KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet så mycket. Vi börjar nästan bli en följetong här inne när vi diskuterar kontrollerna. Vad gäller taxitrafiken har man ett jätteproblem.
På den tiden då jag var ute på vägen och gjorde kontroller var det fortfarande taxameter och vilotidsboken - eller sagoboken, som vi kallade den - som hanterades av denna lagstiftning. Men i dag är det en annan typ av olaga yrkesmässig trafik på taxisidan. Det fanns svarttaxi på den tiden också.
De var lite enklare att hitta då. Nu har det startat Facebookgrupper med personer som är ute och åker, och man har lite kodord för sig när man beställer transporter och sådant. Detta har fått effekten att den seriösa taxinäringen nästan har en omöjlig situation.
På vissa orter i Sverige finns det knappt några taxibolag kvar, och det skapar problem för kommuner och regioner när man ska ha skolskjutsar och sjuktransporter och sådant. De företag som bedriver den verksamheten finns ju inte kvar. Jag tror inte att det är en framkomlig väg att kommuner och regioner ska börja använda Facebook för att få en transport utförd.
Statsrådet säger att taxiverksamheten ska bedrivas enligt gällande bestämmelser och att det är allvarligt att det förekommer brottslig verksamhet. Han säger också att den svarta ekonomin undanhåller skatteintäkter, snedvrider konkurrensen och riskerar att finansiera kriminell verksamhet. Man kan titta på en utredning som Svenska Taxiförbundet har tagit fram - den belyser ganska väl vad vi pratar om.
Den är visserligen drygt ett år gammal, men jag tror inte att det har förändrats till det bättre i alla fall, snarare till det sämre. Enligt utredningen är det 150 slutna svarttaxigrupper i hela Sverige. Sju av tio grupper växer - de får alltså ökade marknadsandelar. Det är 130 000 medlemmar. Skattebortfallet är ca 300 miljoner kronor.
Det motsvarar 700 sjuksköterskor per år. Det är rätt mycket pengar vi pratar om, och då pratar vi om de skattepengar som staten förlorar. Vi har inte tittat på problemet med kriminalitet som kretsar kring detta. Vi läser då och då om människor som blir både rånade och misshandlade.
Statsrådet hänvisar till kontrolldirektivet, men det är ganska sparsmakat när det gäller taxitrafiken. Det står just ingenting om det där. Det står om yrkesmässig trafik, och taxitrafiken är en del av den yrkesmässiga trafiken. Statsrådet avslutar med att säga att det inte behövs något tilläggsdirektiv.
Men jag vill nog hävda att det bör vara ett tilläggsdirektiv till utredningen, så att man får en bättre styrning vad gäller den olagliga taxiverksamheten. Samtidigt kan jag inte förstå varför man inte säkerställer fler kontroller genom att satsa mer på polisens verksamhet. Då skulle man kunna få ut mer personal på vägen som bidrar till att stävja denna utveckling.
Om det här får fortsätta har vi snart inga seriösa taxiföretag kvar - de försvinner.
Thomas Morell (SD):
Jag kan inte svara för hur Moderaterna resonerar, även om jag vet ungefär hur de pratar i dessa termer. En sak kan dock statsrådet vara helt övertygad om: Vi kommer inte att vika en tum när det gäller kravet på att det ska bli ordning och reda, oavsett om vi pratar om yrkestrafik i form av godstrafik, taxi eller någonting annat. Det måste bli ordning och reda!
Det seriösa företagandet och de som är anställda där måste kunna verka på en sund marknad. Allt annat är fullständigt orimligt.
I taxitrafiklagen, som faktiskt är lite intressant om man vill studera lagtext, står det så här: "Med taxitrafik avses trafik som bedrivs yrkesmässigt med personbil eller lätt lastbil och som innebär att fordon och förare mot betalning ställs till allmänhetens förfogande för transport av personer."
Det som kallas för svarttaxi, och som branschen själv kallar för svarttaxi, ställer faktiskt både fordon och förare till allmänhetens förfogande; det är hela affärsidén. Då är det alltså ett brott mot denna lagstiftning.
Vidare står det att "taxitrafik får bedrivas endast av den som har taxitrafiktillstånd", och när det gäller regler för tillståndsprövning är det ganska intressant: "Taxitrafiktillstånd får endast ges till den som med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomiska förhållanden och gott anseende bedöms vara lämplig att bedriva verksamheten."
Detta är det krav man ställer på det som så att säga är vit taxi, alltså den som följer regelverket. Det är ganska tuffa krav, precis som på all annan yrkesmässig trafik. Vidare står det att "den som söker taxitrafiktillstånd ska ha tillräckliga ekonomiska resurser för att på ett tillbörligt sätt kunna starta och driva företaget. Vid prövningen av detta ska främst likviditet och soliditet beaktas."
Det handlar om 100 000 kronor för ett fordon och 50 000 kronor för varje därutöver tillkommande fordon i ekonomiska resurser. Sedan har vi det här med taxameteruppgifter.
Man ska alltså uppfylla de medicinska kraven, men när det gäller det vi kallar för svarttaxi har vi ju inte en aning om vilken medicinsk status det är på föraren. Hör föraren ordentligt? Ser han? Finns det andra bekymmer? De här kraven som ligger på de riktiga taxiföretagen blir ganska kostsamma att uppfylla.
Det är klart att de inte kan konkurrera med dem som ligger långt under i pris. Man försätter alltså de seriösa företagen i en omöjlig situation. De tappar trafikuppdrag, och i slutändan försvinner företagen. Då har vi ett jätteproblem i samhället i stort. Jag återkommer med en fråga senare.
Thomas Morell (SD):
Jag tror inte att det är en kioskvältare om jag säger att jag samarbetar med alla som vill ha ordning och reda, inklusive Socialdemokraterna, om man har intresse av att komma framåt i frågan. Den fråga jag tänkte ställa förut, men klockan var lite snäv, gällde att jag inte kan förstå varför regeringen inte satsar mer pengar för att komma åt problemet.
Det är ett samhällsproblem som skapar bekymmer för det seriösa företagandet och för de anställda. Staten förlorar skatteintäkter på grund av passivitet. Även om det pågår en utredning går det att göra någonting här och nu i dag och i morgon. Passiviteten göder de kriminella.
Det ska också vara tydligt att när man bedriver olaga yrkesmässig trafik, olaga taxitrafik, finns ett straffansvar enligt 5 kap. Allmänheten är kanske inte medveten om det, men den som uppsåtligen bedriver taxitrafik utan tillstånd enligt denna lag döms för olaga taxitrafik till böter eller fängelse i högst ett år.
Det är ganska tufft, men det är få fall som leder till lagföring. Detta beror på att man inte har tagit steg framåt för att verkligen komma åt dem som ägnar sig åt kriminell verksamhet. Jag kan ärligt talat inte förstå detta.
Vi har samma ambitioner, nämligen att komma åt det osunda, men statsrådet har makten i sin hand att verkligen sätta till resurser för att komma åt denna verksamhet och stötta det seriösa företagandet och dem som är anställda där.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet Morgan Johansson! Brott är ett gift i samhället. De människor som drabbats av brott påverkas av det i hela livet. Min mor blev nedslagen och rånad i början av 70-talet när hon gick med dagskassan från den butik där hon jobbade.
Trots att det har gått nästan 50 år reagerar hon fortfarande på höga ljud, en hastig rörelse och sådant. Brotten sätter spår för resten av livet. Vi ser nu att unga människor utsätts för förnedringsrån. Man rånar dem på kläder och på föremål de har på sig - telefoner, klockor och sådana saker. Man klär av dem så att de är nakna.
Man skar till och med av örat på ett av offren nere i Göteborg. Och det som det har handlat om i medierna den senaste tiden gäller en pojke som blev utsatt för rån. Som avslutning på förnedringen urinerade man i munnen på pojken. Det är en bedrövlig utveckling som vi ser. Samhället måste på ett oerhört tydligt sätt markera att detta inte är acceptabelt.
Det är unga människor som begår dessa brott. En del är under 15 år. Polisen har väldigt svårt att hantera den situationen, för det är socialen som har ansvaret. Man måste se över hela lagstiftningen ordentligt, så att man kommer åt de unga som begår brott.
Jag upplever att regeringen inte riktigt har koll på strukturen på de kriminella nätverken, hur de fungerar och hur man rekryterar unga människor till den kriminella verksamheten. Det går långt ned i åldrarna. Till och med sjuåringar springer omkring som leverantörer av narkotika och vapen. Barn i tio- till tolvårsåldern rånar andra barn. Varför gör de det?
Jo, de äldre kriminella använder barnen till detta just för att filtrera bort den straffsats som finns. Det är ganska tydligt när man följer utvecklingen, och det oroar mig oerhört mycket att vi ser den tendensen i våra samhällen. Det som också händer i de socialt utsatta områdena är att vi får en alternativ rättskipning.
Det är de kriminella och de kriminella gängen som sätter villkoren för övriga som bor i dessa områden. Det är inte vårt demokratiska system som sköter rättskipningen, alltså den lag som stiftas i denna kammare, polis, åklagare och domstol, utan det är gängen som sköter rättskipningen. Det är det vi ser i fråga om skjutningarna och sprängningarna.
Man dikterar villkoren för övriga där. Jag tycker att det är en sorglig utveckling. De människor som bor i de här områdena sviks av samhället om inte samhället går in och markerar mot de kriminella på ett mycket tydligt sätt: Det här duger inte - detta får du ta ditt straff för.
Sedan måste man se över hur man hanterar de här ungarna, som är någonstans mellan 10 och 15 år gamla och begår grova brott. De skolas ju in i den här livsstilen. När de kommer upp i 15-årsåldern är de fullfjädrade busar. Detta blir oerhört svårt att vända, för då har de vant sig vid ganska snabba inkomster och pengar.
Då hjälper det inte att locka med någon utbildning - det livet är inte aktuellt, eftersom man kan tjäna stora pengar på kort tid.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet Morgan Johansson för svaret. Enligt en artikel från början av februari i år har brottet barn som rånar barn ökat med 100 procent på fyra år. Man utsätter andra barn för våldsbrott. Det är sparkar mot huvudet och kroppen. Det är slag, pistolhot och hugg med kniv.
Det handlar alltså om grova våldsbrott i polisens material. Man bränner sitt offer med tändare. Man hotar med att döda det. Man hotar med att bomba skolan. Man har bitit barn. Barn har rivits, släpats, kastats och låsts in av andra barn.
Vi pratar om oerhört allvarliga brott och kränkningar av klasskamrater - det är oftast i den miljön som de här brotten begås. Men det blir inte någon konsekvens för de barn som gör det här. Socialtjänsten har visserligen en oerhört viktig uppgift, men polisen har också en viktig uppgift. Vi behöver förstärka polisen.
Visst sker det satsningar, men man måste också titta på hur pensionsstrukturen ser ut inom polisen. Det är också faktiskt så att man inte fyller polisskolans utbildningsplatser. När jag träffar mina gamla kollegor brukar vi roa oss med att sitta och prata om hur det ser ut. Kommer den ökning av antalet poliser som regeringen utlovat verkligen att bli av framöver?
Det är i dagsläget inget som tyder på det. Det kommer att pensioneras bort poliser i en ganska stor omfattning framöver. Detta är ett bekymmer. Polisen behöver inte alltid göra en insats eller ett ingripande. Det räcker med att de finns i området - det får en avskräckande effekt. Jag har jobbat hos trafikpolisen som bilinspektör. Vi fick ofta uppgiften att vara lite av skådespelare.
Vi åkte fram och tillbaka på vissa vägar i en målad bil vid vissa tider bara för att hålla nere farten. Det var den enda uppgift vi hade. Där ser man vilken inverkan polisen har i samhället. Därför är det också viktigt att få ut uniformerad personal. Vad gäller den ökning av antalet anställda som nu sker inom polisen är det i huvudsak civila som börjar. Det är inget fel i det; kommer det in civila i verksamheten får man ut mer uniformerad personal.
Men jag och många med mig upplever att det hattas lite grann. Man gör lite si och lite så, men man har ingen länk emellan. Då får man inte de effekter som man borde få av de insatser man faktiskt gör. Jag brukar roa mig med att läsa om vad som sker på den polisiära sidan.
Carin Götblad, en regionpolischef som ni väl känner till, har uttalat sig så här i en tidningsartikel när det gäller rån av barn: "Vi skulle aldrig acceptera det. Men det är vanliga barn som rånas på väg till och från skolan, som kallas hora och får höra att de ska få en Glock i käften. Jag tycker att vi sviker barnen."
Det är alltså en regionpolischef som har den uppfattningen. Jag vill gärna veta hur regeringen tänker framöver. Ja, man gör satsningar, men man samordnar dem inte på ett effektivt sätt, som jag ser det i dagsläget. Jag vill höra statsrådet utveckla detta.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar för svaret, statsrådet Morgan Johansson. Jag vill ta upp Carin Götblads svar sist i artikeln. "Jag tycker att vi sviker barnen", säger Carin Götblad. Det är bra med insatser, men jag brukar säga när jag håller kurser att man ska se brottskedjan som en tidsaxel.
Om man ska nå resultat på kedjan får det inte finnas något brott eller en svag länk så att den brister. Jag upplever att regeringens åtgärder är sådana att man gör insatser här och lite insatser där, men länkarna däremellan är för sköra. Man når inte de resultat man rimligen borde göra med de insatser som finns.
Statistiken visar att det råder en dramatisk ökning av den typen av brott, och samhället bjuder inte motstånd för att stoppa brotten. Det är oerhört viktigt att starta tidigt med dessa människor. Det är barn med hela vuxenlivet framför sig vi pratar om.
Då vill det till att de inte blir rekryterade in i kriminella verksamheter och får en kriminell livsstil. Det är mycket svårare att bryta den när man har kommit upp i åren. Det måste göras tidigt och kraftfullt. Jag saknar en tydlig bild från regeringens sida av vad man ska göra. Man sätter in insatser här och lite där, men länken håller inte.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet Ibrahim Baylan! Jag noterar i det sista stycket i svaret med glädje att Postnord kallas till Näringsdepartementet för att förklara den situation som råder. Vi hörde i den tidigare interpellationsdebatten om problemen med kriminalitet och hur handlarna upplever sin situation.
Om man ska utveckla resonemanget lite grann kring otillåten cabotagetrafik och problemet kring det kan kriminalitet ta sig olika uttryck och se ut på olika sätt. Jag har under flera år kämpat med ett problem som Sveriges åkerier har råkat ut för, och det är den otillåtna cabotagetrafiken.
Det är en form av kriminell verksamhet som slår ut seriösa transportföretag och inte bara svenska sådana utan även utländska. Denna verksamhet styrs ofta av kriminella nätverk som opererar på vägarna.
De företag som nyttjar den typen av transporter sponsrar indirekt kriminell verksamhet i och med att de försörjer nätverken med pengar. En brottsling i den traditionella meningen har en mask för ansiktet - man tänker på Björnligan i Ankeborg.
Det är väl så många i sin föreställningsvärld ser brottslingar, men brottslingar i dag har tagit en annan skepnad. De är oftast välklädda och vältaliga och för sig i de fina salongerna, men de har en bakomliggande agenda. Det är ett jättebekymmer, och här måste man sätta in alla resurser som finns för att komma åt brottsligheten.
Därför blir det än mer anmärkningsvärt när staten är en aktör som faktiskt nyttjar den typen av verksamhet. Det är inte så länge sedan vi stod här och debatterade frågan. Då sa statsrådet att det var viktigt för staten att agera föredömligt i verksamheten och inte nyttja oseriösa företag.
Jag är helt övertygad om att statsrådet har den viljan att komma åt frågan, men det blir samtidigt motsägelsefullt när man bara en vecka efter debatten läser en tidningsartikel där det framgår att Postnord återigen nyttjar företag som inte följer regelverket. På det viset är staten med och finansierar kriminell verksamhet.
Jag säger inte att Postnord är kriminellt, men man nyttjar företag som i stor utsträckning styrs av kriminella nätverk. Eftersom man inte städar i sina leverantörsled förekommer den typen av verksamhet i princip på gårdsplanen.
Jag hoppas innerligt att det möte som ska ske på Näringsdepartementet också leder till en klar förbättring av Postnords upphandling av transporter.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Den sista meningen var jätteviktig, nämligen att man ska föregå med gott exempel. Staten har en oerhört viktig roll, nämligen att föregå med gott exempel. Om staten inte följer regelverket, och det inte får konsekvenser rent straffrättsligt, ger man grönt ljus för andra som tummar på regelverket.
Det är en oerhört allvarlig utveckling. Det som hände strax efter den förra interpellationsdebatten var att polisen arrangerade en särskild vecka i Helsingborg. Ni vet att trafikpolisen i Helsingborg är oerhört effektiv när det gäller att komma åt dem som fuskar inom transportnäringen. Under denna vecka tog man elva otillåtna cabotage.
Det är ganska mycket med tanke på att det inte är så många tjänstemän som står ute på vägen och jobbar samt att det tar lång tid i anspråk att avrapportera ett ärende.
Jag ska läsa vad det stod i en tidningsartikel i samband med veckan, vilket fick mig att skriva den interpellation som vi debatterar just nu: "Under en av trafikpolisens fortbildningsinsatser hade fyra trafikpoliser och lika många bilinspektörer mobiliserat sig på Flåssmyrs kontrollplats vid Skånes Fagerhult. Redan tidigt på förmiddagen hade man ertappat ett åkeri med att köra otillåtet cabotage.
Ett par timmar senare var det dags igen - när ett av Postnords ekipage rullar in på 'arenan'." Det var den här artikeln som fick mig att skriva interpellationen. Under den veckan fann man elva otillåtna cabotage.
I artikeln framgår vidare: "Dagen började med att ett av de allra första ekipagen som vinkades in kunde konstateras köra otillåtet cabotage. Dragbilen är hemmahörande i Estland. Några timmar senare var det dags för nästa. Det blå kapellet bakom den rumänske dragbilen bär en vit, välkänd logotyp - Postnord."
Det är allvarligt när Postnords logga - det är vårt gemensamma bolag; staten är ägare - figurerar i sådan verksamhet. Det stör mig mycket.
Jag har själv stått på vägar i tolv år och kontrollerat den yrkesmässiga trafiken, och jag har sett alla varianter på att bryta mot regelverken. När åtta personer under en vecka fångar in elva otillåtna cabotage, däribland ett av statens bolag, förstår man hur omfattande verksamheten är. Statsrådet pratar om att polisen ska få ökade resurser.
Det är helt rätt. Och man måste få ut mer personal på vägen. Hur det än är har den kriminella verksamheten sin grund i att förflytta sig själv eller gods ute på vägen. För att skapa oreda i de kriminellas verksamhet måste det finnas tjänstemän på vägen som aktivt och intensivt jobbar för att begränsa svängrummet för de kriminella.
De har vuxit ohämmat inom transportnäringen under de senaste åren. Det är därför vi ser den här omfattningen av otillåtet cabotage. I detta finns annat; man smugglar vapen, narkotika och stöldgods in i och ut ur landet. Det finns mycket som förgrenar sig in i verksamheten, och det är synd att staten har varit en aktör som har försörjt den verksamheten.
Thomas Morell (SD):
Ja, det är viktigt att de statliga bolagen föregår med gott exempel. Men på det sätt det har varit och vi kunnat läsa om i tidningarna är det någon seriös företagare som har förlorat ett transportuppdrag därför att Postnord har valt att köpa transporterna av någon annan, mindre nogräknad transportör.
Det är det som är kärnan i diskussionen vi har i dag - att staten aktivt har varit med och så att säga slagit undan benen på dem som är seriösa företagare. Jag hoppas innerligt att vi kommer att se en förändring framöver. Jag stöder mig på det sista stycket av statsrådets svar - att Näringsdepartementet har kallat upp Postnords ledning för ett samtal.
Jag hoppas att vi ska slippa läsa artiklar om att Postnord och för övrigt även andra statliga bolag figurerar i dessa sammanhang. Jag hoppas att de följer lagar och regler och säkerställer att det är sjysta transporter de upphandlar. Det är jätteviktigt, för staten är som sagt ett föredöme och måste leva upp till detta.
Annars ger man klartecken för mindre nogräknade aktörer. Därmed vill jag tacka för en god debatt.
Thomas Morell (SD):
Tack, infrastrukturminister Tomas Eneroth, för svaret! Vi har diskuterat frågan åtskilliga gånger. Det har även förekommit mycket debatt i medierna i samband med träffar med åkerier och representanter för branschen. Vi har under flera år jobbat med frågan om beställaransvaret.
Vi har kritiserat regeringen för att den inte skärpt lagstiftningen, och när skärpningen kom i juli 2018 tyckte vi att den var otillräcklig. Nu har det gått en tid. Jag är lite nyfiken på hur det har blivit. Har någon blivit rapporterad?
Det slår ju undan benen för den seriösa åkerinäringen om man ligger och kör för länge här i landet, det vill säga har otillåten cabotage, eller rent av kör utan tillstånd. Samhället måste tydligt markera och säga att det är fel, och då ska även straff utgå. Jag har känningar inom trafikpolisen och har förhört mig om hur det ligger till. Jag kan konstatera att det inte har blivit någonting.
Men för att vara på den säkra sidan bad jag riksdagens utredningstjänst att titta på detta. De kunde konstatera att det inte finns några rapporter vad gäller beställaransvaret. Jo, det har rapporterats men det har inte lett till straffrättsliga åtgärder. Flera ärenden har blivit nedlagda. År 2019 rapporterade polisen 231 cabotageärenden.
Två uppgifter figurerar: 238 och 231. Vi kan låta det vara osagt vilken uppgift som är rätt. Till staten har det kommit in 8 840 000 kronor i sanktionsavgifter för detta. Ur detta borde man ha kunnat vaska fram en fällande dom i fråga om beställaransvaret. Det vore annars märkligt eftersom det finns över 230 ärenden där man brutit mot regelverket.
Vad som är viktigt i detta är att det måste få konsekvenser för den som beställer en transport och är väl medveten om att den inte följer regelverket. Det hjälper ju inte att rapportera föraren ute på vägen. Föraren är oftast någon som befinner sig i stark beroendeställning och utnyttjas väldigt mycket.
Om man plockar bort en sådan förare sitter det snart någon ny bakom ratten. Så fortgår det hela tiden. Om man ska få bort näringsflödet i detta måste man ta fast den som beställer och styr verksamheten. I den frågan har man misslyckats. Javisst, det pågår en utredning. Jag kan tycka att det är bra att den här utredningen görs så att man ser hur man ska organisera kontrollverksamheten framöver.
Samtidigt måste dock den dagliga verksamheten fungera framgent. Jag är väl medveten om att vi befinner oss i en situation som är väldigt besvärlig just nu, men det innebär inte att brottsbekämpningen måste upphöra. Den måste vara lika aktiv oavsett om vi har en nationell kris eller inte. Då måste också de som begår brott lagföras. Jag är lite nyfiken på att få höra statsrådets resonemang om detta.
Det måste även vara besvärande för regeringen att inte ett enda fall med fällande dom har trillat ut när det gäller beställaransvaret.