KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulf Holm (MP):
Jag tycker att det är bra att EU-ministern är klar och tydlig och också ger en känga åt den borgerliga majoriteten i finansutskottet som inte har lyft fram den här frågan som viktigare utan bara pratat om svensk inrikespolitik och vikten av miljöskatter och så vidare utan att gå in på vad den politiska målsättningen är. I detta uttrycker sig faktiskt EU-ministern mycket tydligare än den borgerliga majoriteten.
Det står heller ingenting i finansutskottets utlåtande om den gröna omställningen, utan det handlar om grön upphandling. Jag har ingenting emot det, men den gröna omställningen är så mycket mer. Den ser ju inte bara till att vi kanske löser klimatkrisen. Vi har finans- och jobbkrisen också som är minst lika viktig.
EU-ministern tog också upp i sitt anförande att ungdomsarbetslösheten är en stor utmaning, inte minst för Sverige, och vi måste skapa förutsättningar för att kunna lösa den. Tack och lov, fru talman, bestämmer inte EU det här, men det är väldigt bra att man kan samordna och lära av andra länder och plocka fram goda lösningar som kan spridas till andra länder, som vi brukar säga i den öppna samordningsmetoden.
Jag saknar dock helt en strategi från den svenska regeringen att lyfta in det här synsättet på EU-nivå. Det undviker man väldigt tydligt att prata om. Slutligen, fru talman, fick vi inte något specifikt svar på den fråga som Jacob Johnson ställde om hur den svenska regeringen ser på de landsspecifika målen och hur de ska kontrolleras.
Står den svenska regeringen fast vid den öppna samordningsmetoden, det vill säga att vi inte vill ha EU-lagstiftning när det gäller detta, eller kommer den svenska regeringen att acceptera att det i princip blir en kontrollmekanism på detaljnivå från EU-kommissionen när det gäller på vilket sätt vi ska uppnå målen i varje specifikt land? Det är i så fall en nyordning från den svenska regeringen som jag beklagar.
Ulf Holm (MP):
Jag tackar Karin Pilsäter för hennes anförande. Vi kan dividera om det är ljuset i tunneln och så vidare. Men vi kan konstatera att det fortfarande är kris i Sverige. Det är fortfarande för många konkurser, det är många som varslas och det är många som är arbetslösa. Då måste man ändå säga att detta betänkande på utgiftsområde 24 Näringsliv är mycket defensivt.
Det finns inga ordentliga satsningar på företagandet i Sverige för framtiden. När det är kris måste man skapa möjligheter och se möjligheter att göra någonting. Jag hörde Karin Pilsäters vackra ord om miljöteknikbranschen. Men om man går igenom hela regeringens budget på 36 miljarder kronor till nya satsningar finner man att mindre än 3 procent går till klimatsatsningar.
Av dessa 3 procent går ännu mindre till att utveckla miljöteknikbranschen, den som vi alla vill prata oss varma för och tycker är jätteviktig för Sverige i framtiden. Men det satsas ingenting på den. Detta måste hänga ihop. Pratar man om att miljöteknikbranschen, Green New Deal, är framtiden som vi måste hänga med i och att det svenska företagande måste utvecklas måste detta också synas i budgeten.
Men det gör det inte. Det finns några småsatsningar. Men med tanke på de stora satsningar som skulle behöva göras, inte minst i ljuset av Köpenhamnstoppmötet som nu pågår - vi får förhoppningsvis några bra förslag, men det är inte säkert - måste ändå steg här tas och pengar tillföras så att de bolag som sysslar med miljöteknik kan få riskkapitalpengar.
Där måste väl ändå staten kunna sträcka ut en hand. Varför gör regeringen inte mer?
Ulf Holm (MP):
Ordet "marknadsmisslyckande" är intressant. Ett marknadsmisslyckande är egentligen hela politiken eftersom där inte tas hänsyn till klimateffekterna. Det är därför vi har fått klimatkrisen. Detta är en sorts marknadsmisslyckande. Därför behövs det satsningar på flera olika områden. Vi har till exempel föreslagit ett särskilt program för en transportomställning därför att det behöver satsas mer på bland annat spårvägar.
Vi måste också få fram en miljövänligare teknik inom sjösektorn och så vidare, så visst finns det behov som vi behöver täcka när det gäller att få fram den nya tekniken. Det har inte bara vi här i Sverige nytta av. Vi kan ju också sälja den nya tekniken till andra länder eller ge den i bistånd till utvecklingsländerna - detta för att klara en klimatomställning värd namnet. Det är i det avseendet jag saknar reella förslag i regeringens proposition. Ni är väldigt defensiva.
Ni ska vara försiktiga och återkomma längre fram, som Karin Pilsäter nämnde. Men det är nu vi måste ha förslagen. I flera års tid har vi pratat om detta. Ändå kommer inga reella förslag. Det kommer inga satsningar. Det är nu i den kris som vi i dag har i Sverige som det finns en gyllene chans att komma med dessa satsningar. Dels finns det utbildad personal som nu är arbetslös och som inte skulle bli så lycklig av något annat som av att få ett jobb och få börja satsa på miljötekniksektorn.
Dels gäller det en sektor som vi kan förmoda ökar betydligt framöver. Då är det viktigt att staten i ett tidigt skede går in och är med och hjälper till och stöttar i den delen. Tyvärr kan vi konstatera att regeringen där gör väldigt lite - ja, alldeles för lite. Som jag sagt i ett tidigare inlägg är det högst 3 procent av regeringens satsningar som egentligen är klimatsatsningar för att komma till rätta med de problem som vi nu står inför.
Detta är ett stort inte marknadsmisslyckande men väl politikmisslyckande från alliansens sida.
Ulf Holm (MP):
Att energifrågan också är säkerhetspolitik är uppenbart för de flesta av oss. Att Sveriges energisystem har sina brister och att vi behöver tillförsel av ny energi är även det uppenbart för de flesta av oss. Vi är många som bor i södra Sverige och i Skåne som tycker att vi måste göra allt för att få mer till Sverige för att säkra behoven och sänka priserna.
Tyvärr finns det en myndighet som sticker ut och som nästan alltid konsekvent säger nej till all utbyggnad av havsbaserad vindkraft, nämligen Försvarsmakten. I nio fall av tio avstyrker Försvarsmakten nya etableringar. Det har gjort att Sverige ligger långt efter till exempel Natoländerna USA, Danmark och Tyskland när det gäller utbyggnad av havsbaserad vindkraft. Försvarsmakten i dessa länder tycks inte se alla de problem som Försvarsmakten i Sverige ser.
Jag vill därför fråga försvarsministern vilka åtgärder han och regeringen kommer att vidta för att Försvarsmakten, precis som i bland annat Tyskland och Danmark, kan vara mer konstruktiva i att hitta lösningar för placering av den så viktiga havsbaserade vindkraften.
Ulf Holm (MP):
Jag vill tacka försvarsministern för svaret och för att det finns vägar framåt för att tackla problemet med att Försvarsmakten konsekvent säger nej till utbyggnad av havsbaserad vindkraft. Det är ju möjligt i andra länder som Tyskland och Danmark som är medlemmar i Nato och som också har behovet av en försvarspolitisk operativ förmåga. Det kan inte vara unikt för svenskt försvar att tackla det problemet.
Jag ser fram emot att försvarsministern återkommer till riksdagen med besked om hur man kan gå vidare i den här frågan för att hitta en lösning för mer havsbaserad vindkraft.
Ulf Holm (MP):
Min fråga riktar sig till ministern för civilt försvar. Det är uppenbart att det pågår en desinformationskampanj i och mot Sverige. Myndigheten för psykologiskt försvar, som ligger under ministerns departement, har i veckan varnat för att tonläget mot Sverige är mer aggressivt än tidigare och att Sverige är ett legitimt mål för terrorism, vilket givetvis är mycket allvarligt.
Vi har alla i denna situation ett ansvar för att tona ned läget i stället för att trissa upp det ytterligare. Samtidigt måste vi stå upp för den svenska yttrandefriheten, vilket vi i Miljöpartiet tycker är väldigt viktigt. Det finns dock krafter i Sverige som nu utnyttjar situationen för egna politiska syften och blir brickor i spelet för utländska intressen och utländska aktörer, till exempel Ryssland. Det handlar till exempel om bokbål och koranbränning.
Min fråga till ministern är därför vilka initiativ han kommer att ta för att myndigheten ska kunna identifiera och motverka de krafter som nu misskrediterar Sverige och skapar en hotbild mot svenskar i och utanför Sverige.
Viviann Gerdin (C):
Även jag får instämma med tidigare talare som har lite svårt att se linjen i Moderaternas agerande. Jag ska inte styra över hur ni ska göra, men det hade varit enklare att förstå en motivreservation i stället för ett särskilt yttrande.
Ni ställer er bakom en utredning, men samtidigt påpekar ni att ni inte är med på detta. Inger René säger att ni till hälften är för och att jag kanske också delar den uppfattningen. Eftersom jag också är ledamot i lagutskottet ser jag det som att detta är steget. Som någon nämnde tidigare är detta inte första steget.
Med tanke på alla motioner som under alla år har väckts om könsneutralt äktenskap ser jag det som att det finns en stark målinriktning. Sedan har vi en beredning för att kunna lägga fram förslag om att införa könsneutrala äktenskap. Jag tycker att jag har bildat mig en bra bild av att detta är steget in i en lagstiftning.
Därför kan jag inte biträda det. Jag lever med min övertygelse om att vi inte ska införa en könsneutral äktenskapslag. Jag vill gå den andra vägen, nämligen att komplettera partnerskapslagen och införa en ceremoni knuten till kyrkan.
Viviann Gerdin (C):
Det var ett bra klargörande från Inger René och Moderaterna. Ert tidigare agerande och det särskilda yttrandet har ju skapat väldigt stor förvirring. Det har varit svårt att förstå hur ni har tänkt.
För min egen del finner jag ingen annan väg att gå än att avstå, eftersom det ingår många motioner i Kristdemokraternas reservation. Tyvärr har jag inte en egen motion. Annars hade jag kunnat följa den linjen ut.
Viviann Gerdin (C):
Jag vill först lyfta upp det som Tasso Stafilidis säger om att det inte skulle vara juridisk status på att ingå partnerskap. Men juridiskt finns det inga skillnader. Det är kartlagt. Det rättsliga skyddet är lika för äktenskap och partnerskap. Där är ni ju redan likvärdiga.
Det verkar i stället vara just den här kompletteringen, möjligheten att ha en ceremoni i kyrkan, som är det viktiga. Diskriminering - jo, det finns många grupper som känner sig diskriminerade. Det gör den som inte har lika lön och som inte bor lika bra, men det upplevs inte på samma sätt.
Jag kan inte förstå att man absolut ska känna sig diskriminerad om man inte har rätt att ingå äktenskap - ett äktenskap som under mycket lång tid har varit förbehållet en relation mellan en man och en kvinna. Jag försvarar det fortfarande. Jag förstår inte att Tasso Stafilidis ska behöva känna sig kränkt av just det här, när han har ett juridiskt skydd genom att ingå partnerskap.
När det gäller ordet "registrera" kan jag instämma i att man behöver se över den nuvarande partnerskapslagen, att både utvidga den och plocka bort ordet "registrera".
Viviann Gerdin (C):
Först och främst vill jag svara Martin Andreasson när det gäller synen på kärlek. Det har ingenting att göra med att vara moralistisk. Jag har sagt att kärleken är fri. Jag har också under alla år här i riksdagen arbetat för att förbättra sambolagen för homosexuella, så att de kan likställas med heterosexuella.
Jag har också varit med om att göra förbättringar lagstiftningsvägen då det gäller partnerskapsutvidgningen. Jag pläderar fortfarande för att vi ytterligare ska förenkla det hela och göra det bättre när det gäller de begränsningar som finns i partnerskapslagen.
Vi har ett samhälle som består av många olika samlevnadsformer, och varför skulle vi då smalna av begreppen och tillåta färre? Vi lever i ett pluralistiskt samhälle, och fler samlevnadsformer ser ut att kunna växa fram.
Det är min fasta övertygelse att äktenskapet har en plats i vårt samhälle även i fortsättningen och att det också ska kunna vara förbehållet en man och en kvinna. Då det gäller EU och familjebegreppet pågår det harmoniseringar på många områden. Jag är fullständigt övertygad om att man kommer att komma fram till ett gemensamt familjebegrepp.
Men det finns i dag ingen majoritet inom EU-länderna för könsneutrala äktenskap. Det måste vi också vara medvetna om.
Viviann Gerdin (C):
Den heterosexuella gemenskapen är unik. Den är unik genom den reproduktiva möjligheten. För den skull diskriminerar man inte dem som inte är reproduktiva. Men det är det som är de biologiska skillnaderna. Det kan vi aldrig bortse från. Det ligger i vår överlevnad.
För den skull har jag inte lyft upp att barnen skulle vara allena avgörande för att bibehålla äktenskapet. Jag ser det främst som en institution för ett tvåkönat förhållande.
Jag nämnde det där med avsmalnat därför att jag tycker att det ska finnas olika möjligheter, att människor ska kunna göra olika val av samlevnadsformer, flera olika val av samlevnadsformer. Det kan också innebära att man försvarar äktenskapet. Men vi har partnerskapet som ett alternativ och samboförhållandet som ett annat.
Vi förstår tydligen inte varandra på det här området. Jag känner i alla fall inte att man diskriminerar för att man försvarar äktenskapet. Det är min fasta övertygelse.
Viviann Gerdin (C):
Jag har efteranmält mig i ärendet om insolvensrättsliga frågor. Det finns en sak som jag vill ta upp, och det är förmånsrätten. Jag tycker att Kenth Högström har tagit upp en viktig sak i sin motion. Jag representerar Centerpartiet. Vi var det parti som gick emot förändringen av den nya förmånsrättslagen.
Det gjorde vi främst av det skälet att vi ansåg att företagshypoteken blev så försämrade att det skulle utgöra en risk för kreditförsörjningen. Med det som har hänt därefter kan jag precis som någon tidigare talare säga att farhågorna har besannats. Senast i lördags deltog jag i Företagarförbundets årskongress här i Stockholm.
Jag fick från flera deltagare där framfört till mig att det har blivit svårare att låna. Man har snabbt, redan efter två tre månader in på det nya året, begärt omförhandlingar av lån tagna i höstas - miljonlån. Jag har också från olika branschorganisationer när jag har varit ute och rest i landet, främst i Norrland, fått samma bild.
Många kreditgivare vill ompröva lånen. Lån som tecknades under augusti september på tre fyra miljoner vill man omförhandla. Detta sätter låntagaren i en svår situation.
Med tanke på företagshypotekens förändringar begär man när man omförhandlar in ökade säkerheter i privata fastigheter och dylikt. Det är sådant som långivarna vill att personerna ska ha som säkerhet för lånen. Det är intressant att höra Niclas Lindbergs resonemang här: Regeringen ska återkomma.
Det svåra i den här situationen är händelserna efter riksdagens beslut. De har medfört hot om en försämrad kreditförsörjning, och den snöbollen har redan rullat i gång.
Vi här i riksdagen kan inte stoppa den händelseutveckling som har påbörjats genom att säga att vi ska följa upp och utvärdera det här eftersom det har blivit förändrade attityder hos långivarna. I debatten har det också framkommit att vi här i Sverige tittar och sneglar på hur man har det i Finland.
Men enligt de kontakter som vi har haft i Finland kan man inte jämföra svensk och finsk kreditförsörjning. I Finland har man ett helt annat statligt kreditförsörjningssystem. Frågan om information i lagutskottet vad gäller Basel 2-reglerna har också varit uppe. Jag är ordinarie i lagutskottet.
Jag har visserligen inte tjänstgjort vid varje möte, men jag kan inte erinra mig att vi har fått någon information i lagutskottet. Jag ber om ursäkt om jag har fel - det kan ha skett när jag inte har varit där. Men det är viktigt för oss att markera det här i debatten, eftersom vi inte har någon reservation här.
Vi kommer att återkomma när det gäller de försämrade förmånsrättsreglerna, och det är viktigt att det kommer till protokollet. I dag nöjer jag mig med det inlägg som jag har gjort för partiet. För övrigt har jag ingenting att tillägga, utan jag kan ställa mig bakom lagutskottets förslag.
Viviann Gerdin (C):
Narkotikaspridningen och missbruket går som en farsot över hela världen - även i vårt land. Många ungdomar anger att det är mycket lätt att få tag på droger i dag, och detta får förödande konsekvenser för hela samhället. Det är väl känt att tillgång till narkotika har stor betydelse för ungdomars drogvanor. Det visar flera undersökningar. Där narkotikamissbruket finns där frodas även brott.
Drygt hälften av vardagsbrotten beräknas begås av narkomaner. I en rapport från BRÅ redovisas att narkotikamissbruket har ökat. Bland annat har andelen mönstrande som prövat narkotika ökat från 6 % år 1992 till 18 % år 2002. Även antalet tunga narkomaner har ökat och beräknas vara i dag ca 26 000 personer.
En annan utredning visar att narkotikabruket också kryper allt längre ned i åldrarna. Bland högstadieeleverna har det framkommit att 8 % prövat narkotika någon gång. Det är en skrämmande siffra. Detta sker i ett land som har en vision om ett narkotikafritt samhälle. Det visar att dagens insatser i kampen mot narkotika är otillräckliga.
I en rapport från Polisförbundet och Mobilisering mot narkotika kommer samstämmiga uppgifter om att polisorganisationen behöver förstärkning för att bättre kunna bekämpa narkotikan. Det räcker inte med en omfördelning av resurserna, en nationell handlingsplan och en särskild samordnare i kampen. Det behövs fler poliser som tar upp kampen mot narkotikamaffian.
Det behövs också en nära samverkan med skolan och socialtjänsten. Närpolisen har en nyckelroll i kampen mot vardagsbrotten. Med deras lokal- och personkännedom ökar också möjligheterna att upptäcka handeln med droger och missbruket bland ungdomarna. Tyvärr ges närpolisen inte de bästa förutsättningarna.
Drygt hälften av närpoliserna anger att de saknar vidareutbildning, och var tredje polis saknar stöd från sin chef i kampen mot narkotikan. Drygt hälften av landets polisstyrelser påpekar att bekämpningen av narkotika inte fungerar tillfredsställande. I rapporter framgår också att närpolisen anser att det existerar kriminella nätverk i ca 50 % av Sveriges närpolisområden.
I budgetförslaget för innevarande år anger regeringen att inte alla polisorganisationer prioriterat narkotikabrottsligheten. De flesta myndigheter gör det. Detta tyder på att regeringens uttalade ambitioner att bekämpa narkotikan är en halvhjärtad satsning eftersom den inte fått fullt genomslag ute på fältet.
Detta ger felaktiga signaler till brottssyndikaten, att inte alla polisorganisationer har förutsättningar att bekämpa brottsligheten. Det påverkar även samhällets inställning till droger. Risken är att många betecknar droger som mer eller mindre acceptabla. Jag tror att justitieministern är väl medveten om problemet.
Min fråga till ministern är: Vilka ytterligare förslag kommer att genomföras som rör arbetet ute på fältet, för att det ska bli effektivare i kampen mot narkotika? Jag återkommer senare till att kommentera ministerns svar på interpellationen.
Viviann Gerdin (C):
Justitieministern sade tidigare att vi har en restriktiv hållning. Det kan jag väl hålla med om att vi har i jämförelse med omvärlden. Eftersom vi har den situation vi har i dag är det tydligen tillämpningen som brister i kampen mot narkotika.
Vi vet också att samordningen inte är fullständig och att det finns mycket att göra där. Det är ju väldigt olyckligt att olika departement som har samma mål gör olika prioriteringar i sina styrdokument och att det skiljer sig åt mellan landets olika polismyndigheter när det gäller brottsbekämpningen. Med en bättre samordning tror jag absolut att vi har bättre förutsättningar.
Ett annat intressant område är att skaffa sig mer kunskaper om hur narkotikan smugglas in i landet. Det hör också ihop med satsningar på bättre kontrollåtgärder. Jag kan konstatera att Tullverket har gjort ökade beslag av narkotika under innevarande år.
Det oroar samtidigt som det naturligtvis är ett ljus i tunneln att det är myndigheterna som lägger beslag på narkotikan. Jag hoppas verkligen att det inte ska dröja länge innan vi får ett bättre samarbete och att man kan enas om att det behövs en större samlad kraft och i det involvera skolan.
Skolan är oerhört viktig, särskilt med tanke på att narkotika förekommer bland högskoleelever och att det är grupper där som är i farozonen. Jag kommer fortsatt att följa frågan. Jag vill också tacka justitieministern för svaret.
Viviann Gerdin (C):
Jag vill börja med att göra ett tillrättaläggande. Jag vill från Centerpartiets sida bifalla reservation nr 1. Vi ansluter oss till Folkpartiets reservation. Det gör vi eftersom vi själva har en motion, L280, och innehållet i den överensstämmer med de krav och önskemål som Folkpartiet har framfört.
Vi har däremot inte yrkat bifall i utskottet till den motionen. Vi tycker att det finns starka skäl att göra en översyn av jordabalken 4 kap. 19 §. Vi är säkert många som får ta del av vad det innebär med de oklara reglerna.
Det är en katastrof för ett ungt par som köper sitt första hus och sedan upptäcker dolda fel som ingen vill stå till svars för. Det kan vara dolda fel som det har varit svårt att upptäcka och det kan vara svårt att jämföra vad värdet på huset skulle vara i förhållande till en annan fastighet.
Det finns alla skäl att verkligen göra en översyn av detta också för att undvika belastning på domstolarna. Det är både kostsamt och tidsödande och tär på krafterna hos dem som drabbas av detta. Det handlar ju om väldigt stora pengar. Fastighetsköp är för många den största affär man gör. Jag yrkar bifall till reservation nr 1.
Viviann Gerdin (C):
Jag vill tacka arbetslivsministern för att han försöker förstå. Jag som kommer från Värmland lever med den här problematiken. Också jag förstår att vi inte kan komma fram till ett slutgiltigt resultat här.
Men efter alla år som man diskuterat gränshindren - faktiskt i 50 år - och när vi nu också regionalt och lokalt väldigt mycket pratar om att intensifiera det gränsöverskridande arbetet är det faktiskt så att antalet människor som kommer att drabbas av de här problemen kan öka mycket mer än hittills.
Det handlar alltså om arbetsmarknadsregionen i Värmland-Norge och de övriga 160 mil som det gäller här. Men framför allt i Bohuslän, Dalsland och Värmland är det ett ganska intensivt pendlande över den svensk-norska gränsen. Lite horribelt här, tycker jag, är att det är väldigt svårt att lägga på den enskilde individen att hålla reda på hela den här lagstiftningen.
En EES-lagstiftning har Norge och Sverige avtalat om - 1994. Där har man att ta hänsyn till sammanläggningsprinciper och förstahandsprinciper och till vad som normalt ska gälla. Det är jättesvårt. Grensetjänsten fyller en enormt stor funktion. Men man måste också, tycker jag, bjuda till på central nivå och se till de människor som trots allt existerar i dag. De har drabbats ekonomiskt. De har inte fångats upp.
Det är detta som jag är ute efter. Skyddsnät har vi på alla andra ställen. Men varför finns det inget skyddsnät för just den här gruppen människor? När vi nu vet att de finns och kanske blir fler tycker jag att vi har en skyldighet också på nationell nivå att se till att det här problemet minimeras.
Det kan vi göra delvis genom att förenkla reglerna och se över samordningen här, för det finns brister i samordningen både inom landet och över gränsen. Det är min förhoppning att vi kommer framåt. Återigen vill jag hälsa Hans Karlsson välkommen till Morokulien och Grensetjänsten. Jag tror att det skulle vara mycket uppskattat att ha den här debatten också på lokal nivå i den gränsregion som berörs.