KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
I mitt första inlägg frågade jag Mats Green om han hade förslag på vad vi ska göra. Jag måste säga att jag inte i något av hans inlägg uppfattade några förslag på vad vi ska göra, utan det var en kritik av vad vi nu gör. Så där kan det ju inte fungera om man ska ha en dialog. Då måste man ställa frågan: Om ni är kritiska mot vad vi gör, vad tycker ni då att vi ska göra i stället?
Det förs en dialog brett med de olika partierna, och där tror jag som sagt att det finns möjlighet att komma överens och att till och med komma med konkreta förslag. Men jag hittade ingenting av den karaktären i Mats Greens inlägg. Jag tror att det är minst två stora frågor som man måste fokusera på när det gäller just ensamkommande barn. Den ena är skolan och, kopplat till den, lärarrekryteringen.
Även om vi går in med mycket pengar till kommunsektorn och möjliggör detta kommer vi att ha problem med antalet lärare. Då är vi beredda att utöka lärarutbildningen men också att höja läraryrkets status genom pengar som finansierar en höjning av lärarnas löner generellt sett. En stor satsning på det ligger också i budgeten.
Sedan ska man komma ihåg att av dem som har kommit till Sverige på senare år är en stor grupp lärare. Vi har 1 400 i etableringsuppdraget, alltså som har fått uppehållstillstånd och är lärare. För oss handlar det om att sätta dem på skolbänken och se till att de lär sig svenska så att de sedan kan fortsätta i sitt yrke i Sverige. Där finns också en resurs, och det tycker jag att man ska komma ihåg. Bostadsbyggandet ökar.
Första halvåret i år ökade bostadsbyggandet med 30 procent i förhållande till första halvåret förra året, och det är framför allt hyresrätter. När vi går in med ytterligare pengar kommer det att öka ytterligare. Det är jag säker på.
Morgan Johansson (S):
Fredrik Schulte har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ till att ur jämställdhetssynpunkt jämna ut könsobalansen bland nyanlända genom att enbart ta emot kvinnor som kvotflyktingar. Vidarebosättning syftar dels till att bereda skydd för flyktingar och andra skyddsbehövande, dels till att visa solidaritet med länder utanför EU som tagit emot många människor som flyr undan konflikter i närliggande områden. Det regeringsbeslut som fattas varje år om ramarna för vidarebosättning tar sin utgångspunkt i utlänningslagens regler.
Under 2016 prioriteras för den svenska flyktingkvoten bland annat syrier från länder i Mellanöstern och Nordafrika. Dessutom finns det icke-öronmärkta platser för akut prövning och överföring av skyddsbehövande. Migrationsverket är ansvarig svensk myndighet och ansvarar för organiserad uttagning och överföring av flyktingar och andra skyddsbehövande till Sverige. Grunden för bedömning av vidarebosättning är principen om personens skyddsbehov. Migrationsverket prövar skyddsbehoven individuellt.
Prövningen sker normalt efter förslag från FN:s flyktingkommissarie, UNHCR. Migrationsverket samråder med UNHCR när det gäller vilka grupper av skyddsbehövande Sverige avser att ta emot för vidarebosättning. Migrationsverket ska också i samråd med UNHCR identifiera flyktingsituationer där vidarebosättning kan användas strategiskt. Vid fördelningen av de årliga kvotplatserna kommer en del av platserna att avsättas för familjeåterförening. Detta är ett sätt att använda vidarebosättning för att möjliggöra familjeåterförening.
Grunden för bedömningen av behov om vidarebosättning är precis som nu principen om skyddsbehov enligt utlänningslagens bestämmelser, och Migrationsverket prövar skyddsbehovet individuellt. Även fortsättningsvis kommer Sverige, i samarbete med UNHCR, att vidarebosätta personer med skyddsbehov och fokusera på de mest utsatta. UNHCR arbetar för att främja jämställdhet mellan könen och att se till att kvinnor och män får lika tillgång till skydd och bistånd. Sverige följer UNHCR:s prioriteringar för vidarebosättning med fokus på utdragna flyktingsituationer.
Utsatta kvinnor och flickor tillhör de flyktinggrupper UNHCR ger särskild prioritet bland kvotflyktingar. Hälften av de personer som vidarebosattes inom den svenska flyktingkvoten 2015 var kvinnor. Jag ser mot bakgrund av det framförda inte anledning att vidta några ytterligare åtgärder med anledning av Fredrik Schultes fråga.
Morgan Johansson (S):
Vi kommer säkert att återkomma till Fredrik Schultes interpellation lite senare, och det är lika bra att vi ger honom den chansen. Jag har därför inte så mycket mer att tillägga, mer än möjligen en sak. Situationen som interpellationen tar upp, nämligen att det har kommit fler män än kvinnor till Sverige under framför allt förra året, är en del av ett mönster.
Ofta reser männen först, och sedan kommer kvinnorna och barnen efter genom anhöriginvandring. Det innebär att jag anser att den här situationen är ganska temporär. Alla som kom före den 24 november kommer att få möjlighet till familjeåterförening, och alla som får flyktingstatus får också möjlighet till familjeåterförening. Det innebär att de kvinnor och barn som ofta är kvar i flyktinglägren kommer att kunna komma till Sverige.
Då kommer vi att få en bättre fördelning totalt sett. Vi eftersträvar ofta att vi inom ramen för UNHCR:s flyktingkvot kan öka andelen kvinnor som kommer till Sverige.
En effekt av det vi nu har sagt när det gäller att kunna använda en del av kvoten till familjeåterförening blir att fördelningen kommer att bli bättre än vad den har varit tidigare.
Morgan Johansson (S):
Fredrik Schulte borde kanske ha använt tiden i bilkön till att förbereda sitt inlägg lite bättre. Halva inlägget handlade om helt andra saker än just asylfrågan och kvotflyktingssystemet. Han gjorde utvikningar som hör hemma i helt andra debatter. Men det får stå för honom.
Utgångspunkten är att Sverige har gjort mer än något annat EU-land för att ge skydd åt människor som flyr från krig och konflikter. 160 000 människor sökte asyl i Sverige förra året. Deras asylansökningar processar vi nu. Många av dem som kom under förra året kommer att få antingen flyktingstatus eller möjlighet till familjeåterförening, inom ramen för den nya lagstiftning som vi kommer att få.
Som jag sa i mitt första inlägg ser jag könsobalansen som högst temporär. Det är ofta männen som reser först eftersom det är farligare för kvinnor och barn att resa. Det vet vi. När det gäller de ensamkommande barnen är det ännu farligare för unga flickor. När männen har fått sin sak prövad och när de har fått asyl i Sverige är det klart att de kommer att få möjlighet till familjeåterförening.
Och då kommer resten av familjen att komma hit. Fredrik Schulte talar om en könsobalans, och han jämför med Kina. Var har han fått det underlaget från? Siffrorna är trots allt så pass låga att det inte på något sätt kan jämföras med könsobalansen i Kina. Fredrik Schulte kan i sitt nästa inlägg passa på och redovisa underlaget för jämförelsen med Kina.
Jag tror nämligen inte att han har särskilt mycket på fötterna i den delen. Vi kommer att se en annan könsbalans framöver, efter hand som vi prövar de asylansökningar som nu kommer in. Jag sa i mitt första inlägg att jag är beredd att se över könsbalansen också inom ramen för kvotflyktingssystemet. Men det Fredrik Schulte kräver i sin interpellation är att samtliga kvotflyktingar ska vara kvinnor.
Det skulle i praktiken innebära att vi inte skulle kunna ta emot några familjer. Vi skulle bara kunna ta emot ensamstående kvinnor som har döttrar, ifall vi ska göra på det sätt som Fredrik Schulte vill. Vi måste utgå från att vi även framöver ska kunna ta emot familjer inom ramen för kvotflyktingssystemet. Vi inriktar oss på de allra mest utsatta i den delen.
Vi har hela tiden en dialog med UNHCR om detta. Jag har ytterligare en fråga. Fredrik Schulte skriver i sin interpellation att vi skulle ha arrangerat systemet på ett sådant sätt att det kommer fler män än kvinnor till Sverige. Jag vill säga till Fredrik Schulte: Red ut var du har fått underlaget till det här med Kina från!
Det andra är: På vilket sätt skulle den tidigare regeringen - vi har inte avvikit från lagstiftningen - och den nuvarande regeringen ha arrangerat systemet så att det bara kommer män? Det låter nämligen som att vi skulle ha gjort något medvetet för att se till att det bara ska komma män. Det är en totalt snedvriden bild.
Morgan Johansson (S):
Vi fick inget underlag för jämförelsen med Kina. Fredrik Schulte vet ju att det där är en jämförelse som inte är relevant, särskilt inte eftersom fler kommer att kunna få hit sina familjer efter att ha fått asyl i Sverige, antingen fått flyktingstatus eller kom före den 24 november. Då kommer den bilden att se annorlunda ut.
Det fanns inget underlag för påståendet, utan han talade bara om själva trenden. En följd av Genèvekonventionen är att vi måste pröva asylskälen för de människor som kommer till våra gränser. Det finns ingen motsatsställning mellan att pröva om de som kommer hit har asylskäl eller inte och att även ha ett ambitiöst kvotflyktingssystem.
Med de 1 900 som vi har inom ramen för vår kvot nu har Sverige störst flyktingkvot av alla EU-länder, sett till vår befolkningsmängd. Vi tar alltså dels ett större ansvar för dem som kommer till våra gränser än något annat EU-land, dels ett större ansvar än något annat EU-land när det gäller kvotflyktingssystemet. Det kommer också att öka. Inom ramen för den uppgörelse vi har ska kvoten ökas till 5 000. Om Fredrik Schulte hade lyssnat på vad jag sa hade han hört att jag gärna ser över könsfördelningen i det systemet.
Det förslag vi har lagt fram, om att kunna använda en del av kvoten för familjeåterförening, kommer att innebära att fler kvinnor kommer till Sverige. Då kommer balansen att ändras också inom ramen för det systemet. Fredrik Schulte borde lyssna lite på vad jag säger i talarstolen i stället för att bara måla upp skräckbilder och dra sådana slutsatser som han drar.
Morgan Johansson (S):
Jörgen Warborn har frågat mig när en konsekvensanalys kan presenteras i ärendet om EU-kommissionens förslag till förordning om säkerställande av gränsöverskridande portabilitet för innehållstjänster online på den inre marknaden. EU-kommissionen presenterade sitt förslag den 9 december 2015. Förslaget åtföljdes av en omfattande konsekvensanalys. Regeringen informerade riksdagen om förslaget den 12 januari i år genom att överlämna en faktapromemoria. I faktapromemorian redogjordes för huvuddragen i kommissionens konsekvensanalys.
Regeringen remitterade förordningsförslaget och har även sammankallat en referensgrupp för vidare utbyte av synpunkter. Förhandlingarna i Bryssel inleddes i slutet av januari i år. Strax därefter lämnade regeringen i sedvanlig ordning muntlig information till näringsutskottet. Ett ytterligare informationstillfälle hölls i början av april. Vid det tillfället efterfrågade näringsutskottet även en skriftlig konsekvensanalys. I det här särskilda fallet har Justitiedepartementet med anledning av detta börjat arbeta med en sådan.
Departementet kommer att presentera den kompletterande skriftliga konsekvensanalysen för utskottet i god tid före nästa informationstillfälle med utskottet den 10 maj.
Morgan Johansson (S):
Moderater och socialdemokrater kan träta om mycket, men vi behöver inte träta som sådant som vi i grunden är överens om. Dessvärre ser jag nu att Jörgen Warborn söker en konflikt som inte finns. Vi är överens i själva sakfrågan, det vill säga att man ska kunna ta med sig tjänster som man abonnerar på utomlands. Det handlar bara om att hitta ett system som gör att detta säkerställs och att alla de intressen som Jörgen Warborn talar om tas till vara.
En konsekvensanalys är inte samma sak som en analys av hur olika intressen påverkas. Men jag kan försäkra Jörgen Warborn om att vi står upp för konsumenternas rättigheter, och vi står naturligtvis också upp för sakägarnas rättigheter i förhandlingarna. Vi kommer att knäcka den här frågan, det är jag ganska övertygad om. Men det är inte så att Sverige inte har någon linje, tvärtom.
Vi driver dessa frågor väldigt hårt och aktivt, och vi kommer att fortsätta med det. Om förhandlingarna inte skulle gå i mål beror det inte på Sverige. Den konsekvensanalys som efterfrågas kommer vi att presentera i god tid före nästa informationstillfälle i utskottet, den 10 maj. Jörgen Warborn får helt enkelt vänta till dess.
Men, som sagt, vi har i grunden samma inställning, och det känns lite märkligt att driva en konflikt där vi egentligen är överens.
Morgan Johansson (S):
Det var en rad frågor som inte så enkelt kan besvaras eftersom vi befinner oss mitt i en förhandling. Vi är överens om att man ska tillskapa den här möjligheten till portabilitet. Sedan finns det en rad knäckfrågor, som Jörgen Warborn påpekade.
Hur man ska definiera tillfällig vistelse, hur man ska genomföra de kontrollerna och säkerställa hemvistfrågan är precis det som vi talar om. Det är svårt att hitta tekniska och lagliga vägar för att se till att detta löses. Det är precis det som vi håller på att träta om.
Men det är ingenting som kommer att välta en uppgörelse, som jag bedömer det. Med den fart som Holland har i förhandlingsprocessen kommer vi att kunna fatta beslut om en allmän inriktning under det holländska ordförandeskapet. I så fall kommer vi i vanlig ordning att förankra dessa förslag, först i fackutskottet och därefter i EU-nämnden.
Det viktiga här är att vi är överens om själva grundtanken, att man ska kunna ta med sig tjänster som man abonnerar på utomlands under en begränsad tid. När det gäller allt det andra som handlar om tekniken och hur man lagtekniskt löser detta måste nog riksdagen i det här läget lita på att regeringen har ett gott omdöme när det gäller att hitta de tekniska lösningarna.
Jag har inte hört Jörgen Warborn utveckla sin syn, om han har någon annan uppfattning. Han frågar bara vad vi driver. Vi driver att vi ska möjliggöra detta men att det måste finnas ett system som fungerar. Där är vi överens.
Men i övrigt får nog Jörgen Warborn vänta tills vi kommer med ytterligare information inför mötet den 10 maj. Då kommer det att ha hunnit hända ännu mer i förhandlingarna, skulle jag vilja säga.
Morgan Johansson (S):
I de här processerna sitter Sverige alltid i framsätet, just mot bakgrund av det Jörgen Warborn nämner: att vi har väldigt starka intressen att värna. Jag kan försäkra Jörgen Warborn om att vi för en kontinuerlig dialog med de svenska intressenter som det rör sig om. Sedan får detta lite karaktären av skuggboxning, så att säga. Jag säger att vi ska lösa frågan om möjligheten att ta med sig tjänsterna utomlands.
Men för att den ska kunna lösas gäller det att lösa de tekniska detaljfrågorna - till exempel definiera vad som är en begränsad tid och sätta upp olika former av kontroller. Vår position är att vi kommer att lösa detta. Men när jag frågar Jörgen Warborn om han har någonting att lägga till, om han tycker att vi ska driva någonting ytterligare, då säger han egentligen ingenting - det där vill han inte beröra.
När vi kommer lite längre fram i förhandlingarna kanske positionerna och läget klarnar ytterligare. Men till dess får nog Jörgen Warborn vänta på att vi kommer med ytterligare information, vilket ska ske den 10 maj, och att vi i god tid innan dess kommer med en skriftlig konsekvensanalys, vilket han har efterfrågat.
Jag måste nog säga att interpellationsdebatter av det här slaget inte är särskilt nödvändiga i det här skedet. Ni i utskottet vet att det kommer mer information. Då tycker jag att ni snarare kan vänta tills ni har fått den informationen. Sedan kanske vi kan få en debatt om vi har helt olika uppfattningar i olika sakfrågor.
Men hjulen är i rullning, och jag kan gärna säga att Jörgen Warborns interpellation inte har stoppat dem utan snarare möjligen bidragit till att sätta ytterligare tryck i frågan, vilket som sagt är bra bara det.
Morgan Johansson (S):
Annika Qarlsson har frågat mig vilka lagstiftningsinitiativ eller andra åtgärder jag är beredd att vidta när det gäller reglerna om spårbyte för asylsökande. Reglerna för spårbyte infördes av den förra regeringen. De innebär att den som har arbetat under asylprocessen och etablerat sig på arbetsmarknaden under vissa förutsättningar kan beviljas ett arbetstillstånd utan att först behöva lämna landet.
För att ett spårbyte ska komma i fråga måste vissa villkor vara uppfyllda, bland annat ska en ansökan om spårbyte ges in till Migrationsverket senast två veckor efter att beslutet om att avslå asylansökan vunnit laga kraft. Den tidsbegränsade asyllag som föreslås träda i kraft den 20 juli i år innebär att skyddsbehövande får tidsbegränsade uppehållstillstånd.
Det införs i detta sammanhang en möjlighet för den som tidigare fått ett tidsbegränsat tillstånd och där skyddsskälen upphört att beviljas permanent uppehållstillstånd om han eller hon kan försörja sig genom arbete. Detta var en del av de överenskomna åtgärderna mellan regeringen och Moderaterna, Liberalerna, Kristdemokraterna och Centerpartiet. Svar på interpellationer Möjligheten till spårbyte är en undantagsregel. Huvudregeln är att uppehålls- och arbetstillstånd ska vara beviljat innan en person reser in i Sverige.
Jag förstår att det kan verka onödigt att den som befinner sig i Sverige och erbjuds en anställning ska behöva lämna landet för att ansöka om arbetstillstånd. För den enskilde individen kan det innebära kostnader och andra negativa konsekvenser. Samtidigt är det en viktig och grundläggande princip för att upprätthålla en reglerad invandring. De krav som ställs för spårbyte utgör en avvägning mellan olika intressen. Å ena sidan är det rimligt att en person som har etablerat sig på arbetsmarknaden under vissa förutsättningar får möjlighet att stanna i landet.
Å andra sidan är det viktigt att asylprocessen har en tydlig början och ett tydligt slut och att beslut som vunnit laga kraft respekteras. Det är viktigt att inte skapa en ordning som leder till att asylsystemet utnyttjas av personer som vill resa in i Sverige för att få tillträde till arbetsmarknaden. Det kan leda till längre handläggningstider i asylprocessen och riskerar att urholka systemet och asylrätten.
Avslutningsvis vill jag poängtera att den som har fått avslag på sin asylansökan, men inte uppfyller kraven för spårbyte, naturligtvis har möjlighet att ansöka om arbetstillstånd från sitt hemland. Mot den bakgrunden ser jag för närvarande inte någon anledning att vidta ytterligare åtgärder i den här frågan.
Morgan Johansson (S):
Det system som Annika Qarlsson nu kallar för orimligt fyrkantigt och som hon är ohyggligt kritisk mot infördes av hennes egen regering. Det här är inga nya regler. De infördes under den borgerliga perioden, då Centern var en del av regeringen. Det finns kvalifikationskrav för att ett spårbyte ska kunna genomföras. Ett krav är att man ska ha haft en anställning i fyra månader.
Anställningen ska ha haft villkor på kollektivavtalsnivå. Det ska vara ett seriöst anställningsförhållande. Ett annat krav är att man ska kunna erbjudas en varaktighet minst ett år efter det. Man ska också, som Annika Qarlsson säger, lämna in sin ansökan senast två veckor efter att man har fått avslag på sin asylansökan. Det var den ordningen den gamla regeringen skapade.
Det var den ordningen som gick igenom här i riksdagen och som Centern då stod bakom. Det kanske ni inte gör längre, Annika Qarlsson. Jag tycker att det trots allt finns ganska goda skäl för de här reglerna. Min uppfattning är att spårbyte är ett undantag från huvudregeln, det vill säga att när det gäller arbetskraftsinvandring ansöker man om det från sitt hemland.
Om vi skulle öppna på det sätt som Annika Qarlsson uppenbarligen vill - jag vet inte om partiet vill göra det nu - skulle det innebära att alla som får avslag omedelbart skulle kunna anmäla sig som arbetskraftsinvandrare i stället. Då inför vi i praktiken fri invandring. Det kanske Centern vill ha. Det ville inte den förra regeringen ha. Det vill inte den här regeringen heller ha.
Vi vill ha reglerad invandring. Allra svårast skulle ett sådant system vara att hantera just nu. Vi har redan en situation med 160 000 asylansökningar som kom in förra året. 140 000 människor sitter och väntar på besked. Det kommer att fattas lite drygt 100 000 beslut under det här året, varav låt säga två tredjedelar kommer att bli bifall och kanske en tredjedel avslag.
Det innebär att det kommer att bli lite över 30 000 avslag i år. Om dessa 30 000 omedelbart skulle kunna gå över i arbetskraftsinvandring i stället får vi ta hand om inte bara dem som får bifall utan också alla som får avslag. Då öppnar vi som sagt för fri invandring i praktiken.
Därför är den här regeringen, precis som den förra regeringen, inte beredd att utvidga det som i dag är ett undantag från huvudregeln. Vi anser att det måste vara ordning och reda i asylprocessen. Den som får bifall på sin asylansökan får stanna. Den som inte får bifall utan avslag får åka hem till sitt hemland igen. Det måste vara den vägledande principen.
Om vi går ifrån den principen i alltför hög utsträckning kommer vi att hamna i en situation som vi inte kommer att kunna klara av. Det insåg den förra regeringen. Den här regeringen har samma inställning.
Morgan Johansson (S):
Här står jag och försvarar de regler för spårbyte som den förra regeringen införde. Då får jag höra av Annika Qarlsson att det är en skrämmande människosyn. Det var precis de reglerna Centern stod bakom. Man måste inse att migrationspolitiken och hela frågeställningen är full av målkonflikter och svåra beslut.
Då måste man orka stå upp för en ordning där man vågar ta de svåra besluten, till exempel om att den som får avslag på sin asylansökan måste åka hem. Det är grundläggande i asylfrågan.
Om vi skulle göra på det sätt som Annika Qarlsson och Centern nu vill, men som man inte ville medan man satt i regeringen - man drev i varje fall inte det - öppnar vi i praktiken för fri invandring. Då kommer det att spela mycket mindre roll om du får avslag, om du åker hem eller inte.
Då kommer du i stället att försöka se till att komma in på arbetskraftsinvandringsspåret. Vi har redan i dag ett beting med 160 000 människor som kom förra året, med 100 000 på våra asylboenden, med ytterligare 50 000 människor i EBO och med utökade handläggningstider i asylsystemet. Det handlar faktiskt också om människor.
Det handlar inte bara om systemet. Under de kommande åren ska vi klara av att integrera ett par hundra tusen människor i det svenska samhället. Det är den största uppgift vi någonsin haft. Jag tror att vi kan klara det. Vi har 4 procents tillväxt, vi har fallande arbetslöshet, vi har fallande ungdomsarbetslöshet, vi har fallande långtidsarbetslöshet och vi har all-time-high när det gäller antalet lediga jobb.
Om den skjutsen i ekonomin fortsätter kan vi klara detta. Men om vi samtidigt ska ta på oss att klara av att ta hand om även alla dem som får avslag på sina asylansökningar kan jag säga att vi inte kommer att klara av det. De ska in på den svenska arbetsmarknaden. Vi måste bygga bostäder och allt annat som måste göras. Då riskerar vi dessutom att hamna i precis samma situation som vi var i under hösten, det vill säga få en väldigt kraftig ökning av antalet asylsökande till Sverige.
Frågekomplexet när det gäller migrationspolitiken är fullt av dessa målkonflikter. Jag skulle därför uppskatta om vi kan slippa föra debatten på ett sådant sätt att vi talar om att den ene eller den andre har en skrämmande människosyn. Man ska ha respekt för de svårigheter som finns på det här området.
Vi kan klara detta, men vi kan inte göra det om vi öppnar för en i realiteten helt fri invandring, som - om jag förstår Annika Qarlsson rätt - Centern egentligen vill. Det är nämligen det som det här skulle leda till. Vi måste stå upp för den reglerade invandringen och för ordning och reda i politiken.