Jonas Sjöstedt (V):
Jag tackar miljöminister Lena Ek för det utförliga svaret på mina två frågor. Det stora klimattoppmötet i Durban i Sydafrika har nyligen avslutats. Även om man inte hade så högt uppskruvade förväntningar är det en besvikelse att världens ledare inte förmår samla sig till resoluta åtgärder mot utsläppen av växthusgaser. Det är redan nu uppenbart att klimatförändringar leder till stora anpassningskrav runt om i världen.
Det är lätt att tänka sig att anpassningskraven gäller atoller och låglänta områden i länder som Bangladesh, vilka är de områden som är absolut hårdast drabbade. Men det påverkar också oss här i Sverige. En av de effekter som vi kan räkna med är ökade nederbördsmängder i delar av Sverige. Det kommer att påverka våra vattensystem. Det är en del av bakgrunden till den här interpellationen.
Hur ska vi anpassa oss till ett förändrat klimat och ökade nederbördsmängder? Arvikas vattensystem är anslutet till Vänern; det rinner ut i Vänern med ganska låg lutning. De områdena är redan i dag regelbundet drabbade av betydande översvämningar. Runt Vänern är det till exempel Karlstad och Lidköping som har problem med detta. Vi kan förutse att problemen kommer att förvärras i framtiden.
Nu är vi i en situation då vi måste tänka innan detta händer och förebygga det. Det naturliga hade varit att öka avtappningen från Vänern via Göta älv, men som både jag och ministern har påpekat är det svårt med tanke på rasrisken i Götaälvdalen. Man måste hitta en annan lösning. Det kan vara att förebygga rasrisken i Göta älv eller att leda ut vattnet i Västerhavet. En parallell vattenledning i Götaälvdalen har diskuterats.
Något som jag funderar över i Lena Eks svar är att det saknar tidsperspektiv. När är det dags att sätta ned foten? Vad är tidsperspektivet? När måste något göras? Det handlar ju om mycket stora investeringar för vårt samhälle. Det är inte någon speciellt partiskiljande eller blockskiljande fråga. Det är ett gemensamt ansvar.
Delar ministern den bedömning som görs av många som studerar det här problemet, nämligen att man kommer att tvingas vidta strukturella åtgärder för att öka avtappningen ur Vänern och att vi inom några år kommer att stå inför ett beslut om vilken väg vi ska gå? Vilket tidsperspektiv handlar det om? Vad tänker regeringen när det gäller de här frågorna? Vad tänker man göra när man har fått utredningsresultatet i mars nästa år?
Problemet i Arvika är lite annorlunda. Arvika drabbas ofta av översvämningar. I centrala Arvika har man i många år haft problem med att hålla vattnet borta. Man har tagit fram en plan för att åtgärda det. Man har gjort en mycket grundlig utredning. Kommunen har bestämt sig för att bygga en fördämning som ska skydda centrala delar av staden. Man tycker att man har funnit en god lösning.
Nu får man inte de tillstånd som behövs för att bygga upp ett skydd för centrala Arvika. Jag besökte nyligen Arvika och pratade med kommunledningen som var frustrerad. Man får rapporter från SMHI bland annat om hur nederbördsmängderna kan tänkas öka i framtiden. Man vill göra något åt detta och man vet vad man ska göra, men man får inte sätta i gång.
Det berör en fråga som jag vid ett tidigare tillfälle har diskuterat med Lena Eks företrädare, nämligen den långa tid som handläggningen av sådana här ärenden tar i vårt rättssystem. Våra miljödomstolar är väldigt långsamma och strukturellt underbemannade. Det gör att beslut om viktiga investeringar och andra saker drar ut på tiden.
Här bedrar nog snålheten visheten. Jag förstår att ministern inte kan föregripa ett rättsligt beslut. Men när tror ministern att Arvika kan få ett besked? Vad ska man göra åt att det drar ut på tiden?