KBLab/rixvox huggingface dataset:
Markus Kallifatides (S):
Jag ser också fram emot en fortsatt dialog om dessa väldigt viktiga frågor. Bostadsbyggandet i Sverige nådde en topp 2021, det vill säga i slutfasen av det socialdemokratiska regeringsinnehavet. Dåvarande statsrådet Johan Danielsson hör enligt min personliga minnesbild till de ministrar i tidigare regeringar som har gett direktiv till allra flest utredningar.
Många av dessa kommer Andreas Carlson troligen att vara mottagare av under mandatperioden, så vi kommer att få anledning att diskutera Johan Danielssons initiativ. Fru talman! Den socialdemokratiska budgetmotionen innehåller ett förslag om ett bemyndigande omfattande 8 miljarder kronor i investeringsstöd. Det är inte noll. 8 miljarder är mer än noll, Andreas Carlson.
Jag tycker att det är viktigt att vi håller oss till fakta.
Markus Kallifatides (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. I sitt svar menar statsrådet att investeringsstödets avskaffande bedöms ha "en begränsad effekt" på nybyggnation. Jag undrar vad som är skälen och bakgrunden till denna bedömning. Hur har regeringen kommit fram till denna slutsats?
Under 2017-2022 har cirka 60 000 lägenheter byggts med stödet och haft en hyresnivå som är cirka 2 000 kronor lägre. Vi socialdemokrater delar alltså inte riktigt regeringens bedömning - även om vi gärna ser en vidareutveckling av offentliga stöd till nybyggnation, alltså exempelvis en reformerad form av investeringsstöd. Fru talman!
Min fråga gällde faktiskt min hembygd Stockholm och Stockholmsregionen. Här finns cirka 80 000 aktivt bostadssökande i den kommunala bostadsförmedlingen. Den information jag hade i december var att det då fanns ej hanterade ansökningar om investeringsstöd för cirka 3 600 lägenheter i Stockholms län.
Regeringskansliet borde ha bättre koll än jag, så jag vill ge ministern ännu en chans att svara på frågan och ge sin bild av hur många lägenhetsbyggen som nu inte drar igång här i huvudstadsregionen. Om det nu skulle vara så att Stockholmsperspektivet anses för begränsat, låt oss i stället lyssna till kommunalrådet i Kiruna!
I Dagens Nyheter den 9 januari kunde jag läsa följande: "Vi behöver få fler människor att flytta till Kiruna. Kompetensförsörjningen är det viktigaste fokuset vi har i Norrbotten just nu, säger Mats Taaveniku." Dagens Nyheter undrar hur det ska gå till. "Den här satsningen klarar inte kommunerna själva med det skatteunderlag och de undermåliga statliga stöden i den senaste budgeten.
Staten måste ta ett större ansvar, för att vi ska klara den här omställningen, säger Mats Taaveniku." Han är alltså kommunalråd i Kiruna. Det står vidare: "Han anser att det statliga investeringsstödet måste återinföras för att sätta fart på bostadsbyggandet i norr. Det var den nuvarande regeringen som i opposition år 2021 drev igenom en avveckling av stödet."
Dagens Nyheter avslutar artikeln med att man har sökt infrastruktur- och bostadsminister Andreas Carlson för att fråga om ministern vill återinföra investeringsstödet för bostäder, utan att lyckas.
I ljuset av det allvarliga läget för bostadsbyggandet här i Stockholmsregionen, men uppenbarligen också i de norra delarna av landet, vore det inte lägligt att ompröva sin hållning till hur avvecklingen av investeringsstödet ska gå till, Andreas Carlson?
Varför inte låta länsstyrelserna och Boverket fortsätta att behandla redan inkomna ansökningar, så som vi socialdemokrater har föreslagit i vår budgetmotion?
Markus Kallifatides (S):
Vi får väl reda ut detta med investeringsstödet ordentligt någon gång. Vi socialdemokrater föreslog i vår budgetmotion ett bemyndigande om ytterligare 8 miljarder. Om vi var regering och satt i Finansdepartementet hade vi givetvis backat upp det med finansiering i de år som det gäller, 2024-2025 och eventuellt något år till. Vi har alltså ett konkret förslag. Fru talman!
Jag satt på första parkett före jul när statsrådet Andreas Carlson hade en interpellationsdebatt med min partikollega Gunilla Svantorp. Andreas Carlson redogjorde då utförligt för sin omsvängning i fråga om ny höghastighetsjärnväg i Sverige. Från att nyligen ha varit motionär i riksdagen för ny sådan järnväg är han nu motståndare.
Andreas Carlson hade låtit sig övertygas av goda argument, inte minst på det kristdemokratiska rikstinget, och framställde det som något av en dygd för en politiker att kunna ändra uppfattning. Jag vill ge Andreas Carlson en chans att uppvisa denna dygd ännu en gång och ändra uppfattning.
I det allvarligaste läget för svenskt byggande på tre decennier har regeringen i förtid avskaffat det enda av verkningsfull bostadspolitik vi hade: investeringsstödet till byggande av hyreslägenheter med lägre hyresnivå. Gör som vi sossar föreslagit och bemyndiga Boverket att bevilja anslag till redan inkomna ansökningar.
Rädda jobb, stöd ekonomin och ge fler chans till en god bostad, bland annat genom 3 600 lägenheter här i världens finaste huvudstad.
Markus Kallifatides (S):
Min fråga riktas till infrastruktur- och bostadsminister Andreas Carlson. Dagarna före jul meddelade regeringen att Boendesegregationsutredningen avvecklas. Utredaren Erik Pelling hade uppdraget att utveckla verktyg och metoder för att stärka arbetet med att minska och motverka boendesegration i samhällsplaneringen.
Utredningen tillsattes mot bakgrund av att den socioekonomiska boendesegregationen i Sverige har ökat väsentligt sedan 1990-talet. Detta är en verklighet som vi snart 2 1⁄2 miljoner stockholmare känner mycket väl till. Vi lever i en alltmer segregerad storstadsregion. I de Stockholmskommuner där vi socialdemokrater styr sjösätter kommunpolitiker nu krafttag mot segregationen.
Men staten och grannkommuner måste givetvis göra sitt för att nå bästa möjliga resultat. Varför i hela friden lade ni ner denna utredning?
Cecilia Rönn (L):
Ledamoten Niklas Karlsson pratar om att vårt skattesystem ska vara enhetligt och neutralt och att bördorna ska bäras efter förmåga. Jag tycker att det låter klokt och bra. Ledamoten säger också att skatten ska täcka våra gemensamma angelägenheter.
Visst är det så, och för mig är de gemensamma angelägenheterna det yttre och inre försvaret, skolan och omsorgen. Men ledamoten, liksom Socialdemokraterna i sin budgetmotion, föreslår att kostnaden för Sveriges försvar ska betalas av Sveriges småföretagare.
Jag är lika kunnig som ledamoten på gamla citat, men låt mig citera ur Socialdemokraternas budgetmotion: "Regeringen bör återkomma till riksdagen med förslag på utformning av en ny beredskapsskatt, där ett första rimligt steg som en del av en sådan lösning vore att titta på regelverket kring 3:12 inför år 2024. Beredskapsskatten ska betalas av dem som har störst bärkraft.
Den ska vara enkel att betala och administrera, svår att skatteplanera runt och ska bidra med finansiering till försvaret på 6-8 miljarder kronor." Jag förstår inte hur Socialdemokraterna och ledamoten har fått det till att landets småföretagare är de med allra störst bärkraft och att man därför ska ge sig på 3:12-reglerna.
Hur tänker man när man vill lägga bördan för landets försvar på våra småföretagare?
Cecilia Rönn (L):
Jag häpnar fortfarande över att Socialdemokraterna i sin budgetmotion anser att de med mest bärkraft i Sverige är små- eller fåmansföretag som använder 3:12-reglerna. Ledamoten Karlsson må ha pratat med en fåmansföretagare i Landskrona, och jag är helt säker på att han får betala högre skatt om han vill. Jag har också pratat med ett antal små- och fåmansföretagare runt om i landet.
Fyra av fem jobb skapas i små företag, och det är de som bär upp Sverige både genom att skapa sysselsättning och anställa och genom att betala skatt till vårt gemensamma välfärdssystem. Ledamoten Karlsson sa i sitt anförande att vi ska ha ett gemensamt, solidariskt skattesystem där vi bär bördorna efter förmåga.
Men är inte försvaret av landet något grundläggande som borde bekostas av vårt nuvarande skattesystem? Vi borde inte behöva lägga en extra skatt på små- och fåmansföretagare för att kunna skydda Sverige.
Cecilia Rönn (L):
Min fråga riktar sig till finansminister Elisabeth Svantesson. Inflationen med efterföljande prisökningar drabbar de fattigaste hushållen hårdast och främst barnfamiljer. Det är många som kommer att behöva prioritera i vinter, och det är mycket viktigt att vi underlättar på de sätt vi kan för att barn inte ska fara illa. Hur anser finansministern att vi kan stötta dem som drabbas hårdast av den situation som vi befinner oss i?
Cecilia Rönn (L):
Jag har en fråga till energi- och näringsminister Ebba Busch. För oss i södra Sverige har det under lång tid varit tydligt att tidigare regeringars energipolitik är undermålig. Vi har en situation med krympande förmåga att producera egen energi. Vi har stora kapacitetsproblem och kraftigt ökade priser.
Att utreda vad som krävs för återstart av två reaktorer på Ringhals, R1 och R2, var en fråga som jag drev i valrörelsen i Halland, och därför är jag mycket glad över att det nu är en punkt i Tidöavtalet. Där står det att vi skyndsamt ska göra en genomgående utredning av vad som krävs för återstart av en eller två reaktorer på Ringhals - alltså inte om det går, utan vad som krävs.
Därför är min fråga till energi- och näringsministern hur det går med den här frågan och när vi kan förvänta oss ett svar på vad som krävs för återstart. Behovet av mer planerbar elproduktion är ju, som vi alla är medvetna om, akut i Halland och södra Sverige.
Marielle Lahti (MP):
Jag funderar lite grann över några saker jag hörde i ledamotens anförande. Beskrivningen av läget på energiområdet skiljer sig från hur jag upplever att läget är.
Det är nämligen så att det pågår ett krig i vår absoluta närhet i Europa, och det är i princip ett energikrig mot Europa. Dessutom står 40 procent av reaktorerna i Frankrike stilla. Det är alltså det energislag som du säger har hög leveranssäkerhet, Jessica Stegrud. I Sverige står O3 med flera stilla.
Jag ifrågasätter därmed detta med leveranssäkerheten i den energikällan. Nåväl! Nu har ni ju makten, Jessica Stegrud. Vi har ett gäng industrier som håller på med en grön omställning. De jobbar för fullt med den omställningen, och de behöver ny energi.
Hur ska det behovet tillgodoses om vi inte satsar på till exempel havsbaserad och landbaserad vindkraft? Tror ledamoten att det kommer att finnas ny kärnkraft på plats i Sverige inom fem år? Och kommer ni att stödja ett godkännande av de ansökningar om havsbaserad vindkraft som ligger på regeringens bord?
Marielle Lahti (MP):
Jo, jag undrade om ledamoten och hennes parti kommer att stödja ett godkännande av de ansökningar om havsbaserad vindkraft som ligger på regeringens bord. Dessa ansökningar motsvarar en enorm mängd energi, vilket behövs i exempelvis Västra Götaland, som är ett område för stora satsningar. Det gäller även östkusten och i de södra delarna av Sverige.
Kommer ledamoten och ledamotens parti att ställa sig bakom och stödja ett godkännande av dessa ansökningar som ligger på regeringens bord?
Marielle Lahti (MP):
Tack så mycket, ledamoten, för anförandet! Några tankar väcktes hos mig när ledamoten talade. Han pratade om vikten av att hålla sig till fakta och verkligheten och även om ödmjukhet.
Mot bakgrund av det blev jag lite förvånad över att ledamoten hävdade att det är den förra regeringens och då särskilt Socialdemokraternas och Miljöpartiets fel att energisituationen ser ut som den gör i dag med energikrisen. Vi har ett gäng initiativ på gång från EU som handlar om energipriser - elpriser och gaspriser, punktskatter på produktionsbolag och så vidare.
Såvitt jag kan påminna mig har jag inte någonstans i motiveringarna sett någonting om Socialdemokraternas och Miljöpartiets regering som orsaken till den enorma energikris som uppstått inte bara i Sverige utan i hela Europa.
Delar inte ledamoten bilden att det är ett energikrig som Putin för mot EU och att det är det tillsammans med att ett antal reaktorer är nedstängda, som vi diskuterat tidigare i dag, som är orsak till energikrisen? Min första fråga är om ledamoten delar den bilden. Vi pratar en hel del om produktion.
På kort sikt kan vi få till havsbaserad vindkraft, utspridd geografiskt över Sveriges kustland. Det innebär att man har goda chanser till god elproduktion till havs. Då undrar jag: Kommer ledamoten och Moderaterna att godkänna de ansökningar som ligger på regeringens bord?
Det skulle ge behövlig energi på kort sikt till både näringsliv och hushåll som behöver det - till rimliga priser.
Marielle Lahti (MP):
När det gäller de sista frågorna kommer jag att hålla ett anförande - då kan jag svara på frågor. Jag noterar att ledamoten helt enkelt undviker att svara på frågan och precis som tidigare börjar prata om vad den tidigare regeringen gjort och inte gjort under de senaste åtta åren. Ledamoten verkar ha en förkärlek för att se tillbaka på det som kunde ha varit. Ledamoten sörjer den kärnkraft som inte finns.
Men jag måste påminna om att vi faktiskt har marknadsekonomi och att det är en konkurrensutsatt marknad på produktionssidan. Det rör sig, som vi tidigare hört under debatten, om bolag vars styrelser har tagit beslut om nedläggning på marknadsmässiga grunder. Det var inte vi, som pekades ut, utan det var affärsdrivande bolag.
Det jag är lite förvånad över är att ledamoten inte alls verkar sörja den vindkraft som inte finns, ungefär 100 terawattimmar, eftersom Moderaterna motarbetat den etableringen. Det hade just nu suttit ganska bra med 100 terawattimmar. Vi använder drygt 140 terawattimmar per år.
Hur kommer det sig att ni motarbetar ett kraftslag och vill premiera ett annat som tar väldigt mycket längre tid att få på plats, när vi redan i dag eller om något år hade kunnat ha de där 100 terawattimmarna? Det hade både näringslivet och våra hushållskunder tyckt varit jättebra i dessa tider med extrema priser.
Marielle Lahti (MP):
Det är en central uppgift för staten att upprätthålla ett effektivt skatte- och tullväsen och en effektiv hantering av skuld. Jag tänkte läsa upp dessa tre myndigheters visioner, så får vi se om ni kan gissa vilken myndighet som har vilken vision: "Alla betalar och ingen blir överskuldsatt." "Bara godkända varor över gränsen." "Tillsammans gör vi samhället möjligt."
Dessa tre fantastiska visioner är centrala för att vi ska ha det välfärdssamhälle som vi har i dag. Det är ju själva grunden till resurserna till skola, vård och omsorg. Betydelsen av de här tre myndigheterna kan inte överskattas. På det stora hela har Miljöpartiet inte mycket att invända mot regeringens satsningar inom utgiftsområde 3.
Däremot motsätter vi oss att medel anslås till Skatteverket för att genomföra en folkräkning såsom den har formulerats och föreslagits av regeringen. Det finns flera skäl till det. Staten behöver göra mer för att komma till rätta med gängkriminalitet. De dödsskjutningar som plågar Sverige måste upphöra. Tyvärr är de bara toppen av ett isberg.
Arbetslivskriminalitet, utnyttjande av människor och en bristande socialpolitik är underliggande faktorer som har skapat den situation vi i dag befinner oss i. Miljöpartiet har gått fram med ett stort antal förslag för att minska brottsligheten och öka integrationen. Det är viktigt att politiken är förankrad i forskning och har en belagd effekt.
Om den principen inte följs riskerar staten att förlora både tid och ansträngning på åtgärder som inte kommer att förbättra den situation som man säger sig vilja förbättra. Miljöpartiet anser att det finns flera åtgärder som bättre lever upp till kraven på att vara motiverade utifrån vad forskningen säger om brottslighet och därför bör prioriteras när statliga medel anslås.
Därför motsätter vi oss att medel anslås till Skatteverket för att genomföra en folkräkning så som den har formulerats och föreslagits av regeringen.
Marielle Lahti (MP):
Det är första gången i den här talarstolen för min del. Ett antal talare före mig har beskrivit fördelarna med det förslag som finns i propositionen. Jag tycker också att det finns väldigt många fördelar med det här förslaget.
Självklart ska det vara bättre ordning på samordningsnumren - vi ska veta vilka som finns i vårt land och vilka de är. Även om jag självklart står bakom samtliga våra reservationer yrkar jag bifall enbart till reservation 4.
Jag tänker ta upp en fråga som hittills inte har nämnts så mycket från talarstolen, nämligen den om underrättelseskyldighet för samtliga myndigheter. Varför reserverar jag mig i den här frågan?
Jo, som många har antytt - eller sagt rakt ut - finns det ett skuggsamhälle där väldigt många individer far illa, och underrättelseskyldigheten så som den är formulerad nu riskerar att förvärra situationen för just dem vi säger oss vilja skydda.
Det handlar om personer som riskerar att fara illa i skuggsamhället. De riskerar att utsättas för brott, att skadas och att utsättas för övergrepp. Vi är rädda att dessa personer inte kommer att våga söka vård om förslaget går igenom i befintlig form.
Det har också lyfts fram av remissinstanser att risken är att den utvidgade underrättelseskyldigheten försvårar enskildas kontakter med hälso- och sjukvård. Därför behöver det preciseras att kontakt med hälso- och sjukvård ska undantas från underrättelseskyldigheten.
Annars riskerar vi att försvåra för dem vi säger oss vilja skydda.
Marielle Lahti (MP):
Som talarna före mig har nämnt är det ingen hemlighet att det pågår en energikris i Europa, som drabbar både hushåll och företag mycket hårt. Vi i Miljöpartiet välkomnar detta initiativ - ett solidaritetsbidrag i form av en punktskatt som kommer att införas. Men vi vill också påpeka att detta lovvärda initiativ inte får slå undan fötterna för det förnybara.
Detta är vår invändning i den tidigare reservationen, som vi nu vidhåller och jag yrkar bifall till. Jag vill stanna en liten stund vid syftet med skatten och vad intäkterna ska användas till. Vi i Miljöpartiet vill att de som drabbats av energikrisen ska få stöd.
Självklart ska alla hushåll och företag i hela Sverige få stöd, inte bara de i södra Sverige. Varför norra Sverige har undantagits i regeringens förslag till elstöd är helt obegripligt och inte försvarbart, menar vi. Vi vill också ha ett mer träffsäkert stöd.
Det är osmakligt att miljardärer får miljarder för att värma upp pooler, garage och annat, medan hela norra Sverige undantas helt. Därför vill vi att Energimarknadsinspektionen ska snabbutreda hur många utsatta kunder det finns i Sverige så att vi kan få mer träffsäkra stöd.
Vi anar nämligen att energikrisen tyvärr kan komma att fortsätta ett tag till, så det kan finnas anledning att utreda möjligheterna till ett träffsäkert stöd till dem som verkligen behöver det. Vi vill också att det inte ska ske någon frånkoppling av kunder denna vinter.
Kunder som har utmaningar med att betala de höga energiräkningar som vi har fått på grund av Putins energikrig ska inte drabbas genom att inte få tillgång till el och energi.
Marielle Lahti (MP):
Jag tänkte nämna något om varför det är så angeläget med energieffektivisering. De flesta av oss vet att vi kommer att ha ett fördubblat energibehov till 2045 - om det räcker. Det betyder att vi har lite drygt 20 år på oss att säkerställa energitillgången för svenska hushåll och företag. Vi behöver jobba hårt med att få ny produktion på plats med geografisk spridning över hela vårt land, men det kommer inte att räcka.
Att få ny produktion på plats tar tid - beroende på energislag allt från tre till tio år. Därutöver behöver man dra ledningar till produktionsanläggningarna. Där kan det handla om så mycket som tolv år innan man har ledningar på plats, och den tiden har vi ju inte. Vi behöver fokusera på annat än ny produktion och jobba parallellt med andra åtgärder. Vi behöver jobba med energieffektivisering, bygga smarta elnät och utnyttja den flexibilitet som redan finns i energisystemet.
Men nu pratar vi om energieffektivisering. Det kan ibland verka som att vi i Sverige redan har energieffektiviserat tillräckligt, men det stämmer faktiskt inte med verkligheten. I själva verket är det så att nästan 80 procent av byggnaderna i Sverige uppnår energiklass E-G, vilket innebär att de använder i snitt dubbelt så mycket energi som de bör göra. Ibland räcker inte ens det. Jag har träffat aktörer som arbetar dagligen med att hjälpa fastighetsägare att energieffektivisera.
När de går in där fastighetsägarna är motiverade sänker de energianvändningen med 50 procent, ofta så mycket som 65 procent. Det ger många kilowattimmar till energisystemet. Energiministern har vid flera tillfällen upprepat att varje kilowattimme räknas. Jag kan inte annat än hålla med.
Den motiveringen användes till exempel i samband med den extraordinära åtgärden att stoppa miljöprövningen av vattenkraften, ett regelverk som Sverige redan före detta stoppbeslut var försenat med att införa. Vi riskerar böter på upp till 1,2 miljarder per år för att regelverket inte införts. Där vidtogs en kraftfull åtgärd för att få loss varje kilowattimme.
Om varje kilowattimme räknas borde 17 terawattimmar el och 11 terawattimmar fjärrvärme verkligen räknas. Nu är det ju livsfarligt att räkna om det här, för då kan man hamna var som helst, men som jämförelse är det 17 miljarder kilowattimmar och 11 miljarder kilowattimmar. Energieffektivisering är en åtgärd som ger åtskilliga viktiga terawatttimmar till vårt energisystem på både kort och lång sikt.
Utredningen om vita certifikat visar i sin slutrapport, som man fick leverera ganska hastigt, att den här besparingen motsvarar produktionen hos två reaktorer - Ringhals 3 och 4 - med råge. Den produktionen skulle i stället kunna tillgodose en del av de behov som omställningen av industrin och elektrifieringen kräver.
Min fråga till energiministern är vilka åtgärder hon kommer att vidta för att uppnå en energieffektivisering som motsvarar dessa 28 terawattimmar till 2030.
Marielle Lahti (MP):
Jag vill avslutningsvis säga att jag träffar en hel del aktörer som är oroade över utvecklingen framöver. Det här är fantastiskt duktiga företag som i allra högsta grad är en del av det svenska näringslivet. De är oroliga för att det finns en stor brist på kunskap och incitament för hushåll, företag och flerbostadshus att energieffektivisera. Det är olyckligt, särskilt när man ser den enorma potential som finns.
Det finns behov av hjälp och stöd. Utredningens förslag om att minska transaktionskostnaderna för att vidta energieffektiviseringsåtgärder var att lägga det stödet hos en energiaktör. I en remissrunda hade man kanske kunnat formulera om förslaget så att det blev mindre administrativt betungande, men nu fick vi ju inte ens en chans att göra det.
Transaktionskostnaden för de enskilda hushållen att själva komma på vilka åtgärder som passar just dem bäst är ju enorma jämfört med att ett proffs kommer in och kan berätta att "du har den här paletten av åtgärder att välja på med tanke på hur du bor" och sedan genomföra åtgärder för att få faktisk effekt. Det hade gett 28 terawattimmar.
Ytterligare en faktor som är viktig i det här sammanhanget är hushåll i flerbostadshus. Där kan fastighetsägarna transportera över kostnaden för energin till hushållen, och hushållen har ingen makt att vidta åtgärder för att minska sin energikostnad. De vita certifikaten hade stöttat även där.
Avslutningsvis undrar jag vilket besked energiministern ger till de kunder som bor i till exempel flerbostadshus och inte har möjlighet till sänkta energikostnader eftersom ni i er regering har valt att ta bort det stöd till flerbostadshus som den tidigare regeringen hade i sin budget.