KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Lindhagen (MP):
har frågat mig om jag kommer att agera för att striktare villkor ska gälla för utbetalning av statsbidrag enligt förordningen om statsbidrag till kommuner och regioner för att minska och motverka segregation. Ludvig Aspling har även frågat mig hur jag ser på risken för att statsbidrag betalas på ett sätt som kan antas bekräfta och förstärka normer och föreställningar baserade på heder, och om jag vidtar några åtgärder för att detta inte ska kunna ske.
Slutligen har Ludvig Aspling frågat mig om jag kommer att agera för att Delmos i framtiden alltid ska kräva tillbaka statsbidrag i de fall där dessa finansierar projekt som visar sig uppenbart strida mot syftet med bidraget. Låt mig börja med att poängtera att offentliga bidragsmedel endast ska gå till verksamheter som är förenliga med samhällets grundläggande värderingar, så som de formuleras i grundlagen och i de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter.
Av detta skäl följer regeringen löpande tillämpningen av statsbidrag inom olika områden och genomför vid behov nödvändiga förändringar i de förordningar som styr bidragsgivningen. För att minska och motverka segregationen krävs ett långsiktigt arbete av en bredd av aktörer. Det krävs både insatser som är av sektorsövergripande karaktär och insatser inom enskilda områden. Statsbidrag till kommuner, regioner och civilsamhällesorganisationer är ett viktigt verktyg för att utveckla och förstärka detta arbete.
Delmos fördelar statsbidrag med stöd i två förordningar. I båda dessa förordningar anges möjlighet för myndigheten att återkräva medel om det skulle visa sig att de har använts för ett annat ändamål än vad som har angivits i ansökan. Jag utgår ifrån att myndigheten i de fall detta blir aktuellt också fattar beslut om återkrav. Kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv.
Regeringens utgångspunkt är att ett jämställdhetsperspektiv ska beaktas i all politik som påverkar människors livsvillkor, så att alla kvinnor och män, flickor och pojkar kan leva jämställda liv. För regeringen är också arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck högt prioriterat. De hedersnormer som rättfärdigar och motiverar hedersrelaterat våld och förtryck måste bekämpas, och vi behöver stärka kunskapen och kompetensen inom flera samhällsområden. Ludvig Aspling hänvisar i sin fråga till verksamhet som har bedrivits i Nyköpings kommun.
Som statsråd kan jag inte uttala mig om enskilda fall, och hantering av enskilda bidragsärenden är således en fråga för den myndighet som har betalat ut medlen.
Åsa Lindhagen (MP):
På den första frågan kan jag svara absolut och definitivt nej. Vi ska inte ha skattemedel som går till verksamhet som förstärker hedersnormer. Vårt mål i regeringen är att bekämpa hedersnormerna, att bekämpa de normer som ligger till grund för ett förtryck där kvinnor och flickor inte har makten över sina egna liv. Vi ser också pojkar som drabbas av detta förtryck, och hbtq-ungdomar kan vara väldigt utsatta.
Vi ser flickor med funktionsnedsättningar, vilket till exempel organisationen Tris har lyft fram, som är väldigt utsatta när de lever i en hederskontext. Vårt arbete och våra skattemedel ska gå till att bekämpa hedersnormer, inte till att förstärka dem. Det var den ena frågan. Om jag uppfattade rätt var den andra frågan om man kan använda skattemedel till att föra medborgardialoger.
Jag tycker att kommuner och statlig verksamhet av olika slag behöver ha en levande dialog med de människor som bor i landet. Det kan man göra på en mängd olika sätt. Jag tänker att kommunen kanske inte var närvarande på riksdagsledamotens bostadsrättsföreningsmöte eftersom det inte var den typen av möte, men det kan finnas andra möten där jag tycker att kommunen behöver vara med och möta medborgare och lyssna på vad de tycker är viktigt och vad som behöver utvecklas och bli bättre i kommunen.
Det tycker jag är en grundläggande och viktig demokratisk uppgift. Som kommun kan man naturligtvis driva den verksamheten i egen regi - alltså att ha en aktiv dialog genom anställda i kommunen - men jag är inte motståndare till att man också använder företag. Vi har ett fritt näringsliv som har mycket kompetens i olika frågor. Om man vill utnyttja det kan det också vara ett sätt att driva medborgardialoger. Rent övergripande och generellt sett är det min ingång.
Jag tycker att det är viktigt att man har en dialog med medborgarna i kommunen, och jag tycker att det är oerhört viktigt att det inte går en enda skattekrona till verksamheter som är ett hot mot jämställdhet och mot mänskliga rättigheter och som vill trycka tillbaka utvecklingen på det området.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tänker att vi alltid ska vara öppna för att se om vi kan förbättra förordningar av olika slag och se om vi behöver vara tydligare. Vi har bland annat en utredning som har sett över särskilda demokrativillkor när det gäller bidrag till civilsamhället och som har lämnat ett betänkande kring hur villkoren kan skärpas. Jag tror att det är välkommet att vi tittar på de frågorna när det gäller mänskliga rättigheter och jämställdhet, till exempel. Vi ska alltid vara öppna för det.
Bidragsmedlen ska inte gå till verksamheter som förstärker ojämställdhet, till exempel. Det handlar om grundläggande utgångspunkter i samhället. Skattemedel ska inte gå till detta. Det jag tror är en viktig del i detta, när vi pratar om den kommunala nivån, är att vi också behöver fundera kring uppföljningen. Det är en sak att ställa krav, men en fråga som jag tror att vi alltid har anledning att fundera mer kring är: Hur följer vi upp?
Vi ställer krav på att bidragsmedlen ska gå till vissa typer av verksamheter och att de absolut inte får gå till verksamheter som är ett hot mot mänskliga rättigheter. Men hur följer vi upp att bidragsmedlen verkligen går till det de ska? Här kan man fundera på olika saker. Vi behöver förstås ha ordning och reda i våra statliga myndigheter. Vi kan också fundera på om det kan finnas behov av ökat stöd till kommuner i uppföljningen av bidragsgivningen.
Kan vi utveckla det arbetet på olika sätt? Det tror jag är en viktig fråga att ha med sig när det gäller skattemedlen. Vi ska alltid ha kontrollsystem. Sedan ska de förstås vägas mot vilka resurser det kräver att följa upp, men uppföljning är en viktig fråga som jag vill lyfta i det samtal som vi har här i kammaren.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är uppenbart att jag och Ludvig Aspling har helt olika utgångspunkter och analyser av de problem vi ser. Den enskilt viktigaste faktor som driver fram segregation är ekonomiska klyftor. Sedan kan man tycka att ekonomiska klyftor är bra, och man kan tycka att det är dåligt. Jag är en av de politiker som tror att ökad jämlikhet är något som gynnar alla i samhället, inte bara de som har det tuffast utan oss alla. Om vi verkligen vill motverka segregation ska vi ge oss på de ekonomiska klyftorna.
Det handlar om bostadssegregation, skolsegregation etcetera men inte minst om klyftorna. Integration och segregation är olika saker, men det är klart att det finns kopplingar mellan dessa. Den segregation vi har i samhället i dag förstärker förstås bristerna i integrationen. Den försvårar för människor att komma in i samhället och att vara med och bidra. Det är förstås oerhört allvarligt att det är på det sättet. Men det är flera saker vi behöver göra för att förbättra integrationen. Att jobba med segregationsfrågorna är en oerhört viktig del.
Det handlar om att välkomna människor på ett bra sätt och att inte tala om människor från andra länder i negativa ordalag, till exempel. Det handlar om att tro på människan, att tro på de enskilda människornas potential och att se till att förbättra möjligheterna för dem att komma ut i jobb. Vi gör inte ett tillräckligt bra jobb när det gäller utrikes födda kvinnor. Vi behöver bli bättre på att ta tillvara deras kunskap och kompetens och på att ge dem vägar in på arbetsmarknaden - det är ett konkret exempel. Vi behöver också jobba mot skolsegregationen.
Det är otroligt allvarligt när det handlar om våra barns uppväxtvillkor. Barn i Sverige i dag har olika möjligheter att få en god skolgång. Det finns alltså många olika frågor som vi behöver jobba med här. Jag diskuterar gärna segregationsfrågorna vidare. Ett av våra största samhällsproblem är att människor lever åtskilda, att människor har olika uppväxtvillkor och att livslängden skiljer mellan olika områden i samma stad.
Där har vi verkligen ett jobb att göra med att öka jämlikheten och ge alla människor i Sverige, inte minst våra barn, goda uppväxtvillkor.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är väldigt tydligt och har varit det också tidigare att Sverigedemokraterna och mitt parti verkar i olika verkligheter. Där har vi något som vi är överens om; man behöver inte tycka olika om allt. Den enskilt viktigaste faktor som driver fram segregation är ekonomiska klyftor, och detta är något som jag tror att vi skulle behöva prata mycket mer om i svensk politik.
Vi är många som förenas över partigränserna i att segregationen är ett stort problem i Sverige som slår hårt mot inte minst barns uppväxtvillkor. Detta är något som många av oss vill göra något åt. Sedan finns det givetvis kopplingar till integrationen. När vi välkomnar människor från andra länder till Sverige på ett så bra sätt som möjligt kan förstås exempelvis segregationen vara ett stort hinder i vägen för människor att etablera sig. Detta är något som jag skulle kunna utveckla längre om jag hade mer tid på mig.
Vi behöver absolut prata om segregationens orsaker och göra något åt dem.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är väldigt tydligt när det gäller Sveriges samhällsproblem att Sverigedemokraterna har en tydlig agenda att allt beror på migration. Men nej, alla ekonomiska klyftor beror inte på att vi har tagit emot människor från andra länder. Det beror på en rad olika saker. Vi skulle bland annat kunna diskutera skattepolitik och hur vi ska komma åt klyftorna och skapa goda möjligheter både för dem som är födda här i Sverige och för dem som har kommit hit, så att de kan skapa sig ett gott liv här. Där har vi en hel del jobb att göra.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tackar Helena Vilhelmsson som lyfter fram dessa oerhört viktiga frågor. Den kommission som regeringen har tillsatt kom nyligen med sin rapport, som är en del i processen. Den ska lägga fram sina slutgiltiga förslag i december. Det arbete som kommissionen gör är oerhört viktigt. Grundorsaken till att vi tillsatte denna kommission är att vi ser att vi har brist på ekonomisk jämställdhet.
Vi ser att dessa klyftor mellan kvinnor och män inte minskar på det sätt som de borde. Jag instämmer därför helt i problembilden. Det finns många saker som vi behöver göra. Men en viktig del är de förslag som kommissionen ska lämna i december i år om hur vi kan ta steg framåt för att se till att kvinnor och män har samma ekonomiska makt. Som jag har sagt i många sammanhang är pengar makt, och makt ska fördelas jämställt.
Därför ser jag väldigt mycket fram emot de förslag som kommissionen i nästa steg ska lämna. Men denna information och kunskap som vi fick var också väldigt värdefull.
Åsa Lindhagen (MP):
Detta är en jätteviktig fråga. En väldigt viktig del i Coronakommissionens arbete är just att titta på jämställdheten. Det är ett särskilt uppdrag som den har. Det som du lyfter fram, Helena Vilhelmsson, är nämligen väldigt viktigt. Vilka resultat har de stöd som vi har gått in med fått? Det är klart att jämställdheten är helt central i regeringens arbete. Vi vill skapa ökad jämställdhet. Men det är också viktigt att nu få en utvärdering och hela tiden ha ett lärande i fråga om det arbete som har gjorts i denna kris. Vad kan vi göra ännu bättre framöver?
Där är jämställdheten en väldigt viktig del som Coronakommissionen ska titta på.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag kommer inte att göra någonting som innebär att statistiken förbättras medan vi har ett stort mörkertal. Det är bra att dessa oerhört allvarliga brott anmäls, men då måste det också finnas kapacitet hos polisen att fånga upp detta. Det här är grova brott. De som begår dessa brott ska ställas till svars; det är min tydliga uppfattning. Regeringen har en utredning igång som tittar på skärpningar av straffen för samtliga sexualbrott.
Det är en väldigt viktig utredning som jag ser fram emot att ta del av längre fram. Lagstiftning och hantering av dessa grova brott tror jag är en helt central del i arbetet mot det sexuella våldet. Vi måste också jobba förebyggande. Vi behöver förbättra sex- och samlevnadsundervisningen i skolan. Vi har tagit ett beslut om att alla lärare ska få kunskap om sex och samlevnad. Vi behöver också jobba mot destruktiva mansnormer, som vi vet har en koppling till våld. Vi accepterar inte det här våldet.
Det måste få konsekvenser för utövarna, och vi måste göra vad vi kan för att förebygga våldet.
Åsa Lindhagen (MP):
Här har vi återigen ett exempel på att vi ibland lever i lite olika verkligheter. Våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck är en av regeringens mest prioriterade frågor, vilket jag tycker är ganska tydligt. Jag vill dock tacka riksdagsledamoten, för jag tycker att det är oerhört viktiga frågor som Malin Höglund lyfter fram. Jag ser också att vi har ett väldigt stort engagemang över partigränserna när det gäller att detta våld måste få ett stopp.
Bland det viktigaste är, som jag redan har nämnt, att rättsväsendet tar sig an dessa brott med kraft. Vi måste också jobba med förebyggande insatser och stöd till dem som utsätts.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag är oerhört glad över att regeringen har kunnat få på plats ett barnäktenskapsbrott. Det har tidigare varit oerhört svårt att få fällande domar i de här fallen. Jag delar helt uppfattningen att det här är väldigt allvarliga brott. Vi har alltså flickor i Sverige i dag, 2021, som ligger sömnlösa av rädsla för att giftas bort och utsättas för våldtäkter.
Jag är också glad över att vi har tagit det steg som riksdagen röstade igenom med en ny lag kring utreseförbud och möjligheten att omhänderta pass. Det är väldigt viktigt för att förhindra att flickor förs utomlands och gifts bort eller utsätts för könsstympning. Lagstiftningen är oerhört viktig. Straffen är såklart oerhört viktiga, och dem kan man alltid vara öppen för att diskutera.
Men sedan måste vi också jobba med hur vi ser till att de flickor, kvinnor men också pojkar som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck får det stöd och skydd som de behöver. Vi behöver även prata om socialtjänstens arbete i detta.
Åsa Lindhagen (MP):
Regeringen har under denna mandatperiod tagit initiativ för att få till barnäktenskapsbrottet och utreseförbud, och lagstiftningsprocesser är ju tidskrävande. Jag, som är en av de få ministrar som har kommit in som ny, känner väldigt stor tacksamhet över det jobb som också gjordes under förra mandatperioden. Varför vi inte har agerat tidigare mot hedersvåldet tycker jag är en väldigt berättigad fråga att ställa till politiken, när vi har år bakom oss då det har diskuterats om hedersvåld finns över huvud taget.
Det har vi åtminstone börjat lämna bakom oss, och det känner jag också en väldig glädje över.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tackar riksdagsledamoten för frågan. Jag välkomnar denna diskussion. Det är bra att diskussionen om hur kvinnor i låglöneyrken har det lyfts upp mer och mer i samhället. Jag delar helt uppfattningen att detta inte har varit tillräckligt prioriterat, och det har därför varit en viktig fråga för regeringen med de välfärdsmiljarder som går ut till offentlig sektor.
Både Miljöpartiet och Socialdemokraterna anser att det är viktigt att socialtjänsten har de resurser den behöver för att kunna ge stöd till människor som har det svårt och kunna ge människor som har slitit hela sitt liv en fin sista tid i äldreomsorgen.
Att öka resurserna i offentlig sektor är också något av det bästa vi kan göra för att stärka arbetsvillkoren för kvinnor, eftersom väldigt många kvinnor jobbar här. De gör fantastiska insatser och ska ha rätt förutsättningar för att kunna göra sitt jobb.
Åsa Lindhagen (MP):
"Det hade varit bra med en trappa upp till himlen, så jag hade fått träffa henne." Det citatet har etsat sig fast i mitt minne från en konferens som vi hade i Stockholms stad när jag var socialborgarråd under förra mandatperioden och Unizon var där och föreläste.
Runt de här kvinnorna som mördas varje år finns det också många barn som förlorar sin mamma och som aldrig någonsin kommer att få tillbaka henne. Det är så många olika delar vi behöver jobba med. En sak är att vi kraftigt har ökat resurserna till kvinnojourerna som gör oerhört viktiga insatser. Vi har skärpt lagstiftningen på en rad områden. Vi behöver skydda barn bättre.
Men vi måste också se till att skydda kvinnorna mot det här allvarliga våldet. Det handlar både om att skjuta till resurser och om att skärpa lagstiftningen på flera punkter.
Åsa Lindhagen (MP):
Det som riksdagsledamoten lyfter fram om det förebyggande arbetet är oerhört viktigt. Det är någonting som vi också skulle behöva prata mycket mer om. Hur ser vi till att sätta dit dem som utövar det här våldet och få ett stopp på det? Och hur ser vi till att det här våldet över huvud taget inte utövas från första början? Vi vet att det finns en koppling mellan destruktiva mansnormer och ett utövande av våld.
Vi behöver jobba våldsförebyggande redan i förskolan och skolan och prata om normer och värderingar och om trånga mansnormer för att faktiskt få ett stopp på våldet från första början.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag har sagt det tidigare i den här debatten: Jag är ingenjör i grunden och tycker att det är intressant med siffror. När vi tittar på amorteringskravet kan vi konstatera att varken antalet eller andelen unga som lånar pengar har förändrats sedan amorteringskravet infördes. Däremot tar man och lånar lite mindre. Man köper lite billigare lägenheter.
Det är inte genom att ta bort amorteringskravet som vi kommer att lösa bostadskrisen, utan genom att bygga fler billiga hyresrätter som människor har råd att efterfråga och genom att satsa på studentbostäder. Regeringen gör stora insatser med till exempel investeringsstödet för att få fler hyresrätter på plats. Vi har förstås en bostadsmarknad som är väldigt utmanande för många människor. Det är oerhört höga priser och svårigheter att ta steget in.
Men det är inte genom att avskaffa amorteringskravet som vi kommer att lösa detta, eftersom vi ser att människor inte har lånat mindre pengar. Unga har inte gjort det. Vi måste titta på siffrorna som finns. Det är andra saker som måste till.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack, riksdagsledamoten, för en väldigt viktig fråga som berör omställningen av hela samhället! Min absoluta övertygelse är att staten har en viktig roll för att stimulera och vara en katalysator för den enorma kraft som finns inom vår industri. Vi ser hur den nu kommer till uttryck i de norra delarna av Sverige. Där ställer man om samhället och skapar jobb, vilket ger hopp och framtidstro.
I detta är det arbete som regeringen har gjort inom Industriklivet oerhört viktigt liksom även arbetet med gröna kreditgarantier. Där kommer vi att ta steg framåt. Staten ska vara med och underlätta och stimulera för företag som vill ställa om sina verksamheter och driva på i hållbara projekt som leder Sverige framåt. Vi kommer att ta steg framåt i fråga om gröna kreditgarantier.
Åsa Lindhagen (MP):
De frågor som nu behandlas inom EU när det gäller taxonomin är oerhört viktiga och väcker väldigt många olika åsikter både mellan medlemsstater men också inom medlemsstater. Regeringen har lagt väldigt stort fokus på att driva inte minst frågorna om skogen som det finns ett stort engagemang kring i Sveriges riksdag.
Men det gäller också den svenska ståndpunkten i fråga om taxonomin, att alla fossilfria energislag, inklusive kärnkraft, har en viktig roll i omställningen. Det är detta som finansutskottet har lagt fast i den svenska ståndpunkten. Och regeringen för förstås fram den ståndpunkt som är Sveriges.
Det ligger i vårt uppdrag, och det kommer vi att fortsätta göra framöver.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tackar riksdagsledamoten för en mycket viktig fråga. Detta handlar om människor som hamnar i väldigt stor utsatthet om de drabbas av överskuldsättning. Regeringen har vidtagit en rad olika åtgärder. Vi har bland annat infört ett ränte- och högkostnadstak för krediter.
Marknadsföringslagen har också skärpts ganska nyligen och innebär att marknadsföring inte får vara påträngande, eftersom detta handlar om en väldigt allvarlig verksamhet. Om man jobbar med att låna ut pengar behöver man som aktör ta ett stort ansvar på denna marknad. Detta kommer regeringen fortsätta att ha fokus på även framöver. Och jag utesluter inte att vi kommer att vidta fler åtgärder utöver de åtgärder som jag lyfte fram.
Vi ser också att särskilt unga människor riskerar att hamna i kläm och starta sitt vuxenliv som överskuldsatta. Det är förstås någonting som vi kommer att behöva fortsätta att jobba med.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack, riksdagsledamoten, för en oerhört viktig fråga! Jag kan konstatera att det förstås är väldigt allvarligt att bolag inte har koll på sina klimatrisker. Jag brukar säga i många olika sammanhang att klimatrisker också är tätt förknippade med finansiella risker. Om man som företagare inte har koll på klimatriskerna och inte hänger med i omställningsresan kommer vi framöver att se företag som inte klarar av att leva vidare och går i konkurs.
Om man till exempel investerar sina pengar i en verksamhet som inte är förenlig med omställningen, exempelvis i kolkraftverk runt om i Europa som stänger igen just nu på grund av att priset på utsläppsrätter har skjutit i höjden, gör man förstås en dålig investering. Man vill inte investera i ett kolkraftverk som stänger efter fem år.
En väldigt viktig del i det som har gjorts är att politiken har ställt mycket högre krav på rapportering kring hållbarhet så att man ska kunna granska bolagen och sätta press på dem att ha koll på sina risker.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag har varit väldigt tydlig i många olika sammanhang med att jag inte utesluter några åtgärder när det gäller att komma till rätta med aktörer som inte tar sitt ansvar på finansmarknaden. Lånar man ut pengar måste man ta ansvar för att se till att människor inte hamnar i kläm. En oerhört viktig del i detta är att de aktörer som lånar ut pengar gör ordentliga kreditprövningar. Vi vet att risken för att människor hamnar i ekonomisk utsatthet minskar väldigt mycket om man gör detta. En sådan utsatthet påverkar hela vardagen.
Den påverkar boende och alla möjligheter när det gäller levnadsomkostnader, som beskärs för dem som hamnar i kläm på det här sättet. Finansinspektionen har precis gått ut med nya allmänna råd om hur man gör dessa kreditprövningar; det vet jag att riksdagsledamoten har uppmärksammat. Det är nu oerhört viktigt att aktörerna tar sitt ansvar på marknaden - det är mitt tydliga besked.
Jag utesluter heller inte att vi kommer att vidta fler åtgärder.
Martina Johansson (C):
Det jag menar är att jag inte anser det vara okej att man som myndighet går tillbaka i register för att se hur människor lever. För mig handlar det om ett första steg. Vad är nästa sak vi ska granska i register utan att jag som medborgare har varit med och sagt att det är okej att backa tillbaka i historien?
Jag är inte nöjd med att barn är gifta eller gifter sig, men jag anser inte att vi kan gå tillbaka i lagstiftningen. Jag anser i stället att det vi kan göra i dag är tillräckligt, det vill säga godkänna lagstiftningen från den 1 januari 2019.
Martina Johansson (C):
Det jag menar är att någon som flyttade till Sverige för 30 år sedan och var gift som barn inte i dag kan gå tillbaka i den historien. Oavsett om det gäller unga eller yngre vuxna som befinner sig i Sverige handlar det också om andra frågor som är viktiga att ta hand om när det gäller jämställdhet, som att informera och samtala om att det inte är okej med tvång i ett äktenskap och heller inte med hedersrelaterat våld.
Jag ser inte hur det praktiskt ska vara möjligt att göra hela denna efterforskning på detta sätt. För mig handlar det i stället om att vi ska se till att vi inte godkänner äktenskapen i Sverige för dem som kommer hit nu och som är gifta sedan tidigare. Vi ska jobba med jämställdhetsfrågorna på ett annat plan än att söka i register.