Christina Höj Larsen (V):
Vi står nu i en situation som på många sätt är unik. Samtidigt som antalet asylsökande ökar ser vi en annan och delvis helt ny grupp: En del av dem som nu kommer till Sverige söker inte asyl här utan vill vidare. Det har rått ganska stor oklarhet om vem som ansvarar för flyktingar på genomresa medan de är i Sverige. De insatser som hittills har gjorts av frivilligorganisationer har varit helt fantastiska.
Jag är otroligt stolt och imponerad över det engagemang som finns. Men ärligt talat: Det är inte hållbart i längden att överlämna det här åt civilsamhället. Frivilliga har ställt upp och på dagar, kvällar och nätter lagat mat, delat ut sängkläder, gett råd, lekt med barn och ordnat insamlingar.
Men nu krävs det att regeringen visar hur ansvarsfördelningen av insatser för flyktingar på genomresa ska se ut. Dessutom behöver storstadskommunerna Stockholm, Göteborg och Malmö upplåta lokaler för övernattning för flyktingar på genomresa i Sverige. Det här är en angelägenhet för hela Sverige. Det är en svår situation som kanske kan bli långvarig, och rutterna kan komma att ändras.
Det är verkligen dags att regeringen kliver in och berättar hur den ser på just den saken. Det finns överlag väldigt mycket vi måste göra för att skapa ett bättre mottagande och snabbare släppa in dem som nyss anlänt i vårt samhälle. Att låtsas som om vi kan sluta vara en del av världen är faktiskt inte ett alternativ.
Väljer vi den vägen uppstår kaos, desperation och otrygghet precis som det vi ser hos SD:s kompisar i Ungern. Vi andra tänker välja att möta utmaningarna med Sveriges bästa sidor, välorganiserat och solidariskt.
Vi måste se till att alla landets kommuner tar emot, att samhällets resurser och frivilligas kraft och engagemang nyttjas på bästa sätt, att man får lära sig svenska från dag ett och att validering av utbildning och yrkeserfarenhet snabbt kompletteras med det som saknas för att man ska komma in på arbetsmarknaden. Allt det här kommer vi att ha möjlighet att debattera flera gånger framöver, fru talman, så jag återgår till den akuta frågan vi står med i dag.
Dublinförordningen har aldrig fungerat bra. Grundförutsättningen att alla människor på flykt måste få sin sak prövad i det första EU-land de sätter foten i är helt orimlig. Det förutsätter att alla medlemsländer har likvärdiga mottagningssystem och asylbedömningar, och det vet vi att de inte har. I Grekland har asylsystemet redan brutit ihop, och Sverige skickar inga asylsökande tillbaka dit för prövning.
Men det är uppenbart för de flesta att Ungern omedelbart borde undantas på grund av sin omänskliga behandling av människor på flykt. När antalet som söker asyl och är på genomresa i Sverige den senaste tiden har ökat har den svenska polisen i ett första skede valt att inte registrera eller ta i förvar dem som är på genomresa. Italien har länge gjort likadant.
När polisen i går sa att man ska öka kontrollen och registrera fingeravtryck samt ta i förvar dem som inte söker asyl utan vill resa vidare väckte det en del frågor. Hur ska det gå till? Var tänker man hålla alla dessa människor i förvar? Som en italiensk minister krasst uttryckte det: Hur många eritreanska tummar ska vi knäcka? Det här vill jag gärna höra regeringens svar på.