KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Eriksson (MP):
Det är riktigt att ROT-avdraget finns kvar, men det har sänkts. Därför är det inte så konstigt att lite färre människor utnyttjar avdraget och att det blir en effekt där våra byggföretag inte längre arbetar med ROT-projekt i lika stor utsträckning.
I stället har vi nu en nybyggnad som är desto större. Min tolkning av situationen, herr talman, är att resurser har förts över från ombyggnad till nybyggnad. Detta är min förklaring till förändringen.
Regeringens agerande har bidragit till överföringen, och på så sätt har vi också bidragit till att nybyggnadsproduktionen har kunnat genomföras i större utsträckning än vad som annars hade varit fallet. Jag ser inte detta som ett jättestort problem i dag.
Jag förstår naturligtvis att det kan vara ett problem för enskilda byggföretag och enskilda hantverkare, som får söka sig nya vägar, men om vi ser det i ett lite större perspektiv och för Sverige som helhet behövs deras kompetens inom nybyggnadssektorn i stället. Totalt sett får det väl ändå ses som viktigt och rätt att vi i detta läge utnyttjar våra samlade resurser på bästa sätt.
Peter Eriksson (MP):
God afton! Nooshi Dadgostar har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i nuläget för att komma till rätta med problemet med så kallade renovräkningar och olämpliga fastighetsägare. Jag får tacka för interpellationen. Jag tycker att det är en väldigt viktig fråga som Nooshi tar upp.
Renovräkningar är ett begrepp som används om en situation då hyrorna i en fastighet höjs efter en renovering med så mycket att människor ser sig tvingade att flytta därifrån. Vi kan börja med att konstatera att samtidigt som vi har ett stort behov av nya bostäder står vi inför flera utmaningar som gäller vårt befintliga bestånd. Det gäller inte minst många av de flerfamiljshus som byggdes under 1960- och 1970-talen som en del av det så kallade miljonprogrammet.
En stor del av dessa är i grunden bra och funktionella byggnader men i behov av renovering. Samtidigt behöver vi få ned energianvändningen i byggnadsbeståndet och underlätta omställningen av energisystemet.
För att få till stånd renovering och energieffektivisering även i områden där människor har låg köpkraft utan att det ska behöva resultera i så stora hyresökningar att människor tvingas flytta har regeringen infört ett statligt stöd för renovering och energieffektivisering i vissa områden.
Fastighetsägare som hyr ut bostäder i områden där en majoritet av hyresgästerna har låg köpkraft kan därmed få stöd för att genomföra renovering och energieffektivisering, på villkor att hyran rabatteras under sju år efter det att renoveringen har genomförts. Det är lätt att förstå att det statliga stödet inte kan räcka till alla byggnader i landet som är i behov av renovering.
De flesta byggnader renoveras, och kommer att behöva renoveras, utan stöd. Men då är det också viktigt att de hyresgäster som redan bor i husen får en verklig möjlighet att påverka hur och i vilken omfattning renoveringen ska ske. Regeringen menar att det finns skäl att se över hyresgästens ställning i de här sammanhangen.
Därför har regeringen tillsatt en utredning som bland annat ska undersöka hur reglerna om hyresgästernas inflytande över förbättrings- och ändringsarbeten tillämpas och om hyresgästernas inflytande bör stärkas. Det ingår också i utredningen att utvärdera upphävandet av lagen om förvärv av hyresfastigheter m.m.
och ta ställning till om möjligheterna att ingripa mot fastighetsägare som inte tillhandahåller ett godtagbart boende bör utökas. När utredningen har lämnat sitt betänkande har vi ett underlag för att gå vidare i dessa frågor.
Peter Eriksson (MP):
När det gäller den sista frågan kan jag direkt säga: Jag har inte tillräckligt mycket kunskap om det enskilda fallet.
Det är inte heller meningen i ett system som det vi har i Sverige att regeringen ska gå in och vidta åtgärder mot enskilda företag eller fastighetsägare om de bryter mot lagen och om de inte sköter sig som de ska, utan det har vi domstolar till.
Är det så att lagstiftningen borde ändras har vi också ett system för det. Det handlar om att vi genomför utredningar. Sedan kommer det förslag därifrån.
Vi har faktiskt tillsatt, som jag nyss sa, en särskild utredning som tar upp frågan om att det kan vara rimligt att stärka just möjligheten att ingripa mot fastighetsägare som inte tillhandahåller ett godtagbart boende och sköter renoveringen. Man kan behöva skärpa det. Det handlar om åtgärder mot enskilda fastighetsägare.
Men det är då inte regeringen själv som gör detta, utan i så fall har vi myndigheter som polis och åklagare och andra aktörer som gör det. Sedan finns det fastighetsägare som arbetar på väldigt olika sätt i de här frågorna. Det finns enskilda fastighetsägare som till exempel ger hyresgästerna möjlighet att välja.
De får då ett inflytande och kan vara med och förhandla om hur man ska sköta renoveringar redan innan de påbörjas. De kan välja om man ska göra mindre eller större renoveringar. Det är klart att om man gör stora renoveringar innebär det på sikt att det blir högre hyreskostnader för hyresgästerna. Jag tycker att den metoden är väldigt intressant.
Jag tycker att det vore intressant om fler fastighetsägare skulle ta efter den modellen. Vi får väl se vad utredningen säger om den typen av agerande.
En annan fråga som berör detta är att vi tidigare också har haft lagstadgade krav om att avsätta pengar till renoveringsfonder, men det har tagits bort av tidigare regeringar. På sikt kan det vara en intressant fråga att se över igen. Helt klart är dock att fastighetsägare agerar väldigt olika.
Det finns de som inte sköter sitt uppdrag som fastighetsägare gentemot hyresgästerna på ett bra sätt, medan det finns andra som gör det på ett utmärkt sätt.
Peter Eriksson (MP):
Nooshi Dadgostar tar upp väldigt många olika frågor. Är det rimligt att man ska kunna sälja bostäder? Vad man ska göra gentemot allmännyttan som säljer bostäder? Ska man stoppa företag som vill sälja bostäder och hyresfastigheter?
Detta är ganska grundläggande demokratiska frågor som egentligen i stor utsträckning handlar om vilka partier man väljer. Det är ju demokratiska partier som bygger upp allmännyttiga bostadsföretag och i vissa fall även säljer företag och fastigheter. Jag tycker att det har gjorts många misstag när det gäller dessa frågor.
Jag tycker att vi i dag kan se att det har skapats rätt mycket problem på bostadsmarknaden på grund av att partier och majoriteter framför allt i våra större städer har valt att sälja ut väldigt mycket hyresfastigheter och göra om en del av dem till bostadsrätter.
Jag tycker också att en hel del allmännyttiga bostadsföretag i demokratisk, kommunal ägo har misskötts. Vi har ganska många exempel på att man inte har avsatt tillräckligt mycket för att klara av renoveringarna.
Man har fört över pengar från de här bostadsföretagen till den kommunala kassan i stället för att använda pengarna till att sköta fastigheterna och se till att de är i bra skick.
I efterhand kan man alltså se väldigt mycket som borde ha gjorts på ett annat sätt, men till viss del är det svårt att hindra att man väljer in partier som vill göra den typen av förändringar.
I en annan del går det dock att skärpa lagstiftningen, och nu när vi har en rödgrön regering - även om vi tyvärr inte har en rödgrön majoritet i riksdagen - finns det möjligheter att eventuellt göra en del skärpningar av lagstiftningen. Det handlar till exempel om att stärka möjligheten att påverka hur och i vilken omfattning som renoveringar ska kunna ske.
Vi har en utredning som tittar på detta, och när den är färdig får vi ta ställning till om det finns bra förslag som skulle kunna föras vidare till en lagändring.
Däremot tycker jag att det som Nooshi vad jag förstår var inne på, nämligen att företag gör renoveringar som är väldigt små men som ändå leder till omfattande hyresförändringar, inte borde behöva ske eftersom vi har ett system med hyresregleringar där detta borde kunna hanteras redan i dag.
Peter Eriksson (MP):
Regeringen och inte heller enskilda ministrar avgör vilka enskilda företagare som är bra eller dåliga för att sedan vidta åtgärder. Vi försöker se på om det finns felaktigheter i regelverket eller förbättringar som borde göras i regelverket i fråga om lagstiftning och författningar. Regeringen är inte heller en rådgivningsbyrå.
Vi ger inte enskilda människor råd om hur de ska agera. Det kan Nooshi Dadgostar göra lika bra. Däremot jobbar regeringen med lagstiftningen. Precis som jag sa tidigare pågår ett arbete. Det pågår utredningar i dessa frågor.
När de utredningarna är klara ska vi politiskt ta ställning till de förslag som kommer att läggas fram, om lagstiftningen ska skärpas så att fastighetsägare inte kan missbruka sin ställning eller så att hyresgästernas ställning kan förbättras.
Peter Eriksson (MP):
Nooshi Dadgostar har frågat mig om jag har en annan uppfattning än min företrädare i frågan om andrahandsuthyrning. Vi har, som Nooshi Dadgostar är väl medveten om, en omfattande bostadsbrist i merparten av Sveriges kommuner.
För att komma till rätta med detta arbetar regeringen med att dels öka bostadsbyggandet, dels förbättra nyttjandet av befintliga bostäder bland annat genom att öka uthyrning av privatbostad eller del av bostad. Tillskottet av nyproducerade bostäder kommer inte att räcka för att möta bostadsbristen, utan fokus måste också läggas på att bättre nyttja befintligt bestånd.
Även om vi saknar offentlig statistik för hyresnivåer vid privatbostadsuthyrning är jag, liksom Nooshi Dadgostar och min företrädare, bekymrad över de uppgifter som förekommer om ökande andrahandshyror, hyresnivåer som gör det svårt för många hushåll att ta sig in på andrahandsmarknaden och hyresmarknaden. Det är också bekymmersamt med de otrygga förhållanden som ibland tycks råda, inte minst uppgifter om kriminalitet på andrahandsmarknaden.
År 2013 infördes en ny lag om uthyrning av egen bostad som bland annat innebär att hyresvärden får ta ut en kostnadsbaserad hyra till skillnad från boende i hyreslägenhet. Boverket har gjort en uppföljning av lagen och bland annat analyserat andrahandshyror i annonsdata från två större annonseringstjänster under åren 2009-2014.
Statistiken visar på ökande andrahandshyror även för hyreslägenheter som inte omfattas av den nya lagen. Att hyrorna ökade såväl före som efter lagen, oavsett upplåtelseform, bidrog till svårigheten att dra slutsatser om orsaken. Sannolikt påverkas hyresnivåerna av det ökande underskottet på bostäder.
Boverkets uppföljningsrapport utgör underlag till den pågående utredning som vi har tillsatt om stärkt ställning för hyresgäster och som kommer att lägga fram sitt betänkande under våren. Utredningen ser bland annat över hur hyresgästernas ställning kan stärkas och hur tryggheten kan öka avseende uthyrning av egen bostad.
Lagen om uthyrning av egen bostad syftar till att befintliga bostäder i så stor utsträckning som möjligt ska nyttjas. Det är dock viktigt att avvägningen mellan hyresvärdens och hyresgästens intressen är lämplig, något som utredaren nu ser över och där jag inväntar utredarens förslag.
Peter Eriksson (MP):
Jag menar att den bostadsbrist vi har i Sverige skapar en hel del problem av olika karaktär inom en rad olika områden.
Olika andrahandshyror är ett av de problem som vi ser i dag men också de kraftigt ökade priserna på villor och bostadsrätter är ett väldigt stort problem, eftersom det är väldigt många människor som inte kommer in på bostadsmarknaden. Det är en växande grupp som inte har råd att ta plats på bostadsmarknaden.
Detta är kanske i grunden det allra största problemet på området, men det är också i förlängningen ett problem att fler och fler människor hamnar i en stor skuldsättning som de är osäkra på om de klarar av om vi får en ändrad ekonomisk situation i landet.
Hushållen som grupp får kraftigt ökade problem om vi får en ändrad situation i form av försämrad konjunktur eller ökade räntor. Människor med mindre inkomster får trängas på en allt mindre del av bostadsmarknaden, vilket gör att priserna på till exempel andrahandskontrakt ökar.
Också kriminella organisationer växer upp i takt med att det här problemet växer i olika delar av landet. Jag håller alltså verkligen med om att den stora bristen på bostäder är ett stort problem som vi måste försöka komma till rätta med, annars skapar vi situationer som riskerar att orsaka stora problem för hela landet.
Vi riskerar också att få en växande kriminalitet i andra änden. Delar av det som jag uppfattar att Nooshi Dadgostar hänvisar till är egentligen en kriminell verksamhet som man borde agera tydligare emot.
Det tror jag är riktigt: Vi behöver göra agera tydligare för att motverka en kriminalisering av den här sektorn och en växande trångboddhet som också för med sig problem.
Jag är däremot inte beredd att vidta betydande åtgärder som minskar omfattningen av uthyrningen av en del av en bostad. Jag tycker att det är något som vi borde göra i större utsträckning än i dag: hyra ut en del av vår bostad.
Oavsett om det gäller en villa, bostadsrätt eller hyresrätt tycker jag att fler borde göra det, för även om det finns trångboddhet framför allt kring storstäderna i dag är det också många som har gott om utrymme.
Vi borde kunna åtgärda en del av problemen med att många har svårt att hitta en bostad genom att hyra ut en del av vår bostad. Här finns alltså en nödvändig del av lösningen för att alla ska kunna ha tak över huvudet. Det måste vi också inse.
Peter Eriksson (MP):
Ett av problemen på området är att den officiella statistiken på området är svag. Boverket gör, som jag refererade till, en del undersökningar på området. Sedan finns andra aktörer, någon enskild tidning, som gör små egna undersökningar.
Jag tycker att man ska vara lite försiktig med att dra alltför stora slutsatser; att i dag funkar det inte därför att det är så här på grund av att man har hört att någon säger att det är så någonstans. Det är en sida av det hela. Jag håller med om att det finns ett problem, men man ska inte utifrån det säga att det är så det ser ut i dag. Det kan vara en sida av saken.
Sedan kan det se ut också på andra sätt. Men vi ska inte underskatta problemen. För att försöka åtgärda en del av problemen diskuterar vi vad regeringen kan göra med den växande kriminaliteten. Jag tycker fortfarande att kriminalitet är en del av det problem interpellanten tar upp.
Det är fråga om kriminalitet om det finns ett organiserat uthyrande i form av andrahandskontrakt. Det är möjligt att det går att rikta tydligare åtgärder framöver och se om det finns brister i regelverket. Det finns också en pågående utredning som ska vara färdig till våren.
Den ska handla om att stärka ställningen för hyresgäster. Där kommer en del av frågorna att tas upp. Det handlar om reglerna för hyresgästers inflytande om och det ska ske ändringar i lagen om uthyrning av egen bostad. Utredningen ska också titta på problem med kriminella grupperingars användning av hyreslägenheter.
Det finns en rad saker som kan vara viktiga i sammanhanget där utredningen ska lägga fram förslag till våren.
Peter Eriksson (MP):
Detta är ett av skälen till att regeringen tillsatte utredningen som Agneta Börjesson arbetar med. Den ska läggas fram under våren. Det finns problem med andrahandsuthyrningen. Det är också viktigt att vi inte reagerar så att ännu fler blir utan bostad.
Det är helt sant, och det verkar stämma, att andrahandshyrorna ökar kraftigt. Men det finns lite evidens som säger att det beror på den nya lagen. Hyrorna ökade kraftigt redan innan den nya lagen trädde i kraft. Det beror sannolikt i huvudsak på att det råder en kraftig bostadsbrist.
Hur ska vi komma till rätta med problemet? Det problemet kommer att vara svårt att lösa i det kortsiktiga perspektivet. Men om vi ökar bostadsbyggandet rejält kommer det att bidra till en förändring av marknaden. Vi måste hitta tydligare bättre strukturer som stärker och tydliggör både hyresgästernas och fastighetsägarnas ställning.
Det kan bidra till att vi i Sverige i större utsträckning kan hyra ut delar av lägenheten på bra och sjysta villkor som är transparenta för alla, och det blir tydligt om regelverket överträds. Där finns ett arbete att göra. Regelverket måste bli bättre.
Jag kan stödja interpellantens inställning att det finns brister i systemet som behöver åtgärdas.
Peter Eriksson (MP):
Konkret i denna fråga om Linköping och Tuna kungsgård vill jag säga: Så här får det inte gå till. Det är inte okej.
Det är inte rimligt gentemot kommunen och dess insatser och engagemang att staten först säger ja till ett projekt och sedan, i ett väldigt sent skede, stoppar det. Jag tror att alla politiker i Linköping blev bestörta, och när jag fick höra om det blev jag också det.
Det är orimligt att kommunen ska lägga ned pengar, resurser och tid på att planera och bygga för människor som vill bo och behöver en bostad när det sedan stoppas på det sättet. Vad ska man då göra åt detta? Det är inte alldeles enkelt.
Vi har ett omfattande regelverk som berör till exempel riksintressena, som vi har talat om här. Samtidigt är det bra att frågan nu är uppe på bordet. Den är ute på remiss, och där kan en del av en framtida lösning ligga. Jag tycker att en del av svaren finns i det så kallade 22-punktsprogrammet.
Vi säger till exempel att länsstyrelserna ska kunna ge förhandsbesked och att översiktsplaner ska bli mer bindande än tidigare.
Jag tycker också att staten ska ha en dialog och diskussion inom sig, mellan myndigheterna, om hur man ska agera, och ha ett perspektiv som är lite mer planerat och långsiktigt i stället för att beslut kommer väldigt sent, som i det här fallet.
Jag tror och hoppas att den dialog mellan kommunen och myndigheterna som jag hänvisade till kommer att ge resultat och att man får till ett beslut som innebär att det inte blir så allvarligt som det ser ut. Jag är inte den som beslutar om saken.
Regeringen kan inte heller gå in och fatta ett sådant beslut, men jag hoppas att man hittar en lösning som tillgodoser en stor del av det som Linköping har planerat.
Peter Eriksson (MP):
Det finns en hel del att säga om sakfrågan. Men jag tycker att det som jag har sagt räcker, och det är detta som är möjligt för mig att säga.
Däremot kommer vi säkert att fortsätta med diskussionerna och debatterna kring bostadspolitiken generellt och vad vi ska göra för att skynda på bostadsbyggandet, minska ledtiderna för detaljplaner och se till att kommunerna får de verktyg som de behöver för att sköta sitt ansvar på detta område.
Det perspektiv som jag försöker ha som bostadsminister är att jag ser att det är kommunerna som har bostadsförsörjningsansvaret, och jag vill att staten ska vara ett stöd och en hjälp för dem att klara av detta.
Därför tycker jag att det är mycket bra att vi nu har ett omfattande program för att minska regelverket och ta bort onödiga regler och för att också se över det som Riksintresseutredningen har kommit fram till. Där finns många intressanta perspektiv. Regeringen har ännu inte tagit ställning i denna fråga.
Men det kan handla inte bara om att bostadsbyggande och bostadsförsörjning också ska bli ett allmänt viktigt intresse. Det kan också handla om hur man ser på dessa riksintressen. Bara för att ett område räknas som riksintresse innebär det inte ett förbud mot byggande, som en del tror.
Det innebär det inte, utan man får se på detta vid varje enskilt tillfälle och beslut. Det kan behövas en diskussion, ett klargörande och ett förtydligande i sammanhanget kring sådana saker.
Det finns nämligen en risk för att man lite slentrianmässigt, när det gäller ett område som är riksintresse, tror att all annan exploatering eller användning av området är omöjlig. Men det är inte alls avsikten från början, och det är inte så det ska ses. Vi behöver också titta på den kommunala planeringen.
Det är väl inget problem, Ola Johansson, om riksdagen har gett ett tillkännagivande i denna fråga och regeringen faktiskt försöker göra översiktsplaneringen mer bindande. Det är ingen enkel sak att göra denna förändring.
Det innebär nämligen ganska mycket för hela denna beslutsprocess, och man måste vara noga med hur man gör det för att det inte ska bli fel senare så att vi måste reglera tillbaka och ändra. Det vill vi inte.
Om vi gör förändringar som påverkar den kommunala planeringsprocessen måste vi tänka igenom det noga och se till att det blir en reglering som bidrar till att klargöra, förtydliga och genomföra detaljplaneprocesserna snabbare än tidigare, så att det inte blir bakslag i stället.
Peter Eriksson (MP):
Jag tror att vi har relativt stor samsyn i denna fråga och vill dra åt samma håll. En sak som jag inte kommenterade tidigare men som jag kanske ska kommentera är kommunbonusen som Ola Johansson tog upp. Det är någonting som jag inte tycker att jag behöver skämmas för.
Regeringen har infört denna kommunbonus som ett stöd för de kommuner som tar ett ansvar för bostadsbyggandet och också tar emot nyanlända i Sverige.
Denna fördelning handlar inte om att ge de kommuner som har sämst resultat i årsbokslutet mest pengar utan om att de som har tagit det största ansvaret ska kunna få ytterligare stöd. Kommunerna får söka denna bonus. Alla kommuner har inte sökt. Det finns kommuner till exempel här i Stockholmsområdet som inte ens har sökt pengar. De tycker kanske inte att det är viktigt att ta ett ansvar.
Men de allra flesta kommunerna i Sverige har sökt, och jag tror att de tycker att det är ett ganska bra och viktigt bidrag när vi nu ställer krav på att kommunerna runt om i Sverige ska bygga mer och i många fall bygga bostäder till rimliga priser för unga människor som behöver bostäder och för nyanlända som behöver bostäder. I detta sammanhang är det nog ganska bra att vi ger ett stöd också från staten.
Peter Eriksson (MP):
Tack för frågan! Vi vidtar generella åtgärder för att bidra till ett ökat bostadsbyggande och klara bostadsfrågorna i Sverige just nu. Men vi satsar också på att få de befintliga bostäderna, särskilt i miljonprogramsområdena, att rustas upp och renoveras. Låter vi de områdena förfalla kommer de ju inte i längden att kunna vara kvar som en del av bostadsbeståndet.
Vi behöver se till att de blir mer attraktiva och byggs om så att människorna som bor där kan känna att de är stolta över sina områden. I regeringens budget ligger 1 miljard kronor varje år för renovering och ombyggnad av områdena, och också pengar för att se till att marken runt omkring kan göras mer attraktiv och trevlig.
Peter Eriksson (MP):
Att en del av de pengar som vi satsar i budgeten går till att göra områden trevligare, vackrare och mer attraktiva att vara och trivas i för de boende är naturligtvis en viktig del i den politiken. Sedan håller inte jag med om att vi generellt har en utveckling mot mer kriminalitet och fler problem. Det kan uppfattas så, men jag tror att det delvis är en vrångbild.
Peter Eriksson (MP):
Tack för frågan, Annicka Engblom! Bostadsbristen är ingenting som har hänt de senaste två tre åren, utan den har utvecklats under 20 års tid. Vi har under lång tid byggt i mycket lägre takt än befolkningstillväxten. I dag står vi inför ett jätteproblem, och den här successiva utvecklingen måste hanteras.
Det glädjande i situationen är att vi i dag bygger betydligt mer än tidigare och har i storleksordningen dubbelt så många påbörjade lägenheter som för ett par år sedan, när vi hade en annan regering. Min bild är att det framför allt är genom att det finns ett större politiskt engagemang ute i kommunerna som det nu byggs betydligt mer.
Peter Eriksson (MP):
Ja, vi kommer att lägga fram förslag som gör att vi kan använda det befintliga bostadsbeståndet mer effektivt. Det som bekymrar mig är att till exempel Moderaterna snarare har en politik där de vill dra tillbaka och minska insatserna.
Vi har i dag fattat beslut från regeringens sida om förordningar när det gäller investeringsstöd i nya hyresbostäder, som kan vara viktiga, på rimliga villkor för till exempel just utsatta kvinnor. Men det vill Moderaterna ta bort.