KBLab/rixvox huggingface dataset:
Adam Marttinen (SD):
Det var faktiskt ett ganska tydligt svar från Vänsterpartiet och Linda Snecker. Man tycker att det är helt okej att de personer som begår allvarliga brott och som kanske fortfarande är farliga för samhället när de ska bli frikända ska få gå fritt i samhället och kanske möta de brottsoffer som de har utsatt exempelvis för våldtäkt eller grov våldtäkt. Det tycker Vänsterpartiet är helt okej.
Som jag sa: Om man inte gör något större väsen av sig och om man bara sköter sig i fängelset ska man enligt Vänsterpartiet och Linda Snecker belönas med att friges när man har avtjänat två tredjedelar av straffet. Jag behöver kanske inte förtydliga mig ännu mer i den frågan. Vi tycker såklart att det är fel. Vi tycker att utgångspunkten självklart ska vara att man ska sitta av den tiden i fängelse som man har blivit dömd till.
Men, som sagt, nu när jag har exemplifierat det här våldtäktsfallet tycker jag att alla kvinnor i Sverige kan ta med sig att Vänsterpartiet tycker att det är helt OK att våldtäktsmännen går fria efter tvåtredjedelsfrigivningen utan att de har behövt göra någon form av prestation i fängelset över huvud taget. Sverigedemokraterna tycker att det är fel. Vi välkomnar det tydliga svaret, men vi välkomnar inte den politiska ståndpunkten från Vänsterpartiet i den här frågan.
Adam Marttinen (SD):
Roger Haddad berörde straffrabatten, som jag tog upp i mitt anförande. I valrörelsen 2014 uttalade Folkpartiet sitt stöd för att ta bort straffrabatten för 18-21-åringar. Man visade också stöd för liknande åtgärder som föreslogs i den straffpåföljdsutredning som kom 2012. I valrörelsen sa ni att det var ett konkret problem och ett fel som skulle åtgärdas om ni fick makten.
Men väl i riksdagen säger ni att det är lite problematiskt att genomföra detta eftersom unga kan bli mer kriminella av att hamna i fängelse. Gör man så har man inte varit riktigt ärlig inför väljarna i sin politik. Därför måste jag fråga Roger Haddad: Har ni ändrat politisk uppfattning när det gäller straffrabatterna? Om ni inte har gjort det, varför stöder ni inte förslaget från Sverigedemokraterna när det ligger skarpt i riksdagen?
Adam Marttinen (SD):
Det kan hända att många av de saker som Roger Haddad tog upp är frågor för just Liberalerna att diskutera. Vi har redan svar på dem, och vi har lagt fram konkreta förslag när det gäller sänkt straffmyndighetsålder, tidigare insatser för unga lagöverträdare och tydligare konsekvenser. Detta finns att läsa i vår straffskärpningsmotion.
Det vi diskuterar konkret här och nu är att Folkpartiet, som har bytt namn till Liberalerna, också har bytt politik. Åtminstone är det så i praktiken eftersom man 2012 stödde sig på en påföljdsutredning och sa att det var bra och att man skulle genomföra det efter valet 2014. Nu har det gått fram till 2016, och nu säger man att vi ska sitta ned och titta på och utreda detta i ytterligare ett år innan vi kanske har en klar linje i frågan.
När man säger i en valrörelse att man har en klar linje och att man ska genomföra den låter det lite krystat när man sedan, två tre år senare, säger att vi ska fortsätta att titta på frågan. Jag är inte helt tillfreds med den krokiga linje som Liberalerna har slagit in på. Jag hade hellre önskat att vi hade gjort lite mer verkstad i stället för att utreda hela tiden.
Adam Marttinen (SD):
Jag fortsätter där jag slutade med Liberalerna, för även Kristdemokraterna uttalade i valrörelsen stöd för att ta bort de straffrabatter som finns för unga lagöverträdare mellan 18 och 21 år. Kristdemokraternas ungdomsförbunds ordförande har skrivit debattartiklar om detta som går att googla upp för den som är intresserad. Sedan inträffar detta märkliga att det, när man väl har kommit förbi valdagen, är mer intressant att ägna sig åt att utreda förslagen, att vänta och att inte göra någonting.
Det tycker jag är lite anmärkningsvärt mot bakgrund av hur tydligt man lokaliserade ett problem i valrörelsen. Det uppstår ett litet trovärdighetsproblem när man inte gör det man har sagt att man ska göra. Min fråga till Kristdemokraterna blir: När kommer vi att få se skarpa förslag från Kristdemokraterna om att ta bort straffrabatten för unga lagöverträdare, som ni lovade inför valet att ni skulle göra?
Adam Marttinen (SD):
Effekten av att man tar bort straffrabatten för unga lagöverträdare är att det blir mindre attraktivt att begå allvarliga brott för unga lagöverträdare. En annan effekt är såklart också att de som ändå begår allvarliga brott och är mellan 18 och 21 år får sitta lite längre tid i fängelse. Det blir den konkreta effekten av att man tar bort den enskilda straffrabatten.
Och det är just den enskilda straffrabatten som högt uppsatta företrädare för Kristdemokraterna har kritiserat högljutt i valrörelsen, och det är just den konkreta straffrabatten som vi sverigedemokrater föreslår ska tas bort. Jag ser inget stöd från Kristdemokraterna i den här frågan och inte heller något stöd från de andra allianspartierna.
Jag tycker att det är ett litet trovärdighetsproblem att man försöker vara så tydlig i en valrörelse för att sedan efter valet mumla sig fram och säga att man ska se fram emot utredningar och vad regeringen gör på området. Ta ditt eget ansvar! Stå upp för er politik, som ni har lovat väljarna! Genomför det ni har sagt!
Det kan ni göra enklast genom att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation, som konkret föreslår att man tar bort den här straffrabatten för vuxna människor mellan 18 och 21 år.
Adam Marttinen (SD):
Vi hade diskussionen om straffrabatt för unga brottslingar i förra replikskiftet. Mats Pertoft nämnde att man måste göra en noggrann avvägning. Nu är det bara Sverigedemokraterna som har yrkat på att straffrabatten ska tas bort. Moderaterna har en reservation, men de har valt att inte yrka bifall till den reservationen. Det blir alltså bara Sverigedemokraterna som i kammaren i år vill att straffrabatten för unga lagöverträdare mellan 18 och 21 år ska tas bort.
Man ska utreda effekterna av straffet och man måste vara noggrann med att se vilka konsekvenser det blir. Jag skulle bara vilja höra hur Miljöpartiet resonerar i de fall där människor som av samhället betraktas som vuxna begår allvarliga brott. Vad är vitsen med att ge dem reducerat straff på upp till 50 procent? Det skulle jag vilja ha en förklaring till.
Adam Marttinen (SD):
Det är aldrig bra att människor begår brott, det måste vara utgångspunkten. Om man ska gradera det måste det vara sämre att yngre människor begår allvarliga brott, eftersom det riskerar att förstöra deras liv på väldigt lång sikt. Många av dem som begår allvarliga brott får mindre hämningar för att begå ytterligare brott. Det är ju därför som så många av de ungdomar som har begått allvarliga brott återfaller i brott.
Det måste vara sämre för unga människor att begå allvarliga brott. Vi vet att det finns en organiserad brottslighet som utnyttjar unga människor därför att det finns en straffrabatt på upp 50 procent. Det finns organiserad kriminalitet som utnyttjar det faktum att unga människor kan begå samma brott som vuxna, men de får ett reducerat straff. Därmed blir de motiverade till att begå dessa allvarliga brott.
Vi vet att det är så, och jag har inte hört några andra förklaringar till att det skulle vara positivt att vuxna människor ska få reducerat straff. Då förstår jag ingenting, så jag måste återigen ställa frågan: Vad är vitsen med att vuxna människor ska få ett reducerat straff på upp till 50 procent när de begår allvarliga brott? Jag förstår det fortfarande inte.
Adam Marttinen (SD):
Jag tycker att det är bra att Alliansen och kanske främst Moderaterna har intagit en mer EU-kritisk hållning i utskottet. Det arbete som utförs i den riktningen är väldigt uppskattat av oss sverigedemokrater, tro inget annat. Trots den inriktningen skriver ni att ni till övervägande del anser att kommissionens förslag är förenligt med subsidiaritetsprincipen.
Då undrar jag vilka delar av kommissionens förslag som utgör den övervägande delen och som gör att ni förhåller er positiva till att EU ska lägga sig i de här sakerna.
Adam Marttinen (SD):
Då får jag förtydliga mig: Moderaterna saknar en ideologisk kompass som gör att ni vänder er emot EU:s överstatlighet. Men i enskilda fall har ni riktat er kritik mot EU, vilket vi sverigedemokrater välkomnar. Nu specificerades det inte vilka delar i det här förslaget som Moderaterna, Alliansen eller de rödgröna - det glada gänget, så att säga - tycker är överensstämmande med subsidiaritetsprincipen.
Det har staplats upp ett antal exempel, bland annat att man ska ha en gemensam klassificering i hela EU, att man ska ha gemensamma register. Men vi fick inget exempel på vad det är som utgör den övervägande delen.
Man väljer att i sak ha en EU-vänlig inriktning när det kommer till röstning, men man framför kritik mot de enskilda delar som har kritiserats i remissvaren. Det blir lite oärligt, och jag hade önskat att Moderaterna hade haft en skarpare skrivning gentemot riksdagen och EU.
Så jag upprepar min fråga: Vilka delar är det i kommissionens förslag som utgör den övervägande positiva delen som överensstämmer med subsidiaritetsprincipen - detta krångliga ord?
Adam Marttinen (SD):
Jag har suttit och lyssnat lite grann på representanterna för de olika partier som varit uppe i debatten. Samtliga anför att det är problematiskt att EU-kommissionens förslag innehåller så detaljerade regler om legala vapen som hanteras av jägare, sportskyttar och allt möjligt och att det är de illegala vapnen som är problemet.
Samtidigt står ni bakom att det stämmer överens med subsidiaritetsprincipen att EU ska lägga sig i vapenlagstiftningen för hur man ska hantera legala vapen i Sverige. Jag får det inte riktigt att gå ihop. Det är ett lite problematiskt förhållande att försöka stå med ett ben i varje läger. Å ena sidan tycker man: Vi ska inte hålla på att pilla på de frågorna.
Samtidigt säger man: Det är helt okej att EU gör det, men kom tillbaka med en annan skrivelse till nästa vända. Det skulle vara mer ärligt om man från de partier som säger att det är fel också säger att det inte stämmer överens med subsidiaritetsprincipen. Jag skulle vilja få ett förtydligande. Hur går logiken ihop för Kristdemokraterna?
Adam Marttinen (SD):
Det tål att upprepas: Moderaternas, Kristdemokraternas och Liberalernas politiska uppfattning i den här frågan har till för två tre veckor sedan varit att den här lagen ska upphöra. Därefter valde ni att tillsammans med regeringspartierna lyfta fram frågan om att ta bort karenstiden. Fram till det datumet har ni inte haft en annan politisk uppfattning eftersom ni aktivt har röstat nej till de utskottsinitiativ som Sverigedemokraterna har lyft upp i frågan.
Då har ni tagit ställning i den politiska frågan och visat färg. Vid två tillfällen under våren har ni i justitieutskottet röstat nej till att ta bort karenstiden. När ni ändrade uppfattning var det ni själva som lade fram förslaget. Kom inte och påstå att ni kan komma ur det här med trovärdighet när ni ändrar politisk uppfattning på en vecka och säger att det är den samlade bilden som har förändrat läget! Det enda som förändrades under den veckan var att ni fick möjligheten att väcka initiativet med ert eget partinamn på utskottsinitiativet.
Det är ganska uppenbart. Det går att granska, och jag tycker att det har framkommit väldigt tydligt i den här frågan. Det som stärker min övertygelse i det här - det är i och för sig ingen övertygelse utan en självklarhet - är att ni säger att det ska finnas en bred majoritet för det här förslaget, att det är viktigt att samla en bred majoritet. Men det är ju ganska uppenbart att Sverigedemokraterna redan har lagt fram det här förslaget två gånger. Ändå kontaktar man inte Sverigedemokraterna för att skapa en ännu bredare majoritet för förslaget.
Där lyser beröringsskräcken igenom så tydligt att blir enbart pinsamt. Låt mig än en gång kalla det för humor.
Adam Marttinen (SD):
Jag noterar att regeringspartierna applåderar Moderaternas anförande. Det kan väl vara värt att ta med sig. Det säger också någonting om hela situationen här. Allianspartier säger att de väntar och ser om regeringen tar sitt ansvar. Gör den inte det, tar den inte sitt ansvar, är de inte beredda att göra någonting från oppositionens sida för att förändra det.
Det som har hänt under hela våren gör att varenda människa, varenda politiker - man behöver inte ens vara riksdagspolitiker - måste ha analysförmåga och se att karenstiden är ett problem. När det kommer ett förslag på bordet om att ta bort den måste man bekänna färg. Så fungerar det ju. Men så har Moderaterna och de andra allianspartierna uppenbarligen inte agerat i den här frågan - med undantag för Centern, som har haft en tydlig ståndpunkt i frågan.
Ni röstade nej till förslaget att ta bort karenstiden till dess att regeringen visade färg. Det visar att de borgerliga oppositionspartierna inte är beredda att sätta den press som krävs för att faktiskt förändra situationen i Sverige och ta bort karenstiden om regeringen inte vill göra det självmant. Det tycker jag är en svag hållning i opposition, om jag ska vara ärlig.
Adam Marttinen (SD):
Om Moderaterna har sett det som ett problem att det inträffar en karenstid om två veckor i sommar förstår jag inte varför man från början ville att lagen skulle upphöra i mitten av juni och därmed inte existera över huvud taget. Det är en ganska konstig inställning, tycker jag. Men det låter också som en ganska bra efterhandskonstruktion. Låt mig kalla det en konspirationsteori, men det överlåter jag åt väljarna att avgöra. Om vi ska vara helt ärliga har det alltid varit så här i riksdagen.
Migrationspolitik har varit ett ämne som inget parti har velat diskutera utifrån en kritisk hållning. Det har också varit förutsättningen för att vi har nått den här krisen i Sverige och haft det här asyltrycket just mot Sverige. Inget annat parti ville ha en kritisk hållning till detta förrän Sverigedemokraterna kom in i riksdagen och skapade en oppositionsröst och ett politiskt tryck i frågan som gör att ingen i efterhand kan säga: Ja, men vi förstod inte. Vi var naiva.
Då har Sverigedemokraterna varit där som en politisk opposition och sett till att det har funnits en medvetenhet om de här frågorna och att det har funnits ett politiskt alternativ. Det har vi också gjort under våren. Vi har visat på ett tryck i frågan. Vi har visat på att det finns ett politiskt alternativ, och på grund av det har ni blivit så skrajsna att ni nu har krupit till korset och kopierat Sverigedemokraternas förslag för att inte i efterhand kunna säga att ni var naiva inför det faktum att karenstiden utgjorde ett problem. Det är sanningen. Så har det gått till.
Detta finns svart på vitt, protokollfört överallt, och det är fritt för vem som helst att granska det.
Adam Marttinen (SD):
Jag behöver nog inte berätta för justitieministern om alla de länder som har infört och aktivt tillämpar en lag som möjliggör att man fråntar terrorister deras medborgarskap. Inte minst Frankrike annonserade nyligen att denna lagstiftning ska arbetas om så att fler terrorister kan omfattas och därmed också utvisas från Frankrike. För lite mer än ett år föreslog Sverigedemokraterna att terrorister med dubbla medborgarskap ska kunna fråntas sitt svenska medborgarskap och därmed utvisas på livstid från Sverige.
Kan justitieministern bara förklara mervärdet för vårt samhälle när ni har valt en annan väg där ni vill behålla dessa invandrade terrorister i Sverige och låta dem åtnjuta vår frihet och vår välfärd genom sitt svenska medborgarskap? Låt mig vara tydlig: Jag frågar inte efter vad regeringen har gjort i övrigt, utan specifikt varför ni har valt att inte frånta terrorister deras svenska medborgarskap i likhet med hur många andra europeiska länder har gjort.
Adam Marttinen (SD):
Min fråga handlar inte om vad olika sexuella trakasserier beror på, om det endast är strukturella problem mellan män och kvinnor eller om det ibland har sin bakgrund i kulturer, eller om analysen ska stanna vid att trakasserier utförs av organismer med puls. Däremot rör min fråga uppgifter om att polisen valt att tysta ned det som av andra uppfattas som nya fenomen vid sexuella trakasserier, där en gemensam nämnare varit förövarnas ursprung.
Mer konkret har det även framkommit att polisen tystar ned brott som man upplever kan gynna Sverigedemokraterna. Invandringspolitik är fortfarande ett polariserat och känsligt ämne, men jag har svårt att tro att en myndighet låter sig påverkas av ett allmänt debattklimat. Jag tror att en starkt bidragande orsak till den uppkomna situationen är mer konkret. Det handlar om ledarskap.
Därför vill jag fråga Anders Ygeman: Betraktade regeringen Dan Eliassons uttalande att han kräks när han ser Jimmie Åkesson i tv som en last eller en merit när han tillsattes som chef för Polismyndigheten?
Adam Marttinen (SD):
Även min fråga går till Mikael Damberg. Att hot, våld och skadegörelse sker på ett organiserat sätt gentemot blåljusverksamhet är inget nytt fenomen. Ny politik från Regeringskansliet för att möta problemen på riktigt har däremot lyst med sin frånvaro. Kommer vi att få se några förslag som är i linje med det Sverigedemokraterna har efterfrågat under lång tid, nämligen hårdare tag mot dem som hotar eller på annat sätt utgör hinder för polis, ambulans eller brandkår?
Avser regeringen att vidta några nya åtgärder för att dessa illasinnade personer enklare ska kunna frihetsberövas och frihetsberövas under längre tid än i dag? Jag tror att ganska många börjar efterfråga Sverigedemokraternas politik på området.
Adam Marttinen (SD):
Som jag ser det måste vi såklart få fler poliser. Det pratas om det. Det har Sverigedemokraterna också föreslagit, till skillnad från regeringen. Utöver ny lagstiftning handlar det också om ledarskap. Vi ska ge de kriminella stenkastarna två alternativ: Skärp er, eller bekanta er med statens våldsmonopol! Vid det senare alternativet ska det backas upp politiskt och från polisledningen. I dag saknas det garantier för att något av det kommer att bli verklighet. Det kan vi också utröna av Mikael Dambergs svar.
Adam Marttinen (SD):
Jag tycker att det är lovvärt att man talar om fler poliser. Det är något som Sverigedemokraterna har talat om under en längre tid och som är väldigt nödvändigt. Det utlovas fler poliser som ska jobba närmare medborgarna. Det utlovas fler områdespoliser. Det utlovas fler närvarande poliser på landsbygden. Det utlovas fler poliser lite överallt.
Ett problem är dock att poliserna själva upplever att de är alldeles för få till antalet för att klara av att vara just närmare medborgarna, närmare landsbygden, närmare alla de samhällsproblem som regeringen näst intill bär ansvar för. Det här bottnar så klart mycket i de bristfälliga satsningar som den rödgröna regeringen har gjort när det gäller att utbilda poliser under de här åren.
Jag skulle därför vilja fråga: Kan vi nu med facit i hand få ett litet erkännande från regeringspartierna att man har varit alldeles för sparsmakad med satsningen på att utbilda fler poliser? Jag skulle också vilja fråga: Anser inte regeringen att det, liksom Sverigedemokraterna har föreslagit, behövs uppemot 7 000 nya poliser för att klara av det uppdrag som Polismyndigheten står inför?
Adam Marttinen (SD):
Det är absolut ingen hemlighet att vi har ganska olika uppfattningar om hur många poliser det behövs i vårt land för att klara av det som medborgarna förväntar sig av Polismyndigheten.
När vi talar om att det kanske finns områdespoliser i samtliga kommuner vill vi också utforma det så att dessa poliser inte ska ha uppdrag för det allmänna, utan de ska vara stationerade ute i områdena mer permanent, just för att kunna göra det som är så viktigt - att komma närmare medborgarna.
I dag är det nämligen så att områdespoliserna kanske befinner sig ute i de utsatta områdena, men när det krävs en utryckning måste de åka i väg och lämna området. Vi kräver därför en mer närvarande polis än vad regeringen gör, och det kräver också fler poliser till antalet. Jag roade mig lite grann med att kolla på förra årets debatt.
Då var Helene Petersson uppe i talarstolen mot min kollega Kent Ekeroth och kritiserade Sverigedemokraterna för att vi hade så mycket fokus på att det behövs fler poliser och att vi har för lite politik på området när det gäller kriminalvården.
Jag vill poängtera att man från regeringens sida har haft mycket fokus på dem som begår ett brott och hur livet ska göras enklare för dem i stället för att faktiskt fokusera på det som är vårt utskottsområdes viktigaste uppgift, nämligen att se till att det finns tillräckligt många poliser för att hantera det uppdrag som finns. Då återkommer jag till min första fråga.
Inser regeringen att man har satsat alldeles för lite på polisen med tanke på den situation som har uppstått framför allt de två senaste åren?
Adam Marttinen (SD):
Det brukar väl kanske snarare vara så att Moderaterna oavsett vad vi gör hamnar lite grann under. Om man tror att vi är stressade inför det faktum att Moderaterna föreslår 2 000 nya poliser kan man kanske kolla tillbaka på hur historien har utvecklat sig. Vi har alltså flera år i sträck föreslagit 7 000 nya poliser under budgetperioden, medan Moderaterna förra året föreslog 1 000 nya poliser och i år föreslår 2 000 nya poliser.
Är det någon som är stressad av det faktum att vi har haft tidigare förslag verkar det vara Moderaterna, som är stressade över att vi alltid är lite bättre än vad Moderaterna är på detta område. Man ökar så att säga det föreslagna antalet utbildade poliser från 1 000 till 2 000 per år. Det kan också tala lite grann för den framtidsprognos man inom Moderaterna säger sig vara skicklig på att göra.
Om man ett år föreslår 1 000 nya poliser och ett annat år föreslår 2 000 nya poliser för att ge polisen de förutsättningar den behöver för att klara sitt uppdrag har man kanske inte riktigt kalkylerat rätt. Vi har ett helt annat förhållningssätt än Moderaterna när det gäller antalet poliser i ett land. Vi har sedan många år tillbaka sagt att vi behöver relatera antalet poliser till antalet invånare i landet. Det är ett mycket bättre förhållningssätt än att bara fastslå en viss summa.
Därför har vi sagt att vi ska ha 250 poliser per 100 000 invånare, och för att nå det målet har vi en målsättning för hur många som ska utbildas varje år för att vi ska komma dit. Antalet utbildningsplatser ska givetvis vara kopplat till det målet. Det är vår ingångsvinkel, och den har varit konsekvent - till skillnad från Moderaternas inställning till antal poliser.
Adam Marttinen (SD):
Krister Hammarbergh talar om 7 000 nya poliser på ett par år, men det är inte så vi har lagt upp förslaget, vilket jag tror att Krister är väl medveten om. Vi hade denna diskussion redan förra året, och vi konstaterade då - som vi gör nu - att denna målsättning gäller för hela budgetperioden, det vill säga betydligt längre tid än två år. Krister behöver alltså inte vara orolig för att vi skulle få problem att fylla dessa platser på utbildningarna.
Det hela börjar inte ens nästa år, utan vi har ett förberedelseår innan vi börjar med våra utbildningsplatser, som alltså sträcker sig över hela budgetperio-den. Om man har en generell underfinansiering för Polismyndigheten, och även har haft det historiskt, har man också problem att attrahera personer att söka sig till polisen.
Därför tycker jag att det är positivt att Moderaterna har gaskat upp sig från att tidigare under mandatperioden ha legat på samma låga nivåer som regeringen när det gäller satsningar på Polismyndigheten. Jag säger det igen: samma låga nivåer! Ni satsade precis lika mycket som den rödgröna regeringen gjorde på Polismyndigheten det första året under denna mandatperiod, men i dag satsar ni nästan 1 miljard mer än regeringen. Detta är positivt. Detta är en utveckling som går åt rätt håll - den går åt det håll som Sverigedemokraterna har pekat åt hela tiden.
Vi har ett ökat behov av polisens verksamhet, vilket också kräver mer resurser. Ni är välkomna till den inriktning som Sverigedemokraterna har pekat ut för länge sedan.