Louise Meijer (M):
Den föregående talaren från Socialdemokraterna pratade om dem som har bil och barn. Jag har barn, bil och arbete. Och mig och alla andra i samma situation vill Socialdemokraterna nu beskatta upp över öronen. Vi ska skatta mer, och de som inte arbetar ska skatta mindre.
Jag tror faktiskt att det är här gruset i maskineriet, som den föregående socialdemokratiska talaren pratade om, ligger: att man inte ser till att fler kommer i arbete. Men det är inte det som den här debatten ska handla om. Vi ska i stället prata om straffrättsliga frågor.
Jag kan börja med att konstatera att oppositionen med Moderaterna i spetsen helt enkelt har haft en annan uppfattning än regeringen i hela 19 fall. Den uppfattningen har vunnit majoritet i utskottet och kommer förhoppningsvis att göra det i den här kammaren. Jag vill passa på att tacka min ersättare som har varit här under min föräldraledighet och som har gjort ett gediget jobb i att få till stånd dessa 19 tillkännagivanden.
Det handlar bland annat om kriminalisering av illegala vägspärrar och om skärpta straff för våldtäkt, sexualbrott och grov kvinnofridskränkning. Det är frågor som tyvärr har aktualiserats väldigt mycket på senare tid.
Det är också intressant att se att regeringen har valt, kanske just på grund av aktualiseringen på senare tid, att ställa sig bakom många av Moderaternas och oppositionens förslag om just våld i nära relationer och sexualbrott. Den föregående talaren från Socialdemokraterna sa att trycket kommer inifrån.
Viljan för regeringen och Socialdemokraterna att göra någonting kommer minsann inte från en opposition som driver på, utan den kommer inifrån Socialdemokraterna. Han tog också upp att det snart kommer straffskärpningar. Snart höjer man straffen för knivvåld, till exempel.
Jag tror att enda gången ordet "snart" skulle passa i detta sammanhang är när man säger: Den socialdemokratiska regeringen har snart regerat i åtta år.
Då kan man inte stå i talarstolen i riksdagens kammare och prata om att straffskärpningar och åtgärder mot den organiserade brottsligheten, som kan liknas vid inhemsk terrorism, ska påbörjas snart. Det är alldeles för sent. Låt oss prata om utvecklingen. Förra året hade vi toppnoteringar när det gäller antalet skjutningar och skjutvapenvåld i gängkriminella miljöer.
Dödligheten är fortsatt väldigt hög för skjutvapenvåldet, och vi vet att sprängningar fortsatt ligger väldigt högt. Sexualbrotten är uppe på väldigt höga nivåer, för att inte säga rekordnoteringar. Vi vet att otryggheten i Sverige är rekordhög.
Jag skulle vilja beskriva det så här: Jag tror att känslan ibland kan infinna sig att om man befinner sig på fel plats vid fel tillfälle kan man utsättas för ett mycket allvarligt brott. Inte minst det som hände på Solna kyrkogård tyder på detta.
Oprovocerat, verkar det som, utsattes två killar för tortyr och misshandel en hel natt. Om man befinner sig på fel plats vid fel tillfälle riskerar man alltså i Sverige att utsättas för mycket grov brottslighet. Det här gör naturligtvis någonting med människor. Det gör naturligtvis någonting med samhället. Det gör naturligtvis också någonting med sammanhållningen i Sverige.
Jag skulle därför inte påstå att trycket på Socialdemokraterna att göra någonting kommer inifrån. Då hade man väl börjat för snart åtta år sedan. I stället har man gång på gång senfärdigt vaknat till, sneglat lite på vad oppositionen säger och gjort ungefär som vi har sagt - men alldeles för lite och alldeles för sent.
Det handlar inte främst om att jag blir upprörd över detta; det är framför allt dåligt för Sverige. Utvecklingen går åt rätt håll, påstås det. Ja, men det kan väl inte vara så att Sverige ska bli tryggare tack vare att fransk polis hackar svenska gängkriminella eller tack vare att dansk polis låser in svenska gängkriminella. Så kan vi väl inte ha det?
Sverige måste ta tag i sina egna problem, och den svenska regeringen måste lägga fram förslag så att Sverige faktiskt kan låsa in och avlyssna gängmedlemmar. Det här görs inte, i alla fall inte i den utsträckning som vi från Moderaterna och oppositionen tror behövs. Därför har vi till exempel sagt att vi måste se till att deltagande i kriminell organisation faktiskt kriminaliseras.
Detta ställer regeringen inte sig bakom. Jag vill också passa på att yrka bifall till just reservation 26, punkt 34, om deltagande i kriminell organisation. När vi fick den Brårapport som regeringen själv beställde för att se om Sverige verkligen är exceptionellt fick vi, hör och häpna, också bekräftat att Sverige faktiskt är exceptionellt.
Rapporten visade att i vissa länder använder man sig inte av skjutvapenvåld i de kriminella miljöerna, utan man använder sig av knivvåld. Därför är det otroligt viktigt när det kommer till just straffen för knivvåld att regeringen inte gör för lite och för sent även där. Därför föreslår utskottet även ett tillkännagivande på den punkten, och det tycker jag är viktigt att regeringen följer upp.
Jag vill med detta tacka för betänkandet, som jag tycker visar på de skillnader som finns mellan det socialdemokratiska regeringsalternativet med regeringspartnern Miljöpartiet och det andra regeringsalternativ som nu finns i svensk politik. Med det får man någonting annat. Man får inte för lite och inte för sent, utan man får tvärtom åtgärder som faktiskt kommer att förändra den utveckling som vi ser i Sverige i dag.