Jacob Johnson (V):
Vi debatterar nu betänkandet Säkra livsmedel . Då kommer jag, som Bernhardsson tidigare, först att tänka på köttfärsskandalen i höstas, som ju visade hur man paketerade om och ändrade bästföredatum i bland annat Ica Maxi-storköp på olika platser i landet - ett helt oacceptabelt beteende om man vill behålla kundernas förtroende.
Ja, säkra livsmedel handlar mycket om förtroende för alla aktörer i hela livsmedelskedjan, från odling och boskapsskötsel till skörd och slakt, transporter, hantering i affärer och butiker och tillagning, vare sig det är på restauranger, skolkök eller hemma i bostaden.
Regeringen har utsett en särskild utredare att titta på myndighetsstrukturen för hela denna kedja - Jordbruksverket, Livsmedelsverket, Fiskeriverket och Statens veterinärmedicinska anstalt. Utredningen ska vara klar till årsskiftet, och vi får väl tillfälle att återkomma till den. Köttfärsskandalen inträffade efter den allmänna motionstidens utgång, så några yrkanden knutna till det uppdagade finns inte i dag i denna debatt.
Men vi som deltog i debatten efter reportagen kunde jämföra med situationen i Finland och Danmark. Där är det obligatoriskt att aktörer inom livsmedelshantering har gått igenom en grundläggande utbildning i livsmedelshygien för att starta eller driva livsmedelsverksamheter.
I Finland måste man ha klarat ett så kallat hygienkompetenstest för att få ett hygienkompetenskort. Jordbruksministern har ju sagt sig vilja arbeta för liknande lösningar på frivillig väg i Sverige - alltid något bidrag.
Positivt har även Livsmedelsverkets resoluta agerande varit när de kallat till sig ledningen för Ica samt deras åtalsanmälan mot ett antal Icabutiker för olaglig ompaketering och ommärkning av köttfärs.
Detta är i enlighet med Livsmedelsverkets uppdrag att verka aktivt för säkra livsmedel, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. Redlighet är väl inte direkt ett ord som används i vardagen.
Enligt regleringsbrevet till Livsmedelsverket är målet för redlig hantering "en ändamålsenlig och korrekt märkning av alla livsmedel så att konsumenterna kan göra medvetna val". Enligt min mening ligger det dock mer i ordet redlighet. Här finns det en del att göra vad gäller tydlighet och förståelse för begreppet redlighet. Men det är väl lämpligt att ta upp i en särskild debatt.
Jag vill också uttrycka oro för den urholkning av anslagen som har skett till Livsmedelsverket med tanke på de ökade samhällskrav vi har på just ökad redlighet i livsmedelshanteringen. Fru talman! Vårt viktigaste livsmedel är vatten - vatten, bara vanligt vatten.
Vi är här i Sverige gynnade genom att vi i princip har en god tillgång till vatten och en väl utbyggd kommunal vattenförsörjning av god kvalitet. Det kommunala vattnet tillhandahålls också till en mycket låg kostnad. Enligt Svenskt Vatten var det genomsnittliga priset för kommunalt kranvatten 2,8 öre per liter levererat direkt på plats i köket.
Trots detta låga pris på bra och säkert dricksvatten har konsumtionen av flaskvatten ökat avsevärt under senare år. Överallt kan man köpa flaskvatten, vatten som paketeras i plastflaskor och aluminiumburkar och sedan transporteras och även ofta kyls innan det säljs - med påverkan på miljö och klimat som följd.
Vi anser från Vänsterpartiet att Livsmedelsverket i samarbete med andra myndigheter, kommuner och landsting med flera ska genomföra en informationskampanj för minskad flaskvattenkonsumtion och ökad användning av kommunalt kranvatten. Kampanjen ska även verka för minskning av läskkonsumtionen. Det är något som är viktigt av folkhälsoskäl och inte minst för barn och ungdomar. Fru talman!
Jag yrkar därför bifall till reservation 7. Vårt förslag avvisas i betänkandet med motiveringen att konsumtionen av flaskvatten minskade med drygt 4 procent 2007 efter den uppmärksamhet som frågan väckte i höstas. Jag tror att det är för tidigt att hävda att konsumtionen varaktigt kommer att minska, utan fortsatta informationsinsatser krävs.
Under de plenifria dagarna strax före påsk besökte jag bland annat skolor i Uppsala län. En av dessa var Linnéskolan där jag fick träffa elever i företagarprogrammet Unga företagare och ta del av deras erfarenheter. Ett av företagen på skolan hette H2O. Det lanserar plastflaskor märkta med "Jag älskar kranvatten" avsedda att tas med och fyllas på med läskande kranvatten.
En av inspirationskällorna för killarna i H2O var en debattartikel som jag och en partikamrat skrivit i frågan i en känd Uppsalatidning. Det verkar som företagsamma ungdomar i Uppsala har större insikt i denna fråga än utskottsmajoriteten. Ett litet tillägg till frågan om vårt goda och säkra kranvatten.
För att det ska förbli av god kvalitet krävs upprustning av det kommunala vattenledningsnätet på många platser. Det är ett kommunalt ansvar, men det kan vara på sin plats att påpeka att de vattenledningsnät som ofta byggdes ut efter andra världskriget för 30-50 år sedan behöver ses över och upprustas. Det är en viktig samhällelig framtidsinvestering för bra miljö och säkert vatten - vårt viktigaste livsmedel.
Betänkandet handlar i övrigt bland annat om märkning av livsmedel. Det är som jag sagt tidigare åtminstone en del av vad som menas med redlighet i livsmedelshanteringen, det vill säga att det finns en ändamålsenlig och korrekt märkning av alla livsmedel så att konsumenterna kan göra medvetna val. Man kan förtydliga att den ändamålsenliga märkningen ska vara lättläst, förståelig och motsvara kundernas behov vad gäller till exempel matens effekter på hälsa, miljö och klimat.
Här finns det i dag mycket att önska. Vi har en situation med olika märkningar som belyser ungefär samma saker med olika inriktning. Detta är naturligtvis förvirrande för konsumenterna och ett bevis på att marknaden inte själv klarar av att tillhandahålla den information som kunderna vill ha. Här bör marknadsfundamentalister till exempel på den borgerliga sidan ta sig en funderare.
Teorin om den fria marknaden med välinformerade konsumenter som har tillgång till all nödvändig information så att de kan välja den bästa produkten efter ett medvetet val mellan kvalitet och pris håller knappast i dagens komplicerade värld. Jag stöder därför reservation nr 1 som tar upp behovet av tydlig märkning där det bland annat ska framgå vilket land produkten kommer ifrån och var den är förädlad.
Betänkandet behandlar även förekomsten av transfetter i våra livsmedel. Där anser jag i enlighet med reservation tre att Sverige likt Danmark bör ta fram en lagstiftning som anger en gräns för maximalt innehåll av transfetter i våra livsmedel.
Avslutningsvis stöder jag även reservation 4 om att införa en godkändmärkning av näringsidkare som verkar under livsmedelslagen.