KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Den svenska arbetsmarknaden ska präglas av trygghet och öppenhet. Ingen ska behöva vara rädd och orolig för att gå till jobbet. Jag känner inte igen mig i det Raimo Pärssinen för fram i talarstolen. Menar Raimo Pärssinen att vi inte har ett arbetsmiljöverk som kan besluta, förbjuda ensamarbete och meddela föreskrifter om sluten kontanthantering när man gör den bedömningen i varje enskilt fall?
Det är precis vad Arbetsmiljöverket gör. Det är en väldigt bra ordning att det i det enskilda fallet kan se vad som passar bäst och vad som är rimligt och också följa den snabba teknikutveckling som finns på området. Dessutom har regeringen under de senaste tre åren gett Arbetsmiljöverket ökade resurser och ett tydligare uppdrag om ökad kunskap när det handlar om hot och våld i arbetslivet.
Jag kan konstatera att man redan i dag i vissa fall ställer krav på sluten kontanthantering och fattar beslut om förbud mot ensamarbete och, som jag sade i mitt tidigare svar, nattlucka och sådana lösningar. Är enligt Raimo Pärssinen lösningen att det inte ska finnas kontanter i det svenska samhället tror jag att det är svårt att genomföra det. Det finns också en risk att rånare tar cigaretter.
Vi har sett exempel där det har gällt oxfilé. Då ökar brotten i butik. Det finns en mängd olika problem i vårt samhälle som man inte kan lösa genom så enkla penseldrag som Raimo Pärssinen föreslår. Det är viktigt att poängtera i debatten att alliansregeringen har en strikt hållning och genomför ett mycket kraftfullt arbete för att bekämpa våld och hot i vårt samhälle. Vi satsar stora resurser på det.
Arbetsmiljöverket har som uppdrag att jobba förebyggande och att i vissa fall meddela sådana föreskrifter som Raimo Pärssinen tar upp.
Hillevi Engström (M):
Jag delar interpellantens oro för människor som är rädda för hot och våld; låt mig vara tydlig på den punkten. Jag kan konstatera att LO i sitt remissvar på sanktionsutredningen som gäller just arbetsmiljö skriver: "Arbetsmiljöverket har mångåriga goda erfarenheter av att på ett följsamt sätt anpassa arbetsmiljölagens föreskrifter till de snabba förändringarna i arbetslivet.
Arbetsmiljöverket har också en större möjlighet än regeringen att verkställa statens uppgift att balansera arbetsmarknadsparternas olika intressen."
Som jag har sagt i mina tidigare svar, som det verkar som om interpellanten inte riktigt har hört, har Arbetsmiljöverket precis det som Josefin Brink efterfrågar: De har möjlighet att göra en riskbedömning och besluta om föreskrifter som förbjuder kontanthantering i det enskilda fallet där man ställer krav på tekniska lösningar.
Det handlar om att förbjuda ensamarbete på natten eller att säga till när en butiksinnehavare eller en person som har en bensinmack måste ha en nattlucka. Ska vi gå tillbaka till detaljreglering av alla butiker och restauranger i hela Sverige? Det handlar också om loppmarknader och så vidare; ni kan själva tänka er hur många tusentals ställen det handlar om där man ska installera ett visst tekniskt system, som Josefin Brink förespråkar.
En enskild kassalösning kostar enligt denna princip ungefär 100 000-150 000 kronor. Det kommer att innebära att man inte får lösningar som är tekniskt anpassade i tiden. Jag tror inte att det är lösningen för framtiden, utan jag tror att den lösning vi har i dag är bra. Jag skulle gärna vilja höra om Vänsterpartiet har någon annan uppfattning än att Arbetsmiljöverket gör ett bra arbete när det gäller föreskrifter och förbud i de enskilda fallen.
Hillevi Engström (M):
Lars Johansson har frågat mig om jag avser att ompröva politiken så att fler arbetstagare får 80 procent av sin tidigare lön via omställningsförsäkringen. Regeringens främsta uppgift är att öka sysselsättningen och därmed minska utanförskapet. Regeringen har genomfört en rad reformer för att upprätta arbetslinjen. Bland annat har arbetslöshetsförsäkringen reformerats till en omställningsförsäkring mellan två jobb.
Försäkringen består av två delar: en grundförsäkring och en frivillig, inkomstrelaterad försäkring. Det är naturligt att ersättningen ser olika ut beroende på om den sökande har valt att ansluta sig till den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen eller inte. Regeringen står för en aktiv arbetsmarknadspolitik för att främja en omställning. Det är viktigt att det finns ett skyddsnät vid arbetslöshet. När vi nu ser en oro i världsekonomin i form av en skuldkris behöver vi prioritera en offensiv jobbpolitik.
Det handlar om aktiva insatser för aktivitet och omställning. Regeringen satsar ytterligare 8 miljarder kronor de närmaste åren på en förstärkt arbetsmarknadspolitik i form av exempelvis mer arbetspraktik och arbetsmarknadsutbildning och fler arbetsförmedlare. Jag vill också påminna om den parlamentariska utredningen om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet som tillsattes i april 2010.
Utredningen har bland annat i uppdrag att se över och föreslå förändringar i arbetslöshetsförsäkringen så att alla som har förvärvsarbetat och uppfyller arbetsvillkoret har rätt till en inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. Utredningen ska redovisa sitt arbete våren 2013. Västra Götaland står inför en stor utmaning, men som interpellanten framhåller finns det också resurser och kompetens för att möta den utmaningen.
Arbetsförmedlingen är väl rustad för att stödja de Saabanställda som blir arbetslösa med individuellt anpassade insatser, och regeringen har förstärkta utbildningsinsatser i regionen. Regeringen står upp för den svenska modellen och värnar arbetslinjen. En orolig världsekonomi ställer krav på tydliga prioriteringar för jobb, välfärd och trygghet. Med regeringens politik tar vi ansvar för Sveriges ekonomi.
Vi prioriterar aktiva insatser och en politik för fler jobb och ökad sysselsättning.
Hillevi Engström (M):
Jag vill tacka för frågan. Låt mig först säga något om Saabmedarbetarna i Trollhättan. Jag har själv besökt Trollhättan några gånger. Det är en bekymmersam situation. Samtidigt är det viktigt att påminnas om att de som har varit anställda på Saab står nära arbetsmarknaden.
Det är kvalificerad, yrkeskunnig arbetskraft som är attraktiv, framför allt om vi får ordning på industrin och om industrin får en större efterfrågan igen. Jag har också sett positiva rapporter från de omställningsföretag som arbetar med Saabmedarbetarna, Startkraft och Trygghetsstiftelsen. Det här är attraktiv personal. Jag tror att det är viktigt att påminna sig det.
Bland dem som har ersättning från a-kassan är det i dag 30 procent som får 80 procent av sin tidigare lön. Så ligger det också till. Jag tror att man måste fundera på vad det är som är viktigt i nuläget. Vad är det som gör att Saabmedarbetarna och andra arbetslösa personer kan få 100 procent av sin lön? Det är det som regeringens jobbpolitik handlar om. Det handlar om att minska utanförskapet, vilket har skett sedan valet 2006.
Mellan 2006 och 2010 minskade utanförskapet med 165 000 personer. Prognosen nu är att det kommer att ha minskat med över 200 000 personer. Målsättningen är förstås att alla som kan arbeta också ska få ett jobb och få möjlighet att få 100 procent av sin lön i plånboken, minus lite skatter.
En höjning av taket i a-kassan, som Socialdemokraterna föreslår i sin budgetmotion, kostar 5 miljarder kronor. Då får de som har en lön upp till 25 000 kronor per månad 80 procent i ersättning. Regeringen och ansvarsfulla partier står då inför ett val. Vad är det som är mest prioriterat?
Är det att satsa på jobb, på det som skapar jobb, på det som främjar jobb, på ett bättre näringsklimat och på företag som vågar och vill anställa? Det är det vägval som regeringen står inför för att skapa full sysselsättning. Det är också därför vi har satsat drygt 8 miljarder de närmaste åren på en aktiv arbetsmarknadspolitik utöver det som tidigare har aviserats.
Vi skärper nu kraven på Arbetsförmedlingen att möta de arbetslösa på ett ännu bättre sätt. Det finns mer resurser på Arbetsförmedlingen för omställning, för arbetsmarknadsutbildning och för kompetensutveckling. Det absolut viktigaste är att satsa på det som skapar jobb och gör att de som är arbetslösa i dag får möjlighet att leva på 100 procent av sin inkomst.
Hillevi Engström (M):
Jag vill säga något om de drygt 8 miljarder som regeringen satsar på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det handlar om att sänka momsen på restaurang- och cateringtjänster. Ibland möts jag av uppfattningen att vissa branscher inte är lika viktiga som andra. Alla jobb räknas och alla jobb behövs.
Det gäller inte minst de jobb som många ungdomar och utrikes födda har. Det är minst lika viktigt att satsa på den kategorin arbetstagare som på en kvalificerad arbetskraft som har lite lättare att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Regeringen har aldrig haft och kommer aldrig att ha som ambition att pressa ned inkomsterna - tvärtom.
Om vi har ett gott arbetsklimat och ett gott näringslivsklimat med företag som kan exportera och göra bra affärer och sälja sina produkter kommer naturligtvis lönerna att öka. Vi står inför viktiga val. Hur mycket ska vi öka bidragen och ersättningarna till dem som inte arbetar, och hur mycket ska vi satsa på åtgärder för att få folk i arbete?
Jag kan nämna att Socialdemokraterna höjer arbetsgivaravgifterna för unga människor med 17 miljarder kronor. Det tror jag kommer att få som effekt att ännu färre ungdomar har chans att komma in på arbetsmarknaden. Socialdemokraterna har en ganska hög debatton när det gäller a-kassan.
När jag läser Socialdemokraternas budgetmotion ser jag att man inte återkommer till mycket av det man har pratat om. Skälet kan vara antingen att man tycker att regeringens politik har varit bra eller att det helt enkelt är oerhört kostsamma reformer. Den här ökningen kostar 5 miljarder kronor. Man kan fundera på om man ska lägga det på ökade ersättningar i systemen eller på det som vi tror genererar jobb.
För alliansregeringen är det viktigt att satsa pengar på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det som är prioritet ett är att människor kommer tillbaka i jobb och får 100 procent av sin lön att leva på, att vi har ett bra näringsklimat, att det blir billigare för arbetsgivare att anställa ungdomar och långtidsarbetslösa och att det finns resurser för omställning exempelvis för dem från Saab. Det kan behövas kompetensutvecklingsinsatser.
Man kanske har arbetat på Saab väldigt länge och behöver få extra kompetens för att vara anställbar. Då är det viktigt att det finns en arbetsförmedling som möter de önskemålen och behoven. Det väger mellan två spår. När vi har ett begränsat utrymme i budgeten, hur använder vi det på det mest effektiva sättet så att alla som kan arbeta också får chansen att göra det?
Hillevi Engström (M):
Jag tackar för frågan. Jag tror att vi måste kunna göra många saker samtidigt. Jag tror att det är oerhört viktigt med de möjligheter vi har när det gäller både RUT- och ROT-avdrag. Jag vet att Socialdemokraterna också stöder dem men kanske i någon annan omfattning. Restaurang- och cateringmomsen var ett vallöfte från Socialdemokraterna, Vänstern och Miljöpartiet.
Skälet var kanske inte att det skulle bli billigare att gå på restaurang utan att fler skulle kunna jobba i denna typ av branscher och att det helt enkelt genererar arbetstillfällen. Jag tror att det är viktigt att fundera på hur vi ska prioritera våra gemensamma resurser. Då tycker jag att det är viktigt att människor kommer i arbete och att tiden mellan två arbeten blir så kort som möjligt.
Man ska få ett ordentligt stöd från Arbetsförmedlingen - nu finns det också möjlighet att använda omställningsföretag - så att man kan bygga på sin kompetens och bli anställbar. Det är också viktigt med andra satsningar som sker till exempel genom Trollhättanpaketet med utbildningsinsatser. Vi är också mycket lyhörda om det skulle behövas andra insatser, och vi har en marginal i budgeten. Jag kan till skillnad från mina europeiska kolleger konstatera att Sverige särskiljer sig.
Vi har möjlighet att satsa på en aktiv arbetsmarknadspolitik, vilket jag är stolt över. I de flesta av Europas länder är det bara kontantstöd som man kan erbjuda sina arbetslösa medborgare. Sedan är det ett val mellan att höja ersättningar och att satsa på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Vi har så att säga samma budgetutrymme. Jag tror att det är förödande att höja kostnaderna till exempel för att anställa unga.
Det skulle på sikt leda till en sämre utveckling, inte minst för unga som söker jobb.
Hillevi Engström (M):
Raimo Pärssinen har frågat mig om jag har tagit initiativ till att påbörja arbetet med att ta fram lagförslag om sluten kontanthantering i detaljhandeln. Han har också frågat mig om jag kan ge besked om när ett förslag kommer att läggas fram på riksdagens bord. Det förhåller sig inte så att kontanthantering i detaljhandeln är ett oreglerat område.
Enligt arbetsmiljölagen ska teknik, arbetsorganisation och arbetsinnehåll utformas så att arbetstagaren inte utsätts för farliga fysiska eller psykiska belastningar. Lagen kompletteras av föreskrifter från Arbetsmiljöverket. När det gäller rånrisk handlar det i första hand om föreskrifterna om åtgärder mot våld och hot i arbetsmiljön och föreskrifterna om ensamarbete.
Bland annat stadgas där att arbetsplatserna ska utformas och utrustas så att risk för våld eller hot så långt som det är möjligt förebyggs. Om en arbetsuppgift innebär påtaglig risk för våld eller hot om våld får den inte utföras som ensamarbete. Arbetsmiljöverket har i många fall ställt krav på olika slags utrustning för sluten kontanthantering i butiker inom detaljhandeln. Det kan alltså krävas olika typer av utrustning för olika fall.
Kraven måste anpassas efter den individuella riskbilden, och de måste följa den tekniska utvecklingen. Om man inte ska låsa den tekniska utvecklingen, och om arbetsmiljökraven ska kunna bli tillräckligt konkreta för att fylla sin funktion, bör reglerna om arbetsmiljön meddelas genom föreskrifter från Arbetsmiljöverket.
Detta beror inte på att reglerna är mindre viktiga, utan på att det behövs ett system där man kan meddela och ändra regler snabbare och mer flexibelt än vad som är möjligt med lagstiftning. Ändringar kan behöva göras på grund av riskutveckling och utveckling av ny teknik. Den här ordningen har gällt i många år och har genom åren brukat försvaras från arbetstagarhåll.
Från arbetsgivarsidan har det vid upprepade tillfällen ställts krav på att arbetsmiljöregler i större utsträckning ska meddelas genom lag och inte genom föreskrifter. Om regeringen skulle gå in och "ta över" området kontanthantering från Arbetsmiljöverket skulle det låsa möjligheterna att följa den tekniska utvecklingen på ett område som utvecklas snabbt.
Det skulle också bli svårt att motivera varför inte regeringen ska "ta över" även andra områden om det kommer krav på det från arbetstagarsidan eller, vilket är troligare, från arbetsgivarsidan. Det finns ingenting som gör området kontanthantering mer lämpat för att föras över från föreskrifter till lagstiftning än exempelvis regler om hygieniska gränsvärden, byggnadsställningar eller belastningsskador.
Vill interpellanten starta en process för att bryta upp ett system för arbetsmiljöregler, som i många år har gagnat arbetstagarnas intressen, för att vinna politiska poäng i den här frågan? Eller vill han i stället ta en seriös dialog med Arbetsmiljöverket om hur kraven om skydd mot hot och våld ska utformas och hur de ska följa den tekniska utvecklingen? I mina uppgifter ligger i första hand att föra en dialog med Arbetsmiljöverket om hur de sköter sitt uppdrag och hur de tar till vara parternas synpunkter.
Hillevi Engström (M):
Tack för interpellationen! Vi hade en debatt om en ganska likalydande interpellation för en månad sedan. Jag ska ta upp några andra argument, eftersom den här frågan är viktig. Jag vet att Raimo Pärssinen har egna erfarenheter från det här området. Inget berör mig mer än det som brottsoffer utsätts för. Jag har sedan 1983 jobbat som polis. Jag har mött väldigt många brottsoffer som utsatts för hot, våld och rån.
Jag vet mycket väl vad det kan leda till även om jag inte personligen har varit utsatt för den typen av brottslighet. Att människor ska ha en trygg och säker arbetsmiljö är ett prioriterat område. Jag hoppas att alla vi som sitter här i kammaren är överens om att ingen ska behöva utsättas för brott. Det har skett ett ganska omfattande arbete med detta från Arbetsmiljöverkets sida och från Svensk Handel, Handels och polisen.
När man tittar på resultatet av detta kan man se att butiksrånen minskar för andra året i rad. Det var en bottennotering 2009 med 1 150 butiksrån. Förra året låg det på 780. Det är förstås också oacceptabelt. Men det sker en rejäl minskning. Man har jobbat på ett strategiskt sätt tillsammans.
Man har informerat, vidtagit olika åtgärder i butiker och utbildat, och det har gett resultat. Arbetsmiljöverket har också haft en intensifierad inspektion av närmare 2 500 butiker och följt upp den med intervjuer med butiksinnehavare som målgrupp. De har blivit mer utbildade och jobbat aktivt för att minimera risken. Vi är överens om att detta är ett allvarligt område.
Varje person som utsatts för brott är en för mycket. Det sakfrågan handlar om i interpellationen är huruvida vi som sitter här i riksdagen och kan väldigt mycket men som ändå inte är experter på allting ska lämna ifrån oss detta till Arbetsmiljöverket.
Det handlar om att vara snabbfotad och i vissa fall om förbud mot nattarbete, förbud mot ensamarbete eller mot vite krav på att installera sluten kontanthantering. Regeringens och min uppfattning är att Arbetsmiljöverket gör detta på ett mycket bra och professionellt sätt och att det är mindre lämpligt att ta bort delegationen till Arbetsmiljöverket. Det är någonting som i grunden fungerar bra.
Jag är inte nöjd så länge en enda person blir utsatt för ett så allvarligt brott som det är att bli utsatt för ett rån i en butik. Men det arbete som Arbetsmiljöverket gör är bättre och mer effektivt än om vi i denna kammare i detalj skulle stifta lagar om arbetsmiljöns beskaffenhet.
Hillevi Engström (M):
Som jag har sagt i december och som jag säger även nu ska svensk arbetsmarknad präglas av trygghet och man ska minimera risken för att bli utsatt för våld, hot, sjukdomar och i det här fallet rån. Men jag har också sagt att jag tror att Arbetsmiljöverket är bättre, mer snabbfotade och effektiva när det gäller att utföra arbetet med föreskrifter än en riksdag kan vara.
Min fråga till Raimo Pärssinen är egentligen: Menar Socialdemokraterna att ett system som vi har haft under decennier ska ändras? Det är i sådana fall någonting som just arbetsgivarsidan skulle bli väldigt positivt inställd till. Jag tror inte det. Jag tror att det är bättre att de självständiga myndigheterna sköter föreskriftsarbetet. Det skulle annars innebära ett väldigt stort principskifte och skapa en stelbenthet. Det är ju så att riskerna ändras i ett samhälle över tid.
Jag tror att vi måste jobba på ett mycket mer förebyggande sätt, förutse risk och minimera den. Man kan till exempel säga att de stora riskerna butiker utsätts för är vid öppning och stängning. Hur kan man lösa det? Hur kan man lösa problemet med hanteringen av de pengar som kommer in i butiken i ett slutet kontantsystem, i en sedelbox? Någonstans måste denna sedelbox tömmas och pengarna måste tas från butiken till en bank. Jag tror att varken Raimo Pärssinen eller jag som arbetsmarknadsminister vet exakt hur det bäst ska gå till.
Eller ska vi stifta en lag om det också? Ska vi ha en lag om hur man ska transportera de pengar som vi ändå har i ett samhälle till banken och bankboxen, om det nu finns en bank på den orten? Tvärtom tror jag att det här systemet är bra, även om det alltid finns förbättringsmöjligheter. Nu har regeringen också gett ett uppdrag till Arbetsmiljöverket, just med fokus på hot och våld, särskilt mot kvinnor. Det är ett viktigt uppdrag de har. De har också tillförts extra resurser.
Vi är överens i sak om att minimera det här problemet och göra allt vi kan. Det innebär också ett ganska stort arbete med många olika aktörer, där inte minst rättsväsendet fyller en viktig funktion med poliser och förebyggande arbete, med våra domstolar och att det också blir kraftfulla straff för dem som ägnar sig åt våldsbrottslighet. Det är ingen lätt nöt att knäcka, men jag tror inte att vi i den här kammaren är allra bäst på detaljerna i den tekniska utvecklingen.
Hillevi Engström (M):
Vi har diskuterat den här frågan vid flera olika tillfällen. Jag hoppas att jag har varit mycket tydligt med att jag tycker att det här är en prioriterad fråga. Det känns lite märkligt när Raimo Pärssinen påstår att jag tycker att kvinnor ska vara lätta offer. Ingenting kan vara mer fel, Raimo Pärssinen. Låt mig vara väldigt tydlig med det. Som jag sade i mitt tidigare inlägg görs det ett omfattande arbete för att få säkrare butiker.
Jag tror väldigt mycket på dialog mellan arbetsmarknadens parter. År 2009 hade vi ett bottenrekord med 1 150 rån. År 2011 hade antalet butiksrån minskat till 780. Det är så klart alldeles för många, men det samarbete som har skett mellan Handelsanställdas förbund, Svensk Handel, Arbetsmiljöverket och polisen har gett resultat.
Man har också använt sig av Kriminellas revansch i samhället, Kris, för att utbilda butiksägare i hur man förhindrar rån och brott i butik. Allt som innebär en risk bör åtgärdas. Entréer, varumottagningar, möjligheten att hålla sig gömd, ensamarbete, tillgången till larm och stängning av butiker är saker som påverkar brottsligheten i en butik.
Det är klart att jag inte är nöjd förrän vi har en nolltolerans. Jag tror att den rätta vägen att gå är att samarbeta och försöka hitta lösningar och att Arbetsmiljöverket använder de redskap som finns med förelägganden, förbud och föreskrifter. Jag tror att det är den rätta vägen i stället för att stifta lag här i riksdagen om de viktiga arbetsmiljöproblem som vi vill tackla.
Hillevi Engström (M):
Tack för interpellationen! Interpellanten nämner 400 ungdomar. Det är någonting som vi följer upp. Skulle det visa sig att det slår i taket får vi göra en omprövning. Än så länge är vi inte där, utan de här platserna ser ut att räcka, i alla fall enligt de informationer jag har fått. Komvux är en annan konkret fråga. Jag nämnde tidigare att de ungdomar som går tillbaka till komvux kan få det förhöjda studiebidraget på 6 500 kronor. Däremot är det inte aktuellt att upphandla arbetsmarknadsutbildningar på komvux.
Vi menar att det reguljära utbildningssystemet ska vara just reguljärt. Arbetsmarknadsutbildningar är någonting annat. De är ofta kortare utbildningar, kanske upp mot ett år, till bristyrken. Jag tror att det är viktigt att ungdomsgruppen går tillbaka och pluggar färdigt grundutbildningen antingen på folkhögskola, på yrkesvux eller på komvux. Då får de ta del av det förhöjda studiebidraget som jag tycker har en ganska hög nivå.
Jag har tidigare nämnt de olika satsningar som vi gör. Låt mig nämna dem igen. Det handlar om folkhögskolesatsningen. Jag tycker att den är mycket positiv. Det har varit bra respons på den från dem som går där. Det handlar också om en bättre matchningsverksamhet, mer stöd och att Arbetsförmedlingen söker upp ungdomar där de finns. Det här är en stor myndighet. Det är 11 000 anställda som jobbar på lite olika sätt.
Vi försöker att vara tydliga i den politiska styrningen, men vi kan inte vara ute på alla arbetsförmedlingar hela tiden. Ungdomar tillhör självfallet de prioriterade grupperna. Man ska samarbeta med näringslivet. Vi skriver väldigt tydligt att det ska vara ännu mer och bättre arbetsgivarkontakter och att man ska vara ute i samhället. Det är oerhört viktigt att man fångar upp de här ungdomarna, och kommunerna har informationsansvar upp till dess att ungdomarna fyller 20 år.
Jag nämnde också någonting om att regeringen har gett Statskontoret ett uppdrag att se över samverkan mellan kommunerna och Arbetsförmedlingen. Det uppdraget har Statskontoret fått från Socialdepartementet, och det handlar just om ungdomar som är i det här mellanläget och varken går en utbildning eller har ett jobb.