Göran Hägglund (KD):
Börje Vestlund har frågat mig om jag avser att göra en översyn av smittskyddslagen samt vad jag avser att göra för att de personer som inte längre är smittförande inte ska omfattas av smittskyddslagen. Jag vill inleda med att säga att hanteringen av smittsamma sjukdomar är mycket komplex. Målsättningen med samhällets smittskydd är att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar.
Samtidigt får smittskyddsåtgärder inte vidtas som medför oproportionerliga intrång i den personliga integriteten. Den nuvarande smittskyddslagen trädde i kraft 2004 och föregicks av en lång tid av utredningar. I förarbeten till smittskyddslagen fastslås att tyngdpunkten i smittskyddsarbetet bör ligga på det frivilliga förebyggande arbetet och att möjligheterna till tvångsåtgärder i praktiken inte spelar någon framträdande roll.
Ingrepp i den enskildes frihet eller integritet kan bara anses vara nödvändiga och proportionerliga med hänsyn till andra människors liv och rättigheter. Dagens smittskyddslag är utformad för att så långt som möjligt stödja och hjälpa smittade att vidta de åtgärder som är behövliga för att de ska skydda sig själva och för att de ska förhindra att smitta andra.
I sin kontakt med den behandlande läkaren får den smittade de råd och förhållningsregler som är nödvändiga för att man ska kunna uppfylla krav som ställs i smittskyddslagen. Frågeställaren har lyft fram informationsplikten samt möjligheten till vissa tvångsåtgärder som omfattas av smittskyddslagen.
Informationsplikten omfattar samtliga allmänfarliga sjukdomar och avser en skyldighet för den smittade att vid de fall där det föreligger en beaktansvärd risk för att smittöverföring kan ske informera om sin sjukdom. Vad som utgör en beaktansvärd risk ska bedömas utifrån varje enskilt fall, och det är den behandlande läkaren som ska ge den smittade kunskapen om när det föreligger en sådan risk för smittöverföring.
Smittskyddslagen är också tydlig om vad som ska utgöra grund för att tvångsåtgärder ska vara aktuella att tillämpa och att detta endast ska ske som en sista åtgärd när alla övriga åtgärder är uttömda.
I oktober 2013 gav dåvarande Smittskyddsinstitutet ut ett kunskapsunderlag i vilket man gjorde den bedömningen att utifrån det rådande kunskapsläget är smittrisken vid vaginala samlag och anala samlag där kondom används minimal vad gäller överföring av hivinfektion. Dock är detta under förutsättningen att den hivinfekterade personen uppfyller kriterierna för en välinställd behandling mot sjukdomen.
Socialstyrelsen har med anledning av detta kunskapsunderlag gjort ett förtydligande avseende den behandlande läkarens och individens ansvar enligt smittskyddslagen och beskriver vilka förutsättningar som gäller för att risken för överföring av smitta inte ska anses vara beaktansvärd.
Enligt Socialstyrelsen kan då den behandlande läkaren, när han eller hon tar ställning till vilka förhållningsregler som individen ska ha, göra bedömningen att en person med hivinfektion som har en väl fungerande behandling inte är skyldig att informera sin sexualpartner om sin smitta. Detta förutsätter att läkaren vid prövningen anser att det inte föreligger en beaktansvärd risk för smittöverföring.
Framtagandet av kunskapsunderlaget avseende smittsamheten vid behandlad hivinfektion är ett viktigt verktyg för att stödja personer med hivinfektion och att minska stigmatiseringen kring sjukdomen. Jag ser i dagsläget inte skäl till att göra en översyn av smittskyddslagen med anledning av att det har kommit nya behandlingsmetoder för hivinfektion.
Tvärtom ger den nya kunskapen bättre möjligheter för den behandlande läkaren att anpassa förhållningsregler så att de inte är mer långtgående än nödvändigt för att undvika smittöverföring av hivinfektion. Det är viktigt att komma ihåg, vilket också framhålls i det aktuella kunskapsunderlaget, att hivinfektion fortfarande är en allvarlig och obotbar infektionssjukdom som kräver livslång behandling.
Om inte alla förutsättningar för en välinställd behandling är uppfyllda får det betydelse för vilka förhållningsregler som en behandlande läkare meddelar. Regeringen kommer att fortsätta att noga följa området.