Mikael Damberg (S):
Svara på Riksrevisionens rapport kommer jag att göra enligt praxis och till riksdagen, som jag förklarade i mitt interpellationssvar. Vi ska inte föregå det helt och hållet. För att börja med värdeskapandet: Jag vet att Moderaterna nu driver kravet på no-go-zoner.
Lite skämtsamt sagt är det nästan så att jag känner att vi skulle ha no-go-zoner när det gäller borgerliga regeringars ansvarstagande för statliga bolag efter både Nuonhaveriet och det haveri som jag nu behöver hantera i Postnord. Nuonaffären, bara för att sätta detta i perspektiv, innebar nedskrivningar för statens del på 53 miljarder kronor.
Det är ofattbart mycket pengar som svenska skattebetalare har gått miste om. Men inte bara det. De stora nedskrivningarna präglar fortfarande Vattenfalls balansräkning och ekonomiska verksamhet. Tänk om Vattenfall inte hade gjort den här affären utan kunde ha valt att använda den ekonomiska styrkan till att investera snabbare i det förnybara, vilket man nu vill göra.
Det är klart att det spelar stor roll också hur man förvaltar bolagen, om man är långsiktig och har klok ägarstyrning. Ett annat högaktuellt exempel är Postnord. Mitt parti var motståndare till den sammanslagning som genomfördes därför att vi tyckte att underlaget var för dåligt. Nu visar det sig att prognoserna för sammanslagningen var rent hittepå. Brevvolymerna i Danmark skulle minska med mellan 4 och 5 procent.
Redan andra året minskade de med 9 procent och året efter med 10 procent. Dessutom har den danska verksamheten särliga villkor som gör att de som ska sägas upp i Danmark nu ska få tre årslöner utan att behöva jobba. Det är klart att det finns en jätterisk att underskotten i Danmark nu vältras över på Sverige - och det aktieägaravtalet, den konstruktionen, var Edward Riedls regering med och byggde. Det är klart att man också måste ta ansvar för förvaltandet av de statliga bolagen. Det har vi gjort.
Vi har också stramat upp ägarstyrningen av de statliga bolagen så att vi har skriftlig kommunikation med bolagen. Om bolagen vill genomföra en större affär ska de inkomma skriftligt till regeringen och regeringen svara skriftligt så att vi efteråt kan följa upp vad som har hänt men också utkräva ansvar. Det är rimligt att man har en sådan ordning, så jag tycker att vi är duktigare på ägarstyrning. Vi ser mer seriöst på det än den tidigare regeringen gjorde, i alla fall i de här konkreta fallen.
När man talar om SAS kan man såklart ta enskilda exempel i bolaget. Vi vet ju alla här i kammaren att riksdagen har beslutat att det finns ett bemyndigande för regeringen att minska eller helt upphöra med ägandet i SAS. Jag har också sagt offentligt att jag tycker att staten, som är en stor ägare i SAS, ska vara en ansvarsfull ägare när den är ägare men att den inte är en långsiktig ägare av SAS.
Över tid kommer vi att pröva vårt ägande i SAS på basis av den ekonomiska situationen i bolaget och på marknaden men också pröva om bolaget är i rätt position för att man ska kunna göra en försäljning av aktierna i SAS. Det är ett exempel. Det är också viktigt att säga att riksdagen inte har gett ett oändligt carte blanche till vilken regering som helst att sälja.
Riksdagen har fattat beslut om vilka bemyndiganden som finns för regeringen att sälja enskilda bolag, och det är självklart att regeringen både lyssnar på och rättar sig efter riksdagens beslut.