Ibrahim Baylan (S):
Det var ett intressant anförande som statsrådet höll. Han argumenterade ihärdigt och engagerat, men jag undrar vad han engagerat och ihärdigt argumenterade emot.
Det har funnits en tradition inom svensk skolpolitik att man ibland, när man har känt sig osäker på något, genomdriver försök för att se hur det faller ut i skolan. Det är en värdefull tradition därför att skolan är en väldigt stor och viktig verksamhet. Det är 1,2 miljoner elever och ungefär en kvarts miljon anställda i grund- och gymnasieskolan i Sverige.
Då är det viktigt när man genomför stora förändringar att man ibland testar av dem. Just ett sådant test, ett sådant försök, har nu pågått sedan 1997 i den svenska gymnasieskolan. I detta test har man kollat hur det faller ut om man släpper lite större inflytande till eleverna. Det är ca 50 gymnasieskolor av de knappt 1 000 som finns i Sverige som deltagit i detta försök. Det är väldigt många elever det handlar om.
Det är någonstans mellan 20 000-30 000 elever som går i gymnasieskolorna. De argument som statsrådet använder här, och som han också har använt i den offentliga debatten, handlar om att om man släpper ett inflytande till eleverna devalverar det lärarnas och rektorns profession.
Då har jag ställt frågan till statsrådet: I vilken av dessa skolor som har ingått i försöket för att testa hur detta faller ut har rektorns och personalens profession devalverats? Kan man konstatera det enligt någon utvärdering? I så fall, vilken av dessa skolor handlar det om? Sedan säger statsrådet att detta handlar om principer.
Utmärkande för den politik som statsrådet för är en dogmatisk politik som egentligen inte har så mycket med verkligheten att göra. Verkligheten är, statsrådet, att det här försöket har fallit väl ut. Verkligheten är den att vi har elever som tar ett större ansvar för sig själva och sin skola i och med att de har mer att säga till om.
I de skolor där eleverna har mycket att säga till om är det också lugnare och tryggare, därför att eleverna känner ett extra stort ansvar när de har fått vara med och fatta beslut. Om det är så att statsrådet menar att detta är annorlunda, vilka utvärderingar hänvisar då statsrådet till? Mig veterligt har det inte på senare tid gjorts några större utvärderingar av den här verksamheten.
Då är min fråga: Vilka utvärderingar har statsrådet som grund för det förhastade beslut som nu slängs fram? Tyvärr får jag intrycket av att det just är ett hafsverk från statsrådets sida, byggt på någon gammalmodig princip om att eleverna ska veta sin plats och veta hut.
Det påminner lite grann om Don Quijotes kamp mot väderkvarnar, för här står statsrådet och pratar om att eleverna inte kan ställas till svars. Jag vill påminna statsrådet om att många av de här eleverna har rösträtt till och med till den här kammaren. De röstar i valet till Sveriges riksdag.
Jag tror till och med att några av dem kan ha gått så fel att de har röstat fram den regering som statsrådet sitter i, men något inflytande i skolan ska de förbjudas att ha i framtiden. På vilka utvärderingar, statsrådet, baseras dessa uppfattningar? Och, framför allt, i vilken skola har lärarnas och rektorernas profession devalverats?