KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Vi har några riktigt svåra problemområden som vi diskuterar i interpellationsdebatten, precis som Lars Tysklind säger. Ett område är vattenkraftens betydelse i energiomställningen. Den står för mer än 50 procent av elproduktionen.
Det är någonting som är oerhört viktigt ur ett klimatperspektiv, ur ett försörjningsperspektiv och ur ett stabilitetsperspektiv. Vattenkraften har en ökande roll som balanseringskraft när vi har byggt ut vindkraften så att den är sju gånger större än när alliansregeringen tillträdde. Den balanseringsförmågan är oerhört viktig.
Å andra sidan ser vi fysisk påverkan på våra vattendrag bland annat genom anlagda dammar och bortledning av vatten för kraftproduktion.
Det har av vattenmyndigheterna identifierats som en av de största anledningarna till att man i dag inte överallt uppfyller de kvalitetskrav på god ekologisk status och god ekologisk potential som vattendirektivet kräver och som ska vara klart år 2020. Sedan har vi ett tredje problemområde i detta.
De regler som ska balansera de olika miljöintressena är av väldigt olika karaktär. Huvuddelen av våra vattenkraftverk bedrivs med stöd av mycket gamla tillstånd. Anläggningarna har i mycket begränsad utsträckning miljöanpassats sedan de togs i drift. Miljöbalkens regler som vattenverksamhet och vattenanläggningar är föråldrade.
Det är därför regeringen beslutat att bestämmelserna behöver ses över av en utredning. Den vattenrättsliga regleringen behöver bygga på samma grundprinciper och regleras på liknande sätt som i dag gäller annan verksamhet som regleras av miljöbalken som till exempel vindkraft och biogasanläggningar. Den reglering som vi har är på många sätt fastighetsrättslig historiskt.
Det ligger regler i olika skikt hela vägen ned till långt in på 1800-talet. Det finns fem eller sex olika skikt av regleringar. Det gör att modernisering och effektivisering i befintliga anläggningar blir svår när man har olika regelskikt att ta hänsyn till. Det gör också att styrningen av detta blir svår. Det är anledningen till att vi har tillsatt en utredning.
Av hänsyn till riksdagen och riksdagens och utskottets diskussion om just den biologiska mångfalden, som är en del av problematiken, har vi också gett utredaren i uppdrag att särskilt börja med att titta på frågan om just 4 kap. 6 § miljöbalken. Utredaren har gjort en sammanfattande bedömning.
Vi har precis i dagarna fått in 110 mycket intressanta och djuplodande remissvar. I det läget måste man som ansvarig departementschef och minister i en regering säga att det är klart vi måste analysera de 110 djuplodande remissvaren på ett seriöst sätt.
Vi har en så komplicerad problembild att lösa på ett sätt som tar hänsyn till våra olika miljömål, klimatet, den biologiska mångfalden och naturligtvis stabiliteten i energiproduktionen. Jag tycker inte att det är konstigt.
Lena Ek (C):
Sedan 1999 har Kammarkollegiet 11 avgjorda och pågående mål och 5 mål som nyligen har påbörjats. Det är 16 mål. Man kan ha respekt för att detta drar resurser, men det är ändå ett hanterligt antal. Varför tycker jag då det?
Frågan om regleringarna har diskuterats i decennier, och ingen har förmått att ta i den. Det har varit känt oerhört länge att här finns skikt av regler som rör vattenkraften.
Det finns till och med tillstånd som grundar sig på urminnes hävd. Vi är i majoritet och i opposition, men jag tycker ändå att det förtjänar en viss respekt att man tillsätter en utredning som ska ta i hela denna svåra problematik för att försöka hitta fram till ett förslag om ett enat regelverk.
Ett sådant skulle underlätta både för dem som är angelägna om skydd av fiske, biodiversitet och de olika ekosystemen och för dem som är angelägna om energiomställningen ur ett klimatperspektiv. Den avvägningen måste vi ha med oss, för vattenkraften betyder mycket också i den stora miljöfrågan. Vi måste hitta ett sätt att förena dessa intressen och göra det så bra som möjligt.
Jag tycker att den utredare som nu har arbetat har gjort ett gediget arbete. Vi har ett enormt intresse för dessa frågor. I en sammanhållen lagtext som en miljöbalk tycker inte jag att man ska hålla på och dra saker ut och in ur olika paragrafer, utan man måste titta på helheten.
Vi har nu sagt från regeringen att vi ska titta på helheten när det gäller vattenverksamheten, som detta är en del av. Vi har dessutom bett utredaren att särskilt fördjupa sitt arbete när det gäller det tredje stycket i 4 kap. 6 § miljöbalken.
Vi har ett underlag, och tillsammans med remissvaren måste vi analysera de åsikter och de argument som kommer fram på ett seriöst sätt, vilket vi också ska göra enligt grundlagen innan vi lägger fram förslag till riksdagen. Jag kommer tillsammans med experterna på departementet nu att ta del av de 110 remissvaren. Vi kommer att jobba stenhårt med detta i Regeringskansliet.
Det kanske tar lite tid, men några månader i perspektivet av 100 år och urminnes hävd måste det få vara värt när det handlar om att komma fram till en balanserad lösning när det gäller dessa frågor. Jag har full respekt för det engagemang som visas från de människor som är intresserade av fiske, av biodiversitet och av vattenflödena i de här bygderna.
Men jag har också respekt för dem som är oerhört bekymrade över klimatfrågan. Här måste vi göra en vettig balansering och en vettig avvägning. Det innebär att vi på ett seriöst sätt måste behandla de remissvar som har kommit in, också sådana där remissinstanserna har åsikter om båda delbetänkandena.
Lena Ek (C):
Jag har som sagt en väldig respekt för de människor som är engagerade både i det som handlar om bevarandet av olika fiskarter, ekosystem och traditionella landskapsbilder och för dem som arbetar mycket med klimatfrågan och den alternativa energin.
Nu är det här inte en skattedebatt, men jag kan notera att Miljöpartiet är berett att lägga 1 miljard extra i skatt på vattenkraft. Det säger kanske någonting. När det gäller den här svåra och komplexa problematiken är det inte bara att dra ut en fråga när man har så här olika samhällsintressen som måste avvägas på ett balanserat sätt.
Det är också svårt när vi har tillstånd i fem sex olika rättsregelskift som går inte bara över decennier utan även genom århundraden och detta ska hanteras på ett balanserat och seriöst sätt.
Jag är glad över att vi har tillsatt den här utredningen för att titta på problemen och att vi har ett delbetänkande just runt den speciella problematiken med 4 kap. 6 § tredje stycket miljöbalken men också att vi har fått in 110 remissvar.
Det innebär oerhört mycket arbete att ta det jobb och det engagemang på allvar som människor, organisationer och företag har visat genom att skriva sådana långa och seriösa remissvar. Det innebär att vi måste ha en seriös beredningsprocess i Regeringskansliet. Därför, fru talman, ber jag att få återkomma i denna viktiga fråga när vi är klara med den beredningsprocessen.
Lena Ek (C):
Tack för interpellationen, Jens Holm! Den ger oss möjlighet att klargöra en del viktiga saker. Först och främst kan man - och det kanske jag inte behöver göra i det här inlägget - tala om hur många olika system det finns för handel med utsläppsrätter i olika sammanhang och hur många olika regelskikt det handlar om.
Den sista delen av reserven för nytillträdande i den gamla europeiska klimatöverenskommelsen, New Entrants' Reserve, är den del som vi diskuterar här och som vi har clearat genom det beslut som har tagits. Samtidigt kan jag säga att det vore väldigt bra om invånarna i New York eller Peking gjorde som den svenska regeringen.
Jag ska göra en jämförelse med hur vi har gjort med olika utsläppsrätter. När det handlar om Clean Development Mechanism, det vill säga ökade köp av CDM-krediter, köper Sverige 40 miljoner krediter. Det betyder att vi betalar för tekniktransfer genom att använda utsläppsrätter. Det handlar om 40 miljoner krediter till fattiga länder.
Låt mig ta ett annat exempel: Sverige och EU lyckades i Doha förhandla. Jag var själv mycket aktiv i de diskussionerna. I slutminuterna lyckades man förhandla fram begränsningar i överföringen av AAU:er, alltså utsläppskrediter under FN:s Kyotoprotokoll, till nästa åtagandeperiod.
Det är en överenskommelse på helt frivillig grund och ett tillägg till klimatförhandlingarna som handlar om en minskning med grovt uppskattat elva miljarder krediter. Det första gällde alltså 40 miljoner krediter och det andra elva miljarder krediter. Mitt tredje exempel är backloadingbeslutet inom den europeiska handeln med utsläppsrätter. Det beslutet har vi från regeringens sida och jag personligen jobbat oerhört hårt för att få på plats.
Beslutet innebär ett tillfälligt - tyvärr bara tillfälligt, men ändock - undandragande av 900 miljoner krediter ur EU ETS. Det är ett första viktigt steg mot riktiga reformer, som måste vara i den storleksordningen att de gör skillnad. Det är så vi hanterar handeln med utsläppsrätter. Det finns fortfarande äldre beslut från gamla överenskommelser som måste effektueras.
Jag tror att detta borde vara det sista i och med det beslut som regeringen fattar, så att vi nu går över i den tredje handelsperioden, där den här sortens beslut inte blir aktuella. Det är jag väldigt glad över. Jag har själv varit med om att förhandla fram den tredje handelsperioden och de regler som ska gälla där. Så är det.
Vi kanske kan hjälpas åt att sprida denna kunskap till Peking om hur man kan göra med handel med utsläppsrätter i olika sammanhang.
Lena Ek (C):
Ja, det är nog så att både Jens Holm och jag tar klimatfrågan på oerhört stort allvar. Det är nog också så att både Jens Holm och jag tycker att man måste honorera det man har sagt. Det gäller också utsläppsrätter som redan var utlovade till den handlande sektorn.
Det är också ett beslut som ska honoreras. Vad har då svenska regeringen gjort i totalen, jämfört med de 1,3 miljoner tonnen? Vi har köpt, för CDM-krediter, motsvarande 40 miljoner ton.
Vi har sett till att undandra 11 miljarder krediter i FN:s handelssystem. Det här är bara under de senaste två åren. Och vi har sett till, när det gäller framtiden för handeln med utsläppsrätter, att det blir ett undandragande av 900 miljoner krediter.
Det kan man lägga i en stapel, som blir hög. Och det beslut som vi nu diskuterar i interpellationsdebatten kan vi lägga i en annan stapel, som blir låg i en jämförelse. Detta ska man inte ta lättvindigt. Det är klart att det inte är lätt att fatta ett sådant beslut, men en regering måste honorera sina löften.
Jag är väldigt glad över att den här situationen inte kommer att uppstå i den tredje perioden med handeln med utsläppsrätter. Då kommer vi inte att behöva diskutera det här vad gäller EU:s system. Det är naturligtvis på det viset - det vet Jens Holm också - att intäkter till staten inte får öronmärkas, enligt budgetlagen.
Vi har ökat våra satsningar på Miljödepartementet när det gäller klimatfrågor med mångdubbelt det belopp som drogs in här, men det finns ingen direkt korrelation däremellan - det ska jag vara ärlig och säga. Det beror på att budgetlagen är oerhört tydlig med att man inte får öronmärka intäkter. Det kan vi ibland tycka är bra. Det kan vi ibland tycka är dåligt. Men det är det faktum vi har att arbeta med, oavsett vilken regering som hanterar de här frågorna.
Jag tror att man kan säga att vi har ökat när det gäller de här klimatanslagen. Vi har varit oerhört seriösa när det gäller att jobba med de olika utsläppshandelssystem som finns. Och, ja, det fanns en liten pott som enligt gamla utfästelser skulle hanteras på det här viset, och det har vi gjort.
Samtidigt vill jag påminna om att det handlar om 40 miljoner krediter, 11 miljarder krediter och 900 miljoner krediter mot 1,3 miljoner. Så är det.
Lena Ek (C):
Först ska man säga att de här 1,3 miljonerna i reserven för new entrants, nya anläggningar i den handlande sektorn, följer rätt speciella regler. Det är regler som inte kommer att finnas i den tredje handelsperioden. Det är jag väldigt glad för - det ska jag mycket ärligt säga.
Samtidigt ska man säga att utsläppen för de här 1,3 miljonerna redan var inräknade i det totala. Det ändrade alltså inte på det viset den totala utsläppsbalansen. Det ska man också notera.
Det andra jag kan notera är att jag förstår att Jens Holm i det här sammanhanget inte vill diskutera andra utsläppsrätter som vi hanterar och har hanterat under de senaste två åren från regeringen, nämligen de internationella. Vi har köpt 40 miljoner krediter. Vi har minskat i EU-systemet.
Det är 11 miljarder krediter - det är i och för sig en uppskattning, men det ligger i det häradet. Och det är 900 miljoner krediter som vi med stor möda har fått ett beslut om att lyfta ur EU ETS-systemet genom en så kallad backloading eller ett tillfälligt undandragande. Detta kan jag förstå, för volymerna där är oerhört mycket större än det som vi diskuterar här.
Jag kan också förstå det eftersom vi har haft flera interpellationsdebatter om CDM-krediter, där Jens Holm har varit väldigt kritisk. Men jag står för att det innebär en tekniktransfer till fattiga länder och är till hjälp för dem. Och de vill ha dem. Därför tycker jag att man får ta helhetsperspektivet i den här frågan. Och jag är, som sagt var, glad över att den här frågan inte kommer att behöva diskuteras mer i nästa period.
Lena Ek (C):
Jag skulle vilja tacka Johan Löfstrand för interpellationen. Den är oerhört intressant och bra. Jag blir glad ju fler som diskuterar Östersjöns problem. Samtidigt kan jag inte låta bli att notera att Johan Löfstrand möjligen är unik i sitt parti när han så varmt talar för ett ökat omfång på EU:s jordbrukspolitik.
Det är i så fall en stor nyhet! Regeringen har försvarat att Sverige ska ha en stor del av de medel som hanteras inom den gemensamma jordbrukspolitiken.
Regeringen har också drivit inte bara inom andra pelaren utan också inom första pelaren - jordbrukspolitiken omfattar ju olika delar, som Johan Löfstrand väl vet - att det ska finnas ett antal förgröningsprinciper, som det kallas med en anglicism i det svenska språket. Det handlar om att ta större miljöhänsyn också i det ordinarie produktionsstödet i första pelaren.
Om vi tittar på fördelningen av jordbruksstödet inom Europa ser vi att det har varit en grov snedfördelning. Mycket fattiga länder har efter EU-inträdet fått avsevärt lägre ersättningsnivåer, haft svårare att modernisera sitt jordbruk och att gå över till ekoproduktion.
Vi diskuterar här hur Östersjöns övergödningsproblem ska lösas, och jag skulle vilja ställa en fråga till Johan Löfstrand. Ett av de viktigaste beslut som har tagits är det som handlar om att minska svavelutsläppen och utsläppen från sjöfarten i Östersjön.
Tar Johan Löfstrand avstånd från den grupp av riksdagsledamöter som har turnerat runt Sverige för Socialdemokraternas räkning för att underminera och försöka stoppa det beslut som är ett oerhört viktigt miljöbeslut angående Östersjön? Jag skulle gärna vilja ha ett svar på den frågan. Utsläppen längs den svenska kusten minskar sedan ett antal år. Det är naturligtvis väldigt bra.
Trots det finns det mycket kvar att göra, främst vad gäller det så kallade Egentliga Östersjön söder om Gotland. Där har vi en historisk skuld att ta hand om och behöver teknikutveckling och innovation för att förstå hur vi ska kunna lyfta övergödande ämnen ur Östersjön och inte bara minska utsläppen från den mänskliga verksamheten på land.
Här krävs det åtgärder både från industrin vad gäller enskilda avlopp och från jordbruket. Vi har en stor satsning på våra lokala vattenvårdsprojekt och en satsning på läkemedelsrening i avlopp. Vi har beslutat, senast häromdagen, om fler marina skyddade områden. Vi reder ut Östersjöns cocktaileffekter vad gäller kemikalier. Allt detta behövs för att Östersjöns miljöstillstånd ska förbättras.
Inte minst gäller det verksamheterna i de länder på östra sidan av Östersjön som inte har kommit lika långt när det gäller avloppsrening, modernare jordbruksmetoder och hantering av enskilda avlopp. Därför är inte bara det europeiska samarbetet utan också Helcomsamarbetet oerhört viktigt, liksom det bilaterala samarbete som vi har med till exempel de baltiska länderna och Sankt Petersburg vad gäller avloppsrening.
Lena Ek (C):
Stämmer det inte, Johan Löfstrand, att de socialdemokratiska ledamöterna i EU-parlamentet röstade nej till större delen av jordbrukspolitiken? Det stämmer, just det. Vilka företag skulle finnas kvar då? I det socialdemokratiska budgetförslaget lägger man ökade skatter i mångmiljardklassen på samma företag.
Den kombinationen av beslutsfattande är ingenting som gynnar svensk landsbygd. Det är faktiskt inte heller någonting som gynnar miljön, eftersom miljön är beroende bland annat av betande djur i stor del av vårt ekosystem. Det är inte regeringen som har dragit ut på besluten, utan det är förhandlingarna i Bryssel som gjort att besluten har fattats sent.
Vi har varit tydliga med - och det är ett annat besked - att merparten av landsbygdsprogrammet, 70 procent, kommer att användas inom prioritering 4, det vill säga miljöersättningar, för att återställa, bevara och främja ekosystem som påverkas av jord- och skogsbruk.
Samtidigt reagerar jag när Johan Löfstrand så där schablonmässigt säger att de tiotals företagare som har gått utbildning i miljöfrågor inom utbildningssatsningen Greppa näringen helt plötsligt inte skulle tillämpa de kunskaper de har tillägnat sig, varit stolta över och använt.
Jag tror faktiskt inte att det blir så.
Sammantaget delar jag inte den bild som Johan Löfstrand har. Om man vill värna svensk landsbygd och svenskt jordbruk ska man vara angelägen om att se till att svenska jordbrukare får likvärdiga produktionsvillkor som jordbrukare i grannländerna.
När det gäller själva interpellationen kan jag bara konstatera att utsläppen minskar. Vi ser problemen, vi ökar anslagen och vi ökar insatserna. Det är någonting som vi har deklarerat i Helcomsamarbetet.
Lena Ek (C):
Johan Löfstrand berör inte med ett ord hur hans partigrupp har röstat i Europaparlamentet. Man har varit beredd att skära bort stora delar av de satsningar som Johan Löfstrand pratar om.
Han berör inte heller med ett ord att en stor del av hans riksdagsgrupp har turnerat runt i Sverige för att motverka ett av de viktigaste miljöbesluten för Östersjön under de senaste åren, nämligen SEKA-beslut för sjöfarten. Det berörs inte med ett ord, men det hade varit klädsamt. Sedan är jag glad över att Johan Löfstrand är så intresserad av Östersjöproblematiken.
Det är viktigt att vi kan se till att de jordbruksstöd som finns i andra pelaren - landsbygdsprogrammet - till så stor del som möjligt går till miljöersättningar. Regeringen har varit tydlig med att 70 procent kommer att användas inom prioritering 4 som handlar om miljöersättningar.
Till detta lägger vi extra medel på lokala vattenvårdsprojekt, läkemedelsrening av avlopp, främjande av biogasproduktion, fler marina skyddade områden och på att reda ut kemiska cocktaileffekter i Östersjön. Vi tar Östersjöproblematiken på stort allvar, och vi ser också till att besluta om åtgärder som ska förbättra miljösituationen i Östersjön.
Det är väldigt viktigt, inte bara för oss utan också för våra barn och för framtiden. Det är också viktigt att det finns företag på den svenska landsbygden. Då ska man se till att de får likvärdiga konkurrensvillkor som sina kolleger i andra länder och att man inte lägger straffskatter på de företag som finns på landsbygden.
Lena Ek (C):
Jag tror att Carina Ohlsson och jag har väldigt lika utgångspunkter i diskussionen. Vi tycker att det är viktigt att de produkter som finns nära barn, egentligen alla produkter, ska vara giftfria. Men det är prioriterat att börja med att se till att produkter som finns nära barn är giftfria. Det är inte alldeles lätt. Jag håller med om mycket av Carina Ohlssons problembeskrivning.
Anledningen till att jag har engagerat mig i kemikaliefrågor i många år är att jag tycker att det här inte är tillräckligt. Jag är också glad över att vi har kunnat lägga en tuff plattform eller inriktningsproposition när det gäller kemikaliepolitiken som gör att våra kontrollmyndigheter kan gå vidare med de här frågorna, så att vi kan testa.
De regler som vi har följs nämligen inte alltid, vilket Carina Ohlsson påpekar. När det gäller importfrågan importeras varor i väldigt stor utsträckning från länder utanför EU. I takt med att vi får alltmer globala leveranskedjor blir kontrollen mycket svårare.
Vi försöker nu göra EU:s lagstiftning tuffare men också jobba globalt inom FN-systemet med den stora internationella kemikaliestrategin, som kallas SAICM, för att driva på för att fler farliga ämnen ska regleras eller förbjudas och att internationella konventioner upprättar fullt fungerande efterlevnadsmekanismer. Det har vi inte i dag.
Däremot har vi svenska regler, vi har europeiska regler och vi har också miljöbalkens regler som kan användas i det här fallet. Förutom att jobba med lagstiftning på de olika politiska nivåer som finns försöker vi också se till att vi har analyser och forskningsrapporter som gör att vi kan gå fram i tillräckligt stor utsträckning inom EU och få erkänt det vi vill göra där.
Det ställer mycket höga krav på förberedelsearbetet. Samtidigt försöker vi se till att Kemikalieinspektionen får kraftigt utökade medel för att just kunna testa och kontrollera olika produktgrupper och ha en branschdialog med till exempel leksaksbranschen eller textilbranschen - om man tänker på barnkläder.
Kemikalieinspektionen har under 2012 och 2013 besökt och kontrollerat 44 företag som tillverkar, importerar och säljer leksaker. De har testat 211 leksaker, och av de 211 var det 53 som innehöll farliga ämnen i förbjudna halter. Det var ftalater, mjukgörare i mjuk plast och bly i elektriska leksaker till exempel.
Dessutom hittade man kortkedjiga klorparaffiner, bromerade flamskyddsmedel, kadmium, bly och azofärgämnen i olika delar. De företag som sätter produkter med farligt innehåll på marknaden gör det i strid med miljöbalken. Det är mycket allvarligt. Jag tycker själv, både som centerpartist och som miljöminister, att vi behöver skärpa våra regler när det gäller miljöbrott.
Det här är ett sådant område som man snabbt tänker på i det sammanhanget. Företagen riskerar också sitt varumärke genom att förekomma i rapporter från Kemikalieinspektionen där konsumenter lätt kan gå in och hitta fakta på nätet. Jag vill också säga att det finns en informationsplikt enligt Reach.
Den är lång och omständlig, men man kan även kräva att få svar om innehåll från försäljaren eller distributören.