Cecilia Widegren (M):
Jag tänkte inleda mitt inlägg i den ekonomisk-politiska debatten med en strof från en välkänd och folkkär svensk låt, Sommaren är kort : "Sommaren är kort. Det mesta regnar bort." Det är Tomas Ledin som har skrivit den, som bekant.
Jag och många med mig som har vuxit upp med Sommaren är kort såg den inte som en höger- eller vänsterlåt utan som en melodi om frihet, en melodi om Sverige och en berättelse om sommar, semester och livsglädje. Den handlar om den tid på året när ansträngningar belönas och känslan av att räcka till äntligen infinner sig hos många svenskar.
I min generation var det här en riktig sommarslagdänga som faktiskt beskriver hur Sverige är och de värden som vi vill se förstärkta - att det, som alltid, ska löna sig att anstränga sig. Det handlar om drivkrafter för att göra mer rätt, att hjälpa till, att jobba - allt det som gynnar Sverige och vår framtid. Jag tycker att det här säger någonting om svenskarnas förhållande till att det ska löna sig.
Till slut kommer äntligen semestern, livsglädjen, och man ser fram emot de där dagarna med familj och vänner och stunder att ladda batterierna för att sedan under stora delar av året jobba, betala skatt, göra rätt för sig, arbeta och förverkliga de där drömmarna som man har som anställd eller som företagare.
Låttexten handlar alltså lite grann om drömmar, om det som i vardagen är viktigt och om de åtaganden vi har som arbetare eller skattebetalare i ett välfärdsland. Att anstränga sig innebär också att man är med och bidrar till den starka välfärdsstaten. Det är någonting som vi ska kunna unna oss här i vårt välfärdsland.
Vi är många som tycker att det här är en viktig del av vad Sverige är och vad Sverige är värdefullt för inför framtiden. Fru talman! Efter den inledningen tänker jag nu gå över till någonting helt annat, nämligen att allt det här, alla de värden som jag nu beskrev, ändå verkar få ett slut. Vi påminns nu än en gång om hur högskattestaten alltid hittar fram till sina medborgare.
Nu knackar det på dörren till alla de breda yrkesgrupper i normala lönelägen, till exempel lärare, barnmorskor, förskolechefer och specialistsjuksköterskor, som ska betala mer än hälften av en kommande löneökning i skatt. Det är inte rimligt.
Drömmen om de röda stugorna med vita knutar där man sitter i sommarsolen vid äppelträdet och dricker saft kommer inte alls att falla ut på det sätt som dessa breda yrkesgrupper önskar. Att anstränga sig, jobba lite extra, vidareutbilda sig, spara och göra det lilla extra för att stärka välfärdslandet ska inte löna sig i Socialdemokraternas Sverige.
I Socialdemokraternas Sverige blir en intensivvårdssjuksköterska, en gymnasielärare eller en barnmorska höginkomsttagare. I Socialdemokraternas Sverige blir de med vanliga löner, välfärdens medarbetare som sliter i vardagen och gör det lilla extra, höginkomsttagare. Ni hörde alldeles rätt: En sjuksköterska med vidareutbildning blir höginkomsttagare.
Det handlar inte om att högskattelandet Sverige nu går efter de mest välbeställda. Nej, riktningen är ett direkt och tydligt slag mot vanliga löntagare. Människor som med flera års utbildning jobbar i välfärdens kärna sliter extra därför att de är alldeles för få för att räcka till.
I en vanlig situation, varje dag på jobbet, handlar det om en kraftig brist på lärare, sjuksköterskor, socialsekreterare och de nyckelkompetenser som vi behöver för att upprätthålla vårt välfärdsland.
Dessutom är det centralt att de jobbar och ges starka drivkrafter att arbeta ännu mer, för bristen på kompetens inom välfärden är stor i dag men även så i morgon när inget annat görs. Detta är precision, skattekirurgi när den är som värst. Med den prickar man enskilda som sliter för att räcka till på vårdcentralen, i sjukhuskorridoren eller i klassrummet.
Man vill med den pricka dem som anstränger sig lite till, som vidareutbildar sig och blir mellanchefer och som tar ansvar för att coacha andra på jobbet. De prickas i Socialdemokraternas Sverige. Fru talman! Det finns ett brett stöd för att vi ska ha ett progressivt skattesystem, där den som tjänar mer betalar mer i skatt.
Men när breda yrkesgrupper i normala lönelägen räknas som höginkomsttagare har regeringen gått för långt. Det är inte rimligt, särskilt inte i en tid då det råder akut brist på utbildad personal i vården och skolan. Vi menar att det är direkt skadligt att avskräcka dessa viktiga yrkesgrupper från att arbeta mer och att anstränga sig.
I ett samtal jag hade med en narkossjuksköterska i veckan frågade hon: Hur kommer det sig att regeringen inte förstår att detta handlar om oss vanliga människor, att det inte kommer att löna sig för oss att arbeta lite till? Varför beskattar de oss som arbetar hårt och som gör skillnad i patienternas vardag?
Och varför inte ge mer och fler drivkrafter till oss som gör skillnad mellan kvalitet och ännu bättre kvalitet i välfärden?
Till alla som följer detta, som ser detta och som likt narkossjuksköterskan är oroliga, vill jag säga att när klubban faller här i kammaren om några timmar handlar det om att en majoritet i kammaren inte tycker att det är tillräckligt viktigt att beskattningen hänger ihop med hur vi kompetensförsörjer och stärker kvaliteten i välfärden - i omsorgen och i skolan. Vi är i en blommande internationell högkonjunktur.
Tack vare en stark svensk exportindustri skördar Sverige just nu gott. Då väljer regeringen att med skattekirurgisk precision etikettera och beskatta välfärdens medarbetare som höginkomsttagare. Det är svaret vi kan ge narkossjuksköterskan och andra i eftermiddag. Fru talman!
Jag instämmer i det Elisabeth Svantesson sa i sitt tal och yrkar bifall till reservationerna 1 och 6. Vi moderater föreslår i dag att man ska ha som mål att ingen lärare, narkossjuksköterska eller sjuksköterska ska betala statlig skatt. De ska inte ses som höginkomsttagare. Det första steget tar vi nu, genom vårt budgetförslag.
Vi vill ändra brytpunkten för den statliga skatten och se till att göra det här möjligt. Vi når tyvärr inte majoritet i dag. När klubban faller kommer många att känna sig ditklämda av den sittande regeringen. Det är breda yrkesgrupper. Fru talman! Grunden för ett långsiktigt och hållbart skattesystem är att människor litar på att skatten går dit den är avsedd att gå.
Ett system som enbart lever efter gamla prövningar och som misslyckas med kärnuppgifterna kommer människor snabbt att ifrågasätta och till slut misstro. Därför är det nu tid att göra mer rätt från början. Det är beklagansvärt att regeringen inte kommer med de kraftfulla reformer som skulle göra Sverige starkare och stärka välfärdens medarbetare. Fru talman!
I Tomas Ledins låt Sommaren är kort finns det strofer om att dagarna regnar bort. Det kommer inte bara att kännas som att de ansträngningar som lärare, sjuksköterskor, narkossjuksköterskor och andra gör varje dag regnar bort framöver, utan drivkrafterna för att utveckla välfärden kommer att stanna av. Och det ska regeringen få ta ansvar för.