Torbjörn Björlund (V):
Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 1 i betänkandet. Betänkandet behandlar brottsbekämpande myndigheters tillgång till VIS, alltså ett viseringssystem. Vi tycker att det i stort sett är bra. Mycket är följdbeslut till tidigare beslut och ganska givna till sin utformning.
I vår reservation har vi dock pekat på ett par saker som vi menar ger en bättre lagtext och klargör hur vi bör agera i de fallen. Till att börja med är det av största vikt att det finns en väl avvägd balans mellan olika grundläggande fri- och rättigheter och intresset av att kunna bekämpa brott, oavsett vilka brott det är, om det är organiserad brottslighet, terroristbrott eller vad det kan vara.
I propositionen föreslås att det på förordningsnivå ska anges vilka brottsbekämpande myndigheter som är behöriga att begära sökningar i VIS. Vi delar inte den uppfattningen. Vi anser att det ska regleras i lag vilka myndigheter som ska få tillgång till de integritetskänsliga uppgifter som VIS innehåller.
Enligt vår mening bör det alltså framgå av lagen om internationellt polisiärt samarbete vilka myndigheter som är behöriga att begära sökningar i VIS. I promemorian som ligger till grund för propositionen ställs krav på att det ska finnas särskilda skäl att anta att en sökning i VIS väsentligen kan komma att bidra till att den brottsliga verksamheten eller brottet ifråga förebyggs, förhindras, upptäcks eller utreds.
I rådsbeslutet föreskrivs att det ska finnas rimliga skäl. Regeringen och några av remissinstanserna gör bedömningen att särskilda skäl skulle ställa hårdare krav på när en sökning får göras än vad som föreskrivs i rådsbeslutet. Vi delar inte den bedömningen.
Vi anser att det måste finnas mer kvalificerade förväntningar på att sökning kommer att leda till ett positivt resultat i det enskilda ärendet och förordar därför att det ska krävas särskilda skäl för att en sökning i VIS ska tillåtas. Det är en ganska viktig distinktion för att göra rättssäkerheten bättre.
På så sätt förhindras att rutinsökningar görs samtidigt som det säkerställs att sökningar i VIS endast görs när det bedöms vara nödvändigt och efter nogsam prövning från fall till fall. Det har att göra med just rättssäkerheten och är därmed en viktig punkt. Vi anser inte att bestämmelserna i rådsbeslutet uppställer något hinder för att på vår nationella nivå utforma lagstiftningen på det sätt som föreslås i promemorian.
Vi tror att det är ett bättre sätt.
Det är viktigt eftersom de är grundläggande dokument som vi har att följa för att rättssäkerheten ska fungera. Vi har i vår reservation också framfört kritik mot brottskatalogen över grova brott som omfattas av sökningar i VIS. Katalogen är mycket omfattande, speciellt i förhållande till de skäl som nämns för att ge brottsbekämpande myndigheter tillgång till VIS.
Vi menar att denna brottskatalog på något sätt behöver ses över så att man inte gör övertramp. Det finns gränser för hur långt man kan gå. Det måste ses i kontexten av den tid vi upplevt där framför allt kampen mot terrorister, terroristbekämpningen, varit väldigt fokuserad och där det tidigare förekommit en hel del övertramp. Jag vet att en del kanske tycker att det här lite grann känns som att ha både livrem och hängslen.
Jag tycker att det är bra att ha både livrem och hängslen, speciellt i de här fallen. Vi måste vara säkra på att saker och ting sker rättssäkert så att vi inte plötsligt står där med byxorna neddragna. Därför är det jättebra att dessa delar finns med. Mot bakgrund av det sagda vill jag återigen yrka bifall till reservation 1.