KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Hannah (L):
Vad gäller frågan om arbetslinjen: Det finns inte någon ledamot från något alliansparti som tycker att fuskare är någonting bra. Att ens försöka insinuera att vi skulle tycka att fusk är bra är lite av ett låtsasland. Det är klart att vi tror på arbetslinjen. Det är klart att vi tycker att fuskare ska sättas dit. Det är inte mer än så - det finns inget att debattera på den punkten.
Vad gäller den sociala dimensionen, som du så kraftigt efterfrågar, ser jag en situation i Sverige där personer med funktionshinder lämnas att dö på en toalett i ett köpcentrum i Malmö. Är det en social dimension när ni skär ned på funktionshindrades rätt till assistans? Nej, det är absolut inte någon social dimension. Det är inte heller en social dimension att satsa alla pengar i potten på subventioner till bostadsbyggande.
Dessa pengar går rätt i händerna på rika byggherrar och går till bostäder som redan är planerade att byggas. I den bästa av världar kommer detta att leda till några hundralappar mindre i kostnader för de personer som står först i bostadskön. Detta är inte en social dimension. Från Liberalernas sida anser vi att den sociala dimensionen är att de individer som har det svårt att utmärka sig själva och att ta plats i bostadsmarknaden får ett personligt riktat, individuellt stöd så att de kan få hjälp under den period de behöver detta.
Jag tror inte att människor går runt och vill leva på bidrag hela livet. Jag tror inte att människor vill ha den livssituationen, utan jag tror att man vill ha den under vissa delar av sitt liv. Liberalerna satsar i budgetmotionen 3 1⁄2 miljarder mer än vad den rödgröna regeringen, tillsammans med sitt stödparti, gör på bostadstillägg och på bostadsbidrag. Dessa pengar går till personer med garantiinkomster - det vill säga pensionärer - och till flerbarnstillägg.
Människor som har flera barn har oftast lägre inkomster, och därför satsar vi extra pengar på att de ska få högre bostadstillägg. Det är en stark social dimension, det är socialliberalism och det är helt rätt politik för Sverige.
Robert Hannah (L):
Det är väldigt intressant att höra Nooshi Dadgostars domedagsprofetior. Låt mig vara tydlig: Den rapport som du pekar på handlar om en trea i Stockholms city och den hyreshöjning som skulle ske där. Jag tror knappast att alla människor i Sverige bor i en trea i Stockholms city. Låt oss också vara tydliga med att detta är marknadsekonomi på dess högsta plan - inga regler som helst gäller. Det är heller inget parti som föreslår detta. Låt oss slutföra detta: Det här är vad du föreslår. Det här är den rapport som du utgår från.
Men jag kan förklara lite grann om hur det funkar om man vill ha ett socialistiskt samhälle, som till exempel Kuba, vilket ni i Vänsterpartiet tidigare har velat efterlikna. Om man vill att bostadsmarknaden ska efterlikna detta socialistiska samhälle till hälften, på den hyrda marknaden, är det klart att marknadsekonomi alltid slår socialism. Så har det varit i vartenda samhälle som har funnits i hela världen. Det var därför Berlinmuren föll. Ni kanske har missat att den föll, men den har fallit.
Det är tydligt att hyresmarknaden i Sverige i dag inte kan konkurrera med den ägda marknaden, därför att fria villkor gäller där. Alla människor som flyttar in i Stockholm har inte tillräcklig tid i bostadskön för att kunna få en hyresrätt. Därför tvingas de att köpa. Det finns en stark marknadskraft mot ägda boenden just för att de människor som kommer till Stockholm och vill ha en bostad tvingas att köpa den. Det ligger enkel matematik bakom att vi bygger fler bostadsrätter än hyresrätter.
Alla som vill flytta till Stockholm tvingas nämligen att köpa en bostadsrätt. Det är just därför Liberalerna efterfrågar en bostadsmarknad där en indisk ingenjör snabbt ska kunna komma till Sverige och få en hyresrätt om den har möjlighet till det. Vi ska också kunna ge stöd till de människor som inte kan hävda sig på bostadsmarknaden. Nooshi Dadgostar måste vara lite avundsjuk.
Hon vet att hennes parti kommer att rösta för en budgetmotion som innebär 3 1⁄2 miljarder mindre i bostadstillägg och bostadsbidrag. Det måste kännas väldigt hårt för dig, tänker jag.
Robert Hannah (L):
Om vi ska tala om unikt kan vi tala om det unika i att det är över 500 000 personer i Stockholms bostadskö. Förra året tog det i snitt 8,1 år att få en bostad, och enligt den senaste rapporten jag fick kommer det att gå över till 9 i år. I ett land som ni i Vänsterpartiet stöttade väldigt mycket förr i tiden, Östtyskland, tog det sju år att få en bil som tillverkades där - jag minns inte vad den hette.
Det gick alltså snabbare att få en bil i Östtyskland, med sju års väntetid, än att det går att få ett förstahandskontrakt här i Stockholms city i dag. Det jag försöker säga till dig, Nooshi Dadgostar, vilket du inte förstår eftersom du inte förstår vad marknadsekonomi innebär, är att när vi har en hyresmarknad som är genomreglerad, som inte är öppen och fri, då får vi en bostadsbrist där 350 000 unga vuxna inte har en bostad. Då får vi över 500 000 i Stockholms bostadskö, för det är inte marknadspris man betalar.
De enda som betalar marknadspris är alla 80- och 90-talister som nu bor med tredjehandskontrakt och betalar ungefär 20 000 för en tvåa i city. Där har du marknadsekonomin i dag. Jag tror att vi måste övergå till mer marknadstänkande. Jag har inte föreslagit det som står i den rapport som du nu tar fram, men vi måste övergå till mer systematiska hyror. Det säger Hyresgästföreningen, och det säger Fastighetsägarna. Vi har olika syn på hur systematiserade de ska vara, men alla är överens om detta, förutom Vänsterpartiet uppfattar jag det.
Jag tror att det kan vara bra att ta det lite lugnt i backen och inte tro att ni vet allt och har alla lösningar, för er politik har prövats i Sverige under decennier och har misslyckats. Vi har haft Vänsterpartiets och Socialdemokraternas bostadsmarknad vad gäller den hyrda delen under väldigt många års tid, och vi har resultaten. Jag förstår inte varför du slår dig för bröstet och tror att ni har alla lösningar. Ni har inte lösningarna, utan ni har totalt fel.
Robert Hannah (L):
Jag tänkte fråga någonting helt annat, men först vill jag ta upp det här med tillkännagivanden. Vi har tillkännagivanden angående buller, ägandelägenheter, planinitiativ för byggherrar, strandskydd och hyrköp. Inget av det här har på något sätt genomförts under Mehmet Kaplans tid eller sedan Peter Eriksson tog över. Det är klart att man, när regeringen inte på något sätt lyssnar till vad majoriteten i riksdagen tycker, kommer med nya initiativ.
Vad gäller buller handlar det om decibelnivå, så det krävs ingen utredning, utan det krävs lite action från regeringens sida. Jag vill ställa några frågor om rapporten Vem vill bygga? Vem kan bo? En långsiktigt hållbar politik för att hantera bostadsbristen signerad 2012 av Miljöpartiets dåvarande språkrör Åsa Romson. Även Gustav Fridolin stod bakom rapporten.
I den skriver Miljöpartiet: "Långsiktighet uppnås genom försiktighet med plötsliga marknadsstörande insatser. Exempel på sådana är storskaliga generella investeringsstöd. Denna typ av stöd kan ha en kortsiktig positiv effekt för takten i bostadsbyggandet, men de riskerar att underminera incitamenten att bygga i tider där stöd inte kan ges. Dessutom är de mycket kostsamma, efterfrågas inte av dem som bygger och riskerar att få kostnadsdrivande och snedvridande effekter på marknaden."
Har Åsa Romson och Gustav Fridolin och hela er partiledning från 2012 fel när de kritiserar bostadssubventionerna som ni nu lanserar som ert enda stora bostadspolitiska projekt? Ni anser ju att de är lösningen på alla problem som finns på bostadsmarknaden. Så låter det i vart fall om man lyssnar på Nooshi Dadgostar. Har ni ändrat inställning? Tar ni tillbaka allt ni säger i den här rapporten, och är det alltså en ny inställning från Miljöpartiet att ni ångrar allt ni sa 2012 vad gäller bostadssubventioner?
Robert Hannah (L):
Vad gäller buller var den lagstiftning som levererades över huvud taget inte det som Alliansen fick igenom här i riksdagen. I grund och botten har ni inte gjort någonting alls med det tillkännagivandet, utan ni gjorde någonting helt annat. Vad gäller digitalisering av bygg- och planprocesser tycker jag att det är en mycket positiv utveckling. Men bostadsministern svarar inte på mina frågor. Anser bostadsministern att Miljöpartiet hade fel tidigare och att ni har ändrat åsikt vad gäller investeringsstöd? Hade Åsa Romson och Gustav Fridolin fel?
Jag vill gärna ha svar på det. Jag förstår inte Miljöpartiets bostadspolitik i dag. Tidigare var ni alltså emot subventioner. Nu är ni för dem. Tidigare var ni för ränteavdrag. Nu är ni emot ränteavdrag, eftersom ni inte gör någonting åt situationen. Tidigare var ni emot regelförändringar och röstade emot alla förslag som Alliansen lämnade i regeringsställning, och nu är ni helt plötsligt för regelförenklingar. Tidigare var ni emot buller.
Nu har ni sagt nja och lämnat fram en lagstiftning som inte alls stämmer överens med det som det beslutades om i riksdagen. Det är helt oklart. Det enda man kan säga att ni har behållit av er bostadspolitik är att ni vurmar för energieffektivisering och riksintresset. Jag kan inte säga att det finns särskilt mycket kvar av er bostadspolitik över huvud taget. Därför skulle det vara bra för oss som sitter i opposition att få en tydlig av om Miljöpartiet menar att ni hade fel med den politik ni bedrev 2012.
Ni sa då att bostadssubventioner är en kortsiktig insats som riskerar att underminera incitamenten att bygga i tider då stödet inte kan ges, att de är kostsamma, inte efterfrågas och riskerar att få kostnadsdrivande och snedvridande effekter på bostadsmarknaden. Jag skulle gärna vilja veta om ni tar tillbaka det ställningstagandet eller inte.
Robert Hannah (L):
Till att börja vill jag ta upp den hållbarhetssatsning som ska gå till ett särskilt forum. Liberalerna är mycket för hållbarhetsarbete. Vad vi dock inte är övertygade om är just detta forum. Vad jag har förstått ska det vara en samling experter som ska arbeta med det här. Vi tycker inte att det är en bra prioritering. Vi satsar de pengarna på att exempelvis stärka konsumentorganisationer.
Det kan handla om konsumentorganisationer som vill arbeta med hållbarhetsfrågor. Det tror vi är en mycket effektivare satsning. Jag vill därför fråga konsumentministern varför pengarna ska gå till ett forum i stället för att ge dem direkt till de konsumentorganisationer som arbetar med frågorna i vardagen. Jag vill även fråga konsumentministern hur han arbetar för att stärka konsumentmakten hos personer med funktionshinder.
Vilka satsningar och vilket arbete har gjorts på området? Har konsumentministern träffat funktionshindersorganisationer för att se vad de tycker i dessa frågor?
Robert Hannah (L):
Jag tror att vi delar engagemanget för dessa frågor, men vi har olika syn på hur man ska arbeta med dem. Liberalerna tycker att det är viktigt att det inte är vi politiker som sitter och styr och bestämmer om vad folk ska äta och dricka och hur de ska bete sig, om de ska gå eller hur de ska resa eller vilken restaurang de ska gå till. Vi tycker att det är upp till individen själv att få styra detta, och därför är vår konsumentpolitik fokuserad på konsumentmakten.
Trenden med ekologisk mat etcetera som ministern nämner i talarstolen har kommit trots att vi inte har detta partssammansatta forum för miljösmart konsumtion, vilket vi alltså säger nej till. Att jag kallar detta för ett flumevent beror på att jag har sett hur andra event har varit. Två tre ministrar åker dit och håller tal i en stor sal. Sedan har man konferenser och lite samtal, och därefter blir det inte så mycket av det hela.
Detta vill vi inte satsa pengar på. Vi satsar hellre pengar på att det finns konsumentorganisationer, det vill säga parter som består av medlemmar, som vill arbeta med hållbarhetsfrågor. Detta är bra, enligt oss. Vi tycker dock inte att Miljöpartiet ska bestämma vad människor ska äta, dricka eller göra i sin vardag.
Detta är vi emot, och vi pekar på att det partssammansatta forumet, där offentliga myndigheter blandas med privata individer, inte är en bra sammansättning. Helt plötsligt ska politiker och myndigheter sitta och berätta för konsumentorganisationer och individer hur de ska bete sig. Det är inte rimligt. Det viktiga för oss är att man fokuserar på konsumentmakten.
Jag är inte särskilt nöjd med ministerns svar om aktiviteter och åtgärder för personer med funktionshinder. Har ministern lämnat några förslag? Har han fört samtal med funktionshindersorganisationer om konsumentmakt?
Robert Hannah (L):
Jag ska berätta för Mikael Eskilandersson lite om hur det fungerar i svensk politik. När man vill ha makt i Sverige brukar man oftast dela makten med andra partier, men ingen vill sitta med er i en regering eftersom ni i grunden är ett oseriöst och rasistiskt parti. Låt mig då komma till hur det fungerar. Liberalerna har sedan många år tillbaka, sedan Nyamko Sabuni skrev boken Flickorna vi sviker , varit drivande i frågan om att förbjuda alla typer av barnäktenskap.
Det fanns hål i lagstiftningen, som Alliansen ärvde från den tidigare rödgröna regeringen. Från Liberalernas sida kämpade vi stenhårt för att få igenom ett heltäckande förbud - det gjorde också andra partier i Alliansen - men det fanns inte en samsyn i frågan. Men det Liberalerna fick igenom 2014 var en stark förbättring av lagstiftningen. Vi var inte överens, men i en regering måste man kunna kompromissa.
Jag är stolt över och nöjd med de förändringar som vi gjorde 2014. Men det var inte tillräckligt, och det betonade vi redan då. Vi betonade det också i Sveriges riksdag när vi senare hamnade i opposition, och vi har motionerat i de här frågorna. Men vi tänker absolut inte samarbeta med ett parti som hänvisar till Avpixlat som en källa till varför vi ska göra saker.
Avpixlat är en rasistisk sida på nätet, där jag bland annat har blivit kallad babian, så jag förstår inte riktigt varför du anser att det är en bra grund att använda när man ska forma politik. Jag tycker att man ska lyssna på experterna. Experterna heter GAPF och Varken hora eller kuvad. Det råkar också vår tidigare jämställdhetsminister Nyamko Sabuni vara. Hon har skrivit boken Flickorna vi sviker och tog upp de här frågorna när ni inte ens fanns i Sveriges riksdag.
Ni fanns väl i någon typ av källarlokal och spred rasistisk propaganda på den tiden. Låt oss vara sanningsenliga med hur det funkar i politiken i verkligheten. Vi ville ha de här förändringarna hela tiden. Men i en regering måste man kompromissa, och det vi fick igenom 2014 var väldigt bra.
Robert Hannah (L):
Det är lite intressant att Sverigedemokraterna står här och försvarar Sveriges Radio och Sveriges Television. Ni brukar ju vara de första att kritisera dem, medan ni hyllar Avpixlat i normala fall. I grund och botten har Liberalerna varit drivande och haft den här åsikten under alla år sedan Nyamko Sabuni kom in i svensk politik.
Att vi inte motionerade i frågan 2014 kanske berodde på att vi lämnade regeringen och behövde formulera om vår politik. Jag var ny ledamot i Sveriges riksdag 2014 och kanske inte kunde täcka alla områden. Men att vi var tydliga i denna fråga från dag ett finns det ingen som kan betvivla. Att ni är grumliga i frågan från dag ett är det heller ingen som kan betvivla.
Ni gör inte det här för att ni vill de här människornas bästa, för ni vill inte att de ska komma hit över huvud taget. Ni vill inte hjälpa andra människor. Från Liberalernas sida är vi tydliga med att vi vill ha en flyktingpolitik med både hjärta och hjärna, och vi vill att människor som kommer hit ska få frihet. Ni har en politik som går ut på att straffa människor med min bakgrund. Och ni stöttar Avpixlat, bland annat genom era riksdagsledamöter, som kallar andra ledamöter här inne för olika typer av fula saker hela tiden.
Det finns ingen i Sverige som kan betvivla att Liberalerna är ett parti som står upp för utsatta flickor och särskilt när det kommer till hedersrelaterat våld och förtryck. Det finns inget annat parti i Sveriges riksdag som gör det med samma kraft som Liberalerna. Du kan få måla upp en bild av hur jag inte gjorde mitt jobb 2014. Nej, jag kanske inte gjorde ett tillräckligt bra jobb då, absolut. Men att säga att Liberalerna inte står bakom det här är bara löjligt.
Det finns ingen med kunskap i frågan som skulle kunna betvivla det över huvud taget. Ring till GAPF eller till Varken hora eller kuvad och fråga vilket parti det är som jobbar bäst med de här frågorna! Inte är det Sverigedemokraterna, kommer de att säga. De kommer att skratta er i ansiktet om ni säger det. Det är ju Liberalerna som har varit drivande i de här frågorna under alla år och kommer att fortsätta att vara det, medan ni kommer att sitta här och gnälla i riksdagen.
Robert Hannah (L):
Det är otroligt oroande att regeringen i dag vill införa en lagstiftning där det finns klara gränsdragningsproblem. Man har inte tydliggjort vad som ingår och vad som inte ingår i lagstiftningen. Det är helt uppenbart att regeringen inte vet. Det är helt uppenbart att Socialstyrelsen inte vet. Och det är också helt uppenbart att riksdagsledamot Eva Lindh inte har någon aning om var gränsdragningen går mellan omsorg och hälso- och sjukvård. Hur ska denna lagstiftning kunna användas?
Vad ska Socialstyrelsen säga när det kommer personer som får hälsovård från sjukvården och det samtidigt finns någon annan person som kommer med en fullmakt. Då vet de inte om den gäller eller inte. Dessa problem är ganska uppenbara. Det Socialstyrelsen har begärt, vilket Socialdemokraterna inte verkar veta, är att regeringen tar initiativ till ett uppdrag där gränsdragningen förtydligas. Man begär inte ny lagstiftning.
Kommer Socialdemokraterna att verka för att dessa gränsdragningsproblem faktiskt blir lösta? Eller tänker ni vänta i flera år innan ny lagstiftning kommer?
Robert Hannah (L):
Tack för frågan! Liberalernas inställning i frågan är: If it ain't broke, why fix it or try to break it? Vi vill inte peta på ett system som vi anser fungerar bättre än de våra grannländer har. Vi verkar samtidigt på samma marknad, och folk i branschen säger till mig: Det funkar bättre i Sverige. I Sverige kan man stoppa reklam som man inte kan stoppa i Danmark, Norge eller Finland.
Då känner jag en plikt att säga att vi inte behöver förändra lagstiftningen eller systemen vi har eftersom de är fullgoda. Vad gäller frågan hur man kommer åt dem som inte lyssnar på lagstiftningen är jag inte övertygad om att lagstiftning i frågan på något sätt kommer att få de här aktörerna att sluta ha den här reklamen. Den kommer ändå att finnas.
Det viktiga ur Liberalernas perspektiv är att de absolut största aktörerna på marknaden, till exempel de som säljer reklamplatserna, tar sitt ansvar och gör rätt för sig. Sedan kan vi inte förhindra att vissa människor, oseriösa företagare, utnyttjar systemen. Konsumentverket har dock tydliga uppdrag att motverka oseriösa företagare generellt sett, och man kan titta på hur man kan stärka det uppdraget i det här hänseendet.
Jag vill också poängtera att jag tror att vi hela tiden tacklar fel fråga när vi debatterar det här. Den absolut viktigaste frågan i dag är hur till exempel ungdomar utsätts för reklam på internet och vilken reklam där som man behöver motarbeta. Den debatten finns över huvud taget inte i den här kammaren. Det är inte något annat parti än Liberalerna som motionerar i det ämnet. Där måste man fråga sig själv vilken lagstiftning vi behöver ha.
Jag tycker att det vore bättre att ha en diskussion om framtiden i stället för att prata om de 15 procent av annonsmarknaden som är ute på gatorna, på allmänna forum.
Robert Hannah (L):
Jag är själv jurist, och jag anser i grunden att reklamarbetare faktiskt är bättre än jurister på att bedöma vad som är sexistisk reklam. Det är därför jag säger att jag tycker att det är bättre att branschen själv får sanera. I mina ögon är det som Miljöpartiet föreslår en modell som är sämre än det vi har i Sverige. Jag är inte alls övertygad om att det ni försöker sälja in ger ett bättre resultat; jag är rätt övertygad om att det blir sämre.
När det gäller frågan om det finns sanktioner eller inte skulle jag säga att branschen har sanktioner. När jag träffar företag i branschen säger man att om ett företag har blivit fällt av Reklamombudsmannen tar man inte in deras reklam framöver. Det är ett starkt självsanerande system. Däremot håller jag med om att vi behöver titta på hur vi kan stärka konsumentmakten. Jag tror absolut inte att vi gör det genom att ge Arbetsdomstolen möjlighet att driva en massa årslånga processer för att bedöma olika fall.
I stället behöver vi titta på vad Konsumentombudsmannen gör och hur vi kan stärka Konsumentombudsmannen när det gäller hur man informerar och jobbar med dessa frågor. Det kanske är ett steg framåt. Men jag vill fortfarande hävda att det absolut främsta arbete som behöver göras på detta område gäller reklam på nätet och inte reklam på lyktstolpar, busshållplatser och liknande.
Det är inte där den stora mängden reklam som kan påverka ungdomar finns i dag. Det är i stället på nätet, och detta kan vi fortsätta att diskutera och titta på. Men Miljöpartiets förslag är för mig en sämre modell, och därför säger jag nej till den.
Robert Hannah (L):
Det är väldigt tydligt att Johan Löfstrand aldrig har sysslat med företagande. Det är väldigt okunniga svar. Varför det blir en oerhörd pålaga är för att politiken ska gå in och regelbestämma exakt på vilket sätt företag ska redovisa. Då är det en pålaga. Du som socialdemokrat tycker att det är politisk vilja att sitta och styra över förtagen, hur de ska styras, hur de ska redovisa och på vilket sätt. Global Reporting Initiatives krav är att man ska redovisa.
Du vill helt plötsligt agera som vd och ägare av företag och styra hur de ska redovisa. Det är den stora skillnaden. Svenskt Näringsliv och alla andra experter pekar på att det kommer att kosta. Det är inte Robert Hannah och Alliansen som säger det. Det är experterna. Det är dem som du inte har ett svar till, och det är för dem du inte kan förklara varför kostnaden och bördan kommer att öka.
Vad gäller politisk vilja är det bättre att syssla med frågor som faktiskt hjälper människor i vardagen och inte syssla med frågor som kommer att göra det svårare. Jag tycker fortfarande att du är som en dammsugarförsäljare. Du försöker sälja någonting som redan finns. Du vill göra det dyrare att ha varan som redan existerar. Någonstans behöver ni gå tillbaka och fundera på varför detta ens är nödvändigt. Om det är någon som talar emot sig själv är det väl du.
Om företagen redan redovisar och gör ett bra jobb, som du påpekar, och vi redan har en positiv utveckling, varför ska då helt plötsligt politiken gå in och peta i lagstiftningen? Varför ska vi ha högre krav i vår lagstiftning än Tyskland, Finland och alla andra länder inom EU:s marknad har? Varför ska just Sverige syssla med gold-plating och ha de absolut högsta kraven på våra företag?
Lös LSS-lagstiftningen och se till att människor kan komma till jobbet i stället för att bli arbetslösa och ta hand om sina barn eftersom ni drar ned på LSS-timmarna.
Robert Hannah (L):
Socialdemokraterna svarade inte på min fråga om varför man under våren 2014, när många av de här förslagen levererades till Sveriges riksdag, röstade nej till dem men nu några år senare helt plötsligt dyker upp i kammaren med samma eller nästan identiska förslag.
Svenska folket förtjänar faktiskt att få veta varför ni nu helt plötsligt står för någonting som ni var emot och röstade ned under förra mandatperioden men som hade kunnat göra planprocesserna i Sverige snabbare.
Jag skulle också vilja få svar från Socialdemokraterna vad gäller Finanspolitiska rådets rapport, särskilt angående ränteavdragen, som, om man nu ska använda ett socialistiskt perspektiv, gynnar de absolut rikaste eller dem som redan har bostäder i Sverige.
Varför vill ni inte se över ränteavdragen, trots att de är de mest förmånliga i hela EU och trots att Finanspolitiska rådet i sin rapport visar på att ränteavdragen ökar priserna på den svenska bostadsmarknaden och att det här skulle vara bra för att motverka den högkonjunktur som vi har nu och kyla ned den på ett bra och vettigt sätt? Varför är ni emot sänkta ränteavdrag? Varför ville ni inte genomföra de här förslagen 2014?