KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag börjar där statsrådet slutar. Låt oss hjälpas åt med att höja statusen på det otroligt viktiga området offentlig upphandling! Det ger möjligheter inte minst för våra små företag runt om i Sverige och det jag brinner mycket för: livsmedelsproduktionen. En av mina poänger i det jag har sagt tidigare är just kompetensfrågan: kunskapen måste öka.
Det bekymrar mig när jag känner att domstolsväsendet inte har tillräcklig kunskap i frågan. Därför borde det vara väldigt bra, som statsrådet lyfte upp i sitt svar, att man kanske skulle begära förhandsbesked från EU-domstolen, så att man får hjälp av EU-domstolen att tolka rättsfallen. Det är ett bekymmer när man konstaterar att det är EU:s miniminivå som gäller trots detta.
Jag håller också med statsrådet - det var väldigt så jag håller med statsrådet i dag - att dagens lagstiftning medger att vi kan ställa krav. Kommissionens produktblad runt grön offentlig upphandling när det gäller djurvälfärdsstandard säger: "En proportion av animaliska produkter som är producerade med hög djurvälfärdsstandard enligt nationella riktlinjer." Man kan och man bör ställa dessa krav.
Men då är det problem med vårt eget konkurrensverk, som säger att det egentligen är EU:s miniminivå som gäller. Det är bekymret, när vår egen tillsynsmyndighet konstaterar detta - att man inte ska kunna ställa högre krav på exempelvis livsmedel eller djurskydd. Det vi ser genom alla överklaganden är att man inte tror att det går. Men enligt lagstiftningen går det.
Det borde EU:s domstol kunna hjälpa till med.
Ann-Kristine Johansson (S):
När jag tog del av landsbygdsministerns svar kände jag att jag måste gå upp i debatten och ställa en fråga till honom. Rovdjurspolitiken har vi diskuterat mycket i Sveriges riksdag.
Som Sven-Erik Österberg säger har vi politiker i riksdagen ett ansvar för att underlätta samexistensen mellan areella näringar och rovdjur, vilket också ministern säger i sitt svar. Det är vårt ansvar att se till att det går att ha fåruppfödning i ett rovdjursområde.
Då är det viktigt att det finns medel till rovdjursstängsel och till ersättning för dem som får sina djur rivna. Det som sägs i svaret är lite knepigt, hur ministern får det till att det nu är bättre med mindre pengar som fler får dela på.
Minister säger: "Jag är medveten om att bidraget för att uppföra rovdjursavvisande stängsel är något lägre inom landsbygdsprogrammet än det nationella bidraget var. Den saken uppvägs . av att fler djurhållare än tidigare kan erhålla bidraget." Som jag tolkar det ska fler djurägare dela på mindre pengar. Hur får man ihop detta så att det blir bättre? Det skulle jag vilja höra från ministern.
Vad händer om efterfrågan blir större, vilket vi vet kommer att hända när rovdjuren förflyttar sig söderut och till områden med mycket djurproduktion?
Kommer ministern att se till att det tillförs mer medel, till exempel i höstens budget, för att kunna motverka de bekymmer som de som har fårproduktion har i de områdena? Också den sociala biten är viktig för lantbrukare.
Man måste kunna känna att samhället tar ett ansvar, som när vi i Sveriges riksdag säger att vi ska ha en kraftfull rovdjursstam, vilket jag helt håller med om att vi ska ha. Hur kan samhället, politiken, då vara med och stötta dem som drabbas av att de får sina djur rivna av rovdjur?
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag håller med Sven-Erik Österberg, som pratar om arbetskostnaden när det gäller rovdjursstängsel. Dels kostar det mer att sätta ned rovdjursstängslen, dels tar det väldigt mycket tid för bonden att göra det. Jag var och besökte en fårägare utanför Karlstad i ett naturskönt område.
Han har fåravel och sliter nu inför våren med att sätta upp rovdjursstängslen och också hela sommaren med att sköta om dem och se till att hålla rent runt rovdjursstängslen. Lägger sig gräs eller grenar över fyller inte stängslet sin funktion längre. Hela arbetskostnaden för stängslet blir mycket stor, och det kostar också mer att köpa in.
Kostnaden för stängslen är viktig framöver. Ministern sade att framtiden får utvisa om det behövs mer pengar.
Men jag tror nog att vi kan vara överens om att fler rovdjur och fler vargar, som vi vill ha här, ger fler rivna djur, en ökad oro och en ökad efterfrågan på stängsel och även andra sätt att skydda sina tamdjur. Det tror jag också är viktigt att ha med sig inför kommande budgetarbete, som landsbygdsministern säkert är i full gång med.
Kan det behövas mer pengar för bland annat stängsel och ersättning?
Ann-Kristine Johansson (S):
Det var intressant att lyssna på Cecilie Tenfjord-Toftbys anförande. Här står hon och räknar upp alla förslag som hon menar att regeringen driver på i. Men allt ligger ju i utredningar! Varför fattar ni inte bra och tuffa beslut när ni redan har underlaget färdigt när det gäller nettodebitering, smarta elnät, mer utvecklad timmätning och så vidare?
Jag kan upplysa Cecilie Tenfjord-Toftby om att Socialdemokraterna redan under 90-talet började ställa om Sverige i hållbar inriktning. Göran Persson drev på om det gröna folkhemmet när han var statsminister. Vi hade en bra, bred uppgörelse med Centern och Vänsterpartiet om energipolitiken. Vi hade ett bra samarbete under mandatperioderna med Vänstern och Miljöpartiet i dessa frågor.
Detta har också sett till att vi socialdemokrater tar steg framåt när det gäller ett hållbart samhälle. Jag har en fråga till Cecilie Tenfjord-Toftby. Den handlar om hur Moderaterna ser på behovet av en bred blocköverskridande energipolitik.
Som jag sade i mitt anförande handlar det om att det är många som både du och jag möter när vi är ute som säger: Snälla ni - se till att bli överens över blockgränserna så att vi får långsiktiga, stabila spelregler! En ansvarsfull och långsiktig politik ger möjlighet till förnybar energi och till energieffektivisering. Det är viktigt att vi ger politiska signaler. Jag vill ställa frågan till Cecilie Tenfjord-Toftby och Moderaterna: Hur ser ni på detta?
Ann-Kristine Johansson (S):
Smarta elnät har utretts. Vi menar att det måste ges politiska signaler om att man ska genomföra detta nu. Skillnaden mellan Socialdemokraterna och Moderaterna är att vi vill att politiken ska vara med och styra inriktningen och lägga upp långsiktiga visioner. De som håller på att jobba praktiskt med frågorna ska veta att de har något att följa. Cecilie Tenfjord-Toftby nämnde den nordiska slutkundsmarknaden.
Det är jättebra, men det verkar som att det drar ut på tiden. Ska vi då vänta och vänta på att det blir av? År 2015 är det sagt, men signalerna från dem som har det nordiska perspektivet är att det här inte kommer att bli klart till 2015. Då får vi vänta ännu längre på bra och tuffa beslut som ger oss elkonsumenter mer makt.
Det är bra att Cecilie Tenfjord-Toftby säger att det är viktigt med politiska samtal över blockgränserna. Vi är beredda att sätta oss ned tillsammans med er här i morgon runt samma bord och diskutera politiken i dag och i framtiden. Är ni också beredda till det?
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag vill börja med att tacka Nina Larsson för inlägget där hon höjer blicken, tittar framåt och talar om teknikens utveckling, precis som jag gjorde i mitt anförande. Vi vet inte vad som komma skall med den forskning som pågår i Sverige och i världen. Det är väldigt spännande, och jag tror att vi behöver göra mycket mer av det.
När det sedan gäller kärnkraften kan jag upplysa kammaren och Nina Larsson om att det var en överenskommelse över blockgränsen. Det var Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Centerpartiet som var med och stängde Barsebäck. Vi beslutade då även att de befintliga kärnkraftverken skulle uppgraderas, men det har ju dröjt väldigt länge. Jag har en fråga till Nina Larsson.
Vi är två värmlänningar som står här, och vi har väldigt mycket tung och elintensiv industri. Vad säger Nina Larsson när hon möter dem som efterlyser stabila och långsiktiga spelregler och en samsyn? Jag vill också ställa samma fråga till dig, Nina Larsson, som jag ställde till Moderaterna: Hur ser Folkpartiet på möjligheten till just blocköverskridande överenskommelser när det gäller energipolitiken?
Är ni beredda att sätta er vid samma bord som vi och diskutera energipolitiken i dag och i framtiden? Jag vet att det inte är Nina Larsson som är energiminister, henne väntar jag på, men jag skulle gärna vilja höra Folkpartiets syn på detta.
Ann-Kristine Johansson (S):
Nu har vi kommit tillbaka till det intressanta. Folkpartiet säger: Välkomna med i vår överenskommelse! Köp det som vi har kommit överens om! Vi socialdemokrater menar att man i en förhandling ger och tar, och att man i ett samtal tittar på vilka möjligheter och lösningar som finns. Kärnkraftsdiskussionen är en sådan.
Jag vet inte varför Nina Larsson har fått för sig att Socialdemokraterna driver på en snabbavveckling och att vi har ändrat åsikt. I många år har vi sagt att kärnkraften ska avvecklas på sikt när det finns alternativ. Det har vi sagt, och det står vi fast vid. Jag tycker att vi skulle behöva ha ett samtal och en förhandling om hur vi skulle kunna komma överens och var vi skulle hamna.
Det är lite spännande. När det gäller Tysklands beslut och att det skulle vara det farligaste man kan göra, menar jag tvärtom. Det är jättespännande. Det kommer att driva på forskning, utveckling och ny teknik - det som Nina Larsson talade om i sitt anförande. Tyskland har ju satt upp tuffa klimatkrav.
Det kommer att ställa stora krav på tysk politik och den forskning som pågår när det gäller att hitta alternativ till kol och naturgas.
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag får säga ett stort grattis till energiministern. Det är väl, som du säger, trevligt att få stå här på födelsedagen och diskutera en så viktig fråga som energipolitiken. Tyvärr tror jag inte att Sverige har ett sådant försprång som energiministern avslutade med att prata om. Vi blir omsprungna av andra progressiva länder. Sol- och vindkraftsutvecklingen springer ifrån oss. Som jag sade i anförandet står vi i startgroparna och undrar: Var är alla de andra? Och så är de långt före oss.
Det är ett problem. Jag har egentligen många frågor, men jag vill rikta in mig på några. Jag vill ställa samma fråga till ministern som till flera andra företrädare för borgerligheten här i dag.
Om vi utgår från ministerns tal om klimatförändringar - jag håller fullständigt med dig om att det krävs långsiktighet och överenskommelser - undrar jag hur ministern ser på att bjuda in oppositionen till samtal om en stabil, långsiktig energipolitik? Sedan måste jag komma tillbaka till elprisområdena.
Vi hade en interpellationsdebatt för någon vecka sedan som jag deltog i. Min fråga är hur uppdraget till Svenska kraftnät kom med att starta planeringen för ett antal elprisområden i Sverige. Och brukar inte Sverige vara med på Nordiska ministerrådets möten? Redan i Umeå i september 2008 var det ett uppdrag till nationella systemansvariga myndigheter att starta processen med elprisområden.
I oktober 2009 fortsatte man det arbetet om att utveckla elprisområden. Den 25 oktober 2010 i Köpenhamn var det en rapport om hur arbetet går, och från energiministrarnas håll i Nordiska ministerrådet konstaterade man att arbetet fortskrider bra. Då vill jag höra om inte energiministern eller i varje fall en svensk representant hade varit med på de mötena.
Ann-Kristine Johansson (S):
Anna-Karin Hatt pratar om att det kommer olika signaler från Socialdemokraterna. Men problemet är ju att det kommer väldigt olika signaler från regeringspartierna. Vilka ben står regeringspartierna på? Kommer det att byggas nya reaktorer när de gamla tar slut? Folkpartiet säger att det kommer att bli ett antal.
Centerpartiet - i alla fall förra energiministern - sade att det inte kommer några nya reaktorer. Vilken linje gäller från regeringens sida? Anna-Karin Hatt säger att man bjuder in oppositionen: Ni får sätta er ned och får gå med på vår uppgörelse. Jag har jobbat fackligt i många år och har varit med på förhandlingar. Jag vet att man i förhandlingar ger och tar.
Man sätter sig runt ett bord, diskuterar fram och tillbaka och försöker komma överens. Det är där bristen har varit från den första uppgörelsen, när ni sade att vi socialdemokrater bjöds in. Javisst, men det var med ena handen, när ni egentligen hade kommit fram till den överenskommelse som finns i dag. Bjud in till samtal och var öppen för att förhandla och diskutera! Då kommer Socialdemokraterna att sätta sig runt det bordet.
Till slut om elprisområden: Jag lyssnar på vad ministern säger. Men jag vill ha svar från ministern. Jag vet att Anna-Karin Hatt inte har varit med på tidigare möten med Nordiska ministerrådet. Men någon från Sverige har väl varit med redan från 2008 och sagt att vi ska ha elprisområden i Sverige och gett uppdrag till ansvarig systemmyndighet.
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag vill tacka energiminister Hatt för svaret. Jag är glad över att ministern i svaret trycker på behovet av energiforskning som ett viktigt område. Här vill jag fråga ministern om energiforskning kommer att bli ett prioriterat område i höstens kommande forskningsproposition, som vi alla ser fram emot med spänning. EU har i sitt forskningsprogram Horizon 2020 pekat ut energin som en av sex samhälleliga utmaningar. Jag tror att jag och ministern är helt överens med EU om detta.
Likaså pekar man i EU:s energifärdplan 2050 ut vikten av forskning när det gäller energi och ett hållbart energisystem som grunden för att klara klimatutmaningarna. Det krävs en helhetssyn på klimat, energi och miljö för att komma framåt på vägen mot ett hållbart samhälle för våra barnbarns skull.
Redan 2006, under regeringen Persson, pekade vi ut vägen mot ett hållbart samhälle. Det var ett bra och utvecklat samarbete mellan regeringen och Centern då. Statsminister Persson drog upp riktlinjerna för det gröna folkhemmet, ett ekologiskt hållbart Sverige och att vi skulle vara på väg att klara av alla stora miljöproblem inom en generation.
Regeringen har under tidens lopp satsat på forskning och utveckling och inte minst samarbete med näringsliv, akademi och samhälle. Det har fört Sverige i topp, med företag som exporterar teknik över hela världen. Jag vill att vi fortsätter att vara tydliga med detta, inte minst mot företagen på energiområdet. Vi ska vara tydliga mot forskningen och mot branschen om att staten kommer att satsa på ett hållbart energisystem med helhetstänk.
Till detta behöver vi kraftfulla satsningar på energiforskning, ny teknik, ny produktion, ledningsstruktur, smarta hus och smarta nät. Det behövs, som jag sade, för miljön, jobben och inte minst för våra barnbarns skull. Ministern skriver i svaret att ett ambitiöst energiforskningsprogram är centralt för regeringen. Det är jättebra. Vi är helt överens om det. Jag skulle vilja höra lite mer om vad ministern menar med "ambitiöst"?
Kommer det, som jag undrade, att bli ett prioriterat område i höstens kommande forskningsproposition? Här skulle jag också vilja höra ministerns syn på samarbetet inom Norden. Vad jag förstår ligger Sverige sämre till än de nordiska grannländerna. Kommer vi att försöka ligga på ungefär samma nivå som övriga nordiska länder, och samarbetar vi inom energiforskningen på ett bra sätt?
Ann-Kristine Johansson (S):
Det gläder mig verkligen att regeringen håller på att jobba fram en energiforskningsproposition, för det är precis det vi behöver. Jag tror att det är viktigt att vi från politikens sida skickar de här signalerna in i akademin och in i branschen, om att vi tillsammans med dem vill utveckla en ny teknik. Det är precis som ministern säger. Sverige har varit jätteduktigt på att ta fram ny teknik som våra företag har kunna tjäna pengar på att exportera.
Det är precis så vi måste fortsätta framöver också. Sedan tror jag att det är viktigt med signaler om ökad kompetens, att unga ska våga satsa på området energi. Vi behöver ha fler akademiker som kan jobba inom både industrin och alla samhällssektorer. Branschen skickar tydliga signaler om brist på kompetens på grund av kommande pensionsavgångar.
Det är görviktigt i det sammanhanget att politiken säger: Jo, men energiforskningen är otroligt viktig. Fler unga ska in i det. I mars var det en debattartikel i Dagens Industri, tror jag, där man pekade på oron för vad som händer med energiforskningen. Det var tunga instanser som skrev den, och det var utifrån den som jag egentligen började fundera på vad det är som händer och på hur regeringen ser på energiforskningen framöver.
Därför är jag glad över att ministern är tydlig med det här. Det kan vara intressant att höra hur ministern ser på oron när det gäller just brist på kompetens. Vad finns det att göra mer där? Det handlar också om samarbetet och ett gemensamt ansvar mellan näringsliv, akademi och samhälle.
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag börjar där ministern slutade, med långsiktig politik. Jag vill än en gång sträcka ut handen och säga att vi behöver ha en bred blocköverskridande lösning för att just få den här långsiktiga energipolitiken. Det handlar inte minst om signaler mot kapitalet och företagandet, om att det här håller lång tid framöver. Precis som ministern pratade om är det viktigt att ha hög kompetens.
Där är samarbetet mellan akademi, näringsliv och samhälle också otroligt viktigt. Det är mycket sådant. Jag har en slutfråga. Energimyndigheten har, förstår jag, lagt fram ett förslag för regeringen inför den kommande propositionen om att man behöver ha ett ökat ramanslag för att kunna klara av alla behov som man ser framför sig.
Det gäller inte minst forskning och innovation och att få ut projekt och idéer kommersiellt och att kunna exportera eller få in det i verksamheten i Sverige. Hur ser ministern på Energimyndighetens önskning om att få ökat anslag i den kommande energipropositionen?
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag lyssnade noga på Mats Odells anförande, och det var intressant. Jag kan konstatera att det var högt tonläge ett tag, och jag undrade: Vad är nu detta? När det gäller våra förslag om att vi vill se mer av förnybar energi var Mats Odell orolig för den elintensiva industrin. Han nämnde bland annat ett antal kommuner.
Jag vill ställa en fråga till Mats Odell: Hur ser du på elprisområdena och inte minst på område 4 där det finns en hel del elintensiv industri som drabbas av höga elpriser? Här kan jag också ta fram Riksrevisionens svidande kritik av regeringen, som skriver följande: Regeringen bidrar till höga elpriser. Regeringens svaga styrning av Svenska Kraftnät har drivit upp priserna. Jag skulle vilja ha en kommentar till det.
När det gäller Socialdemokraternas önskemål om mer förnybar energi konstaterar vi, vilket jag hoppas att Mats Odell tycker är bra, att Energimyndigheten ska utreda ett hållbart energisystem.
Där ska man ta upp hur mycket mer som kan effektiviseras, hur mycket mer som kan tillgodoses med förnybara energikällor - potential, kostnader och samhällsekonomisk nytta, hur försörjningstryggheten kan säkras och hur balansfrågan löses och så vidare. Allt detta är bra underlag för Mats Odell och mig att ta ställning till när det kommer. Hur löser vi detta i framtiden? Jag tror nämligen att vi är helt överens om att vi måste ha en trygg elförsörjning för industri, hushåll och alla i Sverige.
Till sist vill jag ställa följande fråga till Mats Odell. Vi har nu nått målet om 50 procent förnybar energi. Jag hörde inget i Mats Odells anförande - jag kanske missade det - om vad han och Kristdemokraterna anser framöver. Ska vi vara nöjda med 50 procent, eller kommer det kraftfulla åtgärder?
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag håller med Mats Odell om att det inte är lätt att nå 100 procent förnybar energi. Men man måste ha en målsättning, en vision och en önskan. Vi anger inte något årtal, utan jag tog i mitt anförande upp, om Mats Odell lyssnade på mig, Energimyndighetens utredning om ett hållbart energisystem.
Det är det som vi väntar på, och det är det som vi har efterlyst, alltså att regeringen skulle ha tillsatt en utredning för att se över hur framtiden ser ut - vilka behov och möjligheter som finns. Energieffektivisering är en stor grund i det hela. Men vi står still och stampar. Vi når inte målet på 20 procent 2020. Det framgår av Energimyndighetens långtidsprognos, och många andra sakkunniga har sagt det.
Jag vill höra lite mer om Mats Odells syn på hur vi når framåt. Vi har ett förslag om vita certifikat. Men det kanske finns andra verktyg som Mats Odell ser. Jag är bekymrad över värmländsk skogsindustri när det gäller energipriser men också när det gäller konkurrens om råvaran. Så visst är det många frågor som skogsindustrin framöver har problem med och som man behöver jobba med.
Men jag tror att det kan vara mer problem med regeringens höga ambition att exportera el. Om ni får som ni vill och det byggs ny kärnkraft undrar jag: Hur dyr är ny kärnkraftsel om du jämför med den i dag befintliga? Jag ser också ett stort problem när det gäller ambitionen att koppla ihop oss med övriga Europa och exportera mer el. Då kommer priserna också att öka.
Till sist: Riksrevisionens svidande kritik av regeringen bidrar till höga elpriser. Kan jag få kommentarer till det?
Ann-Kristine Johansson (S):
Vi har våra olika supportergäng. Jag har ju Färjestad jag, och de är ju inte med längre. Det är fantastiskt gott, herr talman, att få höra Helena Lindahl stå här i talarstolen och beskriva Centerpartiets syn. Det var gott att höra. Det är mycket som vi kan ställa upp på.
Vi har ju haft vår gemensamma överenskommelse - Vänsterpartiet, Centerpartiet och Socialdemokraterna - som har gjort att det förnybara har ökat så pass kraftigt genom till exempel elcertifikaten. Vi är ju mamma och pappa till det, som också den nuvarande regeringen driver vidare. Det är bra. När det gäller förnybarhetsmålet anser jag att vi redan har nått 50 procent. Som jag ställde frågan till Mats Odell, vad önskar vi egentligen nu? Vad tänker regeringen göra för att gå vidare?
Sedan måste jag ställa en fråga till. När man lyssnar väldigt noga på det Eva Flyborg säger i talarstolen hör man att hon är väldigt kritisk till beslutet att stänga Barsebäck, som Centern, Vänstern och Socialdemokraterna var överens om. Vad anser Helena Lindahl om beslutet att stänga Barsebäck? Är kärnkraften basen för Centern också när det gäller energin framöver?
Ann-Kristine Johansson (S):
Jag håller med om att det måste satsas väldigt mycket mer på överföringskapaciteten framöver. En fråga är: Vad händer när man överlåter beslutet på marknaden? Både Helena Lindahl och flera på den borgerliga sidan säger att det är marknaden som ska bestämma om det ska byggas ny kärnkraft eller inte. Ni bygger ju framtidens energi, som ni säger här, för att få låga elpriser och vad det nu behöver vara och att det då är ny kärnkraft som behövs.
Men vad händer om marknaden konstaterar att det är för dyrt när de inte får några statliga subventioner? Det byggs ingen kärnkraft. Vad anser Helena Lindahl att det i så fall innebär?