Jennie Nilsson (S):
Jag vill börja med att tacka för svaret, men jag tvingas konstatera att jämställdhetsfrågor uppenbarligen är en ganska svag gren för ministern. I sitt svar på min interpellation nämner han exempelvis decemberkompromissen 1906 som ett av de viktigaste skälen till att han anser att vi inte bör lagstifta om stärkt rätt till heltid.
Låt mig påpeka för ministern att sedan 1906 har en omfattande lagstiftning inom det arbetsrättsliga området genomförts, allt inom ramen för den svenska modellen, som för mig mer handlar om parternas rätt och ansvar att i första hand teckna branschanpassade avtal i frågor som rör förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare. Semesterlagen, arbetstidslagen och föräldraledighetslagen är dock alla exempel på att man inte alltid lyckas.
Det påverkar alla, också den grundprincip ministern åberopar i sitt svar. Nu tror jag inte att det är så att ministern tycker att dessa lager är exempel på att den svenska modellen inte fungerar. Låt oss i stället vara överens om att ibland, när man har nått till vägs ände, så är lagstiftning nödvändigt. Vidare för ministern ett resonemang om varför han inte tror på lagstiftning utan i stället vill arbeta med andra incitament för att få arbetsgivare att omvandla deltider till heltider.
Det är intressant och sympatiskt som en teori. Jag tror att vi alla gärna skulle anamma de idéer som kunde göra lagstiftning överflödig på det här området. Problemet är bara att ministern här blir oss svaret skyldig. Inget av hans följande resonemang håller ens för den allra minsta lilla granskning. SCB:s statistik för april månad visar att antalet undersysselsatta, de som vill arbeta mer, ökar - inte minskar, trots brinnande högkonjunktur.
Vi kan även på det här området konstatera att högkonjunkturen med automatik inte kommer alla till del. Flera arbetsgivare att välja mellan inom ett avtalsområde är inte heller någon lösning, för om det vore så skulle inte situationen se ut som den gör inom exempelvis handeln eller inom hotell- och restaurangbranschen. Den gemensamma nämnaren är snarare att vi inom de här områdena har många kvinnor, kvinnor som systematiskt diskrimineras och används som något slags arbetskraftsreserv.
Ett tydligt exempel är en Clas Ohlson-butik och en Lindexbutik som ligger vägg i vägg i ett köpcentrum, där den mansdominerade Clas Ohlson-butiken, med i övrigt exakt samma förutsättningar, nästan uteslutande erbjuder heltider medan den kvinnodominerade klädbutiken i första hand erbjuder deltider. Att sedan påstå att regeringens ekonomiska politik i övrigt på något sätt ska ses som ett sätt att komma till rätta med obalansen mellan könen är i det närmaste obegripligt.
Såväl regeringen själv som utomstående bedömare har konstaterat att den inte ens är neutral ur ett jämställdhetsperspektiv. De förslag som hittills kommit och som på ett tydligt sätt berör gruppen deltidsarbetslösa har snarare inneburit tuffare villkor för den enskilde individen. Ingenting talar för att sänkta arbetsgivaravgifter i vissa tjänstebranscher kommer att ha någon effekt på deltidsproblematiken.
Erfarenheten visar snarare att om detta vidareutvecklas till en typisk kvinnoarbetsmarknad så kommer deltiderna snarare att bli fler än färre. I budgetpropositionen för 2007 kan man utläsa att 250 000 personer arbetar mindre än vad de skulle vilja. 200 000 av dem önskar heltid, och 80 procent av dem är kvinnor. Genom att ofrivilligt arbeta deltid har de utöver svårigheten att försörja sig på sin egen lön överlag en svagare förankring på arbetsmarknaden.
De har oftast sämre löneutveckling, mindre kompetensutveckling, färre karriärmöjligheter, lägre sjuk- och arbetslöshetsersättning och sämre pension. Tycker ministern verkligen att det är rimligt? För att komma till rätta med problemet vill vi socialdemokrater ha en lagstiftning som innebär att heltid är en rättighet och deltid en möjlighet. Att heltid ska vara norm innebär inte att alla som förvärvsarbetar ska arbeta heltid men att skäl måste anges när man avviker från normen.
Min avslutande fråga till ministern måste följaktligen bli om ministern avser att ta några som helst initiativ för att stärka deltidsarbetslösas situation på arbetsmarknaden och i sådana fall vad och när.