KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
Jag håller med Ulla Andersson: Utgångspunkten ska tas i de behov som landsbygdens kunder har. Naturligtvis är det så. Dock ska man ha klart för sig att finanskriser tenderar att återkomma i olika skepnad varje gång. Man kan alltså inte säga att sparbankerna är immuna för framtida kriser. En sådan diskussion har jag just nu med försäkringsbolagen, som hävdar att de inte hade någon del i orsaken till krisen och därför inte borde få några pålagor.
Där har vi olika uppfattningar. Det är en ganska tuff debatt. Rent allmänt tycker jag att lagar man ett gammalt lapptäcke är man inte försäkrad mot framtida finansiella kriser. När det gäller tillgången till bankservice håller EU-kommissionen på och tittar på det. I den frågan är vi drivande. Jag vet inte när de kommer att vara klara, men detta är ett arbete som vi naturligtvis kommer att följa och som vi också är drivande i. Jag vill bara påpeka detta.
Sedan vill jag säga någonting mer om Inlandsinnovation. Det är ett tämligen nytt statligt bolag, och syftet är att bedriva finansieringsverksamhet i framför allt norra Sveriges inland. Bolaget ska, direkt eller indirekt, kunna investera i eller finansiera företag i detta område avseende innovationsprojekt. När det gäller grundläggande betalningstjänster pågår redan nu ett analysarbete om hur dessa tjänster ska behandlas på bästa sätt efter juni 2012. Slutsatsen är i alla fall att detta är intressanta frågor.
Jag utesluter inte egenkapitalbevis. Jag ser vissa problem. Vi har en juridisk utredning som pågår och som jag hoppas blir klar första halvåret, trots indragningarna i Regeringskansliets möjligheter att utföra sitt arbete. Vi får anledning att återkomma till frågan när vi gör ekonomisk analys.
Peter Norman (M):
Mot bakgrund av uppmärksamheten kring hur vissa ersättningsfrågor hanterats i Vattenfall har Sven-Erik Österberg frågat mig vilka åtgärder som jag avser att vidta för att stävja att bonusar och avgångsvederlag på miljonbelopp utbetalas till chefer i statliga företag. Ersättningar till ledande befattningshavare är viktiga förtroendefrågor. Det gäller både för staten som ägare och för näringslivet i övrigt. Statligt ägda företag ska vara föredömen.
Styrelserna i de statligt ägda företagen är ansvariga för att regeringens riktlinjer för anställningsvillkor för ledande befattningshavare tillämpas. I april 2009 skärpte regeringen riktlinjerna. Bland annat togs möjligheten bort att ge rörlig lön till ledande befattningshavare. Det var en tydlig markering till de statligt ägda företagen om att vi ville se en förändring av ersättningskulturen.
De händelser som uppmärksammats i Vattenfall, där bland annat en överenskommelse med den avgående vd:n inte var i linje med riktlinjerna, har allvarligt skadat förtroendet för Vattenfall och för staten som ägare. Regeringen ser mycket allvarligt på det som har skett. Regeringen har därför också agerat kraftfullt genom att inte ge ordföranden i Vattenfall förnyat förtroende. Regeringen kommer att fortsätta arbeta för att tillse att regeringens riktlinjer efterlevs i sin helhet.
Peter Norman (M):
Jag vill tala lite om vad jag har gjort förutom att vi har bytt ordförande i Vattenfall. Vi har framför oss ett styrelseseminarium den 24 maj där vi ha alla ordförande och alla styrelseledamöter inbjudna till seminariet. Jag tänker då ta tillfället i akt att diskutera sådana frågor på ett konkret och tydligt sätt. Jag kan också berätta för Sven-Erik Österberg att jag inte tyckte att det var lite trist med Vattenfall. Jag blev till och med upprörd.
Det var en kraftigare känsloyttring än att det var trist, kan jag berätta. Jag har i dagarna skickat ut ett brev till styrelseordförandena i de absolut största statliga företagen där jag ber att få en bild av hur ersättningsprinciperna har följts vad gäller övriga anställda i bolagen. Jag har också begärt ett besked om hur kulturen ser ut.
Formuleringen är: Totalersättningen till övriga anställda ska inte vara löneledande i förhållande till andra jämförbara företag utan präglas av måttfullhet. Jag håller helt med om att det är en förtroendefråga. Precis som tidigare år har vi låtit en konsult följa upp de riktlinjer som finns. Den utredningen har kommit oss till handa. Den ska jag redovisa och diskutera på seminariet.
Man ser där att vd:arna i de statliga bolagen ligger i den nedre kvartilen jämfört med jämförbara bolag med ett undantag. Det är inte generellt så att man har mycket höga eller höga ersättningar jämfört med den privata sektorn. Rörlig lön utgick till en individ som ledande befattningshavare i de statliga bolagen.
Man ska inte vara nöjd förrän man har alla träffar i tian. Men i någon mening har vi kommit ganska långt. Detta berodde på att den individen kom från en anställning i ett litet dotterbolag, och individen har nu i dag en ny tjänst och inte heller rörlig ersättning.
Den information jag har i dag är att det inte finns någon ledande befattningshavare i de statliga bolagen som har rörlig ersättning. Däremot finns ett antal personer som har förmånsbestämd pension. Det står i riktlinjerna att man ska ha premiebestämda pensioner. Det står också att den premiebestämda pensionen ska uppgå till maximalt 30 procent av lönen.
Här finns ett antal personer i de statliga bolagen som inte följer riktlinjerna. Nu har riktlinjerna den karaktären att de är comply or explain, efterlev eller förklara. I formell mening är det inget brott som riktlinjerna. Det man förväntar sig, och det man också ska göra, är att ta upp en diskussion och försöka omförhandla detta. Här kan jag konstatera att jag är besviken över utfallet i denna omförhandling.
Det har inte blivit en förändring under ett antal år. Vad jag överväger är att skärpa riktlinjerna i det avseendet. Det ska vara premiebestämda pensioner. Det ska vara högst 30 procents avsättning. Om man nu har avgångsvederlag, som är helt rimligt om man har en chefsbefattning, ska det gälla högst 24 månader eller 18 + 6.
Här finns enstaka exempel på att det gäller längre. Här har vi levt med en formulering i riktlinjerna under ett stort antal år. Vi har sett liten förändring beroende på att förhandlingarna inte har gått i hamn. Här ser jag ett behov av att skärpa riktlinjerna ytterligare.
Peter Norman (M):
Vad gäller omförhandlingen till exempel i SJ, som Sven-Erik Österberg nämner, är det möjligt att man förändrar riktlinjerna från comply or explain till att det ska vara så. Då blir man kort och gott skyldig att omförhandla. Det är en rimlig väg att gå. Det överväger vi just nu. Jag vill säga några saker om SAS, Telia Sonera och Nordea.
Det är annorlunda när staten inte är ensam ägare till bolagen utan kamperar ihop med andra ägare. Jag vill ändå påpeka att på såväl Nordeas som Telias stämmor som har varit har staten tagit tydlig ställning i frågan om rörliga ersättningar och även i frågan om aktieåterköp och utdelning i bolagen. Vi var i praktiken den enda ägarrepresentanten på stämmorna som yttrade oss i frågan.
Vi tycker ändå att vi skiljer ut oss och gör så gott vi kan. Jag tror som sagt att jag och Sven-Erik Österberg är väldigt eniga i många av de här frågorna. Men en fråga där vi kanske inte är eniga och som vi kanske kan få återkomma till är att det här visar problemet med statligt ägande allmänt.
Jag vore tacksam om vi kunde hitta ett samtalsklimat, en ton eller en möjlighet att diskutera om det är så att staten verkligen ska äga alla de bolag man i dag äger. Jag tror inte att jag är det sista statsrådet som kommer att hamna i de här besvärliga och väldigt tråkiga frågorna, utan det kommer säkert andra att göra efter mig. Därför tror jag att vi vore betjänta av en rejäl diskussion om vilka bolag staten ska äga och vilka man inte ska äga.
Peter Norman (M):
Marie Nordén har frågat Maud Olofsson om hon avser att dels ta initiativ till att studera effekterna av uppdelningen av SJ i olika bolag, dels ta initiativ till att se över vinstkravet på SJ och komplettera med andra ägarkrav när det gäller att driva tågtrafik av hög kvalitet avseende sådant som punktlighet, komfort och service till resenärerna. Ansvarsfördelningen inom Regeringskansliet är sådan att det är jag som ska svara på frågan.
Affärsverket Statens järnvägar delades för tio år sedan upp i olika bolag. Uppdelningen har bidragit till att flera bolag har övergått till privat ägo. I dag kvarstår SJ AB, Green Cargo AB och Jernhusen AB i statens ägo. Uppdelningen har bidragit till ökat fokus på de olika verksamheterna. Uppdelningen av SJ AB har granskats av olika aktörer under åren. Verksamheten i SJ AB bedrivs i aktiebolagsform.
Bolaget bedriver affärsverksamhet. Det är styrelse och ledning som ansvarar för operativa frågor. Ägarens inflytande utövas på bolagsstämman. När det gäller frågor som punktlighet, komfort och service till resenärerna ombord tillhör dessa frågor den operativa verksamheten. Det är bolagets ledning som har ansvar för den operativa verksamheten. SJ AB bedriver ett kontinuerligt kvalitetsarbete. Ett konkurrenskraftigt utbud av tjänster och nöjda kunder är en förutsättning för lönsamhet.
När det gäller att se över vinstkravet på SJ AB har bolaget i dag ett marknadsmässigt avkastningskrav. Ett frångående av krav på marknadsmässig avkastning kan leda till statsstödsproblematik. Jag har i dag ingen anledning till att initiera ytterligare studier.
Peter Norman (M):
Tack för interpellationen! Det är ett jätteviktigt ämne och en jätteviktig fråga för väldigt många. I och med att jag är ansvarig för SJ som bolag men inte för infrastrukturpolitiken måste jag ändå försöka hålla mig till SJ. Jag är ledsen om jag inte kan svara på alla frågor av det skälet.
När man lyssnar på interpellanten låter det som att SJ knappt har några passagerare. Men faktum är att fler åker med SJ än någonsin tidigare. Det är 100 000 personer per dag som åker med SJ, och man har ett nöjdhetsindex hos kunderna på 70 procent.
Man har naturligtvis ambitionen att det ska öka, men jag tycker ändå inte att det är så dåligt. Det finns berättigade frågor gällande vad som har hänt inom svensk tågtrafik de senaste åren, men vi måste ändå ha i åtanke att de två vintrar vi har haft saknar motstycke under mycket lång tid.
Om vi skulle ha en beredskap för att tågen skulle gå med punktlighet under dessa omständigheter skulle tågresandet bli så dyrt att man inte skulle få några passagerare på tågen.
Vad gäller punktlighet tycker jag rent allmänt, och det är väl lite frågan hur man ser på företagsamhet, att om man ska få till stånd ett lönsamt och bra företag gäller det att kunderna är nöjda, annars blir det ingen lönsamhet i bolaget. För SJ:s del handlar det om att om kunderna ska vara nöjda och komma tillbaka till SJ, då måste bolaget kunna komma i tid och gå i tid.
Men det är inte alltid SJ som ansvarar för att förseningar sker. Det är Trafikverket som inte lyckas röja på banan eller vad det nu kan vara, och det är troligen så att samarbetet mellan SJ och Trafikverket skulle kunna bli bättre. Nu säger inte interpellanten detta, så jag vill inte lägga det i interpellantens mun, men det finns vissa som drömmer sig tillbaka till den tiden då SJ var det enda tågföretaget.
Jag minns dock att när jag var yngre än vad jag är i dag så var inte SJ ett älskat företag då heller, utan det kom ett antal klagomål på SJ. Det är möjligt att vissa personer skulle tycka att det vore bra med ett tågtrafikföretag i Sverige och även ett flygbolag i hela världen, men nu är det så att när man åker omkring i världen på flyg så är det olika flygbolag. Det finns möjlighet att köpa biljetter mellan olika flygbolag.
Det har vi vant oss vid, och det fungerar bra. Det är, tror jag, mycket en invänjningsfråga och en attitydfråga både hos resenärerna och hos bolag som SJ, Trafikverket och andra för att få detta att fungera bra.
Peter Norman (M):
Jag måste ändå försöka hålla mig till SJ eftersom det är mitt ansvarsområde, men jag ska göra en liten utvidgning - och hoppas att jag inte hamnar helt fel.
Tågordningen - hur det fungerar - är sådan att om tågsträckor inte är lönsamma gör Trafikverket en bedömning om samhällsekonomiska kalkyler talar för att det ska vara tåg i alla fall.
Om Trafikverket finner att det ska vara så görs en upphandling på tågsträckorna. Där är SJ en aktör bland andra som kan lägga anbud. Det är, tycker jag, en i huvudsak rimlig ordning.
Om vi inte skulle ha ett avkastningskrav på SJ, som innebär att de pengar som satsas i SJ får någon typ av avkastning, hamnar vi i statsstödsproblem med EU:s regler och annat. Det är rimligt att ha de avkastningskrav som finns. Vad vi däremot kan diskutera är att låta avkastningskraven fluktuera över till exempel en konjunkturcykel.
Där har vi inlett en diskussion med SJ. Sedan var det frågan om trängseln på spåren. I och med att efterfrågan att åka tåg, delvis beroende på att man vill åka miljövänligt, är i ökande - SJ har 100 000 resenärer varje dag - blir det lätt trångt på spåren. Det finns två vägar ut ur detta.
Den ena är att bygga fler spår, till exempel dubbelspår. Men tills det är gjort är den andra vägen att det måste finnas någon typ av ransoneringsmekanism på de spår som finns. Det är inte en rimlig åtgärd att bara lyfta in fler och fler tåg på spåret. Då kommer vi att hamna i flaskhalsar, och vi kommer att få ännu fler tåg som inte kommer i tid.
Här är det rimligt att Trafikverket har en ransoneringsmekanism som handlar antingen om priset att trafikera spåren eller att på annat sätt lyckas göra en rimlig avvägning så att vi får rätt antal tåg på spåren. Det är en fråga för Trafikverket.
Peter Norman (M):
Det låter som att jag och interpellanten är hyfsat ense i frågan. Jag är en stor tågoptimist vad gäller framtiden. Jag tror att fler och fler kommer att beakta miljökonsekvenser i sitt resande. Även om man är hänvisad till SJ på vissa sträckor finns ofta alternativ i form av bil, buss eller flyg.
Här tror jag att tack vare koldioxidavgifter och förändringar i folks värderingar kommer tåget att bli mer populärt. Tåget är viktigt för att bryta upp andra typer av problem.
Om vi i någon mening ska förhindra den fantastiska inflyttningen till Stockholm som påverkar bostadspriser och så vidare är tåget en viktig försörjningslina för att bo någon annanstans och arbeta i Stockholm, runt Mälardalen eller på andra ställen i landet. Jag ser med stor optimism och tillförsikt fram mot tågnäringens utveckling.
De 100 000 passagerare som SJ har varje dag är ett tecken på att det här är en näring som om inte blomstrar ändå är väldigt uppskattad av många människor. Jag tror verkligen att den har framtiden för sig. Som interpellanten säger krävs det också bättre samordning, dels mellan tågoperatörerna och Trafikverket, dels mellan tågoperatörerna i sig, för att få biljettsystemet och annat att fungera ännu bättre.
Peter Norman (M):
Lars Johansson och Sven-Erik Österberg har ställt frågor till mig om vilka åtgärder som jag avser att vidta med anledning av de statligt ägda företagens tillämpning av regler om anställningsvillkor för ledande befattningshavare och det fortsatta systemet med bonusutbetalningar. Inledningsvis vill jag säga att rimliga och väl avvägda ersättningar till ledande befattningshavare i näringslivet är en viktig förtroendefråga. Där bär alla ägare ett ansvar.
Det gäller såväl privata ägare som staten som ägare. Regeringen beslutade i april 2009 om nya riktlinjer för anställningsvillkor för ledande befattningshavare, där bland annat möjligheten att ge rörlig ersättning till ledande befattningshavare togs bort för helägda statliga företag.
Efter regeringens beslut och därefter beslut på respektive företags bolagsstämma har företagen under 2009 och nu under 2010 arbetat med att genomföra regeringens riktlinjer, bland annat med att omförhandla befintliga avtal innehållande rörlig lön för ledande befattningshavare.
Avseende hur tillämpningen genomförts kommer regeringen i samband med årsstämmorna 2011, då riktlinjernas tillämpning under verksamhetsåret 2010 kommer att behandlas, att utvärdera hur Vattenfall och andra statligt ägda företag efterlevt regeringens riktlinjer. Självfallet för vi som ägare dialog med de statligt ägda företagen i många frågor. Ersättningar till ledande befattningshavare är en sådan fråga bland många andra.
Peter Norman (M):
Låt mig dela upp mitt inlägg i tre delar. Jag tycker att man ska ha i åtanke att staten är en stor företagsägare, den största företagsgruppen i Sverige, med 57 företag varav 43 helägda och 14 delägda. Att utforma policyer är en stor utmaning, och man måste ha respekt för omförhandlingar och sådant.
När det gäller två av de delägda bolagen, Nordea och Telia, var regeringen på bolagsstämmorna innevarande år mycket tydlig med vad man tyckte. Man tog strid i frågan och försökte bilda allianser med andra aktieägare. Jag har ingen anledning att bryta denna tradition utan tänker fortsätta så. Man kan dock bli nedröstad.
I Telia vann regeringens linje, men i Nordea vann den inte. Man var dock mycket tydlig med vad man tyckte och uttryckte det även på bolagsstämman. Det finns ingen anledning att ändra sig i den frågan. Vattenfall har 400 dotterbolag.
Vattenfall har inkluderat alla dotterbolagschefer i en analys tillsammans med ledande befattningshavare på huvudkontoret. Sedan har man i praktiken rankat dem uppifrån och ned i termer av hur stor inverkan de har på koncernens resultat. Därefter har man dragit en linje efter 16 personer. Man kan diskutera om denna linje är rätt dragen eller inte, men så har man gjort.
Därmed har man inkluderat dotterbolagen i denna analys. Chefen för Ringhals hamnade under strecket. Vi kan tycka att Ringhals är ett stort företag, vilket det är, men i Vattenfalls koncern utgör det ungefär 2 procent av omsättningen. Chefen hamnade under strecket, och man kan diskutera om det är rätt eller fel. Nu gör Vattenfall en omorganisation.
Det finns skäl för Vattenfall att göra en ny lista till nästa bolagsstämma, och då ska vi utvärdera den så gott det går. Jag vill ändå påstå att Vattenfall har arbetat i riktlinjernas anda. Man kan diskutera om strecket är för lågt eller för högt. Men de har gjort sin hemläxa, och jag har fullt förtroende för bolaget.
Peter Norman (M):
Först vill jag säga att jag tror att vi har en likartad syn på dessa frågor. Jag tycker ändå att man ska fundera lite på vad det egentligen är som vi pratar om. Vi har 57 bolag i portföljen. Vi har lyckats hitta en eller två dotterbolagschefer som kanske har hamnat under strecket eller över strecket.
Det har alltså skett en fantastisk utveckling i de allra flesta bolag som vi alla tycker är en bra utveckling. Jag vill bara ha rätt dimension i debatten. Lars Johansson frågar om särskilda skäl. Det handlar om kontrakt på utländska marknader som av arbetsrättsliga skäl är svåra att bryta. Det är så man ska tolka särskilda skäl.
Jag vill göra en liten poäng av att det i Lars Johanssons interpellation står följande: "Totalt sett är det endast 16 personer inom hela Vattenfallskoncernen som inte har rörlig ersättning..." Det är inte så det är, utan det är 16 personer som inte har rätt till rörlig ersättning. Det är inte så att alla utom 16 personer har rörlig ersättning.
Den person som vi pratar om på Ringhals vill jag inte på något vis värdera. Jag vill bara informera om att 50 procent av hans rörliga lön handlar om säkerhetsarbetet. Han får alltså mer lön ju säkrare han gör sin arbetsplats. Jag vill tala lite allmänt om rörlig ersättning.
Jag har själv under flera år deltagit i denna debatt. Min uttryckliga uppfattning är att man kan motivera rörlig ersättning långt ned i organisationer. Det är ingen slump att man till exempel accepterar rörlig ersättning hos jultidningsförsäljare, taxichaufförer, frisörer, servitörer och så vidare. Där är det allmänt accepterat. Jag tycker att det blir svårare ju högre upp i bolagen man kommer.
Det är svårare att koppla bolagets resultat till en viss individ. Allra svårast är det högst upp i bolagen. Detta är min uppfattning. Det är också så att den strategi som en koncernchef mejslar ut kanske i bästa fall ger effekt fem-tio år senare när koncernchefen inte längre jobbar kvar, och eventuell rörlig ersättning går till andra personer än de som har arbetat med frågorna.
Jag är alltså själv tämligen övertygad om att rörlig ersättning leder fel. Den leder kortsiktigt. Det kan leda till förhöjt risktagande. Men det är möjligt att det kan fungera längre ned i en organisation som ett slags pyramidmetafor för rörlig ersättning.
Peter Norman (M):
Lise Nordin har frågat närings- och energiministern om hon avser att agera för att Vattenfalls investeringar i förnybar energi ökar samt om hon avser att ta initiativ till en granskning av huruvida Vattenfalls investeringar i kolkraft strider mot de av riksdagen givna ägardirektiven. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Vattenfall AB:s uppdrag, som fastställdes av riksdagen i juni förra året, är att generera en marknadsmässig avkastning genom att affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget tillhör ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Vattenfall har att agera efter den bolagsordning som har antagits som ett resultat av riksdagens beslut. Utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion är en viktig del av bolagets uppdrag.
Som Lise Nordin påpekar har Vattenfall som målsättning att under perioden 2010-2020 minska sin koldioxidbelastning från totalt 90 miljoner ton per år till 65 miljoner ton per år. Det bör här framhållas att det inte är min sak som statsråd att bedöma enskilda investeringar som Vattenfall gör. Regeringens ansvar som ägare är att genom bland annat bolagsordningen ange den övergripande inriktningen för bolagets verksamhet.
Det är bolagets styrelse och ledning som har ansvaret för operativa frågor. Med detta sagt är produktionen av kolkraft fortfarande en viktig del för Tysklands energiförsörjning. Det ägande som Vattenfall i dagsläget har i tyska kolkraftverk är i stor utsträckning följden av beslut om nybyggnad och förvärv som bolaget fattat under tidigare, miljöpartistiskt stödda regeringar.
Satsningen på kolkraftsproduktion i Tyskand har således genomförts under en längre tidsperiod. Vattenfall har under den nuvarande regeringen fått ett förtydligat uppdrag. Regeringen bedömde i samband med detta att EU2020-målen är en naturlig referenspunkt för Vattenfalls rapportering avseende en utveckling mot hållbar energiproduktion.
Bolagets investeringskapital är i närtid bundet i pågående projekt, bland annat i den befintliga fossila kraftproduktionen i Tyskland. En jämförelse mellan bolagets femåriga investeringsprogram för perioderna 2010-2014 respektive 2011-2015 visar dock att Vattenfall har minskat sina planerade kostnader för investeringar i fossil kraftproduktion med 37 procent. Samtidigt ökar de planerade investeringarna i bland annat vindkraftsproduktion.
Jag har fullt förtroende för att Vattenfalls styrelse och ledning kommer att agera helt i linje med de förändringar i bolagsordningen som har genomförts och att Vattenfall kommer att vara ett av de bolag som leder utvecklingen mot en hållbar energiutveckling. Mot denna bakgrund bedömer jag det inte som nödvändigt att ta initiativ till ytterligare åtgärder.