Beatrice Ask (M):
Jag vill först instämma i den verklighetsbeskrivning Anna Wallén gör när det gäller den utsatthet många kvinnor har. Låt mig också nämna att den prioritering polisen har är att öka antalet anmälningar, just därför att vi har ett mörkertal som är ett problem. Jag skulle kunna använda mycket tid till att beskriva det arbete vi bedrev under den förra mandatperioden när det gäller olika satsningar. Jag avstår dock från det, för det viktiga är naturligtvis att se framåt.
Vad vi nu gör är att följa upp det arbete som bedrevs under den förra mandatperioden. Ambitionen är densamma, alltså väldigt hög. Vi har också tillsatt en nationell samordnare som ska arbeta med våld i nära relationer. En brist vi kan se är nämligen bristen på samordning mellan olika myndigheter.
Det är länspolismästare Carin Götblad som har detta arbete, och jag ser fram emot den verksamhet hon bedriver för att samla och stödja berörda myndigheter och aktörer för att vi ska få en ännu mer effektiv insats mot mäns våld mot kvinnor. Vad har då Beatrice Ask egentligen gjort när det nu inte finns några tekniska lösningar på kontaktförbudet? Låt mig bara säga att jag verkligen beklagar att det har dragit ut på tiden. Jag har försökt följa detta.
Problemet är att det vid den första upphandlingen kom in tre anbud, och ingen av anbudsgivarna uppfyllde de krav som Rikspolisstyrelsen hade ställt. Enligt lagen om offentlig upphandling måste man då avbryta upphandlingen och börja om från början. Man har gjort en ny upphandling under hösten, och det har gjort att man har funnit en leverantör. Sedan är det på det viset med denna typ av elektronisk övervakning och teknisk apparatur att den faktiskt måste fungera.
Det handlar om liv eller död, och man måste kunna lita på den. Vi hade i nyheterna häromdagen exempel på hur äldrelarm inte har fungerat på grund av att man har gått över till ny teknik. Jag har viss respekt för att Rikspolisstyrelsen ändå vill säkerställa att det faktiskt är hög kvalitet i den typ av övervakning som ska genomföras. Det är väl alltså inte mycket att göra åt att man inte fick in tillräckligt bra anbud och tvingades göra om det.
Jag har också viss respekt för att man genomför testning av denna typ av apparatur och annat så att vi verkligen får det att fungera i de fall där detta är ett bra komplement och där det beslutas om det. Sedan kan vi säga att det borde ha gjorts mer. Jag vet inte; mitt intryck är att Rikspolisstyrelsen verkligen har arbetat med att hitta tekniska lösningar. En del har pekat på att det finns runt om i världen, till exempel i Spanien. Jag har också tagit del av det.
De har dock valt ett helt separat system och skurit det på en annan ledd. Jag är inte säker på att det är bättre, men utifrån de kravspecifikationer Rikspolisstyrelsen har gjort har vi inte fått in tekniska lösningar som är tillräckliga. I mitt svar på interpellationen försökte jag också beskriva det arbete som nu bedrivs för att öka enhetligheten över landet.
Det är nämligen, precis som beskrivs här, så att vi kan se att det är skillnader mellan olika åklagarkamrar och även med vilken intensitet och kvalitet som arbetet bedrivs. Så kan vi naturligtvis inte ha det. Det är därför Åklagarmyndigheten och polisen har ett målmedvetet och strategiskt arbete på området. När det gäller Åklagarmyndigheten har man dels säkerställt att det finns särskilt utbildade åklagare.
Vi har inom polisen en särskild handlingsplan, kan man säga, för att arbeta med dessa frågor. Jag tycker alltså att man har strukturerat upp det. Det är också så man måste börja. Om man inte synliggör skillnaderna och låter till exempel utvecklingscentrum analysera vad de kan bero på får man heller inte upp kvaliteten och den likhet och enhetlighet jag tycker att vi ska eftersträva i dessa otroligt viktiga och känsliga ärenden.