Marianne Kierkemann (M):
Det motionsbetänkande som vi nu debatterar tar upp motioner på 19 olika områden av socialtjänsten. I betänkandet finns tio reservationer, varav tre är gemensamma för vänsterkoalitionen, varför jag drar slutsatsen att det är dessa tre områden som vänsterkoalitionen anser vara de viktigaste. Tiden räcker inte till för att beröra alla motioner, så jag nöjer mig med dessa tre områden. Herr talman!
Vistelsebegreppet, eller möjligheten för äldre att få stöd och hjälp i sin sommarbostad under den tid man vistas där, är något som har debatterats flitigt under många år, och då framför allt i de kustkommuner och andra kommuner som av olika skäl är attraktiva att flytta till på sommaren.
Låt mig först slå fast att det ur mänsklig synpunkt är självklart att man oavsett ålder ska kunna flytta vart man vill eller att tillfälligt vistas i sin sommarbostad och att det då är vistelsekommunens ansvar att ge den hjälp och det stöd som man har rätt till enligt socialtjänstlagen. Vad som däremot inte är självklart är att det är vistelsekommunen som ska betala för stödet och servicen.
För små kommuner med en stor andel sommarboende kan det bli en stor belastning på ekonomin, plus att det sker under den tid då den egna personalen behöver ha semester och det är svårt att hitta vikarier. Att s, v och mp reserverar sig i denna fråga tycker jag är anmärkningsvärt.
Frågan har funnits på agendan i många år, alltså även under den tid då denna vänsterkoalition satt vid makten. Jag undrar stillsamt: Varför gjorde ni inte en förändring i socialtjänstlagen när ni själva satt vid makten och hade möjligheten?
För att se över och behandla semesterkommuners betalningsansvar för hemtjänst pågår för närvarande ett arbete i Regeringskansliet, och jag tycker att det är rimligt att avvakta den promemoria som förväntas komma i slutet av april 2010, alltså denna månad. Herr talman!
Hemlöshet är ett komplext problem som kräver insatser och ansvarstagande från många olika håll, och utan samverkan mellan ett antal olika aktörer fungerar det inte alls. När barn är inblandade är det extra viktigt att man från kommunens håll blir informerad och får möjlighet att agera.
Ett av målen i den hemlöshetsstrategi som har löpt under tiden 2007-2009 är att antalet vräkningar ska minska och att inga barn ska vräkas. En möjlighet som finns redan i dag men som inte används i särskilt stor utsträckning är att bostadsbidraget betalas ut direkt till värden om synnerliga skäl föreligger.
Anledningen till att den inte används tycks vara att många socialnämnder är osäkra på när synnerliga skäl föreligger. Likaså verkar det vara så att få socialnämnder känner till att möjligheten finns, vilket jag kan tycka är märkligt. Socialstyrelsen har därför fått i uppdrag att i samråd med Kronofogdemyndigheten ta fram en vägledning till stöd för kommunerna i det vräkningsförebyggande arbetet.
Socialstyrelsen ska lämna sin slutrapport över strategin den 1 juli 2010, och Kronofogdemyndigheten har sammanställt statistik för hela 2009 där det framgår att antalet barn som har blivit berörda av vräkning under 2009 har minskat med 14 procent jämfört med 2008.
Det är naturligtvis inte tillfredsställande att mer än 500 barn blir vräkta varje år på grund av föräldrarnas oförmåga att hantera pengar, men detta är ett steg i rätt riktning. Även här har vänsterkoalitionen gemensamt reserverat sig och vill ha en ändring av socialtjänstlagen, och jag ställer samma fråga igen: Varför i all sin dar har ni inte gjort något åt det själva?
Detta är ju inget som har uppkommit de senaste tre och ett halvt åren. Herr talman! Den tredje gemensamma reservationen från vänsterkoalitionen handlar om barn och unga och deras utsatta situation i den sociala ungdomsvården. Jag, som själv är sexbarnsmamma, kan bara till hundra procent hålla med om att barn ska värnas, skyddas och få växa upp under trygga och goda förhållanden.
I sin reservation skriver vänsterkoalitionen: Det har över tid redovisats brister i handläggningen, ansvarstagandet och skyddet för barnen, skillnader mellan kommuner, bristande delaktighet och tillämpning av barnperspektivet samt kompetensbrister i socialtjänsten. Jag kan bara säga: Bra att ni äntligen har fått upp ögonen.
Vi i Alliansen har sett, och vi har tillsatt utredningar och skärpt lagar. Den 1 april 2008 ändrades bestämmelserna när det gäller skydd och stöd för unga inom den sociala barn- och ungdomsvården. Ändringarna syftar till att stärka barns och ungas ställning bland annat genom att socialnämnden ska ha tydligare ansvar för att tillgodose behov av stöd och hjälp efter placering.
Tillsynsmyndigheten kan stänga ett HVB-hem vid allvarliga missförhållanden. Socialstyrelsen har i uppdrag att utveckla kriterier för bedömning av familjehem. Socialstyrelsen har den 1 januari 2010 övertagit länsstyrelsernas tillsyns- och tillståndsverksamhet.
Den 1 juli lämnade Barnskyddsutredningen sitt förslag till en ny lag om stöd och skydd för barn och unga, förkortad LBU, med ett 40-tal kompletteringar och förändringar av nuvarande bestämmelser.
Regeringen har också beslutat om förändringar i lex Sarah-bestämmelsen som innebär att var och en som fullgör uppgifter inom socialtjänsten eller inom Statens institutionsstyrelses institutioner ska vaka över att de insatser som genomförs är av god kvalitet och genast rapportera missförhållanden.
Som jag sade tidigare har vi i Alliansen sett och agerat, och som ni skriver i er reservation: "Det har över tid redovisats brister." Det är väl milt uttryckt. Dessa brister har ju funnits under många år, vilket inte minst Vanvårdsutredningen visar.
Men ni har valt att blunda eller inte bry er för att nu kräva att alliansregeringen skyndsamt ska åtgärda de brister som ni själva under ett långt regeringsinnehav inte har gjort något åt. Jag tycker att detta är kvalificerat hyckleri. Herr talman!
Tre gemensamma reservationer på tre områden där problemen har funnits under många år, och där man har haft alla möjligheter att agera, osar bränt valfläsk. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på alla motioner.