KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det här har varit en mycket viktig debatt. Flera saker har tydliggjorts. Jag ska börja med att kommentera det som Jessika Vilhelmsson sade, att hon inte är för en tvingande lagstiftning. Jag utgår därför från att det är vad Moderaterna i riksdagen anser.
I sitt inlägg svartmålar Ola Johansson på ett sätt som gör att man blir alldeles mörkrädd, inte minst när han talar om egenintresse, att vi skulle lyssna på egenintressen.
Om vi tittar på till exempel Svensk Industriförening ser vi att de har 1 300 medlemsföretag - jag är lite osäker på hur många anställda det kan handla om - och då är det lite svårt att säga att de, Sveriges underleverantörer, har ett egenintresse. Detsamma gäller Fordonskomponentgruppen med ungefär 340 företag och 25 000 anställda.
Om det har så stor betydelse för dessa företag måste vi väl lyssna på dem, och precis som ministern sade i sitt inlägg försöka skapa en lagstiftning och leverera det som riksdagen har beställt.
Jag tackar ministern för debatten och ser fram emot leveransen efter nyår. Man ska ju alltid leverera i tid. Det är det som gör att företag kan växa och utvecklas. Vi väntar med stor otålighet på leveransen.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Vancouver 2010: Charlotte Kalla vinner guld. Turin 2006: Anja Pärson vinner guld. Lillehammer 1994: Där tror jag att det är väldigt många som minns såväl guld i hockey som guld till Pernilla Wiberg.
Det är några av de guldmedaljer som svenska idrottspersoner har tagit genom åren. Det är någonting som engagerar hemma i tv-sofforna på många olika sätt.
Utifrån hur läget ser ut just nu verkar det inte som att hela svenska folket i den mån man önskar ska få möjlighet att se OS i Ryssland vintern 2014. Därför är det som jag ser i svaret lite förvånande, herr talman.
Först och främst upplever jag inte att det är något konkret svar utifrån frågan om regeringen har för avsikt att göra en evenemangslista. När jag påstår detta, herr talman, tycker jag att svaret i sig visar på det. Först har man, enligt det som riksdagen har sagt under 2012, gett Myndigheten för radio och tv ett uppdrag.
De redovisade svaret den 15 november, och nu är det ute på remiss. Det är det som är intressant, för remisstiden pågår fram till den 6 mars. Men OS, herr talman, är i februari 2014.
Jag antar att det betyder att som läget är just nu kommer det att vara cirka en och en halv miljon svenska invånare som inte kommer att ha tillgång till att titta på en sådan viktig händelse som ett OS är. Det känns lite märkligt.
Mot bakgrund av detta skulle man kunna säga att politik är att vilja. Om alliansregeringen verkligen vill göra slag i saken är det hög tid att ta tag i detta redan nu och inte invänta remissinstanserna. I så fall skulle man ha satt en kort remisstid och pekat ut att detta är viktigt.
Precis som ministern skriver i sitt svar måste detta godkännas av kommissionen. Det betyder att det är en viss administration under resans gång. Vi får hoppas att det är klart fram till dess om betal-tv-kanaler i framtiden vinner själva upphandlingen av stora idrottsarrangemang.
Vi kan också notera att i grund och botten - i alla fall som svaret är utformat - följer inte alliansregeringen det som riksdagen har uttalat, det vill säga att man ska leverera förslag på en evenemangslista. Beslutet fattades under 2012, så det har funnits ganska lång tid att leverera på.
Man hade kunnat göra det i god tid före - i det här fallet - vinter-OS. Jag kan lägga till att det är första gången som det här behövs. Tidigare har denna typ av sändningar gått till de fria tv-kanalerna.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag tycker att ministern är oerhört tydlig i sitt svar: Det är marknaden som ska styra. Jag och vi socialdemokrater och en majoritet i Sveriges riksdag delar inte denna uppfattning.
På tal om att det tar lång tid att eventuellt ta fram en evenemangslista får man väl ändå säga att riksdagen i maj 2012 fattade ett beslut och önskade detta av regeringen. Det betyder att det hade gått tolv månader i maj 2013.
Nu har det gått ytterligare över ett halvår, och regeringen har fortfarande inte kommit speciellt långt i frågan. Möjligtvis, herr talman, kan det bero på att vid tillfället för den omröstning som hölls den 12 maj när riksdagen beslutade om detta röstade Alliansen emot. Det är väl det som är svaret på frågan. Själv är jag ju riksdagsledamot och företräder folket.
I detta fall känner jag att det är oerhört viktigt att folket har rätt och möjlighet att ta del av denna typ av stora idrottsevenemang. Detta är första gången.
Ända sedan 1999 har de stora arrangemangen oavsett om det har handlat om fotbolls-VM, hockey eller OS, som i det fall jag talar om nu, sänts i de fria tv-kanalerna, det vill säga i TV4 eller i SVT. När det sänds i dessa kanaler får hela svenska folket ta del av det.
När det som i det här fallet är betalkanaler som har vunnit upphandlingen, det vill säga att det är TV3 och TV10 som ska sända, måste man som konsument köpa detta paket. Man talar om att det finns en upplevd räckvidd. Det är inte fakta, utan det är en godtycklig siffra.
Summan av alltihop blir att det är ungefär en och en halv miljon svenska invånare som inte kommer att kunna ta del av vinter-OS i februari 2014 därför att alliansregeringen och ministern inte vill göra någonting åt saken. De tänker vänta till mars månad, när OS redan har passerat.
På tal om att politik är att vilja känns det lite grann som att ministern inte vill göra någonting åt detta och inte heller vill göra det som riksdagen har beslutat. Det känns snarare som att man förhalar själva frågan därför att man tycker att marknaden är så pass viktig.
Jag har full förståelse för att idrottsrörelsen och många av de olika branscherna tycker att det här är bra. För dem handlar det nämligen om pengar. Men för min del, för oss socialdemokrater och för oppositionen handlar det inte om pengar, utan det handlar om svenska folket och möjligheten att ta del. Det är där skiljelinjen går.
Det är klart att det för en idrottsrörelse som i många sammanhang har svårare och svårare att få tag i sponsorpengar är jätteviktigt att få in pengar på det sätt som den får nu när det är en betalkanal. Det är klart att den spelar på den arenan. Men för dess deltagare är det viktigt att hela svenska folket får ta del.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
En stor del, säger kulturministern. En stor del betyder i det här fallet att en och en halv miljon personer ställs utanför och inte kommer att ha möjlighet att se OS, såvida de inte köper ett paket av betalkanalen.
Det är en kostnad som ligger på - om man går in och tittar på olika erbjudanden på hemsidan - mellan 255 och 275 kronor i månaden. Man har ett bindningsavtal på 24 månader, och då är man generös och inleder med tre fria månader. Men det är ändå ett ganska långt avtal. Det handlar om över 6 000 kronor.
Det finns ganska många medborgare i vårt svenska samhälle som kanske inte riktigt har råd att avsätta 255 kronor varje månad. Jag tycker att även de ska ha rätt och möjlighet att kunna se sportarrangemang som OS i Ryssland i februari, där 3 500 av världens bästa idrottare samlas.
Men några här i Sverige som kanske önskar få se detta ska ställas utanför. Det finns också en annan del i detta att marknaden ska styra, och det är framtidens idrottare. Jag tror att alla här kan se framför sig Carolina Klüft när hon tog OS-guld. Tänk vad det har betytt för friidrotten på så många olika sätt.
Många ungdomar och barn har sökt sig till just friidrotten. Det är på det sättet vi får fler att vilja delta och kunna utvecklas inom idrotten så att vi får nya stjärnor i framtiden. Det är en stor risk att det kommer att minska bland barn och ungdomar när man låter marknaden styra.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Skogsindustrin är i mångt och mycket motorn i det svenska samhället och har varit så inte bara under årtionden utan under mer än hundra år. Vi använder ju det fantastiska materialet trä till så oerhört mycket, till papper och till att elda med. Vi bygger hus av det men i alldeles för liten utsträckning, vågar jag påstå, fru talman.
Jag återkommer strax till det. Näringsministern nämnde infrastrukturen och dess betydelse för skogsindustrin, och där kan vi vara helt överens. Däremot är vi inte överens om de satsningar som har gjorts på infrastrukturen.
I stället för att tala om Alliansens politik och hur den ska utveckla den för att till exempel skogsindustrin ska få bättre konkurrensvillkor väljer ministern att stå här i kammaren och hacka på våra politiska förslag.
Det är lite intressant, särskilt med tanke på just infrastrukturen, därför att i vår region Småland, där såväl ministern som jag och Peter Persson har sin hemvist, är satsningarna på infrastrukturen inte noll kronor men kanske en procent av hela den stora satsningen.
Med tanke på hur mycket sysselsättning som är kopplad just till skogsindustrin, som finns i exempelvis Småland, vågar jag påstå här i kammaren, fru talman, att det inte stämmer att man har gjort stora infrastruktursatsningar.
Det vore bättre att ministern här i kammaren berättade för alla företagare och koncerner som är verksamma inom skogsindustrin runt om i vårt land vilka rejäla satsningar man avser att göra nere i södra Sverige, utanför storstäderna och uppe i norra Sverige, så att de klarar transporterna på ett bra sätt, inte minst i en global värld.
Inte heller inom svensk exportindustri har alliansregeringen gjort speciellt mycket för att skogsnäringen ska växa och bli starkare. Höjningen av dollarn som jag noterade häromdagen är kanske bättre för den svenska skogsindustrin än den politik som allianregeringen för i denna fråga.
Ministern säger att politiken inte ska lägga sig i, gudskelov. Så kan man väl sammanfatta svaret. Men det kanske spelar roll om man stimulerar en marknad, särskilt en marknad där det finns en stor efterfrågan. Under alliansregeringens tid har byggandet halverats, vilket är djupt allvarligt. Trångboddheten ökar, inte minst i våra städer.
Mot bakgrund av det finns det all anledning att stimulera marknaden, att politiken går in och säger att byggandet ska öka i Sverige. Om politiken säger att vi ska öka byggandet på olika sätt, särskilt träbyggandet, betyder det att mina arbetskamrater på fönsterfabriken får behålla sina jobb.
Kanske kan en del av alla de som blivit arbetslösa få tillbaka sina jobb på företaget. Det skulle även ge dem som producerar dörrar och trappor och de få som finns kvar som bygger små trähus arbetstillfällen.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag hoppas att ministern gjorde en felsägning när hon sade att vi riksdagsledamöter på ett eller annat sätt skulle vara oförskämda i kammaren. Det är vi inte. Jag antar att något ord slant lite. Det är allvarligt att uttrycka sig på det sättet.
Jag hörde inte att ministern vid något tillfälle nämnde just byggnation och hur mycket det skulle betyda för tillväxten i det svenska samhället. Om det byggs en fastighet genererar det fyra fem jobb till.
Just därför skulle det vara bra om man stimulerade marknaden på något sätt för att öka byggnationen. Då skulle också trångboddheten minska, vilket skulle vara mycket bra. Jag kan inte låta bli att fundera över att Annie Lööf säger att hon har stått i fabrikerna när folk har blivit arbetslösa.
Jag vet att vi har olika bakgrund. Själv är jag träindustriarbetare och vet exakt hur det känns när man får sin uppsägning. Jag var nummer 100 i uppsägningen när företaget där jag har min anställning varslade i början på 1990-talet.
Jag hade turen att några andra valde att säga upp sig, och jag fick vara kvar. Jag är ganska övertygad om att ministern inte har den erfarenheten. Hon har möjligtvis stått utanför och tittat in på hur det är att vara, som i det här fallet, träindustriarbetare och bli arbetslös.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, landsbygdsministern, för svaret!
Jag skulle vilja säga att jag funderar på om alla de invånare i Sverige som bor på gles- eller landsbygden känner sig tillfredsställda med det svar som ministern nu gett med tanke på arbetstillfällena på landsbygden.
Sedan 2005 och fram till 2010 har 15 000 helårsarbeten försvunnit från jordbruket. Det är ganska allvarligt. Under fyra av de åren har landsbygdsministern varit ansvarig minister för frågan.
Utifrån det svar som ges känns det inte som att trenden håller på att vända så att vi får fler jobb på landsbygden. Låt oss ta Matlandet Sverige, som jag vill minnas skulle ge 10 000 nya jobb när det presenterades. Jag vet inte om ministern kan redogöra för hur många av de 10 000 jobben som blivit verklighet.
Möjligtvis kan jag tänka mig att några jobb blivit kvar tack vare Matlandet. Projektet Matlandet är i grund och botten en bra sak, inte minst för att lyfta fram vad det är vi äter och hur det produceras. Det är en process som faktiskt startades av en socialdemokratisk regering, med Margareta Winberg i spetsen, vilket man ska komma ihåg.
Det var då man bland annat började ta upp frågan hur vi förpackar den mat som vi vill sälja. När ministern pekar på vikten av infrastruktur kan man bara hålla med om det.
Jag kan dock bli lite orolig över det som ministern säger angående bredband fram till 2020, att 90 procent av alla hushåll och företag bör ha tillgång till det. De 10 procent, och kanske några till, som omfattas av ordet "bör" kanske funderar på i vilken del av landet man inte ska få tillgång till snabbare bredband.
Om man ska driva företag i dag och det ska fungera krävs det tillgång till bredband och ny modern teknik för att man ska klara konkurrensen. Återkom gärna om ordet "bör"! Satsningen på infrastruktur är lite av ett skrytobjekt.
Nu kommer landsbygdsministern precis som jag från Kronobergs län, och det kan vara intressant att se vad den här fantastiska satsningen, som innebär 20 procent mer till transportinfrastruktur i framtiden och som därtill är finansierad, ger där. Det känns mer som skryt än verklighet, i alla fall nere i södra Sverige.
I de satsningar som är gjorda på infrastruktur för transporter och vägar går det mesta av anslagen till våra storstadsområden. Jag tror inte att de som bor på landsbygden känner sig speciellt berörda av detta. Det har försvunnit 15 000 jobb i de gröna näringarna.
Det vore bra om ministern hade svar på hur vi ska kunna få fler jobb där.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Landsbygdsministern väljer att köra den sedvanliga skrämselpropagandan om en skattechock för landsbygden. Men jag drar mig till minnes att alliansregeringen höjde bensinskatten förra mandatperioden.
Jag kanske minns fel, herr talman, men jag vill minnas att det var ganska mycket skriverier och rubriker om svek. Jag säger det bara som en liten påminnelse. Jag gratulerar alla de 7 000 som har fått jobb inom Matlandet Sverige. Men om man jämför med de 15 000 jobb som försvunnit fram till 2010 diffar det i alla fall minst 8 000.
Siffran 15 000 stämmer förvisso också, så det har faktiskt försvunnit arbetstillfällen.
Trots vad landsbygdsministern säger här i kammaren är jag ganska övertygad om att alla de som bor på landsbygden, i byarna och tätorterna, är väl medvetna om hur tuff vardagen är. Jag skulle vilja beröra grundfrågan i min interpellation lite grann.
En myndighet i Sverige, Livsmedelsverket, går ut och rekommenderar svenska folket att vi ska äta mindre ost. Det gör man inte som ett kostråd, som ministern säger i sitt svar, utan av miljöskäl. Det är kanske rätt och riktigt.
Men jag trodde att vi hade en annan myndighet som jobbade mer med klimat och miljö. Om vi äter mindre ost påverkar det självklart företag som finns på landsbygden, det vill säga våra bönder och jordbrukare.
Det är klart att de känner oro när de hör en myndighet uttala sig på det här sättet. Myndigheten säger inte att det är skadligt att äta ost, utan att vi bör äta mindre ost av klimatskäl.
Precis som ministern säger i sitt svar bidrar våra jordbrukare och bönder till odlingslandskapet, till öppna landskap. Det tror jag att vi alla tycker är oerhört viktigt.
Man ska komma ihåg att en myndighet får regleringsbrev av regeringen om vad det är den ska arbeta med. Därför känns den här uppmaningen än mer oroväckande. Jag har några siffror, herr talman.
I genomsnitt äter vi i Sverige 18 kilo ost per person och år. På en Thailandsresa går det åt 2,5 ton koldioxidekvivalenter per person. Det är betydligt mer än vad osten ger om man räknar om det till koldioxidekvivalenter.
Men jag har inte hört Livsmedelsverket eller någon annan myndighet rekommendera oss att göra färre flygresor till Thailand.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Vi har en mycket tydlig politik vad gäller jobbsatsningar som rör såväl landsbygden som våra städer. Bland annat vill vi arbeta med att stärka varumärket och framför allt jobba med innovationer, vilket kan leda till jobb i framtiden.
I det förra replikskiftet nämnde Eskil Erlandsson skogen och Skogsriket. Jag vet att ministern brinner för den frågan. Han talade kanske lite mindre om Matlandet och vår mat.
En liten detalj i det som ministern sade var att det blivit stora förändringar inom jordbruket och för företagarna, och det är att vi har slutat att mjölka för hand. Det är oerhört sanningsenligt.
Vad jag vet tror jag inte att det har funnits speciellt många företag och jordbrukare 2005-2010 som just har handmjölkat. Det känns lite grann som att ministern ägnar mer tid åt att raljera mot oss i oppositionen än att ta ansvar för denna viktiga fråga.
Faktum är att det har försvunnit 15 000 jobb. Det är oerhört tufft för alla dem som bor på landsbygden. Förutsättningen är att de har ett arbete. Det är bra att regeringen har tillsatt en utredning. Det är lite det redskap man använder när man inte riktigt vet vilken väg man ska gå.
Det kan behövas, precis som det är bra att varje län ska ta fram hur man ska få service och jobb på landsbygden. Frågan är om det är medskickat några pengar till länen utifrån att de ska arbeta med frågan eller om det ska bli ytterligare en belastning på en ganska tuff ekonomi.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Eskil Erlandsson säger i sitt svar att det är kommunerna som är lite av motorn för tillväxten i landet. Jag kan hålla med om det till viss del. Samtidigt är det ju så att hela landet måste hänga ihop om saker och ting ska fungera.
Det är väl bland annat därför vi har haft - det vågar jag nästan påstå - skatteutjämning mellan olika regioner. Flera av talarna tidigare här i dag har omnämnt den nästan 1 miljard som går till de tio rikaste kommunerna här i Stockholmsområdet - Lidingö och Danderyd till exempel.
Eskil Erlandsson omnämner kommunerna som drivkraft för landsbygdsutveckling i sitt svar. Jag kan inte låta bli att påminna riksdagen om att vi alla har vår egen bild av verkligheten.
Mot bakgrund av att Eskil Erlandsson har varit kommunalråd hemma i Ljungby måste han veta precis exakt hur viktigt det är med kommunal utjämning för att hela Sverige ska fungera, inte minst när det handlar om service. Det finns en händelsekedja i det som är kopplat till service i det närområde där man bor.
Det är ganska allvarligt. Det är klart att det påverkar servicen. Det är också klart att det handlar om jobb, precis som Eskil Erlandsson är inne på. Men han raljerar i stället för att komma med konkreta förslag angående timmer och mjölk som inte kommer fram på vägarna.
Jag vill bara påminna ministern om att nere i södra Sverige, där jag bor, har det kanske inte varit så stora satsningar på infrastrukturen.
I närtid kommer det kanske att bli en hel del problem för såväl mjölkbilen som timmerbilen att ta sig fram på ett bra sätt på trygga, breda och bra vägar, så satsningen på infrastrukturen kanske inte är så stor som den låter.
Den kanske är centraliserad till storstadsregionerna - precis som det mesta av politiken är. I dag ser vi en centralisering som gör att allt fler jobb försvinner från landsbygden. Försäkringskassans och Arbetsförmedlingens små kontor läggs ned och centraliseras till våra städer.
Det är klart att det påverkar om man klarar att bo och verka på landsbygden. Vi träffade LRF för några veckor sedan. De var oerhört tydliga med att det har försvunnit 10 000 jobb från de gröna näringarna. Om LRF säger så, då tror jag att det är sant. Ändock står ministern här i kammaren och säger någonting annat.
Jag hoppas att ministern återkommer med tydliga förslag.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill påminna ministern i fråga om enskilda vägar om bärighetsanslaget, som under innevarande år har dragits ned med strax över 160 miljoner kronor - på tal om vilka satsningar regeringen gör. Staffan Danielsson talade sig varm för småjordbruket.
Det är en viktig fråga på landsbygden. Jag vill bara påminna Staffan Danielsson om ett av de beslut som fattades av riksdagen under förra mandatperioden och som Eskil Erlandsson har genomfört. Det gällde en förändring av sådant som är kopplat till landsbygdsprogrammet och våra strukturfonder.
Tidigare kunde småjordbrukare som hade mindre än 4 hektar mark ta del av EU:s medel. Nu har gränsen ändrats så att de som har mindre än 3 hektar har inte den möjligheten. Det är alltså fråga om små jordbrukare och att 10 000 jobb har försvunnit från de gröna näringarna. Siffertricksandet som används i debatten är intressant.
Det var för ungefär två veckor sedan som Eskil Erlandsson och jag hade en debatt i kammaren med koppling till landsbygden. Då gällde frågan ost. I den debatten sade ministern att 7 000 nya jobb hade skapats med hjälp av strategin Sverige - det nya matlandet. Jag gratulerade alla de 7 000 personer som har fått. Jobben är den viktigaste frågan.
Det är oerhört intressant att det nu, två veckor senare, har tillkommit ytterligare 2 000 jobb inom strategin Sverige - det nya matlandet. Det är naturligtvis glädjande om siffran stämmer. Mot bakgrund av det undrar jag om ministern är beredd att i enlighet med vad LRF önskar genomföra en livsmedelsstrategi.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är 6 320 personer som har anmält våldtäkt. Det blev 171 fällande domar. Detta talar väl sitt tydliga språk? Jag kan inte låta bli att känna en del tvivel inför det svar som justitieministern har gett här.
"Vi har ett väl fungerande rättsväsen som uppfyller högt ställda krav på verksamheten. Förtroendet för rättsväsendet är också gott."
Jag är faktiskt inte övertygad om att alla de kvinnor som utsatts - inte bara dessa 6 320 utan låt oss multiplicera den siffran med 25, så går vi 25 år bakåt i tiden - känner att vi har ett rättssäkert system. Om detta borde vi vara överens.
Vi måste få till en bättre lag. Eller rättare sagt är det kanske inte lagen det är fel på utan tillämpningen och framför allt bemötandet i hela kedjan. Detta kommer ministern in lite grann på i svaret. Det är förhoppningsvis bra att lagen har skärpts ytterligare.
Det vet vi inte riktigt än, men vi får se tiden an. Men justitieministern vet, precis som vi som är interpellanter, att vi vid några tillfällen på senare tid - i modern tid, om man får uttrycka det så - har skärpt lagen. Trots detta ser vi att det är alldeles för många friande domar när det finns uppenbara bevis.
Då tål det att funderas på hur rättssäkert läget egentligen är och för vem. Detta är den ena delen av frågan.
Den andra delen är det som ministern hänvisar till utifrån Nationellt centrum för kvinnofrid och arbetet för att hälso- och sjukvården i hela landet ska ha ett bra arbetssätt i bemötandet när det kommer in ett våldtäktsoffer till sjukvården. Det är bra att vi gör framsteg där, för det behövs.
Det har blivit bättre, men det finns mycket kvar att göra. Något som är väldigt speciellt är detta med hur man mår, speciellt de första timmarna efter själva våldtäkten. Man har gått igenom ett trauma. När vi hör ordet "trauma" tänker vi kanske på Thailand.
I sådana fall kan vi tala om ett trauma. Jag tror att många av oss har mött personer som varit med om en bilolycka. En sådan olycka kan vara ett trauma. Man kanske inte ens kommer ihåg riktigt vad som hände - man minns bara det som skedde precis före själva ögonblicket.
När man har varit med om en bilolycka är det helt okej att inte minnas, men när man har varit med om en våldtäkt, som är en lika traumatiska upplevelse, är det inte okej att ha dåliga minnesbilder. Tvärtom lägger man skulden på offret om hon inte minns allt i minsta detalj.
Just därför finns det all anledning att titta på hur man kan jobba inom polisen och få bättre kompetens med psykologer och terapeuter.