Hillevi Larsson (S):
Jag tyckte att det var positivt när möjligheten med elektronisk fotboja kom, kopplat just till fall av stalkning - det handlar framför allt om en man som förföljer en kvinna som han har eller snarare har haft ett förhållande med eftersom det naturligtvis bryts i samband med detta. Tyvärr har det varit många problem med det här. Många tekniska bekymmer har ställt till det.
Det har funnits fall där det inte har blivit någon fotboja trots att det egentligen skulle ha blivit det. Alla kriterier har funnits, men det har inte gått. Hos Rikspolisstyrelsen har trettiotalet sådana fotbojor legat, i väntan på användning. Det är kopplat till den nya regeln om att ett utvidgat kontaktförbud ska kunna kombineras med fotboja, om man bryter mot det utvidgade kontaktförbudet.
Men nu har de här fotbojorna äntligen börjat komma i bruk. Vad jag har förstått har det skett i två fall hittills. I det ena fallet har mannen brutit mot det utvidgade kontaktförbudet upprepade gånger. Han har dessutom sagt öppet att han inte kommer att följa det. Det borde alltså vara solklart att han ska ha fotboja.
Jag tror att det finns många fler fall där det skulle kunna tillämpas, redan enligt gällande regelverk. Den här debatten handlar ju egentligen om två delar. Det handlar om att man behöver ändra regelverket så att det blir lättare att utfärda straffet fotboja. Men det handlar också om att kunna använda det med det regelverk som finns i dag, i de fall där man upprepat bryter mot utvidgat kontaktförbud.
När elektronisk fotboja har tillämpats i USA - det handlar i första hand om män, men det är klart att det kan vara en och annan kvinna - är det intressant att se att många struntar i det och bryter mot kontaktförbudet trots fotbojan. Men skillnaden är att när de har fotbojan märks det att de har brutit mot det. Det finns bevis.
Då börjar det tjuta, både hos kvinnan och hos polisen. Det innebär också att kvinnan får en chans att komma undan och att polisen får en chans att rycka ut och ta honom. Därför är det här positivt. Det är klart att det är integritetskränkande med en fotboja, att bara kunna röra sig inom ett visst område. Därför kan man inte utfärda det lättvindigt.
Men man måste också se till brottsoffrets integritet och vad det innebär att befinna sig på flykt eller hela tiden frukta för sitt och familjens liv. Därför tycker jag att det är positivt att frågan nu ska utredas så att man kan se om vi kan gå vidare på den här vägen. Då kan man också utvärdera de fall som finns och studera hur det går, om det fungerar eller om man behöver ändra reglerna på något sätt.
En sak som jag tycker vore intressant att titta på är möjligheten att utfärda fotboja som ett alternativ till att släppa någon helt fri i väntan på att en dom ska vinna laga kraft. Ett konkret exempel var i Malmö, där en man hade blivit dömd för dödshot mot den kvinna som det gällde.
Bedömningarna gick isär - polisen ansåg honom vara ett stort hot mot kvinnan, medan domstolen ansåg att han inte var det. Kvinnan gömde sig för honom, men han lyckades hitta henne, och tyvärr mördade han henne inför deras två gemensamma små barn. Detta kunde kanske ha varit ett fall där man som alternativ till att släppa någon helt fri åtminstone sätter på en fotboja i väntan på att en dom ska vinna laga kraft.
Då finns det lite större chans för kvinnan att komma undan mannen och även för polisen att ta honom.