Hans Wallmark (M):
Utrikesministern säger i sitt svar och upprepar det också: "Sverige har därför hittills fattat säkerhetspolitiska beslut i brett samförstånd." Sedan får utrikesministern hjälp från Vänstern som upprepar det som utrikesministern säger: "Vår militära alliansfrihet tjänar oss väl och bidrar till stabilitet och säkerhet i norra Europa."
Exakt när, enligt Vänsterpartiet och Socialdemokraterna som såta kamrater, togs den formuleringen i brett samförstånd eller efter samråd och beredning? Ni upprepar från vänstersidan formuleringar och säger att det är detta som gäller. Men när har detta tagits i brett samförstånd?
Samtidigt vinkar man lite lojt bort att 205 ledamöter av Sveriges riksdag står bakom ett tillkännagivande om en svensk Nato-option mot 144 ledamöter på vänstersidan. Var är den demokratiska legitimiteten? Det kan man fråga Vänstern.
Jag kan komplettera med att TV4 för någon dag sedan redogjorde för en opinionsundersökning som visar att 66 procent av svenska folket ställer sig bakom tanken på en Nato-option. Fru talman! Vänsterpartiet säger: Här fattar dessa 205 ledamöter från fem riksdagspartier ett beslut om en Nato-option. Detta borde man samtala om. Fru talman!
Exakt det har påtalats från de fem partierna - Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna, Liberalerna och Sverigedemokraterna - sedan beslutet fattades för 13-14 månader sedan.
Men bjud då in till en nationell dialog och diskussion om den säkerhetspolitiska linjen som, till skillnad mot den där förra hemkokta som citeras från Vänstern och Socialdemokraterna, skulle kunna vara någonting som tas fram i samråd och i beredning och där det råder brett samförstånd.
Det är precis det som har sagts, det är precis det som har avvisats och det är precis det som är skälet till att denna interpellation är väckt. Fortfarande har det inte kommit något svar från vänstersidan om hur detta samtal ska kunna föras. Ni på vänstersidan bortser från en kompakt majoritet på 205 mandat från fem riksdagspartier. Fru talman!
Detta är inte heller någonting som bara jag nu upptäcker i kammaren. Det är någonting som också Ewa Stenberg på Dagens Nyheter skrev om för någon dag sedan. Det finns två säkerhetspolitiska linjer i Sverige, en företrädd av Utrikesdepartementet och regeringen och en företrädd av riksdagen. Jag tycker att regeringen skulle göra klokt i att försöka nå ett brett samförstånd. Det har jag tyckt i 14 månader. Men om tanken på att föra ett samtal hela tiden avvisas är det svårt, fru talman, att föra ett samtal.
Jag skulle dessutom vilja ställa en fråga till utrikesministern. När förändrar sig verkligheten så till den grad att regeringen skulle kunna uttrycka sig på det sätt som man gör i Finland? När får vi höra statsminister Magdalena Andersson eller utrikesminister Ann Linde säga: Vi behåller också möjligheten att ansöka om Natomedlemskap. Vi har anledning att värna om denna valfrihet och ser den som reell.
Det handlar nämligen om varje lands rätt att själv besluta om sina säkerhetslösningar. Det är gott att utrikesminister Ann Linde talar med finländska kollegor. Hon har till och med dygn på sig att göra det. Det vore ännu bättre om hon kunde upprepa det som man säger i Finland från Sveriges riksdags talarstol.