KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lotta Olsson (M):
Det här är en spännande debatt. Det är en debatt där Socialdemokraterna går fram hårt med att de vill sänka skatterna. Det är kul att få höra dem försvara att folk ska få behålla mer av de pengar de faktiskt tjänar. Alliansen har, precis som tidigare talare sagt, sänkt skatten för pensionärer fem gånger. Det handlar om mycket pengar.
Samtidigt finns det självklart en önskan att pensionärerna inte ska betala högre skatt på sin pension än de som jobbar. Det är en ambition man måste ha. Det vore spännande att höra hur man ska finansiera det hela. Man kan tydligen lova hur mycket som helt.
Monica Green har bland annat lovat att 50 000 fler ska anställas i offentlig sektor eftersom fas 3 ska läggas ned och dessa i stället ska arbeta inom välfärden. Därför skulle jag vilja fråga hur man ser på samhällsekonomin totalt. Alla vi som var med på 80- och 90-talen minns hur man i offentlig sektor var tvungen att spara stora pengar. Man var även tvungen att höja skatterna för folk.
Frågan är hur finansieringen av de 50 000 kommer att slå på vanliga löntagares skatt och hur den kommer att slå på pensionärernas skatt. På det sjukhus där jag arbetade sade man upp 1 500 personer eftersom man hade anställt fler än det fanns ekonomi för. Jag skulle vilja höra hur de 50 000 jobben i offentlig sektor ska finansieras och hur vi samtidigt ska få pengar till att sänka skatten för pensionärer.
Jag tror att många som jobbar i offentlig sektor är trötta på ofinansierade förslag från Socialdemokraterna. Vid varje högkonjunktur ökar man kostnaderna och i lågkonjunktur ska det sparas, och det är kvinnor som får betala för de ökade kostnaderna. Jag skulle vilja veta hur man dessutom ska finansiera sänkningen av skatten för pensionärerna.
Nu är det upp till bevis.
Lotta Olsson (M):
Det finns egentligen inte några genvägar till att säkra pensioner och låga skatter på pensioner. Det vet alla pensionärer. Det finns bara en enda medicin som verkar. Det är att så många som möjligt av oss i arbetsför ålder är sysselsatta. Det har inte med arbetslöshetssiffrorna att göra utan hur många som arbetar. Där har vi den högsta sysselsättningsgraden i hela EU.
Att då samtidigt som man vill öka pensionärernas pengar gå fram med förslag om arbetstidsförkortningar är att gå helt motsatt väg. Det är svårt för Socialdemokraterna när det gäller vilka de ska kunna samarbeta med i en ny regering. All arbetstidsförkortning kommer att innebära en lägre sysselsättningsgrad om man räknar arbetade timmar. Det kommer indirekt att leda till både högre skatter och lägre pensioner.
Det är precis motsatt det man vill ha. Man vill ha högre pensioner och lägre skatter. Det är inte det man egentligen är ute efter, utan det är en rättvisetanke. Om vi alla blir lite fattigare så är det rättvisare. Det verkar vara så retoriken är upplagd. Jag skulle vilja varna för att om vi inte kan hålla uppe sysselsättningsgraden så mycket som möjligt kommer det att leda till en urholkning av pensionerna.
Det kommer svenska folkets pensionärer att få betala. Se upp där!
Lotta Olsson (M):
Jag tyckte att vargfrågan hade hamnat så rätt under den förra mandatperioden. Vi såg att vi fick en tolerans i de områden där det finns mycket varg. Vi såg faktiskt ljuset i tunneln. Nu hade någon äntligen tagit tag i denna problematiska fråga, där man har haft en mycket stor tolerans i lokalbefolkningen när det gäller de problem som faktiskt uppstår när man har mycket varg.
Vi ser fårägare som trots att de använder tredubbla stängsel och verkligen jobbar för att kunna ha får i de områden där det finns vargrevir inte lyckas hålla rovdjuren utanför.
Vargarna finns i fem län i landet. Det är i Örebro, Värmland, Västmanland, Dalarna och Gävleborg. I övriga landet finns det knappt någon vargpopulation. Det finns inget djur, och framför allt inget rovdjur, som man har forskat så mycket på som vargen. Det finns inte heller något utrotningshot mot vargen.
Vargen finns spridd över i stort sett hela världen. Det är människan, råttan och vargen som finns nästan överallt. Att vi nu ska behöva gå ifrån en politik där vi äntligen hade kommit på spåret för att lösa denna fråga tycker jag är mycket tragiskt. Det är också ett stort resursslöseri att man lägger ned så mycket forskning på just varg eftersom vi till och med på individnivå i dag har forskning.
Vi vet var alla våra vargar i Sverige kommer ifrån, och det finns mycket bra metoder för hur man ska kunna härleda alla. Dessa pengar skulle behövas till mycket annan forskning för att vi ska få en levande landsbygd och en bra flora och fauna framöver.
Jag tycker därför att det är konstigt att landsbygdsministern har gått på detta spår och sviker vår landsbygd så totalt och går på en helt annan linje än vi hade tidigare. De lokala besluten i detta sammanhang är enormt viktiga.
Det är nämligen bara lokalt som man kan se när man faktiskt behöver ta bort en hel population, ett helt revir, och inte bara skjuta enstaka vargar, vilket gör att man varken får en bra stam eller en bra utveckling av populationen.
Lotta Olsson (M):
Jag tackar statsrådet för svaret på mina båda interpellationer. Läget är problematiskt på många av våra akutsjukhus. De har redan en vanlig dag en vanlig vecka tvingats att sätta sjukhuset i stabsläge. Borde det innebära att en varningslampa lyser? Problemet har uppmärksammats, men inte av politiken utan av pressen, vilket i och för sig är ett problem bara det.
Ett stabsläge innebär att personal tvingas till prioriteringar man annars inte behöver göra. Att tvingas skicka hem någon från sjukhuset som enligt rutinerna annars ska vara kvar där timmar eller kanske till och med dagar kan innebära en risk.
Rutinkontroller hoppas över och prioriteras bort, vilket kan innebära att komplikationer uppstår som annars inte skulle uppstå: en blödning, en infektion eller kanske en utebliven operation. Stabsläge innebär ett risktagande för patienten som vårdas utanför ordinarie rutiner. Hur stort detta problem egentligen är vet vi inte.
Jag har bett riksdagens utredningstjänst undersöka hur vanligt fenomenet är, men det har inte gått att få fram uppgifter om detta. Man har helt enkelt ingen statistik på området. Därför känns det inte tryggt att statsrådet hänvisar till att detta är ett regionalt ansvar. Det är ett regionalt ansvar, men det är också så att statens ansvar är att tillse att det regionala ansvaret tas. Vi vet att hälso- och sjukvården har höga siffror på vårdskador.
Risken att få en vårdskada är större då ordinarie rutiner inte följs och då personal tvingas till prioriteringar den inte borde behöva göra. Vad kommer de här farorna att innebära? De får inte den uppmärksamhet de förtjänar. Hur kommer det sig att risktagandet på sjukhus får vara större än det är till exempel på våra vägar?
Hur kommer det sig att landsting - vi vet förresten inte vilka det är, eftersom statistik inte förs - tvingas sätta sina sjukhus i stabsläge? Vi har ingen åtgärdsplan för det här. Jag har läst statsrådets svar, men jag anser inte att svaret känns tryggt. Hur vet vi att det är ett kompetensproblem?
Hur kan man tillåta att kommuner sköter sitt uppdrag på det här sättet när det gäller att överta vården av färdigbehandlade patienter som är utskrivningsklara från sjukhus? Hur kan vi lägga ansvaret för problemen hos personalen i stället för hos regionala politiker och rikspolitiker, där ansvaret borde vara? På vems sida står statsrådet - de regionala politikernas eller de patienters som riskerar komplikationer?
Lotta Olsson (M):
Det känns tryggt att vi i alla fall i den här debatten tar problemet på allvar. Jag tror att man behöver titta mycket noga på vilka faktorer det handlar om. Jag är inte säker på att det handlar om kompetensförsörjningen. Det kanske är så att det är fel personer på fel ställe. Det kanske är så att den högsta kompetensen finns på ett ställe där den inte borde vara när den borde vara i första linjen och prioritera vården.
Det kanske är så att medarbetarna på ett helt annat sätt skulle kunna vara med och lägga upp jobbet på ett bättre sätt, att använda kompetensen så. Det kanske också är så att olika landsting sköter uppdraget mycket olika - det vet vi inte heller. Vi ser att köerna till hälso- och sjukvården är olika regionalt.
Det kanske är så att det här problemet också är en politisk ledningsfråga, att olika landsting inte fungerar lika bra. Då tycker jag att detta faktum måste upp på bordet. Vi behöver följa statistik om när man sätter ett sjukhus i stabsläge och varför det sker. Var det för att alla fick magsjuka? Var det för att alla slutade och åkte till Norge? Eller var det för att de inte trivdes på sin arbetsplats?
Frågar man inte får man ingenting veta. Det här är för viktiga och för farliga saker för att vi ska behandla dem styvmoderligt. När det gäller vårdskadorna handlar det mycket om denna miljö. Det är säkert skrämmande siffror som kommer fram om man har modet att följa upp detta ordentligt.
Lotta Olsson (M):
Min fråga till finansministern handlade om vilka fakta och analyser som ligger till grund för att det ska bli fler jobb i besöksnäringen med regeringens politik. Vi vet att besöksnäringen är en näring som har gått framåt mycket. Det är en av de positiva sakerna vi kan se på arbetsmarknaden. Här finns ett exportvärde på 105,7 miljarder.
Det är plus 87,1 procent sedan 2005, och det är en bransch som alltså ökar i omfattning. När Europa har ont om pengar, och även svenskar har ont om pengar, ökar också den svenska turismen i Sverige. Både européer och många svenskar turistar i Sverige. Då är de anställda i besöksnäringen enormt viktiga.
Vi vet att många anställda i branschen i Sverige är mellan 16 och 25 år gamla. Det är 51 366 personer som arbetar i den branschen. Branschen oroar sig för de höjda arbetsgivaravgifterna för unga. Det kommer att innebära att många kanske inte kan behålla sina jobb. I mitt län är 1 254 personer i den åldern. Det är precis den grupp som vi vill ska få jobb.
Därför är det konstigt att jag fortfarande inte har fått svar på hur regeringens politik ska öka antalet personer som anställs i näringen. Jag kan inte se något som pekar åt det hållet, och jag vill gärna bli motsagd. I branschen totalt är 80 procent av alla anställda under 35 år. Personer som har jobbat i branschen säger att de ofta har fått sitt första jobb där.
Det första jobbet är det absolut viktigaste jobbet, där man får ett cv, en referens och en arbetslivserfarenhet som sedan leder till ett annat jobb eller till att man vill utbilda sig. Det är alltså enormt viktigt. Det finns också en tendens att denna bransch kan öka ännu mer. Därför är jag jätteoroad när jag inte får något svar på frågan vilka fakta som kommer att leda till att det blir fler jobb i denna bransch.
Lotta Olsson (M):
OECD har tittat på svensk ekonomi och sett att den har varit ett föredöme under finanskrisen. Men man ser att det fortfarande finns vissa utmaningar. En av utmaningarna är att ingångslönerna för unga i Sverige är höga. Detta problem kan lösas på två sätt. Ett sätt är att man sänker ungdomarnas löner, vilket inte är en modell som vare sig jag eller ungdomar i Sverige vill förespråka.
Ett annat sätt är att sänka arbetsgivaravgifterna för unga. Att arbetsgivaravgifterna för ungdomar tidigare sänktes har lett till att man har gjort det attraktivt att anställa ungdomar men också att ungdomars löner har kunnat upprätthållas, vilket är mycket viktigt. I regeringsförklaringen talas det om att man ska stärka besöksnäringen.
Men att 50 miljoner skulle stärka besöksnäringen när man samtidigt tar bort de sänkta arbetsgivaravgifterna för unga kan jag inte se är möjligt. Tvärtom kommer det att bli ökade kostnader för besöksnäringen. Det kan också bli ökade kostnader för statskassan, eftersom mycket av de inkomster som vi har från turismen kommer från besöksnäringen. Det handlar om stora skatteintäkter.
Om 173 000 personer jobbar i dessa branscher, och många börjar där som unga, är det en stor bransch som faktiskt är hotad av ökade kostnader. Man kan naturligtvis se på ekonomin på olika sätt och tala om att det är tomt i ladorna och att vi hade skulder. Exempelvis kan man se det på följande sätt: Tidigare hade vi en stor fin bil som stod på garageuppfarten. Den var inte betald, och vi hade höga skulder. Nu har vi sålt bilen och betalat av en del på skulderna.
Då ser det naturligtvis annorlunda ut. Men vi har en bättre och stabilare ekonomi. Jag tror att man behöver se över många saker. Om det ska räcka med dessa 50 miljoner för att stärka besöksnäringen och höja avgifter och kostnader, då är jag allvarligt bekymrad för detta. Många av våra studenter jobbar i dessa branscher under loven.
Det är ofta så de finansierar sina studier. Många ungdomar, särskilt sådana som kommer från hem där man inte har så stor erfarenhet av långa utbildningar, oroar sig för höga studielån. Då är dessa sommarjobb enormt viktiga. Om dessa jobb minskar och om besöksnäringen i Sverige minskar, då ser jag även andra problem.
För mig är det därför ofattbart hur man kan lägga pålagor på besöksnäringen när en stark besöksnäring har så många goda effekter.
Lotta Olsson (M):
Sedan 2012 har de utländska gästnätterna i Sverige ökat med 0,9 procent. De turister som inte kommer från Europa utan som kommer ännu längre ifrån har ökat med 2 procent.
Bruttonationalprodukten vad gäller intäkter från turistnäringen har ökat från 2,8 procent till 3,1 procent under en lång lågkonjunktur. Herr talman! Det här är jobb som finansierar sig själva. Man behöver inte steka hamburgare åt varandra, utan det är jobb och tillväxt som kommer utifrån. Därför har det varit väldigt framgångsrikt.
Vi ska veta att när vi konkurrerar om turismjobben och de jobb som många ungdomar har i den branschen konkurrerar vi med länder som exempelvis Österrike, där ungdomslönerna ligger på en helt annan nivå. Därför är den sänkta ungdomsarbetsgivaravgiften så viktig. Det kommer att bli färre jobb för studenter på sommaren när man höjer ungdomarbetsgivaravgifterna. Sverige kommer att få svårare att konkurrera som turistland.
Det kommer att bli sämre näringslivspolitik vad gäller besöksnäringen. Därför är jag fortfarande väldigt oroad av det här. Ungdomsjobben kommer att bli dyrare. Vi får också enormt minskade momsintäkter i Sverige. Vi vet att 14,4 miljarder kronor i momsintäkter kommer från utländska turister. Dessa pengar behöver vi. De behöver vi till vård, skola och omsorg. Något annat vore väldigt konstigt.
Jag hoppas att regeringen tänker om, går hem och kokar den här politiken på plattan en gång till och inser att den tidigare politiken har varit väldigt bra för besöksnäringen.
Lotta Olsson (M):
Jag vill börja med att tacka försvarsministern för svaret. Det känns tryggt att försvarsministern ser Ärna flygplats som en viktig del i det svenska försvaret och att det så klart framgår att den ska värnas. Något som är mer bekymmersamt är att vice statsminister Åsa Romson har uttalat att hon vill ha en utredning. Hon har specifikt nämnt Ärna flygplats och Linköpings flygplats.
Hon vill se över om det är platser där man kan ha citynära bostäder i stället för flyg. Det blir väldigt problematiskt om försvarsministern har en syn på det och vice statsministern en annan syn på det. Vad avser flygplatser är det på samma sätt som någon sade häromdagen: Man kan göra en fisksoppa av ett akvarium, men man kan inte göra ett akvarium av en fisksoppa.
Har man väl tagit bort en flygplats och byggt bostäder där är den marken förbrukad, och det går inte att återställa den. Det är en viktig trygghetsfråga i försvaret att vi verkligen värnar flygplatserna.
Bromma flygplats, som kommunen har rätt att besluta om, är på tapeten väldigt mycket och ska läggas ned. Man har förbindelser med många av de regionala flygplatserna. Frågan är hur de regionala flygplatserna ska stå sig om det inte kommer att vara möjligt att flyga till Stockholm. Kommer de flygplatserna att finnas kvar?
Det är också en stor hotbild när det gäller det svenska flygförsvaret, förutom tillväxten i hela Sverige, vilket är en annan fråga. Jag skulle vilja att försvarsministern utvecklar det lite mer.
Lotta Olsson (M):
Jag tackar försvarsministern igen. Det känns tryggt att det är försvarsministern som håller i flygplatsfrågorna och att det inte är vice statsminister Åsa Romson - hon har sagt att man ska tillsätta en utredning för att titta på ett citynära boende på Ärna flygplats. Då hoppas vi också att de andra militära flygplatserna är under försvarsministerns flagg och att vi kan säkra dem.
Jag hoppas att försvarsministern också tittar noga på Bromma och Brommas framtid, för det är en viktig del av de svenska flygplatserna. Jag vill bara framföra den åsikten.
Lotta Olsson (M):
Jag tackar för svaret. Svaret är allomfattande och visar på de olika synsätt vi har på när organisationer inte kan leverera det som är uppdraget. Människor är egentligen många gånger väldigt nöjda med vården när de kommer fram, men väntetiderna är problemet. Vi ser väldigt stora regionala skillnader.
Från det län jag kommer, Örebro län, ökar till exempel väntetiderna väldigt mycket. Därför har kömiljarden varit bra. Den har gett en morot till dem som klarar uppdraget. Det är inte så att det inte händer någonting när människor väntar. Det kan hända väldigt mycket farliga saker när de står i köerna. Det är inte någonting som man bara kan se på som: Vi tar det lite senare.
Har man ett morotstänkande och målstyr det så att man ska jobba med att korta vårdtiderna är det ett helt annat synsätt än om man delar ut pengarna till alla landsting.
De ska redan i dag utifrån de pengar som de får in från landstingsskatten jobba med organisationsutveckling, att behålla kompetent personal, det vill säga att se till att kompetent personal utvecklas och stannar kvar. De ska se till att utveckla den högspecialiserade vård vi har i landet. Det är ofta där som köerna finns.
Ett generellt bidrag till alla oavsett om de klarar sitt uppdrag eller inte blir en helt annan sak än om man tydligt från regeringen säger: Ni som klarar uppdraget ska motiveras, och ni andra måste göra bättre. Däremot är den årliga uppföljning som regeringen nu så tydligt trycker på ska komma jätteviktig.
Det ska synas att ett landsting klarar eller inte klarar sitt uppdrag. Det är också något som medborgarna ska ha möjlighet att veta. Finns inte den vård jag behöver i landstinget ska jag kunna ta mig någon annanstans för att få min vård i tid. En ökad medvetenhet och en ökad genomlysning är jätteviktig.
Jag skulle vilja ställa en fråga till ministern. Om det nu är så att man ger generella bidrag, varför ska man göra det i stället för att landstingen själva ska öka sina skattemedel? Det finns i det fallet inte någon intention att höja kompetensen inom professionen. Det är något som ingår i uppdraget. Det är inte något specifikt som regeringen ska behöva styra.
Regeringen borde i stället vara tydlig med att vissa landsting inte klarar sitt uppdrag. Hur tänker de klara uppdraget? Instrumentet att följa upp kommer att göra att man mycket tydligare kan titta på det. Det är likadant med de regionala skillnaderna.
Om det nu är så att det är personalbrist och man inte har förmåga att behålla personal, vad är det för skillnad mellan regionerna som gör att det ändå ser så olika ut? Det är inte bara det att det är olika trevligt att bo i olika delar av landet. Vad har man gjort i vissa landsting som man inte har gjort i andra för att behålla sin personal? Det finns mycket mer att önska där.
Lotta Olsson (M):
Det här visar tydligt på de olika synsätt vi har. Ministern säger att skattepengar ska gå till effektivitet. Vad är det då som gör att man i Halland knappt har några väntetider alls medan man i mitt län, Örebro län, har jättelånga väntetider? Halland har styrts av moderater i nästan hundra år, och mitt län har styrts av socialdemokrater i hundra år.
Det är inte Norrland och södra Sverige det handlar om. Mitt län är ett välmående län i mitten av landet och borde inte se ut på det här sättet. Det låter väldigt bra när man pratar om att norra delen av landet måste få resurser till hälso- och sjukvården och att det finns mycket mer resurser i syd. Det är sant, men det här kommer inte att åstadkomma det.
Det man faktiskt kommer att göra är att plana ut och ge pengar oavsett om ett landsting lyckas med sitt uppdrag eller inte. När det gäller kritiken från SKL behöver det jobbas jättemycket med både digitalisering och med att lösa grundproblemen. Men vi måste också sätta press på våra landsting att ta tag i grundproblemen. De måste ha planer för hur de ska få bort vårdköerna och kunna visa en handlingsplan.
Det är ministerns uppgift att kräva handlingsplaner för att vi inte ska ha de här kötiderna.
Undanträngningseffekter kan det alltid bli, men om man i framtiden har ett instrument för att göra mycket noggrannare uppföljningar ska det kunna motverka att man tar resurser från något som ger poäng till något som inte ger poäng och på så vis förflyttar problemet. Den digitala utvecklingen är ett dilemma.
Det finns enormt många system i landet, och frågan är om man inte behöver titta på om man skulle kunna samordna dem på något sätt. Det finns bara vinster att göra på så sätt. Rationaliseringar är precis det man behöver göra. Som jag ser det är det just det målstyrda som tar fram kreativiteten till att jobba med rationaliseringar.
Säg att det finns en verksamhet dit det kommer lika mycket pengar även om man har jättelånga köer och en där det faktiskt belönas i systemet att man har god tillgänglighet, bra kvalitet och alla andra viktiga parametrar för sjukvården.
Det senare är ett beteende som vi alla önskar, även om vi har olika verktygslådor för att komma dit, och då måste pengarna landa där rationaliteten är bäst och inte bara bli någon sorts höjd landstingsskatt. Annars skulle man ju faktiskt kunna höja skatterna generellt.
Titta lite på hur de olika länen faktiskt levererar och betänk vad som är den stora skillnaden! Är det till viss del en attitydfråga att man tolererar eller inte tolererar kötider? Upplyser man medborgarna om att de kan förflytta sig om det är kö?
I så fall kommer ju de landsting som inte levererar att vara tvungna att tänka om - annars går patienterna någon annanstans. Så jobbar man i andra branscher. Hälso- och sjukvården har enormt mycket jättekompetent personal som behöver mer målstyrning och friare tyglar för att kunna leverera mycket bättre.
Det kan man om politiken inte är inne och detaljstyr och petar för mycket.
Lotta Olsson (M):
Precis som ministern framhöll handlar det om att måna om patienterna och att våra skattepengar går dit de ska, så att väntetiderna blir korta oavsett om man bor i Örebro län - där köerna i dag är långa - eller i Halland. Det är ju samma land, och skattesatserna är nästan desamma.
Det måste ju vara en skillnad när man i ett moderatstyrt landsting har ett arbetssätt som fungerar och kortare väntetider medan man i ett socialdemokratiskt styrt landsting har långa kötider. Ministern borde gå hem på kammaren och betänka att det ser så olika ut. Sedan kan man tycka att 700 miljoner är ynka pengar.
Men samtidigt slår man sig för bröstet för att man satsar 500 miljoner i professionspengar. Jag tycker att man ska ha respekt för att 700 miljoner är mycket pengar, och det vill vi satsa på en målstyrning mot att korta väntetiderna. Det lönar sig att korta väntetiderna.
Vi vet att man administrerar mycket under väntetiderna, och det händer att patienter får komplikationer som både kostar smärta och kräver ökade åtgärder, men de kan också leda till ett helt annat utfall av vården. Väntetider är alltså farliga saker. Det här får inte handla om ideologier utan om hur man på bästa sätt kan få resultat.
Jag tycker inte att man behöver gå till näringslivet, om nu ministern tycker att det är som att titta på ett spöke. I stället kan man jämföra Hallands och Örebro län. Skillnaderna är stora oavsett om vården bedrivs i offentlig eller privat regi. Halland har offentlig sjukvård precis som alla andra, och det finns absolut ingen som är för att vi skulle finansiera hälso- och sjukvården på ett annat sätt.