Fredrik Reinfeldt (M):
När det gäller det regelverk som Peter Hultqvist hänvisar till har vi försökt se om det verkligen var ett beslut som fattades 1994. Jag ska inte göra det till huvudnummer, men vi har inte riktigt kunnat hitta något sådant. Däremot har vi hittat en skrivelse av Göran Persson som lades fram till riksdagen den 28 november 1996. Den heter Intressekonflikter för statsråd , och den bygger mycket på den promemoria som Peter Hultqvist hänvisar till.
När man ser över vad det är man försöker fånga i skrivelsen om intressekonflikter för statsråd är det tydligt att det är det agerande som någon har under sin tid som statsråd. Det finns hinder för att handla med optioner eller för att ikläda sig olika typer av uppdrag som gör att ens ställning som statsråd ifrågasätts.
Bekymret gäller alltså i hög grad vad ett statsråd har för rättigheter under statsrådsutövning och vad det är för intressen som man då ska beakta. Jag var fullt medveten om att Carl Bildt var en för svensk del mycket ovanlig rekrytering i och med att det var en person med lång, gedigen politisk erfarenhet.
Det är en mycket uppburen person i svensk politik som efter att ha lämnat svensk politik och i kraft av sitt djupa kunnande och breda kontaktnät över världen har kommit in i en lång rad styrelser och sammanhang. Grunden för detta har varit att han har djupa kunskaper bland annat i utrikespolitik.
När jag bad honom komma tillbaka till svensk politik gjorde han konstaterandet: Då vill jag bara göra klart att jag har en hel del åtaganden som jag måste lämna innan jag kan inträda i rollen som utrikesminister. Det handlar om att lämna styrelseuppdrag, att avveckla en del av sitt ägande och att lägga ut annan del av sitt ägande i förvaltning skild från sig själv på ungefär det sätt som beskrivs ska gälla för statsråd.
Det man möjligen kan diskutera är hur mycket av detta som det är mänskligt möjligt att hinna med direkt, givet den extremt korta tid för statsrådstillträde som i realiteten gäller i Sverige. Det är kort tid för regeringsbildning i Sverige. Vi kan jämföra med andra länder där man har bildat regeringen; där tar man ofta flera månader på sig. Vi har ett par veckor. I realiteten är det också så att i slutet av denna regeringsbildning väntar man med att tillfråga statsråd som kan komma i fråga.
Det gör man av det enkla skälet att man försöker styra så att det inte blir medierna som tillsätter eller avsätter. Det får bli en kontrollerad process där man ställer frågan till en person som faktiskt får tänka själv och fråga sin familj, vilket är svårare att göra när man får läsa om det i Aftonbladet än om man får frågan direkt från regeringsbildaren. Allt det där gör att det blir väldigt komprimerat i tid.
För Carl Bildt betydde denna korta tid och det faktum att han tackade ja att det var flera styrelseuppdrag som skulle lämnas och ägande som skulle avvecklas. I ett fall som har uppmärksammats och som han själv har svarat för gällde det också optioner - ersättning han hade fått för ett av sina styrelseuppdrag - som inte var möjliga att sälja förrän först senare. Detta är en ovanlig rekrytering. De här åtgärderna krävdes innan Carl Bildt kunde inträda i sitt uppdrag.
Men det kan inte från mina utgångspunkter röras ihop med dokument och beskrivningar som försöker göra gällande att detta skulle ha påverkat Carl Bildt i rollen som utrikesminister. Det är det som alla dessa jävsdiskussioner och andra intressekonfliktsdiskussioner tar sikte på. Tills den dag jag får något på bordet eller beskrivet för mig som verkligen skulle kunna belägga att detta har varit fallet så tycker jag att det är fel att hänvisa till de här reglerna. Det är inte det det här har handlat om.
Det är snarare hur vi med en ovanlig rekrytering fick på plats en ovanligt skicklig utrikesminister. Det stod jag för då, och det står jag för i dag.