Mia Sydow Mölleby (V):
I det betänkande som vi diskuterar nu har Vänsterpartiet en reservation. Jag vill börja med att yrka bifall till den, nämligen reservation nr 2. Jag kommer att beröra den längre fram, men jag har lite annat att säga också. För att demokratin ska fungera är det väldigt viktigt att vi upprätthåller det öppna samhället och offentlighetsprincipen.
Tyvärr finns det tendenser som gör att det går mot alltmer slutenhet. Traditionellt präglas till exempel EU av mer slutenhet, och det påverkar förstås också vår lagstiftning om öppenhet och offentlighet. Öppenheten inom den offentliga sektorn har även påverkats av att allt fler verksamheter har privatiserats och att det meddelarskydd som finns för anställda i offentlig sektor då inte gäller.
Här har en utredning lämnat ett lagförslag som bereds och som snart ska ut på lagrådsremiss, vad jag har förstått. Ytterligare en del i öppenheten som ger möjlighet att granska myndigheter och beslutsfattare är rätten att ta del av allmänna handlingar som inte är sekretessbelagda. I och med teknikutvecklingen är det lättare att begära ut allmänna handlingar än det var när lagstiftningen kom till.
Då var man tvungen att gå till den aktuella myndigheten, skicka ett brev, ringa eller på annat sätt vara direkt aktiv. Nu kan man skicka e-post. Det är snabbt, lätt, enkelt och bekvämt. Det här är på ett sätt väldigt bra, för det gör att var och en har mycket större möjligheter att enklare ta del av beslut och underlag.
Det möjliggör till exempel för människor som inte bor i Stockholm att lättare få kontakt med myndigheter utan att vara tvungen att skriva formella brev. Detta är en utveckling som är positiv för öppenheten. Och det underlättar förstås för medierna när de ska göra sina granskningar. Men i några få undantagsfall, som vi har hört Maria Abrahamsson prata om här uppe, har det här enkla sättet att begära ut handlingar och komma i kontakt med myndigheter ställt till problem.
Enskilda personer kan i värsta fall mer eller mindre lägga beslag på en kommuns medarbetare genom att ständigt begära ut olika handlingar, skriva frågor och begära svar och uppgifter om allt möjligt mellan himmel och jord. Det är självklart problematiskt för den verksamhet det gäller. Samtidigt är det grundläggande för möjligheten att granska att handlingar ska lämnas ut. Men när det blir så här blir det problem.
Det kan med andra ord uppstå en konflikt mellan offentlighetsprincipen och myndigheternas möjligheter att göra sitt arbete i övrigt. Det här uppmärksammades i konstitutionsutskottet i samband med att justitieombudsmännen lämnade sin senaste årsberättelse. Som Maria Abrahamsson redogjorde för gjorde riksdagen ett tillkännagivande i samband med att årsberättelsen behandlades.
Det står så här: "Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att den ska låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar att få ta del av allmänna handlingar."
Riksdagen vill alltså inte göra ändringar i själva offentlighetsprincipen, men man vill se över möjligheten att utreda möjliga åtgärder för att möta utmaningarna. Utskottet avstyrker de motioner som handlar om att göra ändringar i offentlighetsprincipen.
Jag delar utskottets uppfattning om det och ställer mig även bakom övriga ställningstaganden, med ett undantag. Det gäller behovet av en nätombudsman. Precis som Per-Ingvar Johnsson föredömligt beskrev förekommer det ganska allvarliga övergrepp via nätet. Det pågår i stor utsträckning hat, hot och rena övergrepp. Personer som syns offentligt, ofta kvinnor, blir väldigt utsatta.
Det är också vanligt att flickor och unga kvinnor utsätts för kränkningar på nätet av så kallade skolkamrater, det vill säga andra elever som ger sig på enskilda. Den personliga integriteten kränks till exempel genom att bilder läggs ut på nätet. Det pågår nu flera utredningar om hur skyddet för integriteten ska stärkas. Men det finns ingen utredning som ser tydligt på behovet av en instans som ger stöd till den som drabbas.
Utredningarna handlar om straffrättsligt skydd för personlig integritet och en myndighetsstruktur för tillsynen. Ett integritetsskyddsråd diskuteras. Det här är inget som Vänsterpartiet motsätter sig. Vi står bakom det tillkännagivande som finns om att det arbete som pågår ska fortsätta. Men vår motion om en nätombudsman handlar om stöd till den person som utsätts.
Vi menar att en nätombudsman bör ges i uppdrag att stödja och hjälpa utsatta personer, till exempel genom att vara behjälplig i kontakter med dem som har ansvar för webbsidor för att kunna förmå dem att ta bort saker, ta bort kränkande kommentarer, bedriva skadeståndsprocesser och så vidare. Det saknas. Det behövs sådana åtgärder. Vi ser att det finns brister.
Detta står inte i motsättning till de övriga utredningarna på området, och det står inte i motsättning till övriga förslag i betänkandet. Därför yrkar jag alltså bifall till Vänsterpartiets reservation. Tack, herr ålderspresident, och ha det så kul med det du ska göra sedan!