Gustav Fridolin (MP):
Jag tackar Ida Drougge för detta. Att få bedriva undervisning av god kvalitet, att få möjlighet att utveckla sitt yrke och få vara den lärare som man tänkte att man skulle bli när man en gång valde lärarbanan är den avgörande frågan för läraryrkets attraktivitet. Ja, därför är det viktigt att anställa fler i skolan, så att lärare får vara just lärare och får fokusera på läraruppdraget.
Ja, jag delar helt Ida Drougges beskrivning av att det är provocerande när lärare inte får makt över sina arbetsuppgifter utan blir tusenkonstnärer och alltiallon eller administratörer med viss undervisningsskyldighet. Lärare ska få vara lärare. Det är det vi måste lösa. Löser vi det skapas det förutsättningar för att vi ska kunna möta behovet av mer undervisningstid också för eleverna.
Jag är dock inte säker på att jag vill kombinera mer undervisningstid för eleverna med mer undervisningsskyldighet för lärarna. När vi minskar den administrativa tiden tror jag att vi i första hand ska säkra att lärarna får mer förberedelsetid för att skapa kvalitet i undervisningen. Vi måste också utbilda fler lärare och anställa fler lärare för att kunna se till att eleverna får mer undervisningstid i de ämnen där det kan göra störst skillnad.
Det finns en målkonflikt mellan fler timmar och kvalitet i undervisningen. Skapar man inte rätt förutsättningar för lärarna så att dessa lärare, eller ännu värre dessa lärare plus en ökad andel obehöriga lärare, ska genomföra undervisningen finns det en risk för att kvaliteten i undervisningen sjunker. Det är denna målkonflikt som vi gemensamt behöver hantera.
Det är därför som jag inte ställer mig bakom att vi nästa år eller året därpå ska införa ytterligare en undervisningstimme varje dag. Däremot gör vi ett antal andra insatser, som jag har redovisat i de interpellationsdebatter som vi har haft. En av dem är obligatorisk lovskola. Jag får frågan varför obligatorisk lovskola inte är obligatorisk för eleven.
Anledningen till det är att när vi går vidare med detta, som också bygger på den tidigare nämnda Grundskoleutredningen och Ann-Marie Beglers analyser, gör vi det utifrån de framgångsfaktorer som vi har sett.
En av dessa starka framgångsfaktorer har varit att man har jobbat med att eleverna är motiverade att ta det där sista steget för att klara ett moment i undervisningen som innebär att de når ett sista kunskapskrav och kan få ett betyg för att bli behöriga.
Skulle man till dessa dagar och veckor tvinga in alla elever som inte når ett resultat för att bli behöriga, oavsett hur långt de har kvar tills de ska nå detta resultat, skulle risken vara stor för att kvaliteten i lovskolan sjunker och att förutsättningarna för just de elever för vilka lovskolan är en möjlighet att nå behörig nivå blir sämre.
Utvärderingar visar också att lovskolan riskerar att "bara" bli en förlängning av terminen för eleverna, det vill säga mer av samma sak. Och en av poängerna med lovskolan har varit att man har organiserat den på ett lite annat sätt, med mer individualisering i fråga om de moment som eleverna har saknat. Därför har vi valt att inte gå fram med att lovskolan ska vara obligatorisk för eleverna, i enlighet med Ann-Marie Beglers analys.
Det som jag skulle kunna tänka mig att man kan titta vidare på är om skolorna ska kunna använda ett obligatorium för de elever som skolan, genom rektors beslut, bedömer verkligen skulle ha nytta av lovskolan även i de fall där eleverna inte vill gå i lovskola. I dag är det så att har du väl tackat ja till ett erbjudande om lovskola inträder skolplikt. När du väl har tackat ja är lovskolan obligatorisk för dig som elev.