Per Landgren (KD):
Jag får börja med att tacka ministern för svaret. Mitt sammanfattande intryck är att kulturministern inte har kontroll på högskolan i just de avseenden som jag har varit inne på.
Regeringen har, som jag förstår det, tillåtit en enorm expansion - det kan ju vara bra - av högskolorna, men utan att tillföra dem proportionellt rimliga resurser. Låt mig först konstatera att kärnfrågan är att vare sig det neutrala resursfördelningssystemet eller siffrorna bestrids av ministern.
Han erkänner att det finns en skillnad i resursfördelningen, och nu har jag tagit upp de konstnärliga högskolorna i Göteborg och Stockholm. Som jag har skrivit är det extra lokalkostnader på över 8 miljoner i Stockholm, 23 miljoner för konstnärligt utvecklingsarbete i Stockholm och 8 miljoner i Göteborg, 16,5 miljoner med fjolårets siffror för utvecklingsbidrag till Kungl.
Musikhögskolan och öronmärkta förstärkningar, som vi såg i forskningspropositionen. När jag läser såväl det tidigare svaret på den skriftliga frågan och nu svaret på interpellationen finner jag att vissa avsnitt, herr talman, inte alls är relevanta för min frågeställning utan mer är ett sätt att brodera en helhetsbild, vilket i och för sig kan vara nyttigt men vilket tar tid och också kan leda till att man inte koncentrerar sig på själva sakfrågan.
Det gäller de två första styckena i interpellationssvaret, till exempel. Även om svaret på den skriftliga frågan och på interpellationen i princip är detsamma kan man också märka att argumenteringen förskjuts.
Det är vissa argument som jag bemöter i min interpellation, alltså argument från svaret på den skriftliga frågan, som försvinner som argument i interpellationssvaret, och det tycker jag är spännande. Det första är återrapporteringskravet. I svaret på min skriftliga fråga fördes det fram som det främsta skälet till miljonförstärkningen, men nu är det borta. Nu finns det inte med i interpellationssvaret.
Orsaken till det kanske är att återrapporteringskravet i princip är detsamma för de institutioner som finns inom ett universitet som för de fria. Skillnaden för Göteborgs del är att de måste samordnas. Det är alltså inget bra argument för att det ska ges mer pengar eller inte.
Det andra argumentet som har försvunnit i interpellationssvaret - det är bara att läsa innantill och följa ren och skär logik - är att det skulle vara svårt att göra jämförelser mellan olika lärosäten.
Men är inte en av orsakerna till det så kallade neutrala systemet med prislappar för studenter inom de olika kunskapsområdena att man just ska kunna göra jämförelser? Regeringen har gjort avsteg från det neutrala systemet och destinerat speciella förstärkningar till de konstnärliga högskolorna i Stockholm.
Underkänner regeringen med detta sitt eget neutrala och "enkla" system? Då undrar jag: På vilka grunder tänker man då förmedla resurser till högskolor och universitet i framtiden?
Man kan också misstänka att närheten till högskolorna i Stockholm - jag har i och för sig ingenting emot detta - gör att informationen kanske tränger in lite lättare, inte på Rosenbad men väl på ministerns departement, och att motsvarande information kanske inte finns om de andra högskolorna.