KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Wallén (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till justitieutskottets förslag till beslut när det gäller införande av gemensamma regler för tillfälligt återinförande av gränskontroller vid de inre Schengengränserna. Vi debatterar i dag en subsidiaritetsprövning av ett förslag från kommissionen som handlar om just gemensamma regler för återinförande av gränskontroller vid de inre gränserna.
Kortfattat vill kommissionen bland annat införa en granskningskommitté som ska godkänna medlemsländers önskan att tillfälligt återinföra inre gränskontroller om skäl finns. Exempel på sådana tillfällen kan vara större idrottsevenemang, politiska toppmöten eller hot mot landets säkerhet.
Enligt subsidiaritetsprincipen ska unionen på områden där den inte har exklusiv befogenhet vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför bättre kan uppnås på unionsnivå.
Innan justitieutskottet fattar beslut om huruvida olika förslag är förenliga med subsidiaritetsprincipen får utskottet ta del av regeringens bedömning i frågan. Vid första behandlingen i justitieutskottet av den här frågan som rör återinförande av inre gränskontroller valde regeringen att inte ta ställning.
När vi krävde svar från regeringen var deras bedömning följande: Som det nu liggande förslaget från kommissionen är utformat är det inte uppenbart förenligt med subsidiaritetsprincipen. Alltså säger regeringen varken ja eller nej, utan man säger att förslaget inte är uppenbart förenligt med subsidiaritetsprincipen.
Utskottet fick sedan en föredragning från en representant för kommissionen som redogjorde för förslaget. Den naturliga frågan som jag ställde till kommissionens representant var om medlemsländerna tidigare har missbrukat möjligheten att tillfälligt återinföra inre gränskontroller. Kommissionens svar på frågan var ett tveklöst nej, men det kanske kan komma att hända i framtiden.
Enligt kommissionens representant har det sedan 2006 hänt vid 26 tillfällen att medlemsländerna har förstärkt sina inre gränskontroller, och enligt kommissionen har detta skett helt enligt reglerna. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att kommissionen vill frånta medlemsländerna beslutanderätten om tillfälligt återinförande av inre gränskontroller helt utan egentliga skäl.
Det fungerar bra i dag, och det har inte missbrukats. Kommissionens förslag är därför helt onödigt och klåfingrigt. Vi socialdemokrater anser att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen i den del som rör beslutanderätten om tillfälligt återinförande av inre gränskontroller. Vi är inte heller ensamma om den här ståndpunkten.
Flera andra medlemsländers parlament är också kritiska till kommissionens förslag. Vi tycker att det är viktigt att det finns gemensamma regler när det gäller tillämpning av Schengensamarbetets kontroller av såväl yttre som inre gränser. Vi anser dock att medlemsländerna bättre kan bedöma om inre gränskontroller tillfälligt behöver återinföras.
Anna Wallén (S):
Jag skulle vilja ställa lite frågor till Pia Hallström, som representerar Moderaterna. Framför allt handlar det om kontaktförbud avseende gemensam bostad där jag undrar vad ni egentligen vill. Som jag sade i mitt anförande har Alliansens företrädare lämnat ett särskilt yttrande, och där skriver man att man håller fast vid sin reservation från förra året.
I den reservationen är man emot det förslag som vi har lagt fram. Ni säger i princip att det är integritetskränkande att tvinga någon från sin bostad. Det innebär att ni tycker att den som hotar eller begår brott till exempel mot en person som man lever med har större rätt till sin bostad. Jag vill ha ett klargörande från Pia Hallström om vad ni egentligen vill.
Om det nu är så viktigt att fokusera på mäns våld mot kvinnor som ni ger sken av kan ni i praktiken visa det genom att ställa er bakom detta förslag. Det skulle kunna innebära en enormt stor skillnad för många brottsoffer, framför allt många kvinnor som lever i våldsamma relationer. Det skulle kunna öka deras trygghet väsentligt. Det tycker ni moderater inte är bra. Jag har svårt att få det att gå ihop, så jag skulle vilja att Pia svarar.
Anna Wallén (S):
Vårt krav i vårt tillkännagivande från maj 2011 var att regeringen skulle komma tillbaka med ett färdigt lagförslag under 2012, och vi förutsätter att det kommer att ske. Pia Hallström svarade inte på min fråga. Vad tycker Alliansen? Vad tycker Moderaterna? Vad tycker regeringen egentligen om den här frågan? Ni tar inte alls ställning för brottsoffret.
Tidigare stod du i talarstolen och pratade om en kvinna med sprucken läpp som blivit misshandlad och undrade varför grannar inte reagerade och agerade. Här har ni i Alliansen möjlighet att agera för att hjälpa dessa brottsoffer, men ni gör inte det utan pratar bara om en utredning. Jag tycker att det är väldigt märkligt. Moderaterna har tagit fram en rapport med konkreta förslag, som ni kallar det, på hur man ska bekämpa mäns våld mot kvinnor.
Det absolut viktigaste förslaget i rapporten är att man ska flytta mannen. Där beskriver ni precis det jag pratade om i mitt anförande, att det är förövaren som ska lämna sin bostad. Då undrar jag: Vad innebär de här förslagen konkret? Om ni har ett förslag men röstar och agerar annorlunda i riksdagen, där vi stiftar lagar, är det ju totalt verkningslöst.
Jag tycker att det är väldigt märkligt. Grunden för kvinnors frihet är egen försörjning. Konsekvenserna av borgerlig politik är att många kvinnor i kvinnodominerade yrken inte får jobba heltid, vilket gör det svårt för dem att klara sin egen försörjning.
Det gör att kvinnan blir mer beroende av den man som hon lever tillsammans med och blir ofri. Borgerlig politik påverkar dessa kvinnor väldigt mycket, något som jag tror att ni ibland inte reflekterar över.
Anna Wallén (S):
Jag skulle vilja understryka det som Maria Larsson säger när det handlar om den viktiga lokala mobiliseringen och det arbete som sker i Västerås och Västmanland, som är oerhört bra och kraftfullt. Jag tror att det också kan förhindra att fler människor provar MDPV.
Det är engagemang från polisens håll, från skolan, föräldrar, ungdomar, kommunen och socialtjänsten. En liten bit försöker också vi politiker bidra med att lyfta fram den här viktiga debatten. En fråga som jag ställer i min interpellation handlar också om farlighetsbedömning av droger. Jag skulle gärna vilja att Maria Larsson kommenterar den.
Framför allt är det så att man efter domarna i Högsta domstolen gör en annan farlighetsbedömning av MDPV och jämställer drogen med amfetamin, vilket många experter hävdar är helt felaktigt. Och MDPV är mycket, mycket starkare. Jag skulle vilja ha en kommentar till vad man kan göra åt det. I de narkotikadomar som har kommit nu i Högsta domstolen vill man nyansera narkotikadomarna mycket mer än tidigare.
Det ska inte vara bara mängden som avgör straffet. Tidigare innebar 200 gram amfetamin ofta en viss typ av straff, men nu vill man se om det är för enskilt bruk eller om man ska sälja det vidare till andra, och det kan jag tycka är bra. Men den största insatsen mot droger är att hindra att nya personer börjar använda droger, framför allt att nya unga personer börjar använda droger. Hur får människor då fatt i droger? Är det genom den organiserade narkotikahandeln?
Det är oftast inte så i inledningsskedet, utan det man får berättat för sig är att människor ofta får narkotika från en person som finns i deras närhet, som de har ett visst förtroende för. På så sätt hindrar inte HD:s syn att enskilt bruk av narkotika ska straffas mildare att nya personer introduceras för droger. Efter domarna i Högsta domstolen listar också riksåklagaren omständigheter som talar för mildare straff.
En sådan omständighet är att det inte ska finnas något vinstintresse. Men även på den punkten hindrar det inte att nya människor introduceras för narkotika. Numera krävs en mycket större mängd narkotika för att dömas för ett brott av normalgraden eller för ett grövre narkotikabrott. Och de tabeller som man tidigare har använt ska inte längre gälla.
Men i vissa fall är det svårt att se andra omständigheter utifrån vilka man ska döma som inte handlar om art eller mängd. I det här fallet är det fortfarande tabeller som gäller. Man har bara justerat mängden uppåt, vilket jag ser som ett jättestort problem. I praktiken innebär det att gränsen mellan normalbrott och grovt narkotikabrott har fördubblats. I vissa fall har det till och med tiodubblats för vissa typer av preparat.
Utöver de frågor som jag tidigare har ställt till Maria Larsson skulle jag vilja fråga om hon tycker att det är rimligt att mängden narkotika för normalbrott och grovt brott kraftigt förskjutits uppåt.
Anna Wallén (S):
Ofta säger polisen att det är väldigt svårt att bevisa vilket syftet är med beslagtagen narkotika, om det är för enskilt bruk eller inte. Därför blir det ännu mer problematiskt. Samtidigt som vi talar om att man ska gå ifrån att döma enbart utifrån mängd är det ett faktum att de tabeller man tidigare använde fortfarande finns kvar i ganska många fall och att mängden har justerats kraftigt uppåt.
Det är ett bekymmer. Vi diskuterar hur viktigt det är att föra en debatt om narkotika och att hindra att nya personer börjar använda narkotika, men dessa domar i Högsta domstolen sänder helt andra signaler. Många menar att Sverige börjar bli mer drogliberalt, men jag tror inte att vare sig jag eller statsrådet vill åt det hållet. Det är dock de signaler som sänds.
Hur ser statsrådet på detta? Jag ska åter säga något om situationen i Västerås. Det är känt att MDPV finns i stor omfattning i Västerås och att det är en farlig drog. Trots det kommer flera unga västeråsare att pröva MDPV för första gången i helgen.
De unga som jag har frågat varför de prövar drogen fast den är farlig har svarat att de inte tror att de kommer att drabbas av psykoser och annat som händer. Jag frågar också alltid ungdomarna om de vet vart de ska vända sig om de vill pröva droger. Hittills har ingen av de unga jag mött sagt att de inte vet hur de ska få tag på droger.
Vi har alltså en stor utmaning framför oss. Jag avslutar med att tacka statsrådet för svaret på min interpellation och för en bra debatt.
Anna Wallén (S):
Jag vet inte om justitieministern inte hann svara på frågan om gemensam bostad. Hon var inne på det och påbörjade lite, så jag hoppas att hon kommer att utveckla det mer i sitt sista inlägg. Det är en viktig fråga. En majoritet i Sveriges riksdag fattade ett beslut i ärendet i maj 2011 och bad regeringen att återkomma med ett lagförslag när det gäller den gemensamma bostaden. Jag tycker att det är en oerhörd viktig princip.
Jag hoppas som sagt att Beatrice Ask kommer att säga mer om det i sitt avslutande anförande. När det gäller fotbojan förstår jag verkligen att det är problem med tekniken, men fortfarande tycker jag att det är bedrövligt. Man har vetat så himla länge vad som krävs; man borde ha undersökt marknaden mycket bättre.
Jag tycker att det är mycket slarv från Rikspolisstyrelsen. Det som gläder mig är att regeringen tillsatt Carin Götblad som samordnare i satsningen mot mäns våld mot kvinnor. Det känns jättespännande.
Jag vill kommentera en sak som jag såg på TV3 i ett nytt program som handlar om människor som blir hotade och förföljda. Där fick vi se en kvinna som förföljts av en tidigare partner i tio års tid. Han överträdde kontaktförbud efter kontaktförbud, åkte in i fängelse, kom ut och fortsatte att hota. Det är helt bedrövligt att behöva se något sådant. Jag känner, Beatrice Ask, att vi verkligen kan göra skillnad där.
Avslutningsvis vill jag fråga Beatrice Ask när ett lagförslag om att det ska bli lättare att få besöksförbud i gemensam bostad kommer. Vad har justitieministern lärt sig av misslyckandet med att få fram en fotboja?
Anna Wallén (S):
Fredrik Schulte sade tidigare att någon kanske undrar varför det är så många moderater i kammaren. Jag tror att ni är så många för att ni är oroliga för att finansministern inte kan hantera debatten. Om det hjälper är dock ytterst tveksamt. Fredrik Schulte sade att vi socialdemokrater förvränger verkligheten. Det kanske ter sig så om man rör sig mellan Östermalm och Riksdagshuset och lever i den verkligheten.
Men om Fredrik Schulte kan slita sig från att skriva sina diagram välkomnar jag honom att spendera en dag med mig i den verklighet där jag möter de föräldrar som vädjar om mat till sina barn på Facebook. Anders Borg brukar i sitt sista inlägg i debatter säga att just denna debatt har visat hur lyckosam regeringens politik är och har varit. Skattesänkningarna har lett till massor av jobb, och lyckliga människor skuttar hem från sina fina jobb på fredagseftermiddagen.
Samtidigt skräms han med att Socialdemokraterna ska chockhöja skatterna och tvinga människor in i bidragsberoende. Det är helt fel. Vi socialdemokrater ser att något är fel i Sverige i dag när föräldrar måste vädja på Facebook för att få mat till sina barn. I stället för att sänka skatten, som den borgerliga regeringen gör, prioriterar vi investeringar i jobb och utbildning. Jag sade i mitt tidigare inlägg exakt vad vi vill göra, så jag ska inte upprepa det.
Men vi prioriterar satsningar på skolan så att alla våra barn ska få en bra start i livet. Du kan skippa din klassiska slutkläm, Anders Borg, och ta in vad vi har debatterat i dag. Alla de barn i Sverige som oroar sig för sina föräldrars ekonomi håller inte med dig om att Sverige är en framgångssaga. Jag avslutar med att önska dig en god jul, finansministern. Jag önskar att du under din ledighet ägnar dessa barn en tanke. Jag vill förresten att du gör mer än att tänka.
Du sitter på makten att förändra Sverige. Du kan fatta beslut som gör att barnens arbetslösa föräldrar kan få jobb eller utbildning. Jag hoppas att du finner andra lösningar än de misslyckade skattesänkningarna.
Anna Wallén (S):
Jag har ställt en interpellation om regeringens märkliga sänkning av studiebidraget för våra studenter. Regeringen har nu backat från förslaget, men det finns fortfarande många frågetecken. Jag skulle vilja veta: Hur resonerade ni i regeringen när denna besparing på våra studenter lades fram? Ni måste ju ha förstått att det skulle bli massiv kritik. Högskolor och universitet finns i hela landet, och det finns inga terminsavgifter.
Detta fina - allas rätt till utbildning - håller den borgerliga regeringen på att ha sönder. Trösklarna till högskolan höjs och utbildningsplatserna blir färre. Förutom de försämringar som den sittande regeringen redan har gjort blev jag chockad när Anders Borg kom med beskedet att nu ska minsann studenterna bli av med 300 kronor i månaden i studiebidrag. I stället ska de skuldsätta sig mer. Regeringen visar än en gång att högre utbildning inte är till för alla.
Kort efter detta backade regeringen efter massiv kritik. Jag vill fråga: Hur tänkte ni? Insåg ni inte att förslaget var riktigt dåligt? För några månader sedan kämpade samma regering för att de med höga inkomster skulle få betala mindre i skatt genom att höja gränsen för när man börjar betala statlig skatt. Detta skulle ha gett de med höga inkomster ungefär 300 kronor mer i månaden. Det är samma summa som ni nu ville ta från våra studenter.
Skillnaden mellan studenters och höginkomsttagares levnadsvillkor är väldigt stor. Många studenter har redan väldigt tufft att få vardagen att gå ihop. Att tvinga in studenterna i en högre skuldsättning är inte lösningen. Det är redan många som är tveksamma till att studera vidare på grund av att man skuldsätter sig en väldigt lång tid framöver.
Trots att vi behöver en mer välutbildad befolkning i Sverige får unga sämre möjligheter att studera. Den borgerliga regeringen har genomfört nedskärningar av antalet högskoleplatser under sin regeringstid. I Västerås där vi har Mälardalens högskola innebär minskningen ungefär 40 miljoner kronor mindre i statliga medel fram till 2015.
Högskolan i Västerås tvingas därför dra ned på antalet utbildningar och minska antalet studenter från 12 000 till 10 000. Det är en minskning med 2 000 studenter - detta i tider när allt fler väljer att studera vidare. Samtidigt visar en rapport från Svenskt Näringsliv i Västmanland att vart femte rekryteringsförsök i länet misslyckas.
Företagens svårigheter att rekrytera nya medarbetare med rätt kompetens får allvarliga följder. Tre av tio företag uppger att de tvingats minska produktionen. Nu vill jag fråga Maria Arnholm: Hur tänkte regeringen när man lade fram förslaget att sänka studiebidraget med 300 kronor för studenterna, och hur ska vi klara företagens framtida kompetensförsörjning?
Anna Wallén (S):
Jag måste börja med att tacka statsrådet Maria Arnholm för svaret på min interpellation, vilket jag glömde göra i mitt förra inlägg. Du säger, Maria Arnholm, att det är fler än någonsin som studerar och att ni inte har skurit ned något på antalet högskoleplatser och så vidare, men jag har ett tydligt exempel, och det är Mälardalens högskola i Västerås. Där har man blivit av med 40 miljoner kronor och tvingats minska antalet studenter med 2 000.
Jag besökte högskolan i Västerås för bara några veckor sedan. Vi hade en lång och bra diskussion, och jag fick se en bild som visade alla utbildningar som de är tvungna att lägga ned för att de har fått minskade anslag. Det du säger stämmer alltså inte, och det här är ett tydligt exempel på det. En rapport från Högskoleverket visar också att Sverige med nuvarande politik kommer att gå från att vara ett land känt för att ha en välutbildad befolkning till att bli en kunskapens medelmåtta.
Sverige kommer att ligga efter alla de andra nordiska länderna och hamna under genomsnittet i OECD. Vi socialdemokrater vill i stället satsa på fler högskoleplatser. Sverige ska ha en världsledande utbildningsnivå i hela befolkningen. Det är också avgörande att rekryteringen till högskolan breddas.
Statsrådet säger nu att studiebidraget för studenter inte ska sänkas, men så här skrev Maria Arnholm den 26 februari i svaret på en skriftlig fråga: "För att ge de studerande ännu bättre förutsättningar för att fokusera på studierna menar regeringen att det nu är angeläget att ytterligare höja studiemedlen med ca 1 000 kronor i månaden. Detta finansieras med en relativt lägre bidragsandel."
Vidare skriver statsrådet: "Avslutningsvis kan det konstateras att kunskapsresultaten i den svenska skolan har sjunkit under lång tid. Det är därför som regeringen sedan den tillträdde lägger om hela den svenska skolpolitiken." Att säga att 300 kronor är relativt lägre visar att man inte riktigt förstår hur studenter i dag har det. Det jag vänder mig mot är att studenter ska ha lite mer pengar i månaden på bekostnad av att de måste skuldsätta sig mer.
Det är lite som att ta sms-lån när ekonomin kör ihop sig. Statsrådet skriver också att regeringen lägger om hela den svenska skolpolitiken, och med facit i hand har det kanske inte gått så himla bra. Här är lite kommentarer från sociala medier efter att ni lanserade förslaget om sänkningen av studiebidraget. En person skriver: Det känns ju inte helt logiskt att dra ned på studiemedlen. En annan skriver: Nej, verkligen inte.
Speciellt inte nu när ungdomsarbetslösheten är så hög och det gäller att locka till utbildning. Har de helt tappat förståndet? Jag blev arg när jag läste det. En tredje person skriver: Tänk att det ska behöva kosta så mycket att skaffa sig kunskap. Jag vet ungdomar som avstår från studier på grund av att de vet att de skuldsätter sig för resten av livet. Om allt fler tänker så här blir det dyrt för Sverige. Ja, Maria Arnholm, frågan är berättigad. Tappade regeringen helt förståndet?
Ni i regeringen borde i stället fundera på vad ni kan göra för att underlätta för studenterna så att fler väljer att studera.
Anna Wallén (S):
Vi behöver bra högskolor i hela landet. Att svälta ut en och göda en annan är inte en långsiktig väg att gå. Mälardalens högskola i Västerås har mycket fina resultat, och en majoritet av de studenter som kommer till Mälardalens högskola stannar kvar i regionen och arbetar, vilket är viktigt för Mälardalsregionen. Om hela Sverige ska leva måste vi ha bra högskolor i hela landet.
Sedan vill jag säga något om studiestödet. Vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att försöka jämna ut skillnaden mellan lånedel och bidragsdel. Vi har alltid haft som drivkraft att studenterna inte ska behöva skuldsätta sig onödigt mycket. En sådan situation blir dock nästan omöjlig att åstadkomma när vi vinner valet 2014 eftersom regeringen har urholkat de statliga finanserna så kraftigt att det inte finns mycket reformutrymme för det.
Men långsiktigt vill vi jämna ut de båda delarna. Vi socialdemokrater vill att Sverige ska förbli ett bra land att bo i, att företag ska välja att lägga sina verksamheter med välbetalda och intressanta jobb i Sverige. I Sverige ska vi inte konkurrera med billig arbetskraft, utan vi ska konkurrera med välutbildade och kompetenta människor. Därför vill vi att fler ska få möjlighet att studera.
Nu riskerar vi att i stället få en förlorad generation ungdomar som inte kunnat komma in på högskolan trots att de har både behörighet och intresse. Statsrådet säger att Mälardalens högskola blir kompenserad. Det är stor ryckighet i regeringens satsningar på högskolan. Man tar pengar och man skjuter till pengar. Rektorn för Mälardalens högskola i Västerås säger följande i en intervju med Vestmanlands Läns Tidning: Jag är glad att vi får ett tillskott nu, men samtidigt önskar jag lite långsiktighet i planeringen.
Det är ryckigt och svårt att planera för verksamheten framöver. Jag vill avsluta med att fråga statsrådet om det är fler försämringar på gång på utbildningsområdet.
Anna Wallén (S):
Det känns fortfarande lite oklart. Jag tror inte att de som brinner för Preventell och dess viktiga verksamhet och de som följer den här debatten just nu får någon riktig klarhet i vad regeringen avser att göra till hösten.
Om det bara är en formaliafråga, att ni har en budgetprocess som inte är klar, skulle jag önska att statsrådet Maria Arnholm kunde säga i den här debatten att det är självklart att den här verksamheten kommer att få finnas kvar. Jag fick heller inget svar på min fråga om varför ni inte vill avskaffa preskriptionstiden när det gäller sexualbrott mot barn.
Det skulle sända den viktiga signalen att det är fruktansvärt att begå de här övergreppen mot barn och att man kan bli dömd för det, oavsett hur många år det är sedan det hände. Framför allt handlar det om brottsofferperspektivet, för de barn och unga som blir utsatta för de här övergreppen har rätt att bearbeta dem och ta sig vidare i processen. Jag skulle vilja ha ett svar på varför ni säger nej till det. Frågan om barnahusen fick jag lite svar på.
Vi ser verkligen fram emot det arbete som Carin Götblad har gjort. Det känns spännande att hon kommer med sina slutsatser väldigt snart. Det finns en annan del som jag tycker att vi måste se över. Det handlar om att det finns flera sexualbrott mot barn i dag som fortfarande har böter i straffskalan. Jag tycker att det är fel att man kan få böter när man till exempel köper sex av ett barn. Det känns helt orimligt att det är på det sättet.
Jag undrar hur regeringen ser på det. Det gäller även posering av barn. Om man tvingar ett barn att posera kan man också få böter. Det tycker jag är en annan sak som vi ska ta tag i. Det viktiga nu är att vi ger Preventell ett besked. Det viktiga för dem är att kunna utvecklas och marknadsföra sig ännu mer för att fler ska kunna få den viktiga hjälpen.