Liselott Hagberg (FP):
Det här handlar om trossamfund. Rätten att utöva sin religion tillhör en av de mänskliga fri- och rättigheterna. Det står därför varje människa fritt att ansluta sig till eller helt stå utanför ett religiöst samfund. För oss liberaler har det varit och är en naturlig sak att engagera sig i kampen för just religionsfrihet.
Därför har det också varit lätt för folkpartister med skilda uppfattningar i livsåskådningsfrågor att förenas i arbetet för likställighet mellan trossamfunden. Varje år debatteras frågor som kan sorteras under begreppet trosfrågor här i kammaren. Det har handlat om allt från begravningsverksamhet till att det finns olika lagar för samfunden. De flesta av de motioner som vi behandlar i dagens betänkande har behandlats tidigare under mandatperioden.
Därför behandlas de i dag i en så kallad förenklad ordning. Frågan vi måste ställa oss är hur bra det egentligen är med en sådan ordning. Vi kan bara se på antalet deltagare som är anmälda till debatten i dag. Det är ganska tunt. Det känns inte tillfredsställande, tycker jag.
En av de frågor i betänkandet som kan betraktas som nya handlar om hur metaller i en människas kropp ska betraktas och hanteras efter döden. Några motionärer menar att de ska återvinnas. Men enligt min uppfattning är det viktigt att en människas kropp behandlas på ett vördnadsfullt sätt även när livet tagit slut. Därför ska inte vissa delar plockas bort för att de ska betraktas som återvinningsbart material. Det är inte förenligt med ett vördnadsfullt sätt att hantera människor.
Fru talman! År 1995 fattades ett principbeslut om ändrade relationer mellan staten och Svenska kyrkan. Det var ett viktigt beslut och det var absolut ett beslut i rätt riktning. Det fanns visserligen acceptans vid det tillfället för att det skulle finnas en särskild lag som reglerade relationerna mellan staten och Svenska kyrkan. Men enligt Folkpartiets uppfattning skulle en sådan reglering ha inskränkt sig till det som var absolut nödvändigt.
En gemensam lag för trossamfunden hade varit mycket bättre än som det ser ut i dag då vi har två lagar, en för Svenska kyrkan och en för övriga trossamfund. Svenska kyrkan intar på det viset en särställning. Jag kan också tala om att när jag möter människor och berättar om det här visar det sig att det är okänt hos dem. Det kan vi ta till oss alla, att vi ska sprida informationen att det faktiskt finns två lagar, en särskild lag för Svenska kyrkan och en som berör övriga trossamfund.
Folkpartiets utgångspunkt har varit att i ett samhälle där det finns många olika kulturer och många människor med olika etnisk bakgrund måste religionsfriheten härska och olika samfund behandlas på likvärdigt sätt. Särskilt viktigt är det i ett samhälle som kämpar mot segregering. Det är särskilt angeläget i dag. Vi vet ju hur det ser ut.
Vi har reserverat oss tidigare för en uppfattning som ligger i linje med det jag har beskrivit, alltså en och samma lag för alla trossamfund. Men den är inte aktuell för votering i kammaren i dag. Jag hade trott att Vänsterpartiet skulle vara representerat i debatten, för Vänsterpartiet och Miljöpartiet har en enda reservation i betänkandet som vi kan votera om. Den handlar egentligen inte om huruvida det ska vara två olika lagar.
Vi är helt överens med Vänsterpartiet och Miljöpartiet om att det ska vara en lag som ska gälla för trossamfunden. Reservationen handlar mer om procedurfrågor, alltså hur ett sådant här beslut ska fattas eller hur man ska avveckla det beslut som handlar om att det finns en särskild lag för Svenska kyrkan.
Eftersom alla intressanta frågor redan är behandlade innan och sammanklumpade i en reservation som hänvisar till den debatt som förts tidigare under mandatperioden kan jag bara i dag yrka bifall till förslagen i utskottets betänkande. Därför gör jag det.