Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgren anklagar mig för att vara oengagerad. Det är möjligen så att Sylvia Lindgren inte har varit i kammaren under de senaste en och en halv timmarna när vi har haft tre tidigare interpellationsdebatter på ungefär samma tema. Man kan väl inte säga att debatterna i dag har varit särskilt oengagerade. Inte heller tycker jag att man kan säga att de 7,3 miljarder i nya pengar till utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken som vi har lagt sedan budgeten är särskilt oengagerat. Det är snarare precis tvärtom.
Inte heller skulle jag vilja säga att de 5 miljarderna i resurstillskott till forskning och utveckling, varav 1,8 miljarder till strategiska forskningsinsatser, som kom i forsknings- och innovationspropositionen är tecken på oengagemang. Det är tvärtom så att den satsningen, de 5 miljarderna extra, är mer än dubbelt så omfattande som föregångarna när det gäller forskningspolitisk satsning. Nu är det ju så, om vi går in på det här området, att jag inte är utbildningsminister.
Det gör att jag kanske inte har någon extrem detaljkunskap om en del av de här frågeställningarna. Men till Gunnar Andrén vill jag ändå säga att jag helt håller med. Det finns information som man gärna vill lyfta fram. Om jag minns det hela rätt är det fyra företag som står för tre fjärdedelar av de privata investeringarna i forskning och utveckling. Det är avgörande för svensk del att vi behåller så mycket som möjligt av de forskningsinsatserna i Sverige.
Det finns naturligtvis väldigt starka band. Det är precis det jag tror att Sylvia Lindgren också efterlyser i diskussionen i sin interpellation. Det finns väldigt starka band mellan den privatfinansierade forskningen och utvecklingen, naturligtvis kopplat till de universitet och lärosäten som finns, och till framför allt dessa stora företags marknadskompetens som är oerhört viktig.
Jag tror att det är jätteviktigt. Jag pratade faktiskt också på lunchen i dag, inte med någon "lett" utan i stället med en person som har mycket god insikt i Assa Abloy. Han sade just att det de skär ned på sist är forskningen. Det är utvecklingen av nya produkter.
Hans slutsats var att det är avgörande för framtiden att ligga i framkant så att man när konjunkturen vänder har möjlighet att nå marknaden med nya spännande produkter som fyller de behov som finns. Det där tror jag är oerhört klokt. Är det någonting vi borde göra alla tillsammans är det att prata med de här företagen, visa vårt engagemang, visa hur viktigt vi tycker att det är att de har sin forskning och utveckling här och underlätta för kommersialiseringen av densamma.
Då är det många led som blir viktiga, till exempel universitetens funktioner för avknoppning av olika forskningsresultat och den sortens insatser vi kan göra för att också kommersialisera det som kommer ur våra lärosäten. Det kan vara en sådan sak. Det finns mycket att göra.
Slutsatsen är följande, om vi går tillbaka till interpellantens fråga om vilka åtgärder jag avser att vidta för att Sverige ska kunna ta till vara den kompetens som nu riskerar att skingras eller drabbas av arbetslöshet med anledning av varslen på Ericsson.
Jag kommer nog i grund och botten tillbaka till de 5 miljarderna i resurstillskott till forskning och utveckling, varav 1,8 miljarder till strategiska forskningsinsatser i forsknings- och innovationspropositionen, i kombination med de 7,3 miljarder i nya pengar till utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken bara i år.