Bosse Ringholm (S):
I en politisk demokrati är det viktigt med debatt och dialog. Och det bygger naturligtvis på att deltagarna också är beredda att lämna korrekta uppgifter och känner respekt för varandra i denna diskussion. Det finns skäl att erinra om det därför att det finns de som ofta säger att det är viktigt att tala sanning i den politiska debatten. Och om man inte talar sanning så kommer sanningen alltid i kapp debattören.
Jag har ställt två frågor till statsminister Reinfeldt som handlar just om ett som jag tycker vårdslöst sätt att handskas med sanningen. I båda fallen handlar det om frågor där det är alldeles uppenbart att den berörda ministern inte har lämnat korrekta uppgifter.
När jag i min interpellation har citerat att utrikesministern har påstått att han över huvud taget inte hanterar personalfrågor på Utrikesdepartementet, så har det i medierna vid olika tillfällen påvisats att så faktiskt har skett.
Det har visats dokument i medierna, faksimil till och med, om hur olika statssekreterare har förordnats, placerats och lönesatts, och det har hanterats, vilket också är rimligt enligt departementets ordning, av utrikesministern. Jag har fortfarande svårt att förstå varför man inte kan erkänna att det har begåtts ett misstag i stället för att försöka förvilla bilden. Det var det som jag ville ha statsministerns syn på, varför man låter detta fortgå.
Det är ju ändå statsministern som är lagledaren i sammanhanget och som ska se till att regeringens medlemmar håller sig till de spelregler som finns. Det andra fallet som kanske är mer vittomfattande handlar om den diskussion som har pågått under en mycket lång tid om utrikesministerns aktier i Vostok Nafta och framför allt om de optioner som utrikesministern har haft. Utrikesministern har gång efter annan sagt att det inte ens var tekniskt och juridiskt möjligt att göra sig av med dessa optioner.
Det visar sig att det tvärtom var så att den dag som utrikesministern lämnade företagets styrelse så hade han inga optioner, utan det fordrades ett särskilt beslut för att så att säga sätta optionerna i kraft och för att de skulle kunna genomföras enligt det tidigare schemat.
Det är lika märkligt i detta fall att vi har en statsminister som tillåter att man har en utrikesminister som inte bara en gång utan två gånger använder sig av helt felaktiga uppgifter, och detta får fortgå vecka ut och vecka in.
Jag har berört dessa två frågor och frågat statsministern vilka åtgärder han har för avsikt att vidta för att utrikesministern i fortsättningen ska lämna uppgifter som är korrekta och sanningsenliga. Statsministern har valt att inte svara på min fråga. Jag kan bara spekulera i skälet till att statsministern inte vill svara på frågan.
Det första kan vara att han tycker att det är ointressant om utrikesministern lämnar inkorrekta uppgifter. En annan idé kan vara att statsministern har gett upp sin roll som någon form av "uppfostrare" när det gäller utrikesministerns vanor. Och jag har viss förståelse för statsministern på den punkten och om han är något uppgiven. Det tredje är naturligtvis att statsministern inte tycker att det är så viktigt att hålla sig till sanningen.
Man kan säga att statsministern också är i det predikamentet att han har ett antal vallöften, exempelvis att inte sälja några offentliga sjukhus till privata entreprenörer, som han nu uppenbarligen också är beredd att bortse från. Det finns många spekulationer om detta. Frågan kvarstår: Vad tänker statsministern göra? Eller tänker statsministern acceptera, som en del av sin ledarstil, att han har ministrar i sin regering som inte håller sig till sanningen?
Vi får väl upprepa frågan till dess att statsministern behagar försöka sig på att svara på frågorna.