Jonas Millard (SD):
Min utskottskollega Annicka Engblom redogjorde på ett förtjänstfullt sätt för innehållet i betänkandet i stort. Jag tänker inte upprepa det, för jag tycker att hon gjorde det på ett bra sätt. När detta ärende behandlades i utskottet för en tid sedan anförde vi att vi måhända inte motsatte oss regeringens proposition i stort men att vi hade betänkligheter när det gällde själva språket i propositionen. Jag vill säga någonting om detta.
Vi i Sverigedemokraterna konstaterade att det finns element i propositionen som vi håller med om. Till exempel är det självklart viktigt att de nationella minoriteterna har egenmakt och är delaktiga i samhället. Propositionen, som är drygt 130 sidor lång, innehöll dock relativt få konkreta förslag. Mycket av det som föreslås torde ha kunnat formuleras och föreslås minst lika tydligt men med färre ord.
Låt mig exemplifiera detta genom ett citat från s. 39 i propositionen: "Minoritetspolitiken ska genomföras tillsammans med de nationella minoriteterna, inte av andra för de nationella minoriteterna. För att detta ska vara möjligt är inflytande och delaktighet ett fundament för hela politikområdet, och det är bland annat därför som ett av minoritetspolitikens tre delområden är definierat som 'inflytande och delaktighet'."
Lite senare i propositionen kan vi läsa följande: "Det centrala är att inflytandeformen syftar till att åstadkomma delaktighet i beslutsprocessen, både för att de nationella minoriteternas förutsättningar och behov ska kunna beaktas och tillgodoses och för att det allmännas insatser ska kunna utformas på ett ändamålsenligt, effektivt och kvalitativt sätt. Det är viktigt att i sammanhanget erinra om att de nationella minoriteterna ska ges möjlighet till delaktighet för att kunna utöva inflytande över sin egen situation.
De måste därför ha reella och konkreta möjligheter att påverka sin och andras situation." Den absoluta majoriteten av de nationella minoriteterna torde kunna leva sitt liv med precis samma förutsättningar som en majoritet av den svenska befolkningen och har inte samma problem med utanförskap, språk och kulturella barriärer som de invandrare som har kommit hit på senare tid eller i närtid.
Därför kan man ifrågasätta om inte tonen i propositionen kunde justeras något utifrån detta. Den verkliga kritiken, fru talman, gör det mig något bedrövad att faktiskt behöva ta upp. Det gäller den ständigt återkommande maktfullkomligheten i att regeringen gör våld på den kommunala självstyrelsen. Vi såg det i anvisningslagen, och här dyker det alltså upp igen.
Kommuner kan frivilligt välja att ansluta sig till ett förvaltningsområde för ett minoritetsspråk, och så långt är ju allting väl. Men regeringen menar i den här propositionen att man kommer att godkänna en kommuns önskan att utträda ur ett förvaltningsområde endast om det finns synnerliga skäl för detta.
Omständigheten att majoritetsförhållanden i en kommun ändras är alltså inte tillräckligt starka skäl. Det måste självklart vara upp till kommuninvånarnas valda företrädare att få avgöra en sådan fråga. Förslaget går således vida utöver vad som faktiskt står i regeringsformen, nämligen att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den.
Vi har sett maktfullkomligheten tidigare, och nu ser vi den tyvärr även i denna proposition.