Jan Lindholm (MP):
Jag vill först tacka för det snabba svaret på min interpellation. Det är mycket riktigt som ministern påpekar i svaret att det finns många källor runt oss i vår vardag som orsakar elektromagnetiska fält. Men till för ungefär 30 år sedan var de källorna naturliga källor, distribution av likström och växelström, belysning, analoga kommunikationssystem, som radio och tv på den tiden, men även transformatorer, generatorer och motorer av olika slag.
Den digitala tekniken fanns då till största del i laboratoriemiljö. Ministern gör, herr talman, samma misstag som många ministrar har gjort tidigare. Man inser inte att digital teknik är någonting för biologin helt främmande. Som tur är blir Sveriges myndigheter alltmer ensamma och isolerade om den uppfattningen. Allt fler länder i vår omgivning inser att digital teknik är skadlig.
Ministern lutar sig på den svenska Strålsäkerhetsmyndigheten, som vägrar att redovisa den vetenskapliga osäkerheten i sina egna uttalanden. Det strider faktiskt mot EG-rätten. Enligt EU:s regelverk ska en myndighet komplettera sina rekommendationer och gränsvärden med att redovisa den vetenskapliga osäkerheten i det underlag man använder.
I ett WHO-projekt har man sammanställt forskningen på området och konstaterat att det finns tusentals forskningsrapporter som visar på ett samband mellan digital teknik och ohälsa. Men all den forskningen vägrar alltså Strålsäkerhetsmyndigheten att redovisa både för oss beslutsfattare och för allmänheten på sin hemsida. Flera av EU:s medlemsländer har infört betydligt strängare regler än dem som vi i Sverige håller fast vid när det gäller strålningsnivåer från digital teknik.
Sverige är kanske snart ensamt om att hålla fast vid den av elektronikindustrin infiltrerade vetenskapspanelen ICNIRP:s gamla rekommendationer. När exempelvis EU-parlamentet den 4 september 2008 antog ett uttalande om en översyn av den europeiska handlingsplanen för miljö för perioden 2002-2004 räknade man upp ett antal nya sjukdomssyndrom som man ser på med mycket stort allvar.
Bland dem fanns överkänslighet mot elektromagnetisk strålning. EU-parlamentet har även ställt sig bakom slutsatserna i det stora bioinitiativet och trycker då särskilt på att de gamla gränsvärdena från 1999 nu faktiskt har spelat ut sin roll. EU-parlamentet säger tydligt att nya gränsvärden måste tas fram där man bland annat tar hänsyn till icke-joniserande strålning från den nya tekniken.
EU-parlamentet beslutade förra året med en förkrossande majoritet, 559 röster mot 22, att begära av medlemsstaterna att de ser till att det finns information om exponering för elektromagnetiska fält. Observera att man beslutade att begära, vilket är mycket starkare än att rekommendera medlemsstaterna. Då poängterade man särskilt strålning från telemaster, repeatrar och telefonantenner. Man nämner också kraftledningar.
Att man poängterar det beror just på att den okunskap finns som ministern redovisar i sitt svar. Det är alltför många som fortfarande inte känner till att även mikrovågor är ett problemområde. Det är inte för att speciellt fokusera på mobiltelefonin som ministern vill påskina i sitt svar. Det krävs för att man ska förstå att det ingår i paketet, så att säga.
Då kan man undra när nu en sådan övertygande majoritet i EU-parlamentet ställer en sådan här begäran till medlemsländerna vad motivet är till att ministern anser att Sverige ska vara ett svart hål på den europeiska exponeringskartan.