Carina Ohlsson (S):
Jag står bakom alla reservationer som vi socialdemokrater är med på men yrkar bifall endast till reservationerna 10, 11, 13 och 18. Det är viktigt att rättsstaten kan upprätthålla tryggheten i samhället och respekten för lagarna. Som vår statsminister säger ska vi vända på varje sten för att trycka tillbaka våldet, knäcka gängen och bryta segregationen.
Stödet och förtroendet för rättsstaten och migrationspolitiken är beroende bland annat av att utlänningar som kommer till Sverige följer de lagar som finns och avhåller sig från kriminalitet. Kravet på laglydighet ska självklart vara lika för svenska och utländska medborgare.
Om en utlänning gör sig skyldig till brott här kan samhället, förutom brottspåföljd, reagera med ett beslut om att utvisa personen från Sverige. När en utlänning gör sig skyldig till sådan brottslighet att han eller hon inte bör få stanna kvar här måste det således finnas förutsättningar för att besluta om utvisning.
Den senaste större översynen av reglerna om utvisning på grund av brott, alltså översynen före den som vi diskuterar nu, gjordes 1994. Då skärptes reglerna så att utvisning blev möjligt i fler fall än tidigare. Därefter har ett antal lagändringar inom straffrättens område medfört ett ökat utrymme för att besluta om utvisning av den som har gjort sig skyldig till brott här i landet.
Som exempel kan nämnas att nya brott har införts, såsom inbrottsstöld, och att straffskalor har skärpts, såsom minimistraffet för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. Varken 1994 års skärpningar av reglerna om utvisning på grund av brott eller efterföljande skärpningar inom straffrättens område har emellertid haft någon konstaterbar effekt på antalet utvisningsbeslut.
Vid en jämförelse av reglerna i Norge, Finland och Danmark kan det konstateras att det svenska regelverket och dess tillämpning i flera delar är mer återhållsam. Herr talman! I dag ställer en alltmer globaliserad värld, med en ökad personrörlighet, helt andra krav. Efter 1994 års översyn har det skett en omfattande samhällsutveckling.
Som exempel kan nämnas att Sverige blev medlem i EU 1995 och att andelen utländska medborgare i landet ökade under 2000-talet från 5,4 procent av befolkningen år 2000 till 8,7 procent år 2020. Brottsligheten har också utvecklats, och digitaliseringen har möjliggjort nya typer av brottsupplägg.
Brottsligheten inom ramen för kriminella nätverk har också ökat. Från mitten av 1990-talet har också hedersrelaterat våld och förtryck varit en uppmärksammad fråga. Den typen av brottslighet är ett allvarligt samhällsproblem som orsakar stort fysiskt och psykiskt lidande för den som drabbas.
Det är viktigt att reglerna om utvisning på grund av brott är ändamålsenliga och anpassade efter nuvarande förhållanden. Det svenska regelverket bör heller inte väsentligt avvika från de i våra nordiska grannländer. Därför finns ett behov av att ändra reglerna så att det blir möjligt att i fler fall än i dag utvisa utlänningar som begår brott.
En vägledande princip vid utformningen av regelverket är att det ska finnas en proportion mellan samhällets intresse av att kunna avlägsna utlänningar som gör sig skyldiga till brott och konsekvenserna för den enskilde. Regelverket måste också uppfylla internationella åtaganden samt skapa förutsättningar för att bedöma utvisningsfrågan på ett nyanserat sätt genom att samtliga relevanta omständigheter kan beaktas fullt ut.
Det måste finnas förutsättningar för att besluta om utvisning när en utlänning gör sig skyldig till sådan brottslighet att han eller hon inte bör få stanna kvar i Sverige.
I överenskommelsen från januari 2019 mellan oss socialdemokrater, Centerpartiet, Liberalerna och Miljöpartiet angavs bland annat att reglerna om utvisning av icke-svenska medborgare som döms för hedersrelaterade brott och hatbrott ska skärpas och att frågan om utvisning alltid ska prövas vid sådana brott.
Mot denna bakgrund tillsatte regeringen i april 2020 en utredare som gjorde en översyn av regelverket om utvisning på grund av brott och lämnade förslag på hur en skärpt reglering kan åstadkommas. I juni 2021 lämnades utredningsbetänkandet, som heter likadant som vårt betänkande, Utvisning på grund av brott - ett skärpt regelverk , till regeringen.
Sedan kom regeringens proposition om ett skärpt regelverk så att fler utlänningar som begår brott kan utvisas ur landet, och det är den som vi nu debatterar här. Herr talman! Lagändringen innebär att straffvärdegränsen för när utvisning på grund av brottets allvar ska kunna ske sänks från tolv till sex månaders fängelse.
I vissa fall ska även brottets karaktär kunna ligga till grund för utvisning, till exempel om brottet har inneburit ett angrepp på någons liv, hälsa, frihet eller frid.
Det finnas också skäl att överväga utvisning vid lägre straffvärden när ett motiv för brottet varit att kränka någon på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet.
Vidare föreslås högre krav än hittills på att utlänningar ska ha etablerat sig i det svenska samhället, till exempel genom arbete, studier och kunskaper i det svenska språket, för att kunna undgå utvisning. Den som ägnar sig åt upprepad kriminalitet eller annars lever utanför det reguljära samhället bör betraktas som svagt etablerad.
Även vissa brottstyper kan tyda på en bristande anpassning till svenska normer och förhållanden. Inte minst gäller detta hedersrelaterad brottslighet. Den nuvarande bestämmelsen, som innebär att det krävs synnerliga skäl för att utvisa den som varit bosatt länge i Sverige, tas bort.
Dessutom föreslås att det absoluta förbudet mot att utvisa en person som kom till Sverige som ung och har vistats här under en längre tid tas bort och ersätts med kvalificerade krav för utvisning. Herr talman! Det föreslås också att återreseförbud, det vill säga den tid under vilken utlänningen förbjuds att återvända till Sverige efter utvisning, generellt ska bli längre.
Återreseförbud utan tidsbegränsning ska också meddelas i större utsträckning än i dag. Den föreslagna ordningen innebär till exempel att den som gör sig skyldig till grov misshandel eller rån med ett straffvärde på upp till två års fängelse som utgångspunkt kan räkna med ett tioårigt återreseförbud. Det innebär också att till exempel ett allvarligt brott som våldtäkt kan, till skillnad från i dag, leda till ett återreseförbud utan tidsbegränsning.
När det gäller straff för olovlig vistelse efter återreseförbud på grund av brott gäller i dag att en utlänning som uppsåtligen uppehåller sig i Sverige fast han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning på grund av brott inte har rätt att återvända hit kan dömas till fängelse i högst ett år eller, om brottet är ringa, till böter.
Utöver detta föreslås bland annat ökade möjligheter att neka uppehållstillstånd för en utlänning som begått brott och ett stärkt skydd mot att återkalla uppehållstillstånd för den person som utsatts för våld eller allvarliga kränkningar i en nära relation.
De lagändringar som jag nu i huvudsak har gått igenom och som är lite mer invecklade än vad jag har beskrivit föreslås träda i kraft den 1 augusti 2022. Det är inom en snar framtid. Jag vet att det är många som har efterfrågat dessa lagändringar eftersom vi inte har sett någon större skillnad när det gäller utvisning på grund av brott.