Thomas Bodström (S):
Är det något som jämställdhetsminister Jens Orback har gjort den senaste tiden är det att svara på interpellationer i riksdagen. Det här handlar om en lagstiftningsfråga. Det är därför som jag också har tagit initiativ till den utredning som nu pågår och är den som svarar på interpellationen.
Självklart är detta frågor som Jens Orback är väldigt väl förankrad med, och självklart berör det också honom. Det finns egentligen bara en enda regel för alla vårdnadstvister och umgängestvister. Det är barnets bästa. Det finns inget annat. Detta råder det ibland många diskussioner om. Nu menar jag inte bara i praktiken - man kan alltid ifrågasätta om det var rätt dömt - utan också i teorin.
Problemet är att när föräldrarna yrkar står det i domstolen att de har tillerkänts rätten. Men det handlar bara om barnets bästa. Inte ens en mamma och en pappa har rätt att umgås med sitt barn en enda minut om det inte är bäst för barnet. Det är alltid barnets bästa som ska gälla. Jag tror att vi är helt överens om att det också ska vara så i framtiden. Det var detta som låg bakom lagändringen.
Man var av formella skäl förhindrad att i vissa fall döma till det som var bäst för barnet. Ska man kunna utgå från barnets bästa kan inga formella hinder finnas för att stoppa detta, utan det handlar alltid om barnets bästa. Det kan vara hur synd om föräldrarna, om mamman och pappan, som helst. Det kan vara hur viktigt som helst för mamman och pappan att få träffa sitt barn. Det är väldigt lätt att identifiera sig med det. Men det får aldrig gå ut över barnets bästa. Det är alltid det som gäller och ingenting annat.
Med den vårdnadslag som nu finns är detta väldigt tydligt angivet i förarbetena och också i lagtexten. Som Tina Acketoft säger är det inte lagtexten det är problem med, utan det är tillämpningen. Trots att Högsta domstolen har slagit fast bland annat att våld mot den ena föräldern är grund för ensam vårdnad har det funnits en del uppmärksammade fall som även jag reagerat på där man finner situationen märklig.
Det är inte bara några lösryckta citat som lätt kan fångas av en opinion, utan man har gått igenom domar där man finner mycket märkligheter. Där behövs ett tydliggörande för att det verkligen ska vara barnets bästa som gäller. När det gäller fall av misshandel är det självklart, oavsett det riktar sig mot barnet eller mot den andra föräldern, att det är ett extremt allvarligt övergrepp. Det är naturligtvis någonting som i allra högsta grad är en grund för ensam vårdnad, och det ska också vara huvudlinjen.
Men det kan också vara så att det är samarbetssvårigheter. Även om föräldrarna inte kan samarbeta ska det inte gå ut över barnet. Det kan inte vara så att barnet i varje situation ska behöva lida för att föräldrarna på olika sätt inte kan frigöra sin konflikt från det som är barnets bästa. Det är en situation som anges som grund för ensam vårdnad där det inte finns någon som helst förekomst av våld. Det finns många situationer där det ska vara ensam vårdnad och inte gemensam.
Det visar också statistiken, vilket många gånger missuppfattas. Man har gjort en undersökning av alla fall som förekom år 2002. Där finns en övervikt för att man tilldömer ensam vårdnad, 54 % mot 46 %, där det är vårdnadstvister. Man har i 44 % av fallen dömt till ensam vårdnad för modern, i 10 % för fadern och i 46 % till gemensam vårdnad. Nog tillämpas lagen på det sättet.
Men i det enskilda fallet spelar det ingen roll. Vi hade en debatt här tidigare om våld mot äldre. Det är inget som helst skydd om det så bara är ett enda fall där man inte har följt lagens intentioner, lagtexten eller de prejudikat som finns. Detta är en oerhört viktig fråga. Det är därför som vi nu väntar på Vårdnadsutredningens olika förslag och analys.
Det är viktigt att vi på olika sätt förstärker att det är barnets bästa och ingenting annat som ska gälla, och att det ska gälla i samtliga mål som döms runtom i vårt land.