Boriana Åberg (M):
Europarådet bildades 1949 för att säkerställa de mänskliga rättigheterna i Europa, som vid den tiden låg i ruiner, ekonomiskt och socialt söndertrasat av andra världskriget.
Winston Churchill, vars tal i Zürich tre år tidigare anses vara startskottet för bildandet av Europarådet, uttryckte att det var dags för européerna att vända ryggen till fasorna i det förflutna och blicka mot framtiden. Han var övertygad om att Europa kunde återskapas som en stor familj där rättvisa, barmhärtighet och frihet rådde.
På det sättet skulle hundratals miljoner människor återfå hoppet och glädjen, som gör livet värt att leva. Förra året firade Europarådet 70-årsjubileum, ett utmärkt tillfälle för en avstämning av hur Churchills visioner blivit uppfyllda.
Blev Europarådet en sammanslutning av demokratier som blickar framåt och där invånarna känner glädje och hopp? Svaret är både ja och nej.
Under de gångna 70 åren har Europarådet byggt upp många viktiga institutioner till försvar av de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstatens principer - Europadomstolen för mänskliga rättigheter, Venedigkommissionen, kommissionären för mänskliga rättigheter, övervakningsmekanismen med mera.
Alla dessa institutioner bygger på Europarådets trovärdighet och på förtroendet för att besluten som fattas där är moraliskt riktiga. Utan sitt förtroendekapital är Europarådet inget.
Eftersom organisationen saknar möjlighet att direkt påverka en stats agerande genom ekonomiska och politiska sanktioner är det tyvärr lätt att negligera, bortse från och till och med avsiktligt trotsa beslut fattade av Europarådet, vilket många medlemsländer tyvärr gör.
Ryssland, Azerbajdzjan, Turkiet, Ungern och Polen förekommer år efter år i våra debatter som negativa exempel på demokratins bräcklighet och som en påminnelse om att demokratin måste försvaras varje dag. Fru talman!
Den nya ordningen, som berövar Europarådets parlamentariska församling rätten att införa sanktioner, såsom indragen rösträtt för länder som annekterar sina grannar och som på andra sätt bryter mot de mänskliga rättigheterna, är djupt beklaglig.
Det finns många länder som gärna vill sola sig i glansen av att vara medlemmar av Europas moraliska auktoritet, som Europarådet brukar beskrivas, men som systematiskt bryter mot mänskliga rättigheter, bryter mot rättsstatens principer och stryper demokratin. Nu är Europarådets parlamentariska församling maktlös gentemot dessa länder.
Fru talman! Att tillåta det villkorslösa återställandet av den ryska delegationens rättigheter kan inte beskrivas på annat sätt än som en stor skandal. Det är som om man helt har glömt vad som pågår på Krimhalvön och i Donbass.
Sedan 2014 har mer än 14 000 personer mist sina liv, och flera miljoner har fördrivits från sina hem. Länge försökte Ryssland ge en bild av att landet var utestängt från arbetet, trots att de själva valde att inte utse någon delegation och inte heller betalade sin avgift till Europarådet.
Det var fullt möjligt för Ryssland att delta i arbetet utan att vara med i voteringarna, om man ville ha en dialog. Dialog innebär utbyte av tankar mellan jämbördiga.
Och just vikten av dialog var det motiv som de som röstade för Rysslands villkorslösa återvändande gav för sitt handlande - naivt, mycket naivt. Fru talman! Bästa kollegor! Vad är det första ni tänker på när Ryssland kommer på tal? Är det dialog, samförstånd eller harmoni?
Nej, det är rädsla. Sovjetunionen var byggt på rädsla. Att upprätthålla en konstant rädsla hos den egna befolkningen var den sovjetiska diktaturens strategi för att behålla makten. Därför är det så sorgligt att den nuvarande regimen påminner så mycket om Sovjets mörkaste dagar.
Kreml vill att människorna ska känna rädsla. Det gäller människorna i Ukraina, Georgien och de baltiska länderna, men mest av allt ska den egna befolkningen, människorna i Ryssland, känna rädsla.
Vi som har upplevt kommunismens fasor minns hur hårt regimen straffade dem som vågade opponera sig. De som ansågs misshagliga för regimen dömdes till internering, arbetsläger och långa fängelsestraff. Människor mördades för sina åsikter, då precis som nu.
Regimkritiker som Boris Nemtsov och Sergej Magnitskij har fått betala med sina liv, och deras mördare går fortfarande fria. Precis som kommunistledarna vill Putin försäkra sig om evigt maktinnehav och avskyr fria val.
I lokalvalet i Moskva i höstas tilläts inte oppositionens kandidater att delta, och protesterna ledde till brutala polisingripanden. Nyligen röstade duman för grundlagsändringar som möjliggör för Putin att fortsätta som president till 2036.
Den ryska konstitutionsdomstolen godkände snabbt ändringarna, bland vilka också fanns en skrivning om att den ryska grundlagen står över internationella överenskommelser. Man kan alltså säga att de som röstade för återställandet av Rysslands rösträtt fick facit omgående.
Att låta ett land som ockuperar sina grannar, mördar regimkritiker och dagligen bryter mot de mänskliga rättigheterna diktera villkoren underminerar Europarådets trovärdighet.
Sett ur svensk synvinkel var det mycket bekymmersamt att den enda vid omröstningen närvarande socialdemokraten röstade för Rysslands återinträde.
Signalvärdet i att en ledamot som representerar regeringspartiet stöder Ryssland försvagar Sveriges trovärdighet som en tydlig röst för demokrati och mänskliga rättigheter. Fru talman!
Av redogörelsen från den svenska delegationen vid Europarådets parlamentariska församling går att utläsa att vi deltar mycket aktivt vid sessionerna. Som ordförande för den svenska delegationen är jag stolt över att vi är en så engagerad och aktiv delegation.
Det finns knappt någon viktigare debatt utan en svensk representant, och när det gäller deltagande i omröstningarna ligger vi på tredje plats.
Jag vill också rikta ett stort tack till Petra Sjöström och Anna-Sara Hultgård Chernich för deras engagemang och allt arbete de har lagt ned på att verksamheten i delegationen ska ske smidigt.