Monica Green (S):
Tack för en bra debatt! Det är bra att Marina Pettersson tog upp den här oerhört viktiga frågan om barnfattigdomen och de barn som nu kommer i kläm på grund av den ekonomiska krisen och lågkonjunkturen men också den borgerliga regeringen. Jag lyssnade på Göran Hägglund. Han sade: Vi kan ingenting göra. Jag blir beklämd när en regeringsledamot säger så och när ett statsråd säger: Vi kan ingenting göra åt lågkonjunkturen.
Om en regering inte kan regera tycker jag faktiskt att man ska fundera på om man ska fortsätta med sitt uppdrag. Man har ett ansvar som regering. När barnfattigdomen ökar, när arbetslösheten rusar i höjden och när budgetunderskottet ökar måste en regering göra någonting åt det. Då tycker inte jag att man kan säga så.
Det är klart att ministern får säga precis vad han vill, men jag tycker inte att det går ihop att stå och säga: Nej, vi kan ingenting göra åt detta. Ni kan göra väldigt mycket som regering. Det är därför vi ställer alla de här frågorna. Det är därför folk förväntar sig att en regering ska göra någonting åt alla de utsatta barnen i dag. Sedan tar Göran Hägglund äran åt sig för högkonjunkturen. Det var fantastiskt vad många jobb det var som kom till när ni tillträdde! Ja, vi har hört den där visan.
Men ni kan ju bara regera i högkonjunktur. Ibland regnar det, socialministern! Jag ska berätta för socialministern, om han nu inte vet om det, att 2006, alltså det senaste året då vi regerade, tillkom 153 000 nya jobb. Det kunde vi inte visa i valrörelsen, men statistiken talade sitt tydliga språk när året väl var slut.
Det var en högkonjunktur som ni tog över och som ni slarvade bort med gigantiska skattesänkningar. Ert första år vid regeringsmakten tillkom väldigt många jobb, och det var jättebra. Det var vi väldigt glada över allihop. Det var inte så många som när vi regerade. Då var det 153 000 nya jobb. Under ert första år blev det 80 000 nya jobb. Det är vackert så, men det är bara hälften så mycket. Sedan tvärnitade jobbtillväxten under förra året.
Ni beräknade under vårbudgeten att det skulle komma till 8 000 nya jobb, men det blev inte ens det. Det blev tvärnit. Då säger ni: Ja, men så är det över hela världen, och vi kan ingenting göra. Men det är ni som har sett till att människor har försatts i den här klämman nu och har fått lämna a-kassan.
Att arbetslösheten nu ökar gör att de som har stått längst bort från arbetsmarknaden tidigare står ännu längre bort nu eftersom de knuffas undan, bland annat de nyanlända och ungdomarna. Därför är det så att de barn som hade det svårt tidigare får det ännu sämre nu, och nu kommer det att komma till ännu fler.
Jag blir beklämd när vi blir beskyllda för att vår politik inte går ihop. Ni gör visserligen ingenting, men ni säger att er politik går ihop. Inte ens det gör den. Nu fick vi avslöjande siffror i dag. Sverige har 200 miljarder i budgetunderskott, och det är inte ansvarsfullt. Vår politik är fullt finansierad.
Vi tvättar den fram och tillbaka, hit och dit, innan vi lägger fram förslagen, för vi vill vara regeringsdugliga den dagen då vi tar över det här landet. Vi vill veta att vår budget håller. Därför lägger vi bara fram sådana förslag som är fullt finansierade, och de innehåller satsningar på kommunerna, de innehåller höjda barnbidrag och de innehåller satsning på barnfamiljer. Så skulle den här regeringen också behöva göra.
Vi har valt att säga nej till det senaste jobbskatteavdraget, och vi har sagt nej till andra skattesänkningar som bara har gynnat de välavlönade.