Maud Olofsson (C):
Jag är glad att både Peter Eriksson och Kent Persson inser att det finns konflikter i detta och att det är en svår avvägning. Jag vill ändå hävda att det är mycket viktigt att vi har balans i den lagstiftning som finns. Tar vi Norrbotten som exempel är det ganska stora delar som är skyddade på ett eller annat sätt. Skulle vi hålla mycket hårt på alla dessa lagar skulle vi lägga en död hand på både Norrbotten, stora delar av Västerbotten och Jämtland.
Det tror jag inte att någon som bor där uppe vill. Det är en svår avvägning mellan miljöintressen och möjligheter att skapa jobb och utveckling. Kent Persson säger själv att den ökade prospekteringen har varit positiv för Bergslagen. Många av de inkomster som vi har i Sverige i dag grundar sig på att vi har varit ett framgångsrikt land när det gäller att söka och förädla mineraler och på det sättet också skapa jobb och utveckling i Sverige.
Det skulle ur ett ekonomiskt perspektiv vara intressant att se vad både Miljöpartiet och Vänsterpartiet skulle fördela för resurser - det är ni duktiga på - om vi inte hade dessa framgångsrika företag som brukar de naturresurser som vi faktiskt har. Jag tycker att det finns en bra avvägning mellan lagstiftningsdelarna i detta.
Jag har också sagt och förklarat att ett undersökningstillstånd inte innebär brytning. Det innebär just det som ordet säger, nämligen en undersökning av mineraler som finns i ett område. Dess första intresse behöver inte ens vara att söka efter en ny gruvbrytning. Det kan vara andra intressen som styr, till exempel att få kunskap om de geologiska förutsättningarna.
För att kunna gå vidare behöver man, som jag sade i mitt förra inlägg, göra en arbetsplan. Den måste vara godkänd innan man kan gå vidare. Det är också ett starkt skydd för den miljö som finns.
Det vi förutser, vilket gäller framför allt Laponia, är att vi genom den Laponiadelegation som är bildad och godkänd av regeringen, och där vi uppmuntrar den regionala och lokala nivån att ta ett större ansvar, ska hitta en bättre balans mellan de motstående intressen som finns i dag. Peter Eriksson tar upp Aitik som exempel och att det som nu sker i Aitik inte är tillfredsställande.
Det är ett intressant besked från Peter Eriksson. Det innebär att Miljöpartiet säger nej till den investering på 5 miljarder som Boliden gör i Aitik. Peter Eriksson ser inte att det innebär att vi får stora inkomster till vårt land, att vi skapar jobb och tillväxt i Norrbotten och att det ger en fantastisk möjlighet för den del av Sverige som under lång tid har betraktats som tärande och inte närande.
Här har man klarat av att väga av de ibland motstående intressen som finns. Jag är mycket positiv till att Aitikgruvan nu kommer i gång. Det är också viktigt att säga att vi har Bergsstaten som ger undersökningstillstånden.
Utöver det finns minerallagen och de tillståndsgivningar som behöver ges. Ser jag på det som händer och sker finns det också en önskan från den regionala och lokala nivån att värna miljövärdena. Jag kan inte se att vi i dag har några stora bekymmer. Mest kritik får jag från företag och lokalbefolkning som säger: Ska vi inte få ägna oss åt någonting?
Ska vi inte få bedriva näringsverksamhet och se till att vi kan försörja oss själva? Det är den huvudsakliga kritik som vi i dag får mot denna lagstiftning. Det är en balansgång, och jag tycker att vi har klarat den balansgången med den lagstiftning som finns i dag.