Cecilia Widegren (M):
Det är stora regionala skillnader när det gäller de växande vårdköerna. I dag har vi väntetider i svensk hälso- och sjukvård som är några av Europas längsta. Statsrådet sammanfattar svaret på min interpellation med att säga att regeringen med alla de åtgärder som här har redovisats är nöjd med de kraftfulla insatser som förbättrar tillgängligheten. Detta får mig att backa tillbaka till hur det verkligen ser ut.
Är man nöjd i ett läge där vi har några av Europas längsta väntetider tycker jag att man inte tar sitt uppdrag på fullaste allvar. Två år har gått - halva mandatperioden - sedan regeringen tillträdde, och nu börjar vi se resultaten. Vårdköerna ökar, och de varierar kraftigt över landet.
Den senaste sammanställningen och uppföljningen som är gjord visar att det är de allvarligaste ökningarna som vi kan se sedan mätningarna inleddes år 2011, till exempel när det gäller planerade operationer. Det är en dubbelt så stor andel jämfört med hur det var för fyra år sedan. Det duger inte för någon, vare sig man är statsråd eller oppositionspolitiker i Sveriges riksdag.
De stora regionala skillnaderna och väntetiderna i vården beror självklart på var man bor och vilken diagnos som det handlar om. Men tyvärr kan det inte vara vare sig bostadsort eller landstingsgränser som ska avgöra vilken vård och behandling som utförs. Det kan inte vara så att det ska ta längre tid i Västernorrland än i Dalarna, alltså beroende på var någonstans man bor. De regionala skillnaderna ska man självklart ta på fullaste allvar.
Statsrådet har ett ansvar inför hela landet. Hälso- och sjukvårdslagen är mycket tydlig med att det är vård efter behov som ska utföras och inte vård efter bostadsort eller landstingsgräns. När vänsterregeringen tillträdde tog den bort kö- och tillgänglighetsmiljarden i budgetpropositionen, trots att den hade visat sig vara ett effektivt redskap för att man skulle ta ett nationellt steg mot att korta väntetider generellt.
Det handlade då om en halvering av väntetiderna, alltså ett väl fungerande redskap för att korta väntetiderna för patienterna. Tyvärr valde regeringen att inte införa något annat, som skulle bli ännu bättre än en halvering. Det saknas fortfarande en strukturerad plan för hur väntetiderna generellt i landet ska kortas och hur statsrådet ska ta hälso- och sjukvårdslagen som helhet på fullaste allvar.
Regeringen har inte presenterat någon proposition till riksdagen vad gäller kommande vårdreformer, och det finns heller ingenting på regeringens propositionslista för tillfället. Statsrådet sa att även vi andra ville ta bort den väl fungerande kömiljarden. Så är ju inte fallet.
Riksdagen fattade ett beslut om att kömiljarden skulle behållas och utvecklas till en samordnings- och tillgänglighetsmiljard där man ännu tydligare skulle ta vara på de positiva egenskaper detta gett upphov till.
När statsrådet nu konstaterar att det har gjorts kraftfulla insatser, som dock inte har lett till kortare vårdköer, blir ändå statsrådet skyldig att redogöra för vilka ytterligare åtgärder statsrådet avser att vidta för att verkligen korta vårdköerna. Eller är det så att man slår sig till ro med att säga att någon annan, det vill säga landstingen, ska ha detta ansvar? Statsrådet är skyldig att inför Sveriges riksdag svara inför den hälso- och sjukvårdslag vi har.
Då är det viktigt att inte bara vara nöjd och slå sig till ro med de åtgärder som hittills är presenterade - som har lett till längre vårdtider - utan återkomma till riksdagen med tydliga besked om hur man ska öka tillgängligheten och korta vårdtiden generellt i Sverige.