Andreas Carlgren (C):
Först vill jag verkligen understryka att vi från svensk sida välkomnar en gruvnäring som också expanderar, men det måste ske på miljövillkor som stämmer överens med de höga miljöambitioner vi har. I den mån vi är ense om det är det en mycket viktig utgångspunkt för hela arbetet.
Jag tycker också att det är bra att ni båda betonar att det inte i första hand är nya regler som behövs utan att det i huvudsak är efterlevnaden som behöver bli bättre. Även där ser jag att vi har en gemensam utgångspunkt. Jag är mycket väl medveten om både det ansvar som krävs och det ledarskap som behöver utövas.
Jag menar att jag och regeringen visar det, bland annat genom att vi nu har tagit till flera åtgärder för att effektivisera arbetet med förorenade områden. Det tydliggjordes i juni 2009 genom propositionen om miljöbalkens försäkringar om avhjälpande av förorenade områden. Där presenterade vi en tydligare organisation och ansvarsfördelning av de statliga insatserna på efterbehandlingsområdet.
Årligen anslår vi mellan 500 och 600 miljoner kronor för sanering av områden som har förorenats genom olika verksamheter före 1969 och där den som orsakat föroreningen inte längre finns kvar. Det pågår också en utredning om ansvarsfördelningen som ska redovisas i mars 2011.
Bakgrunden till det är just att länsstyrelsen, som är den som, vilket ni helt riktigt påpekar, har det operativa tillsynsansvaret, måste ansvara för kontroll av efterlevnaden. När det då gäller tillsynen av förorenade områden behöver ansvarsfördelningen bli klarare och därför ska denna utredning också redovisa sitt uppdrag i mars 2011.
Ett av motiven för det är ju att den nuvarande fördelningen av ansvaret inte är tillräckligt tydlig när det gäller att ta hänsyn till den risk föroreningsskadan bedöms utgöra. När det gäller EU-reglerna är det dessutom helt klart att vi 2008 genomförde en revidering i den svenska lagstiftningen byggd på förändringen av EU-direktivet för avfall från utvinningsindustrin 2006.
Nu har EU-kommissionen beslutat om en rad olika tekniska dokument som ska vägleda genomförandet av direktiven, och det kommer att leda till en revidering av förordningen som syftar till att genomföra de här dokumenten i svensk lagstiftning. Vi beräknar att vara klara med det våren 2011. Det sker mycket klart aktiva insatser för att se till att uppfylla alla de här kraven.
När det sedan gäller domstolarna, där jag också håller med om att det är en viktig fråga, har vi gått längre än att bara genomföra ett lunchsamtal. I grunden är det så att riksdagen på grundval av mitt förslag har tagit ett beslut i juni i år som innebär att det den 2 maj 2011 bildas fem nya mark- och miljödomstolar. Handläggningen av miljömål enligt plan- och bygglagen, fastighetsmålen, kommer att koncentreras till de nya domstolarna.
Även det processuella regelverket kommer att förändras, och en av mark- och miljödomstolarna kommer att lokaliseras till Umeå. Det är också en del av den förändring som nu pågår för domstolsväsendet. Vi är också beredda att aktivt både följa och genomföra andra åtgärder som behövs för att se till att även de ärenden som ligger utanför den här lagstiftningen hanteras på rätt sätt av domstolarna.
När det till sist gäller det faktum att gruvor i drift inte nu klarar kraven anser jag att länsstyrelsen svarar för kontrollen och efterlevnaden. Om igen vill jag säga att det inte löser sig genom enbart skärpta krav, utan det handlar om att se till att efterlevnaden blir bättre. Därför ska det också på förhand klargöras i dialogen inför de villkorsbeslut som fattas.