KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Först vill jag tacka ministern för svaret igen. Det är nog viktigt att slå fast en sak. Många gånger när man pratar om Öresundsregionen pekar man på bron som den absolut viktigaste faktorn för att man har vänt utvecklingen i Malmö och den regionen.
Men jag tror faktiskt att högskolan har varit minst lika viktig om inte viktigare än bron - den fasta förbindelse som också är ett positivt inslag i regionen - när det gäller att vända den negativa spiral som fanns i 80- och 90-talens Malmö. Då flyttade företag. Utbildningsnivån var låg, och fler och fler hamnade i arbetslöshet och socialbidrag.
Jag vill inte stå här och ställa högskolor mot varandra, men jag ser ett klart problem i att vi har vissa högskolor där antagningspoängen går upp på i stort sett varje område medan andra högskolor inte kan fylla sina platser. Man måste se på det också.
I Malmö stad har vi en större andel ungdomar i befolkningsunderlaget än riket i stort, och vi vet att närheten till högskolan är viktig. I och med att det finns så mycket ungdomar i Malmö skulle det kunna vara ett sätt att fullfölja med en ökad uppbyggnadstakt.
Vi kan också konstatera att högskolan lever upp till de universitetskriterier som riksdagen formulerade 1996. Vi ser en ökning av doktorander, precis som Marie Wahlgren pekar på, men de måste ha handledare och examineras vid någon annan av landets lärosäten med universitetsrättigheter. Det kan jag tycka är onödigt krångligt.
Jag tycker att det är relevant att högskolan inom en snar framtid ges universitetsstatus och de resurser som krävs för att bibehålla densamma. Och där är forskningsanslagen oerhört viktiga.
Det jag kan utläsa av budgeten för nästa år är att Malmö inte tilldelas något, men den forskningspolitiska propositionen, som håller på att utarbetas, kanske har någonting intressant att ge också Malmö högskola. Jag kommer att följa det noggrant.
Sedan vill jag tacka två personer som har tagit sina utbildningar vid Lunds universitet för att de backar upp just Malmö högskola. Det gäller speciellt Marie Wahlgren som dessutom har varit verksam vid Lunds universitet under en så lång tid. Malmö högskola är oerhört viktig för Malmös framtid. Det är därför som jag har skrivit den här interpellationen.
Kan vi få den här universitetsstatusen för vår högskola tror jag att det kommer att ge ännu mer positiva effekter.
Luciano Astudillo (S):
Först och främst instämmer jag inte i Stefan Attefalls beskrivning av att det har gått långsamt och att det har varit en trög process. Faktum är att vi har tagit initiativ i stort sett varje gång vi har kunnat. Varje ny budget har vi förstärkt på det här området. Vi har också stärkt lagstiftningen på det här området. Den verklighetsbeskrivningen får Attefall själv stå för. Sedan får väljarna bedöma vilka som har varit aktiva på det här området och vilka som har röstat emot vad gäller de frågorna.
Sedan är det intressant att när man inte har någonting att komma med när det gäller kampen mot diskriminering ger man sig på den generella välfärdspolitiken, trygghetssystemen och inte minst arbetsrätten till exempel. Det är talande tycker jag. Det är intressant att Attefall använder invandrarna som ett bräckjärn för att ge sig på den välfärd och de skydd som vi ändå har byggt upp i det här samhället.
Jag tycker att det är allvarligt. Dessutom är det allvarligt att han någonstans underförstått utgår från att människor som ser ut som jag har ett sämre språk, för så beskriver han det i sin replik. Man har sämre språk, man förstår inte krångel. Varför skulle inte jag kunna klara av att förstå byråkrati och krångel och starta ett eget företag precis som alla andra? Det är väl lika svårt för alla eller lika lätt för alla.
Den beskrivningen bottnar i dina fördomar, Attefall, och inte i hur det egentligen ser ut. Det är klart att det finns en etnisk diskriminering som drabbar till exempel människor som ska starta företag och kanske inte har möjligheten att få lån. Vi har till exempel där stött IFS, Internationella företagare i Sverige, så att de kan ge råd till nyanlända människor när det gäller att kunna starta företag.
Det går ganska bra. De senaste åren har 4 000 företag, var femte företag som startats i Sverige, startats av en person med utländsk bakgrund. Det har alltså gått ganska bra på det här området. Nu föreslår vi i Diskrimineringskommittén dessutom, som jag sade, ett skydd för juridiska personer för att ytterligare stärka skyddet på det här området.
Luciano Astudillo (S):
När det gäller integrationen i Sverige är det klart att ingen kan vara nöjd med hur Sverige ser ut och att mycket mer behöver göras. En rad åtgärder generellt när det gäller integrationspolitiken behöver bli bättre. Nu fokuserar jag här på diskriminering och vad vi kan göra åt det. Jag har i den här debatten hört att Attefall har haft väldigt svårt att hålla sig till just det vi debatterar här, diskrimineringsfrågor, utan i stället dragit upp det kristdemokratiska valmanifestet här från talarstolen.
Men det får stå för honom. Det är inte så att man genom att luckra upp anställningstryggheten gör det lättare för människor att få jobb. Den logiken förstår jag inte över huvud taget. Faktum är ju att redan i dag är det så att människor, födda i andra länder - också ungdomar - är de som oftast har otrygga anställningar.
Faktum är att redan i dag - det gäller också debatten om jämställdhet, den som Attefall förde tidigare med Camilla Sköld Jansson - diskrimineras kvinnor på arbetsmarknaden på grund av att de inte ges samma möjlighet till heltid. Den generella politiken är kanske det absolut bästa skyddet mot diskriminering. När man börjar luckra upp den finns det en risk att människor som har en svagare förankring och position på arbetsmarknaden är de som först faller undan.
Det ser vi bland annat på undantaget i turordningsreglerna. Ja, visst finns det människor som har svårt när de kommer till Sverige att klara av att lära sig landet och förstå hur reglerna ser ut här. Men att utifrån det hävda att invandrare generellt har det problemet bygger, menar jag, på dina föreställningar om människor med rötter i andra länder och ett gammalmodigt sätt att se på Sverige.
Vi har stöttat bland annat IFS, som jag sade, med flera miljoner under flera år. Varje år ser vi flera hundra nya företag bildas av människor med rötter i andra länder. Var femte företagare i Sverige i dag har utländsk bakgrund. Det är en annan verklighetsbeskrivning än den som Attefall försöker ge.
Luciano Astudillo (S):
Vi säger inte i betänkandet att vi inte tycker att det är en metod väl värd att pröva. Tvärtom är det ju så att regeringen kommer att införa det systemet på försök, och vi vet att flera kommuner, bland annat kommuner ledda av socialdemokrater, har sådana metoder redan i dag.
Jag kan berätta apropå förfarandet att efter att man väl har utrett en fråga är det traditionellt sett så att man skickar ut det på bred remiss, och i den processen händer väldigt mycket.
Jag såg att min egen kommun i samband med att man fick Anonymitetsutredningen, som handlar om det här med att avkodifiera jobbansökningar, i remissvaret sade att man var väldigt positiv till det här och att man också avsåg att göra det här på försök i Malmö, vilket man inte gjort tidigare. Det är en oerhört bra effekt av att skicka ut utredningar på remiss på det här sättet. Man påverkar fler.
Magdalena behöver inte vara rädd för vad som händer här sedan. Om vi behåller makten, vilket jag är absolut säker på att vi gör, kommer mycket av det som lagts fram i den här utredningen kring Diskrimineringskommittén att läggas fram som lagförslag också. Men då passar jag tillbaka och försöker få svar på de frågor jag ställde tidigare. Passningar känner jag till.
Jag har varit ordförande i en fotbollsklubb i Rosengård och är fortfarande aktiv där. Vad tycker Moderaterna om likabehandlingsplaner? Är det så att en moderatledd regering kommer att behålla en antidiskrimineringsklausul? Kommer stödet till de antidiskrimineringsbyråer som nu får ett ökat stöd att finnas över huvud taget, eller kommer man att plocka bort det?
Det är frågor som väljarna behöver få reda på svaren på.
Luciano Astudillo (S):
Jag ska läsa en mening från mitt anförande, som Magdalena Andersson kanske missade, med anledning av det sista hon sade. Jag sade så här: Vi föreslår skydd på nya samhällsområden och åtgärder för ökad tillgänglighet. Jag tror att det rymmer en del av det som kritiken i slutet av repliken gällde. Vad gäller positiv särbehandling kommer jag att göra vad jag kan för att ett sådant förslag inte läggs fram här i kammaren.
Jag känner mig trygg i min utskottsgrupp, och inte bara där utan också i socialdemokratin och arbetarrörelsen brett, för att den här frågan delvis är om inte död så åtminstone halvdöd. Alla de som är tveksamma till den här vägen kan fortsätta att kämpa emot att sådana förslag läggs fram. Detta om positiv särbehandling.
Jag kan avslutningsvis konstatera att Moderaterna här i kammaren i dag inte kan ge ett svar om man kommer att behålla antidiskrimineringsklausuler om man får regeringsmakten. Man har inte heller gett svar om hur man ser på antidiskrimineringsbyråer.
Luciano Astudillo (S):
Jag har flera bra svar om olika åtgärder, inte bara rena lagstiftningsförslag. Jag pekade på hur DO får mer resurser, bland annat att jobba med arbetsgivare för att de ska bli bättre på att ta fram mångfaldsplaner. Jag nämnde också en rad andra åtgärder kring offentlig upphandling, där man markerar att inte bara en viss åsikt är fel utan att också en viss handling är fel.
Om ett företag ägnar sig åt att diskriminera minoriteter på arbetsplatsen kommer staten, och ibland kommuner - det finns kommuner som har gått före i det här - inte att vilja fortsätta att handla med dem. Visst finns det mycket mer att göra. Man kan kombinera det med generella åtgärder, informationskampanjer och ge arbetsmarknadens parter mer resurser - det får de - för att jobba med information kring antidiskriminering.
Allt det är positivt. Den stora utmaning som vi står inför i Sverige över huvud taget är större än så. Jag tror att det är väldigt få, till och med här i kammaren, som har förstått vilken strukturomvandling vi ser i Sverige i dag vad gäller befolkning. I dag är 12 % i Sverige utrikes födda.
År 2010 kommer vart tredje barn som föds att ha en eller båda föräldrarna födda i ett annat land. I min stad Malmö har 52 % av alla ungdomar under 18 år en eller två föräldrar födda i ett annat land. Det är ett nytt Sverige vi ser växa fram, och fortfarande pratar vi om invandrare och svenskar.
Jag tror att detta är den stora utmaning som Sverige står inför, hur vi skapar detta nya vi, där också jag blir en del av den nya svenskhet som vi ser födas i dag.
Luciano Astudillo (S):
Jag har flera funderingar, för jag delar helt Margaretas analys.
Precis som Zlatan är en självklar del av vårt svenska landslag, precis som Tito Beltran blev en världstenor globalt men en svensk sådan, ser vi i område efter område hur de nya svenskarna - ett ord som jag egentligen inte gillar att använda - tar plats i musiken, i idrotten, här i kammaren, som statsråd.
Det är den processen vi måste uppmuntra mer och mer. Jag tror att det på sikt kommer att kräva att vi ställer om Sverige från en homogen nationalstat till ett globaliserat, mångkulturellt land. Jag har en rad konkreta förslag på hur man kan göra det.
Veckan före påsk var jag här i kammaren och höll ett anförande om synen på medborgarskap. Jag tror att vi har en förlegad syn på medborgarskap som bygger på var ens föräldrar är födda och vilket ursprung de har. Jag tror att man mer borde se på medborgarskapet där man föds.
Alla som föds i Sverige borde få möjligheten att bli svenska medborgare från första dagen, även de barn som har föräldrar som är utländska medborgare. Så är det inte i dag. Detta är en stor reform, som kräver en lång process. Men det är sådant som måste göras på sikt för att ställa om Sverige. Detta är ett exempel, men jag har flera andra, som jag väntar med därför att jag vill utmana socialdemokratin i det här. Jag tror att vi har mycket att göra.
Luciano Astudillo (S):
Jag fick inte svar på frågan om Diskrimineringskommitténs slutbetänkande kan ligga till grund för en ny diskrimineringslag. Är det Folkpartiets linje i frågan?
Med mitt ställningstagande vad gäller positiv särbehandling hoppas jag också att ni övriga partier, inte minst från den borgerliga sidan, ser att det är väldigt högt i tak i socialdemokratin, att man faktiskt tillåts ha olika åsikter och kan rösta utifrån egna värderingar. Inte bara här i kammaren utan i korridoren hävdas det att partipiskan viner hit och dit.
Så är det inte i socialdemokratin. Vi har en öppen och hjärtlig diskussion om hur frågor ska landa. Jag hoppas att vi kan få slut på den diskussionen framöver. Vad gäller om det är folkpartistiska förslag eller inte skrev jag en skriftlig fråga till Sven-Erik Österberg kring anonyma jobbansökningar.
Jag fick ett väldigt positivt svar där han offentliggjorde att han skulle tillsätta en utredning, den så kallade Anonymitetsutredningen som därefter är ute på remiss och kommer att leda till att vi genomför det här provet. Jag vill inte tävla här med Folkpartiet om vem som var först med olika initiativ och förslag.
Det viktigaste tror jag är att vi genomför de här delarna och förverkligar ambitionerna att bli bättre på diskriminering så att vi kan göra Sverige till en diskrimineringsfri zon. Det måste vara målet.
Luciano Astudillo (S):
Folkpartiet ska ju inte regera ensamma. Det finns andra också. Det är bra att vi har en grundläggande samsyn kring det som finns i Diskrimineringskommitténs betänkande. Både Vänstern och Miljöpartiet har från talarstolen sagt att de ser positivt på att vi får en sammanhållen lagstiftning och ett ombudsmannaämbete. Det är ingenting som vi socialdemokrater tycker är konstigt heller. Vi tror också på det.
Det är därför vi socialdemokrater röstar för det i kommittén. Nu måste det beredas. Men, som sagt, här från kammaren har vi inte fått tydliga besked. Jag ser det som Diskrimineringskommittén står för som ett golv för hur antidiskrimineringsarbetet och kampen mot diskriminering ska se ut i Sverige. Därefter måste vi göra mer.
Precis som Centern sade måste det göras mycket mer i lagstiftning på området. Moderaterna har reserverat sig mot likabehandlingsplaner som jag tror är en oerhört viktig åtgärd för att gå vidare i kampen mot diskriminering. Vi har inte fått besked om hur man ser på antidiskrimineringsklausuler. Vi har inte fått höra om byråerna kommer att få ett stöd om det blir en borgerlig regering. Det är viktiga frågor för väljarna att få reda på också.
Kampen mot diskriminering måste vara så mycket mer än lagstiftningen. Jag tror att den regering som sitter i dag i samarbete med Vänstern och Miljöpartiet har en mycket mer offensiv politik på det här området än vad borgerligheten över huvud taget har att komma med.
Luciano Astudillo (S):
Vill arbetsmarknadsminister Littorin försvåra för många unga och försvåra deras utanförskap? Det är en fråga jag ställer mig när jag får höra svaret. Vi vet båda två att arbetslösheten, när den drabbar ungdomar, kan få förödande konsekvenser. Ungdomar är särskilt sårbara. Utan arbetslivserfarenhet krymper inte bara chansen att få ett arbete senare.
Det blir en ond cirkel av bristande motivation, försämrad självkänsla och mindre hopp om framtiden. Inom en växer känslan av att man inte är behövd och inte önskad i samhället. Dessutom visar forskningen att ett fördröjt eller ett misslyckat inträde på arbetsmarknaden tycks ha konsekvenser som är bestående längs med hela livet.
Därför är delar i den borgerliga politiken obegripliga, däribland det här att man drar in det statliga stödet för sommarjobb. Littorin säger i sitt svar att sommarjobb är ett bra sätt för unga att få en tidig kontakt med arbetslivet. Samtidigt tycker han inte att det är tillräckligt viktigt för att man ska anslå arbetsmarknadspolitiska medel för det.
Jag kan hänvisa till SNS Välfärdsråds rapport som Littorin redogjorde för och hade synpunkter på. Den heter Fritt inträde? Ungdomars och invandrares väg till det första arbetet . Rådet konstaterar i sin rapport att just sommarjobb är en viktig inkörsport för att få det första jobbet. Ungefär var femte får sitt första jobb på den arbetsplats där man har jobbat under studietiden.
Littorin menar ändå att sommarjobb är så pass viktiga att det där kan kommunen syssla med. Men, Littorin, det gör de redan. I min hemstad Malmö kommer den neddragning som staten nu gör att innebära att Malmö får ungefär 250 färre sommarpraktikplatser. I landet totalt är det 31 000 platser som försvinner.
Förra sommaren var det 3 200 ungdomar som sökte de 2 000 platser som fanns i Malmö. Malmö kommun kommer nästa år att skjuta till 11 1⁄2 miljoner, men de 3 1⁄2 miljoner som staten skulle ha skjutit till försvinner, och därmed blir det färre platser och färre ungdomar som får möjlighet att göra den första erfarenheten på arbetsmarknaden.
Att Littorin tar så lättvindigt på arbetsmarknadspolitiken och statens ansvar är inget nytt, men har inte Littorin märkt hur desperationen sprider sig ute i kommunerna? Många kommunala avtal om att utföra arbetsmarknadsinsatser inte minst för unga upphör vid årsskiftet, som kommunala ungdomsprogrammet, ungdomsgarantin och datorteken. Avtalen upphör nu, och nya kan inte tecknas.
Jobbgarantin, som Littorin pratar om, lovar han kommer i vår någon gång. Men vad händer med alla dessa ungdomar i dessa program vid årsskiftet, Littorin? Vad händer nu den 1 januari 2007?
Ungdomar kommer att stå helt utan sysselsättning, ungdomar som ofta står väldigt långt från arbetsmarknaden, som saknar föräldrar med nätverk och som ofta behöver extra stort stöd. Littorin, vet inte ni hur förödande detta är just för ungdomar?
Luciano Astudillo (S):
Littorin tycker att mina synpunkter här spretar och att de är lite större än vad min fråga angav. Det svar du gav mig spretade också rejält, allt från hushållsnära tjänster till förenklingar för företag. Så jag tar mig rätten att också spreta lite. Jag vill ändå gå igenom en del av de argument som Littorin har i sitt svar.
För det första: Allt Littorin säger om förenklingar för småföretag och företag kan vara bra. Men om jag igen ska hänvisa till Välfärdsrådets rapport är just småföretag ganska dåliga på att ge ungdomarna det första jobbet. Dessutom är de förändringar som Littorin pratar om här förändringar som inte kommer till stånd vid årsskiftet.
Vad händer med alla de här ungdomarna vid årsskiftet? Jag har inte fått svar på den frågan. För det andra: Den 1 juli 2007 vill ni införa ett särskilt avdrag på arbetsavgifterna för att anställa ungdomar mellan 19 och 24 år.
Redan i dag, sedan den 10 oktober, kan en arbetsgivare som anställer ungdomar mellan 20 och 24 år få ett anställningsstöd som motsvarar en skattekredit på 350 kronor per dag i sex månader. Det var någonting som den socialdemokratiska regeringen införde. Tack vare den lyckades vi pressa ned arbetslösheten ännu mer.
För det tredje: Dessa magiska nystartsjobb som ska frälsa alla Sveriges arbetslösa ska hjälpa dem som står väldigt långt från arbetsmarknaden, de ska hjälpa invandrare och de ska också hjälpa ungdomar.
Men, Littorin, ni planerar bara 10 000 nystartsjobb samtidigt som ni drar ned det totala antalet arbetsmarknadspolitiska program med 55 000. I september i år var så många som 27 000 ungdomar under 24 år i arbetsmarknadspolitiska program.
För det fjärde: Skattelättnad för hushållsrelaterade tjänster, skattelättnad inom servicenäringen och en reformering av gymnasieskolan är förvisso en rad åtgärder som jag har synpunkter på, men som jag gärna debatterar någon annan gång. Inget av dessa förslag kommer att ha något genomslag den 1 januari 2007.
Samtidigt vet både jag och Littorin att varje dag i utanförskap för speciellt ungdomar är en förlorad dag. Säg mig, Littorin: Vad ska vi säga till alla de ungdomar som vid årsskiftet skickas från arbetsmarknadspolitiska program till totalt utanförskap? Vad säger Littorin till de ungdomar som från årsskiftet inte får läsa upp sina gymnasiebetyg på komvux på grund av de neddragningar ni gör?
Vad säger Littorin till alla de ungdomar som från årsskiftet inte får möjlighet till ett kommunalt ungdomsprogram eller till en ungdomsgaranti? Vad säger Littorin till de 31 000 ungdomar som nästa sommar inte får ett sommarjobb på grund av er politik - god jul och gott nytt år? Nej Littorin, ni ska vara tacksamma för att vi socialdemokrater förde en så bra ekonomisk politik som ni nu skördar frukterna av.
Det har skapat så många jobb i svensk ekonomi den senaste tiden, så ni kan vara tacksamma för det. Men konjunkturen vänder, och den dåliga hushållning som ni ägnar er åt nu kommer att leda till att ni förr eller senare får rejäla problem.
Luciano Astudillo (S):
Över 100 000 ungdomar är arbetslösa och Littorin lovar dem 10 000 nystartsjobb. Hör hur det klingar! Därutöver blir det inga kommunala ungdomsprogram efter årsskiftet och ingen ungdomsgaranti, för det kommer någonting någon gång i vår, och avdrag för hushållsnära tjänster kommer någon gång i början på sommaren. Detta ska fixa det.
Jag vet inte om arbetsmarknadsministern har läst den enkätundersökning som Kommunförbundet gjorde i början på december. Många kommuner anser att arbetslösa ungdomar är de som kommer att drabbas hårdast vid årsskiftet.
Och flera kommuner synes ha en tydlig oro just för att arbetslösa ungdomar som inte har något att göra hamnar i kriminalitet och missbruk, vilket innebär en personlig tragedi för många människor.
Om jag ska försöka sammanfatta den borgerliga regeringens arbetsmarknadspolitik vann ni valet på en arbetslinje som ni övergav tio dagar senare, efter valsegern, då den första budgeten kom. Detta kommer att slå särskilt mot ungdomar. Då övergav ni den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Ni skickar människor till totalt utanförskap med neddragningar i arbetsmarknadspolitiska program.
Det blir inget samarbete med kommunerna utan en övervältring av kostnaderna för arbetsmarknadsutbildningen. Ungdomarna får går från aktivitet till total passivitet. Det kommer att märkas förr eller senare. Vi ser åtminstone en Littorineffekt, och det är den vi ser i opinionsundersökningarna där siffrorna har rasat för de fyra borgerliga partierna.
Jag vill avsluta med att önska ministern en god jul och ett gott nytt år.
Luciano Astudillo (S):
Först till Hans Wallmark: Det finns inget skifte i svensk debatt - absolut inte. Vi socialdemokrater har kontinuerligt satsat på fler poliser. Vi tror att vi behöver bli tuffare mot brottsligheten, och vi har medverkat till det. Men vi har också medverkat till att vara tuffa för att bekämpa orsakerna till brott. Och det vi ser i politiken är att - och där vill jag ändå ge Beatrice Ask rätt - en hög arbetslöshet och utanförskap bidrar till högre kriminalitet.
Orsakerna till brott måste också motverkas. Men det jag kan se hitintills på det området av den borgerliga regeringen är ökade klyftor, ökat utanförskap och mindre stöd till dem som är arbetslösa. När det gäller Beatrice Asks synpunkt att jag kanske är oförskämd är mitt svar att hon gömmer sig bakom en ny utredning som i sitt innehåll faktiskt mycket liknar den gamla.
Beatrice Ask använder här i dag två argument för att den nya utredningen behöver göras. Det första är att antagningen behöver breddas. Var inte det med i den gamla utredningen, Beatrice Ask? Det andra är att vi behöver utvärdera den utbyggnad som redan har varit. Fanns inte det med i de gamla direktiven?
Jo, de två sakerna fanns också med. Jag kan bara konstatera här i dag att vi inte kommer någon vart. Det är bara undanflykter. Jag vill därför avsluta debatten genom att åter citera Tobias Billström, migrationsministern: "I sitt svar instämmer ministern i bedömningen att det måste göras mer för att öka mångfalden i den svenska poliskåren. Men konkret levereras här i dag inte mer än löften om fler utredningar."
Tänk om Beatrice Ask hade konsulterat sin migrationsminister!