Hillevi Engström (M):
För en liten stund sedan hade jag en annan interpellationsdebatt med en av Gustav Fridolins kolleger där man propagerade för att man skulle ta en paus och ha ett friår medan Gustav Fridolin propagerade för fler händer i vården och fler lärare. Jag undrar vad som gäller egentligen. Men det handlar inte den här interpellationen om. Först vill jag göra ett tillrättaläggande. Det är 60 000 ungdomar som har fått ett jobb under det senaste året. Jag sade en lite lägre siffra tidigare. Regeringen har en bred jobbpolitik.
Det som är allra mest väsentligt och mest förebyggande på lång sikt - där tror jag att Gustav Fridolin och jag delar uppfattningen - är en skola som inte lämnar ett enda barn eller en enda ungdom efter, där alla barn blir sedda och får möjlighet att förverkliga sina livschanser. Det är det absolut viktigaste. Men det tar tid att förändra. Vi satsar 6 miljarder kronor på en bättre skola.
Jag tror inte minst gymnasiereformen kommer att gynna många av de elever som är praktiskt orienterade och gärna vill komma ut i arbetslivet. Vi genomför också en lärlingsutbildning i skolan. Under senare delen av detta år kommer vi att komma med förslag med en lärlingsprovanställning för ungdomar för att kunna lära sig ett yrke ute i arbetslivet. Jag vill också nämna folkhögskolesatsningen.
För de ungdomar som inte har trivts så bra i skolan tror jag att folkhögskolan kan vara en väldigt bra utbildningsform. Det gäller framför allt för att motivera unga att se att det kan vara viktigt och bra att kunna gå i skolan, gå i en annan typ av skola och kanske till och med gå i en folkhögskola senare. Vi tycker att det är viktigt att sänka trösklarna in till arbetsmarknaden och att det ska bli billigare att anställa för arbetsgivare. I dag har vi en väldigt sammanpressad lönestruktur i Sverige.
Det är en fråga som vi överlåter med varm hand till parterna. Regeringen kan inte påverka arbetsgivarens lönekostnader, men regeringen kan påverka bikostnader och sociala avgifter. Det är väldigt tydligt när man talar med Företagarna och Svenskt Näringsliv att det har stor betydelse. Det är en stor kostnad att anställa en ung ganska oerfaren och relativt okunnig person till en lön som är ganska snarlik den som den äldre personen har.
Jag tror att det har haft stor betydelse i krisen att vi ändå har kunnat hålla sysselsättningen på en så pass hög nivå. När vi talar om kommunerna och vikten av att värna välfärden har kommunerna aldrig fått så mycket bidrag som under den här krisen. Det har också gjort att de kunnat upprätthålla vård, skola och omsorg. Jag tror att sänkta arbetsgivaravgifter är en av flera viktiga delar.
Det skulle vara helt förödande att i dagsläget säga till arbetsgivarna: Nu kommer vi att höja arbetsgivaravgifterna för ungdomar i åldern 15-26 år. Vi kommer att höja era kostnader med 10-13 miljarder. Varsågod och anställ de unga oerfarna. Jag tror att det skulle ge en tvärtomeffekt så att färre ungdomar fick chans att komma in på arbetsmarknaden. Det skulle vara fel att rikta det bara till dem som råkar vara arbetslösa.
Det skulle kunna vara ett stigma för de ungdomarna. Ta mig, jag är billigare än vad du är, eftersom jag är arbetslös! Det tror jag vore olyckligt. Det visar också IFAU:s utvärdering. Risken finns att arbetsgivaren säger: Kom tillbaka till mig när du har varit arbetslös i tre månader så kan jag anställa dig, eftersom det blir så pass mycket billigare för mig som arbetsgivare. Det finns ingen reform som är helt utan problem.
Den här reformen när 60 000 unga kommer i jobb under ett krisår visar ändå att det har betydelse att det är billigare att anställa en ung person.