Jonas Millard (SD):
Låt mig inledningsvis börja med att yrka bifall till reservation 2 från Sverigedemokraterna. Förra årets budgetförfarande i riksdagen blev unikt i sitt slag. SD tog då sitt demokratiska ansvar och fällde minoritetsregeringens budget. Ett rimligt antagande var att regeringen då skulle hedra sitt löfte till väljarna och avgå som den lovade.
Så blev det som bekant inte och i stället för omval trädde den för alla nu så bekanta decemberöverenskommelsen i kraft. Den visade med all tydlighet att de ansvariga i regeringen och låtsasoppositionen tyckte att det var viktigare att sitta kvar med sina generösa löner och arvoden i stället för att förvalta det demokratiska mandat som de hade fått av sina väljare.
Decemberöverenskommelsen höll på papperet innan den inomborgerliga oppositionen i KD röstade för att avskaffa den. I dess plats trädde i stället migrationsöverenskommelsen eller decemberöverenskommelsen 2.0, som vi kanske kan kalla den.
I detta läge - med en till synes aldrig skenande kostnad som föranletts av sjuklöverns invandringspolitik - befinner vi oss i den situationen att Alliansen och regeringen till och med lånar nästan 11 miljarder till en verksamhet som man nu vet inte lönar sig. Herr talman!
Magdalena Andersson och hennes kompisar i Alliansen påminner mer om ett avsnitt ur serien Lyxfällan - som ni kanske har sett på tv - än om de ansvarstagande politiker som de borde vara. Detta hade kunnat bli en underhållande politisk satir om det inte vore för att deras sms-lånepolitik inte drabbar dem själva, som i tv-serien, utan i stället drabbar de svenska skattebetalarna.
Detta om regeringsunderlagets sinne för ekonomi. Men det finns naturligtvis ett alternativ, nämligen det Sverigevänliga alternativet. Vi vet att man inte kan låna sig ur kriser. Vårt budgetförslag är därför anpassat efter den verklighet som vi lever i. I en tid med skenande kostnader för främst invandringen krävs att alla som kan är med och tar ansvar.
För tar man ansvar, herr talman, kan man även kosta på sig finansierade reformer och ökningar på områden där de gör som mest nytta och åtgärdar där det som mest behövs. Vi skär därför ned på bidragen till politiska partier och på Regeringskansliets anslag samt halverar presstödet. De politiska partierna bör i högre grad finansiera sin egen verksamhet.
Regeringen och Regeringskansliet bör i egenskap av styrande föregå med gott exempel och klara sig med mindre medel. Vad gäller halveringen av presstödet anser vi, precis som regeringen, att det är uppenbart att det är i behov av en reformering.
Dels gäller det att EU:s regler om statsstöd kommer att påverka stödets utformning i framtiden, dels anser vi att det är tveksamt att det allmänna genom nuvarande utformning ska hålla en mediesektor som är stadd i förvandling vid liv genom konstgjord andning.
Vi väljer dock att göra det i form av en skatteväxling där vi för att underlätta minskningen genomför lättnader på skattesidan, och vi budgeterar därför för ett avskaffande av skatten på annonser för dagspress och periodiska publikationer.
I kombination med åtgärder som Sverigedemokraterna föreslår på andra områden såsom lindring av sjuklöneansvaret och sänkta arbetsgivaravgifter för småföretagare torde detta främst kunna underlätta omställningen för framför allt mindre redaktioner. Härigenom gynnas dessutom små lokala redaktioner som i dag, med nuvarande regler, inte erhåller något presstöd.
Vi avser även att helt skrota den särskilda satsningen på den nationella minoriteten romer, eftersom det är olyckligt att en enskild satsning bär en så tydlig etnisk prägel. I stället avser vi, i likhet med regeringen, att förstärka Sametinget då vi menar att samerna har en så tydlig särställning som folk att det motiverar ett ökat anslag för Sametingets arbete med delaktighet och självbestämmande.
I förhållande till regeringen går vi dock längre och ökar anslaget för 2016 med 8 miljoner kronor. Slutligen, herr talman, förstärker vi även länsstyrelserna med 20 miljoner kronor för deras arbete med djurskyddskontroller.