Gulan Avci (L):
I dag är det för arbetsmarknadsutskottet som sagt vårens sista kammardebatt. Som liberal är jag givetvis väldigt glad över att det är en EU-relaterad fråga som vi har att ta ställning till.
Mindre glad är jag över hur majoritetsförhållandet ser ut i riksdagen just nu kring utstationeringsbetänkandet, som handlar om att lika villkor ska gälla för utländska arbetstagare som under olika tider kommer till Sverige och svensk arbetsmarknad för att arbeta och bidra med sin kompetens.
Men jag är faktiskt inte särskilt förvånad över att regeringen och framför allt Socialdemokraterna nu tar stöd av två partier som inte otippat är emot det europeiska samarbetet. Trots denna vetskap lägger man fram en proposition som kommer att hämma den fria rörligheten. Sverigedemokraterna kommer givetvis att ställa sig bakom propositionen.
Men vi kunde höra företrädare för Vänsterpartiet i talarstolen uttrycka ett väldigt stort missnöje med de förslag som nu läggs fram, inte för att förslagen i sig är för tuffa och hårda och skulle slå hårt mot svensk konkurrenskraft, utan för att de är för mjäkiga.
Därför kommer man att reservera sig när beslutet väl ska fattas för att passivt kunna släppa igenom propositionen. Jag tycker att man måste vara ärlig i debatten och framhålla det som man avser att göra. Ärligt talat framhåller både Sverigedemokraterna och Vänsterpartiet ganska ofta tydligt i debatten vilka ståndpunkter de har, och det är bra.
Det är bra för riksdagen, och det är bra för riksdagens partier att veta hur olika partier ställer sig till olika frågor. Men det räcker inte med det eldunderstöd som man nu får för att få igenom betänkandet. I dag kunde man dessutom läsa på Expressens debattsida hur arbetsmarknadsminister Eva Nordmark förklarar nästintill krig mot företagen.
Hon insinuerade att alla företag skulle vara skurkar som ska bekämpas. Den typen av retorik och argumentation är inte bara oroväckande, fru talman. Den typen av retorik bidrar i förlängningen också till att försvaga det europeiska samarbetet.
Om man anser att det europeiska samarbetet är viktigt, inte minst i dessa svåra tider när hela Europa prövas i spåren av coronapandemin, lägger man inte fram den här typen av propositioner som försvagar den fria rörligheten inom EU. Självklart ska det råda goda villkor på svensk arbetsmarknad.
Självklart ska även utländska arbetstagare omfattas av de lagar och regler som finns på vår arbetsmarknad, och ingen ska behöva bli utnyttjad. Men man kan inte stå för allt detta samtidigt som man drar alla företag över en kam. Fru talman!
Ska Europa och Sverige klara av den här krisen måste vi stå upp för den fria rörligheten inom EU. Vi måste stå upp för mer frihandel och mer rörlighet mellan medlemsländerna. Det är så vi stärker demokratin, och det är så vi stärker individens rätt att bestämma om sitt eget liv, oavsett om man bor i Sverige, Polen, Italien eller Tyskland.
Dagens beslut är antiliberalt. Därför är jag glad över att vi liberaler tillsammans med kollegorna från Moderaterna, Centerpartiet och Kristdemokraterna har en gemensam följdmotion och har reserverat oss mot detta beslut.
Jag noterar att Miljöpartiet inte närvarar i kammaren, och jag förstår att det är obekvämt att delta i den här debatten eftersom de annars brukar vara varma anhängare av den fria rörligheten.
Men nu sviker de i en fråga som handlar om möjligheten för kompetent och högkvalificerad arbetskraft att komma till Sverige under begränsade perioder för att erbjuda sin spetskompetens på vår arbetsmarknad. Dagens beslut innebär i praktiken att det kommer att bli ännu svårare för företag som har enorma behov av kompetent arbetskraft att locka hit EU-medborgare.
Man kommer inte att känna sig välkommen till Sverige och den svenska arbetsmarknaden, eftersom möjligheterna nu kommer att begränsas. Fru talman! Grunden för EU-samarbetet baserar sig på den fria rörligheten för varor, tjänster, människor och kapital. Under ekonomiska kriser behöver vi värna om den tillväxt och utveckling som fria människor och fria marknader bidrar till.
Om Sverige och EU ska kunna återhämta sig efter coronakrisen behövs det fler liberala reformer för att stärka den ekonomiska tillväxten, inte några fler inskränkningar.
Sedan 2007 har utstationerade arbetstagare som har kollektivavtal med sig från hemlandet varit skyddade från att fackförbund i Sverige sätter in stridsåtgärder mot deras arbetsplatser och mot företag som faktiskt har ordnade former, precis som mina kollegor inom Moderaterna, Centerpartiet och Kristdemokraterna framfört i debatten. Det här skyddet riskerar nu att försvinna.
Det ger en besk eftersmak, eftersom ett antal fackförbund - jag behöver inte nämna dem, för jag tror att ni själva vet vilka det handlar om - står Socialdemokraterna nära. Nu kommer de att få grönt ljus för att ge sig ut på jakt efter utländska arbetstagare så som de har gjort under 1900-talet och tyvärr tillåts att fortsätta med under 2000-talet.
Under dagen har det framkommit något slags bild av att vi liberaler och vi som är emot det här förslaget skulle vara emot fackförbunden. Så är självklart inte fallet. De är viktiga och behövs på svensk arbetsmarknad, och de ska stå upp för arbetstagarnas intressen. Men den här frågan handlar om någonting annat. Den handlar om något mer än att ha ordning och reda på svensk arbetsmarknad.
Jag är oroad över att stridsåtgärder kommer att användas som ett medel för att få människor att lämna Sverige. Det hotar grundläggande friheter inom EU, och det hotar svenska företags konkurrenskraft. Precis som kollegorna nämnde finns det sådana exempel på bostadsmarknaden.
Vi kan inte ha en ordning där vi erkänner att det finns en stor brist på kompetent arbetskraft som kan vara med och se till att det byggs fler bostäder, samtidigt som vi vet att de som faktiskt är med och bygger fler svenska bostäder oftast kommer från andra EU-länder.
Man kan liksom inte både äta kakan och ha den kvar, utan man måste bestämma sig för om man tycker att det är en bra ordning att vi har människor som kan komma hit och bidra i de bristbranscher där arbetskraften behövs som mest.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag med stolthet säga att Liberalerna är Sveriges mest EU-vänliga parti, och det är för att vi ser potentialen i att låta alla Europas medborgare dela en fri marknad med varandra. Att kunna arbeta i hela EU är den europeiska drömmen, och den drömmen kommer Liberalerna alltid att försvara.
Därför vill jag yrka avslag på förslaget i betänkandet och bifall till vår gemensamma reservation om att lex Laval ska återinföras. Det är en lag som ger arbetstagarna trygghet på svensk arbetsmarknad men begränsar fackens möjlighet att ta fram stridsyxorna när det inte är påkallat. Jag vill med detta önska presidiet, fru talmannen och alla kollegor i utskottet en trevlig sommar.