Daniel Sestrajcic (V):
Det är återigen dags att här i kammaren diskutera skatter och skattepolitik, mer specifikt inkomstskatterna och de över 140 yrkanden som via olika motioner behandlas i denna omgång. Frågan om skatter uppfattas av många som en tekniskt svår fråga, men i grunden tycker vi att den är väldigt enkel och ideologisk. Det handlar om vilket samhälle vi vill ha och hur detta samhälle ska skapas.
Det handlar om fördelningspolitik och hur vi ska fördela de rikedomar som skapas i vårt samhälle. Det handlar om vilken typ av välfärd vi vill ha och hur den ska finansieras. För Vänsterpartiet är jämlikhetspolitiken central. Jämlika samhällen minskar klyftorna. Jämlika samhällen gör att människor lever längre. Jämlika samhällen har visat sig vara överlägset konkurrenssamhällen där hungriga vargar sägs jaga bäst.
En förutsättning för jämlika samhällen är en gemensam och stark välfärd och en aktiv fördelningspolitik med omfördelande skatter. Herr talman! Några viktiga utgångspunkter för Vänsterpartiet när vi diskuterar skattepolitik är för det första att det totala skatteuttaget behöver öka och inte minska. Vi behöver mer pengar till välfärden, inte mindre.
Vi behöver ökade resurser för att sjukvården ska fungera, för att lärare ska kunna få höjda löner och för att förskollärare ska kunna anställas så att barngrupperna kan minska. Den kraftigt och strukturellt underfinansierade och underbemannade välfärden bärs i dag upp av exempelvis Kommunals underbetalda medlemmar.
Efter att riksdag och regering under många år har urholkat de pengar som fördelas till kommunsektorn hoppas jag i år på ett trendbrott och att den socialdemokratiskt ledda regeringen är beredd att möta Vänsterpartiets krav på 10 miljarder kronor till kommun- och landstingssektorn. Det är pengar som till exempel skulle kunna användas för att anställa 7 000 socialsekreterare, 8 000 undersköterskor och 8 000 förskollärare.
Det är personal som behövs inom vården, inom omsorgen och inom den i dag tungt belastade socialtjänsten. Nu är det upp till bevis för regeringen att pratet om stora välfärdssatsningar inte bara stannar vid just prat. Låt oss dessutom vara överens om att detta bara kan vara ett första steg i resan mot att upprätta en välfärd att lita på för alla som bor i Sverige. Herr talman! För det andra ska skatterna vara omfördelande och betalas efter bärkraft.
Det innebär att de som har det bäst ställt ska betala mer i skatt och att de som har det sämst ställt ska betala mindre i skatt. De som har de högsta inkomsterna ska bidra till vår gemensamma välfärd i stället för att genom avdrag drastiskt minska sin skatt. I vårt generella välfärdssamhälle ska vård, skola, omsorg, kultur med mera betalas med skatten och inte fördelas efter plånbokens tjocklek.
I ett sådant samhälle måste skatten vara omfördelande och progressiv för att minska klyftorna och för att nå målet om jämlikhet. Då måste vi bort från den borgerlighet som har gjort skattesystemet till en schweizerost med alla möjliga typer av avdragsmöjligheter för dem som har det bäst förspänt. RUT behöver avskaffas, jobbskatteavdragen fasas ut och ränteavdragen kraftigt reduceras.
Pengarna används bättre för att skapa högre sysselsättning som ger alla människor en chans att komma i arbete och för att genomföra kraftfulla investeringar i exempelvis den eftersatta infrastrukturen. Herr talman! En annan och mycket bättre idé än att exempelvis använda de 4 miljarder som i dag spenderas på RUT-avdraget är att höja barnbidraget med 180 kronor per barn och månad.
Det skulle vara ett välkommet tillskott på närmare 4 500 kronor per år för många fattiga barnfamiljer med två barn. I stället för att ge ett bidrag som utnyttjas allra mest av den rikaste tiondelen i Sverige skulle vi kunna stimulera hela ekonomin. För mig är det obegripligt att Socialdemokraterna inte sedan länge har aviserat att vi ska ta bort detta överklassbidrag som i huvudsak går till de rikaste kranskommunerna runt Stockholm - Danderyd, Lidingö och Täby - men också går till Lomma och Vellinge.
Det är osund fördelningspolitik, och det är mycket få låginkomsttagare som ens kan använda sig av detta bidrag. Jag vill också passa på att yrka bifall till Vänsterpartiets reservation om reseavdragen. Det är ett avdrag som i dag inte fungerar och som Skatteverket om och om igen har konstaterat har ett stort skattefel på flera miljarder.
Det är ett avdrag som i huvudsak görs av bilister i storstadsregioner och görs av män i mycket högre grad än kvinnor, och det gynnar tydligt bilåkande framför kollektiva transporter. Det är med andra ord motsatsen till vad avdragets tanke i grund och botten är. Jag vill passa på att peka på framför allt Rasmus Lings och Karin Svenssons Smiths mycket välformulerade och viktiga motion, som vill identifiera de offentliga stöd som motverkar miljömålen inom transportsektorn och skapa program för att succesivt fasa ut dessa.
Det förvånar mig att den socialdemokratiska och miljöpartistiska delen i utskottet inte har yrkat bifall till denna mycket välformulerade och kloka motion. Från Vänsterpartiets sida vill vi utreda möjligheten att skattebefria kollektivtrafikkort som löneförmån, som i dag exempelvis friskvård kan vara, detta för att på alla sätt se till att bilen inte förblir norm utan för att leda till att fler väljer kollektivtrafiken.
Även motionen från Anders Schröder med flera om reformering av reseavdragen har en mycket bra ansats. Detta sammantaget gör att vi reserverar oss till förmån för en reformering av reseavdragen. Jag kan konstatera att det finns flera partier i det borgerliga blocket som också rör sig åt det hållet. Kanske skulle vi med lite arbete till nästa gång kunna skapa en enighet kring en reformering av det misslyckade system som reseavdraget är. Herr talman!
Menar vi allvar med utskottets skrivningar om att skattesystemet ska trygga finansieringen av den generella välfärden, mobilisera resurser till samhällets investeringar och verka utjämnande mellan grupper och individernas levnadsålder måste regeringen orka och våga mer. Låt oss ta ett första steg genom att göra en kraftfull satsning på 10 miljarder till kommun- och landstingssektorn. För att göra detta behöver framöver fler skatter höjas och avdrag avskaffas.
Med detta yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga borgerliga motioner, inklusive Sverigedemokraternas, men också bifall till Vänsterpartiets reservation om reseavdragen.