Nina Lundström (L):
Kunskapen finns, och den finns spridd hos olika aktörer i samhället. Statsrådet säger att beredning av Boverkets rapport pågår, men vilka delar och vad gäller det? Egentligen argumenterar ju statsrådet emot Boverkets slutsatser. Boverket var mycket tydligt med att det tidsutrymme som fanns för att göra utredningen var väldigt kort.
Det finns alltid möjlighet för ett statsråd att vidta ytterligare åtgärder för att ge ett uppdrag, om nu frågan är viktig. Jag kan inte riktigt förstå varför frågan ska kompliceras. Kan inte konsumenter, de som bor eller de som söker bostad, få värdera statistiken? Man måste ju börja någonstans.
Om man jämför hyresmarknaden med ägarmarknaden ser vi att vem som helst av oss som är intresserad av hur det ser ut på bostadsmarknaden kan surfa in på olika sidor och se vad det kostar att köpa en bostad, antingen det är ett fritidshus, en bostadsrätt eller något annat. Där kan man lätt följa priserna även om vi inte alltid vet vilken standard just den bostaden har.
Men vi kan alltid få någon form av riktvärden. Den statistik som finns i dag hos SCB är på väldigt aggregerad nivå och går inte att följa i olika kommuner. Ska man verkligen tala om konsumentmakt borde det vara självklart att man kunde hitta nyckeltal på stadsdelsnivå och kanske kvartersnivå, så att man kunde följa prisutvecklingen. Det är ett sätt att stärka konsumenternas makt och möjligheter.
Jag tycker att man gott och väl skulle kunna se på möjligheter hur man kan påbörja en sådan utveckling. Naturligtvis är det näst intill omöjligt att få detaljerade uppgifter om varje lägenhet, men man måste börja någonstans och få någon form av riktvärden per kvadratmeter. Vad kan konsumenten göra i dag? Man får läsa årsredovisningar och höra med bekanta.
Vi politiker går också ut och frågar folk vad de har för hyra: Vad betalar ni för hyra för 90 kvadratmeter på Söder? Så får vi en uppgift. Så länge vi inte har en tydlig gemensam bild försvåras också reformdebatten. Vi kanske inte alltid pratar om samma saker. Jag tror att det vore viktigt för konsumenterna och för samhällsdebatten att vi kan jämföra och se hur verkligheten ser ut.
Det är också intressant att jämföra oss med andra länder som har kommit en bra bit längre. Jag kan inte riktigt förstå det motstånd som finns. Uppgifter och fakta finns redan. I den rapport som Hyresgästföreningen gav ut anför man också att den statistik som finns hos bland annat SCB och Sabo inte är heltäckande.
För Stockholm hade man statistik över 1 750 hyreslägenheter, men Hyresgästföreningens databas omfattar 180 000 lägenheter. Det måste vara en intressant spegling av marknaden om man har möjlighet att sprida den statistiken. Jag har all respekt för att detta måste ske i samråd med parterna eftersom det är de som äger uppgifterna.
Men varför inte försöka ta ett steg för att öka konsumentmakten? Det vore ett sätt att stärka konsumenternas möjligheter, att diskutera hyresmarknadens funktionssätt och att se till att vi beslutsfattare får ett bra underlag. Därför vill jag återigen höra med statsrådet: Finns det inte möjlighet att ta något steg i någon riktning, så att vi kan komma lite längre, även om vi inte har löst hela frågan i alla dess komplicerade delar?