KBLab/rixvox huggingface dataset:
Håkan Svenneling (V):
Efter massakern på Himmelska fridens torg 1989 visade EU tydlig enighet när man införde ett vapenembargo mot Kina, vilket än i dag gäller. Riksdagen visade också på stor enighet i december då vi var helt eniga i ställningstagandet om den skrivelse som regeringen hade lämnat till oss angående arbetet med Kina.
Något som vi tog upp i betänkandet var att man behöver rikta sanktioner mot de MR-kränkningar som sker i Xinjiang - Östturkestan - mot framför allt folkgruppen uigurer. Man har satt kanske så många som 1 miljon människor i olika slags fångläger. Det har till exempel USA redan nu inför sanktioner emot, även om Trump har gjort lite märkliga uttalanden vad gäller lägren. EU står just nu inför stora utmaningar.
Det råder till viss del enighet om Kinapolitiken, men vi ser genom de 17 + 1 och Belt and Road-initiativet att Kina väldigt aktivt försöker splittra EU. Här kommer den stora utmaningen för utrikesministern, det vill säga att få till en tydlig enighet framöver. Sverige behöver vara drivande och lyfta upp flera olika förslag om på vilka vägar EU tydligare skulle kunna agera, till exempel på det sätt som man gjorde efter händelserna på Himmelska fridens torg.
Vi har än så länge inte riktigt sett några positiva effekter av coronapandemin på Hongkongs demokrati. Människor har snarare inte kunnat protestera i samma utsträckning som tidigare. Jag hoppas att vi kommer att kunna se positiva effekter när det gäller Kinas maktambitioner i ljuset av coronakrisen. För Sveriges del är det viktigt att vi sätter mänskliga rättigheter framför handel med Kina, tycker jag.
Med det sagt vill jag önska en trevlig sommar till fru talmannen, utrikesministern och mina kollegor i riksdagen. Ta hand om er! Detta gäller även personalen.
Håkan Svenneling (V):
Under förra söndagens partiledardebatt rök statsministern ihop med Jonas Sjöstedt om de pengar som EU ger till Turkiet. I efterhand visade det sig att det var Jonas Sjöstedt som hade rätt: 25 procent av EUpengarna går direkt till Turkiets statskassa. Turkiet får också andra pengar i så kallat föranslutningsstöd, som man får för att man är kandidatland.
Statsministern sa vid förra veckans EUnämnd att han inte tyckte att pengarna till Turkiet skulle stoppas eftersom oppositionen i Turkiet inte tyckte att man skulle ändra detta. Jag har lite svårt att förstå varifrån statsministern har fått detta. Det är tydligt att oppositionen är kritisk mot Erdogan och tycker att man ska öka pressen på hans regim. Myndigheten ISP har stoppat vapenexporten till Turkiet. Det är bra!
Vi kan också se att Saab har samarbetat militärt med Turkiet. En av statsministerns närmaste medarbetare, hans planeringschef, gick nyligen till Saab. Jag undrar vad statsministern tycker om detta.
Håkan Svenneling (V):
I dag genomför Rädda Barnen en aktion utanför Sveriges riksdag för att uppmärksamma de barn som sitter fast i läger i nordöstra Syrien. Barnen har varit en lång följetong under 2019, och trots den stora uppmärksamhet som barnens lidande har fått i svenska medier har regeringen inte lyckats få hem fler än sju barn. Enligt Rädda Barnen bedöms fortfarande ett sextiotal barn med starka kopplingar och band till Sverige finnas kvar. Vänsterpartiet har lyft upp frågan flera gånger under året.
Bland annat har jag själv lämnat in inte en, inte två utan tre skriftliga frågor till regeringen om saken. Ett barn ska aldrig hållas ansvarigt för sina föräldrars val. Flera barn har nu tvingats leva mer än en fjärdedel av sina liv i inhumana flyktingläger. De vill hem, eller som ett barn sa i ett inspelat samtal: "Jag vill dricka juice med dig, farmor". I år fyller barnkonventionen 30 år, och den 1 januari blir barnkonventionen svensk lag.
Vad tänker regeringen göra för de svenska barn som lider i nordöstra Syrien?
Håkan Svenneling (V):
Jag har vid flera tillfällen för Vänsterpartiets räkning lyft upp den oroväckande utvecklingen i Chile. Under hösten har det varit omfattande protester mot ojämlikheterna i landet. Protesterna har mötts med brutalt våld från polis och militär. Det väcker obehagliga minnen av Pinochets militärdiktatur. 26 personer har dödats. Över 11 000 har skadats, varav 280 har skadats i ögat av gummikulor. 15 000 har gripits. Och polisens användning av sexuellt våld har fyrdubblats.
Det är dags för Sverige att höja rösten för Chiles folk. Utrikesminister Ann Linde bör kalla upp Chiles ambassadör till UD och fördöma övervåldet och undantagstillståndet och att man har satt in militär mot vanliga människor. Regeringen bör kräva att EU pausar uppdateringen av associationsavtalet med Chile. Och Sveriges vapenexport till den chilenska militären bör stoppas. Vad gör den svenska regeringen för Chiles folk?
Håkan Svenneling (V):
Jag vill börja med att tacka statsministern och även Utrikesdepartementet för det arbete man har gjort mot coronaviruset. Väldigt många svenskar, ungefär 600 000, bor och lever i dag utomlands. Tiotusentals svenskar befinner sig också på resa i utlandet. Många av dessa kan ta sig hem med sitt resebolag eller på andra sätt även om situationen är svår.
Andra är dock instängda i olika länder beroende på att reseförbud har utfärdats för både in- och utresa - i detta fall gäller det utresa från länderna i fråga. En del svenskar tvingas till och med sitta i tvångskarantän efter beslut av andra länders myndigheter. Allra värst är det för de ca 175 svenskar som sitter i fängelse någonstans utanför Norden. Jag undrar vad regeringen gör för att hjälpa svenskar som behöver konsulärt stöd utomlands.
Håkan Svenneling (V):
Jag har ett par frågor till utrikesministern med anledning av den politiska utvecklingen i ljuset av coronakrisen. Vi ser nu hur auktoritära stater tar tillfället i akt att införa fler repressiva åtgärder. I Ungern har Viktor Orbán ökat sin makt och kan nu styra landet med dekret. I Israel har Benjamin Netanyahu infört mobilövervakning av virusdrabbade i en gigantisk massövervakning. Samtidigt ser vi statsaktörer som sprider desinformation och fake news.
Mycket statistik passerar våra ögon dagligen, och man kan ibland undra över sanningshalten i en del länders uppgifter. Vidare finns det stater som USA, vars omfattande sanktioner aktivt bidrar till brist på sjukvårdsmateriel i andra stater vars politiska ledningar man ogillar. Detta bidrar till ökad smittspridning. Mina frågor är vad utrikesministern anser om auktoritära staters utveckling i spåren av coronakrisen och hur ministern ser på statistik om corona som kommer från länder som Ryssland och Kina.
Vad anser utrikesministern om USA:s sanktioner mot Iran och Venezuela, som nu bidrar till ökad smittspridning?
Håkan Svenneling (V):
Tack, utrikesministern, för svaret! I en orolig tid behöver vi som är demokrater vara tydliga. Kriser ska inte kunna användas av auktoritära ledare för att införa auktoritära åtgärder. Utrikesministern bör därför tala klarspråk varje dag. När nu fler och fler attacker kommer mot demokratiska länder som Sverige behöver vi vara tydliga med att virus också kan bekämpas med demokratiska metoder. Framför allt behöver vi vara tydliga gällande globalt samarbete, där vi som har mer resurser tar ett större ansvar för att hjälpa alla dem som drabbas.
Håkan Svenneling (V):
I går meddelade USA:s president Donald Trump att han drar tillbaka sin finansiering till Världshälsoorganisationen, WHO. USA är i dag den största givaren med 15 procent av WHO:s finansiering. Beslutet har fått kraftig kritik runt om i världen. Det är uppenbart att Donald Trump försöker leta syndabockar snarare än fokusera på målet att stoppa coronaviruset.
Några som har reagerat snabbt är vänsterregeringen i Finland, som har höjt sitt anslag till WHO till tidigare högre nivåer. Nu är det dags för Sverige att ta på sig ledartröjan och agera, menar jag. Världens länder måste visa sitt stöd för WHO. Fokus måste vara att ta fajten mot coronaviruset och att stärka WHO:s finansiering.
Det är viktigt, för om inte vi står upp för WHO och FN kommer världens fattiga att få betala priset. Jag undrar vad utrikesministern anser om Donald Trumps beslut.
Håkan Svenneling (V):
Detta tillkännagivande kom till efter en motion från Vänsterpartiet, Centerpartiet, Liberalerna, Kristdemokraterna och Moderaterna. Jag tog initiativ till detta tillsammans med centerpartisten efter att det varit en interpellationsdebatt i riksdagen där utrikesministern väldigt tydligt avvisade alla krav på att regeringen på något sätt skulle agera.
Det var bara månader efter att EU gemensamt hade beslutat om att medlemsstaterna skulle agera i syfte att skydda demokratin i Hongkong och skydda människorättsförsvararna. Därför krävde vi handling. En av de saker vi tog upp var just rättshjälpsavtalet. Ministern ger inte några instruktioner. Det hade kanske varit en annan sak om man hade sagt: Vi ska inte använda det här avtalet så länge det rör sig om politiska brott.
Vi kommer att vara tydliga i vår styrning av Polismyndigheten och andra rättsvårdande myndigheter med att detta avtal inte ska användas i syfte att jaga demokratiaktivister. Men det beskedet fick vi då inte av regeringen, och vi har inte fått det sedan dess. Man har i stället hänvisat till olika skäl för att avtalet inte ska sägas upp. Det imponerar inte på mig. Därför är jag stolt över att jag, Johan Pehrson och andra partier i dag gör detta tillkännagivande.
Det är viktigt att Sverige är en tydlig röst för demokrati runt om i världen. Man kan inte ha en drive for democracy från Utrikesdepartementet och samtidigt inte stå upp för det när demokratin utsätts, som den gör i Hongkong. Det är en utmaning för oss hur vi ska stödja demokratin nu när demokratiaktivisterna antingen har gått under jord eller sitter i fängelse eller har tvingats fly. Det är ett faktum i Hongkong i dag. Den resa som du gjorde tillsammans med finansutskottet är inte möjlig att göra i dag. Ni kan inte träffa samma personer som ni träffade då.
Därför måste vi såklart på bästa sätt stödja svenska företag som står upp för mänskliga rättigheter och som vill finnas kvar i Hongkong. Jag tror att ett steg skulle kunna vara en lagstiftning om företags ansvar för mänskliga rättigheter. Jag hoppas att en sådan lagstiftning kommer till på svensk nivå och på EU-nivå.
Håkan Svenneling (V):
Jag och Johan Pehrson håller med varandra om mycket i detta replikskifte. Det som vi som parlament och som riksdagsledamöter behöver ha fokus på är den imperialistiska politik som Kina nu för. Vi ser stormakter som försöker påverka länderna i sina närområden. Man pratar om inre angelägenheter när man inte vill att vi ska titta på vad som sker på deras egna bakgårdar. Det är där vi måste säga ifrån och tydligt peka på de brott som sker mot mänskliga rättigheter i Kina.
Det gäller också hur Kina försöker påverka sina grannländer, där Taiwan, som Johan Pehrson är inne på, är det främsta. Vi behöver fortsätta hålla fokus på Hongkong. Vi behöver lyfta uigurernas situation i Xinjiang eller Östturkestan, som det också heter. Vi behöver fortsätta ha ett fokus på Tibet, där Kina de facto har ett järngrepp om situationen. Men vi ser också andra regioner som vi inte får tappa fokus på, till exempel Inre Mongoliet.
Där har Sverige nyligen gett besked om att avvisa politiska aktivister från Sverige till Inre Mongoliet. Man ser att minoriteter även i de - vad ska man säga? - underbevakade regionerna är utsatta och förföljda för sina politiska och religiösa åsikter. Detta måste vi som svenska parlamentariker stå upp för.
Håkan Svenneling (V):
Jag tackar för det moderata berömmet från Rothenberg gällande Vänsterpartiets demokratiengagemang. Jag har själv varit i både USA och Ryssland och mött demokratiaktivister där. Man får väl säga att Rothenberg har rätt i sin analys: I sammanhanget är det små pengar vi pratar om. Jag tror att det många gånger är viktigare att se signalvärdet och också se att de små resurserna kan göra väldigt stor nytta för dem som är marginaliserade i de här politiska debatterna.
Det gäller framför allt i Ryssland men till viss del även i USA, där pengarna styr mycket av politiken. Det har vi sett tydliga exempel på i valrörelsen. Vänsterpartiet har på inget sätt missat utvecklingen i Latinamerika och då specifikt Venezuela, som Rothenberg lyfter.
Vi har interpellerat utrikesministern och ställt skriftliga frågor om de här sakerna och vid flera tillfällen lyft behovet av Sveriges engagemang. Sverige ingår som en del i den internationella kontaktgrupp till Venezuela som jobbar med att återställa demokratin. Hans Rothenberg har helt rätt i att det i dag inte finns en demokrati där. En del av oppositionen kommer att delta i valet på söndag.
Jag tycker att det är lite tråkigt om svensk borgerlighet redan nu ropar ut att valet är orättvist. Jag skulle snarare vilja vänta in vad de valobservatörer som ändå kommer att vara på plats säger om valet på söndag innan jag bestämmer min åsikt om det valet. Det kan låta väldigt tråkigt och formellt, men det är min utgångspunkt. Jag tycker att det är viktigt att de som är på plats kan komma med sin rapport om hur läget är.
Maduro har fått allvarlig MR-kritik från FN. Jag tycker att det är bra att det uppmärksammas. De ansvariga för våldet och mördandet behöver ställas till svars. Samtidigt behöver omvärlden ta ett nytt omtag och faktiskt stödja en mer demokratisk utveckling i Venezuela i högre grad än vad man gör nu.
Håkan Svenneling (V):
Vi kanske får ha en liten lektion med Hans Rothenberg om hur bistånd och biståndsbudget funkar. Det är ju så att Vänsterpartiet inte vill göra avräkningar i den utsträckning som regeringen vill göra. Det gör att vi har mer pengar i biståndsbudgeten än något annat parti. Moderaterna å sin sida vill faktiskt skära i biståndsbudgeten och dra ned den till 75 procent av vad den är i dag. Då har man mindre pengar att satsa till Latinamerika, som ingår i de länder som kan få bistånd. USA kan tyvärr inte få bistånd, för det är ett så pass rikt land. Därför har vi kallat det här för demokratistöd.
Jag hade gärna lagt det i biståndsbudgeten, men nu ligger det här i stället eftersom det inte är ett generellt bistånd. Detta gör att förslaget finns här. Samma sak är det med Ryssland, som inte heller är ett biståndsland utan som vi har olika typer av Östersjösamarbeten med. Därför finns även det i den här budgeten. Ska man satsa på Latinamerika ska man inte göra det i utgiftsområde 5, utan det ska man göra i biståndsbudgeten, alltså utgiftsområde 7. Det gör Vänsterpartiet genom att inte göra som Moderaterna och skära i svenskt bistånd.
Håkan Svenneling (V):
Jag kan börja med att konstatera att vi lade fram förslaget om att man ska stötta Black lives matter-rörelsen från Sverige när det var som mest protester i juni, och vi återupprepade det i samband med budgetarbetet. Sedan skedde det amerikanska valet. Och vi fick efter ganska lång tid klart för oss att Trump inte skulle fortsätta att vara president utan att det i stället skulle bli Joe Biden. Det är positivt, även om jag kan se att Joe Biden ligger ganska långt till höger i det demokratiska partiet.
Han kommer att föra en utrikespolitik som kanske passar Kerstin Lundgren men som jag ändå tror utgår från den imperialistiska syn som har funnits i amerikansk utrikespolitik under lång tid. Vi kan till exempel se att Joe Biden röstade för Irakkriget och så vidare. Det gör att jag blir ganska orolig när jag hör Bidens rådgivare säga att USA ska pressa olika länder dit man själv vill.
I detta gör man en omsvängning jämfört med Trump, alltså att man tänker ha med Europa på banan. Man kommer inte att se Angela Merkel och EU som motståndare, utan man vill snarare ha med bland annat Sverige i detta tryck. Jag är lite orolig för att Sverige i denna tankegång om den transatlantiska länken går bort sig och helt enkelt anpassar sig för mycket till amerikansk utrikespolitik, som i grunden fortfarande är imperialistisk.
Man ser Latinamerika och den delen av världen som sin egen bakgård och hemisfär, där man fortsätter med blockaden mot Kuba som man har hållit på med i 60 år utan några större resultat. Här skulle jag vilja se en annan typ av demokratioffensiv, både från svensk sida och från USA:s sida. Sedan tycker jag att det är viktigt att kritisera USA för det valsystem med olika typer av valkretsar som vi nu kan mer om än om det svenska valsystemet.
Det är väldigt uppenbart att det amerikanska valsystemet brister i fråga om grundläggande rättigheter när det gäller rätten att rösta, att valdagen inte är fri dag så att man kan gå och rösta och så vidare. Detta gör att det finns mycket berättigad kritik mot USA. Denna kritik lyfter Vänsterpartiet fram.
Håkan Svenneling (V):
Problemet är att just Kerstin Lundgren kanske är den som spelar med. Hon har redan från dag ett deklarerat att det är Juan Guaidó som är Venezuelas president, oavsett om han sitter vid den reella makten eller inte. Jag kan berätta att det tyvärr är Nicolás Maduro. Han har begått en massa brott, enligt FN:s rapport. Han har inte hållit fria och rättvisa val. Och nu på söndag är det dags för val igen. Vi får se om de blir fria och rättvisa. Det finns en del förutsättningar som visar att det kan bli precis som Kerstin Lundgren säger.
Men det finns ändå inför dessa val hopp om dialog. Problemet har varit att just Juan Guaidó har vägrat att vara med. Han hoppas hela tiden på en militärkupp eller på att han helt plötsligt bara ska komma till makten. Det gynnar inte den demokratiska utvecklingen. Venezuela har i praktiken blivit en frusen intern konflikt där det venezuelanska folket inte bara lider under covid-19 utan också under stora humanitära problem med sjukvård, matbrist och liknande.
Det som vi kan göra från omvärldens sida är att försöka stödja en demokratisk utveckling i Venezuela. Då måste man också acceptera att Maduro finns med.
Håkan Svenneling (V):
I år fyller resolution 1325, om kvinnor, fred och säkerhet, 20 år. Detta är en resolution som jag vet att bland annat talmannen brinner mycket för - hon tar ofta upp den i olika sammanhang. Det har under året kommit ett antal rapporter - framför allt från civilsamhället, som Kvinna till Kvinna och Operation 1325, men även regeringen har faktiskt genomfört en egen utvärdering som kommer att presenteras inom kort.
Rapporterna skickar ett ganska tydligt budskap: Resolution 1325 har varit avgörande för att lyfta upp kvinnor, fred och säkerhet på dagordningen. Det var något som vi i Sverige drog nytta av under vår tid i säkerhetsrådet. Samtidigt är det tydligt att implementeringen av 1325:s målsättningar inte är tillräcklig. Den som ser på var fokus har legat i implementeringen ser att det har varit ganska skevt.
Man har ofta landat i att räkna huvuden och hur många militärer och poliser som är kvinnor i olika internationella insatser snarare än att ha kvalitativa mål för hur det går med att implementera resolutionen. Sverige har ju en feministisk regering. Det är något som jag är stolt över, även om jag är i opposition.
Men detta epitet förpliktar, och jag undrar därför vad Kenneth G Forslund, som utrikesutskottets ordförande och en av de ledande socialdemokraterna, anser behöver göras för att implementeringen av 1325 ska bli bättre. Jag tänkte vara så fräck, fru talman, att jag kommer med ett eget förslag. Vi i Vänsterpartiet har i vår budgetmotion föreslagit att en svensk ambassadör ska inrättas för just resolution 1325. Jag tror att detta skulle öka trycket och förstärka implementeringen.
Regeringen utnämner ju titt som tätt den här typen av ambassadörer; senast under detta år har vi sett hur man har utsett en ambassadör mot - inte för - organiserad brottslighet. Nu behöver nästa feministiska kliv tas, och det behöver inrättas en feministisk ambassadör för resolution 1325. Vad tänker Kenneth G Forslund om det här?
Håkan Svenneling (V):
Jag håller med om mycket av Kenneth G Forslunds resonemang. Jag tror att det är viktigt att skicka med den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen att det inte räcker att bara revidera sin handlingsplan nu, utan man måste också studera vad man kan göra mer. Att utse en ambassadör är en sådan sak som man skulle kunna göra. Det är viktigt att regeringen tänker till här.
Det är också viktigt att tydligt koppla ihop agendan med kvinnors ekonomi och den ojämlikhet som vi ser över världen, där ett antal få rika miljardärer äger mer än hela Afrikas kvinnliga befolkning. Vi behöver också allihop ta ansvar, precis som Kenneth G Forslund är inne på. Och här har jag och Kenneth G Forslund ett stort ansvar för att förändra mansnormen i samhället och i världen i stort.
Det är viktigt att lyfta mäns roll i genomförandet av agendan för kvinnor, fred och säkerhet. Här menar jag att vi alla behöver steppa upp och ta ett större ansvar.
Håkan Svenneling (V):
Janine Alm Ericson höll ett i många delar väldigt bra anförande. Jag håller med om mycket. På slutet passade hon på att komma in på nedrustning och specifikt kärnvapennedrustning och FN:s kärnvapenkonvention. Jag välkomnar det besked som Miljöpartiet gett om att de vill ansluta sig till konventionen.
Tyvärr sitter de i en regering som har fattat beslut om att man just nu inte ska ansluta sig till konventionen men däremot bli observatör och statspartner. Det är ganska viktigt i det skede som vi nu befinner oss i. Konventionen har fått 50 undertecknare. Den 22 januari kommer den att träda i kraft. Det betyder att man kommer att hålla ett möte inom ett år. Sannolikt kommer en konferens att äga rum någon gång under hösten 2021.
Allt pekar på att det kommer att ske i Wien, som är huvudstaden eller högkvarteret för den här typen av frågor. Sveriges regering har ett väldigt stort ansvar att definiera rollen som statspartner. Det här är ju det första mötet. Det är här man ska ta sin utgångspunkt från de 50 länder som har undertecknat konventionen men också alla de länder som är med som observatörer.
Det kommer att vara väldigt stor skillnad mellan om Sverige skickar dit en person som åker dit och lyssnar och om Sverige deltar aktivt med en agenda och försöker göra de förändringar som man redan lyft fram i röstförklaringen 2017. Därför undrar jag hur Janine Alm Ericson ser på Sveriges roll i nedrustningsarbetet och vad regeringen tänker sig att man ska göra under 2021 för att pusha konventionen och agendan framåt.
Vi vet att vi kommer att ha en NTP-konferens i augusti nästa år. Sverige har sin "stepping stones approach", som jag är lite tveksam till utifrån att den inte är så supertydlig i att trycka agendan framåt. Men jag vill höra vad Janine Alm Ericson tycker och tänker.
Håkan Svenneling (V):
Det är ett välkommet om än något oprecist besked från Miljöpartiet i dag. Det får man ändå ta med sig. Jag tror att det är viktigt att ha klart för sig att det här är den första konvention som träder i kraft som Sverige inte är undertecknare av. Det är ett historiskt misstag, menar jag. Men nu har misstaget skett, och vi får anpassa oss till den situation som råder. Jag är helt övertygad om att Miljöpartiet har en roll att spela som regeringspartner till Socialdemokraterna. Ni har varit lite för passiva.
Men jag har sett goda tendenser, framför allt från Janine Alm Ericson, när det gäller att pressa regeringen i olika typer av frågor i utrikespolitiken. Här har ni ett stort ansvar. År 2021 behöver ni ta det ansvaret, både när Sverige åker på NTP-konferensen och när vi åker som observatör på konferensen kopplad till FN:s kärnvapenkonvention.