KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carl Schlyter (MP):
Ja, i kärnvapen finns litium som reflekterar neutroner. Det kan man avveckla. Då finns det mer där. Men ni vill inte skriva på den globala konventionen. En stor del av användningen av litium handlar om batterier, till exempel, globalt. Men det är bara ungefär en tredjedel av användningen. När det gäller den användningen kan jag säga att det går åt 100-200 gånger så mycket batterier till en elbil som det går åt till en elcykel.
Sedan kan jag delvis hålla med dig. Jag är lite hardcore-gammaldags, så jag kör inte elcykel själv. Men vi har en elcykel hemma. Den är bra att ha när man ska skjutsa båda barnen i kärran bakom cykeln i uppförsbackarna. Jag kan göra det med elcykeln och slipper då att använda en bil. Det finns många användningar för elcykeln, och jag gläds åt att många fler har möjlighet att testa en elcykel. Om folk skaffar en elcykel i stället för en andra bil eller till och med en första bil har de sparat in 100 gånger mer än om de hade köpt en ny bil.
Det är väldigt bra. Sedan har väl ändå Miljöpartiet och regeringen bidragit till att underlätta användningen av cykel genom att till exempel ge reparationsavdrag och genom att göra det billigare, så att man kan använda sin cykel på ett enklare sätt. Jag tror att vi faktiskt främjar det. Man kan titta på de trafiksatsningar som miljöpartister runt om i hela Sverige har gjort. Vi har underlättat när det gäller cykelbanor.
I Linköping är det helt fantastisk plogning och saltning som gör att man kan ta cykeln hela vintern. Det finns alltså många områden där vi bidrar till att ställa om. Varenda människa som använder en cykel i stället för en bil gör en enorm resursbesparing, så netto kommer vår politik att leda till en betydligt minskad mineralanvändning. Jag tror inte att du behöver oroa dig för detta.
Carl Schlyter (MP):
Infrastrukturministern! Jag tackar Jens för interpellationen och ministern för svaret. Det är helt uppenbart att regeringen äntligen kommit vidare med flygskatten. Man satsar på att hitta bättre bränslen och på en effektivare flygsektor. Men Jens har rätt i sin fråga, och det är något som också oroar mig: Vi vet att flyg går fort på hög höjd, och då kommer de per definition att använda mycket energi.
Vi vet också att flygplan används i decennier, så om vi planerar att utöka passagerarantalet till det dubbla till 2045 ska det sista fossilberoende flygplanet säljas nu. Om vi ska nå båda målen samtidigt ska inga fler köpas.
Kommer man att revidera planen på att fördubbla passagerarantalet om vi inte lyckas nå effektiviseringsmålen? Det står nämligen i strategin att vi ska beakta miljö- och klimatintressen. Jag skulle dock vilja säga att förutsättningen för all aktivitet är att miljö- och klimatintressen är basen för att flyg och all annan verksamhet ska kunna överleva.
När det gäller en ökad användning av förnybart vet vi att vi vill ställa om till mer träbyggnation. Det är bra. Vi vill komma bort från fossil kemiindustri och i stället ha en biobaserad. Det är bra. Vi vill använda biobränslen när de går att använda. Det är bra. Vi vill kanske då använda en del av detta till flyget. Vi har förutom det svenska klimatmålet även FN:s klimatmål. FNmålet innebär att vi dessutom ska bevara biologisk mångfald.
För att nå båda målen samtidigt måste vi på något sätt minska flygets energiförbrukning. Hur ska vi nå både målet om mindre energiförbrukning - eller mindre fossil användning i flyget - och målet om ökade passagerartal och samtidigt inte tömma vår jord på biobaserade resurser? Kopplat till detta är att vi inte bara har klimatmål.
I dag har flyget väldigt många undantag från EU:s kemikalieregler och andra regler. Man tillåter flygplan att använda klimatförstörande gaser i släckningsanläggningarna, kemikalier i ledningar och antignistbildningskemikalier och liknande, vilka inte är tillåtna annorstädes. Flyget har alltså många undantag i dag.
Om man ska ha mål om att flyget ska växa måste man vidta åtgärder, inte bara på klimat- och energiområdet utan även på kemikalieområdet. Annars fortsätter vi att ge flyget subventioner jämfört med andra transportslag. I en tidigare interpellationsdebatt talade vi om att satsa mer pengar på utbyggnad av tåg. Det är något som vi redan har börjat med och som vi alla här är överens om att vi ska fortsätta med.
Men vi har inte oändliga resurser, så varför inte ta det viktigaste först? Om vi satsar mer på tågen behöver vi kanske inte satsa på utbyggnad av flyget.
Carl Schlyter (MP):
Infrastrukturministern sa att ökningen beror på att fler och fler - du, jag och vi alla - flyger på semester. Det är sant men inte helt sant, för personligen har jag faktiskt bara gjort en semesterresa med flyg de senaste åtta åren. Min fråga om biologisk mångfald kvarstår: Hur ska vi kunna ha ett så stort uttag av biomassa från skogen och samtidigt uppnå målet i fråga om biologisk mångfald?
Och om vi ska ha nollutsläpp 2045 och samtidigt planerar en dubbling av flyget får jag inte matematiken att gå ihop, precis som Jens sa. Precis innan jag kom hit var jag och lyssnade på klimatforskaren Kevin Anderson. Han sa att västvärldens länder, om de ska ta en rättvis andel av den nödvändiga minskningen av klimatutsläppen, behöver nå en årlig minskning av utsläppen på 12-15 procent.
Sverige ligger just nu på någon procent. Hur ska vi nå en sådan extremt mycket snabbare avrustning av vårt klimatvapen, koldioxidutsläppen, om vi samtidigt satsar på utökat flyg? Min sista fråga är kopplad till den planerade expansionen och gäller den fjärde landningsbanan.
Visst är det bra om Arlanda kan ersätta andra flygplatser, men om Heathrow just nu diskuterar en eventuell tredje landningsbana, hur kan vi behöva en fjärde? De måste ha en mycket mer effektiv trafikplanering om de kan klara så mycket trafik med två banor i dag. Kanske behöver vi aldrig den där banan utan kan titta på andra styrmedel.
Carl Schlyter (MP):
Nu blev jag lite osäker. Menar du Belgien eller Nederländerna? : Nederländerna.) Bra! Vad bra att handelsministern blev specifik nu. Daniel Thym, som är professor i europeisk lag vid universitetet i Konstanz, tar upp precis den invändningen.
Det står i avtalet att det bara är internationell rätt och CETA-avtalet som ska tolkas, inte intern EU-rätt. Vad han hävdar är att tolkningen av EU-rätten kommer att påverkas indirekt för att avgöranden ska kunna ges, och därmed blir det precis samma problem som domstolen lyfte upp i fallet Achmea.
Hans andra invändning är att Achmea handlar om tillgång till tjänster på den inre marknaden, och tolkningen av hur det ska gå till med denna tillgång är också en indirekt påverkan av tolkningen av EU-rätten. Det är precis samma problematik som i fallet Achmea. Det tredje är att syftet, som handelsministern säger, inte är att CETA-tribunalen ska påverka eller tolka EU-lagstiftning.
Men den får heller inte bemyndigande att skicka saker till EU-domstolen för förhandsavgörande, och därför kan den inte säkerställa att det är detta den gör när den fattar sina beslut. Därför kan den heller inte uttryckligen eller med flit påverka tolkningen av EU-lagstiftningen, men den kommer att göra detta indirekt.
Den fjärde invändningen han har är att en domstol från tribunalen inte blir en affär mellan två stater, som i WTO:s klassiska tolkning, utan besluten blir direkt bindande. De ska genomföras av nationella domstolar, men dessa har ingen möjlighet att påverka det beslut som tribunalen har fattat och blir därmed låsta av tribunalens tolkning.
På alla punkter blir det hela tiden exakt samma problem som EU-domstolen hade med Achmea, nämligen att tolkningen av EU-rätten påverkas och att det europeiska rättssystemet inte får den överhöghet och autonomi som det ska ha. Alla problem och grundläggande resonemang bakom Achmeadomen finns kvar, och det är detta jag oroar mig för och som är ett allvarligt problem.
Den andra biten av argumentationen är fortfarande kvar, även om handelsministern anser att det inte finns någon risk för regulativ avkylning eller att vi hindras att genomföra miljöbeslut. Det står så i avtalet - att vi inte ska hindras.
Tanken är inte att vi ska hindras utan att vi ska ha frihet, men samtidigt - om man vill göra en progressiv miljölagstiftning - måste denna vara så att säga legitimate. Det är det ord som används. Man måste alltså rättfärdiga den inför CETA-avtalet.
Om inte ens UK - som i och för sig lämnar EU nu - har tillräckligt många handelsjurister, undrar jag om Sorsele kommun eller Åmål har tillräckligt många erfarna handelsjurister för att säkerställa att de beslut som de tar om giftfria förskolor och så vidare faktiskt är helt och hållet i linje med CETA-avtalet. Den regulativa avkylningseffekten kommer alltså att komma.
Även om det inte var tanken med CETA-avtalet kommer den att skrämma myndigheter i Sverige och andra EU-länder från att våga ta bra miljöbeslut. Problemet kvarstår alltså.
Carl Schlyter (MP):
Jag var inledningsvis glad över att jag fick svar. Men nu är jag inte fullt lika glad längre, eftersom jag tycker att handelsministern upprepar lite grann. Jag har erkänt att det finns skillnader mellan CETA-avtalet och det avtal som domstolen avgjorde. Men jag har samtidigt bevisat att den problematik som domstolen tar upp i sitt domstolsavgörande är precis tillämpbart på CETA-avtalet också. Det spelar ingen roll om det är ett avtal med tredjeland eller inte.
De generella problemen om makt som EU-domstolen ser som mycket viktiga finns nämligen kvar. Det hjälper därför inte att upprepa detta. Jag vet inte riktigt hur jag ytterligare ska förklara detta mer än att Sverige har en skyldighet enligt artikel 351 i fördraget att tillämpa och säkerställa att EU-lagen genomförs. Länder har en skyldighet att säkerställa att de avtal som de skriver på inte bryter mot EU-lagen.
Sverige borde då för säkerhets skull - det kostar ingenting alls - vänta med ratificeringen. För inte är det väl så att den här regeringen fullföljer den gamla alliansregeringens politik som de sa var cheerleaders för transatlantiska avtal i Europa? Jag hoppas att vi har en annan inställning; vi får se.
Fortfarande är problemet att dessa avtal kommer att vara mycket svåra när det gäller att fortsätta att ha en progressiv och avancerad miljölagstiftning, eftersom det finns så många tolkningsproblem. Kommerskollegiums egen utredning visar att det finns tolkningsproblem. Och det värsta är om vi då inte är nöjda med om ett avtal tolkas tvärtemot vad Ann Linde och jag vill. Då kommer Sverige inte längre att ha befogenhet.
Den har överförts från Sverige. Därför kan vi inte i efterhand rätta till detta. Därför är det viktigt att vi lyssnar på Europas alla miljörörelser och på alla domare - 15 000 domare och rättsexperter - som håller med mig. Det är alltså inte Carl Schlyter som har ett problem med detta. Det är en lång rad organisationer och domare som har samma problem.
Carl Schlyter (MP):
Jag tackar näringsministern för svaret. Jag är också glad över regeringens arbete. Senast denna vecka har regeringen annonserat fyra nya Natura 2000-områden och justeringar på 52 andra, och Åsnens nationalpark har invigts. Det är väldigt bra. Det är bra när sammanhängande områden skyddas. Problemet är att Sveaskog avverkar på 10 000 platser. Sveaskogs arbete med att förstöra biologisk mångfald går alltså mycket fortare än regeringens arbete med att försvara den.
Då räcker det inte med att ministern förutsätter att Sveaskog gör sitt jobb och att man följer FSC. FSC hade kritik på fyra punkter i sin senaste rapport om Sveaskog. Det duger inte att utvärdera offentlighetsprincipen; den ska genomföras.
Varför denna fråga har blivit så viktig och varför jag vill att ministern faktiskt säkerställer att Sveaskog uppfyller sitt samhällsuppdrag är för att det kommer så många rapporter om att de inte gör det nu. Det är dags att ministern tar tag i detta. Det är inte ett ministerstyre som jag efterfrågar, utan det är att rätt kontrollstrukturer finns på plats, att rätt offentlighetsprinciper finns på plats i hela Sverige och att FSC-certifieringen följs fullt ut.
Låt mig bli lite mer specifik i min fråga. Riksrevisionen kom 2017 med en rapport om att den interna revisionen för Sveaskog saknades, att det saknades en självständig riskanalys och att styrelsen har beslutat att man inte ska ha en internrevision. Kommer ministern att kräva att man inför det?
När det gäller uppdragsmålet kom det en rapport från Riksrevisionen 2018 om att man saknar ett uppdragsmål. Eftersom miljö- och produktionsmål ska vara jämställda är det nu en obalans, där Sveaskog har ekonomiska mål men uppdragsmål saknas. Kommer ministern att se till att det kommer på plats snart? Sedan finns det fortfarande problem.
Även om man har intressentdialoger finns det ofta en upplevelse av att man inte har lyssnat eller att det inte finns en tillräcklig offentlighet kring dem. Exempelvis medborgarna i Tjappsåive hade en dialog, men sedan avverkade Sveaskog ändå där de hade mest nytta av marken.
Just nu avverkar Sveaskog i många av sina 37 ekoparker i Götaland. Det finns en risk att de har avverkat all skyddsvärd skog inom tio år om de fortsätter i nuvarande takt med att ge sig in i de äldre områdena. Det är alltså allvarliga brister när det gäller hur Sveaskog uppfyller statens mål om att ha dessa dubbla intressen.
Det är därför som jag nu ber ministern att ta tag i problemen med Sveaskog och se till att målen jämställs i verkligheten, i interna procedurer och i revision. Jag har nämligen också hört att många avverkningsplanerare riskerar att få gula kort och till och med fått hot om avsked om de inte uppnår produktionsmålen som kommer av vinstkravet.
Då finns det inte tid för dem att göra ordentliga naturvärdesinventeringar innan det är dags för hyggen, eftersom de i så fall inte når sina mål och riskerar personliga problem med sin anställning. Denna typ av styrmekanismer lämpar sig inte alls om man vill ha en balans mellan produktionsmål och miljömål.
Carl Schlyter (MP):
Låt mig först konstatera var ministern och jag är överens. Jag tror också på bioekonomin. Jag tror kanske något mindre än regeringen på biobränsle, där man hugger ned skog för att göra bränsle, men det finns många andra värdefulla tillämpningar. Vi kan ersätta kemiindustri, förpackningsindustri och långsiktiga produkter, och vi kan bygga hus i trä. Allt detta är fantastiskt bra - man binder koldioxid i långsiktiga produkter nu. Jag tycker dock inte att balansen riktigt är uppnådd.
Jag vill tacka ministern för svaret men göra samma lilla justering som ministern gjorde tidigare, nämligen: Jag har inte fått något svar på frågan om uppdragsmål och internrevisor. Jag vill gärna ha det i sista inlägget. Jag ska också förtydliga att jag när jag talade om ekoparkerna faktiskt menade de bitar i ekoparkerna i Götaland som har väldigt höga naturvärden. Det är de som nu avverkas i en takt som innebär att de är borta om tio år.
Jag menar inte att man hugger ned 45-åriga contortabestånd, utan jag menar just de skyddsvärda bitarna i ekoparken. Det är det jag kritiserar. Jag tycker att ministern har ett ansvar att se till att denna balans, som vi är överens om, uppnås.
Om den inte kan uppnås med de nuvarande styrmedel som regeringen har till sitt förfogande tycker jag att man ska ta sig en titt på om inte avkastningskravet faktiskt leder till en sådan press på avverkningshandläggare, på planerare och på Sveaskog att Sveaskog har svårt att klara att vara marknadsledande för miljöskyddet.
Vi kan inte tillåta att denna balans hamnar på fel sida. Då är det bättre att vi först säkerställer skyddet av biologisk mångfald, som är det mål som enligt Stockholm Resilience Centre har överskridits mest - ännu mer än klimatfrågan. Där får vi inte misslyckas.
Carl Schlyter (MP):
Ibland blir en fråga inaktuell dagen efter att den skrivs. Jag hade väl en oro för att det skulle finnas en risk för att Östlig förbindelse på något sätt skulle smyga sig tillbaka in i planen. Men jag är väldigt glad för regeringens beslut och Trafikverkets förslag om att det här inte är aktuellt. Inom ramen för Sverigeförhandlingen är det inte heller aktuellt, då parterna inte är överens om hur man ska komma vidare med finansieringen av det här.
Jag vill gratulera svenska skattebetalare till att vi gör en miljardbesparing i storklassen och en miljöbesparing i enorm klass. Kanske behöver jag dock en liten förklaring för att få kontroll över riskerna för att det här skulle kunna smyga upp som fågel Fenix ur askan. Ministern talar om ett ordnat avslut.
Om någon framtida regering skulle vilja sätta igång det här projektet, har jag förstått rätt att det tidigaste tillfället är om fem år? Och vad finns det för risk för att Sverigeförhandlingen kommer att komma igång igen? I Trafikverkets ursprungliga förslag fanns Östlig förbindelse med bland namngivna initiativ om man skulle utöka ramen med 10 procent. Jag skulle gärna vilja ha ministerns svar på dessa frågor.
Vad finns det för risker att detta reser sig som fågel Fenix igen?
Carl Schlyter (MP):
Jag tackar ministern för svaret. Min fråga gällde ursprungligen oförenligheten mellan Östlig förbindelse och den nya klimatlagen. Den konflikten kommer att finnas för många framtida projekt eller eventuella projekt. Det kan vara om man vill bygga ut Arlanda. Den byggnationen bygger på kraftiga trafikökningar. Det kan vara andra vägsträckor som i sin kalkyl bygger på kraftiga trafikökningar.
Min kritik mot Östlig förbindelse var att den bara var samhällsekonomiskt lönsam om det var en 50-procentig trafikökning. De naturresurser som krävs för att tillverka alla dessa nya bilar även om de skulle gå på annat än fossila bränslen är en stor belastning för miljön. Särskilt de som går på fossila bränslen är också en stor belastning på miljön. Jag kan ställa en lite mer generell fråga.
Hur säkerställer regeringen att alla projekt utvärderas och ser till att de är helt och fullt förenliga med klimatlagen?
Carl Schlyter (MP):
Jag gläds något alldeles oerhört över svaret och att min sista debatt i riksdagen ska handla just om visioner. Det är någonting som gläder mig. Hälften av jordens handel i dag är handel med likvärdiga produkter. Man kan fråga sig: Varför ska vi skicka brownies från USA till Sverige och pepparkakor från Sverige till USA när vi bara kan byta recept? Mycket av transporterna är onödiga. Att minimera behovet av transporter är också värt någonting.
Utsläppen från snöplogningen i Linköping minskade med 17 procent när professorn i optimeringslära testade sina teorier på snöplogarnas styrning. Det blev snabbare, miljövänligare och effektivare enbart genom optimeringsteknik. Det finns visioner om träbyggande som jag delar. Det gäller bara att vi säkerställer att vi bevarar den biologiska mångfalden. Det är ett av de globala mål som är mest överskridna i dag.
Ju större andel trä vi kan använda i stället för att elda upp i våra tankar desto bättre är det. Därför är det bra om vi kan minska behovet av transport genom effektiv planering och kloka regleringar. Vi är egentligen rörande överens, jag och infrastrukturministern. Med detta vill jag tacka för de fyra åren i riksdagen. Detta är mitt sista inlägg. Jag vill tacka ministern för svaret. Fru talman! Jag vill också tacka all otrolig, fantastisk personal som hjälpt mig alla de åren.
Jag står här i lånta fjädrar. Jag hade inte ens med mig kavaj, som är krav vid plenum, och titta, även det kan ordnas av personalen här! Jag tackar alla på detta bygge så hemskt mycket för att ha gjort arbetet som riksdagsledamot möjligt!
Carl Schlyter (MP):
Hans Rothenberg påpekade att det här är en fråga som skiljer honom och regeringen. Han inbjöd till debatt, och jag kunde inte motstå frestelsen. Det här är en fråga som engagerar många i många partier och många medborgare. En majoritet håller faktiskt med regeringen om att skolor ska leverera kunskap och inte vinst. Om man tittar på vem som är extrem i det här sammanhanget kan man göra en kort internationell utblick.
Jag vet att ministern uppskattar utblickar, så jag vill gärna ha en sådan dialog. I USA har de, som Hans Rothenberg kallar för duktiga företagare, klarat att driva friskolor för 80-85 procent av bidragen. I Norge får man 85 procent av bidragen och i Danmark får man 73 procent av bidragen. Där klarar man att ändå bedriva verksamhet utan vinst.
I Nederländerna är två tredjedelar av alla skolor friskolor utan vinst. I Finland är 2 procent friskolor utan vinst, i Danmark är det 15 procent utan vinst. Varför klarar alla andra länder att driva dessa skolor mycket bra utan vinster? Det är det som jag undrar över. Det som skiljer är ju drivkraften och motiveringen bakom varför folk driver skolor.
I vissa fall är det kyrkor, i andra fall stiftelser, i tredje fall är det kooperativ, i fjärde fall är det särskilda pedagogiker som man vill bedriva.
Det som kännetecknar friskolor i omvärlden är en vilja att lära ut, en vilja att bedriva utbildning, en vilja att skapa det absolut bästa för eleverna, inte för en själv. Jag tror att det finns många i Sverige som vill driva skolor på precis det sättet, och de kommer inte att hindras.
I den mån som det fanns någon regel som hade hindrat dem hade ju regeringen förutsett det och medgett undantagsmöjligheter för sådana aktörer för att de skulle kunna bedriva långsiktig verksamhet. Vad vi egentligen diskuterar här är inte om friskolor är bra eller inte. Vi diskuterar vilka drivkrafter som är bra eller inte.
Regeringen lade fram ett förslag där man kunde fokusera på positiva drivkrafter för eleverna, nämligen verksamheten, kunskapen och utbildningen. Det är tråkigt att regeringens förslag inte gick igenom. Jag kan ge Hans Rothenberg helt rätt i att frågan inte är död. Den kommer att komma tillbaka. Där har du alldeles rätt. Men du har fel när du tror att du behöver oroa dig för att det skulle leda till någonting dåligt.
Om man slipper att tänka på vinst varje gång som man får lite överskott i verksamheten kan det överskottet glädjande nog användas till en utflykt i stället för att leverera vinst. Man kan köpa in lite ny utrustning i stället för att leverera vinst. Man slipper att ta konflikten med sin arbetsgivare om lojaliteten när man har varit effektiv och lyckats skapa extra resurser.
Ska lojaliteten vara bästa möjliga utbildning för barnen eller att leverera den vinst som ägaren gärna vill ha ut? Det är att fokusera verksamheten på rätt saker. Min fråga till ministern är: Vad gör ministern för bedömning av de internationella lärdomar som vi kan dra av hur andra länder har organiserat sitt skolväsen?
Frågan är om vi inte kan importera lite idéer från andra länder om hur man bedriver verksamhet.