Anna Sibinska (MP):
En mångfald av starka och oberoende medier i hela landet är en förutsättning för en stark demokrati. Alla människor, oavsett var i landet de bor, ska ha tillgång till ett allsidigt nyhets- och medieutbud av hög kvalitet som kan fördjupa, skildra, granska och förklara samhällets skeenden.
Medborgarna måste ha möjlighet att fatta beslut med riktig kunskap som grund. I tider av kris, som under coronapandemin eller kriget i Ukraina, blir detta behov än mer uppenbart och kritiskt.
Den desinformation som vi har sett runt om i Europa, och även i Sverige, får inte ta överhanden och styra samhällets eller medborgarnas agerande i kristider.
Ryssland försöker underminera nyhetsrapporteringen och få allmänheten att tro att det som i själva verket sker är en konflikt med nazister och inte ett brutalt anfallskrig som skördar och skadar människoliv på de mest fruktansvärda sätt. Den här typen av desinformation får aldrig få fotfäste.
Därför krävs det ett starkt skydd för mediernas oberoende, så att saklig och korrekt information förmedlas. Även om public service-företagen i dag ges ett starkt oberoende i den lagstiftning som reglerar verksamheten kan lagar ändras med ett enkelt klubbslag i riksdagen.
Det bör därför införas skydd för public services oberoende också i grundlag, så att möjligheterna för en regering som vill styra innehållet i programbolagens sändningar försvåras. Att public service nu föreslås bli infört som begrepp i yttrandefrihetsgrundlagen öppnar för möjligheten att ge konstitutionellt skydd åt public service.
Omfattningen av public services uppdrag skulle inte på något sätt slås fast till en viss nivå, men verksamhetens innehåll skulle kunna ges grundlagsskydd mot politisk styrning. Jag beklagar att det inte fanns ett bredare stöd för att stärka public service-företagens oberoende i grundlagen i 2018 års tryck- och yttrandefrihetskommitté. Jag yrkar därmed bifall till reservation 3.
Fru talman! Regeringen har föreslagit ändringar i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen som handlar om att begränsa grundlagsskyddet för söktjänster som offentliggör personuppgifter om lagöverträdelser. Sverige har en god och lång tradition av att värna tryck- och yttrandefriheten, en central del i en stark och välutvecklad demokrati.
Det fria ordet får bara inskränkas om det finns mycket goda skäl för det. I mediegrundlagarna finns i dag undantag för känsliga uppgifter som gör att användningen av uppgifter om till exempel etniskt ursprung, hälsa eller sexuell läggning kan begränsas. Det finns dock inget sådant motsvarande skydd för uppgifter om lagöverträdelser.
Detta innebär att det i dag är möjligt för olika aktörer att tillhandahålla privata belastningsregister, något som annars är förbehållet brottsbekämpande myndigheter. Uppgifter om brott är särskilt känsliga eftersom de kan vara stigmatiserande och försvåra möjligheterna för en person att anpassa sig till samhället efter avtjänat straff.
Möjligheten att få ett jobb eller en bostad kan försvåras. Uppgifterna kan också vara tillgängliga under lång tid, något som innebär ytterligare svårigheter.
På så vis kan behandlandet och tillgängliggörandet av dessa uppgifter skapa lidande för den enskilde, men också påverka det allmänna intresset av att de som har begått brott får ett vanligt liv igen och kommer bort från brottets bana.
Det är viktigt att notera att till exempel en fällande dom också innehåller uppgifter om brottsoffer, vilket medför att även brottsoffers integritet kan drabbas. Att utsättas för ett brott kan vara mycket påfrestande och skapa lidande under lång tid.
Att uppgifter om brottet dessutom fritt och under lång tid kan tillhandahållas på internet kan innebära ytterligare kränkningar av integriteten. Jag delar därför regeringens bedömning och anser att förslaget innebär en rimlig balans mellan de intressen som möts - yttrandefriheten och den personliga integriteten.
Jag anser också att nuvarande ordning är mindre väl förenlig med de krav på behandling av personuppgifter om fällande domar i brottmål och lagöverträdelser som innefattar brott som följer av artikel 10 i EU:s dataskyddsförordning. Jag yrkar därmed bifall till reservation 1 och i övrigt till utskottets förslag i betänkandet.