Nima Gholam Ali Pour (SD):
I dag ska riksdagen behandla regeringens skrivelse gällande Riksrevisionens rapport om migrationsdomstolarnas handläggningstider i asylmål. Riksrevisionens granskning visar att migrationsdomstolarna är långt ifrån att nå regeringens mål om att avgöra 90 procent av asylmålen inom fyra månader. Samtidigt är skillnaderna mellan domstolarna stora.
Vid migrationsdomstolen i Göteborg var väntan på muntlig förhandling omkring 800 dagar år 2020. Detta förlänger i sin tur handläggningstiderna. Långa handläggningstider innebär ökade kostnader för skattebetalarna. En invandring som redan kostar för mycket fördyras ännu mer.
Även om granskningen påtalar att lokalbrist och personalbrist är några av orsakerna bakom längre handläggningstider säger det sunda förnuftet att längre handläggningstider i migrationsdomstolar beror på att Sverige har fört en ohållbar invandringspolitik som Sveriges institutioner, vare sig det är migrationsdomstolar, skolor eller Polismyndigheten, inte mäktar med.
Visst, det finns lokalbrist och personalbrist som leder till längre handläggningstider. Men om Sverige hade fört en förnuftig invandringspolitik, anpassad till det svenska samhället, skulle det inte ha funnits någon lokalbrist eller personalbrist inom migrationsdomstolarna. Man hade helt enkelt gjort det rätta och utgått ifrån vad det svenska samhället klarar av.
Det som är viktigt att säga i sammanhanget är att det är alltför långa handläggningstider vid migrationsdomstolar, trots att regeringen flera gånger förstärkt anslagen till migrationsdomstolarna. Mer pengar har tillförts migrationsdomstolarna, men Sverige har fortsatt att föra en ohållbar migrationspolitik.
Även i Riksrevisionens granskning framgår det att invandringens volymer påverkar handläggningstiderna. I regeringens skrivelse gällande Riksrevisionens granskning framkommer det att åtgärder redan har genomförts för att tillmötesgå Riksrevisionens rekommendationer.
Att de institutioner som ska hantera invandringen inte mäktar med situationen är först och främst volymrelaterat. Ett sätt att minska volymerna avseende asylinvandring är att asylsökande omedelbart efter ansökan skickas till mottagningsenheter utanför EU, där deras ansökan kan utredas.
Om utredningen skulle leda till att de befinns ha skyddsskäl skulle de beviljas asyl på plats och få skydd utan att behöva resa vidare. Ett sådant förfarande skulle helt och hållet ta bort alla skäl till irreguljär migration med syfte att ansöka om asyl och därmed underlätta migrationsdomstolarnas börda.
Detta förslag har lagts fram av oss i Sverigedemokraterna i vår kommittémotion gällande asylpolitik. Återigen: Att våra institutioner är överbelastade av invandringen är volymrelaterat, och gränsen för hur mycket invandring Sverige klarar av har passerats för länge sedan.
Sverigedemokraterna avstod från att lämna in följdmotioner till regeringens skrivelse eftersom Sverige har fått en ny regering som har Tidöavtalet, där Sverigedemokraterna är ett av samarbetspartierna, som grund för sin migrationspolitik.
Med en migrationspolitik som utgår från Tidöavtalet kommer invandringen till Sverige att minska väsentligt, vilket innebär att invandringen sjunker till volymer som underlättar migrationsdomstolarnas arbete.
En invandring som Sverige klarar av och som är anpassad till det svenska samhället innebär även kortare handläggningstider för asylsökande och att man så småningom kan sänka anslagen till migrationsdomstolarna och omfördela resurser till de reformer som behövs här hemma i Sverige.
Denna granskning från Riksrevisionen är en av många granskningar som visar att Sverige har fört en invandringspolitik som landet inte mäktar med hur mycket resurser vi än anslår. Redan från början var den rätta åtgärden att minska invandringen.
Det är inte Sverige som ska anpassa sina migrationsdomstolar till massinvandring, utan det är invandringspolitiken som ska anpassas till den kapacitet som våra migrationsdomstolar har. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.