KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Jag vet att du är mycket engagerad i alla dessa olika frågor, Amineh Kakabaveh. Interpellationen innehåller allt från vapenexport till situationen i Syrien, till Turkiet och till flyktingspionage. Vi hinner kanske inte hinner reda ut allt detta. Men jag vill först och främst säga att vi inte är tysta.
Det är inte så att Sverige är tyst när det gäller kritiken mot vad som händer i Turkiet och när det gäller vad som händer i Syrien. Vi är tvärtom mycket aktiva, och vår röst hörs både i FN och i EU-sammanhang. När det gäller Syrien är situationen fruktansvärd där. Framför allt måste vi göra allt vi kan för att civila ska få andrum från krigets fasor.
Det är därför som vi har lagt all kraft på att verka för ett eldupphör, för att stödja en FN-ledd politisk process och för att förbättra den humanitära situationen i Turkiet. Vi reagerade mycket resolut och agerade resolut när Turkiets Operation olivkvist, som den kallades, inleddes i Afrinprovinsen. Vi har tagit upp frågan med turkiska företrädare vid ett flertal tillfällen och på olika nivåer.
Vi har varit aktiva i multilaterala forum, som sagt, både i FN och i EU. Jag har också tidigare i denna kammare tydligt uttryckt att uppgifter om plundring och om att människor drivs på flykt och är på flykt är oacceptabla och något som vi fördömer. Vi har också uppmärksammat den folkrättsliga dimensionen av Turkiets agerande.
Vi har både i Ankara och här i Sverige till turkiska företrädare framfört att kraven på eldupphör och ett humanitärt tillträde gäller för hela Syrien, inklusive Afrin. Vi har betonat vikten av en omedelbar nedtrappning av våldet, respekt för folkrätten och skydd av civila. Och alla stater har skyldighet att följa säkerhetsrådets resolution 2401.
Vi har återkommande lyft fram vikten av att man får en återupptagen fredsprocess i Turkiet. Det är en nödvändighet för Turkiets säkerhet och sociala och ekonomiska sammanhållning. Det skulle få positiva konsekvenser också i Syrien och i regionen som helhet. Relationen till kurdiska grupper i grannländerna påverkar nämligen också stabiliteten i hela regionen. Där håller jag alltså helt med Amineh Kakabaveh.
När det gäller vapenexporten kommer jag inte att kommentera enskilda fall. Det är dessutom inte jag som har detta ansvar i regeringen, utan det är Morgan Johansson. Men jag vill ändå säga att vi har ett av världens mest strikta regelverk för vapenexport. Det är mycket tydligt när det gäller hur, var och till vem man får exportera.
Dessutom införs nu ett demokratikriterium i krigsmateriellagstiftningen. Det är mycket viktigt.
Margot Wallström (S):
I vår lagstiftning är det redan förbjudet att exportera till krigförande länder. Som Amineh också mycket väl vet - och där tror jag att vi är på samma sida - menar vi inte heller att Sverige ska ansluta sig till Nato, som det ser ut. I våra kontakter med Turkiet kommer regeringen att fortsätta kräva att folkrätten och mänskliga rättigheter respekteras.
Vi tror att dialog och engagemang med regering, opposition och civilsamhälle är det bästa sättet att bevaka de här frågorna för att vända den negativa utvecklingen i Turkiet. Vi har samarbete med många aktörer i landet, inte minst genom det reformstöd som vi har. I en situation där utrymmet för opposition och civilsamhälle nu krymper inför de stundande valen blir det här arbetet viktigare än någonsin.
Vi kommer fortsättningsvis även att följa och agera på utvecklingen i Afrin. Vi förväntar oss att en regionalt viktig aktör som Turkiet ska respektera säkerhetsrådets krav på eldupphör. Det är vad vi kräver av dem. Vi ska fortsätta att verka genom både EU och FN för en politisk lösning för landsomfattande eldupphör och fullt humanitärt tillträde.
För en lösning av kurdfrågan uppmuntrar vi förstås också till att man inleder en fredsdialog och fredsansträngningar. Det allra bästa vore att se till att man får en fredligare utveckling, inte bara i Turkiet utan runt om i världen.
Margot Wallström (S):
Som jag nämnt tidigare har jag varit tydlig med att president Abbas kommentarer i talet vid PNC den 30 april var oacceptabla. Abbas har bett om ursäkt. Han har tydliggjort sin hållning till judendomen och till Förintelsen som det värsta brottet i mänsklighetens historia. Den ursäkten var viktig därför att politiska ledare har ett särskilt ansvar att välja sina ord.
Kanske hade man kunnat hoppas att en kristdemokrat också skulle säga någonting om det som har hänt och den senaste tidens utveckling på marken.
Kanske hade man hoppats att någon som man tror ska vara en humanist och kämpa för mänskliga rättigheter skulle ha någonting att säga om att över 60 människor sköts ihjäl den 14 maj. Nu är dödssiffran uppe i över hundra, och bland dem finns barn och journalister.
Tusentals människor skadades i demonstrationerna i gränsområdet mellan Gaza och Israel. Jag menar att de israeliska styrkorna bär ett ansvar att visa återhållsamhet med att använda dödligt våld också då det förekommer oacceptabla provokationer från Hamas.
Detta är resultatet av de sammanstötningar som då ägde rum. Kanske skulle man en enda gång kunna säga att det var fruktansvärt och uttrycka någon sorts medkänsla med människor som fick sätta livet till.
Margot Wallström (S):
Självklart gör vi det - vi kontrollerar och reagerar på den här typen av material eller när vi ser att det finns en uppmuntran till våld. Vi reagerar och säger ifrån, och det kommer vi fortsatt att göra. Om pengar går till sådana ändamål ser vi också till att dra in stödet eller låter dem ta konsekvenserna av detta på andra sätt. Det är självklart att vi gör det; vi har ständigt en sådan kontroll.
Men det beskrivs på ett felaktigt sätt. Det går inga pengar direkt till den palestinska myndigheten, utan vi kanaliserar det mesta av arbetet via FN, EU eller internationella organisationer. Det ska ske enligt deras regelverk. Naturligtvis gör vi så, och i alla våra kontakter är detta ett viktigt inslag.
Just genom vårt erkännande har vi också tagit på oss ett ansvar för att engagera oss fullt ut med palestinierna i arbetet. Jag menar också att det förstås finns ett ansvar på båda sidor. Jag vet inte hur det ser ut i en del läroböcker på den andra sidan. Vad säger man? Hur ser kartorna ut där? Jag vet ju hur viktiga kartorna är i Mellanöstern.
Det är viktigt att påpeka att det finns ett ansvar på båda håll för att i stället lära känna varandra. Några av våra viktigaste projekt har handlat just om att se till att unga människor, både israeler och palestinier, får träffas. Det är inte naturligt i dag; många har aldrig träffat en palestinier eller en israel på andra sidan. Detta är någonting som kan bygga fred och så småningom möjligheter till en tvåstatslösning.
Återigen: Inte ett ord från Mikael Oscarsson om det som hände i Gaza. Det är förfärligt.
Margot Wallström (S):
Markus Wiechel har frågat mig varför regeringen uttrycker sitt stöd till samma grupp som ansvarar för offensiven i Afrinprovinsen, på vilket sätt regeringen menar att ett stöd till den turkstödda så kallade syriska interimsregeringen förbättrar kurdernas situation i norra Syrien och på vilket sätt regeringen menar att ett stöd till den syriska interimsregeringen underlättar för målet om vapenvila i hela Syrien, inklusive Afrin.
Som jag tidigare svarat Markus Wiechel har regeringen varit tydlig i sin kritik av Turkiets militära operation i Afrinprovinsen och i vår förväntan på att Turkiet respekterar FN:s säkerhetsrådsresolution 2401 om vapenvila i hela Syrien, inklusive Afrin. Detta har förmedlats till företrädare för den turkiska regeringen, i FN:s säkerhetsråd och i EU. Inte minst återfinns denna kritik i EU:s rådsslutsatser om Syrien som Wiechel hänvisar till.
Konflikten i Syrien har orsakat ett enormt lidande för miljontals människor. För detta bär den syriska regimen och dess allierade huvudansvaret. Regimen har, trots upprepade krav från FN:s säkerhetsråd och det internationella samfundet, konsekvent förhalat och förhindrat de FN-ledda politiska samtalen med den politiska oppositionen. I stället har de valt att i mer än sju år fortsätta med det grova och urskillningslösa våldet.
I avsaknad av en politisk lösning har EU valt att stödja insatser i oppositionskontrollerade områden som rör utbildning och jobbskapande samt upprätthållandet av civila strukturer och myndigheter. Ytterst handlar detta om att ge människor i Syrien en möjlighet till att försörja sig själva och att leva ett värdigt liv trots den fruktansvärda konflikt som pågår. I den kontexten är den så kallade syriska interimsregeringen en av många aktörer som EU samarbetar med.
De grupper och insatser som EU och regeringen stöder är därmed inte väpnade utan civila. Återigen vill jag understryka att hållbar fred i Syrien inte går att nå så länge regimen och dess allierade håller kvar vid sin ambition att genomföra en militär lösning. Våld kan aldrig ge den legitimitet som krävs för att läka de sår och överbrygga den splittring som framför allt regimen orsakat sedan konflikten bröt ut 2011. Den enda vägen där detta är möjligt är genom en FN-ledd politisk process.
Det är därför som regeringen både politiskt och finansiellt stöder de FN-ledda politiska samtalen i Genève och generalsekreterarens särskilda sändebud Staffan de Mistura. Då Markus Wiechel, som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade andre vice talmannen överläggningen avslutad.
Margot Wallström (S):
Jeff Ahl har frågat mig om jag eller regeringen i våra förbindelser med Storbritannien avser att vidta diplomatiska åtgärder till följd av gripandet av Robinson, och om den brittiska domstolens agerande kan anses vara odemokratiskt. Det är enligt brittisk lag i vissa fall förbjudet att rapportera om en pågående rättegång, detta för att inte påverka rättegången.
Detta tycks ha varit fallet i Leeds, där Tommy Robinson, då han filmade vid en domstol, bedömdes av det brittiska rättsväsendet att ha brutit mot denna regel. Vi ser ingen anledning att ifrågasätta brittiska rättsvårdande instansers tillämpning av brittisk lag, som vi kan utgå från står i överensstämmelse med internationella åtaganden om mänskliga rättigheter, inklusive yttrandefrihet.
Margot Wallström (S):
Jag tror att Jeff Ahl har en egen definition av demokrati. Kanske lever han också i sin egen lilla bubbla, där Polen och Ungern tydligen är förebilder. Jag väljer nu att svara på den interpellation som jag har fått. Man ska veta att Tommy Robinson är en välkänd brittisk högerextrem som dömts vid flera tillfällen tidigare.
Han är medgrundare av en högerextrem och invandringskritisk organisation vid namn English Defence League, som han enligt uppgift nu ska ha lämnat. Vad som har hänt är att Robinson har erkänt sig skyldig till och dömts för domstolstrots efter att ha filmat utanför Leeds Crown Court. Domstolen utfärdade därefter ett tillfälligt förbud mot medierapportering om domen mot Robinson. Efter överklagan från brittiska medier hävdes dock det tillfälliga förbudet.
Jag delar inte frågeställarens påstående om att rättsprocessen skulle utgöra ett exempel på ett odemokratiskt agerande. Vi har ingen anledning till att ifrågasätta det brittiska rättsväsendet eller rättsinstansernas tillämpning av brittisk lag. Därför finns heller inget som föranleder diplomatiska reaktioner från svensk sida. Resten tycker jag är så mycket svammel och konstiga påståenden att jag väljer att inte kommentera det.
Margot Wallström (S):
Respekten för mänskliga rättigheter är något som förenar Sverige och Storbritannien. Vi samarbetar nära i EU i frågor om mänskliga rättigheter, till exempel vad gäller MR-situationen i ett flertal länder. Vi driver tillsammans på för en gemensam och tydlig röst beträffande den på väldigt många håll allvarliga situationen för medborgerliga och politiska rättigheter.
Storbritannien rankas ofta högt i internationella undersökningar om rättsstatens principer, korruption och press- och yttrandefrihet och har ett oberoende och professionellt rättssystem. Jag anser inte att den rättsprocess som Jeff Ahl refererar till ger uttryck för att man skulle ha frångått de grundläggande principerna.
Det är förenligt med brittisk lag att belägga medier med rapporteringsförbud i särskilda fall då man bedömer att rapportering skulle kunna påverka ett pågående domstolsförfarande. Det är inte exceptionellt i brittiskt rättsutövande att utfärda restriktioner för medierna att rapportera vissa fall.
Om Jeff Ahl nu har Polen och Ungern som förebilder, med deras begränsningar när det gäller medier, deras nya lagstiftning och så vidare, och tror att det är de som är verkliga demokratier tror jag att svenska folket förstår att det här är en debatt som rör sig i någon annan sorts verklighet som Jeff Ahl lever i.
Margot Wallström (S):
Jag kommer att göra allt jag kan i den här valrörelsen för att se till att de som har den typ av åsikter som framförs här av Jeff Ahl inte ska få något inflytande. Det är fråga om rasistiska och extremistiska åsikter och en helt förvriden syn på vad demokrati och mänskliga rättigheter är. Jag tycker att det här är skrämmande. Just nu är det människor med en annan hudfärg som inte ska komma in eller som ska slängas ut.
Nästa gång kanske det är sådana som ser ut som jag som inte passar in längre och ska ut. Det är ett farligt läge vi är i. Ett demokratiskt samhälle är avhängigt respekten för yttrandefrihet och åsiktsfrihet. Som få andra länder ligger vi i topp när det gäller de här sakerna, precis som Storbritannien. Så är det.
Om Jeff Ahl i stället tycker att Polen och Ungern är förebilder demonstrerar det min poäng. Att yttrandefriheten respekteras är en förutsättning för individers möjligheter att delta i politiska processer och engagera sig i samhällsfrågor. Respekten för yttrandefrihet och åsiktsfrihet är också en grundförutsättning för att en rad andra fri- och rättigheter ska kunna åtnjutas.
För oss har människor lika värde. Alla människor har människovärde och ska respekteras utifrån det. Regeringen har också tydliggjort sin avsikt att uppmärksamma och agera mot otillåtna inskränkningar av yttrandefriheten. Det gör vi både i multilaterala forum och i bilaterala relationer. Vi kommer att fortsätta att stå upp för mänskliga rättigheter - inom Sverige, i EU och i alla andra multilaterala sammanhang.
Margot Wallström (S):
Det är en nästan obegriplig kritik eftersom direktivet naturligtvis är hållet på ett sådant sätt att det fångar in exakt detta. Det fångar in också våra samarbeten, och det står väldigt tydligt men förstås allmänt och brett formulerat, för utredaren måste arbeta på det sättet. Det är precis dessa frågor det handlar om.
I själva verket hade jag hoppats att både Moderaterna och inte minst Centerpartiet, som förut var aktiva i frågan om kärnvapennedrustning, någon gång skulle säga att det inte är acceptabelt att vare sig Nato eller våra samarbetspartner talar om hur Sverige ska ställa sig i en sådan fråga.
Sverige har en lång och hedersam tradition av att verka mot kärnvapen i världen. De försöker dirigera oss och få ett veto gentemot alla de länder som känner en stor frustration över hur utvecklingen ser ut, och de försöker hota våra samarbeten. De säger att vi inte kommer att kunna samarbeta.
I själva verket, Karin Enström, måste det redan i dag vara vår utgångspunkt att vi i fortsättningen kan stå för vår hållning också i synen på kärnvapen. Samtidigt ska vi samarbeta. Jag menar att vi från svensk sida måste enade säga ifrån att detta är vår utgångspunkt.
Vi ska fortsätta att markera mot kärnvapen, hålla på vår politik, fortsätta en bra svensk tradition och samarbeta med alla de länder som nu känner en enormt stor frustration över hur kärnvapenstaterna uppför sig. Detta visar att den nuvarande politiken inte fungerar alls. Den fungerar inte avskräckande. Tvärtom ser vi både en modernisering och hot om att införskaffa nya vapen.
Dessutom finns länder som redan gör bombtest. Det är dessvärre vad som ligger bakom interpellationen. Nu ska utredningen göra en riktig rättslig och politisk genomlysning av frågan så att det finns ett gott underlag för att ta ställning till huruvida Sverige ska skriva under och ratificera.
Det har varit vår inställning från början när vi engagerade oss i frågan, till skillnad från den tidigare regeringen, som inte hade ett engagemang alls i kärnvapenfrågan. Vi har återupptagit engagemanget, och det behövs mer än någonsin. Det har utvecklingen i världen visat. Utredningen ska absolut ta sig an frågan om våra samarbeten. Utgångspunkten är vår politik på området.
Vi menar att den måste vila på alla tre benen: samarbeten, militär alliansfrihet och vår rätt att ha ett försvar. Vi stärker vår försvarsförmåga. Så vill vi ha det i fortsättningen också. Det är tydligt att dessa element ingår i direktiven till utredaren. Det är en alldeles utmärkt person som gör utredningen.
Jag skulle önska lite mer av politisk samsyn i frågan och en signal att Sverige som självständig nation har rätt att fatta beslut utan att utsättas för hot och påtryckningar från vare sig Natomedlemsländer eller andra samarbetspartner.
Margot Wallström (S):
Jag skulle gärna vilja kommentera det sista Karin Enström sa. Det är en viktig punkt och en relevant fråga. Hur påverkar vi kärnvapenstaterna? Vi vill påverka dem. Vi vill att kärnvapenstaterna flyttar sig i rätt riktning. Ingenting av det som finns nu har hjälpt i fråga om deras syn på utvecklingen.
Dessa stater har visat liten förhandlingsvilja i inte minst NPT, icke-spridningsfördraget. Sist gjordes inga framsteg. Nedrustningskonferensen har inte gjort några framsteg under 20 års tid. I stället pratar man om att skaffa sig nya vapen. Därför blir den här konventionen ytterligare ett element.
En viktig uppgift vid sidan av att granska konventionen måste vara att skapa vägar att brygga över till kärnvapenstaterna. Jag tror inte att någon föreställer sig att dessa stater skulle vara med i förhandlingarna. Det var nog ingen som trodde det. Vi hade helst velat det, men vi förstod att det var orealistiskt.
Konventionen är lika mycket en normsättande markering från 122 av världens länder, som skrivit på att kärnvapenstaterna nu måste ta denna fråga på allvar. Om det inte finns någon väg att övertyga genom de existerande formerna och konventionerna måste man markera på detta sätt, precis som man har gjort mot de länder som innehar andra massförstörelsevapen.
Jag tycker också att konventionen ska vara ett praktiskt verktyg. Jag menar att den också ska användas för att skapa forum där vi diskuterar med kärnvapenstaterna. Vi är redo att ta på oss rollen att skapa den sortens diskussioner. Det blir en trovärdighetsfråga för kärnvapenländerna. Är de beredda?
Skulle de komma till diskussioner om hur utvecklingen som har synts på sistone ska hejdas? Konventionen måste ingå i hela arsenalen av åtgärder. Jag är stolt över att företräda en regering som säger att vi tydligare än någonsin måste markera mot kärnvapen.
I en tid när det är så nära också till oavsiktlig användning, alltså att misstag eller tekniska problem kan leda till att man utlöser kärnvapen, måste vi vara aktiva fullt ut. Jag är rädd för att ni i oppositionen med er politik och intresset för att ansluta sig till Nato kommer att vara beredda att sälja ut allt detta.
Det låter lite så nu: Vi ska inte tala för högt om det här; vi ska inte ansluta oss till den här konventionen. Ni har varit väldigt lite aktiva i diskussionen. Inte ens när man har bjudit in till diskussionen om de här frågorna har oppositionen visat något stort intresse, utan det är först nu när det finns en förbudskonvention som det är intressant.
Direktiven, menar jag, innehåller alla de viktigaste elementen att diskutera och reda ut, inte minst relationen till andra fördrag och konventioner. Det är viktigt, för den här konventionen ska som sagt också vara ett praktiskt politiskt verktyg.
Men jag önskar att ni skulle stå upp och tydligare säga att det här är vägen framåt och inte bara säga att vi nu ska låta kärnvapenländerna få ett veto, att vi inte ska få skriva under en förbudskonvention, att vi inte ska få göra det ena och det andra med hänvisning till samarbetena. Det menar jag att man bör avstå från. Det tjänar vi alla på.
Margot Wallström (S):
Tack, Karin Enström! Det här är en viktig debatt, och alla de frågor som Karin Enström tar upp på slutet är just de frågor som utredningen ska hjälpa till att ge svar på. På vilket sätt påverkar detta de övriga konventionerna och relationerna till övriga existerande konventioner? Vad är det som kärnvapenstaterna faktiskt skulle bry sig om? Det är lite grann en annan fråga, men det är det man börjar undra över. Har de visat någon vilja att engagera sig i de förhandlingar som pågår?
Vad är det som faktiskt kan bidra till att sätta normen mot kärnvapen och kärnvapenspridning om inte existerande konventioner? Det är den frustrationen som har lett till att vi har fått den här konventionen. Jag viftar inte bort någon av de här frågorna. Jag menar att det är precis därför vi har tillsatt den här utredningen - för att se till att vi har rett ut alla de aspekterna. Det tar vi absolut på största allvar, för den här frågan är viktig.
Jag hoppas att vi också i fortsättningen ska kunna behålla en samsyn på hur vi betraktar kärnvapen, kärnvapenanvändning, kärnvapenspridning och risken med kärnvapen. Jag vill också säga att icke-spridningsfördraget är och förblir av grundläggande betydelse för vår nedrustningspolitik.
Vi måste göra ansträngningar för att man 2020 när man ska förhandla igen får framgångar med den. Som omvärldsutvecklingen ser ut nu är utmaningarna betydande och debatten väldigt polariserad. Kärnvapenstaternas inställning och vilja att göra konkreta framsteg kommer att betyda mycket för oss allihop, så den här debatten kommer tack och lov att fortsätta.
Jag hoppas att vi ska hitta punkter där vi är eniga och samtidigt kunna diskutera det som behöver åtgärdas för framtiden för att förhoppningsvis ta ett steg mot en kärnvapenfri värld.