Maria Stockhaus (M):
Jag skulle vilja börja med att hänvisa till barnkonventionen, artikel 1: Varje människa under 18 år är ett barn. Frågan om barnäktenskap borde vara enkel. Människor som bor i Sverige och är under 18 år ska inte vara gifta. Punkt. Det ska inte finnas någon paragraf eller någon ventil för att kunna godkänna barnäktenskap.
Frågan om barnäktenskap, tvångsäktenskap och även polygama äktenskap är delar av ett mycket större problem, nämligen problemet med hedersförtryck. Det är ett problem som tyvärr har blivit mer omfattande i Sverige. När Fadime Sahindal talade i riksdagen för 16 år sedan, två månader innan hon blev skjuten av sin pappa, sa hon: Vänd dem inte ryggen! Ni får inte vända oss ryggen.
Hon talade om alla invandrartjejer som bor i Sverige och som är utsatta för hedersförtryck. Vi har barn i Sverige i dag som är gifta. Vi har flickor och även pojkar som utsätts för hedersförtryck i Sverige. Vi har vänt dem ryggen. Men nu har vi en chans att vända oss mot dem igen och se problemen med barnäktenskap och göra någonting åt dem.
Jag blev nästan provocerad när Vänsterpartiets riksdagsledamot var uppe i talarstolen och bara pratade om gode män och förmyndare. Det är i och för sig viktiga frågor, men betänkandet handlar i mångt och mycket om just hedersförtryck och hederskultur. Inte med ett enda ord har dessa frågor nämnts, vilket är typiskt för Vänsterpartiet.
Partiet har duckat i frågan och förnekat att problemen finns, och därmed har man varit en del av den kultur som har funnits i politiken i Sverige där man har vänt dessa flickor ryggen. Att gifta bort barn och framför allt unga flickor innebär ofta att de nekas att gå i skolan.
Förutom att de är gifta med män som de inte vill vara gifta med - de är barn som inte borde ha sexuellt umgänge med vuxna män - nekas de ibland att gå i skolan. Det innebär att deras framtid är förstörd. De har ingen chans att ta sig ur den situation de befinner sig i eftersom de inte får den kunskap de behöver för att göra det.
Många av dem får barn i alldeles för unga år, vilket också innebär fysiska påfrestningar och ger fysiska konsekvenser för dem när de blir vuxna. Vi har alla anledning att vara självkritiska. Vi borde tidigare ha gjort mycket mer för att komma åt frågan om hedersförtryck i allmänhet, barnäktenskap, tvångsäktenskap och polygama äktenskap.
Nu äntligen börjar det hända saker, och vi tar tag i frågor som vi borde ha tagit tag i för länge sedan. Nu har vi en chans att verkligen göra något. Vi har en chans att ta tydlig ställning och markera att i Sverige finns ingen möjlighet till undantag. Barn får inte vara gifta i Sverige oavsett kultur, religion eller varifrån de kommer. Fru ålderspresident!
Det är en viktig del av feministisk utrikespolitik att markera för andra länder att vi tar ställning för dessa frågor i Sverige. Barnkonventionen gäller; man är barn till dess man är 18 - och man ska inte vara gift. Det är tyvärr fortfarande vanligt förekommande i många delar av världen, och det är viktigt att vi markerar att vi absolut inte vill vara en del av detta. I förslaget från regeringen finns fortfarande en möjlighet kvar att göra undantag om det finns särskilda skäl.
Argumentet är just internationella åtaganden. Där tycker jag att vårt största internationella åtagande rimligen borde vara att ha fokus på barnen och deras rättigheter, det vill säga rätten att slippa giftas bort innan man är vuxen. Vi ska inte fortsätta att göra undantag i Sverige. Vi måste sätta stopp nu! Jag stöder därmed utskottets förslag till beslut under punkt 1.