KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ardalan Shekarabi (S):
Myndigheterna har skilda ekonomier och måste självklart få ekonomiska möjligheter att bedriva sina respektive verksamheter. Det kan därför vara ändamålsenligt att låta den myndighet som är användare bära en del av kostnaden, särskilt eftersom det är svårt att på förhand uppskatta relationen mellan köpare och säljare. Det kan också finnas skäl att tro att detta gör informationsutbytet mer behovsstyrt.
De situationer som bör undvikas är när avgifterna blir mycket små och de administrativa kostnaderna för att ta ut dem inte kan framstå som försvarliga. Vidare finns det också exempel på hur avgiftskrav kan försvåra angelägna samverkansprojekt eller hindra vidare spridning av informationen på ett sätt som hämmar utvecklingen av en informationsmarknad.
Utmaningen ligger i att identifiera vilka dessa situationer är och vilka åtgärder som är möjliga, till exempel omfördelning av anslag eller effektiviseringar inom staten. Detta sagt om avgifterna. En annan fråga som interpellationen lyfter fram är en mycket viktig aspekt på detta, nämligen hur vi kan få till en bättre samverkan mellan den statliga sektorn och kommunerna och hur vi kan stimulera kommuners arbete med öppna data. Vi tittar på den frågan.
Detta är ett område där vi kan hitta samarbeten mellan regeringen och Sveriges Kommuner och Landsting. Jag uppfattar att det finns ett intresse i kommunsektorn att jobba med denna typ av frågor.
Inom andra områden som ryms inom förvaltningspolitiken och upphandlingspolitiken märker vi att vi lätt kan hitta samarbeten, och det finns nog anledning att arbeta med en koordinering av öppna data både i den statliga sektorn och i den kommunala sektorn. Det är en fråga som jag tycker är mycket relevant, som vi tittar på och som vi kommer att arbeta med.
Generellt sett kan man säga att vi har som ambition att förstärka samarbetet mellan den offentliga sektorn och den privata sektorn. Vi har en mycket fin tradition i Sverige vad gäller samverkan mellan den offentliga och den privata sektorn.
Om vi kan verka för att tillgängliggöra data i större utsträckning, så att näringslivet får förutsättningar att hitta innovativa lösningar och utveckla ekonomiska verksamheter, ska vi självklart göra det. Det är därför som vi har tagit tag i frågan som handlar om både PSI-lagen och öppna data. Jag uppfattar att det finns ett intresse också på den andra sidan, i näringslivet, att vara med i denna process.
Jag delar interpellantens bild att detta inte behöver medföra stora kostnader för den offentliga sektorn, utan här handlar det om att tillgängliggöra information som finns inom den offentliga sektorn. Dessutom är Sverige ett land som har en lång tradition av offentlighetsprincipen. Själva informationens offentlighet har inte varit en kontroversiell fråga, utan vi har en mycket långtgående informationsfrihet som innebär att vi har goda förutsättningar att jobba med öppna data.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag gör bedömningen i dagsläget att dessa förändringar inte behöver medföra några kostnadsökningar, utan att man inom ramen för befintlig verksamhet i myndigheter kan jobba med att tillgängliggöra och offentliggöra data i elektroniskt format. Det finns ett engagemang i svenska myndigheter som ska tas till vara.
Jag var på ett evenemang, Hack for Sweden, för några månader sedan. Flera myndigheter hade gått ihop för att jobba med exakt den här typen av verksamhet och utbyta erfarenheter av hur man kan vidareutveckla arbetet med öppna data. Där kunde man verkligen se det engagemang och den potential som finns inom detta område. Det vi behöver fortsätta jobba med är naturligtvis ett mer systematiskt arbete med politiken som rör öppna data.
Som sagt finns nu den rättsliga grunden ur ett offentlighetsprincipperspektiv men också vad gäller reglering av utlämnande och tillgängliggörande av elektroniska data, så verktygen ur ett rättsligt perspektiv finns på plats. Nästa steg är att utveckla politiken och i samverkan med kommunsektorn få ett mer enhetligt agerande kring öppna data.
Därför tycker jag att den här diskussionen är väldigt värdefull och ser fram emot ett bra samarbete med riksdagen i denna fråga. Jag tror att vi kan åstadkomma förändringar som också innebär en utveckling för vår ekonomi under de kommande åren.
Ardalan Shekarabi (S):
Det har varit en mycket viktig diskussion. Jag delar interpellantens bild att den här diskussionen kan uppfattas vara väldigt teknisk. Men det handlar väldigt mycket om ekonomisk utveckling, och det handlar om beröringspunkten mellan den offentliga sektorns information och den privata sektorns arbete med innovationer. Här har vi verkligen ett område där vi har god potential att utveckla svensk ekonomi.
Vi har kommit igång med arbetet med utveckling av politiken kring öppna data. Enheten för statlig förvaltningspolitik på Finansdepartementet jobbar aktivt med de här frågorna. Vi ser också ett behov av att ha en tätare dialog med Sveriges Kommuner och Landsting inom detta område.
Jag tror att vi också kommer att behöva göra en tydligare kartläggning vad gäller den potentiella marknaden för öppna data, den så kallade PSI-marknaden. Statskontoret har fått den tidigare regeringens uppdrag att göra en samlad uppföljning av statliga och kommunala myndigheters arbete med att tillgängliggöra handlingar för vidare utnyttjande.
Det som saknas är en utförlig svensk studie av vilken potential som ökat vidareutnyttjande av öppna data kan medföra. Det behöver vi titta närmare på. Jag vill tacka för en bra diskussion.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill tacka Fredrik Christensson för frågan. Efter åtta år av passivitet i fråga om myndigheters lokalisering fattade den här regeringen beslut om att ge Statskontoret i uppdrag att komma tillbaka med vägledande principer för hur vi ska styra statliga myndigheters lokalisering. Det är mot bakgrund av att vi måste arbeta för att staten ska hålla ihop vårt land, inte splittra det. I dagsläget är frågor som rör lokalisering av myndigheter delegerade till myndigheterna själva. Och så ska det vara.
Vi ska ha stor delegering, och myndigheterna ska ha ett handlingsutrymme för att kunna jobba med effektiviseringsfrågor. Men regeringen, staten, kan aldrig abdikera från ansvaret för att stå för helheten och för att säkerställa att myndigheterna tar ansvar för helheten. Staten ska finnas i hela vårt fantastiska land. Mot bakgrund av detta har vi gett Statskontoret ett uppdrag. Skatteverket har också själva fattat beslut om att pausa en del lokaliseringsbeslut under tiden.
Men det är en fråga för Skatteverket. Regeringen arbetar med den principiella styrningen av myndigheters lokaliseringsbeslut.
Ardalan Shekarabi (S):
Urbaniseringen är ett fenomen; det är inget fel. Men den förra regeringens fel var att de vägrade ta tag i frågor om styrning av myndigheterna när det gäller lokalisering. Regeringen har nu fattat beslutet. Vi kommer att styra myndigheterna på en principiell nivå och säkerställa att myndigheterna förhåller sig till en princip, nämligen att staten ska finnas i hela landet och hålla ihop vårt samhälle.
Besluten om de berörda skattekontoren är, enligt den förvaltningspolitiska principen, en fråga för de berörda myndigheterna. I detta fall är det Skatteverket som fattar besluten. Så fort Statskontoret kommer tillbaka med ett underlag kommer vi att säkerställa att vi har en styrning av myndigheterna och att vi får en ordning där myndigheterna kommunicerar med varandra när de fattar beslut om lokaliseringsfrågor.
Man ska vara medveten om hur andra myndigheters lokaliseringsbeslut har påverkat den berörda orten. Jag kommer att följa upp denna fråga. Och regeringen har en ambition om att verka för att hålla ihop vårt samhälle.
Ardalan Shekarabi (S):
Tack, Ann-Charlotte Hammar Johnsson, för frågan! Det här är en av de viktiga frågorna som vi måste hantera om vi ska utveckla och modernisera den offentliga sektorn och säkerställa att offentliga upphandlingar används som ett verktyg också för att utveckla Sveriges ekonomi. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder. För det första kommer regeringen att lägga fram förslag på ny lagstiftning som moderniserar själva rättsreglerna som på något sätt sätter ramarna för offentliga upphandlingar. För det andra ska det nationella upphandlingsstödet utvecklas.
Den nationella upphandlingsmyndigheten kommer på plats den 1 september, och den ska få i uppgift att ge stöd till de upphandlande myndigheterna. Bland annat handlar det stödet om att ta fram metoder som gör att det går att dela upp upphandlingarna så att inte små och medelstora företag utestängs.
Regeringen har satt igång ett samarbete med SKL och Teknikföretagen som handlar om att få igång dialoger inför upphandlingarna mellan företagen och de upphandlande myndigheterna så att företagen ges möjlighet att dela med sig av sina idéer om hur smarta upphandlingar kan genomföras. Den innovations- och utvecklingsförmåga som finns i företagen måste tas till vara.
Ardalan Shekarabi (S):
Våra skattemedel används i dag till social dumpning. Skattebetalare i Sverige bidrar till att försämra villkoren för svenska löntagare. Det är helt oacceptabelt. Mot bakgrund av det har regeringen tillsatt en utredning med målet att det ska finnas en lagstiftning på plats 2016 som gör det obligatoriskt att ställa krav på villkor enligt svenska kollektivavtal i samband med upphandlingar av tjänster och byggentreprenader. Det är en principiell fråga för denna regering. Vi ska värna villkoren på svensk arbetsmarknad.
Vi ska inte skämmas för vår arbetsmarknadsmodell, och vi ska säkerställa att offentliga upphandlingar inte används som ett verktyg för att pressa ned löner och villkor för svenska arbetare och löntagare. Frågan som borde ställas är varför dessa åtgärder inte vidtogs för åtta år sedan. Frågan som borde ställas är varför inte mer görs för att säkerställa att villkoren på svensk arbetsmarknad förändras. Vi har sett rapporterna om byggbranschen. Vi har sett rapporterna om taxibranschen.
Vi har sett rapporter på flera områden i städbranschen där det finns allvarliga problem. Vi måste säkerställa att detta förändras.
Ardalan Shekarabi (S):
Håkan Svenneling har frågat mig om Statens servicecenters föreslagna utlokaliseringar kommer att omfatta även akademiska jobb. Vidare har han frågat mig om jag inom ramen för mitt ansvarsområde i regeringen kommer att verka för att E-hälsomyndighetens nya uppdrag och AP-fondernas nya samordnande stödfunktioner utlokaliseras. Inledningsvis vill jag tydliggöra att utgångspunkterna för hur vi väljer att lokalisera statlig verksamhet är flera.
Vi ska ha en rättssäker och effektiv statsförvaltning med god service och tillgänglighet, och vi vill värna landsbygdens arbetstillfällen och utveckling. Därför är det viktigt att de statliga myndigheternas lokalisering kan få en större spridning över landet. En utgångspunkt är att myndigheterna ska kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt.
När det gäller det aviserade uppdraget till Statens servicecenter att föreslå vilka myndighetsfunktioner som vore lämpliga att utlokalisera bereds ett sådant uppdrag inom Regeringskansliet. Det är således för tidigt att ange uppdragets inriktning och omfattning och vilka förslag som uppdraget kommer att resultera i. När det gäller E-hälsomyndigheten har inga nya medel avsatts i budgeten för kommande år. Det är vad vi kan säga i dagsläget.
Som Håkan Svenneling skriver handlar förslagen i departementspromemorian avseende ny reglering för AP-fonderna bland annat om en effektivisering, där AP-fondernas administration föreslås samlas i en av de tre framtida AP-fondsmyndigheterna. Frågor som rör hur AP-fondernas verksamhet kommer att organiseras ska nu efter remisstidens slut beredas inom Regeringskansliet och av Pensionsgruppen.
Liksom för övriga myndigheter är utgångspunkten att AP-fondsmyndigheterna ska använda de administrativa tjänster som Statens servicecenter erbjuder när det är möjligt. Huvuddelen av Statens servicecenters verksamhet bedrivs i Östersund och Gävle.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag tackar Håkan Svenneling för både frågan och den utmärkta redogörelsen för regeringens agerande i frågan om lokalisering av de statliga myndigheterna. Det här är en otroligt viktigt fråga. Det handlar om sammanhållningen i vårt samhälle. Det handlar om legitimiteten för den svenska staten. Det handlar också om olika regioners möjligheter att utvecklas.
Då är det viktigt att beakta tillgången till akademiska jobb. Regeringen gjorde direkt efter maktskiftet bedömningen att det här är ett politikområde där vi behöver utvärdera och styra efter åtta års passivitet. I grund och botten har vi modeller där myndigheterna har fått möjligheten att själva fatta beslut i lokaliseringsfrågor.
Men vi ser ett behov av att ha en övergripande principiell styrning av lokaliseringsfrågorna i den statliga sektorn. Vi behöver också fortsätta jobba med effektivisering av statliga uppgifter, som nu samlas i Statens servicecenter. Precis som Håkan Svenneling säger har vi två pågående arbeten.
Ett är ett uppdrag till Statskontoret, där man nu noggrant tittar på frågan om hur den statliga lokaliseringen ser ut och utvärderar den. Man har också i uppdrag att föreslå övergripande vägledande principer i lokaliseringsfrågan och en mekanism för att statens myndigheter ska koordineras när de fattar beslut i lokaliseringsfrågor.
Vi har, som Håkan Svenneling beskrev, i budgeten angett att vi ska fortsätta att jobba med effektivisering, och då även med utlokalisering som ett verktyg för effektivisering. Det har funnits en myt att enda sättet att effektivisera statliga verksamheter är att centralisera dem till storstäderna.
Så behöver det inte vara, och därför kommer Statskontoret att få i uppgift att analysera vilka myndighetsfunktioner som kan utlokaliseras och effektiviseras genom att man samordnar dessa verksamheter inom ramen för Statens servicecenter.
Vi har haft en utredning som tittat på den här frågan och då gett flera exempel på myndighetsfunktioner som kan vara intressanta att titta på vad gäller samordning och utlokalisering. Det kan handla om it-stöd, e-arkiv, genomförandestöd vid myndighetsspecifika upphandlingar och kontorsstöd och tjänster inom personaladministration.
Vi har redan fattat beslut om anslutning till Statens servicecenter vad gäller löneadministrativa tjänster. Nästa steg blir att jobba med e-arkiv, där det finns en stor effektiviseringspotential.
Här har vi ett bra exempel på hur en statlig styrning, en styrning från regeringens sida, kan innebära att vi effektiviserar resursanvändningen inom staten samtidigt som vi sprider de statliga arbetstillfällena och stärker närvaron på mindre orter. Vi kommer naturligtvis att bevaka detta och beakta den aspekten i det uppdrag som ges till Servicecentret.
Det görs parallellt med Statskontorets arbete med att ta fram förslag till vägledande principer.
Ardalan Shekarabi (S):
Det finns alltid skäl att analysera och bevaka den förvaltningspolitiska utvecklingen i de övriga nordiska länderna. Vi har jämförbara förvaltningar. Även om vi har olika förvaltningsmodeller är det av intresse att se hur de jobbar med styrningen och organiseringen av den offentliga sektorn.
Vad jag förstår avser Statskontoret att i sitt arbete analysera det danska beslutet. Jag ser fram emot att ta del av Statskontorets rapport. Den rapporten kommer att vara ett viktigt underlag i regeringens arbete med att i större utsträckning styra över myndigheternas lokaliseringsbeslut, men vi behöver basera den politiken och den styrningen på kunskap, erfarenhet och analyser.
Därför är det bra att Statskontoret fått ett uppdrag och utreder alla de relevanta frågor som finns när man ska jobba med lokaliseringspolitik. Samtidigt kommer vi inom kort att ge ett uppdrag till Statens servicecenter.
Det uppdraget är viktigt om vi ska lyckas få bättre spridning och bättre effektivisering i de statliga verksamheterna. Det känns bra att ha två parallella spår. Det innebär att vi fokuserar på frågan ur två olika perspektiv, dels utlokalisering av myndigheter, dels utlokalisering av myndighetsfunktioner inom befintliga myndigheter.
Den kunskap som nu tas fram kommer att användas för att utveckla en politik för lokalisering av myndigheter. Vi kommer inte att vara passiva i denna fråga. Det är av vikt för regeringen att få en bättre spridning av de statliga jobben, och vi vill basera den politiken på kunskap och analyser också av andra länders erfarenheter.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill tacka Håkan Svenneling för denna interpellation. Det är viktigt att riksdagen bevakar denna fråga. Det är viktigt att vi för ett politiskt samtal om denna fråga. Även om den statliga sektorn står för bara 5 procent av den svenska arbetsmarknaden är statens närvaro viktig för statens legitimitet och för sammanhållningen i vårt land. Därför måste vi i större utsträckning jobba med styrning av lokaliseringsbeslut.
Vi måste ta hand om helhetsperspektivet. Myndigheterna har ansvaret för att bevaka sina frågor utifrån det verksamhetsperspektiv de har enligt sina instruktioner. Regeringen har ansvar för helheten, för koordineringen av statens myndigheter och för den principiella styrningen. Vi ska inte frånsäga oss detta ansvar.
Vi ska ta detta ansvar, och det kommer att kräva en övergripande styrning av de statliga myndigheterna. Jag ser fram emot att jobba med denna fråga. Jag ser fram emot en fortsatt dialog i Sveriges riksdag. Detta engagemang underlättar också regeringens arbete med utveckling av förvaltningspolitiken.
Ardalan Shekarabi (S):
Maria Stockhaus har frågat hur socialförsäkringsministern ser på hur Välfärdsutredningen och begränsningar i RUT-avdraget påverkar företagande i branscher där många kvinnor väljer att starta företag. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara interpellationen. Jag kan inledningsvis konstatera att kommuners och landstings samlade inköp från privata aktörer har fortsatt att öka under de senaste åren.
För att skapa långsiktiga och stabila villkor inom välfärdens verksamheter är det nödvändigt att utreda frågorna ordentligt för att få ett så genomtänkt regelverk som möjligt. Det är genom långsiktiga och stabila villkor som osäkerhet för aktörerna i välfärdssektorn undanröjs.
Jag vill också påminna om att regeringen slår fast i direktiven till Välfärdsutredningen att kraven på företag i välfärdssektorn som vill uppbära offentlig finansiering bör utformas på ett sådant sätt att de värnar en mångfald av utförare och möjliggör att verksamhet inom välfärdssektorn även fortsättningsvis kan bedrivas i olika drifts- och ägarformer.
Knappt 2 procent av de som gör RUT-avdrag beräknas göra avdrag för mer än 25 000 kronor under 2016. Förändringarna av RUT-avdraget som föreslås i budgetpropositionen för 2016 innebär att det riktas mer mot vanliga barnfamiljers och pensionärers behov av hushållsservice. Detta kommer inte att innebära någon skillnad för de allra flesta som i dag gör RUT-avdrag.
Dessa förändringar bedöms därför ha mycket begränsade effekter för företagare i RUT-branschen. Jag vill dock betona att jag inte tror att särskilda skattesubventionerade branscher eller möjligheten att plocka ut stora vinster i skattefinansierade verksamheter är nyckeln till ett jämställt samhälle. Det är för övrigt ett förlegat synsätt att kvinnor enbart skulle kunna starta företag inom vissa specifika sektorer.
Det viktiga är att möjliggöra kvinnors och mäns företagande på likvärdiga villkor inom alla branscher. Tillväxtverket har presenterat en strategi för hur kvinnor och män kan ta del av de företagsfrämjande insatserna på likvärdiga villkor. Strategin är ett viktigt verktyg för det fortsatta arbetet med att främja hållbar tillväxt och ett dynamiskt näringsliv. Könsnormerna behöver förändras för att skapa en mindre könssegregerad arbetsmarknad.
Kvinnor tar i dagsläget ett större ansvar än män för hushållsarbete och för omsorgen om anhöriga. Det innebär att kvinnor drabbas hårdare när välfärden inte fungerar. Ett fungerande välfärdssystem är således en viktig förutsättning för kvinnors deltagande i arbetslivet. Att sätta välfärdens kvalitet i fokus, och att se till att skattemedel används till de välfärdsverksamheter som de är avsedda för, är följaktligen ett sätt att verka för ökad jämställdhet.
Sist men inte minst konstaterar jag att beslutet om en mer individualiserad föräldraförsäkring är ett viktigt steg i rätt riktning för ett mer jämställt samhälle.
Ardalan Shekarabi (S):
Det borde finnas möjlighet att komma överens om ett antal principer som bör gälla inom den svenska välfärden. En sådan princip borde vara att resurserna ska användas till det de är avsedda för när det handlar om skattepengar. Vi tar in skattepengar för att finansiera gemensamma åtaganden.
Om vi vill ha en modell där utförandet av välfärden inte bara ligger inom offentliga sektorn utan en modell där vi tillåter externa aktörer att bedriva offentliga välfärdstjänster måste vi ha regler som säkerställer kvalitet och resursanvändning. Det har vi inte i dag. Resurser som går till en fristående skola för att höja lärarlöner kan användas till vinstutdelning.
Resurser som går till en förskola för att öka bemanningen kan användas till vinstutdelning. Det är våra gemensamma resurser. Vi har som politiker ansvar för att säkerställa effektivitet i offentliga verksamheter. Vi har den skyldigheten gentemot skattebetalarna. Det finns ett missförstånd här att debatten handlar om vinst och någon typ av vinstförbud.
Faktum är att det inte finns något parti i Sveriges riksdag som företräder en linje om vinstförbud i offentliga välfärdsverksamheter. Vad debatten handlar om, och som vi delvis behöver arbeta med i den utredning som är tillsatt, är hur regelverket ska hantera frågan om överföring från offentliga verksamheter till ägarna.
Om vi inte har ett regelverk som säkerställer resursanvändning kommer vi alltid att behöva brottas med problematiken att det finns en risk att man drar ned på kvaliteten och bemanningen för att öka vinsten. Det handlar helt enkelt om ett regelverk som har till syfte att säkerställa kvalitet och rätt resursanvändning.
Vi tog till oss den kritik som de borgerliga partierna framförde och breddade uppdraget som Välfärdsutredningen har. En del kvalitetsaspekter som inte fanns med i uppdraget från början finns nu med. Varför det? Jo, för att vi måste våga ställa alla de frågor som är relevanta i välfärdsfrågorna. Vi sitter inte inne med alla svaren.
Moderata samlingspartiet sitter inte inne med alla svaren. Det finns en rad olika relevanta frågor som måste ställas. Vi måste också analysera effekterna av regelverket. Vi borde vara överens om att det är väldigt märkligt.
När Stockholms stad höjer anslagen till skolorna, och utifrån en konkurrensneutralitetsprincip också höjer anslagen till de fristående skolorna, i syfte att lärarlönerna ska höjas som en strategisk åtgärd för att förbättra utbildningen för medborgarna i Stockholms stad, är det fullt möjligt enligt dagens regelverk att ta de resurserna och dela ut dem till ägarna. Det är fullt möjligt enligt dagens regelverk.
När en fristående aktör ville göra detta väckte det en sådan opinion att aktören på grund av den folkliga opinionen tvingades backa. Är det en sådan ordning vi ska ha? Är det tidningarnas uppdrag att säkerställa kvaliteten och rätt resursanvändning i offentliga verksamheter? Har vi inte skyldigheten gentemot skattebetalarna att säkerställa en effektiv resursanvändning i offentliga sektorn?
Är det då okej att blunda för de problem som finns i regelverket och som leder till att vi har de enorma övervinster som vi i dag har i en del asylboenden?