KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jakob Forssmed (KD):
Jag vill börja med att tacka utrikesministern så mycket för svaret. Det finns mycket som är bra i svaret, men där finns också några punkter som jag tycker är lite vaga eller svaga. Jag hoppas att denna debatt ska visa att det finns en samsyn. Alliansregeringen har varit mycket pådrivande i frågan i EU-kretsen för att EU ska arbeta aktivt och konsekvent när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter.
Tidigare socialdemokratiska regeringar har också varit aktiva, framför allt före regeringsskiftet 2006 då man bedrev en väldigt tydlig politik på detta område. Det var bra, och jag hoppas att vi kan fortsätta att göra gemensam sak här. I svaret slås fast att Sverige står bakom EU:s förhandlingsmandat. Det är bra. Något annat vore överraskande.
I svaret sägs också att demokratiska principer och respekt för mänskliga rättigheter är en förutsättning för att EU ska ingå ett avtal. En förutsättning - det är mycket bra. Det talas mycket om dialog i svaret. Jag vill gärna uppehålla mig en stund kring vad regeringen menar och få lite förtydliganden.
Till att börja med är det bra att konstatera vad det är för en regim. Det är en av jordens värsta förtryckarregimer. I de index som görs över mänskliga rättigheter hamnar den, när det gäller politiska rättigheter och möjligheter, i samma division som Somalia, Eritrea, Nordkorea och Saudiarabien. Det är den typen av förtryck vi talar om. Det finns inget utrymme för oliktänkande. De som tänker annorlunda förtrycks konsekvent.
Metoderna varierar; ibland handlar det om långa fängelsestraff, ibland om kortare arresteringar och trakasserier mot familjer. Ingen tillåts att befinna sig utanför den ram som kommunistpartiet enväldigt definierar. Jag tänker inte göra någon större sak av detta mer än att konstatera att ingen dialog med en sådan regim är naturlig. Den bör man fundera igenom mycket noggrant. När man för en dialog är det två punkter man ska ha klart för sig.
Den ena är vem man för dialogen med och vilka de representerar, och den andra är vad man har för syfte med dialogen. Om man inte har detta klart för sig är det stor risk att motparten solar sig i själva dialogens glans, om man så säger. Jag tror därför att det är otroligt viktigt att man också har en dialog med de oppositionella.
Jag säger inte att man inte kan ha en dialog med regimen, men man måste visa att man inte ser regimen som det kubanska folkets legitima företrädare.
I sitt svar talar utrikesministern om dialogens seger - att USA och Kuba normaliserar sina relationer. Det kan man ju säga, men det är ingen dialogens seger för medborgarna på Kuba. De har inte fått det ett dugg bättre genom normaliseringen.
De har ingen möjlighet till fri och öppen dialog över huvud taget, varken med den egna regimen eller med varandra, så vi ska inte övervärdera normaliseringens betydelse för Kuba. Det är inte embargot som har orsakat kubanernas problem. Det kommer heller inte att lösa deras problem om det avskaffas.
Frågan gäller framför allt dialog inom ramen för processen med EU-Kuba-avtalet.
Jakob Forssmed (KD):
Vad gäller ambassadens roll på Kuba har jag själv besökt den när jag har varit där och träffat demokratirörelsen. Jag kan väl avslöja att jag inte har varit helt overksam under min tid i Regeringskansliet när det gäller att ge ambassaden goda möjligheter att fortsätta den viktiga verksamheten med att ha en dialog, träffa demokratiföreträdare och oppositionella och visa att Sverige bryr sig om vad de gör, att Sverige värdesätter det arbete de gör och att vi ska se till att ge dem de möjligheter som finns för att de ska kunna göra det. Det betyder enormt mycket.
Vi som lever i en demokrati har svårt att värdera vad det moraliska stödet betyder för de här människorna som, bara för att de tycker annorlunda, är utsatta varje dag av sina grannar, vars barn trakasseras på skolorna och som fängslas på kort eller lång tid. Jag noterar också att det är en häpnadsväckande diskrepans mellan Börje Vestlund och Margot Wallström. Jag är glad att det är Margot Wallström som är utrikesminister. Ni får reda ut inom Socialdemokraterna om ni vill hålla på och relativisera på det här sättet eller inte.
Jag tycker att den här debatten har varit väldigt bra och inte alls konstig på något sätt. Vi har haft en samsyn, och jag är glad för det. Vi kommer att fortsätta bevaka vad regeringen gör i EU-sammanhang och även bilateralt när det gäller detta. Det vore också bra om du reste dit personligen, Margot Wallström. Se då till att träffa de oppositionella, demokratirörelsen, som finns på Kuba.
Visa att den kubanska regimen inte är folkets legitima företrädare. Jag håller med om EU:s möjligheter. EU har visat att med de möjligheter till handel och utbyte som EU erbjuder kan man åstadkomma saker som man inte klarar med enbart dialogen men som handelsmöjligheter och annat erbjuder.
Det gläder mig mycket att ni vill ta upp den här fanan, hålla den högt och se till att vi kan åstadkomma precis så mycket som vi någonsin kan. Alla människor förtjänar att leva i demokrati och frihet. Jag vill tacka så mycket för svaret och för den här debatten.
Jakob Forssmed (KD):
Jag går gärna i bräschen för reformer som kan leda till att människor kommer i arbete. Jag tror att våra reformer kan göra det. Den största klyftan i ett samhälle går mellan dem som har ett jobb och dem som inte har ett jobb. Det måste man se, och man måste vara beredd att göra förändringar på arbetsmarknaden för att möta det när vi har hundratusentals människor som står långt ifrån arbetsmarknaden och har låg utbildningsnivå. De kommer till Sverige och får en stängd dörr i ansiktet; de blir insläppta, men de blir inte insläppta på arbetsmarknaden.
Då behöver vi tänka nytt. Det är sorgligt att höra att det inte finns några reformer för hur vi ska kunna se till att fler människor kommer i arbete. Varför inte sänka momsen på enklare reparationstjänster, så att vi skapar fler jobb för fler människor med olika typer av kvalifikationer på den svenska arbetsmarknaden? Är det så fel med RUT-reformen, som har skapat tiotusentals jobb?
Hälften av dem som får jobb i RUT-sektorn är utrikes födda, och tre av fyra kommer från tidigare uppsägning eller arbetslöshet. Det är den typen av reformer vi behöver mer av i det här läget, inte mindre. Om vi inte ser dessa problem kommer klyftorna att växa, och då kommer det att ta ännu längre tid för människor att komma in på arbetsmarknaden. Då kommer vi att ha ännu fler barn som växer upp utan att deras föräldrar har fått in en fot på arbetsmarknaden. Det är inte en utveckling jag vill se.
Vi gör en massa satsningar i vårt budgetalternativ, och det vet Ulla Andersson. Vi höjer riksnormen för barnfamiljer, och vi höjer grundnivån i föräldraförsäkringen. Vi ser till att höja bostadsbidraget för människor och barnfamiljer i ekonomisk utsatthet. Det är satsningar vi vill göra. Vi säger dock nej till en lång rad av era skattehöjningar på jobb och företagande, som i det här läget slår mycket hårt mot människor i arbetslöshet.
Därmed säger vi också nej till många av de utgifter ni kan göra med hänvisning till de skattehöjningarna. Så enkelt är det - men inte i Ulla Anderssons värld.
Jakob Forssmed (KD):
Nu har Ulla Andersson varit uppe i många replikskiften och hävdat att vi gör olika typer av besparingar. Vi föreslår alltså inte lika stora utgiftsökningar som regeringen och Vänsterpartiet. Det är inte besparingar. Det är inte nedskärningar. Vi satsar också på utbildning, men vi kan inte satsa lika mycket på grund av att vi inte höjer skatten lika monumentalt på jobb och företag. Ska man jobba ihjäl sig för ingenting? Nej, det ska man inte göra.
Man ska ha lön för sitt arbete i Sverige. Det är min uppfattning. Det är därför vi föreslår att man ska få behålla mer av sin lön i de förslag vi lägger fram. Det är särskilt riktat till unga och nyanlända som har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden. Det handlar om att göra det lättare att förlänga arbetslivet och enklare att få in en fot, för att människor ska kunna bygga upp ett startkapital och till exempel kunna ta sig in på bostadsmarknaden. Det är vår politik.
Om man som Ulla Andersson inte ser dessa problem utan bara säger "Bara vi satsar mer pengar på att anställa människor i offentlig sektor kommer allt att lösa sig!" finns det ju inga problem. Då har vi inga problem på svensk arbetsmarknad, för då har vi inga problem med att människor inte kommer i jobb. Men de problemen har vi ju. Det är det största sociala problemet på sikt att människor inte kommer i jobb.
Ska man kunna komma i jobb måste man få sitt första jobb, och den stora skillnaden mellan Sverige och många andra länder är avsaknaden av en viss typ av jobb som vi har gjort det för dyrt att ha i det här landet. Det vill jag ändra på. Jag tror att fler ska kunna få en plats. Fler med olika kvalifikationer, fler med olika typer av utbildningsbakgrund och fler utrikes födda ska få en ärlig chans på den svenska arbetsmarknaden. Så ser det inte ut i dag.
Jakob Forssmed (KD):
En bärande idé i den budget som regeringen har lagt på riksdagens bord är att höja skatten på jobb och företagande och göra det dyrare att arbeta och dyrare att anställa. För de skattepengar som ni tar in ökar ni det offentliga åtagandet på en lång rad punkter. Ni har förslag om exempelvis fri entré på museer och nya förändringar i sjukförsäkringen.
Detta kommer att leda till färre i arbete och kraftigt ökade statliga kostnader. Jag skulle vilja fråga Fredrik Olovsson om han känner sig bekymrad för de offentliga finanserna.
När man frågar expertmyndigheter om era förslag är det flera som återkommer till att de utgiftsökningar som ni föreslår riskerar att bli mycket större, till exempel på sjukförsäkringens område, där både kassan och Arbetsförmedlingen påtalar detta. Samtidigt bedöms att era förslag till skatter på sikt kommer att leda till lägre skatteintäkter, då de minskar människors benägenhet att arbeta.
Ekobrottsmyndigheten pekar på detta när det gäller ROT; man kommer att göra vita jobb svarta igen, och därmed går staten miste om skatteintäkter. Ekonomistyrningsverket pekar på det när det gäller marginalskatter och avtrappat jobbskatteavdrag. Detta är också något som påpekas från expertmyndigheter när det gäller den särskilda löneskatten för äldre, som ni vill införa. Jag tycker att man ska smaka på orden: särskild löneskatt för äldre som arbetar.
Denna skatt riskerar också att leda till lägre skatteintäkter, då den får den tydliga effekten att färre äldre arbetar och fler trycks ut i arbetslöshet. Min fråga till Fredrik Olovsson är: Hur oroad är du för de offentliga finanserna i det här läget?
Jakob Forssmed (KD):
Här har vi ytterligare en debattör som påstår att man står för nedskärningar om man inte går med på alla regeringens utgiftsökningar. Lägg av med det, Fredrik Olovsson! Om man har ett ansträngt läge med underskott, som man visserligen med hjälp av Alliansens budget uppenbarligen minskat, bör man väl vara extra ansvarig och extra noggrann med de offentliga finanserna.
Det är därför jag blir lite oroad över Fredrik Olovssons brist på oro över att expertmyndigheter uttalat sig om regeringens reformer, framför allt på skatteområdet, och sagt att de inte kommer att ge de skatteintäkter regeringen räknar med. De kommer att ge effekten att färre jobb är vita och fler går över till svart sektor. De kommer att ge effekten att färre vill arbeta och att bidragen till statskassan därmed minskar.
När man dessutom använder de osäkra skatteintäkterna till att öka de offentliga åtagandena genom att göra det gratis att gå på museer och göra andra gratissatsningar, som i sin tur kanske ökar benägenheten att nyttja den typen av tjänster, riskerar detta att bli ännu värre och ännu farligare.
När man till råga på allt inte ser att vi behöver fler som arbetar längre för att klara pensioner, offentliga finanser och välfärdsåtaganden utan lägger en särskild löneskatt på äldre visar det att man tyvärr bedriver en felaktig ekonomisk politik och inte riktigt har de insikter som krävs.
Nu är inte tiden för att vidta den här typen av åtgärder, utan nu är tiden för att vara betydligt mer varsam, inte minst när det gäller hur skattehöjningarna slår mot jobben.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Janine Alm Ericson, för ett intressant inlägg! Det finns mycket i det att ta fasta på vad gäller medmänsklighet och framtidstro, som kommer att vara helt avgörande för att klara att ta Sverige och även Europa genom kriser som vi ser. Jag vill ändå peka på några svagheter som jag tycker finns i budgeten och i det miljöpartistiska resonemanget. Det finns något med Miljöpartiet och skattefrågor som inte riktigt funkar.
En sak är det absurda, som jag har tagit upp många gånger med Janine Alm Ericson, i att lägga skatt på givmildhet, trots att ideella organisationer vädjar om att inte göra detta för att de ser att 250 miljoner kronor försvinner ur deras verksamhet efter årsskiftet. Det sker dessutom i den kris som vi har just nu då vi behöver mer engagemang och medmänsklighet. Jag har också läst i Aftonbladet att Janine Alm Ericson vill göra upp om skattepolitik med Liberalerna.
Jag har gjort upp med Liberalerna många gånger. Det är ett parti som man kan göra upp om saker med. De har sina problem och sina brister att hantera, men i grunden går det att göra upp med dem om jobbreformer. Janine Alm Ericson skriver i den här artikeln att hon vill skatteväxla och att Miljöpartiet länge har drivit frågan om sänkta arbetsgivaravgifter. Hur då? Det ni driver nu är att de ska höjas med 20 miljarder för unga. Det är en chockhöjning av arbetsgivaravgifterna.
Hon är också oroad över marginalskatterna och vill diskutera att ta bort värnskatten. I verkligheten, i den budget ni lägger fram, är det kraftigt höjda marginalskatter för lärare och specialistsjuksköterskor med flera. Janine Alm Ericson skriver att Miljöpartiet vill titta brett på incitamenten att jobba i Sverige, och på riksdagens bord lägger ni förslag om särskild löneskatt för äldre som gör det kraftigt mindre lönsamt för företag att anställa äldre personer. Det ni säger och det ni gör är helt tvärtemot varandra.
Ni säger att ni vill ha fler tjänstejobb, och så lägger ni fram förslag om att inskränka RUT. Hur går det här ihop, Janine Alm Ericson?
Jakob Forssmed (KD):
Janine Alm Ericson säger att det här inte är tiden eller platsen att lyfta fram andra skatteförslag. Men det är ju hit ni kommer med era skatteförslag. Det är hit ni kommer med höjda arbetsgivaravgifter. Det är hit ni kommer med försämringar i RUT. Det är hit ni kommer med särskild löneskatt för äldre. Det är hit ni kommer med kraftigt höjda marginalskatter för personer som arbetar. Allt det är sådant som ni pekar på och menar att ni inte är för utan i stället vill gå i andra riktningen.
Ni sitter i regeringen och lägger fram förslag som är tvärtemot det som ni skriver i debattartiklar i Aftonbladet att ni vill göra. Det är klart att det ska debatteras i Sveriges riksdag. Vi kristdemokrater föreslår höjd skatt på kemikalier för att finansiera lägre skatt på jobb, men ni föreslår höjd skatt på jobb. Vi föreslår höjd skatt på sopförbränning för att tvinga fram mer återvinning, och ni föreslår höjd skatt på hantverksjobb.
Vi föreslår höjt koldioxidbelopp i fordonsskatten för att styra mot mer miljövänliga bilar, och ni föreslår att fler ska betala statlig jobbskatt. Vi föreslår sänkt moms på enklare reparationstjänster, och ni föreslår höjd skatt på RUT-tjänster. Detta är två helt olika sätt att möta den verklighet som Janine Alm Ericson pratar om.
Ska vi klara framtiden måste vi sänka skatten på arbete och göra tjänster billigare, inte dyrare, som era förslag innebär. Det är bra att man har en uppfattning, att man har mål. Men om man lägger fram förslag som går tvärtemot det som man säger sig stå för får man problem med förslagens relation till verkligheten. Vad gäller skatt på givmildhet kan Janine Alm Ericson kalla det för vad som helst.
Men faktum kvarstår; det kommer att bli högre skatt på gåvor efter årsskiftet. Faktum kvarstår; ideella organisationer vädjar om att detta förslag inte ska genomföras. Men ni gör det i alla fall.
Jakob Forssmed (KD):
Det är bra att Ulla Andersson tillstår att det blir en höjd taxa i hemtjänsten för dem som har stora vårdbehov. Det är dem vi talar om. Den som gör ett enskilt läkarbesök, även om det är en höginkomsttagare, ska få det gratis, men den som har ett stort vårdbehov ska få högre taxa i hemtjänsten. Vänsterpartiet gör den typen av prioriteringar. Så ser inte våra prioriteringar ut. Vi avvisar den höjning av hemtjänsttaxan som ni, Ulla Andersson, föreslår.
När du står i talarstolen låter det ofta på dig som att ni aldrig kan föreslå någonting i den stilen, utan det är mer av allt till alla, och det är inga som helst problem att lägga skatter på jobb och företag. Den sidan av budgeten ser man aldrig. Här ser vi den när ni gör prioriteringar. Då är det viktigare att en höginkomsttagare som fyllt 85 får ett gratis läkarbesök än att de med stora vårdbehov får bibehållen hemtjänsttaxa. Det är också en prioritering.
Jakob Forssmed (KD):
Jag hade ett replikskifte med finansutskottets ordförande Fredrik Olovsson om vissa orosmoln i de offentliga finansernas hållfasthet som jag kunde se. Jag tänkte vara mer konkret med finansministern om behovet av reformer på arbetsmarknaden. Sverige befinner sig i ett svårt läge, som finansministern sa från talarstolen. Reformerna som var nödvändiga i går är långt mer trängande i dag.
Min och Kristdemokraternas uppfattning är att vi nu måste se till att bredda arbetsmarknaden och göra det möjligt även för personer med andra kvalifikationer och lägre utbildning att få ett jobb, eftersom vi i dag har en situation där 700 000 saknar gymnasieutbildning. Då behöver man utbildning, och man behöver också en breddad arbetsmarknad.
En av fördelarna med RUT-avdraget är att det tvättar svarta jobb vita eller flyttar arbete från en oavlönad till en avlönad sektor där man kan få lön, komma in i socialförsäkringssystem och så vidare. Det tycker jag är väldigt bra. Det visar på en öppenhet från regeringen att man kunde komma överens om att faktiskt utvidga RUT-avdraget på ett par punkter i den migrationsöverenskommelse som slöts. Det vore bra om regeringen också kunde backa när det gäller sänkningen av taket.
Jag tror nämligen att vi måste skruva på många kranar nu, och det här är en av de kranar som blir viktiga. Min konkreta fråga handlar om att det visserligen är viktigt med flyttjänster och trädbeskärning, men det är ändå tjänster som utförs relativt sällan.
Vi förde fram en idé om att någonting som görs varje vecka i svenska hem, nämligen tvätt, skulle kunna bli en tydligare del av RUT-avdraget genom att man tar bort begränsningen att arbetet måste utföras i ditt hem. Om möjligheten till tvättabonnemang ingår i RUT kan vi få en större effektivitet, och detta skulle, tror jag, kunna skapa betydligt fler jobb än de RUT-förändringar som nu är föreslagna.
Det vore därför intressant att höra om regeringen skulle vara öppen för att också inkludera den typen av tjänster i RUT.
Jakob Forssmed (KD):
Det är bra att finansministern frågar. Vi vill också bygga ut Samhall. Vi bräcker er rejält när det gäller lönebidragen och anställningsstöd. Vi tycker att detta är mycket viktigt för att ge alla chansen att jobba 100 procent av sin förmåga. Det finns alltså ingen oenighet där mer än att ni är för dåliga också i detta.
Om man verkligen ska bredda arbetsmarknaden tror jag att nyckeln är att det måste vara tjänster som i dag inte utförs eller som utförs oavlönat som kan flyttas och utföras som avlönat arbete så att man kommer in med avtalsenliga löner i socialförsäkringen. RUT-reformen har varit framgångsrik i att göra detta. De utvidgningar som sker nu är väldigt bra, men jag ser några problem. Man flyttar rätt sällan, dessvärre. Man borde flytta oftare, och vi har förslag för att man ska kunna göra det.
Man beskär träd rätt sällan. Det är inte bra att göra det oftare heller, för då dör träden. Men det finns en olycklig begränsning just vad gäller tvätt. Det är en tjänst som utförs varje vecka i svenska hushåll bland barnfamiljer och äldre som kröker rygg för att klara detta. Det är ett typexempel på ett område där man faktiskt skulle kunna göra svarta jobb vita, men framför allt flytta arbete från oavlönat till avlönat genom att inkludera tjänsten i RUT.
Det ligger väl i linje med RUT-reformens anda, och jag tycker verkligen att det är någonting att överväga.
Jakob Forssmed (KD):
Nu frågade jag specifikt om åtgärden att det ska bli dyrare för kommunerna att anställa äldre personer. Det ska också bli dyrare för äldre att jobba genom den typen av förslag. Många landsting, inte minst i glesbygden, har många läkare som är 65-plus. Nu ska det bli kraftigt dyrare att anställa dem. Det kommer att leda till att man trycker ut människor som finns på arbetsmarknaden - inte i arbetslöshet utan i ålderspension.
Det finns många som byter jobb till och med när de är 65 eller äldre. Jag förstår inte denna idé. Det måste vara det strukturellt sämsta förslag som vi har sett på otroligt länge i Sverige. Det finns definitivt en del saker som är bra i regeringens budget, men förslaget att människor som vill och kan jobba och som finns på arbetsmarknaden ska tryckas ut i ålderspension, när de själva vill vara kvar på arbetsmarknaden, verkar inte så bra.
Det gör det dessutom svårt för många glesbygds- och landsbygdskommuner och landsting att klara välfärden.
Jakob Forssmed (KD):
Jag uppskattar Håkan Svennelings engagemang mot barnfattigdom. Det tycker jag är bra och någonting att uppskatta med Vänsterpartiet. Ett problem med Vänsterpartiet är att de vill göra kraftiga skattehöjningar på jobb och företag och på att anställa och arbeta, och det är dåligt om man vill bekämpa barnfattigdomen. Det viktigaste för att få bukt med barnfattigdomen är att människor kommer i jobb.
Om vi tittar på förslagen i budgeten ser vi att det finns en del förslag där vi kristdemokrater och Vänsterpartiet har samma politik. Vi höjer också i vårt budgetalternativ riksnormen för barnfamiljer i försörjningsstödet. Vi höjer, utöver vad regeringen gör, bostadsbidraget för barnfamiljer. Vi lägger pengar på den sociala barn- och ungdomsvården, vi lägger pengar på att bekämpa psykisk ohälsa och vi lägger mer än regeringen på elevhälsan.
Vad Vänsterpartiet gör tillsammans med regeringen är att ta bort den fritidspeng som har funnits och som har gjort att barn i ekonomisk utsatthet har fått ett stöd för att kunna vara kvar i fritidsverksamhet, betala träningsavgifter och finnas i ett sammanhang med sina kompisar.
Barnombudsmannen och många barnrättsorganisationer säger att det är fel att ta bort fritidspengen. Många av de här barnen känner att deras träningsavgifter konkurrerar med familjens övriga ekonomi.
Det här har varit ett sätt att se till att de inte ska behöva känna så utan kunna veta att det finns ett särskilt stöd just för fritidsaktiviteten så att den inte behöver förvärra den ekonomiska utsatthet familjen befinner sig i. Jag vill fråga varför ni tar bort det här.