Tomas Eneroth (S):
När det gäller det sistnämnda är det lite olika förutsättningar när det gäller det luftrum som finns för en flygplats som Arlanda och för Heathrow. Detta är förklaringen. Därmed är det inte sagt att man tagit ställning till hur de framtida rullbanorna ska utformas eller om de ska finnas. Hela tanken med Arlandarådet är just att få en samlad översyn över den utveckling vi ser.
Swedavia utgår naturligtvis från de prognoser som görs internationellt över hur flyget kommer att utvecklas. Att blunda för verkligheten - att säga att vi inte tror att flyget kommer att öka - är inte någon lyckad strategi. Det kommer att öka, och det vi måste ta ställning till är vad vi kan göra för att påverka detta. Vilka instrument har vi till vårt förfogande för att förändra förutsättningarna och se till att vi inte får en ohämmad expansion av saker som är klimatfarliga?
Hur skapar vi en hållbar utveckling? Jo, genom att ta politiskt ansvar, i detta fall genom att utforma en färdplan för Arlandas utveckling. Den utvecklingen är viktig för hela det svenska flyget. Arlanda är inte bara Stockholmsregionens flygplats utan hela Sveriges. Ska vi ha en infrastruktur som är fungerande för till exempel biobränslen kommer Arlanda att vara nyckeln, för det är där planen tankas.
Ska vi klara av klimatomställningen kommer Arlanda att vara nyckeln för alla de krav vi ska ställa på flyget i Sverige framöver. Jag är inte lika pessimistisk som en del andra när det gäller förutsättningarna för biodrivmedel eller, för den delen, elektrifiering, även om detta ligger längre bort i tiden. Vi vet att JAS-planet redan i dag har körts med biodrivmedel.
Besöker man GKN i Trollhättan och tittar på den tekniska utvecklingen när det gäller flygmotorer ser man att den är ganska snabb. Ur svenskt perspektiv kommer utmaningen kanske snarare att handla om de logistiska förutsättningarna eller, med beaktande av det som Carl Schlyter lyfte fram, produktionsförutsättningarna för att få fram biodrivmedel. Konkurrensen om råvaran kommer att vara väldigt stor.
Delvis kommer detta säkert att underlättas av den elektrifiering som sker i den övriga fordonsparken och just nu faktiskt går fortare än många av oss trodde. Utgångspunkten, som jag tycker att Jens Holm delvis missar i diskussionen, är att vi nu har en regering som inte bara låter oss få en ad hoc-utveckling för flyget utan tar ett samlat grepp, som man i Danmark tidigare har gjort när det gäller Kastrups utveckling. Jag har inte sett att vi har gjort det i Sverige tidigare.
Det tror jag att väldigt många resenärer som har varit på Arlanda också har märkt. Det behövs en samlad strategi, och Swedavia tar där sitt ansvar som statligt bolag och lyfter fram sitt perspektiv utifrån de utmaningar man har och ser med det ökade flygets möjligheter. Då ser man vilka investeringar som är nödvändiga. I närtid handlar det huvudsakligen om att förbättra flödet och få en bättre fungerande flygplats, både ur säkerhets- och ur resenärssynpunkt.
Men det politiska perspektivet måste handla om hur vi skapar ett hållbart flyg, hur flyget tar sitt ansvar och hur vi i svensk tradition, där vi faktiskt brukar vara som bäst, använder vår industriella kapacitet, våra fantastiska förutsättningar med de naturtillgångar vi har och vår möjlighet att hitta systemkunnande för att se hur långt vi kan komma i att faktiskt säkerställa att flyget, precis som fordonsindustrin, tar ett ökat ansvar för den omställning som är så nödvändig framöver.
Vid sidan av detta understryker jag att det också kommer att behövas en diskussion om vårt resande. Även om Carl Schlyter inte reser utomlands lika ofta som många andra tror jag ändå att vi har sett en ganska kraftig ökning av fritidsresandet redan i dag. Vi ser att det ökar framöver. Därför har jag också välkomnat den debatt vi sett inte minst på sociala medier, för den är viktig för att folk ska få en ökad förståelse: Politiker löser inte allt, utan det krävs också ett eget ansvar.