Johan Pehrson (L):
Saker tar tid, vill jag lova. Det är i åtminstone tio år som jag har haft förmånen att arbeta politiskt och i denna kammare diskutera det som vi nu ska fatta beslut om - att se till att det blir lättare att socialtjänsten kan berätta för polisen vad de ser, vad de hör och vad de vet om ungas sociala misär.
Det handlar om vilka miljöer de lever i, vilka grovt kriminella de hänger med och vilka risker de löper att förstöra sitt eget liv och andras, ibland i en rasande fart. Men bättre sent än aldrig. Det är mycket diskussion om vad som är brottslighetens orsaker.
Det är klart att det någonstans handlar om den sociala misär eller de mentala istider som många unga i dag får växa upp i. Brottslighet och kriminalitet går i arv. Det är många sociala faktorer som spelar en väldig roll. Därför är det viktigt att vi i dag har ett läge där kommunerna aldrig har kunnat satsa så mycket på skolan som nu.
Vi har aldrig haft så många specialpedagoger och aldrig så mycket insatser i socialtjänsten vad gäller resurser. Sedan kan man tycka att det inte räcker ändå. Jag noterar att den debatt och den sejour vi har om hur vi ska knäcka den sociala misären är någonting som man möter i alla utvecklade länder i hela västvärlden. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att vi gör vad vi kan på många fronter. Här gör vi nu några saker till.
Jag vill sätta in detta i ett sammanhang. Det är värt att nämna att detta inte är en lösryckt åtgärd. Det är inte det enda vi har gjort i denna riksdag. Jag vill understryka att justitieutskottet i många år, inte minst på senare år, har vidtagit åtgärder som har varit till för att se till att man kan agera tidigare och tydligare. Det är precis som Anton Abele sade; jag har också träffat mängder av människor, och inte bara unga kriminella. Jag har varit på i stort sett varenda anstalt i Sverige.
Överallt har alla sagt till mig: Ja, Johan - tänk om någon hade gripit in i tid! Det är ingen som har sagt tvärtom: Jag sitter här på Kumlabunkern därför att socialtjänsten började engagera sig för tidigt. Det har ingen någonsin sagt, och jag kan upplysa om att de aldrig kommer att säga det heller. Tidiga och tydliga insatser är jätteviktigt. Vad har vi gjort mer? Vi beslutade nyss efter många år av missriktad välvilja att polisen ska utreda alla allvarliga brott av unga.
Det var inte för så många år sedan vi hade en tillvaro i Sverige där det av de ungdomar som begick personrån bara var hälften som blev polissak och där man utredde vad som verkligen hade hänt. Snacka om asocialt och konstigt beteende - att springa runt och råna folk med kniv! Det kan man kalla för ett stort samhällsproblem. Detta har vi åtgärdat med tidigare och tydligare insatser. Socialtjänsten kan agera när en unge på 13 år springer runt och viftar med kniv. Det är fruktansvärt för dem som möter den unge men också för den unge själv.
Det har refererats till de sociala insatsgrupperna här. Det är viktigt att man knyter ihop detta. Det är flera myndighetspersoner som bär ansvaret. Vi har sträckt ut föräldrars skadeståndsansvar på det sätt att föräldrar har ett visst ansvar för sina barn och för de skador de orsakar. Jag tycker att det är fullt rimligt. Ytterst är det här en föräldrafråga. Vem ska annars ta ansvar? Vi kan inte alltid skylla på skola och socialtjänst. Det är föräldrar som har valt att skaffa barn, förhoppningsvis frivilligt. Föräldrarna har ett ansvar.
Jag tycker att det är viktigt att lyfta fram de lokala poliskontoren. Det är inte minst ett fokus på att ha kontakt med unga människor i ett visst område som gör att man lättare kan få kontakt och lättare kan hjälpa och stödja de unga som riskerar att vara på väg in i ett kriminellt liv och stoppa denna utveckling i tid.
Vi har styrt upp så att fler poliser kan ägna sig åt förundersökningsledning och leda dem snabbare och effektivare också när personer är unga. Det ska inte bara vara åklagarlett, utan flera brott utreds mycket snabbare så här. Det är också ett steg för att kunna agera tidigare och tydligare.
Vi har förstärkt utslussningen så att unga som har varit riktigt illa ute och hamnat på ungdomshem eller § 12-hem får en bättre utslussning i dag. Där har vi ställt större krav på kommunerna. Det är också viktigt så att de inte hamnar i stort tomrum igen.
Allt detta är åtgärder som har vidtagits tillsammans med det som vi i dag fattar beslut om för att se till att det blir möjligt att tidigt och tydligt att agera när det gäller unga människor, men jag tror inte att det räcker, herr talman. Förutom att undanröja de sociala misärmiljöer som naturligtvis driver på kriminalitet måste vi också titta på hur vi bryter ned de kulturer som bygger upp ungdomsgäng.
Det är gäng där mycket unga människor, ibland under 21 år, är mycket förhärdade i sin brottslighet och förstör livet för många andra unga, inte minst genom hot och våld. Det kan handla om tidigare och mer förstärkta hemma-hos-aktiviteter från socialtjänsten. Det tycker jag skulle vara utmärkt. Jag tror att det är viktigt att vi har mer av ett riktigt mellantvång i socialtjänsten. Om föräldrarna inte inser att deras barn har stora problem måste man kunna agera innan ett tvångsomhändertagande.
Jag tror också att vi får återkomma till frågan om ungdomsdomstolar och en mer anpassad process för unga människor som hamnar i kriminalitet. Herr talman! Tills vidare är vi i Folkpartiet mycket glada över att vi i dag kan yrka bifall till förslaget i en proposition och ett betänkande som vi har väntat på i åtminstone tio år.