KBLab/rixvox huggingface dataset:
Amineh Kakabaveh (-):
Jag hakade också upp mig på två saker som Ola Johansson talade gott om. Den ena gällde studentlägenheter och den bostadsbrist som råder i Sverige. Den är historisk. Hundratusentals ungdomar och andra människor saknar bostäder. Vi hörde här att Centerpartiets politik bygger på att man ska ge dem möjligheten.
Vad har Centerpartiet gjort för att underlätta för studenterna, människorna, som saknar bostäder? Under den högerregering som har funnits i fem år har köerna blivit längre och längre. I dag finns ett förslag i betänkandet om plan- och bygglagen.
Vad är det som underlättar för studenterna, för de 300 000 människor, som står i bostadskön? Den andra saken gällde att Ola Johansson påpekade att vi vill styra bostadsmarknadens parter, till exempel Boverket.
Det är inte vi som styr utan det är egentligen ni som styr. De rättar sig efter regelverk och de möjligheter ni ger. Om de får möjlighet kan de bygga. De inser självklart behovet. Det är lätt att i talarstolen tala om saker och ting. I teorin är det alltid lätt, men hur åstadkommer man detta i praktiken? Det är viktigt.
På vilket sätt kan Centerpartiet och Ola Johansson påverka att plan- och bygglagen blir bättre i fråga om tillgänglighet och möjligheten att värna om studenterna?
Amineh Kakabaveh (-):
Ekvationen går inte ihop. Å ena sidan vill man underlätta ett byggande av bostäder för ungdomar och studenter, å andra sidan tror man på ägarlägenheter och andrahandsuthyrning. Det går inte. Man måste ha en av dem. Om man vill göra så måste man bygga och satsa på hyresrätter. Alla har inte råd att äga sin egen lägenhet. Så är det.
Vi i Vänsterpartiet menar att det måste ske en reglering. Om man från början tänker på studentbostäder och hyresrätter - det regleras redan i plan- och bygglagen - garanteras dessa möjligheter. I dag saknar vi en sådan aspekt.
Därför håller det inte att här tala om att marknaden ska bestämma, att människor ska få äga lägenheter eller hyra ut sina stora bostäder i andra hand. Vi säger inte att det är förbjudet, men det är inte lösningen. Lösningen är att se till att det redan i plan- och bygglagen finns en garanti.
Det handlar om att inte enbart tänka på parkeringsplatser utan på enkla, billiga, bra och användbara hus för de hundratusentals människor och studenter som står i bostadskön. Det är vad jag saknar i svaren.
Amineh Kakabaveh (-):
Jag vill börja med att tacka integrationsminister Erik Ullenhag för svaret. Det är positivt att regeringen och ministern har tagit till sig romernas alarmerande situation, som framgår av det tjocka betänkandet Romers rätt - en strategi för romer i Sverige .
Tyvärr är mänskliga och medborgerliga rättigheter ännu inte en självklarhet för många medborgare i EU och inte ens i Sverige, där romerna erkänns som en nationell minoritet. Herr talman!
I dag kan vi se att mer än hälften av romerska barn inte går ut grundskolan och att ännu färre går vidare till gymnasium och högre utbildning. Det omfattande betänkandet visar på resultatet av en både häpnadsväckande och skrämmande situation.
Det beskrivs ingående hur romerna systematiskt utestängs från det svenska samhället av institutioner och kommunala och statliga myndigheter i i stort sett alla samhälleliga sammanhang. Deras problem har myndigheterna hanterat utifrån uppenbart rasistiska och etniskt diskriminerande utgångspunkter. Allt detta är inget som enbart hör till historien.
Situationen för romerna i Sverige och Europa är praktiskt taget densamma som den varit under tidigare århundraden. Överallt i Europa har romerna mötts av utestängning och diskriminering. Behandlingen av romer är en stor men sällan uppmärksammad skamfläck i Europas historia och samtid.
Man glömmer alltför lätt att många romer förintats i Nazitysklands koncentrationsläger. Diskrimineringen av romerna i Europa fick naturligtvis en viss uppmärksamhet genom den rasistiska behandling de fick genom Berlusconis och Sarcozys antizigenska kampanjer och förföljelser under förra året. Herr talman!
Ministern hänvisar till det ungerska ordförandeskapet i EU under våren 2011 som kommer att ta fram förslag till ett ramverk för nationella romastrategier.
Jag måste tyvärr säga att detta inte är särskilt förtroendeingivande med tanke på hur rasistiskt romerna har behandlats i just Ungern. Detta är inte en fråga om huruvida romerna ska integreras i sina egna hemländer.
De 85 miljoner kronorna är naturligtvis väldigt positivt, och det är en avsevärd höjning från 10 till 85 miljoner. Men, herr talman, om man delar det på de fem minoriteterna i Sverige blir det ca 15 miljoner kronor per folkgrupp.
Romernas situation kommer fortsatt att innebära ett lidande eftersom den här satsningen inte kommer att räcka till för att komma till rätta med den situation som råder i skolan, på arbetsmarknaden och så vidare. Så frågan är hur man med de 15 miljonerna kommer till bukt med problematiken när det gäller romernas situation.
Amineh Kakabaveh (-):
Jag vill också tacka ministern och de ärade ledamöterna för deras engagemang. Vi är nog alla överens om situationen och om det förtryck och den diskriminering som råder i vårt eget land och i andra delar av Europa. Det råder ingen tvekan om detta.
Maria Leissner är ordförande i Delegationen för romska frågor. Nästan allt det som har beskrivits här i dag håller hon med om, både bristerna och de konkreta förslagen. Jag tycker att de är jättebra. Vi måste nu skyndsamt avsätta resurser för att förbättra, inte minst på utbildningsområdet och när det gäller bostadssituationen.
Det som framkommer i en del beskrivningar är skrämmande, och man kan inte tro att det är Sverige. Vi måste börja hemifrån, i vårt eget land, men vi ska inte glömma att vi också tillhör ett större sammanhang, det vill säga Europa.
Därför är det bra för Sverige att se till att man bevakar detta både i Sverige och i andra delar av Europa. I denna fråga har jag fått stöd av Maria Leissner. Hon tyckte att det var jättebra. Jag träffade henne två gånger efter utredningen, och vi är överens om att vi måste göra detta.
Nu är det regeringen som har kommandot. Det är bra att anslaget för den nationella minoritetspolitiken har ökat från 10 miljoner till 85 miljoner, men här är det inte 1 miljon mer eller mindre som är det avgörande.
Det viktiga är att man inser att problematiken är alarmerande, och man måste göra konkreta saker. Det handlar inte om rekommendationer om vad medlemsstaterna ska göra och om respekten för romernas mänskliga rättigheter. Det här handlar om respekten för medborgerliga rättigheter.
Romerna har funnits i vårt land Sverige i 500 år och i andra delar av Europa i mer än 1 000 år. Därför är detta inte egentligen en fråga om integration - om romerna ska integreras med oss andra - utan om hur vi betraktar dem. 80 procent av de vuxna romerna är arbetslösa. Det är skrämmande.
Nu vet vi inte om det är 50 000 eller 70 000 romer som bor i Sverige eftersom det inte framgår av medborgarstatistiken, men det är skrämmande om 80 procent av dem är arbetslösa. Hemlösheten bland dem är också stor, åtminstone bland dem som inte kan få förstahandskontrakt.
Problemen är alltså stora på bostadsområdet och när det gäller utbildning. Barnen får ju sin trygghet hemma och i skolan. Med min bakgrund vet jag hur svårt det är att komma in i ett samhälle som Sverige och Europa, och det är ännu svårare om man har en etikett på sig att man är romer.
Därför hoppas jag verkligen att ministern och regeringen är med i den frågan. Självklart kan man utreda hur man kan jobba. Detta är en bra sak att börja med både hemma och i Europa.
Amineh Kakabaveh (-):
Det finns olika ambitioner på olika nivåer, och det finns olika ambitioner. Det gäller här i Sveriges riksdag, i Sverige och i andra delar av Europa. Man tror att man gör jättemycket för att man hälsar på judar och romer i ett land i Europa. I Sverige går vi i täten för mänskliga rättigheter när det gäller romer, andra minoriteter och andra folkgrupper.
Det är vad som är så bra med Sverige. Men tyvärr finns det en annan sida i varje samhälle. Det gäller till exempel hur till exempel våra institutioner och skolor har behandlat människor. Vi har utredningen att gå till för att få svar på en hel del frågor. Därför ska vi aldrig vara nöjda.
Vi ska alltid sträva vidare, precis som vi är med när det gäller mänskliga rättigheter och FN:s konventioner för barn och kvinnor. Där är det viktigaste för oss att alla människor ska behandlas lika. Därför är det viktigt att värna minoritetspolitik både i Sverige och i EU.
Därför är det också bra att ha till exempel den reporter som också ser vad som händer i Ungern med romernas mänskliga rättigheter. De ska respekteras både hemma och ute. Därför tycker jag att detta är viktigt. Jag tänkte passa på att läsa en rad ur en dikt: Ingen människa är en ö utan en del av en kontinent. Det förklarade en gång den engelska poeten John Donne.
Vårt land är likaledes en del av en kontinent. Därför kan inte Sverige isolera sig från vad som drabbar andra folk och minoritetsgrupper i andra delar av Europa och världen.
Amineh Kakabaveh (-):
Jag skulle vilja tacka statsrådet Beatrice Ask för svaret. Tyvärr håller jag inte med om att det finns regler som sammantaget ger ett gott skydd mot fusk vid ombildningar av hyresrätter. Det har tyvärr förekommit omfattande fusk vid ombildningar av hyresrätter till bostadsrätter.
En del har vi hört om via medier, men det är väldigt många hyresgästföreningar som brottas med detta.
Själv har jag varit på några besök i Stockholmsområdet där folk är väldigt oroade över denna utveckling eftersom de inte kan rå över de konsulter som åker runt och har ekonomiska incitament för att helt enkelt övertala och övertyga människor.
Det är väldigt oroväckande när man ser att ens egen granne kan bli ens hyresvärd. Människor är oroliga för detta. Jag har varit på två möten. Man smyger sig in på kvällen för att man är så himla rädd för sin egen granne och vad för repressalier som kommer att komma i morgon.
Jag tycker inte att det finns något regelverk som skyddar de människor som faktiskt inte vill ha en omvandling av hyresrätterna mot detta. Jag tycker att det är en väldigt märklig syn på rättssäkerhet av den borgerliga regeringen.
Ni vill till varje pris privatisera, och det är som att man ser mellan fingrarna med fusk och brottslighet med ekonomiska motiv. Målet helgar medlen, tycks ministern och borgerligheten tänka. Hade det varit sjuka och arbetslösa som fusket gällde hade man slagit till med järnnäven, och hade det varit ungdomar hade det varit fotboja på.
Därför tycker jag att det är väldigt viktigt att se att det är brottsligt att till exempel använda en avliden persons namn eller komma dagen före julafton för att övertala människor.
Detsamma gäller att alla som röstar ja till ombildning ska få 25 000 kronor eller att ombildningsmöte utlyses helt plötsligt och i många omgångar.
Folk är helt frustrerade, och detta är inte bara några exempel vi påstår här i kammaren eller som Vänsterpartiet har sagt, utan det finns faktiskt en omfattande oro kring denna fråga. Rädda Linjalen är till exempel en jättestor förening som varje kväll har möte.
De ser och upplever detta. Därför tycker vi att det behövs ett regelverk för att skydda människor. Vi behöver dessa hyresrätter, inte minst med tanke på våra barn och ungdomar, alltså den kommande generationen. De har ett stort behov av hyresrätter eftersom det är det enda sättet för dem som inte har råd att köpa.
Varför ska vi se till att våra ägda allmännyttiga bostäder omvandlas? Det är bara oetisk och oansvarig politik, tycker jag, om man fortsätter i den riktning som det har varit.
Amineh Kakabaveh (-):
Det är klart att det finns en lag, bostadsrättslagen. I 9 kap. § 19 i den lagen sägs lite kort vad som gäller vid en omröstning vid ombildning av hyresrätt till bostadsrätt. Men det är inte tillräckligt, eftersom det förekommer en hel del oegentligheter och fusk, och det är brottsligt.
Det är sant som ministern säger att det finns bra konsulter också. Men i det här sammanhanget använder man inte sådana, utan konsulten är ofta ens egen granne eller någon som har ekonomiska incitament.
Det kan också handla om högt pris, och det kan vara några som bor i ett helt annat bostadsbestånd som väntar tills området håller på att omvandlas och flyttar in då. Problemet har varit tydligt och klart. Detta pågår när vi sitter här.
Det går inte att bara säga att det finns regelverk som skyddar. Det är tydligt att hyresgästerna har en mycket svag position i dagsläget. Därför behövs detta. Regeringen och ministern själv vet att sjuka och unga som är inte brottslingar jagas.
Det finns regelverk för hur man ska jaga sjuka människor för att de ska komma i arbete och så vidare. Men de här konsulterna, människor som tjänar pengar på våra ägda allmännyttiga bostäder, jagas inte. Vi är inte mot ägarlägenheter eller bostadsrätter.
Vi tycker att det är bra med olika former av bostäder och bestånd. Men i dag behövs hyresrätterna. De är viktiga - viktiga för våra ungdomar och viktiga utifrån arbetsmarknadsaspekter och utifrån utbildningsmöjligheterna för ungdomar, inte minst i Stockholm och andra storstäder. Därför behövs det regelverk.
Min fråga är: Är ministern beredd att se över reglerna eller i alla fall inom kort göra något för att detta ska stoppas? Detta är brottsligt och måste stoppas. Som sagt är man ute efter sjuka, arbetslösa och ungdomar men inte efter de som vill tjäna pengar på våra gemensamt ägda hyresrätter.
Det är väldigt tydligt och klart. Det har förekommit i medier. Ministern och regeringen vet säkerligen vilka det är och hur omfattande det är. Det gäller inte bara en enda förening eller ett enda område. Jag är medveten om exempel från fler än fem områden i Skärholmen, där jag bodde.
Så fort den borgerliga regeringen kom till makten och tog över till exempel Stockholm, då knackade folk på dörrarna, och det blev omvandlingar. Det var äldre farbröder som kom och sade: Ni som inte har haft någon lägenhet här i Sverige, ni är invandrare, ni behöver detta. Man använde olika tvångsmedel för att motivera människor. Det behövs regelverk.
Det behövs en förstärkning av lagen för att skydda hyresgäster.
Amineh Kakabaveh (-):
Tyvärr finns det i dag de som uppträder oetiskt, som ministern kallar det. Men det är faktiskt brottsligt att använda fullmakt från avlidna eller att vid ombildning övertala människor att rösta ja för 25 000 kronor. Det är inte bara oetiskt, utan det är också brottsligt.
Därför är det viktigt att se till att de brott som i dag begås inte ska smitta av sig. Det är självklart att ingen vill att det ska vara så här. Men den borgerliga politiken har bidragit till att detta pågår och nu har pågått i fem år. Då måste man sätta stopp någonstans för att skydda de människor som inte vill ha det på detta sätt.
Det är politikens ansvar. Det är inte de som sitter hemma och blir överkörda av sina egna grannar och den så kallade konsulten. Därför är det viktigt att det finns regelverk kring allt detta. Jag hoppas att ministern kommer att inse att detta är väldigt viktigt och att detta kommer att stoppas.
Jag vill använda de här sista sekunderna till att tala om att det i dag är den internationella kvinnodagen. Jag vill gratta alla människor som kämpar för kvinnornas befrielse. Det är skönt att vi här i Sverige debatterar. Jag har också träffat kvinnor som inte har råd med sitt boende om deras bostäder blir omvandlade.
Den här frågan hänger ihop mycket med kön och klass och så vidare. Jag vill skicka min hälsning till alla som är på gator och torg i Nordafrika, i Mellanöstern och i Sverige. Grattis till alla, här i riksdagen också!
Amineh Kakabaveh (-):
Jag vill tacka statsrådet Stefan Attefall för svaret. Med anledning av de alarmerande rapporterna om barnfattigdom har vi i Vänsterpartiet väckt frågan på olika sätt.
Vi har bland annat skrivit ett tiotal interpellationer för att få regeringen uppmärksammad på hur hårt denna politik har slagit mot barnfamiljer med svag ställning i samhället och de som redan är socialt utsatta. Barnen har fått betala ett högt pris för försämringarna, nedskärningarna och utförsäljningarna av välfärden.
En viktig aspekt i välfärdens kärna är bostaden, som ger en trygg start i barnens liv. Jag menar att det inte blir en så trygg start i barnens liv när de inte kan bo permanent på ett ställe utan ständigt måste flytta.
I min interpellation började jag med att återge ett citat från Boverkets bostadsmarknadsenkät BME 2010: "Vi frågar också kommunerna om det finns barnfamiljer på den sekundära bostadsmarknaden. En stor del av kommunerna saknar uppgift om detta.
I de 74 kommuner som kan svara, finns det sammanlagt mer än 2 600 barnfamiljer med totalt ungefär 4 000 barn. Men mörkertalet är alltså stort."
Den sekundära bostadsmarknaden är en viktig indikator på det svenska klassamhället i dag. Otryggheten i boendet för barnen och deras föräldrar är ingen bra start i livet. Ansvaret för bostadspolitiken är delat mellan kommun och stat. Staten kan inte helt överskjuta ansvaret till kommunerna. Fru talman!
Med sekundär bostadsmarknad menas främst andrahandshyrning, inte hemlöshet som statsrådet Stefan Attefall påstår. Han försöker blanda bort korten, medvetet eller omedvetet.
Det som högerpolitiken går ut på är att fler som är etablerade på bostadsmarknaden ska kunna gynnas av gynnsammare skatteregler vid andrahandsuthyrning liksom vid omvandling av hyresrätter till bostadsrätter.
Motviljan att bevara hyresrätter och enbart ge bidrag till dem som äger sitt boende samt motviljan att stimulera nyproduktion och hyresrätter med rimliga hyror drabbar bara barnfamiljer och de som har en svag ekonomi.
Svårigheten att ha kvar ett förstahandskontrakt förstärks också nu när miljonprogramsområdena ska renoveras med risk för kraftiga hyreshöjningar - detta då den nuvarande regeringen avvisar statligt ansvar för den tidigare statliga miljonprogramssatsningen.
Det utestänger många, inte minst barnfamiljer med låg inkomst, menar jag. Det finns ett stort behov av upprustning av miljonprogramsområdena. Attefall och de borgerliga vägrar att stödja detta. ROT och RUT, alltså hembidrag för villaägare, är viktigare än de 4 000 barnen.
Amineh Kakabaveh (-):
Det är glädjande att statsrådet på slutet tar till sig detta och vill vända på alla stenar, vilket är väldigt bra, i stället för att vara stolt över de skattesänkningar som alltmer påverkat dem som redan hade svårt på både bostadsmarknaden och arbetsmarknaden.
Jag menar att försäkringarna har påverkat så många människor med flera barn, ensamstående och så vidare. Man talar inte om dem, utan man talar om dem som redan har det gott och vi som har det bra. Det är inte något man ska vara stolt över. Detta är viktigt.
Här menar statsrådet att man har försatt subventioner. Staten har inte bidragit till kommunerna för att de ska öka byggandet av nyproduktion. Även om man hade gjort det är det fortfarande fråga om bostadsrätter. Det vet vi.
Boverket, Hyresgästföreningen med flera på bostadsmarknaden har förvarnat och gjort tydligt för regeringen att statens bidrag till kommunerna har påverkat så att det byggs mycket mindre, och när det byggs så byggs det bara bostadsrätter.
Vi vet att i dag behöver mer än 300 000 människor lägenheter. Det är viktigt inte minst för de 2 600 barnfamiljerna. Där måste man ha en politik. Att höja barnbidraget, bostadsbidraget eller studiebidraget med 100 eller 200 kronor är positivt. Men det är inte tillräckligt för att människor ska få en trygghet i starten på livet.
Det är vad Vänsterns politik bygger på. De utsatta ska få det bättre.
Amineh Kakabaveh (-):
Jag skulle vilja tacka migrationsminister Tobias Billström för svaret. Jag måste få säga att jag känner en enorm besvikelse när jag hör migrationsministerns svar att han inte kommer att göra något mer för dessa kvinnor. Det är inget nytt att kvinnor som flyr sina hemländer undan könsrelaterad förföljelse, hedersvåld eller sexuellt våld har svårt att få asyl i Sverige.
Jag och migrationsministern har debatterat i den här kammaren flera gånger, och jag vet att många andra riksdagsledamöter både från Vänstern och från andra håll har lyft den här frågan. Det är väldigt tråkigt att det ska vara så att kvinnor som har sökt sig till Sverige för att få skydd ska skickas tillbaka till en säker död.
Jag tror inte att vare sig migrationsministern eller någon annan vill göra det. I svaret hänvisas till att det är migrationsdomstolarna som fattar dessa beslut.
Vi vet att beslutet är helt orimligt att fatta, för det grundmaterialet är bara det som handläggaren har lagt fram under den intervju man har haft med den asylsökande. Det är i dag lag på att man måste komma med ny prövning. Det är helt omänskligt och orimligt.
Hur ska man bevisa att man är utsatt för hedersrelaterade brott eller tvångsäktenskap? I direktsändning i Sveriges Television den 18 april kunde vi se Pejam, som jag har haft kontakt med under ett helt år. Hon har flytt med sitt barn från Kurdistan i Irak. Pappan säger att han ska skära henne i bitar.
Jag förstår kurdiska språket, och jag förstår vad han säger. Trots detta ska Pejam och hennes barn skickas tillbaka. Elsie ska skickas tillbaka till Kongo, där det varje dag våldtas 1 000 kvinnor. Hon ska sitta i förvar och med tvång utvisas till ett land som Kongo. I går kl.
12 på natten blev jag tillfrågad: Amineh, vill du skriva under? Jag vet inte hur många artiklar man ska skriva. Jag vet inte hur många gånger man ska stå här och övertala myndigheter och migrationsministern. Det är helt orimligt att dessa kvinnor på nytt ska behöva bevisa att de är utsatta. För många är det svårt att berätta. Det är tabubelagt i familjerna.
Man berättar inte gärna om sina egna svårigheter för myndigheter. Migrationsministern tycker att bedömningen är helt rättssäker, att det är rätt att man fattar beslut och att ingen kan fatta så riktiga beslut som vårt rättssystem. Det är orimligt.
Man måste få mer kännedom om kvinnors utsatthet både i andra delar av världen och i vårt land.