Annika Qarlsson (C):
Hoten i samhället har under det senaste året blivit högst påtagliga. De begränsar på något sätt allas vår vardag. Det var ett terrordåd i Paris. Det är en förhöjd säkerhetsnivå här hemma i Sverige. Det var ett terrordåd i Orlando förra helgen. Och nu var det också ett mord på en ung kvinna, en småbarnsmamma och parlamentariker, i Storbritannien.
Allt detta tillsammans leder till att vi överväger om vi vågar eller vill göra saker. Det gäller idrottsmatcher, konserter, resor, debatter och politiskt engagemang. Detta är vi inte vana vid. Det är för de flesta av oss nytt och obehagligt. Men det är inte nytt för alla. Många kvinnor lever varje dag i rädsla för hot och våld.
De är i en så utsatt position att nästan varje steg i vardagen påverkas. De kvinnorna har inte några rekommendationer från Säpo att förhålla sig till. Deras hotnivå ligger ständigt på en fyra eller en femma. Arbetet mot våld i nära relationer, där kvinnor är överrepresenterade, har pågått i decennier. Men vi är långt ifrån färdiga. Målet är att ingen människa ska behöva leva i rädsla för att bli slagen.
Det finns en handlingsplan, som har varit i sjön i många år, för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Den har lett till förbättringar och ökad kunskap och är till stor del genomförd. Centerpartiet vill fortsätta det arbetet och se en nollvision för våld i nära relationer och för sexualiserat våld.
För att man ska nå dit behövs en ny nationell handlingsplan med mätbara mål, där ett och samma tydliga uppdrag ges till alla berörda myndigheter, och det ska vara skarpa krav på uppföljning och utvärdering. En handlingsplan ska täcka allt från förebyggande till akuta insatser. Arbetet måste ha en helhetssyn och ske i samverkan mellan polis, socialtjänst och rättsväsendet i hela landet.
När myndigheter missar de signaler de får från våldsutsatta får det katastrofala följder. Mellan 15 och 20 kvinnor mördas varje år. Häromveckan hände det igen. Handlingsplanen ska innefatta både förebyggande och akuta delar. Åtgärder som krävs är obligatoriska hot- och riskbedömningar, ett stärkt brottsofferstöd efter polisanmälan, besöksförbud och andra personskyddsåtgärder.
Fler personer som jobbar i yrken där man kommer i kontakt med våldsutsatta måste ha grundläggande kunskaper om våld för att förstå våldets mekanismer och ingripa tidigt. Det måste bli obligatoriskt i flera yrkesutbildningar. I rättsväsendet krävs också ökad kunskap om hur offer agerar i utsatta situationer. Utbildningar finns tillgängliga, och det finns tydligen fler som behöver gå dem.
När det gäller hedersrelaterat våld och förtryck står ofta föreställningar om oskuld och kyskhet i fokus, och familjens rykte och anseende ses som avhängigt av flickors och kvinnors faktiska eller påstådda beteende. Ingen ska behöva utsättas för förtryck i hederns namn eller tvingas gifta sig med en person som han eller hon inte själv har valt. Det måste också vara en del i handlingsplanen att även i dessa frågor ta ett samlat grepp.
Om inte berörda myndigheter samverkar kan det nämligen få oerhörda konsekvenser för de utsatta. En av de mest utsatta grupperna är de kvinnor som utsätts för våld efter att de har beviljats uppehållstillstånd i Sverige på grund av anknytning. Enligt uppgift från svenska kvinnojourer möter de varje år uppskattningsvis 500 kvinnor som utsatts för så kallad fruimport.
En stor del av dessa kvinnor kommer till Sverige efter så kallad snabbanknytning, det vill säga efter att ha känt mannen under en mycket kort tid eller endast via kontakt på internet. Den så kallade tvåårsregeln, som borde tas bort, vid anknytningsförhållanden i utlänningslagen leder till att just många utländska kvinnor pressas att stanna kvar i en relation där misshandel förekommer. Herr talman! Riksrevisionens rapport om regeringens jämställdhetssatsning behandlas i betänkandet.
Riksrevisionen har granskat de insatser som gjordes inom ramen för alliansregeringens särskilda jämställdhetssatsning 2007-2014. Att den satsningen, som är den största någonsin, har gett oss ny kunskap och erfarenhet är nog de flesta överens om. Kunskap har byggts upp. Men nya problem har också blivit synliggjorda, och medvetenheten i strategiskt viktiga frågor för jämställdheten har ökat.
Samtidigt som satsningen bidrog till att utveckla och påskynda arbetet med jämställdhet fanns inte förutsättningar i departement, myndigheter eller planering för att resultaten skulle bli så bra som de borde blivit. I de erfarenheterna finns mycket ny kunskap att hämta och implementera. Jämställdhet är i grunden en rättvise- och demokratifråga. Och ojämställdhet finns i alla delar av samhället.
De kostnader och den outnyttjade potential som är relaterade till ojämställdheten är sällan belagda. Bara för ett av riksdagens och regeringens fyra jämställdhetsmål finns det beräkningar av kostnader. Kostnaderna för ett jämställt samhälle är också fortfarande i stort sett outredda. För att snabbare kunna åstadkomma förändringar är det viktigt att frågan får en grundlig belysning ur ett nationalekonomiskt perspektiv.
Politiken behöver oberoende siffror på vad ojämställdheten kostar för staten, för samhället och för individen. Det jag och Centerpartiet efterlyser är en ojämställdhetens Sternrapport. Sternrapporten visade på kostnaderna för den globala uppvärmningen och sattes i relation till bnp och gav ett helt annat beslutsunderlag som det inte gick att blunda för.
En liknande rapport om ojämställdhet skulle visa att det är starkt ekonomiskt motiverat att fatta även obekväma beslut för att komma åt ojämställdheten - det är ett argument förutom rättvise- och demokratiargument. Herr talman! Jag står bakom alla Centerpartiets reservationer men yrkar bifall bara till reservation 7.
Nu vänder jag mig till dig som följer denna debatt och är utsatt för hot och våld eller som känner någon som är utsatt: Kvinnofridslinjen är en nationell stödtelefon som har öppet dygnet runt för dig. Ditt samtal kostar inget och syns inte på telefonräkningen. Telefonnumret är: 020-50 50 50.