KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nyamko Sabuni (L):
Jag hör och förstår väldigt tydligt vad Åsa Lindestam lägger fram. Åsa Lindestam säger att hon har varit ute och talat med arbetsgivare och frågat vad de efterfrågar. Det är också det sätt som också Yrkeshögskolan arbetar. De frågar arbetsmarknaden vad det är för kompetens som efterfrågas.
Utifrån det gör de en bedömning av kvaliteten på den utbildning man vill erbjuda men också av relevansen på arbetsmarknaden och väger det mot andra regioner och vad de har för behov. Yrkeshögskolan jobbar inte på annorlunda sätt än vad du lägger fram här. Det är inte så att bara för att man ansöker om att anordna en utbildning måste man per automatik få det. Återigen är kvalitetsfrågan väldigt viktig.
Det kan finnas en och annan utbildning som man har ansökt om att gå genomföra i Gävleborgs län som höll kvaliteten men som ändå inte fick genomföras därför att man tog hänsyn till andra regioner och andra delar av landet. Det kan jag inte svara på. Min bedömning är att Yrkeshögskolan gör ett väldigt bra arbete och utifrån kvalitet, arbetsmarknad och relevans godkänner de utbildningar som behövs.
Vi har verkligen jobbat för att prioritera yrkesutbildningar. Jag vet att vi under många har prioriterat komvuxutbildningar, som också är viktiga. De förbereder unga människor och unga vuxna för universitet och högskoleutbildningar. Men det visar sig ändå att yrkesutbildningar är det som ger mest effekt om man vill få ut människor på arbetsmarknaden. Det handlar om människor som vill omskola sig, måste byta jobb och så vidare. Jag håller med om att vi behöver göra mer och satsa de pengar som behövs för att utbildningar ska genomföras.
Men återigen betyder det inte per automatik att alla utbildningar som ansöker måste få genomföras. De måste hålla kvalitet som i övriga landet. Jag välkomnar Åsa Lindestams intresse för dessa utbildningar. Vi har ett antal år framför oss. Det här är bara en omgång. Det är detta års beslut som Yrkeshögskolan har fattat. Nästa år måste de fatta nya beslut.
Totalt sett sedan 2009 fram till dagens beslut är det ändå 2 000 platser som beviljats Gävleborgs län. Det gäller väldigt många människor. Kan vi så småningom få alla dessa på arbetsmarknaden har vi åstadkommit någonting viktigt för medborgarna i länet.
Nyamko Sabuni (L):
Jag både gläds åt och välkomnar Åsa Lindestams framtidsoptimism. Det finns möjlighet till teknikutveckling och möjligheter till arbete bara vi utbildar våra medborgare och får ut dem på arbetsmarknaden. Jag är övertygad om att också Yrkeshögskolan tittar på just detta. Jag är väldigt glad över det intresse som medborgarna har visat för yrkesutbildningar, och främst yrkeshögskolans utbildningar, och att det är så många som söker på varje plats.
Jag hoppas att de flesta som verkligen är kvalificerade för dessa utbildningar blir antagna och, återigen, att vi inte utbildar människor till arbetslöshet utan att man tar in så många som man bedömer har möjlighet att så småningom komma ut i arbete. Jag tycker att det är jättebra. Vi ska fortsätta att följa utvecklingen när det gäller yrkesutbildningar mycket närmare, just på grund av att intresset är så stort från medborgarna men också från anordnarna.
Jag har bestämt mig för att kalla in anordnarna till en hearing.
När det nu är fler som ansöker och kanske många fler som kommer att få avslag är det viktigt att höra om de ser vissa saker som behöver förbättras i de rutiner som yrkeshögskolan använder eller i det regelverk som regeringen och riksdagen fastställer och vad det i så fall kan vara för att vi ska få en så bra sammansättning och så bra utbildningar som möjligt och att många utbildningar ska kunna genomföras där vi vet att arbetskraften och kompetensen efterfrågas.
Det finns anledning att fortsätta att gå vidare på den här banan och återkomma till det. Jag tycker att det är jätteviktigt och jätteroligt att Åsa Lindestam visar en sådan framtidsoptimism och att det händer saker i Gävleborgs län. Vi behöver höra mer sådant runt om i landet, att det händer saker och att det finns chanser för fler människor att komma ut i arbete, kunna försörja sig själva och ha en vardag som alla vi andra som går till ett arbete har. Det är väldigt viktigt.
För denna omgång vill jag ändå säga att det är tre utbildningsplatser beviljade totalt sedan 2009, och det är 2 000 platser fram till nästa år. Låt oss använda oss av de 2 000 platserna på ett bra sätt, och låt också arbetsmarknaden vara där och anställa dessa personer. Sedan får vi återkomma till ytterligare utbildningar i kommande ansökningsomgångar.
Men jag håller med Åsa Lindestam om att det kan komma att behövas ytterligare utbildningar som godkänns och ytterligare människor som måste få plats, men vi ska följa utvecklingen på arbetsmarknaden så att vi gör rätt, så att vi inte utbildar till arbetslöshet.
Nyamko Sabuni (L):
Jag lyssnar och tar med mig Åsa Lindestams kloka tankar och ord. Jag tackar framför allt för inbjudan - jag kommer väldigt gärna på besök, så jag ska se till att planera för det. Det är självklart att vi inte får missa människor som är intresserade, som uppfyller kvalifikationerna för att gå en yrkesutbildning och som är efterfrågade på arbetsmarknaden. Det är ett politiskt uppdrag att se till att matcha detta: intresse, kvalitet på utbildningen och efterfrågan på arbetsmarknaden.
Jag vet inte om Åsa Lindestam läste DN i dag, men jag är också bekymrad över att det är få utrikes födda personer som går yrkesutbildningar när vi vet att arbetslösheten är väldigt hög framför allt inom denna grupp. Det är därför som vi har vidtagit åtgärder där vi menar att det borde gå att kombinera en yrkesutbildning med yrkessvenska.
Människor som kanske har läst sfi några månader eller ett år och ännu inte behärskar svenska fullt ut måste få chansen att gå en yrkesutbildning och där kombinera utbildningen med att lära sig den facksvenska som kan behövas för att vägen in till arbetsmarknaden också där ska underlättas.
Jag ser en stor potential att fylla på med yrkesutbildning de kommande åren för att utnyttja den högkonjunktur som vi befinner oss i, då en del människor på den omstrukturerade arbetsmarknaden behöver gå från en bransch till en annan. Utgångspunkten är att det ska finnas utbildningar för alla dem som uppfyller kvalifikationerna och som efterfrågas på arbetsmarknaden.
Jag kommer gärna och studerar vidare hur dessa yrkesutbildningar fungerar i Åsa Lindestams län. Jag tackar så mycket för debatten. Hör gärna av dig vidare kring frågorna!
Nyamko Sabuni (L):
Josefin Brink har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en lagstiftning om rätt till barnomsorg på kvällar, nätter och helger för alla barn. Utgångspunkten är att förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet ska erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete, studier eller familjens situation i övrigt. Det finns i dag inget som hindrar kommunerna från att erbjuda omsorg på obekväm arbetstid.
Kommuner erbjöd förra året ca 3 800 barn plats i sådan verksamhet genom nattöppna förskolor, familjedaghem eller barnvårdare i det egna hemmet. Som tidigare informerats här i kammaren ska föräldrar som har behov av omsorg utanför reguljär arbetstid få sitt behov prövat av kommunen.
I den nya skollagen, som ska börja tillämpas den 1 juli, förtydligas att kommunen ska sträva efter att erbjuda omsorg för barn under den tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds, i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete och familjens situation i övrigt. Att sträva efter innebär enligt lagen att en kommun inte utan vidare kan avstå från att tillhandahålla sådan omsorg.
Ambitionen måste vara att tillhandahålla kommunalt finansierad omsorg även under så kallad obekväm arbetstid för barn till föräldrar som har behov av det. Om kommunen vid en viss tidpunkt inte har någon efterfrågan måste kommunen ändå planera för att tillhandahålla omsorg när situationen förändras. Detta innebär att det inte bör vara möjligt för en kommun att generellt avskaffa tillgången till kommunalt finansierad omsorg för barn till föräldrar som förvärvsarbetar under så kallade obekväma tider.
Men det innebär ingen rättighet att i enskilda fall få omsorg under obekväm arbetstid. Kommunen bör för varje ansökan om plats göra en individuell bedömning och besluta därefter. Det ska även vara upp till kommunen att besluta i vilka former verksamheten ska bedrivas samt tidpunkten för när kvällsomsorgen tar vid efter dagtid.
Tillgången till förskola och annan pedagogisk verksamhet av hög kvalitet är en av grundförutsättningarna för att kvinnor och män ska kunna förena arbete eller studier med familjeliv. Jag är för närvarande inte beredd att ta initiativ till en ny lagstiftning utan vill först följa hur den nya skollagen kommer att tillämpas.
Nyamko Sabuni (L):
Jag håller med om Josefin Brinks beskrivning att många människor jobbar på obekväma arbetstider. Jag håller inte med om att det finns en akut brist på förskola. Men jag håller också med om att det ibland finns personer som kan behöva barnomsorg på obekväm arbetstid som kommuner kanske ändå bedömer inte ska få det. I så fall är det möjligt att vända sig till Skolinspektionen med sin begäran, om man anser att man har rätt att få detta. Det handlar också om att göra prioriteringar.
Vi prioriterar att se till att pengarna används till att förbättra den generella allmänna barnomsorgen, förskolan, som erbjuds på dagtid för de allra flesta barn, också för de barn vars föräldrar arbetar på obekväm arbetstid. Skulle vi säga att det per automatik ska finnas en skyldighet att ha förskoleverksamhet dygnet runt tror jag inte att vi skulle ha råd att ha en så pass bra förskola som vi har i dag. Det är därför som lagstiftningen är formulerad på det här sättet.
Kommunen ska ha beredskap, och kommunen ska inte per automatik säga nej till någon som ansöker om barnomsorg på obekväm arbetstid. Men kommunen gör en individuell bedömning från familj till familj. När alla andra möjligheter har tömts bör man erbjudas barnomsorg på obekväm arbetstid.
Skulle det vara så att man som enskild familj anser att det inte finns några andra möjligheter och man ändå inte får tillgång till barnomsorg för att kunna förvärvsarbeta, då vill jag gärna se att man faktiskt skickar en anmälan till Skolinspektionen, för Skolinspektionen är inrättad för att vi ska kunna upprätthålla kvalitet såväl i förskolan som i skolan. Det är bra för oss politiker att få veta när det går snett.
Men vi kan inte generellt säga att bara för att det finns personer som arbetar på obekväm arbetstid, vilket vi vet att det gör inom vården och omsorgen, ska det finnas barnomsorg nattetid och under helger för alla.
Det tror jag inte att vare sig den här regeringen eller någon annan regering har råd med, utan vi måste hela tiden ser när det är viktigt att erbjuda förskola och när det är viktigt att tillhandahålla extra barnomsorg för dem som absolut behöver det. Det är detta jag hoppas att den nya lagstiftningen ska leda till. Jag är redo att följa upp lagen.
Lever inte kommunerna upp till sitt åtagande att efter enskilda bedömningar ge hjälp och stöd med barnomsorg till dem som behöver det är jag inte främmande för att se över lagen. Men lagen har ännu inte trätt i kraft. Låt oss följa upp den när den träder i kraft och använda oss av Skolinspektionen som kvalitetssäkrare. Skulle vi sedan se att kommunerna inte lever upp till sitt åtagande kan Josefin och jag debattera det i kammaren.
Nyamko Sabuni (L):
Det skulle vara ett väldigt stort problem om var tredje medlem i Kommunal inte kan arbeta heltid bara för att det inte finns en lag som säger att det finns möjlighet att få förskola och barnomsorg på obekväm arbetstid. Många kanske inte känner till sin rätt att ansöka om detta.
Många kanske vet att det inte går eftersom det finns ett annat slags nätverk som kommunen tycker kan stödja familjens behov. Jag vet inte hur det är. Om man säger att var tredje person jobbar deltid eller att var tredje person jobbar på obekväm arbetstid och att det därför måste finnas en öppen förskola landar vi i att det ska finnas förskola dygnet runt.
Jag tror inte att det är det som vare sig föräldrarna, Josefin Brink eller jag efterfrågar. När man har gjort bedömningen att det finns behov för ett barn har kommunen skyldighet att se till att barnet har rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid. Jag tänker inte göra detta generellt. Jag vet att många barn har någon att ty sig till. För dem som inte har det måste vi garantera att det finns.
I övrigt måste vi satsa på att den allmänna förskola som alla barn har tillgång till - även de barn vars föräldrar arbetar på obekväm tid - ska hålla god kvalitet. Den måste ha god tillgänglighet. Om vi ska erbjuda förskola alla timmar dygnet runt kommer vi inte att kunna upprätthålla den goda kvalitet och tillgänglighet som vi har i den svenska förskolan i dag.
Som Josefin Brink påpekar ska vi följa lagen. Om det inte fungerar ordentligt får vi återkomma. Vi kan inte föra en debatt som om alla som arbetar på obekväm tid alltid måste ha tillgång till förskola alla timmar i veckan. Det skulle aldrig fungera. Det har inte Josefin Brink föreslagit någon gång i den regering hon stödde. Jag har inte möjlighet att lova något sådan. Men vi ska självklart följa upp det.
Nyamko Sabuni (L):
Ann-Christin Ahlberg har frågat mig vad jag avser att göra för att barnskötaryrkets framtid inte ska kännas så dyster utan vända det till att barnskötarna som yrkesgrupp också behövs. Personalen i förskolan, både förskollärare och barnskötare, har bidragit till vad svensk förskola är i dag - unik och respekterad i omvärlden och med högt anseende. Förskollärare och barnskötare medverkar till att lägga grunden för barnens utveckling och lärande.
Under hela förskolans utbyggnad har barnskötarna utgjort en stor del av personalen. Hösten 2010 fanns det 32 600 årsarbetare med barnskötarutbildning i förskolan, vilket motsvarar 38 procent av personalen. Barnskötare är därmed en betydande del av förskolans personal, och deras arbetsinsats är av stort värde. I förskolan arbetar barnskötare och förskollärare tillsammans utifrån en helhetssyn på barnen, deras utveckling och lärande.
Det är viktigt att olika kompetenser kan bidra till förskolans utveckling. Regeringen har genomfört en rad åtgärder som markerar barnskötaryrket som viktigt i förskolan. Jag vill här lyfta fram tre exempel. Precis som Ann-Christin Ahlberg noterar har regeringen tydligt beskrivit barnskötares roll i förskolan i förarbetena till den nya skollagen.
Barnskötare är en viktig personalgrupp i förskolans arbetslag och kommer även i framtiden att komplettera förskollärarna och ha betydelse för förskolans verksamhet. Regeringen har även förstärkt förskolans pedagogiska uppdrag i förskolan och förtydligat vissa mål i förskolans läroplan. Detta berör alla som arbetar i förskolan, även barnskötare. Yrket barnskötare får därmed ett tydligare uppdrag vilket innebär att yrket utvecklas.
Vidare har regeringen under åren 2009-2011 satsat totalt 600 miljoner kronor på Förskolelyftet för att ge barnskötare och förskollärare möjlighet till fortbildning. Barnskötare som deltar i Förskolelyftet får kompetensutveckling inom de områden som regeringen valt att förtydliga i förskolans läroplan, framför allt barns språkliga och matematiska utveckling. Sammantaget kommer barnskötarna också i framtiden att vara en viktig yrkesgrupp i förskolan.
Att arbeta tillsammans i arbetslag med olika kompetenser har varit en framgångsfaktor i den svenska förskolan. Jag är övertygad om att barnskötarnas kompetens kommer att behövas i förskolan även framöver.
Nyamko Sabuni (L):
Jag är väldigt glad att Ann-Christin Ahlberg har ställt denna fråga så att vi får möjlighet att debattera och diskutera detta i en dialog. Även jag har nämligen känt av den oro som finns bland barnskötarna över att deras framtid inte längre finns inom förskolan, eftersom det har gått rykten om att det bara är förskollärare som ska vara verksamma inom förskolan. Det är jätteviktigt att vi skickar ut dessa signaler om att vi värnar om de olika pedagoger som finns inom förskolan.
Jag tror inte att den svenska förskolan hade varit vad den är om den inte hade haft just en blandning av personal som är förskollärare, barnskötare, kulturpedagoger och andra som kan finnas, inte minst när det gäller modersmålsstöd för de barn som behöver det. Här har vi något som vi måste värna om. Som ett led i att sprida information har vi också hjälp av andra aktörer.
Det har kommit till min kännedom att Kommunal och Lärarförbundet har skickat ett brev till kommunerna, och därmed hoppas jag att det når fram till förskolorna att barnskötare även fortsättningsvis kommer att behövas. Det finns barnskötarutbildning på gymnasiet. Kommunerna själva har eftergymnasial utbildning för dem som vill bli barnskötare. Vi satsar på fortbildning för att också barnskötarna ska utvecklas.
Det är viktigt att påpeka förskollärarnas ansvar för de pedagogiska momenten i förskolan, men det är också viktigt att säga att det inte finns någon omsorg som inte också leder till lärande och det finns inget lärande som kan ges till barnen utan omsorg. Därför blir alla grupperna i förskolan viktiga för barnen.
Om det ska finnas en förskola där både omsorg, lärande och lek blandas behövs också olika typer av pedagoger. Därför är det bra med denna debatt. Jag hoppas att budskapet i dag ska komma ut till alla förskolor och den personal som finns där. Vi kan också göra mer utanför kammaren när det gäller att informera om barnskötarnas framtid och att de kommer att behövas i den svenska förskolan även framgent.
Jag tackar så mycket för initiativet att få diskutera frågan.
Nyamko Sabuni (L):
Att jobba inom den svenska förskolan är ett framtidsyrke. Det är ett intresse vi alla delar. De reformer som kommer att gälla från och med juli, där förskolan blir en egen skolform, där vi inför en förskollärarutbildning och förskollärarlegitimation, förskolledare och så vidare, kommer att höja statusen för själva skolformen och för dem som jobbar inom den.
Vi är tydliga med att alla pedagoger som finns inom förskolan behövs för att vi ska upprätthålla den kvalitet svensk förskola är känd för internationellt. Inte minst ser jag behov av att fortsatt utveckla forskningsdelen, att ge förskollärare möjlighet att forska.
Det är viktigt att kombinera praktik med forskning som ett led i att utveckla pedagogiken i förskolan för att hjälpa barn i sin utveckling. Jag håller också med Ann-Christin Ahlbergs beskrivning av de anställningsformer som finns. Det är kommunerna och enskilda huvudmän som anställer.
Den tydliga signalen från regeringens sida, och som jag uppfattar från riksdagens sida, är att barnskötare behövs lika mycket i förskolan som förskollärare. Det ligger också i kommunernas och i enskilda huvudmäns intresse att se till att också barnskötarna har anställningsformer som gör att människor vill utbilda sig till barnskötare och ta anställning inom förskolan. Gör vi inte så blir det stora problem med en framtida förskola.
Det kommer inte att finnas en förskola av hög kvalitet om inte folk vill utbilda sig till barnskötare eller förskollärare. Jag anser att det finns ett intresse att jobba för att skicka ut signalerna, det vill säga att anställa utbildade som vill vara med och utveckla våra barn och se till att de har goda anställningsvillkor så att det blir ett yrke som lockar till förskolan, inte minst att locka män till förskolan.
Jag ser gärna att arbetsmarknaden blir mindre segregerad än vad den är i dag, att vi får män inom kvinnodominerade yrken och kvinnor till mansdominerade yrken. Här finns flera olika utmaningar att arbeta med framgent. Även om vi har en förskola att vara stolta över finns det fortfarande mycket kvar att göra. Jag ser fram emot flera diskussioner och dialoger för hur vi tillsammans kan utveckla förskolan för alla våra barn.
Nyamko Sabuni (L):
Jag har inte riktigt den bild som Ann-Christin Ahlberg beskriver av hur anställningarna går till inom kommunerna och beträffande fristående friskolor - att man avskedar eller inte vill anställa barnskötare och sedan anställer outbildade. Den bilden har jag inte riktigt. Men om det förekommer vill jag säga till alla huvudmän till förskolor: Vi har en tillsyn av förskolor. Den tillsynen går ut på att kvalitetssäkra, att se till att kvaliteten hålls.
En del av kvaliteten i förskolan handlar just om att vi har utbildad personal som är till för att utveckla våra barn. Är det så att kommunen eller enskilda huvudmän sätter i system att anställa outbildad personal kommer Skolinspektionen eller kommunen i sin inspektion av de fristående förskolorna att upptäcka att kvaliteten inte hålls, och därmed riskerar man att få sin förskola nedlagd. Det är viktigt att säga.
Vi behöver förskollärare som ansvarar för de pedagogiska delarna. Men vi behöver också barnskötare, för de har tillsammans med förskollärare ansvar för lärande men också för omsorg och tillsyn av våra barn. Det är bara när de båda typerna av utbildning - men också andra, som kulturpedagoger, som jag talade om tidigare - finns i våra förskolor som vi kan garantera kvaliteten.
Jag hoppas verkligen inte att det förekommer att man säger upp barnskötare för att anställa outbildade, för då kommer man inte att kunna hålla kvaliteten när Skolinspektionen sedan kommer och granskar verksamheten.
Nyamko Sabuni (L):
Johan Andersson har frågat mig vad jag avser att göra för att stimulera så att kommunerna ökar aktiviteterna för att tillskapa fler platser inom barnomsorgen på så kallade oregelbundna tider. Vidare har han frågat om jag är beredd att verka för att tillskjuta mer stimulansmedel för att tillskapa fler platser på oregelbunden tid och om jag avser att ta initiativ till att ändra lagstiftningen så att det blir en rättighet för föräldrar att få barnomsorg på oregelbunden tid.
Enligt skollagen ska förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet erbjudas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete, studier eller familjens situation i övrigt. År 2010 fanns ca 4 000 barn i åldern 1-12 år inskrivna på obekväma tider.
Som det informerats vid ett flertal tillfällen här i kammaren görs det i den nya skollagen, som ska börja tillämpas den 1 juli, ett förtydligande om att kommunerna ska sträva efter att erbjuda omsorg för barn under den tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds. Det innebär att en kommun inte utan vidare kan avstå från att tillhandahålla sådan omsorg. Ambitionen måste vara att tillhandahålla kommunalt finansierad omsorg även under så kallad obekväm arbetstid för barn till föräldrar som har behov av det.
Om kommunen vid en viss tidpunkt inte har någon efterfrågan måste kommunen ändå planera för att tillhandahålla omsorg när situationen förändras. Det innebär ingen rättighet att i enskilda fall få omsorg under obekväm arbetstid, men föräldrar som har behov av omsorg utanför reguljär arbetstid ska få sitt behov prövat av kommunen. Eftersom den nya skollagen ännu inte ens börjat tillämpas är jag för närvarande inte beredd att ta nya initiativ på detta område. Först vill jag följa hur den nya skollagen kommer att tillämpas.