KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Jag kommer att besvara de tre frågorna i tur och ordning. Det korta svaret på den första frågan är ja. Regeringen delar expertmyndigheternas uppfattning. Cyberhoten är en av våra mest komplexa säkerhetsutmaningar. Med utgångspunkt i skrivelsen Nationell strategi för samhällets informations- och cybersäkerhet har regeringen vidtagit en rad åtgärder. Regeringen har arbetat fram lagstiftning som på flera sätt skärper kraven på myndigheter och företag.
Det handlar till exempel om en ny säkerhetsskyddslag och lagen om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster, NIS-lagen. Regeringen har ökat resurserna till våra expertmyndigheter så att de ska kunna höja ambitionerna i sina verksamheter. Regeringen har också intensifierat styrningen av myndigheterna genom olika uppdrag och återrapporteringskrav. Därutöver har regeringen gett flera expertmyndigheter uppdrag som handlar om att utveckla stödet till myndigheter, kommuner, regioner, företag och allmänheten.
Mellan 2017 och 2018 har regeringen genomfört ett femtiotal aktiviteter som bidrar till att nå målen i den nationella strategin. Men vi behöver göra mer, vilket leder till den andra frågan. När det gäller den andra frågan om det nationella center som statsministern aviserade i regeringsförklaringen för att öka informations- och cybersäkerheten pågår just nu ett intensivt arbete med att inrätta ett sådant center. Regeringens utgångspunkt är att vi ska upprätta ett center som motsvarar de behov vi har i Sverige.
Vi ska naturligtvis hämta inspiration och lärdomar från andra länder, men det måste vara utformat på ett sådant sätt att det stöder och stärker det system som vi redan har. Hur detaljerna kring centret kommer att se ut är dock för tidigt att säga. Det får vi återkomma om. För att svara på den tredje frågan är regeringens utgångspunkt att alla politikområden behöver arbeta med informations- och cybersäkerhet. Alla statsråd har ett tydligt ansvar för informations- och cybersäkerhetsfrågorna inom sitt ansvarsområde.
För att öka informations- och cybersäkerheten i samhället behöver detta perspektiv integreras i all politik och i styrningen av myndigheterna. För att få ett bättre helhetsperspektiv och ökade synergieffekter mellan departementen finns det en samordnande funktion på Statsrådsberedningen för cyberfrågor, som bland annat ska stödja arbetet i Regeringskansliet i inrättandet av ett nationellt cybersäkerhetscenter. Funktionen tar inte över något sakansvar och har inte heller någon direkt koppling till myndigheterna.
Mikael Damberg (S):
Jag konstaterar att vi verkar vara överens om den första delen av det senaste inlägget om samverkan mellan privat och offentligt. Jag vill bara återigen koppla det till att privata företag också har ansvar för att öka och jobba med sin cybersäkerhet. De kan inte överlåta det ansvaret på någon annan. Men samverkan kan göra oss ännu starkare tillsammans och avskräcka från angrepp eller intrång i Sverige.
Dessutom har samhället en del unika förmågor som privata företag inte har. Det är klart att det är en viktig fråga att diskutera om kretsen av organisationer som får ta del av detta - i dag myndigheter och statliga bolag - ska utvidgas eftersom vi också har privata företag som står för samhällskritisk verksamhet. Jag tycker att det är en viktig diskussion att föra, och den ligger helt i linje med de diskussioner som vi för.
När det gäller cyberkoordinatorn är det en ny tjänst, så det är klart att vi måste utveckla den över tid. En dimension som inte nämndes här är det internationella arbetet. Mycket av arbetet för att motverka detta har internationella dimensioner. Vi har framför allt europeiska men också andra internationella samverkanspartner i detta som är helt centrala för ett regeringskansli och en regering att ha.
Här får vi en samlad struktur där också Statsrådsberedningen får ett tydligare mandat att jobba med dessa frågor och koordinera arbetet i Regeringskansliet men, återigen, inte överta allt ansvar. Ansvaret ligger ju på respektive fackminister, så det får inte vara så att någon slappnar av därför att vi nu har en koordinator på Statsrådsberedningen. Så får det inte gå till. Frågan är kopplad till det säkerhetspolitiska råd som har koppling till statsministern.
Det är därför vi har valt att göra kopplingen till statsministern genom det säkerhetspolitiska rådet. Jag hoppas att det är en funktion som kommer att visa sig vara framgångsrik och att vi får utveckla den över tid. Men det är också ett exempel på hur viktig vi anser att denna fråga är och att vi avser att stärka arbetet framöver.
Mikael Damberg (S):
Det är viktigt att den här frågan diskuteras i riksdagen. Detta är ett område där Sverige har bestämt sig för att stärka sin beredskap och sin förmåga. Vi formulerade för första gången i Sverige en nationell informations och cybersäkerhetsstrategi. Expertmyndigheterna i Samfi presenterade i mars en handlingsplan med 77 åtgärder som myndigheterna nu genomför enskilt eller tillsammans med andra.
Det pågår alltså ett stort implementeringsarbete utifrån strategin. Vi nöjer oss inte med det. Vi kommer att fortsätta och återkomma med nya initiativ på området. Vad jag ser som den stora utmaningen för att hålla farten uppe i detta framöver handlar mycket om medvetande. Där vill jag säga att Sverige på toppnivån, spetsnivån, har höga kompetenser på detta område.
Inte bara på krypto utan också på signalspaningsområdet finns det experter som är otroligt duktiga på detta. Det vi har problem med är den allmänna säkerhetsnivån i våra system, som måste höjas. Det handlar mycket om människor. Det handlar om kompetens och utbildning för att Sverige ska hänga med i utvecklingen, både i privata företag och i det offentliga systemet. Regeringen kommer att fortsätta bevaka detta. Vi har tagit väldigt många initiativ de senaste åren.
Vi kommer att fortsätta hålla högt tempo i detta, för Sverige ska klara av att både ligga långt fram i digitaliseringen och se till att säkerhetsgapet inte växer över tid när vi ligger långt framme vad gäller digitala lösningar. Det är i alla fall utgångspunkten för oss, och jag tror att Sverige även på det här området kommer att kunna visa framfötterna.
Mikael Damberg (S):
Interpellationen har överlämnats till mig. Sveriges ståndpunkt är att alla de som har begått allvarliga brott i konflikterna i Syrien och Irak ska ställas till svars. Sverige har genom bland annat Romstadgan åtagit sig att spåra upp, utreda och medverka till att förövare av folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser lagförs. Regeringen har tagit och tar fortsatt detta på största allvar. Med samma beslutsamhet bekämpar vi terrorism.
I svenska domstolar har hittills sju personer dömts för bland annat krigsförbrytelser och terroristbrott begångna under konflikterna i Syrien och Irak. Det har kunnat ske efter omfattande utredningsarbete av svenska åklagare och poliser. Lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser kan användas och används för att lagföra även svenskar som anslutit sig till Daish och som misstänks ha begått sådana brott i Syrien och Irak. Det är centralt att ansvariga döms för sina brott oavsett hur de rubriceras.
Det pågår svenska förundersökningar som rör misstankar om folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser begångna under konflikterna i Syrien och Irak. Min förhoppning är naturligtvis att polis och åklagare ska komma framåt i sina utredningar och kunna väcka åtal där så är befogat. Det är krävande utredningar. Särskilt utmanande är det att säkra bevisning. Den finns ofta i områden i och omkring Syrien och Irak som är svårtillgängliga för svensk polis av flera skäl.
Regeringen bedriver ett omfattande arbete med att möta utmaningen att lagföra så många som möjligt av dem som begått dessa oerhörda brott. Vi utreder alla möjligheter som står till buds. En sådan handlar om att undersöka förutsättningarna för att inrätta någon form av internationell tribunal eller annan rättslig mekanism som komplement till nationell lagföring. Den 3 juni stod Sverige värd för ett expertmöte om bland annat detta.
En annan möjlighet handlar om att stärka det svenska rättsväsendets förmåga genom till exempel förbättrat internationellt samarbete för att kunna hämta in den bevisning som krävs.
Mikael Damberg (S):
Carl-Oskar Bohlin har frågat mig om jag accepterar att Dalarna och andra jämförbara län har en lägre polistäthet per 100 000 invånare än riket som helhet. Interpellanten har även frågat om det finns någon nedre gräns för mig gällande hur låg polistäthet per geografisk ytenhet som är acceptabel i ett län, givet de långa inställelsetider som dagens ordning medför. Sverige ska vara ett tryggt land att leva i. Det förutsätter ett starkt rättsväsen och en tillgänglig polis.
Att det polisiära arbetet stärks och att fler poliser kan bekämpa brottslighet och öka tryggheten i hela landet är prioriterade frågor för regeringen. I Polismyndighetens uppdrag ingår att göra en resursallokering som innebär att man lever upp till sina åtaganden i hela landet. Jag delar interpellantens uppfattning att antalet polisanställda behöver öka och att mer behöver göras även om utvecklingen är positiv. Att antalet polisanställda ökar är en förutsättning för bättre tillgänglighet i hela landet.
De senaste årens ökning av antalet poliser som lämnar yrket har planat ut. Förra året var ett rekordår på flera sätt. Polismyndigheten hade för första gången över 30 000 anställda, och det var också rekordmånga som sökte till polisutbildningen. Det är glädjande att Polismyndighetens attraktionskraft verkar öka. Med ambitionen att fortsätta den positiva trenden arbetar Polismyndigheten vidare bland annat med att effektivisera och modernisera antagningsprocessen till polisutbildningen för att öka inflödet av nya poliser.
Samtidigt pågår ett arbete tillsammans med arbetstagarorganisationerna för att få färre polisanställda att sluta och för att än mer öka attraktionskraften för en anställning vid Polismyndigheten. Det pågår också ett gemensamt arbete med Polisförbundet för att uppvärdera polisyrket. Från regeringens sida är vi fast beslutna att genomföra den expansion som aviserats så att Polismyndigheten kan öka med 10 000 anställda till 2024, en ökning som ska komma hela landet till del.
Polismyndigheten ska i årsredovisningen för 2018 redovisa i vilken utsträckning det finns likvärdiga möjligheter att få akut hjälp från polisen över hela landet. Sammanfattningsvis kan jag försäkra Carl-Oskar Bohlin om att regeringen arbetar intensivt med att skapa de förutsättningar som krävs för en ökad polistäthet i såväl tätort som glesbygd.
Mikael Damberg (S):
Det här är en viktig interpellation. Polisens lokala förankring är viktig för trovärdigheten, legitimiteten och känslan av samhällskontrakt. Jag valde att fokusera på regionnivå eftersom vi där har statistik som visar på en växande organisation. Det spelar såklart roll om regioner växer eller krymper för de resurser som kan finnas lokalt på respektive plats.
Men jag tog också upp lokalpolisområdesnivån eftersom 58 procent av Polisregion Bergslagens resurser går till lokalpolisområdesnivå, vilket är en klar förbättring jämfört med 2015. Det är lite tekniskt, detta, men det är en indikation på att man sedan 2015 har tryckt ut mer resurser i lokalpolisorganisationen i regionen, vilket jag tolkar som en positiv utveckling.
Det betyder inte att polisen kommer att ha tillräckliga resurser i alla delar av Sverige de närmaste åren. Vi vet att det är så, och då blir det viktigt att polisen kan göra snabba förändringar och omfördela resurser när en brottsutveckling sker eller när otryggheten flammar upp.
Polisen har blivit duktigare på att göra sådana insatser, vilket också är en tanke med den nya organisationen. Det finns ingen quick fix i denna fråga eftersom polisen i dag tvingas till nästan orimliga prioriteringar. Det pågår mycket grov brottslighet varje dag; det räcker att öppna tidningen för att se den väldigt elakartade brottslighet som polisen måste slå till mot.
Skulle vi acceptera denna typ av brottslighet skulle samhällskontraktet rämna. Positivt är att polisens arbete resulterar i många häktningar. Det begås visserligen många brott, men nästan varje dag häktas också folk efter dessa brott. Det betyder att det jackar i och att polisen lyckas leverera och snabbt plocka bort en del av dessa människor från gatan. Polismyndigheten är tydlig med att det lokala arbetet är det som långsiktigt avgör.
Så ambitionen är att få lokalorganisationen att bli starkare och tydligare. Tillbaka till utbildningsfrågan. Jag hoppas att vi kan ha en konstruktiv diskussion om detta. Vi räknar med att det går ut 1 300 polisstudenter, vilket är den högsta siffran sedan 2010. Det är helt avgörande att vi lyckas med polisutbildningen om vi ska klara dessa frågor. Polismyndigheten kan rekrytera och anställa fler människor, och man passerade nyligen 30 000 anställda för första gången.
Men många är civilanställda, och de behövs för att utredningar ska fullföljas och människor lagföras. Men ska man ha synligt folk på plats är det riktiga poliser som gäller, och då måste polisutbildningen både växa och hålla en hög nivå under ett antal års tid.
Mikael Damberg (S):
Det är viktigt att vi fortsätter att bygga ut polisen, för annars kommer vi ständigt att ha den här dragkampen om resurser. Det är det vi landar i. Jag vill inte polemisera, men det är också viktigt att se att vi har byggt ut utbildningarna kraftigt. Nu går dubbelt så många polisutbildningen jämfört med när vi tog över. Det är viktigt, för annars kommer vi inte att klara polisutbildningen framöver. Låt mig ge ledamoten rätt i andra delen.
Det krävs också bra villkor för våra poliser, och alla de pengar till Polismyndigheten som riksdagen fattade beslut om, inklusive resurstillskotten för löneutveckling, finns nu hos Polismyndigheten. Varenda krona finns där, och jag förutsätter att de använder dem både för att växa som organisation och för att förbättra villkor. Detta sagt för att kommentera den viktiga frågan om polisernas löner och villkor.
Avslutningsvis: Jag tror att det tyvärr förs ganska många lokala debatter om att polisens resurser inte räcker till. Jag hoppas och tror att vi hittar ett sätt där vi driver detta tillsammans. Det vore olyckligt om regering och riksdag börjar styra polisens resurser från sitt perspektiv. Det vore inte en bra utveckling långsiktigt.
Polismyndigheten måste ha mandat att göra resursfördelningen och se till att polisen har en stark ställning på de platser där brottsligheten är stor och otryggheten biter sig fast. Polisen förtjänar också viss respekt för det svåra uppdraget att fördela dagens för små och begränsade resurser. Vårt gemensamma ansvar att förstärka dem de kommande åren är därför viktigt.
Mikael Damberg (S):
Johan Forssell har frågat mig om jag avser att genomföra riksdagens beslut om en särskild lönesatsning för svensk polis och hur jag avser att säkerställa att den särskilda lönesatsningen leder till de ökade löner som varit intentionen med satsningen. I den budget som beslutades för 2019 avsattes 360 miljoner kronor till polisen för förbättrade villkor.
Som Johan Forssell säkert har konstaterat har Polismyndighetens anslag för 2019 ökats i enlighet med den budget som riksdagen har beslutat om. Det är också allmänt känt att delegeringen av anställdas arbetsvillkor inom staten är långtgående. Det har rått enighet i riksdagen om denna princip sedan mitten av 1990-talet.
Av justitieutskottets betänkande avseende utgiftsområde 4 Rättsväsendet framgår följaktligen att medlen ska fördelas av Polismyndigheten, som ska samråda med berörda parter inom Polismyndigheten. Regeringen är fast besluten att fullfölja den stora resurssatsningen på och utvecklingen av Polismyndigheten. Attraktiviteten i polisyrket ska förstärkas.
Förutom mer resurser måste Polismyndigheten också få stöd från andra myndigheter i till exempel arbetet med våra utsatta områden samt en effektivare lagstiftning för brottsbekämpning. Jag är övertygad om att parterna kan förvalta de ökade resurser som Polismyndigheten fått så att organisationen ges möjlighet att utveckla löner och andra villkor i förhandlingar med arbetstagarorganisationerna. Det pågår ett arbete inom Polismyndigheten tillsammans med samtliga arbetstagarorganisationer för att göra myndigheten än mer attraktiv som arbetsgivare.
Det är viktigt för att få färre att sluta sin anställning och för att få fler lämpliga sökande. Jag kommer naturligtvis att följa upp hur Polismyndigheten använder sitt anslag. Jag kommer också att följa upp myndighetens arbete med att öka attraktiviteten som arbetsgivare. Jag och regeringen agerar med kraft på flera fronter, men själva lönebildningsprocessen ska, som riksdagen framhåller, skötas av Polismyndigheten i samråd med berörda parter på arbetsmarknaden.
Mikael Damberg (S):
Det är viktigt att lyssna på vad interpellanten säger eftersom han å ena sidan säger att man lovar en viss summa i löneökning, å andra sidan att parterna ska förhandla om vem som ska få löneökningen och hur mycket det ska vara. Det hänger inte riktigt ihop. Jag tycker att det är bra att utvecklingen i debatten går mot att det är anslag som går till myndigheten och att det är parterna som förhandlar om villkoren.
Då har vi kommit långt, för då försvarar man den princip som har gällt för hur man ska jobba med myndigheter och vilket ansvar parterna har för att sätta lön. Det blir knepigt om man gör på ett annorlunda sätt. Johan Forssell vill gärna hoppa över detta, men man kan konstatera att anslag till myndigheten spelar stor roll för löneutvecklingen.
De första fem åren med en socialdemokratiskt ledd regering har polislönerna i genomsnitt ökat med 3 700 kronor, medan de tidigare ökade i långsammare takt. Jag tycker att det är bra att polislönerna nu ökar, och det gör de därför att vi ger polismyndigheterna ökade resurser. Annars finns det inga möjligheter att vare sig höja lönerna eller att jobba med andra villkor för polisen.
Jag tycker också att det är bra att den här debatten har klargjort vad som gäller efter den osäkerhet som uppstod inte minst efter Moderaternas agerande om att det fanns något slags vilja hos regeringen att hålla inne de pengar som riksdagen har beslutat om. Nu har vi klargjort att pengarna har gått till myndigheten och att det är myndigheten som ska förhandla om löneutvecklingen. Jag tycker att det är en bra princip. Jag kommer att fortsätta att slåss för bättre villkor för poliserna så att de får bättre förutsättningar men också så att de kan växa som organisation.
Jag tror att detta är en avgörande fråga för Polismyndigheten om man ska lyckas med uppdraget om de 10 000 fler anställda. Om man inte gör polisyrket attraktivt kommer inte tillräckligt många behöriga att söka sig till polisutbildningarna. Det kan också bli så att vi inte får en fortsatt lika positiv utveckling kring avhopp, nyrekrytering och återrekrytering som vi behöver hos Polismyndigheten.
Både jag och de partier som har ingått i det samarbete som vi ibland kallar JA, om 73-punktsprogrammet, är överens om att vi ska förbättra villkoren. Men det är också i enlighet med riksdagens beslut så att det är parterna som kommer att avgöra exakt fördelning av de anslag som man har fått för att utveckla löner och villkor. Det vore jättebra om vi kunde vara överens om det också fortsättningsvis i Sveriges riksdag.
Mikael Damberg (S):
Jag kan bara konstatera att under de fem första år som vi har suttit i regering har polislönerna ökat med i genomsnitt 3 700 kronor. Det är mycket mer än tidigare år. Det är en medveten politik att ge Polismyndigheten mer resurser så att man kan jobba med löneutvecklingen och göra yrket attraktivt. Vi kommer att fortsätta med dessa satsningar i enlighet med riksdagens beslut att öka attraktiviteten i polisyrket.
Men Johan Forssell låtsas att man har lovat en viss yrkeskategori, alla poliser, en viss summa pengar. Han står här och säger detta trots att han vet att förhandlingar måste ske mellan parterna och att poliser inte bara jobbar i Polismyndigheten utan också i Ekobrottsmyndigheten och Säpo. Han vet att man har samma kollektivavtal och att villkor och frågor om löner och arbetstider också hänger ihop med lönefrågan.
Då är vi fruktansvärt nära ett läge där regering och riksdag går in och sätter löner i Sverige. Då bryter vi mot en princip som har gällt i Sverige sedan 90-talet, där jag har uppfattat att det har funnits en stor och bred enighet i Sveriges riksdag om att vi inte gör så. Vi ger resurser, vi ser till att myndigheterna kan jobba med de här frågorna och vi följer upp att de också gör det i enlighet med de intentioner som finns.
Det är väldigt tydligt också i interpellationssvaret att frågan om villkor för de anställda är en av de frågor som jag avser att följa upp hos Polismyndigheten. Jag kan garantera Johan Forssell att den här regeringen kommer att fortsätta att satsa på Polismyndigheten och att ge bättre förutsättningar för både löner och villkor. Än så länge, de första fem åren när vi har haft ansvar, har löneutvecklingen varit bättre än under de år då Moderaterna hade ansvar i regeringen. Jag tror att vi kommer att fortsätta med det.
Men utvärdera mig gärna när det gäller detta och se efter åtta år om löneutvecklingen har varit bättre under våra år eller om det var bättre tidigare!
Mikael Damberg (S):
Den svenska regeringens engagemang för Gui Minhai är djupt känt. Det bedrivs med kraft och syftar till en lösning där Gui Minhai kan återfå sin frihet och förenas med sin familj. Med anledning av det felaktiga agerandet i samband med händelserna i slutet av januari har en intern utredning påbörjats, och berörd ambassad har fått en ny tillförordnad chef.
UD i Stockholm kände inte till händelserna förrän i slutet av januari, efter att mötena hade ägt rum, och har därför inlett en intern utredning.
Mikael Damberg (S):
Tack, Linda Westerlund Snecker, för frågan! Det är otroligt viktigt att se att det är polisen som garanterar trygghet och säkerhet i vårt land. Ordningsvakter är ett komplement, som lyder under polisen. Om det uppkommer situationer där ordningsvakter bryter mot reglerna är det polisen som drar tillbaka tillstånden för dem. Det är viktigt att vi har en sådan ordning.
Det är korrekt att det har inkommit ett ärende från Polismyndigheten. Man vill titta på ordningsvakternas ställning i Sverige, mot bakgrund av att de får ett allt större uppdrag. Eftersom vi väntar på den stora utbyggnaden av polisorganisationen och det fortfarande tar ett tag innan de 10 000 fler polisanställda är på plats är det många kommuner som i dag jobbar med ordningsvakter och annat. Då jobbar man kanske lite vidare än det var tänkt från början.
Jag ber att få återkomma när vi har berett frågan. Men sedan är det viktigt att säga att varken poliser eller ordningsvakter får bryta mot svensk lagstiftning.
Mikael Damberg (S):
Jag är glad över att vi är politiskt brett överens om stora satsningar på polisen. Det gäller både att polisorganisationen ska växa med 10 000 fler polisanställda fram till 2024 och att villkoren för polisen ska förbättras så att det blir ett attraktivt yrke som fler inte bara vill söka sig till utan också återvända till. Kuriosa: Jag var i Malmö häromdagen och besökte Polisregion syd.
De berättade för mig att 40 polisanställda nu återvänder till yrket efter att ha lämnat det i samband med det stora stöket vid omorganisationen. Jag hoppas att detta är ett tecken på att poliser ser att den nya organisationen börjar bita, att villkorsfrågorna förbättras och att det därmed blir ännu mer attraktivt att gå in i polisyrket. Vi har för första gången 30 000 polisanställda i Sverige, varav 20 000 poliser, så det börjar gå åt rätt håll.
Men det krävs en utbyggnad av utbildningarna för att vi ska få fler poliser, och det krävs också goda villkor.