är Försvarsmakten. Vi får invänta prövningen.
I politisk verksamhet ingår för mig att driva opinion och påtala negativa och positiva effekter på skilda områden. Man förväntar sig ändå att försvarsministern har en uppfattning om Försvarsmakten allmänt sett.
Är det inte möjligt att ha en inriktning på övningsarbetet, som förvisso är nödvändigt, som är mer gynnande och inte negativt påverkande för miljön på land eller vatten? Jag tycker att försvarsministern i denna debatt har visat en nonchalans mot engagemang och miljöintressen som är anmärkningsvärd.
Peter Persson (S):
Jag tackar finansministern för svaret. Fusk är fusk och alltid oacceptabelt.
Fusk med skatt, fusk med bidrag eller att fuska och slösa med allmänna medel leder till upprördhet och fräter på den samhällsmoral som ska bygga ett solidariskt och jämlikt samhälle.
Ideologiskt har Anders Borg döpt skattefusk till "skattefel" - 133 miljarder. Bidragsfusk är bidragsfusk - 20 miljarder, där vi vet att 10 miljarder är tekniska fel. Det är ideologi.
Den 17 december 2007, för snart fem år sedan, presenterade Anders Borg tillsammans med dåvarande socialförsäkringsministern Husmark Pehrsson ett åtgärdspaket med bland annat oannonserade kontrollbesök i bygg-, tvätteri- och taxibranschen.
Liknande hade införts i hotell- och restaurangnäringen och hade över en natt gett 4 000 nya anställda i verkligheten och inbringat miljardbelopp till samhället. Åtgärdspaketet genomfördes den 1 maj 2008 när det gällde bidragsfusk.
Men den del av paketet som handlade om skattefusk har det inte hänt någonting med.
Trots statliga utredningar, trots påtryckningar från branschen och trots att vi vet att vi omedelbart skulle få ytterligare resurser till samhället går det långsamt, långsamt.
Det är under beredning, det är processer, det är samtal. Jag vet inte hur många seminarier jag har fått inbjudan till och bevistat, några av dem, eller hur många branschorganisationer, fackliga organisationer och arbetsgivarorganisationer som vädjar om aktivitet från finansministern.
Men jag noterar tydligt: För bidragsfusk på 20 miljarder, varav 10 miljarder tekniskt fel, gick det snabbt att slå till. Det tycker jag var rätt.
Men skattefusk på 133 miljarder kallas "skattefel", och där är kapaciteten att slå till mycket långsammare.
Varför är det så, Anders Borg, att skattefusket inte alls ges samma prioritet i handlingskraft från Finansdepartementet och regeringen? Här finns det moral att förstärka, resurser att hämta och solidaritet att vidga. När, Anders Borg, tänker du göra något?
Peter Persson (S):
Jo, Anders Borg, jag har också läst Dagens Nyheter i dag och tidigare dagar. Det har handlat mycket om fusk och ovarsamt handlande med medel som har skapat en djup och berättigad upprördhet. Därför var det glädjande att läsa debattartikeln av Ingemar Hansson i dag.
Men Anders Borg valde nogsamt att använda sig av bara det som gagnade hans egen sak, i sitt dröjsmål att vilja gå vidare och försöka förhindra skattefusk. Det är utmärkt om privatpersoner säger att de inte vill utnyttja svartarbete.
Men jag tror att de flesta, vid en offentlig förfrågan, hellre vill vara Snövit än Svarte Petter, så svaret är inte så märkligt, och man måste också hålla i medvetande att privatpersonerna står för bara 16 procent av skattefusket per grupp skattebetalare.
Det är inte där det stora skattefusket finns. Det stora fusket finns i det som kallas mikroföretag, de som kanske jobbar med en F-skattsedel åt en uppdragsgivare med dålig kontroll, som man i skatteutskottet samfällt har uppmärksammat regeringen på.
Det är åtskilliga sådana fall som har upptäckts genom att ett hushåll har fått hem en uppgift från Skatteverket som är inkorrekt. Den sektorn är nästan omöjlig att titta på. Det som möjligen, en smula, har täppts till åt ena hållet, rinner ut åt andra sidan.
Det jag tycker är verkligt intressant när det gäller ambitionen mot skattefusk är ambitionen till de egna myndigheterna att arbeta.
Nu äskar man en nivåhöjning inför kommande år med 69 miljoner kronor. En myndighet som är till för att skapa rättvisa och dra in resurser till det gemensamma hålls på svältkur medan andra myndigheter uppenbarligen inte är så svältande, konstaterar jag, Anders Borg.
Peter Persson (S):
Jag noterar att svar från finansministern uteblir när det gäller det som är huvudsaken i min interpellation. Det är lätt att ha en flott presskonferens 2007 och tala om åtgärder mot fusk när det gäller både bidrag och skatt. När det gäller bidrag slog ni till den 1 maj året därpå. När det gäller skattefusk har det inte hänt någonting. Det är talande.
Jag tror inte att det ensidigt handlar om skattenivåer när det gäller människors benägenhet att fuska. Undersökningar visar någonting annat. Först handlar det om hur andra uppträder. Hur uppträder personer i ledande ställning? Fuskas det där? Hanterar man medlen där på ovarsamt sätt?
Delar du min uppfattning, Anders Borg, att det på ett negativt sätt kan påverka skattemoralen, vår benägenhet att betala skatt, om människor i ledande ställning är slarviga och det upplevs som fusk och slöseri?
Sedan kommer i fallande skala att skatterna är för höga, att solidariteten är för låg och att man vill testa om det går. Jag tror att det är så här. Ett samhälle hålls ihop genom att alla upplever att alla bidrar efter förmåga och att alla arbetar efter förmåga i ett solidariskt hänseende.
Så hålls ett samhälle ihop. Om någon börjar bryta mot de principerna eroderar det. Därför är kampen mot skattefusk avgörande viktig.
Peter Persson (S):
Tack, finansministern för svaret. Jobbpolitiken är regeringens stora misslyckande. Vi har en arbetslöshet som har ökat under sex år med en moderatledd regering. Vi har en långtidsarbetslöshet som biter sig fast och en ungdomsarbetslöshet som är förödande hög.
Det är regeringens stora misslyckande. Man har bundit upp sin jobbpolitik i en enda åtgärd, det så kallade jobbskatteavdraget som nu uppgår till totalt 80 miljarder.
När jag studerar vad skilda myndigheter och intresseorganisationer säger om jobbskatteavdragets utfall och effekt ser jag att det avviker påtagligt från vad Finansdepartementet säger. Finansdepartementet utgår från en teoretisk modell och gör antaganden.
I IFAU:s utvärdering är man utomordentligt tveksam när det gäller effekterna, och framför allt, säger man, har man ingen kontrollgrupp, så det är inte möjligt att bedriva forskning. Konjunkturinstitutet säger att det är stor osäkerhet. TCO säger att man överskattar utbudspolitiken.
Almega säger att det är för optimistiskt och att det är skruvade slutsatser. Det är i stort sett bara Anders Borg och Finansdepartementet som anser att jobbskatteavdragen är en lyckad politik för att skapa jobb. En enkel beräkning visar att varje jobb har kostat en miljon kronor.
Man har åstadkommit två andra effekter som jag tror är de avsedda. Den första sätter den offentliga sektorn på svältkur.
När man tar bort 80 miljarder blir det nödvändigtvis följdeffekter, inte bara i statliga verk och myndigheter och i socialförsäkringssystemet utan också i kapaciteten att ge landsting och kommuner rättmätiga resurser för sin verksamhet. Det andra är att det ändrar inkomstfördelningen.
Mer resurser har flyttats över till höginkomsttagare, och resurser har tagits från sjuka och arbetslösa och överförts till höginkomsttagare. Fru talman!
Detta är Bo Lundgren-politik, men Lundgren var ärlig och sade att den offentliga sektorn skulle bantas och skatterna sänkas rejält. Borg säger att det görs av omsorg om de arbetslösa och att det ska ge nya arbetstillfällen. Det ger inga nya arbetstillfällen.
Om det gör det är det med stor osäkerhet och ringa utfall. Däremot ger det direkt de andra effekterna, besparingar i offentlig sektor och en annan inkomstfördelning. Anser du fortfarande att detta är den enda åtgärden för att skapa nya jobb och att du vill gå vidare med denna politik, Anders Borg?
Peter Persson (S):
Nyss möblerade Schulte kammaren med filosofer och förskönad statistik, och nu återkommer finansministern med en ännu mer förskönad statistik. Låt oss gå ut på en fältstudie för att se om de teoretiska antagandena gäller.
Vi går bort till Styrelsen för strategisk forskning, regeringens egen myndighet, och studerar vd:n som har 130 000 kronor i månaden och som tillhör dem som fått största skattesänkningarna. Med de teoretiska antaganden som gjorts ska han arbeta mer. Men oj då! Han har fått tio veckors semester!
När verkligheten möter praktiken tenderar teorierna att få problem. Det var ju dessa grupper som fått de stora skattesänkningarna som skulle arbeta mer.
De nya jobben, som kommit under högst osäkra antaganden, har kostat - enligt Anders Borgs egen redovisning nu - 1 miljon kronor per jobb.
Säg att du, Anders Borg, hade haft en alternativ användning och inte vräkt ut pengarna till människor som redan tidigare hade det väldigt bra utan i stället hade anställt undersköterskor. För 1 miljon kronor hade du fått tre undersköterskor i en vård och omsorg där man ropar efter mer resurser.
Anders Borg, har du aldrig - om ditt optimistiska antagande skulle gälla blir det, som sagt, 1 miljon kronor per jobb - funderat på en alternativ användning som riktas till att klara anställningar ute i den kommunsektor som nu står inför tunga besparingar? Inte minst gäller det landstingen.
Hur glada är vi när vi står inför äldreboendet med plånboken full med pengar men gamla farmor inte får tillräckligt med vård? Bakvägen och med förföriska lockrop om jobb attackerar ni nu välfärdsstaten. Det är vad som sker.
Den privata ekonomin, framför allt för höginkomsttagare, växer. Den försämras för sjuka och arbetslösa och för den gemensamma ekonomin.
Det slutliga utfallet kommer att bli att ni kommer att ge efter och bejaka när de som har gott om pengar i plånboken kräver att få köpa sig förbi den försämrade offentliga standarden på sjukhus, i äldreomsorg och i skola.
Det är där den verkliga konfliktytan finns i svensk politik. Den försöker ni dölja och tassa runt. Jag har till min glädje haft några debatter här i kammaren med partivänner till dig, Anders Borg, där man öppet och ärligt har erkänt att avsikten är att väsentligt begränsa välfärdsstatens åtaganden.
Du gör det genom skattesänkningar som du kallar jobbstimulanser. Det hade kommit tre gånger så många jobb om du hade haft en alternativ användning av resurserna. Så är sanningen utan förskönad statistik, Anders Borg.
Peter Persson (S):
Den applåden påminner mig om de mindre framgångsrika division-6-matcher som jag spelade i B-lagsserien då och då. Jag noterar att finansministern gärna säger att politiken är baserad på forskning, att den är modern.
Jag tycker inte att det är modernt att ta resurser från människor som oförskyllt är sjuka och överföra dem till dem som jobbar för höga löner. Jag tycker inte att det är modernt att ta resurser från människor som är arbetslösa och längtar efter ett jobb och överföra dem till människor som redan hade mer än nog.
Jag ska inte citera den politik som du beskriver, för jag hör andra saker som tveksamt, osäkert, överskattat. Varje jobb som har tillkommit på grund av skattesänkningarna, med din beskrivning och analys, har kostat 1 miljon kronor!
Alternativanvändningen hade varit en enorm injektion för att förbättra gemensamma angelägenheter som förskola, skola och äldreomsorg, för att ta några exempel.
Jag tror att det är så, Anders Borg, att du ibland blir lätt plågad i de här debatterna därför att du inte vill visa korten, de verkliga korten, Bosse Lundgrens gamla kort. Skattesänkningarna handlar om att åstadkomma någonting annat, att reducera den gemensamma ekonomin, att få en annan inkomstfördelning.
I stället väljer ni förföriskt att tala om jobbpolitik, men den är misslyckad.