KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
Nooshi Dadgostar säger egentligen två saker. För det första vill hon inte bli plågad med alltför mycket faktakunskaper. För det andra vill hon i en bostadsdebatt i Sveriges riksdag inte diskutera bostadspolitik, alls. Nu är vi tillbaka i att problematisera rent allmänt om vilka problem detta ger. Det är det ingen som ifrågasätter, utan där är vi nog alla överens.
Det är därför vi har konkreta förslag och en konkret politik, och det är därför Nooshi Dadgostar och hennes parti inte har det.
Jag vill återigen ställa den i Nooshi Dadgostars tycke alltför fundamentala frågan: Vad har Vänsterpartiet för bostadspolitik, och vad har Vänsterpartiet för radikala, kraftfulla förslag för att göra det lättare att bygga bostäder i Sverige och att hyra ut bostäder i Sverige?
Jag har ställt denna fråga sju gånger under denna mandatperiod men har aldrig fått något svar, mer än ett ilsket argumenterande om hur Sverige såg ut före 1917.
Den debatten kan vi ha i Folkets Hus, men nu, i en bostadsdebatt i Sveriges riksdag, vill jag faktiskt ha svar från Vänsterpartiet: Vad har ni för egna förslag när det gäller att få fler bostäder i Sverige och göra det lättare att hyra ut fler bostäder i Sverige? Denna fundamentala bostadspolitiska fråga tycker jag faktiskt att Vänsterpartiet någon gång, i något sammanhang och i någon lokal i Sverige ska besvara.
Mats Green (M):
Jag ska säga två saker när det gäller aktivitet. Det är en sak att säga att man är aktiv och en annan att vara det. Jag konstaterar återigen att bostadsministern kallar det för aktivitet när han har gjort en kovändning och givit upp Miljöpartiets gamla motstånd mot egentligen allting som gör det lättare att bygga och bo i Sverige.
När han går med på alliansförslag ett antal år för sent ska det då kallas för en aktiv bostadspolitik. Jag kan reagera lite mot det, i synnerhet som, vilket vi konstaterade här tidigare, ingen regering i modern tid har levererat så få förslag för att göra det lättare att bygga i Sverige som denna regering - trots den värsta bostadspolitiska krisen på 50 år.
Det andra jag vill säga är att bostadsministern vid ett antal tillfällen har sagt att han vill bygga en ny stor stad i Sverige. Det är ett sådant där förslag som man kanske hade väntat sig att höra från kulturministern och sedan lett lite överseende åt. Men när bostadsministern säger något sådant får man förutsätta att han också menar det. Då kommer någon gång frågan: Var ska denna stad i så fall ligga?
Den får ju inte ligga i närheten av något vattendrag över huvud taget. Det sätter strandskyddsbestämmelserna stopp för. Man får inte heller bygga en väg där, för det sätter bullerreglerna stopp för. Staden får inte heller ligga inom de 70 procent av Sverige som omfattas av ett eller flera riksintressen. Återigen: Var skulle denna nya stad byggas?
Nej, herr talman, vad vi egentligen behöver är att det ska bli lättare att bygga ut de befintliga städerna i Sverige. Det kan vi ha en lång debatt om, men jag återgår till den första frågan. Det är en sak att säga att man för en aktiv bostadspolitik och en annan sak att göra det. Varför levererar ni så få förslag?
Mats Green (M):
Det är nog ingen som ifrågasätter att det behövs en mängd olika åtgärder inom regelförenklingsområdet, finansieringsområdet och det ena med det andra. Men fortfarande levererar regeringen inga förslag över huvud taget.
De som har satt sig på läktaren är bostadsminister Peter Eriksson och hans företrädare Mehmet Kaplan som aldrig insåg att de sitter med ansvaret för det här och alltså inte bara ska vara några allmänna bostadspolitiska kommentatorer, utan faktiskt också ska göra det de får betalt för, det vill säga leverera förslag. När man väl levererar några förslag är det sådant som man sa nej till för ett antal år sedan.
Det är glädjande att det nu byggs mycket i Sverige, men det byggs fortfarande inte tillräckligt. Att det byggs nu är resultatet av den förenklingsresa som Alliansen inledde. Sedan var det inte nog, och vi måste bli betydligt bättre, men ni har inte levererat något enda förslag över huvud taget under den här mandatperioden som har ökat antalet bostäder som byggs i Sverige. Det enda man har kommit med är att man ska bygga en ny stad.
Hade det inte gällt en så allvarlig fråga skulle man ha kunnat sitta och skratta åt det. Jag ser nu att ministerns egna partivänner sitter här och vrider sig av skratt över uttalandet att vi ska bygga en ny stad i Sverige. Jag kan förstå Emma Hult och övriga som tycker att detta är pinsamt. När ska ni börja leverera egna radikala och kraftfulla förslag för att få fler bostäder i Sverige?
Fortfarande har regeringen en massa heliga kor när det gäller bostadspolitiken. Det, mina vänner och herr talman, har vi inte råd med. Sverige har inte råd med det. Börja leverera förslag! Det är inte acceptabelt att under den värsta bostadskrisen på 50 år har ingen regering i modern tid levererat så få förslag för fler bostäder som den här regeringen. Det är inte hållbart.
Mats Green (M):
Jag vill börja med att tacka finansministern för svaret. Det är min tidigare kollega Alexandra Anstrell som har ställt denna interpellation om varför ridning, och för den delen golf, inte klassas som avdragsgilla sporter, något som även ett antal av oss har motionerat om. Bakgrunden till denna fråga är flerdelad.
Dels var det ett tydligt och uttalat socialdemokratiskt vallöfte inför valet 2014, både från Socialdemokraternas partisekreterare och från den blivande folkhälsoministern Gabriel Wikström. Det är ett löfte som man nu irriterat gör allt för att glömma, stoppa längst ned i skrivbordslådan och skjuta på framtiden.
Dels handlar det om ett oförsvarbart sakförhållande ur flera olika perspektiv. Inom nuvarande regelverk finns utrymme för arbetsgivare att bidra till olika friskvårdsalternativ för sin personal. Det finns en rad områden som enligt Skatteverket klassas som skattefria motions- och friskvårdsförmåner. Styrketräning, fotboll och ishockey klassas som avdragsgilla friskvårdsförmåner.
Så långt är allt väl. Men även skrattgympa, körsång på arbetsplatsen, saltrum - vad det nu är - Feldenkraispedagogik, gitarrlektioner, reflexologi, örtbad, rosenterapi, kallbad och bastubad är några ganska anmärkningsvärda exempel på friskvård som arbetsgivarna kan erbjuda sina anställda och göra avdrag för.
Trots ridningens erkänt goda effekter för kropp och hälsa faller den alltså utanför Skatteverkets definition av aktiviteter som klassas som skattefria motions- eller friskvårdsförmåner.
Utöver de hälsofrämjande effekterna fyller ridning en viktig funktion för anställda med exempelvis olika funktions- och rörelsehinder, balanssvårigheter, ryggproblem och synskador, för att bara nämna några. Fru talman! Jag kan också nämna att ridning är Sveriges näst största handikappidrott.
Ca 4 000 ryttare med olika former av funktionshinder får genom ridning möjlighet till en meningsfylld och hälsofrämjande fritidssysselsättning. Fru talman!
Jag kan avsluta med att säga att över en halv miljon människor rider regelbundet - det är den näst största idrotten i Sverige efter fotbollen - och av dem är ca 450 000 kvinnor, alltså drygt 90 procent. Detta om något borde mana till eftertanke om man påstår sig vara en feministisk regering.
Jag vill att finansministern ger ett ärligt och rakt svar på om regeringen tänker hålla sitt vallöfte, och i så fall när det kommer att infrias.
Mats Green (M):
Detta var ett svar på någon fråga, men kanske inte på just den fråga som jag, Åsa Coenraads och Alexandra Anstrell ställde. Jag vill fortfarande veta om och när regeringen tänker förverkliga sitt vallöfte. Det är ganska bekant att Skatteverket gör denna tolkning, en tolkning som i allra högsta grad kan ifrågasättas.
Vilken positiv inverkan som saltrum, vad det nu är, har på hälsan i förhållande till den bevisligen mycket positiva inverkan som ridningen har kan man definitivt ifrågasätta. Men oavsett detta konstaterar jag att Socialdemokraterna var mycket tydliga med detta vallöfte inför 2014 års val, vilket jag tycker är bra och välkomnar. Men då förväntar jag mig också, tillsammans med ett antal av mina ryttarkollegor, att detta vallöfte också infrias.
Som Åsa Coenraads konstaterade har finansministern gett samma svar när denna fråga har tagits upp i ett antal interpellationsdebatter under denna mandatperiod. Man kan inte bara återkomma till samma svar, utan någon gång måste man kanske också leverera. Åsa Coenraads frågade hur långt man har kommit och när vi kan vänta oss någon form av besked.
Jag noterade även att folkhälsominister Gabriel Wikström i kammaren ånyo har bekräftat att man tänker genomföra detta vallöfte men inte när - om det blir under denna mandatperiod eller under någon annan mandatperiod. Vallöften gäller, som vi vet, innevarande mandatperiod. Ingen vet vad som kommer att ske mandatperioden därefter. Därför vill jag återigen att finansministern klargör när detta kommer att göras.
Det hänvisas till lagstiftning. Men det är regeringen som har möjlighet att förändra lagstiftningen - att lägga fram propositioner och förslag i riksdagen, så att vi sedan kan fatta beslut. Jag vill också nämna något apropå den ganska sneda genusbalansen vad gäller stödet till idrotten i Sverige, om jag uttrycker mig så. Ridsporten är känd för att fostra framför allt kvinnor i ledarskap.
Många av de framstående kvinnliga chefer som är aktiva i Sverige i dag kommer från ridsporten. Att få fler flickor till sporten med kvinnliga chefer som mentorer vore ett ypperligt sätt att få fram fler kvinnor till bolagsstyrelser och till chefspositioner i vårt samhälle. Det är återigen en tanke som borde välkomnas av en regering som påstår sig vara feministisk.
Jag får med en dåres envishet, fru talman, återigen ställa frågan: Tänker regeringen genomföra sitt givna vallöfte och i så fall när?
Mats Green (M):
Det är korrekt att frågan har hanterats av ett antal regeringar. Sedan fick vi regimskiftet 2014, där man lovade att detta skulle genomföras. Regeringen har inte hållit något av detta över huvud taget, och jag tycker att det är intressant att finansministern säger att det har påbörjats. Tillåt mig, fru talman, att tvivla på det. Då hade man förmodligen presenterat det här i dag, men finansministern har gett samma svar på frågorna under hela mandatperioden.
Jag vill återgå till kärnfrågan: Har ni för avsikt att hålla ert vallöfte från valrörelsen 2014? Det var ett vallöfte som gavs dels av den socialdemokratiska partisekreteraren, dels av den blivande folkhälsoministern Gabriel Wikström. Har regeringen för avsikt att hålla detta vallöfte?
Återigen: Detta berör ca 4 000 ryttare med någon form av funktionsnedsättning. Det berör över en halv miljon människor som rider varje vecka. Egentligen berör det kanske långt över 1 miljon människor. Det berör dem som rider, dem som äger hästar och dem som har ett intresse som ligger nära hästsporten och landsbygdsföretagande, som finansministern själv lyfte upp.
Jag delar finansministerns syn på detta. Men om man själv lyfter upp alla aspekter är det lite egendomligt att man fortfarande inte har fått tummen ur och att man inte gör någonting. Fru talman!
Jag frågar återigen med en dåres envishet: Kommer regeringen att hålla sitt vallöfte från 2014 om att göra ridning avdragsgillt som friskvård?
Mats Green (M):
Den interpellation som jag ställde till Peter Eriksson handlade om det faktum att han söndagen den 29 januari gav besked om att han ville se en sänkning av reavinstskatten på bostäder. Peter Eriksson är just bostadsminister. Dagen efter, måndagen den 30 januari, gav finansminister Magdalena Andersson besked om att reavinstskatten på bostäder absolut inte skulle sänkas.
Min enkla fråga här i dag var: Vad är det som egentligen gäller? Då har jag bland annat fått till svar att finansministern tar över denna fråga eftersom arbetet är så fördelat inom regeringen. Om man drar denna konklusion lite längre är arbetet så fördelat att när en miljöpartist säger någonting som en socialdemokrat inte håller med om får miljöpartisten inte svara, utan det är en socialdemokrat som går in och styr upp det hela. Jag skulle återigen vilja ha svar på vad det är som gäller.
Gäller Peter Erikssons uttalande om att reavinstskatten på bostäder ska sänkas, eller är det finansministerns mycket tydliga uttalande om att den absolut inte ska sänkas som gäller? Sedan räknar finansministern även upp ett antal åtgärder när det gäller krisen på bostadsmarknaden i Sverige.
Vi som arbetar med bostadspolitik och hanterar dessa frågor dagligen vet att ordet kris verkligen är ett korrekt ord, även om det är något slitet, när det handlar om att beskriva läget på bostadsmarknaden i Sverige.
Jag kan dock konstatera att trots det allvarligaste läget på den svenska bostadsmarknaden sedan 1960-talet har ingen regering sedan 1970-talet lagt fram så få förslag för att öka byggandet av bostäder i Sverige. Det är, fru talman, helt enkelt inte acceptabelt. Det är faktiskt mer än så; det är helt ohållbart.
Jag delar finansministerns syn på att man bör kunna se över reavinstskatten för att möjliggöra större rörlighet inom det befintliga beståndet. De bostadspolitiska samtal som finansministern hänvisar till ledde ingenstans, eftersom Socialdemokraterna och Miljöpartiet var alltför upphängda vid Vänsterpartiet och vägrade ta tag i de stora underliggande problem som kännetecknar den svenska bostadsmarknaden.
Det var anledningen till att dessa samtal brakade samman. Alliansen ville göra för mycket, och regeringen ville göra för lite. Återigen: Jag vill ha besked om vad det är som gäller. Gäller beskedet från Peter Eriksson på söndagen, eller gäller beskedet från Magdalena Andersson på måndagen? Jag tycker att alla som äger ett hus, en bostadsrätt eller en ägarlägenhet i Sverige bör få ett tydligt och långsiktigt besked om vad som gäller internt i regeringen.
Vilken politik kommer man att föra, och vilken proposition kommer man att lägga fram i riksdagen när det gäller denna och övriga frågor beträffande bostadspolitiken?
Mats Green (M):
Regeringen har infört ett miljardstöd till företag för att de ska bygga hyresbostäder. Det är ett miljardstöd som egentligen ingen vill ha. Det vore intressant om finansministern kunde räkna upp vilka som efterfrågade detta och tyckte att det var bra. Alla remissinstanser sågade det jäms med fotknölarna, fru talman. Den enda instans som inte sågade förslaget jäms med fotknölarna var Sabo, det vill säga en organisation som leds av Socialdemokraterna.
Där sa man att det möjligen kan ha en viss effekt i ett fåtal glesbygdskommuner men att det i så fall är en mycket begränsad effekt. Det var det mest positiva uttalandet man kunde få om det miljardstöd vi pratar om. Vi säger att man måste börja titta på grundfundamenten i bostadspolitiken.
Vi har lagt fram förslag om alltifrån det kommunala planmonopolet och möjligheten att överklaga till att göra bostadsbyggandet till ett riksintresse jämställt med övriga riksintressen. Som det ser ut i dag, fru talman, är det nämligen alltid bostadsbyggandet som får stryka på foten när det ställs mot riksintressen om vindkraft och det ena med det andra. Det vägrade regeringen att göra; man vägrar att ta den diskussionen.
Jag skulle också vilja fråga varför regeringen vägrar att agera i enlighet med riksdagens direktiv, bland annat vad gäller buller. De flesta är överens om att detta har en enorm betydelse för byggnation i Sverige, både på mindre orter och i tätorterna. Regeringen har egentligen inte lagt fram ett enda förslag under denna mandatperiod utöver mer pengar till bostadsföretag.
Ingen regering sedan 1970-talet har levererat så få förslag för att göra det lättare att bygga som den nu sittande regeringen. Ingen regering har någonsin gjort så lite för så få när det gäller bostadsbyggande i bostadskrisens Sverige. Detta, fru talman, är tämligen anmärkningsvärt.
Mats Green (M):
Rubriken för interpellationen hade egentligen kunnat lyda Magdalena Anderssons fördomar om ridsporten . Man ska inte kunna dra av för personliga levnadsomkostnader, sa finansministern i en riksdagsdebatt med mig den 2 februari i år om varför just ridning inte ska berättiga till friskvårdsavdrag till skillnad från andra idrotter.
Detta ganska anmärkningsvärda uttalande föranleder ett antal frågeställningar om finansministerns och regeringens syn på den svenska ridsporten i allmänhet men framför allt om synen på ridsporten i förhållande till övriga idrotter. Inom nuvarande regelverk finns utrymme för arbetsgivare att bidra till olika friskvårdsalternativ för sin personal.
Det finns en rad områden som enligt Skatteverket klassas som skattefria motions- eller friskvårdsförmåner. Styrketräning, fotboll och ishockey klassas som avdragsgilla förmåner. Så långt är allt väl, herr talman, i synnerhet eftersom min hemkommuns hockeylag HV71 blev svenska mästare i helgen.
Men skrattgympa, körsång på arbetsplatsen, saltrum, Feldenkraispedagogik, gitarrlektioner, reflexologi, örtbad, Rosenterapi, kallbad och bastubad är några anmärkningsvärda exempel på friskvård som arbetsgivarna kan erbjuda sina anställda.
Trots ridningens medicinskt erkänt goda effekter på kropp och hälsa vägrar Skatteverket att klassa den som skattefri motions- eller friskvårdsförmån. Utöver hälsoeffekterna fyller ridning en viktig motion för anställda med exempelvis olika funktions- och rörelsehinder, balanssvårigheter, ryggproblem och synskador för att bara nämna några. Herr talman!
Ridning är Sveriges näst största handikappidrott. Ca 4 000 ryttare med funktionshinder får genom ridning möjlighet till en meningsfull och hälsofrämjande fritidssysselsättning. Tilläggas kan också att tack vare vår stora mängd ridskolor i Sverige är ridning en träningsform man varken behöver vara rik - för det är egentligen det som finansministern säger - eller bo billigt på landet för att kunna utöva.
Jag ställer därför två frågor till finansministern med anledning av hennes uttalanden. Jag har här i dag också kunnat läsa det upplästa svaret. Det är säkert ett svar på någonting men inte på de frågor jag ställde. Jag ställer därför frågorna igen och hoppas i stället på svar i debatten. För det första: Vad menar finansministern med sitt uttalande om att just ridning är personliga levnadsomkostnader?
För det andra: På vilket sätt skiljer Magdalena Andersson på ridning och exempelvis ishockey i detta avseende? För det tredje, herr talman: Vad är det som gör att just ridning men inte ishockey är personliga levnadsomkostnader i finansministerns värld? Detta skulle jag önska svar på i den kommande debatten.
Mats Green (M):
Jo, men nu är det så att det är finansministern som har uttalat detta. Den som inte tror det kan dels läsa i kammarprotokollet, dels titta på riksdagens webb-tv på den debatt som vi hade den 2 februari. Där uttalade finansministern klart och tydligt att regeringen inte önskar att man ska kunna göra avdrag för personliga levnadsomkostnader. Vi kan naturligtvis ha en debatt här om friskvårdsavdrag.
Det kommer vi, kan jag lova, att ha ett antal gånger här fram till dess att regeringen har genomfört sitt vallöfte. Men här handlar det om den distinktion som finansministern själv gjorde när hon sa att ridning riskerar att leda till att man får göra avdrag för personliga levnadsomkostnader. Då vill jag återigen fråga: Varför är det personliga levnadsomkostnader man kan göra avdrag för när det gäller ridning men inte när det gäller exempelvis ishockey? Det är det jag vill ha reda på.
Herr talman! Jag kan också tycka att det är lite egendomligt att den mest kvinnodominerade idrotten av alla avfärdas av finansministern som en överklassport - för det är det hon gör - som ska diskrimineras i förhållande till mansdominerade idrotter. Det är ändå det som är konklusionen av resonemanget, och jag vänder mig skarpt emot detta.
Att påstå eller antyda att det i mitt eget stall, 4H-gården Vissmålen utanför Huskvarna, är en speciell social skiktning eller att bara personer med mycket god inkomst har råd att nyttja det är direkt felaktigt. Dessutom är ridning Sveriges näst största handikappidrott, och det får vi inte glömma bort.
Personer med funktionsnedsättningar är generellt inte, herr talman, de i vårt samhälle som har de bästa ekonomiska förutsättningarna. Jag ser inte något som helst försvar för detta, men jag vill ändå att finansministern kommenterar det hon själv sa. Det är inte Skatteverket som har konstaterat det här utan hon själv som sa det i interpellationsdebatten den 2 februari.
Vad är det för skillnad mellan ridning och ishockey när det gäller personliga levnadsomkostnader? Vi talar även om ett vallöfte som gavs av nuvarande folkhälsoministern Gabriel Wikström och Magdalena Anderssons partisekreterare i förra valrörelsen.
Om Skatteverket säger det ena eller det andra är ganska ointressant, för vi sitter inte här bara för att konstatera vad skatteverk eller övriga myndigheter säger. Vi sitter här för att förändra de direktiv som finns och de felaktigheter som vi ser i det svenska samhället. Det är därför vi är förtroendevalda och inte för att gå igenom vad vissa statliga myndigheter möjligtvis har uttalat.
Och här är det faktiskt Magdalena Andersson som har uttalat detta. Vad menar finansministern med att avdrag för ridning skulle vara avdrag för personliga levnadsomkostnader men styrketräning, ishockey, Rosenterapi eller allt man kan få avdrag för inte är det? Jag förstår att finansministern är irriterad, och hon kommer nog få fortsätta att vara irriterad tills man håller sitt löfte. Vad är det för skillnad på ridning och ishockey?
Och tänker ni hålla det löfte ni avgav i den senaste valrörelsen? Det vill jag ha svar på.
Mats Green (M):
Jag kan nog garantera att alla som läser kammarens protokoll, som tittar på tv-inspelningen av den här debatten och en stor del av Ridsverige har tolkat finansministern på det sättet. Finansministern sa faktiskt att ett avdrag när det gäller ridning skulle vara ett avdrag för personliga levnadsomkostnader. Att hon nu försöker ta sig ur det är minst sagt egendomligt.
Men det innebär att vi kommer att få ha ett antal nya debatter här om just den frågan. Jag får återgå till min kärnfråga: Vad i finansministerns värld är det som gör att just ridning men inte ishockey ses som personliga levnadsomkostnader? När det gäller hänvisandet till Skatteverket är vi i den här församlingen trots allt valda för att förändra det vi anser vara fel i Sverige.
I går var det arbetarrörelsens stora dag. På torg runt om i Sverige förklarade man vad i Sveriges lagstiftning när det gäller ett antal olika förhållanden som man vill förändra. Inte någon gång hörde jag någon socialdemokratisk talare säga "Nej, vi får först och främst se hur Skatteverket tolkar vår inriktning." Man säger framför allt "Här ska vi agera i Sveriges riksdag."
Jag tycker inte att jag kräver något oerhört. Det enda jag begär är egentligen att man ska genomföra det vallöfte som Socialdemokraterna gav i valrörelsen 2014. Jag har tidigare krävt besked av finansministern om man tänker hålla det löftet. Hon vägrade att svara då, och hon vägrar att svara nu. Herr talman! Vi kommer nog att få ha den här debatten ett antal gånger till.
Jag och ett antal av mina kollegor kommer nämligen att fortsätta tills man har uppfyllt det löfte som man gav väljarna i valet 2014.
Mats Green (M):
Krisen på den svenska bostadsmarknaden griper omkring sig, spiller över på i stort sett alla övriga samhällsområden, hämmar alla övriga delar av Sverige och drabbar allt fler människor.
Just därför, herr talman, är det dubbelt så anmärkningsvärt att det trots den värsta krisen på 50 år på den svenska bostadsmarknaden inte funnits någon svensk regering sedan 1970-talet som har lagt så få förslag för fler bostäder i Sverige som den nuvarande. Särskilt hårt drabbar detta de delar av Sverige som är i behov av att behålla sina invånare och framför allt få fler invånare, det vill säga den svenska glesbygden.
Glesbygden - jag bor där själv - kan bara konkurrera med storstäderna genom ett attraktivt boende, inte genom utbud. Jag vill ställa en fråga till miljöministern. Avser regeringen att komma med förslag på hur man genomgripande kan förändra det svenska strandskyddet för att åstadkomma fler invånare i Sveriges glesbygd, landsbygd och skärgårdar?