KBLab/rixvox huggingface dataset:
Khashayar Farmanbar (S):
Jag och interpellanten är överens om att marknaden inte alltid lyckas. Det kan vi vara helt överens om. Vi är också helt överens om att systemet måste vara generellt och rättvist. Jag räknade upp ett antal punkter för vad det generella och rättvisa innebär.
Man ska inte behöva ingå längre avtal, priset ska vara tydligt och rimligt och det ska vara transparent, jämförbart och icke-diskriminerande. Det här är riktlinjer som alla som agerar ska följa, och vi välkomnar initiativet från kommissionen.
Där ser vi också en möjlighet till en gränsöverskridande lösning som också innefattar de andra EU-länderna. Med det sagt är det inte "generellt och rättvist" i min och regeringens värld att vi nödvändigtvis planerar ekonomin och marknaden mer i detalj. Inom kort kommer vi att presentera en elektrifieringsstrategi där just laddningen är en viktig del av det hela.
Det här är en möjlighet för hela vår transportsektor, som är en av de stora sektorerna som behöver elektrifieras, att ta sig framåt. Jag fick frågan angående vad som sker vid rundabordssamtalen. Då får jag säga att jag i dag har varit på det här jobbet nästan på dagen två månader. Icke desto mindre har det funnits kloka, smarta och drivna företrädare före mig på det här jobbet.
Under det här årets första månad har det ännu inte förts något samtal, men jag vet att på de rundabordssamtal som fördes under 2020 och 2021 pratade man om hur man ska kunna underlätta just enhetliga och enkla betallösningar, hur det ska vara det första och viktiga steget för branschen och hur en lösning ska kunna utformas.
Med det sagt har regeringen inte pekat på en viss lösning, utan vi har gått tillbaka till funktionerna. Jag räknade upp ett antal funktioner som vi vill ha i det här systemet: Det ska vara transparens, det ska vara jämförbart och icke-diskriminerande och priset för laddning ska vara tydligt.
Khashayar Farmanbar (S):
Jag och Jens Holm delar ambitionen att det här ska gå snabbt. Att marknaden inte fullt ut har lyckats skulle jag inte likställa med att marknaden totalt har misslyckats. Jag skulle verkligen inte säga att Sverige har en misslyckad elektrifiering eller att vi har misslyckats med laddstolparna. Det finns väldigt många laddstolpar ute, men det är klart att det behövs fler. Det behövs också en bättre fördelning över hela Sverige.
Jens Holm var inne på vilka krav som ställs på de laddstolpar som satts upp med statligt stöd. Mycket riktigt går det största stödet just via Klimatklivet. Där finns det vissa krav på tekniska standarder och att stolparna ska vara förberedda för enhetlig mätning och debitering. Ett nyckelord som kan vara bra att känna till är alltså att de ska vara förberedda för enhetlig mätning och debitering.
Anledningen till att det har ställts krav på förberedelse och inte andra krav har att göra just med den tekniska utvecklingen på fordon och laddstolparnas livslängd. Det skulle helt enkelt kunna leda till att laddstolparna riskerar att utrustas med dyr teknik som fordonen ännu inte kan hantera, och den kostnaden skulle i sig kunna stjälpas över på priset för dem som laddar bilen.
Det finns naturligtvis anledning att se över detta över tid, men hittills har bedömningen varit att det är för tidigt att gå in med den regleringen innan tekniken verkligen har satt sig. Nästa branschmöte måste jag få be att återkomma om till Jens Holm. Men var så säker på att både Jens Holm och jag delar ambitionen att det här ska gå snabbt och att vi inte ska behöva vänta alltför länge på detta.
Khashayar Farmanbar (S):
Ola Johansson har frågat mig om jag avser att klargöra vem som bär ansvaret och vilka skäl som ligger till grund för beslutet att avveckla de fyra nationella vindkraftssamordnarna. Ola Johansson har vidare frågat mig hur jag avser att ersätta rollen som samordnare av myndigheter, aktörer och lokala intressen vid projektering och genomförande av vindkraftsutbyggnad.
Jag vill börja med att tydliggöra att ställningstagandet att inte förlänga vindkraftssamordnarnas förordnanden i formell mening innebär att deras tvååriga förordnanden gick ut den 31 december 2021. Vindkraftssamordnarna inrättades av regeringen redan 2006. Detta var en tid då vindkraftsutbyggnaden var i sin linda.
Uppdraget var att underlätta samspelet mellan vindkraftsprojektörer, myndigheter och andra aktörer på nationell, regional och lokal nivå. Utgångspunkten var att skapa förutsättningar för en storskalig expansion av vindkraften så att uppställda energipolitiska målsättningar kunde uppnås. Samordnarna skulle agera pådrivare i pågående processer och lyfta fram vindkraften i olika sammanhang.
Behovet ser annorlunda ut i dag, bland annat eftersom vindkraften har blivit konkurrenskraftig på egen hand. Vindkraftsprojekten är i regel betydligt större och fler, och statliga myndigheter arbetar mer uttalat med strategier för att skapa bättre planeringsförutsättningar för vindkraftens utbyggnad och med att försöka identifiera och hitta lösningar på olika strukturella hinder.
Vindkraftsbranschens tillväxt innebär att det finns helt andra resurser i branschen i dag. Det finns flera branschorganisationer som arbetar med att föra fram vindkraftens intressen. Det var också därför regeringen i regleringsbrevet för 2021 gav Energimyndigheten i uppdrag att analysera om det fanns ett fortsatt behov av särskilda vindkraftssamordnare.
Energimyndigheten gjorde bedömningen att det inte fanns ett fortsatt tydligt behov av särskilda vindkraftssamordnare. Myndigheten pekar bland annat på att uppdraget att vara neutral kunskapsförmedlare försvåras av att det ska kombineras med att vara en form av medlingshjälp åt vindkraftsprojektörerna. Vindkraftssamordnarnas insatser har bidragit till och haft betydelse för den svenska vindkraftsutbyggnaden.
Med detta sagt har vindkraftssamordnarnas uppdrag i sin nuvarande form inte förlängts. Det finns numera många aktörer, såsom statliga myndigheter, som bidrar till att underlätta arbetet med vindkraftsutbyggnaden. Regeringen fortsätter att följa frågan om vindkraftens förutsättningar.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Ola Johansson, för inlägget! Jag är glad att vi är överens om behovet av vindkraften, i synnerhet med tanke på vad vi hörde i den tidigare debatten. Jag är också helt överens med Ola Johansson om att vi ska tala om vindkraften i presens och futurum. Här ligger Sveriges framtida energiproduktion, absolut. Låt oss fokusera på de fyra individer som vi har haft som vindkraftssamordnare i Sverige.
Jag är övertygad om att de, precis som statssekreteraren formulerat så väl i brevet, har spelat en stor roll. Vi går nu mot en helt ny situation.
Vi går mot en situation från en förvaltande fas av vårt elsystem - vi har haft samma elbehov år efter år i 30 år - till att potentiellt fördubbla, i alla fall kraftigt öka, vår elanvändning på 30 år. Det innebär att vi går in i en stor expansiv fas. Då tror jag ärligt talat inte att bara de fyra individerna kommer att göra den stora skillnaden.
Jag tror att det helhetsgrepp som regeringen nu tar med elektrifieringsstrategin, som innebär 67 konkreta uppdrag till myndigheter och organisationer om hur de ska samordna sig och jobba vidare, är vägen framåt.
Jag säger inte att samordnarna som sådana är överflödiga, men jag ser att det i den elektrifieringsstrategi som vi presenterade i går finns uppdrag som tar upp det uppdrag och det ansvar som vindkraftssamordnarna har haft. Det kanske till och med blir fler än fyra personer som behöver jobba med det för att vi ska uppnå strategins mål.
Men om det står mellan att det ska vara i exakt den form som det beslutades om 2006, att fyra personer i hela Sverige ska jobba med samordningen, eller en ny form med fler personer och mer tydliga uppdrag till myndigheterna tror jag på det senare.
Därför håller regeringen också i stora delar med om Energimyndighetens slutsatser och ser att inte bara Energimyndigheten utan även andra myndigheter redan driver på och har det i sina uppdrag. De uppdragen överlappar numera till del den roll som vindkraftssamordnarna har haft. Så var det inte tidigare.
Jag är glad att se att det finns starka organisationer som driver på och starka intressen för vindkraften. Jag tror att vi behöver kroka arm och jobba mer tillsammans. Jag ser inte riktigt att det viktiga arbete som vindkraftssamordnarna har gjort härmed upphör, bara för att den här formen upphör. Vi kommer att gå in i en ny fas med elektrifieringsstrategin, och det kommer att ge väldigt goda förutsättningar framåt.
Khashayar Farmanbar (S):
Ola Johansson beskriver vindkraftens utväxling väl, från de vispar som han nämnde som sattes upp 2006 till de formidabla och imponerande energiproduktionsapparater som vi ser i dag. Det har gjort att vindkraften jämfört med 2006 numera är konkurrenskraftig och har fler branschföreträdare som arbetar för en utbyggnad. Vi är överens om att denna utveckling ska fortsätta.
Även om vindkraftssamordnarna har arbetat med bland annat kommunal tillstyrkan och kunskapsspridning behöver vi ta nästa steg. Detta arbete behöver bedrivas mer strukturerat mellan myndigheter och bransch än vad som varit möjligt med nuvarande organisationsform som består av fyra personer på deltid, vilket Ola Johansson så väl belyste.
Hanteringen av de utmaningar som vi ser framför oss och som vi ser i dag i elproduktionsperspektivet kommer att vara större än vad de särskilda vindkraftssamordnarna kan hantera och direkt underlätta i sin specifika roll. Det är därför vi nu via elektrifieringsstrategin tar steget att flytta uppdraget för att hitta bättre och större former.
Det uppdrag som tidigare inte fanns i myndigheternas uppdrag och som behövde skötas av fyra personer på deltid finns nu i alla myndigheters uppdrag. Det får självklart en större verkan och ger större slagstyrka för dem som vill satsa på den här förnybara energikällan runt om i hela Sverige. Ola Johansson, jag och regeringen är helt överens om behovet av vindkraft.
Om just den här specifika rollen vore vägen framåt skulle vi i regeringen absolut kolla på det. Vi har dock gjort bedömningen att det uppdrag som vindkraftssamordnarna har haft kommer att kunna göras bättre framöver när varje myndighet får i uppdrag att genomföra detta. Det har de inte haft tidigare.
Ola Johansson måste ändå medge att när en hel myndighet får i uppdrag att jobba med vindkraften på ett sätt som man inte gjort tidigare ger det mer effekt än fyra deltidspersoner. Dessa fyra deltidspersoner har gjort oerhört goda insatser, men nu talar vi om att hela Myndighetssverige ska jobba åt samma håll. Då behövs den nya struktur som vi nu går in i.
Khashayar Farmanbar (S):
Jag är återigen glad över att vi är så överens om vindkraften som ett av framtidens energislag att satsa på. Jag tror också att det i den fas vi nu går in i kommer att behövas mer än totalt sett en heltidstjänst fördelad på fyra personer. Vi kommer att behöva personer som jobbar med detta på myndigheterna och inom branschorganisationer.
När vi ställer om hela Sverige så att vi driver mot den kanske största expansion som vi gjort av energisystemet i modern tid behöver vi mer än en heltidstjänst - därmed inte sagt att det som vindkraftssamordnarna hittills har gjort inte har varit bra. Enligt min uppfattning har de gjort ett oerhört bra jobb. Kom ihåg hur det var 2006!
När denna tjänst infördes var förutsättningarna helt annorlunda, men verkligheten har förändrats. Därför tar vi nu nästa steg för att kunna gå fram ännu snabbare och ännu mer kraftfullt. Vi kan ha olika åsikter om den exakta metoden och om det ska vara fristående vindkraftssamordnare eller om det ska göras på myndigheter. Jag tror på den elektrifieringsstrategi som vi presenterar och på de vägar som finns i den. Låt mig ändå vara tydlig med att vi delar ambitionen.
Om det skulle visa sig att detta inte är rätt väg är vi absolut beredda att ompröva vårt beslut. Vi delar nämligen ambitionen att det ska finnas mer vindkraft och att den ska komma på plats. Den ska dessutom kunna lagras som bränsle och annat så att vi får en hållbarhet och planerbarhet i systemet.
Khashayar Farmanbar (S):
Mikael Larsson har frågat mig om jag anser att stödet hos Post- och telestyrelsen, PTS, är väl utformat för att fiberföreningar ska kunna ta del av pengarna, och, om inte, vilka åtgärder jag avser att vidta. Hela Sverige bör ha tillgång till snabbt bredband och stabila mobila tjänster av god kvalitet. Regeringen verkar för att bredbandsmålen ska nås.
Det långsiktiga målet i bredbandsstrategin till 2025 är bland annat att 98 procent av hushåll och företag bör ha tillgång till 1 gigabit per sekund. PTS bedömer att det finns möjlighet att det målet kan nås till 2025.
Enligt PTS kartläggning har närmare 95 procent av hushållen och företagen tillgång till 1 gigabit per sekund eller fiber i absoluta närheten i oktober 2020, jämfört med cirka 92 procent i oktober 2019. Riksdagen har efter förslag av regeringen beslutat att ytterligare 500 miljoner kronor satsas på utbyggnaden av bredband i hela landet.
Totalt tillförs därmed 1,3 miljarder kronor till det nationella stödsystemet för bredbandsutbyggnad för 2022. PTS är ansvarig myndighet för detta bredbandsstöd i enlighet med förordningen om statligt stöd för utbyggnad av bredbandsinfrastruktur.
Enligt sitt regleringsbrev för 2022 ska PTS säkerställa att Sveriges samtliga regioner med stödberättigade byggnader kan komma i fråga för fördelning av stödmedel. PTS ska främja att stödet får god geografisk spridning och säkerställa att olika typer av aktörer kan komma i fråga för stöd och då särskilt bredbandsföreningar.
Det är viktigt att stödet är effektivt och att det bidrar till att regeringens bredbandsmål nås. Regeringen har i PTS regleringsbrev för 2022 förtydligat rapporteringskravet. PTS ska redovisa hur myndigheten tagit till vara erfarenheter av hantering av stödet.
Redovisningen ska även innehålla en analys av hur PTS säkerställt att olika typer av aktörer kan komma i fråga för stödet, inte minst bredbandsföreningar, och annan information om stödet som PTS bedömer relevant för regeringen med anledning av uppdraget. Uppdraget ska redovisas till Regeringskansliet - Infrastrukturdepartementet - senast den 24 februari 2023.
Regeringen har nyligen lämnat över ett förslag till strategisk plan för den gemensamma jordbrukspolitiken, GJP, 2023-2027 till EU-kommissionen, som inte innehåller något EU-finansierat bredbandsstöd.
I syfte att minska antalet åtgärder och därmed komplexiteten inom den gemensamma jordbrukspolitiken innebär riksdagens beslut om budgeten för 2022 att medel har avsatts för nästa programperiod, 2023-2027, för åtgärder som kan genomföras såväl inom som utanför den gemensamma jordbrukspolitiken.
Regeringen har därefter presenterat vilka åtgärder som ska genomföras inom respektive utanför den gemensamma jordbrukspolitiken. Regeringen har framför allt eftersträvat att undvika parallella stödformer för att förenkla för dem som ansöker om stöd.
Detta medför att det nationella stödsystem för bredbandsutbyggnad som PTS ansvarar för tillförs totalt 3 miljarder kronor för åren 2023-2027.
Khashayar Farmanbar (S):
Jag tackar Mikael Larsson för initierade och bra frågor och en väldigt god vilja, som jag verkligen delar, om ökad bredbandsutbyggnad i landet. Jag redogjorde för en rad åtgärder som Post- och telestyrelsen har genomfört och en rad åtgärder som de har fått i uppdrag att genomföra under året.
Jag bedömer att det inom ramen för det finns en del lågt hängande frukter som myndigheten själv kommer att ta itu med. Jag delar den bild som Mikael Larsson har, och jag har själv bråttom och tycker att februari 2023 kan kännas långt bort. Men jag bedömer att under detta år kommer varken myndigheten eller vi att sitta på händerna.
Det är en förändring som vi gjorde i regleringsbrevet som gick ut för detta år. Jag bedömer alltså att det inom detta finns lågt hängande frukter som PTS kommer att kunna genomföra. Vi får se hur utfallet blir. En närliggande fråga är att regeringen avser att återkomma till kammaren med förslag på avsteg från lokaliseringsprincipen.
Detta förslag är ute på remiss just nu. Det är en god väg för stadsnätsföreningar att kunna hjälpa närliggande kommuner att bygga ut. När remissomgången har varit hoppas jag att vi ska hinna lämna ett förslag. Men om vi inte hinner innan propositionstiden har löpt ut kommer det kanske nästa år.
Men min önskan är, vilket jag jobbar för, att vi så snart som möjligt ska kunna komma tillbaka till kammaren med ett sådant förslag. Det finns ett arbete inom regleringsbrevet som vi har gett till Post- och telestyrelsen, där vi inte minst pekar ut ett särskilt ansvar att se till att stödja bredbandsföreningarna. Men det finns också ett arbete med ett förslag om lokaliseringsprincipen som är ute på remiss just nu.
Med dessa förslag tycker jag att vi plockar en hel del lågt hängande frukter. Låt mig också säga att dörren till samtal alltid är öppen om det finns goda förslag på fler lågt hängande frukter eftersom vi absolut delar ambitionen, Mikael Larsson, jag och hela regeringen, att detta ska gå snabbt och att fler ska kopplas upp så fort som möjligt.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Mikael Larsson, för en god debatt och goda medskick! Jag ska hålla detta sista anförande kort och säga att vi har gjort en hel del inom regleringsbrevet. Vi har andra förslag, till exempel avsteg från lokaliseringsprincipen.
Jag avser att följa upp detta och förväntar mig att myndigheten följer upp regleringsbrevets uppdrag att särskilt beakta bredbandsföreningarna och att de ska kunna komma i fråga för stöd. Jag har hört att myndigheten är öppen för vidare dialog med byanätsföreningar och andra aktörer, och det är även jag.
Mikael Larsson och hans parti verkar också vara öppna för det, vilket gläder mig. Jag ser med tillförsikt på att vi med gemensamma krafter kan nå målet om digitalisering för Sverige.
Khashayar Farmanbar (S):
Jens Holm har frågat mig hur Sverige kommer att hantera utfallen i de båda domstolarna i Sverige när frågan ska tas upp i ICSID och hur mycket Sverige har budgeterat till processkostnaderna för att försvara beslutet om Huawei i ICSID.
Han har också frågat om Sverige har bestridit Huaweis anmälan till ICSID samt om regeringen avser att riva upp investeringsavtalet med Kina. Den svenska domstolsprocessen om telekombolaget Huaweis överklagande av Post- och telestyrelsens, PTS, beslut pågår fortfarande i Kammarrätten i Stockholm. Processen i svensk domstol innebär en prövning av om PTS beslut är förenligt med svensk lagstiftning.
Processen i ICSID handlar om en annan fråga, nämligen om PTS beslut är förenligt med investeringsskyddsavtalet mellan Sverige och Kina. Jens Holm skriver att sekretess är huvudprincip i en investeringstribunal och att besluten inte kan överklagas. Jag tolkar det som att Jens Holm syftar på ett skiljeförfarande vid en investeringstvist.
Frågan om sekretess regleras inte i Sveriges investeringsskyddsavtal med Kina eller i skiljedomsreglerna. Det är upp till parterna att besluta om nivån av öppenhet. En skiljedom kan klandras vid processuella fel, vilket kan ogiltigförklara hela eller delar av skiljedomen.
Jens Holm frågar även hur det kommer sig att ett globalt bolag kan stämma en stat som har följt rättsstatens principer till punkt och pricka, hur det kommer sig att lagstiftning kan medföra en kostnad i mångmiljardklassen och hur det kommer sig att skiljedomsprocessen är stängd för allmän insyn. Investeringsskyddsavtalet innebär en rätt för en investerare att få sitt påstående prövat.
Skadeståndsansvar kan bara uppstå om lagstiftningen eller tillämpningen av lagstiftningen innebär en överträdelse av investeringsskyddsavtalet och denna överträdelse resulterar i en ekonomisk skada. Som angetts ovan är skiljedomsprocessen inte stängd för allmän insyn om inte parterna eller skiljenämnden kommer överens om det.
Gällande Sveriges processkostnader är budgeten cirka 20 miljoner kronor för 2022. Sverige kommer sannolikt att yrka på att Sveriges processuella kostnader för tvisten läggs över på Huawei.
Angående frågan om Sverige har bestridit Huaweis anmälan till ICSID har regeringen gett i uppdrag åt Justitiekanslern att bevaka statens rätt och att föra eller låta föra Sveriges talan i tvisten. Regeringen kommenterar inte denna pågående tvist i sak. Jens Holm har vidare frågat mig om regeringen avser att riva upp investeringsskyddsavtalet med Kina. Några sådana planer har inte regeringen.
Däremot är avsikten att ersätta vårt bilaterala investeringsskyddsavtal med ett modernt EU-gemensamt investeringsskyddsavtal när parterna har enats om ett sådant.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Jens Holm, för frågorna! Svenska staten är part i detta. Att hävda att Sverige inte skulle ha insyn är alltså inte med sanningen överensstämmande. Låt mig dock ta ett annat exempel. Lagstiftning måste gälla. Land ska med lag byggas, och bilaterala förhållanden måste också regleras i lag och avtal.
Vi kan tänka att det skulle gälla ett svenskt bolag som hade gjort stora investeringar i Kina, varpå den kinesiska staten hade ändrat sin lagstiftning och kanske direktstyrt domstolarna - det är inte alla länder förunnat att ha den situation som vi har i Sverige med självständiga domstolar.
Svenska investerare, svenska bolag, skulle då ha förlorat stora belopp på grund av en lagstiftning som vi ansåg var felaktig men som den andra staten skulle tycka var rimlig. Om vi hade förlorat i domstolen på grund av något som vi ansåg var felaktigt hade vi också tyckt att det var rimligt att kunna få sin sak prövad av oberoende part.
Just denna mekanism är anledningen till att de internationella tribunalerna, dessa skiljedomsförfaranden, finns. Det är för att kunna garantera en rättssäkerhet, för att kunna garantera rättvisa mellan parter även när det kan vara svårt. Fru talman!
Jens Holm blandar ihop att Huawei i det här fallet anser sig ha lidit skada och därför begär en viss summa med att Sverige faktiskt kommer att betala denna summa. Det återstår att se efter en lång process. Hittills kan jag konstatera, fru talman, att i samtliga fall har Huawei förlorat i sin sak och inte har ansetts ha rätt i sin stämningsansökan.
Vi får se hur tvisten fortsätter. Det är naturligtvis i sin ordning att det inte styrs av staten eller av politiska beslut, utan att oberoende domstolar och oberoende skiljedomsförfaranden avgör detta.
Ett system som skapar osäkerhet och en situation utan oberoende domstolar, vilket det i förlängningen egentligen blir om man motsätter sig skiljedomsförfaranden, är inte ett bra sätt att bygga relationer med omvärlden. Det är inte ett bra sätt att bygga en fungerande marknad i ett land som Sverige, som vill ha många bilaterala avtal.
Vi vill att det ska vara ett attraktivt land att investera i och att våra bolag ska ha möjlighet att investera utomlands. Vi ska skapa svenska jobb och se till att vi kan sälja utomlands. Därför, fru talman, tycker jag att Jens Holm blandar ihop Huaweis anspråk med att detta skulle bli sanning. Så är det ju naturligtvis inte i någon domstol.
Det kommer alltid att finnas folk som har anspråk, och domstolen kommer att döma utifrån sitt förfarande. När det kommer till frågan om huruvida Sverige har bestridit avtalet eller inte har regeringen lämnat över ärendet till Justitiekanslern, som ska ha möjlighet att göra sitt arbete och driva Sveriges fall så bra som möjligt.
Därför kommenterar inte regeringen innehållet i detta. Det torde vara ganska självklart för denna kammare, fru talman.