Johan Hultberg (M):
Tack, ministern, för svaret på min interpellation! Jag måste erkänna att det är svårt att ha ordentligt fokus på inrikespolitiska frågor när vi befinner oss i den situation som vi gör just nu i Europa. Alldeles nyligen kom rapporter om att det pågår intensiva strider utanför Ukrainas huvudstad Kiev. Men på samma sätt som kriget i Ukraina nu skördar liv skördar narkotikan i Sverige oerhört många liv.
Faktum är att Sverige har den högsta narkotikarelaterade dödligheten i Europa. Det är förvisso vanskligt att jämföra olika länders narkotikadödlighet, herr talman, eftersom tillförlitligheten i rapporteringen varierar mycket, men faktum är att Sverige har en oerhört hög narkotikadödlighet.
Som regeringen själv konstaterade när förslaget till ny ANDTS-strategi lades fram i fjol är dödsfall på grund av olika akuta skador och förgiftningar, där dödsfall relaterade till läkemedel och narkotikaförgiftningar ingår, den vanligaste dödsorsaken i åldersgruppen 15-39 år.
Utifrån denna bakgrund är det för mig och Moderaterna alldeles självklart att vi måste dra slutsatsen att svensk beroendevård behöver utvecklas och förstärkas och att vi behöver se över och utvärdera den svenska narkotikapolitiken för att se hur vi kan bli bättre på att förebygga att personer över huvud taget utvecklar ett beroende men också hur vi kan bli bättre på att ge människor vägar ut ur ett beroende och ge dem möjlighet att återanpassas till ett normalt liv.
Vi vill krossa de kriminella gängen, men vi vill rädda livet på dem som har fastnat i ett beroende. En stor andel av dem som har ett missbruk träffar förr eller senare på kriminalvården. En majoritet av de intagna inom kriminalvården har ett missbruk. 50 procent av dem som avtjänar fängelsestraff beräknas ha ett narkotikamissbruk.
Det finns en möjlighet att göra viktiga insatser här, men tyvärr ser vi att beroendevården för personer som vistas inom kriminalvården inte fungerar i dag. Detta beror på att Kriminalvården i grunden inte har ansvaret för att bedriva beroendevård, utan det ligger enligt normaliseringsprincipen på regionerna. Då krävs att det finns ett fungerande samarbete mellan Kriminalvården och Sveriges 21 regioner, men där ser det väldigt olika ut i dag.
Därför tycker jag och Moderaterna att det finns all anledning att utvärdera hur samarbetet mellan regionerna och Kriminalvården kan förbättras. Vi skulle vilja se en sådan utvärdering och att den leder fram till en överenskommelse mellan SKR, Sveriges Kommuner och Regioner, och Kriminalvården. Vi vill också titta på om inte Kriminalvården själv skulle få rätten och möjligheten att bedriva beroendevård.
Det är en av frågorna i min interpellation, alltså att personal inom Kriminalvården skulle få rätt att ta initiativ till exempelvis så kallad LARO-behandling, alltså läkemedelsassisterad behandling mot opioidberoende. Det får de inte i dag, men jag tror att det är en viktig åtgärd framöver.
Ministern sa i sin inledning att det är högt prioriterat av regeringen att minska antalet dödsfall, men under regeringens snart åtta år har det hänt väldigt lite. Tvärtom har vi från riksdagens sida varje år fått driva på regeringen för att det över huvud taget ska hända något.
Den utredning som regeringen avser att tillsätta började också med ett tillkännagivande från en enig riksdag, och ändå har den inte ens tillsatts, vilket jag tycker är ett uttryck för att det händer för lite. Varför vill regeringen inte ta till sig konkreta åtgärder för hur man kan rädda livet på personer som är intagna inom Kriminalvården och hur man där kan utveckla beroendevården?