Håkan Svenneling (V):
Tack, handelsministern, för svaret! Handels- och investeringsavtalet CETA - mellan EU och Kanada - är det första avtal Sverige skrivit under som så tydligt flyttar makt från demokratiskt valda församlingar, som riksdagen, till storföretag och deras lobbyister. Egentligen är CETA-avtalet en konsekvens av Lissabonfördraget, EU:s grundlag. När Sverige sa ja till detta flyttade man beslutsmakten härifrån till EU och Bryssel.
Handelspolitiken var ett av de områden som flyttade. Men CETA-avtalet handlar om så mycket mer än handelspolitik. Det handlar om vilka möjligheter vi vill ha att forma vårt samhälle. Avtalet innehåller två mycket problematiska delar, som tillsammans skulle kunna leda till ett dubbellås mot progressiv politik, oavsett vilken regering vi har i Sverige. Den ena delen handlar om regulativt samarbete, vilket öppnar upp för storföretagens lobbyister att påverka kommande lagstiftning.
Den andra delen rör den tvistlösningsmekanism som kallas ICS - tidigare kallad ISDS - och som ger möjlighet för storföretag att stämma stater när de inte är nöjda med politiska beslut. Den svenska debatten om handelspolitik är väldigt olik den debatt som förs i många europeiska länder, där trycket i debatten är betydligt högre än här. Trots det har många kritiska röster höjts i Sverige. Det gäller fackförbund som Kommunal, Byggnads och Seko.
Det gäller miljöorganisationer som Jordens Vänner, Greenpeace och Naturskyddsföreningen. Det gäller också sociala rörelser, som Skiftet, och konsumentorganisationer, som Sveriges Konsumenter. Men bland de politiska partierna har Vänsterpartiet stått ensamt i sin kritik av CETA, TTIP och TISA. Trots denna breda flora av kritiker har Ann Linde, enligt medieuppgifter, kallat oss som är emot handelsavtalet horribla lögnare.
Att debatten stundtals har varit hård är en sak, men att kalla sina motståndare horribla lögnare är något helt annat. Frågan är om det är jag, Jens Holm eller någon annan som ministern menar sprider desinformation. Jag tycker att det vore klädsamt om ministern backade och förklarade sig, för jag har då aldrig sagt att företag skulle få rätt att bryta mot svensk lagstiftning. Fru talman!
Staters rätt att reglera är en grundbult i vår demokrati. Till CETA-avtalet finns en deklaration - som ministern kallade ett juridiskt bindande dokument - där det slås fast hur CETA ska användas. Frågan är dock vad denna deklaration är värd. Har deklarationen någon juridisk verkan vid en prövning i tvistlösningsmekanismen ICS?
Och om den nu är så himla bra, varför skulle deklarationen då inte bara kunna vara en del av avtalstexten? Vad är denna deklaration värd den dag storföretag genom extensiv lobbying påverkar lagstiftningen innan den har beslutats i riksdagen? Vad är den värd den dag storföretag stämmer Sverige på miljardbelopp för beslut som är fattade här i Sveriges riksdag, eller beslut som fattats av våra myndigheter eller i någon av våra kommuner?
Jag skulle säga att den inte är värd särskilt mycket. Oavsett hur man vänder på det har man påverkat och inskränkt vår rätt som stat att lagstifta och reglera för att kunna skydda människor och miljö. Vi ser nu att många länder går i motsatt riktning. När man tecknar handelsavtal innehåller dessa inte tvistlösningsmekanismer av denna typ, som ISDS. Detta gör att länder som Indien och Brasilien har stängts ute från vissa förhandlingar.
Australien motsätter sig också tvistlösningsmekanismer efter att landet blivit stämt av Philip Morris för sin märkning av tobaksprodukter och vunnit, inte på grund av sakskäl utan på teknisk knockout. Jag tror att detta vore en enklare och bättre väg att gå för både EU och Sverige, särskilt som vi vet att 97 procent av alla som svarade på EU-kommissionens hearing sa att man inte vill ha en sådan tvistlösningsmekanism.