KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jag är också mycket positiv till att vi är eniga om vikten av e-sport och spelbranschen för Sverige, även om vägen, hur vi vill nå målet, ibland kan te sig olika. Mycket arbete kvarstår för jämställdheten i samhället, inte minst inom spelvärlden.
Precis som jag sa tidigare har antalet kvinnor i branschen dock fördubblats under de senaste fem åren, och det är positivt. Jämställdhetsintegrering i kombination med särskilda jämställdhetspolitiska åtgärder är regeringens huvudsakliga strategi för att uppnå målen för jämställdhetspolitiken.
Regeringen fattade i oktober 2020 beslut om en ny programperiod för jämställdhetsintegrering i statliga myndigheter. Programmet sträcker sig fram till och med 2025, och de deltagande myndigheterna ska enligt beslutet stärka arbetet med att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. De ska därtill även samverka med relevanta aktörer för att öka jämställdheten i samhället.
Inom de politikområden som finns under Kulturdepartementet medverkar också bland annat Statens kulturråd och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, vars arbete departementet följer under programperioden. Jag vill också säga något kort om vad regeringen gör när det gäller hot och hat på nätet, eftersom detta också är en stor och viktig fråga inom e-sporten och spelbranschen.
Regeringen ser allvarligt på hot och hat på nätet och arbetar aktivt med frågan. Under 2021 har regeringen bland annat gett Brottsoffermyndigheten i uppdrag att genomföra en omfattande informationsinsats om näthat i syfte att öka förståelsen för vilka typer av hot och hat som går att polisanmäla och vilka typer av stöd som finns att få.
Regeringen har också tidigare gett Totalförsvarets forskningsinstitut, FOI, i uppdrag att analysera förekomsten och omfattningen av kränkande språk mot kvinnor i svenska digitala miljöer.
Resultatet av uppdraget redovisades för en kort tid sedan och visade att män respektive kvinnor drabbas av kränkningar i likartad utsträckning men att innehållet skiljer sig åt, och mot kvinnor är det mycket hårdare. Regeringen behöver därför fortsätta arbetet mot hot och hat på nätet. På EU-nivå pågår det också intensivt arbete med att titta på de digitala plattformarnas ansvar.
Där kommer vi att återkomma under våren, eftersom det är ett pågående arbete framåt.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Som ett litet tillägg i mitt slutanförande vill jag påminna om att under det senaste riksidrottsmötet, som arrangerades i maj 2021, röstade en majoritet för ett avslag på E-sportförbundets ansökan när det gäller just att detta skulle betraktas som en sport. Även en ansökan som inkommit från E-sportförbundet avslogs i samband med detta möte.
Det säger jag som ett litet tillägg, som svar på Michaels fråga. Jag vill tacka för att denna debatt har initierats. Det är glädjande att jämställdhetsfrågan berörs och lyfts fram här i riksdagen. Det är den typ av fråga som kräver engagemang från alla håll och kanter. Det är först när det finns ett brett engagemang som vi kan uppnå en omvälvande förändring.
Med det sagt hoppas jag att branschen uppmärksammar den diskussion som har förts här men också att de tar till sig de rapporter som har kommit under hösten. Som tidigare har betonats vill regeringen se krafttag och ett engagemang som sträcker sig över tid. Jämställdheten ska prägla hela samhället, och inga sektorer eller delar av samhället ska ses som undantagna.
Avslutningsvis vill jag betona värdet av spelande som aktivitet. I en tid där skärmtid blivit ett etablerat begrepp är det lätt att se ned på den typ av spel som sker framför en skärm. Många spel kan exempelvis bidra till att utveckla det strategiska eller logiska tänkandet.
Att alla ska ha möjlighet att ta del av de värden som denna aktivitet kan föra med sig är därmed en självklarhet och en anledning till att jämställhet inom området är så viktig.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Tobias Andersson har frågat mig hur det kom sig att jag ändrade uppfattning och inte längre verkar för en granskning av gangsterrappen. Tobias Andersson har vidare frågat om jag avser att vidta några åtgärder för att komma till rätta med den problematik han menar sig se. Kulturens frihet är en grundläggande princip inom kulturpolitiken.
En fri och oberoende kultursektor är grundläggande för varje framgångsrikt demokratiskt samhälle. De av riksdagen antagna nationella kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund.
Detta verkställs genom att styrningen på kulturområdet är organiserad enligt principen om armlängds avstånd.
Det innebär att myndighetsinstruktioner och stödordningar är reglerade så att politiker inte tar beslut om konstnärligt innehåll i fördelning av kulturstöd eller beslutar vilka vetenskapliga perspektiv som används i arbetet på kulturarvsinstitutionerna.
Principen om armlängds avstånd är viktig att slå fast och värna och även att stärka och utveckla. Det är en högt prioriterad kulturpolitisk fråga för mig som kulturminister.
Just denna ambition är skälet till att regeringen gav Myndigheten för kulturanalys i uppdrag att se över hur principen om armlängds avstånd efterlevs i praktiken, vilket resulterade i rapporten Så fri är konsten.
Jag vill återigen förtydliga att grundförutsättningen är att konsten och kulturen ska vara fri och att politiken ska ha en armlängds avstånd från innehållet. Jag råder inte över, och ska heller inte i min roll som kulturminister råda över, innehållet i enskilda kulturyttringar.
I fall där kopplingar till brottslig verksamhet misstänks eller förekommer finns det andra instanser och myndigheter som utreder och hanterar dessa ärenden. Som kulturminister är det viktigt att vara lyhörd för de diskussioner som förs i samhället.
Min uppgift är att skapa goda förutsättningar för kulturverksamheter och för konstnärer att verka i hela landet, se till att konsten kommer fler till del samt att värna den konstnärliga friheten.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jag tackar Tobias Andersson för att han har ställt denna fråga till mig. Det gör att jag än en gång får möjlighet att förtydliga mig. Jag har aldrig haft uppfattningen att gangsterrappen ska utredas. När frågan kom var det min andra dag på jobbet. Jag kan ha uttryckt mig klumpigt.
Min mening var inte, och kommer aldrig att vara, att utreda denna fråga. Som jag tidigare har nämnt är det mitt ansvar att värna om principen om armlängds avstånd och att värna den konstnärliga friheten. Att utreda konstnärligt innehåll är inte min uppgift och således inte heller något som jag har ställt mig bakom.
Problem i samhället förekommer, och regeringen arbetar hårt för att vända på varje sten för att minska segregationen och bekämpa den hänsynslösa brottslighet som i dag hotar hela samhällsgemenskapen.
Med risk för att jag upprepar mig finns det alltså andra väl fungerande instanser och myndigheter som utreder om brott förekommer. Med detta sagt är det min uppgift som kulturminister att värna den konstnärliga friheten. Min uppgift är inte att censurera enskilda musiker och deras musik.
Vi lever i ett demokratiskt samhälle med yttrandefrihet som grund. Det är fastställt i grundlagen.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jag vill först bara påminna Tobias Andersson om att jag heter Gustafsdotter, inte Gustafsson. Ja, det är stor skillnad på att förledas att tro och att veta. Jag hoppas att jag i och med denna interpellation, som jag än en gång är tacksam för eftersom jag fått en chans att förtydliga mig, har varit tydlig med vad Kulturdepartementet gör och vad jag som kulturminister står för.
När det gäller rapporten Så fri är konsten stämmer det att det fanns en del kritik. Bland det första jag gjorde var att ändra i de delar i regleringsbrevet som gjorde inte att man ändrade sig utan att det fanns en risk att man ändrade sig efter skrivningarna. Detta är i dag ändrat i regleringsbrevet.
När det gäller vad medierna spelar och inte spelar - i det fall Tobias Andersson hänvisar till Sveriges Radio - är det faktiskt upp till dem att ta ställning till vad de spelar och vad de väljer att prisa på olika sätt.
Jag har från början sagt att armlängds avstånd ska råda mot innehållet i både konsten, kulturen och, som i detta fall, public service. Så enkelt är det. Yttrandefriheten är en förutsättning för det svenska kulturlivet, oavsett om det är kultur, konst eller medier.
Att diskussioner och debatt förekommer om yttrandefrihetens gränser är dock viktigt.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jag poängterar detta återigen: De kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Det mest grundläggande i Sveriges kulturpolitik är kulturens frihet.
Principen om armlängds avstånd är viktig att slå fast och värna, och även att stärka och utveckla. Diskussioner och debatt om yttrandefrihetens gränser måste få förekomma, och det är viktigt för mig som kulturminister att följa dessa.
Min uppgift är att skapa goda förutsättningar för kulturverksamheter och konstnärer att verka i hela landet och se till att konsten kommer fler till del. För att arbeta med denna fråga är det viktigt att vi ser den i hela dess komplexitet.
Det är av största vikt att regeringens styrning av kulturpolitiken utformas på ett sådant sätt att vi inte styr det konstnärliga innehållet.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Kristina Axén Olin har frågat mig hur den fortsatta processen ser ut angående renoveringen av Kungliga Operan. Kristina Axén Olin har vidare frågat om det är någon mer information som ministern behöver för att kunna besluta om en renovering av Kungliga Operan samt när ett besked om detta kan ges till Kungliga Operan.
Kungliga Operan är Sveriges nationalscen för opera och balett, därtill ett statligt byggnadsminne och en kulturhistoriskt värdefull byggnad centralt belägen i Stockholm, som har varit till gagn för det svenska kulturlivet på samma plats sedan 1700-talet.
Flera regeringar före den regering som jag nu sitter i har varit involverade i frågan om renovering och ombyggnad av operabyggnaden.
Jag är väl medveten om att byggnaden är i behov av investeringar för att kunna möta såväl kraven som ställs på fastighetsägaren som kraven på en modern opera som är tillgänglig för fler och har en fungerande arbetsmiljö.
På regeringens bord ligger ett antal underlag i form av redovisade regeringsuppdrag avseende fastigheten, verksamheten och ekonomi. Jag kan i nuläget inte ge besked om när regeringen kommer att fatta beslut i frågan, men ärendet bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Det beslut som väl fattas kommer att ha stor inverkan på opera- och balettkonstens utveckling under flera decennier framöver.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Tack, Roland Utbult, för frågan! Som kulturminister vill jag skapa goda förutsättningar för Operan att fullfölja sitt nationalscensuppdrag att vara den ledande institutionen inom opera och balett och en angelägenhet för en publik i hela landet.
Frågan om renovering och ombyggnad av Sveriges nationalscen för opera och balett har varit en viktig fråga för flera regeringar under drygt tio år. Jag vill än en gång betona att frågan är viktig och komplex med många aspekter att ta hänsyn till: fastigheten, verksamheten och pengarna.
Roland Utbult tog upp frågan om att kunna bygga ett helt nytt operahus. Där vill jag förtydliga att ingen utredning avseende kostnader för ett nytt operahus har gjorts. Däremot finns det, precis som Roland betonade, ett externt initiativ.
Det är inte otänkbart att det skulle kunna innebära nya möjligheter för operakonstens utveckling, då ett äldre hus har sina begränsningar. Samtidigt ska man komma ihåg att detta skulle kräva fördjupade analyser för att se rimligheten i ett sådant förslag. Som jag har sagt tidigare: På regeringens bord ligger nu ett antal underlag.
Som jag också har sagt tidigare kan jag inte i nuläget lämna besked om när regeringen kan fatta beslut. Men ärendet bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jag skulle vilja börja med att svara på den fråga som Roland Utbult ställde om huruvida vi skulle kunna tänka oss ett nytt operahus. Där vill jag, med risk för att upprepa mig, säga att det samtidigt skulle kräva fördjupade analyser för att se rimligheten i ett sådant förslag. Då finns det också risk för att det kommer att ta ännu längre tid.
Det är, som jag har sagt, oerhört viktigt att skapa goda förutsättningar för Operan att fullfölja sitt nationalscensuppdrag. Det är en angelägenhet för hela landet, och det är såklart också oerhört viktigt med internationella besök.
Regeringen är väl medveten om att byggnaden är i behov av investeringar för att möta såväl kraven som ställs på fastighetsägaren som kraven på en modern opera som är tillgänglig för fler och utgör en fungerande arbetsmiljö.
Det övergripande syftet har från början varit att möta de krav som ställs på fastighetsägaren, skapa bättre förutsättningar för operakonstens utveckling och göra huset mer öppet och tillgängligt för fler, bland annat nya publikgrupper.
På regeringens bord ligger nu, precis som Kristina visade, ett antal underlag i form av redovisade regeringsuppdrag. Det finns många olika aspekter som ska beaktas noggrant, och det arbetet pågår.
Att beslutet har skjutits fram handlar också om att frågor kopplade till pandemin har behövt prioriteras den senaste tiden. Det har handlat om ungefär två år.
Jag kan i nuläget inte lämna besked om när regeringen kan fatta beslut, men ärendet bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Ja, vi är verkligen ett musikälskande folk, och det tar jag verkligen med mig. Jag betonar återigen detta: Frågan om renovering och ombyggnad av Sveriges nationalscen för opera och balett är en viktig och komplex fråga för regeringen.
Som kulturminister är jag angelägen om att det beslut som väl fattas möjliggör för Operan att fullfölja sitt nationalscensuppdrag. Frågan bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Jonas Andersson i Linghem har frågat mig vilket synsätt som jag och regeringen har på huruvida historien bör "uppdateras" och hur detta synsätt kommer att ta sig uttryck i regeringens politik.
Han undrar vidare om jag avser att ta några politiska initiativ som kan påverka frågan om rivning eller avlägsnande av kulturföremål och monument såsom exempelvis statyer. Jag vill inleda med att tacka Jonas Andersson för möjligheten att utveckla min och regeringens syn i denna mångbottnade fråga.
För att nå detta mål verkar regeringen även för att främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas. Min och regeringens ståndpunkt är att alla har rätt att ta del av och vara med och forma kulturarvet. Kulturarvet är ett gemensamt arv. Det är under ständig utveckling och formas av människor tillsammans.
Kulturarvspolitiken utgår ifrån en öppen förståelse av kulturarv, där kulturarv förstås som spår och uttryck från det förflutna som tillskrivs värde och används i samtiden. Med kulturarv avses inte bara det som vi är stolta över och som representerar något positivt.
Kulturarv kan också vara spår av sådant som vi inte är lika stolta över och som vittnar om tider eller företeelser vi vill ta avstånd ifrån. Här kan finnas en tendens att glömma, och ibland till och med radera, såväl missgärningar som det mer vardagliga.
Som grund för vad som bör bevaras för eftervärlden, eller för hur vi kan förstå vad som egentligen har utmärkt andra tider och samhällen, behöver vi dock kulturarvet i hela dess bredd. En mångfald av spår från det förflutna ger oss möjligheter att förstå och lära oss av historien. Därför ska vi aldrig sudda ut delar av historien.
Kulturarvets mångfaldiga värden säkrar vi inte genom att ta bort, utan genom att addera, genom att ständigt söka ny kunskap och nya berättelser, för att få fler perspektiv på historien. Vi kan inte göra historien ogjord, men vi kan i varje ny tid arbeta för att inte upprepa det vi anser vara fel.
Avslutningsvis: Det ligger inte något förslag rörande denna fråga på regeringens bord. Anledningen till det är att det varken är regeringens uppgift eller min uppgift som minister att ta initiativ som kan påverka frågan om rivning eller avlägsnande av kulturföremål och monument. Det är en fråga för en lång rad andra aktörer.
Arbetet med att skapa kunskap för att tolka och omtolka kulturarvet ligger hos kulturarvsinstitutionerna.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Låt mig inledningsvis hålla med Jonas Andersson och Pontus Andersson om att det här är ett angeläget ämne.
Jag kan inte nog betona hur viktigt jag själv tycker att det är, inte minst med tanke på mitt tidigare uppdrag som generalsekreterare för Sveriges Museer. Då kan ni säkert förstå hur viktigt kulturarvet är för mig personligen.
Vi kan bara lära oss genom immateriella och materiella avtryck från dåtiden till nutiden och samtiden för att lära oss för framtiden. Vi ska aldrig glömma eller gömma. I stället för att radera ska vi addera.
Samhällen har i alla tider rest statyer och monument för att minnas och hylla, ibland som en viktig beståndsdel i gestaltningen av olika stadsrum.
Vad av det som tidigare samhällen skapat och vilka spår av det förflutna som anses vara värt att uppmärksamma och bevara beslutas av varje samhälle i varje tid enligt rådande värderingar och gällande regler. Detta kan också uttryckas som att vad som betraktas som kulturarv förändras över tid.
Vi måste alltså se att en tolkning och omtolkning av vad som hör till kulturarvet ständigt pågår. Att arbeta med kulturarv måste bygga på en helhetssyn, och vi behöver kulturarvet i hela dess bredd för att förstå historien så fullt ut som möjligt. Kulturarv är inte enbart de goda arven.
De bevarade förintelselägren är en skrämmande påminnelse om det ofattbara våldet i vår moderna europeiska historia. De av riksdagen antagna nationella kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefrihet som grund.
Kulturens frihet är därmed en grundläggande princip i kulturpolitiken. En stark och självständig profession inom kulturarvsfältet har till uppgift att säkra en mångfald av historiska spår och motverka tendenser att bara lyfta fram goda kulturarv.
I forskningen och på museer och andra kulturarvsinstitutioner runt om i landet kompletteras historien ständigt med nya perspektiv. Fler berättelser om samma händelser i det förflutna tillkommer och ger en annan och större förståelse. Det är på detta sätt vi lagrar kunskaper om det förflutna som har betydelse för hur vi förstår och även agerar i samtiden.
Vi ska aldrig glömma och gömma. I stället för att radera ska vi addera.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Eftersom varken Jonas Andersson eller Pontus Andersson verkar uppfatta mina svar väljer jag att inledningsvis kort upprepa några av mina tidigare svar. Vi ska aldrig glömma och gömma. I stället för att radera ska vi addera.
Som svar på om jag ska ta beslut om vad som ska rivas eller inte rivas måste jag också upprepa ett tidigare svar. Arbetet med att skapa kunskap för att tolka och omtolka kulturarvet ligger hos kulturarvsinstitutionerna.
Kulturarv ska inte väljas ut för att representera någon värdering eller anpassas utifrån de mänskliga rättigheterna.
Kulturarv kan däremot bidra till att främja dessa rättigheter genom att möjliggöra större förståelse för det förflutna och därmed ge oss verktyg för att forma framtiden, en framtid där vi inte upprepar samma misstag som tidigare och där mänskliga rättigheter förhoppningsvis respekteras i större utsträckning.
Kulturarv är en oändlig källa till kunskap och en gemensam tillgång för alla människor. Vår strävan måste vara ett tillgängligt kulturarv bestående av en mångfald av spår från det förflutna.
Men, och här vill jag vara ytterst tydlig, det är inte politikens uppgift att bestämma vilka delar av kulturarvet som ska bevaras och inte heller hur kulturarvet ska presenteras och vad som ska berättas.
Som Jonas Andersson och Pontus Andersson hör är det min mycket bestämda uppfattning att regeringens styrning och politiska perspektiv inte ska styra det konstnärliga innehållet, till vilket värdering och urval av kulturarv hör. Som kulturminister kommer jag att jobba hårt för att se till att den konstnärliga friheten bevaras.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Först vill jag tacka Jonas Andersson och Pontus Andersson för denna debatt och för frågorna, som har gett mig möjlighet att utveckla min och regeringens syn på kulturarvet och vikten av ett kulturarvsarbete som präglas av kunskap, delaktighet och mångfald. Styrningen inom kulturområdet bygger på professionens självständiga ställning och ansvar för verksamhetens innehåll.
Denna princip är viktig att slå fast och värna och även stärka och utveckla.
Det görs löpande avgränsningar av vad som ska inkluderas och vad som inte hör till kulturarvsområdet, men dessa bedömningar måste i så hög grad som möjligt göras utanför den politiska sfären av enskilda människor i det civila samhället och av de professionella inom kulturarvssektorn.
Jag vill avsluta med att läsa ett kort stycke ur kulturarvspropositionen som på ett kärnfullt och vackert sätt berör den fråga som vi har debatterat i dag: Att arbeta med kulturarvet handlar om att låta det förflutna framträda i sin egen dynamik och mångtydighet.
Att berätta framstegshistorier om hur olika tidigare strävanden oundvikligen lett fram till dagens upplysta tillstånd gör ofelbart våld på den förståelsen. I stället är det viktigt att bibehålla en distans och att utgå ifrån att det förflutna, som ofta har framhållits, är ett främmande land som måste förstås på sina egna premisser.
Jeanette Gustafsdotter (S):
Tobias Andersson har frågat mig om det är min uppfattning att det finns en svensk kultur, och hur jag avser att verka för att värna den. Tobias Andersson har vidare frågat vilka andra kulturer jag bedömer finns i Sverige, och hur jag verkar för att värna dem.
Som jag nyligen har svarat Tobias Andersson på en skriftlig fråga så är regeringens grund för att stödja och främja den kultur och det kulturarv som finns i Sverige det av riksdagen fastställda målet att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund.
Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. Som jag också tidigare har påpekat är det inte politikens uppgift att definiera kulturbegreppet.
Jag har haft glädjen och äran att ha få varit kulturminister i lite över 100 dagar och varje dag få ägna mig åt konst och kultur här i Sverige. Vi är ett litet land, men med ett otroligt starkt och mångfasetterat kulturliv, med mängder av olika uttryck.
Många svenska konstnärer, artister och organisationer är också väldigt framgångsrika i omvärlden, inte minst inom exempelvis musik och design, men också inom litteratur, bildkonst, scenkonst och rörlig bild.
Konst och kultur utvecklas inte i ett vakuum utan i möten mellan människor, och inte minst i möten med omvärlden. Därför är det också viktigt att stimulera internationella utbyten på olika sätt, och se att konst och kultur uppstår och utvecklas också i förändring.
Kulturell interaktion och kulturellt utbyte har också alltid haft en grundläggande betydelse för samhällets utveckling. Kulturpolitiken omfattar alla oss som bor i Sverige, oavsett vilket språk vi pratar eller vilka berättelser som vi bär med oss.