Morgan Johansson (S):
Tack för en bra debatt och också ett tack till utskottet för en välvillig behandling av vårt lagförslag. Det är viktigt att vi får det på plats. Jag vill rikta ett särskilt tack till Johanna Jönsson och Centerpartiet för era konstruktiva synpunkter som vi tog in och som vi i så stor utsträckning som möjligt har sökt att tillmötesgå. Det har gjort lagstiftningen bättre.
Jag vill också rikta ett särskilt tack till Désirée Pethrus från Kristdemokraterna för er konstruktiva hållning och för att ni trots den kritik som ni har ändå säger att detta är ett förslag som måste igenom riksdagen. Ni förstår varför vi gör det. Migrationspolitiken inrymmer en lång rad etiska dilemman.
Vi vill så gärna göra så mycket som möjligt och hjälpa så många som möjligt. Samtidigt inser vi att vi inte kan göra allt. Ändå har Sverige de senaste åren gjort mer än något annat västland för att möta den globala flyktingkrisen.
Enbart sedan kriget bröt ut i Syrien 2011 har vi gett skydd åt 143 000 syrier - män, kvinnor och barn - som annars kanske hade kommit att gå under i en bombkrevad i Homs eller i Aleppo. Det finns 65 miljoner flyktingar i världen. Det är det största antalet någonsin. När vi nu gör den insats vi gör från Sveriges sida är det den största humanitära insatsen som vi gör i Sverige i vår tid.
Det är så pass många som vi har tagit hand om. År 2015 nådde vi toppen av antalet som kom till Sverige, 163 000. Erfarenheterna från det året kan man dela upp i att vi drog två starka lärdomar. Den första lärdomen var att ett litet land kan göra fantastiskt mycket.
Vi kunde ta emot över 100 000 människor på fyra månader - september, oktober, november och december 2015 - och ge tak över huvudet och mat för dagen för så gott som samtliga som kom. Det var en oerhörd ansträngning och en stor uppgift som vi då löste. Det var den ena lärdomen, nämligen att ett litet land kan göra fantastiskt mycket. Den andra lärdomen är att ett litet land inte kan göra allt. Det finns en gräns också för oss.
Vi hamnade i ett läge där vi såg att om detta skulle fortsätta skulle vi inte kunna garantera boende. Men inte bara det. Vi skulle också få väldigt stora problem med integrationen och mottagandet på några års sikt. Det gäller sådant som att klara bostadsbyggande, lärare, socialsekreterare, skolor och allting. Vi hade en situation där det vi något tillfälle kom över 10 000 i veckan. Vi förstod att det inte gick att fortsätta så.
Vi tvingades då att vidta extraordinära åtgärder. Gränskontrollerna infördes den 12 november 2015, och id-kontrollerna infördes den 4 januari 2016. Vi fick då också lägga oss på EU:s lägstanivå, miniminivå, när det gäller flyktinglagstiftningen. Vi drog slutsatsen att när vi kanske har 150 000 människor som väntar på att få besked i Sverige kan vi inte fortsätta att ha den mest generösa flyktingpolitiken i hela EU. Det går inte.
Då måste vi kunna koncentrera oss på att ta hand om de människor som har kommit till Sverige och ge dem ett bra mottagande och en bra etablering här. Nu ett och ett halvt år efteråt är läget på väg att normaliseras. Vi stramade åt så att vi kunde ta hand om dem som kom 2015. Förra året fattade Migrationsverket 112 000 beslut.
Köerna, om man ser till hur många som sitter och väntar på att få besked, har mer än halverats under det här året. Det finns fortfarande väldigt mycket kvar, men jag är övertygad om att vi kommer att klara det. En fördel som vi har just nu är att de människor som får uppehållstillstånd kommer att kunna gå ut på den starkaste arbetsmarknaden som vi har haft på många år.
Det är sjunkande arbetslöshet, sjunkande långtidsarbetslöshet och den lägsta ungdomsarbetslöshet som vi haft på 13 år. Det finns 100 000 lediga jobb. Det är det största antalet någonsin. Det är klart en stor fördel. Vi förberedde för detta genom att vi gick in redan från början med utbildning också under asyltiden. Det är projekt som handlar om svenska från första dagen så att människor skulle kunna börja lära sig svenska redan under den tid de satt och väntade på besked.
Snabbspåren i arbetsmarknadspolitiken syftade till att kartlägga vilken typ av utbildning de som kommer har med sig och om vi kan använda oss av den utbildningen här. Är de lärare ska de kunna bli lärare i Sverige. Är de sjuksköterskor ska de kunna bli sjuksköterskor i Sverige. Har de en utbildning som bilmekaniker, byggnadsarbetare eller vad vi än talar om ska de kunna komma in och jobba med detta i Sverige.
Det har vi förberett. Jag är mindre oroad för arbetsmarknaden just nu när vi ser de krafter som ändå finns där. Men jag ser att vi har andra trånga sektorer. Den svåraste just nu är bostäderna. Det gäller att vi ser till att vi fortsätter att bygga väldigt mycket bostäder. Vi bygger fler bostäder än vad vi gjort på kanske 40 år i Sverige. Men vi måste kanske upp ytterligare något för att vi ska kunna klara av detta. Här har vi också en ny lagstiftning på plats som säger att alla kommuner måste ta ansvar.
Det hade vi inte för drygt ett år sedan. Det har vi nu. Det underlättar också etableringen. Vi kommer att klara detta - det är jag helt övertygad om - med de utmaningar som finns. Id-kontrollerna är aktuella igen. Vi sa från början när det gällde idkontrollerna att de skulle vara temporära. De var svåra att driva igenom. Det vet jag själv, eftersom jag var med om att göra det.
Vi sa redan från början att de kan vara svåra att driva igenom. Men det är ännu svårare att veta precis när man ska ta bort dem. Det är en väldigt svår avvägning att göra. Jag kan konstatera att inget borgerligt parti röstade för detta när vi drev igenom det. Centerpartiet röstade mot, och de andra borgerliga partierna lade ned sina röster.
Nu har vi beslutat att vi inte kommer att förlänga id-kontrollerna, utan de kommer att upphöra från och med i morgon. Skillnaden nu i förhållande till förra året när det gäller denna del är att vi nu har en lag på plats som innebär att asyllagstiftningen ligger på EU:s miniminivå. Det hade vi inte förra året.
Skillnaden är också att Tyskland, såvitt vi kan bedöma, har hunnit beta av sin backlog, alltså den stora mängd människor som förra året inte var registrerade som asylsökande och som vi var tvungna att införa idkontroller för för att kunna ha kontroll över. Det finns också flera andra saker som skiljer sig i år jämfört med hur det var förra året. Det gör att vi kan ta detta steg.
Vi kompenserar borttagandet av id-kontrollerna med stärkta gränskontroller, men vi säger samtidigt att om det skulle behövas kommer vi att vara beredda att återinföra id-kontroller. Vår bedömning är dock just nu att det här kommer att kunna klaras.
Jag kunde inte låta bli att le lite grann i går när jag hörde diskussioner om detta och Moderaternas reaktion. När vi införde id-kontrollerna var det många som klagade. När vi avskaffar id-kontrollerna är det också många som klagar. Men det unika med Moderaterna är att de klagar både när vi inför id-kontroller och när vi avskaffar dem.
Det är klart att man ska vara i opposition, men lite konsekvens skulle kanske kunna efterfrågas. En del av den nya lagstiftning som vi gick fram med handlar om de tillfälliga uppehållstillstånden. Där ligger i grunden en uppgörelse med de borgerliga om tillfälliga uppehållstillstånd. I grunden ligger konstruktionen med att man får tillfälligt uppehållstillstånd med en möjlighet till permanent uppehållstillstånd om man lyckas etablera sig på arbetsmarknaden och få ett jobb.
Det var en bärande del i den uppgörelse vi gjorde med de borgerliga i oktober 2015. Det kan fungera, för det skapar en stark drivkraft till arbete. Men vi måste samtidigt ha kontroll över vilka villkor människor i så fall jobbar på. Lever man upp till kollektivavtal eller kollektivavtalsliknande villkor, och klarar man av det? Vi tittar på detta noggrant för att se till att det inte kan utnyttjas.
Det var lite märkligt att tidigare i debatten höra Fredrik Malm angripa precis denna koppling, det vill säga jobb-PUT - permanent uppehållstillstånd om man får jobb. Detta var vi ju överens om; det var den konstruktion vi skulle ha. Att då höra Liberalerna angripa just denna koppling känns lite egendomligt. Är vi inte längre överens om detta?
När vi drev igenom den tillfälliga lagen var det många remissinstanser som pekade just på ungdomarna i detta avseende. De pekade på det svåra och det orimliga i att jobb-PUT, alltså permanent uppehållstillstånd, också skulle omfatta ungdomar. Det skulle innebära att incitamenten och drivkrafterna för att vara kvar i skolan i praktiken skulle upphöra.
Därför sa vi när vi drev igenom detta att vi måste ta det där i en särskild ordning. Inriktningen för ungdomarna måste vara att de går i skolan. Det är bra både för dem själva och för Sverige. Om vi inte hade gjort detta skulle det innebära att till exempel en 17åring som i dag får ett tillfälligt uppehållstillstånd inte skulle vilja vara kvar en enda dag i skolbänken.
Han eller hon skulle i så fall söka sig direkt ut på arbetsmarknaden och ta vilket jobb som helst för att kunna få permanent uppehållstillstånd. Det är inget bra incitament för de här ungdomarna. Vi var tydliga när vi drev igenom den tillfälliga lagen med att vi inte vill driva fram barnarbete.
Det blir fel både för ungdomarna själva och för Sverige om de drivs ut ur skolan och ut på arbetsmarknaden. Det är detta som är bakgrunden till att vi har tagit fram förslaget. Nu får en ung flykting möjlighet att gå på gymnasiet och gå ut gymnasiet. Oavsett vad som har hänt i ens hemland under den här tiden får man en chans att därefter etablera sig på arbetsmarknaden.
Det är själva grundtanken bakom förslaget. Det finns många detaljer, men det är detta det handlar om. Paula Bieler från Sverigedemokraterna har fel när hon påstår att vi inför något slags automatiska permanenta uppehållstillstånd med det här förslaget. Det gör vi inte. Vi ger de ungdomar som har kommit en chans att studera och en chans att etablera sig på arbetsmarknaden.
Reservationerna i betänkandet visar att Vänsterpartiets linje naturligtvis är att man i grunden vill tillbaka till permanenta uppehållstillstånd. Det steget vågar vi inte ta, för vi vill inte riskera att hamna i samma läge igen som vi var i 2015 med 35 000 ensamkommande ungdomar varav 26 000 kom under fyra månader. Det motsvarar 1 000 skolklasser under fyra månader, och det klarar vi helt enkelt inte igen.
Risken är att vi hamnar i precis denna situation om vi skulle återgå till dessa regler. Moderater, sverigedemokrater och liberaler går fram med ett avslagsyrkande. Man ska veta att om vårt förslag skulle falla driver ni fram barnarbete.
Jag är kanske inte förvånad över att Sverigedemokraterna tycker så här, för ni är ju emot invandring över huvud taget. Ni vill inte att de ska vara här. Moderaterna kanske inte riktigt ser konsekvenserna på arbetsmarknaden av detta, och det kan också på sätt och vis vara förståeligt utifrån era utgångspunkter och er traditionella politik. Men att Liberalerna har hamnat i den här positionen är svårt att förstå.
Jag hörde Fredrik Malm säga att ni är konstruktiva. Men inte i det här avseendet! Varför vill ni driva ut de här ungdomarna i barnarbete? Varför ska de inte få chansen att gå på gymnasiet när de ändå är här? Du säger att ni är för utbildning. Men med ert avslag skulle ni driva ut de här ungdomarna på krogarna i Gamla stan för att ställa sig och diska i stället för att gå på gymnasiet.
Skulle det vara bättre för dem? Skulle det vara bättre för Sverige med en sådan lösning? Det blir konsekvensen om man trycker på avslagsknappen när voteringen äger rum. Till sist ska jag säga något om Lagrådet. Lagrådet avstyrkte inte förslaget. Tvärtom hade de bara mindre synpunkter. När det gäller de substantiella synpunkterna gick vi Lagrådet till mötes.
Det handlade bland annat om att man måste väga in om någon av ungdomarna hade begått brott och att man då kan neka uppehållstillstånd. Detta tog vi in i det slutgiltiga förslaget. Men Lagrådet avstyrkte alltså inte förslaget. Låt mig lägga till något när det gäller Christina Höj Larsens synpunkt om 16-åringarna. Jag påstår att hon har fel. Vi diskriminerar inte 16-åringarna.
Ingen 16-åring kommer att nekas att börja gymnasiet. Jag tror att detta grundar sig i ett missförstånd av den övergångsregel som finns. Man omfattas av denna möjlighet enligt den nya lagen från det att man är 17 år, men dessförinnan omfattas man av de vanliga reglerna när det gäller den tillfälliga lagen, och man kommer ändå att kunna börja gymnasiet. Jag skulle vilja säga att det tydligt framgår i propositionen. Det har förts en diskussion om lärarnas roll här.
Jag vill bara säga att vi inte ålägger någon lärare eller någon rektor att göra någonting mer än vad de gör i dag - ingenting. Det är den sökande som ska visa att man har skött sina studier. Men det innebär som sagt inte att man måste ha fått godkänt i allting. Man måste visa att man har skött sina studier, och det tycker jag är ett rimligt krav att ställa.
Om man ska få uppehållstillstånd för gymnasiestudier ska man gå i gymnasiet; då ska man inte skolka. Då faller hela grunden för uppehållstillståndet. Man måste ha skött sina studier, och det är det som man som sökande ska kunna visa. Normalt sett hör man Liberalerna vara för krav i skolan, men här är det plötsligt något slags kravlöshet som ska breda ut sig. Det förstår jag inte alls. Herr talman!
Jag vet att jag har talat för länge. Allra sist: Lagförslaget ökar tryggheten för ungdomar utan att det leder till att vi hamnar i en sådan situation som vi hade 2015. Det är bättre att de ungdomar som har kommit får en utbildning. Det är bättre för dem, och det är bättre för Sverige.