KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Det är naturligtvis glädjande att Lars Wegendal har ett sådant djuplodande intresse för Moderata samlingspartiets inre liv. Jag kan dock understryka att den här regeringen precis som den förra ser de sociala aspekterna som kärnan i vår spelpolitik. Det är också så den europeiska spelpolitiken är utformad - vi kan ha en reglerad spelmarknad utifrån att vi ska värna de sociala skyddsbehoven.
Sedan kan vi naturligtvis ha en lång diskussion om vad som bör ske med den svenska spelmarknaden, och det bör vi kanske ha när vi har fått Spelutredningen. Jag tycker att regeringen i direktiven till utredningen mycket tydligt har klargjort att det som bör regleras hårdast och där man bör ha en statlig styrning är de spel som har störst skadeverkningar och störst risker i termer av spelberoende. Däremot får vi återkomma till frågan om spelautomaterna när vi fått in ytterligare uppgifter.
Jag har ingen information som indikerar att Lars Wegendal har fel när han säger att det sker en kraftig ökning av det illegala spelandet, men vi ska få en kartläggning från Lotteriinspektionen, och då finns det anledning att återkomma till detta. En felaktig slutsats riskerar att bli att vi, om det nu finns många illegala spelautomater, behöver fler legala automater eller behöver avreglera möjligheterna för Svenska Spel att sätta upp sådana här maskiner på alla möjliga ställen i Sverige.
Jag vill understryka att jag inte tror på detta. Jag tror, om jag får dra parallellen till alkoholpolitiken, att den svenska spelpolitiken i vissa avseenden faktiskt fungerar bättre än sitt rykte. Vi ska ha en väl reglerad spelmarknad där det finns konkurrens, där det finns möjligheter för olika aktörer att vara aktiva på mer ofarliga spel, och där mer farliga spel hanteras på ett bra sätt med tydligare offentlig kontroll.
Jag tror också att det är viktigt att vi bekämpar ekonomisk brottslighet och att vi inser att ekonomisk brottslighet är nätverk av brottslingar som driver verksamhet som ger stora ekonomiska vinster och är skadlig. Där är naturligtvis det illegala spelandet en viktig del. Det är helt uppenbart. Det är för övrigt också uppenbart att även legalt spelande ofta är ett sätt att tvätta svarta pengar eller illegala pengar vita, om man får tro de uppgifter som förekommer.
Vi har alltså anledning att återkomma i dessa frågor, men jag vill invänta Spelutredningen och se vad den gör för bedömning av hur vi ska förhålla oss till automatspel. För mig är det dock rätt tydligt att detta är ett område med uppenbara risker för illegal verksamhet, men också för ett tydligt spelberoende.
Anders Borg (M):
Jag kan försäkra Lars Wegendal att spelpolitiken upptar en betydande del av min tid som finansminister. Den är central. Det är viktigt att vi har en väl fungerande och väl reglerad spelmarknad så att vi undviker spelmissbruk och de sociala bieffekter som följer av detta. Jag är övertygad om att det inte finns något orsakssamband mellan att jag varit finansminister i ett år och att problemen med illegalt spelande ökat.
Jag vill bara understryka att Lars Wegendal i en del har helt rätt, nämligen att det inte finns någon anledning att invänta Spelutredningen för att bekämpa illegalt spelande. Det handlar ofta om samarbete över myndighetsgränser och om prioriteringar. Jag tror att det arbete som justitieministern nu gör för att förstärka arbetet mot den grovt organiserade brottsligheten har goda förutsättningar att ha en positiv effekt också på det här området. Brottslighet ska bekämpas, och den ska bekämpas kraftfullt.
Där har vi ingen som helst anledning att invänta några utredningar. Illegalt spelande i den formen ska naturligtvis hanteras på det sätt som de rättsvårdande myndigheterna har ansvar för att göra.
Anders Borg (M):
Peter Pedersen har frågat miljöminister Andreas Carlgren om han är beredd att snarast vidta åtgärder för att stärka den relativa konkurrenskraften för hållbara bränslen jämfört med fossila bränslen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Under senare tid har prisutvecklingen på drivmedelsmarknaden medfört att det i dagsläget är dyrare att tanka etanol jämfört med bensin.
Detta beror till största delen på att råoljepriset sedan i juli i år har fallit från historiskt höga nivåer på över 140 dollar per fat till under 60 dollar per fat i dagsläget. Som ett resultat av detta har bensinpriset sjunkit med ca 3 kronor per liter sedan i somras. Under samma period har priset på etanol, E 85, ökat med lite drygt 1 krona per liter.
Biodrivmedel främjas redan i dag, dels genom att de av naturliga skäl befrias från koldioxidskatt, dels genom att de undantas från energiskatt. För etanol innebär detta ett stöd på 5 kronor per liter. Moms utgår på såväl biodrivmedel som fossila drivmedel. Enligt EU:s momsregler är det inte möjligt att ha lägre momssats på etanol än på andra bränslen.
Det är bland annat av denna anledning inte aktuellt att ytterligare främja biodrivmedlen genom en sänkning av momsen. Ett sätt att förbättra villkoren för etanol är att ta bort EU-tullen på etanol. Den svenska ståndpunkten är att denna tull bör slopas. Sverige driver därför denna fråga inom EU. På detta sätt verkar regeringen för att ytterligare förbättra konkurrenskraften för etanol.
Anders Borg (M):
Jag välkomnar Peter Pedersens interpellation. Det är bra att vi får en diskussion i nyanserade ordalag om etanolen. Låt mig ändå konstatera att grunden för denna diskussion är att vi har haft ett snabbt oljeprisfall som har gjort att det relativa priset mellan olja och etanol har förskjutits. Det är utgångspunkten. Man skulle naturligtvis via någon teoretisk mekanism kunna förhindra det, men nu har det inträffat.
Jag måste konstatera ur mitt perspektiv att det är glädjande. Det betyder att färre människor kommer att förlora sina arbeten. Arbetslösheten kommer inte att öka fullt så mycket som annars hade varit fallet. I grunden måste vi välkomna att det sker en oljeprisnedgång. Samtidigt måste vi ha de långsiktiga perspektiven, Peter Pedersens perspektiv, klara för oss. Då är frågan hur vi ska minska koldioxidutsläppen. Det finns ett grundläggande strategival.
Ska vi beskatta dem som förorenar eller subventionera dem som förorenar lite mindre? Jag tror starkt på idén att man straffbeskattar dem som förorenar snarare än att man subventionerar dem som förorenar lite mindre. När man subventionerar dem som förorenar lite mindre ger man de facto offentliga subventioner till vad som i grund och botten är föroreningar.
Därför är den effektivaste och rimligaste vägen framåt att upprätthålla en hög koldioxidbeskattning. I dagsläget vore det förödande att höja koldioxidbeskattningen. Att ta tillbaka hela oljeprisnedgången genom koldioxidskattehöjningar vore mycket skadligt för svensk ekonomi i detta läge. Det vill jag inte medverka till. Jag tror att det skulle få särskilt förödande konsekvenser om man gjorde det i det läge vi nu har för svensk fordonsindustri.
Samtidigt är det bra att vi har en samsyn i frihandelsfrågorna. Den logiska åtgärden är att underlätta för Brasilien och andra länder som producerar billig etanol för 2 kronor litern att komma in på de europeiska marknaderna på lika villkor. Att vi straffbeskattar en produktion som dels är miljömässigt bra, dels har positiva effekter på utvecklingsländerna är besvärligt.
Därför bör tullarna på etanol tas bort. Det är naturligtvis den svenska regeringens hållning. Som grundläggande utgångspunkt måste man ändå hålla en viss ordning i detta. Vi ska via handelssystem se till att den som förorenar har kostnader för det. Vi ska via koldioxidbeskattning lägga den tyngsta bördan för utsläppen på den som förorenar.
Givetvis kan vi vid olika tillfällen jobba med olika typer av stöd för att underlätta, men låt oss komma ihåg att användning av offentliga medel för att gynna dem som släpper ut mindre är en väsentligt mindre effektiv väg än att beskatta dem som släpper ut mycket. Koldioxidbeskattning och handelssystem måste vara kärnan i hanteringen av klimatfrågan.
Anders Borg (M):
Det vore ett nöje för mig att ta bensinbolagen i örat. Problemet är att vi i detta sammanhang borde ta dem i örat för att de ska pressa ned bensinpriserna. Vi vet av historisk erfarenhet att det kanske tar tre fyra gånger så lång tid för bensinbolagen att sänka bensinpriserna när oljepriset faller som det tar för dem att höja det när oljepriset stiger. Det upprör naturligtvis allmänheten och är i grund och botten stötande.
Det skulle i detta fall snarast förvärra problemet. Det skulle underlätta bensinprisnedgången ytterligare. I ett bredare perspektiv tror jag att den svenska hållningen, där vi har en relativt bred samsyn, är klok. Kärnan i koldioxidpolitiken, i uppvärmningspolitiken bör vara utsläppshandelssystemet. Det ger de rätta marknadsmekanismerna.
Vi ska därutöver jobba med en hög koldioxidbeskattning som via marknadspriser driver fram investeringar, besparingsåtgärder och annat som minskar utsläppen. Vi ska också satsa på forskning och investeringar som underlättar en mindre utsläppsrik ekonomi. Samtidigt kan vi då och då jobba med metoder för att också stödja beteenden som i grunden handlar om att släppa ut mindre.
Det kan dock aldrig bli kärnan eller styrkan i den samlade koldioxidpolitiken. Nu har vi en situation där bensinpriserna har förskjutits så att vi har en annorlunda relation med etanolen. Vi ska göra vad vi kan för att driva på i EU för att rätta till denna situation. Det är dock, som jag framhåller i interpellationssvaret, begränsningar där när det gäller regelverk för moms och annat. Det är den situation vi har.
Den svenska koldioxidpolitiken är ett föredöme och ska förbli ett föredöme. Det är en fördel att vi har en relativt bred samsyn när det gäller grunderna i denna.
Anders Borg (M):
Thomas Östros har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta med anledning av Konjunkturinstitutets prognos att sysselsättningen minskar med 100 000 personer och arbetslösheten ökar till över 8 procent fram till 2010. Utvecklingen av svensk ekonomi är för närvarande svårbedömd. I det uppdaterade konvergensprogrammet som regeringen har överlämnat till finansutskottet redovisas två scenarier för den ekonomiska utvecklingen.
Dessa scenarier innebär att arbetslösheten kan komma att stiga till mellan 7,7 och 9,2 procent under 2010, vilket är i linje med såväl Konjunkturinstitutets, Riksbankens och Europeiska kommissionens bedömningar. Budgetpropositionen innehåller förslag på åtgärder som är både konjunkturellt och strukturellt motiverade.
32 miljarder kronor satsas på skattesänkningar för individer och företag, välfärdssatsningar på pensionärer och sjuka samt framtidsinvesteringar på infrastruktur, utbildning och forskning. Utöver de insatser som föreslås i budgetpropositionen har flera åtgärder vidtagits med anledning av den finansiella krisen. Regeringen har lagt fram ett finansmarknadspaket med en stabilitetsplan för att återupprätta förtroendet på de finansiella marknaderna.
Det starka utgångsläget i de offentliga finanserna gör också att vi kan låta de automatiska stabilisatorerna verka fullt ut. Riksbanken och Riksgälden har vidtagit åtgärder för att förbättra likviditeten på de finansiella marknaderna, och Riksbanken har dessutom sänkt räntan med 1 procentenhet sedan budgetpropositionen lades fram. Det är viktigt att först bedöma effekterna av åtgärderna riktade till de finansiella marknaderna och den penningpolitiska responsen innan ytterligare stabiliseringspolitiska åtgärder kan komma i fråga.
Regeringen följer utvecklingen noggrant och har beredskap att återkomma med ytterligare åtgärder som stabiliserar arbetsmarknaden. Samtidigt är det viktigt att understryka att politiken inte får äventyra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.
Anders Borg (M):
Det är beklämmande. Det är det ord Thomas Östros vill använda - beklämmande. Och det är beklämmande att Thomas Östros sätter sig ned för att förhandla om dråpslag mot jobben i Eskilstuna, i Göteborg och i Norrbotten. Det är vad Thomas Östros ägnar sina kvällar åt när han sitter med Miljöpartiet och Vänsterpartiet och förhandlar.
Ja, nu är förhandlingarna avbrutna, för de var tydligen så fundamentalt oeniga att man inte ens kunde fortsätta samtalen. Två år före val har man till och med börjat tåga ut från förhandlingsbordet. Det framgår ändå mycket tydligt att socialdemokratins strategi är att göra upp med Miljöpartiet. Här har vi de två punkterna: Bekämpa arbetslinjen - det är Socialdemokraternas kärnidé - och lägg ned svensk basindustri - det är Miljöpartiets kärnidé. Då får vi se kompromisserna.
Jag tycker att det vore mer ärligt om Socialdemokraterna vågade säga till industriarbetarna i Eskilstuna, Göteborg och Norrbotten vad det är man sitter och planerar eller åtminstone säga att man vägrade att förhandla med Miljöpartiet om energipolitiken.
Om Thomas Östros säger att de inte förhandlar med Miljöpartiet om kärnkraften, att de är beredda att sträcka ut en hand till den borgerliga alliansen och få en långsiktig uppgörelse om energipolitiken där vi accepterar att kärnkraften också framöver måste vara en viktig del av energiförsörjning skulle det naturligtvis vara glädjande. Men alla vet att det aldrig kommer att inträffa. Thomas Östros kommer att hålla miljöpartisterna i handen och resa till O 1:an och andra reaktorer för att stänga dem.
Det är det pris makten kräver. Mot det här står naturligtvis regeringens aktiva politik. Vi har lagt 1 procent i åtgärder - sänkta skatter som stärker arbetslinjen och bidrar till full sysselsättning, ett stort infrastrukturpaket, en ordentlig forskningssatsning, en bred satsning på välfärden. Det är naturligtvis så vi ska jobba vidare och i nästa budget lägga in åtgärder som förstärker den ekonomiska politiken och som bidrar till att stabilisera den ekonomiska utvecklingen.
Mot det står den ansvarslöshet som Miljöpartiet och Socialdemokraterna representerar.
Anders Borg (M):
Britta Rådström har frågat mig vilka omständigheter och fakta jag har baserat anslaget till Kronofogdemyndigheten på. Hon har också frågat mig vilka arbetsuppgifter på Kronofogdemyndigheten jag menar bör prioriteras ned när personal sägs upp samtidigt som ärendemängden ökar. Britta Rådström har slutligen frågat om jag avser att ta något initiativ till ändring i budgetförslaget för 2009 så att uppsägningar kan undvikas eller om ställningstagandet måste vänta tills tilläggsbudgeten kommer i vår.
Frågan om nivån på Kronofogdemyndighetens anslag hanterades inom ramen för den ordinarie budgetprocessen och baserades på myndighetens budgetunderlag. I budgetpropositionen för 2009 anges inriktningen för Kronofogdemyndighetens verksamhet. Regeringens förvaltningspolitik bygger på att myndigheterna i största möjliga utsträckning själva ska avgöra var och hur deras resurser ska användas. Det ankommer därför inte på regeringen att bestämma hur Kronofogdemyndigheten ska organisera sin verksamhet för att nå uppställda mål.
Kronofogdemyndigheten har uppgett att orsaken till att de hamnat i en kritisk ekonomisk situation är att kostnaden för IT och administration blivit betydligt dyrare än vad man räknat med. Myndigheten samverkar i detta avseende med Skatteverket. Kronofogdemyndigheten och Skatteverket har tillsammans identifierat ett flertal åtgärder som redan i dagsläget har genomförts eller ska genomföras för att förbättra den gemensamma funktionen. Jag utgår från att myndigheterna har kontroll över situationen.
Jag avser inte i dagsläget att ta något initiativ till ändring i budgetförslaget för 2009.
Anders Borg (M):
Låt mig börja med att säga att jag delar Britta Rådströms utgångspunkter på tre punkter. För det första ska vi naturligtvis hålla god ordning på de offentliga finanserna. Det är ett ansvar för oss alla som politiker. Vi har den dubbla rollen att värna våra verksamheter samtidigt som vi också företräder skattebetalarna. För det andra ska vi se till att de som jobbar i våra myndigheter och verksamheter har bra villkor.
När det är nödvändigt att göra personalneddragningar ska man vara medveten om att det både är besvärligt och att vi har skäl att stötta dem. I detta ska vi naturligtvis se en tydlig funktion för de fackliga organisationerna. Staten ska vara ett föredöme. Vi ska agera så bra och handskas med människor på ett så bra sätt med så mycket omtanke som det går givet situationen. Därför spelar självklart de fackliga organisationernas synpunkter en viktig roll i den här typen av omställningsprocesser.
För det tredje delar jag också Britta Rådströms vurm för Kronofogdemyndigheten. Det är en mycket viktig myndighet. När människor hamnar i besvärliga situationer i livet, vilket jag tror att vi alla har vänner och bekanta som har gjort, är det viktigt att de kan få ett korrekt bemötande och hjälp från Kronofogdemyndigheten att reda ut situationen. Därför spelar Kronofogdemyndigheten en viktig roll för människor.
Jag vill gärna säga att vi noggrant ska följa utvecklingen därför att vi måste kontrollera vad kostnadsorsakerna är. Det låg inte i myndighetens äskande en bedömning att man skulle hamna i den här situationen. Sedan är det naturligtvis så att vi provtrycker omställningskostnader för Kronofogdemyndigheten precis som för andra. Vi är nog inte det första finansdepartement som så att säga har ifrågasatt myndigheternas uppgifter i deras äskanden.
Jag ska noga följa den här utvecklingen och se till att vi kan få reda på vad vi har för orsaker till det hela. Sedan får vi naturligtvis gå igenom myndighetens äskande när det väl kommer. Jag tackar så mycket för denna debatt.
Anders Borg (M):
Lars Johansson har frågat mig om jag avser att ta några initiativ i fråga om tonnageskatt, hur jag ser på den svenska rederinäringens konkurrenssituation och hur jag ser på läget för rederinäringen och jobben utan tonnageskatt. De frågor Lars Johansson har ställt är desamma som han ställde för några veckor sedan. Anledningen till att Lars Johansson nu väljer att upprepa frågorna är att han den gången fick förhinder att närvara vid debatten. Det finns inte någon anledning för mig att efter så kort tid förändra innehållet i mitt tidigare svar.
Min grundinställning är således fortfarande att det bör råda likvärdiga konkurrensvillkor mellan den svenska handelsflottan och andra handelsflottor. Sjöfartsnäringen är dock redan i dag en skattemässigt gynnad bransch. Rederinäringen erhåller ett omfattande sjöfartsstöd, som innebär att branschen får tillbaka både inkomstskatt och sociala avgifter trots att de ombordanställda tjänar in pension och andra sociala förmåner i Sverige.
Avskrivningsreglerna gör att branschen har byggt upp stora latenta skatteskulder genom överavskrivningar på fartyg. Ska vi ha ett system med tonnageskatt måste en rad utestående frågor ses över. Den samlade effekten av sjöfartsstödet och de skattevillkor som gäller för sjöfarten får inte heller utformas så att andra branscher missgynnas. Jag kan därför fortfarande inte lämna något besked om när ett förslag om tonnageskatt kan komma att läggas fram.
Anders Borg (M):
Jag har stor respekt för Lars Johanssons vurm för den här frågan. Samma gäller för många riksdagsmän i mitt eget parti, allianspartierna och andra partier i riksdagen som har sin hemmahörighet i viktiga sjöfartsregioner. Jag har stor respekt för det. Jag kan ändå inte blunda för det exempel jag alldeles nyligen läste upp, om en industriarbetare med 20 000 i lön och en sjöman.
Kombinationen av sjömansskatt, sjöfartsstöd och arbetsgivaravgift gör att skattebetalningarna från denna näring är utomordentligt små - obefintliga. Jag ska gärna ge Lars Johansson en förklaring till varför min egen skepsis har tilltagit.
I samband med att vi har jobbat med räntesnurrorna har jag funnit anledning att relativt noggrant granska hur olika näringar och företag sköter sina betalningar med bolagsskatten. Det är viktigt att alla betalar sina skatter. Det är viktigt att alla näringar fullgör sina förpliktelser mot samhället. Det är naturligtvis frapperande att en näring som omsätter 37 miljarder betalar 62 miljoner i bolagsskatt.
37 miljarder och 62 miljoner - då kan inte det svenska skattetrycket vara ett alldeles stort problem för denna näring. Jag har inte räknat ut procentsatserna av omsättningen de betalar i skatt, men det lär inte bli någon alldeles särdeles hög siffra. Vi har problemet på avskrivningssidan. Både Lars Johansson och jag vet att den inte är okomplicerad.
Det är svårt att värja sig från intrycket att delar av sjöfartsnäringens stora intresse i frågan i praktiken handlar om att de vill undkomma de stora latenta skatteskulder som här finns. Så länge de latenta skatteskulderna finns och möjligheterna till avskrivningar finns har man anledning att investera i båtar i svensk sjöfart.
Jag upplever därför inte att vi har villkor för svensk sjöfartsnäring som är så problematiska och besvärliga som det ibland ges sken av. Jag har suttit i Nordiska ministerrådet och fått motsatta argument från våra kolleger, det vill säga att den svenska sjöfartsnäringen har så utomordentligt goda villkor att det faktiskt sker inflaggning till Sverige från andra nordiska länder.
Den grundläggande utgångspunkten är att varje näring ska betala sina skatter på ett korrekt sätt så att vi får ett ansvarstagande från hela samhället utifrån de skatter som naturligtvis måste betalas in. Det gäller inkomstskatter, arbetsgivaravgifter och bolagsskatter. Det är inte så att sjöfartsnäringen är särskilt illa utsatt. Man har mycket förmånliga skattevillkor. Det är kanske nödvändigt.
Men givet de stora komplikationer som ligger i avskrivningsfrågan måste det här få ta den tid det tar. Jag kan inte ställa i utsikt att den här svåra frågan kan lösas snabbt. Det kommer att ta sin tid innan vi når resultat.
Anders Borg (M):
Jag försäkrar Lars Johansson att jag har stor respekt för hans vurm för rederinäringen. Det är en viktig bransch. Vi är ett utrikeshandelsberoende land. Det är alldeles uppenbart. Jag kommer själv från en hamnstad, Norrköping, så jag kan ha stor respekt och stor förståelse för detta. Det stämmer inte att vi inte har haft överläggningar med rederinäringen. Jag har själv träffat dem. Min statssekreterare Ingemar Hansson har vid upprepade tillfällen haft sammankomster med dem.
Men jag föreställer mig att de kanske inte är alldeles nöjda med de svar vi har gett vid de överläggningarna. Tyvärr är det ibland så att man måste ge svar som inte alltid uppskattas av dem som får dem. Men vi har haft överläggningar, och vi kan gärna ha överläggningar igen och diskutera hur det kommer sig att bolagsskatten för de här företagen uppgår till 62 miljoner kronor. Det skulle jag gärna ha en bra överläggning om.
Det kan jämföras med - jag var tvungen att titta i tabellerna - hela gummi- och plastvaruindustrin, som har en liknande omsättning. Det är den som i mina tabeller ser likvärdig ut. De betalar 464 miljoner kronor på samma omsättning som rederinäringen betalar 62 miljoner. Det är svårt att hitta näringar som har så förmånliga skattevillkor som denna.
Jag gläds alltid åt människor som har låga skatter, men de skatter vi har ska betalas och näringar bör ha likvärdiga villkor. Jag vill därför också vurma för våra skattebaser, även om jag naturligtvis delar Lars Johanssons starka intresse för just rederinäringen och vurmar för dess viktiga utveckling.
Men låt oss också komma ihåg att detta är en bransch med mycket förmånliga skattevillkor - noll skatt på arbetskraften och nästan ingen bolagsskatt. Det är väldigt få andra branscher som kan erbjuda sådana villkor i Sverige.