KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niclas Malmberg (MP):
Jag vill knyta an till två saker som Björn Wiechel tog upp i sitt förträffliga anförande. Det första är att beklaga det nederlag som regeringen drabbades av den 3 december då 1 500 platser på folkhögskolorna försvann i ett slag när Alliansen och Sverigedemokraterna gemensamt ströp resurserna till folkbildningen. Folkhögskolorna fyller en viktig funktion för människor och berikar deras liv.
Det är alltså inte 1 500 platser i en tom statistik, utan det handlar om 1 500 personer som i år inte får genomgå den utbildning de drömt om och önskat att genomgå. Det andra är de frågor som Björn Wiechel riktade till Sverigedemokraterna men där Sverigedemokraterna inte gav några svar. Jag hoppas att Aron Emilsson nu tar tillfället i akt att besvara frågorna.
Ni är svaret skyldiga vad gäller att ni skriver att skattemedel ska användas för att stärka Sveriges interna sammanhållning och nationella gemenskap. Vad menar ni med det? Vad är det skattemedlen ska användas för inom folkbildningen när ni säger att de ska användas enbart för att stärka Sveriges interna sammanhållning och nationella gemenskap? Det motsatta perspektivet är när ni skriver att skattemedel inte ska användas för att stödja mångkulturalistisk verksamhet.
Vad är det ni menar att skattemedel inte ska kunna användas till då i folkhögskolorna? Björn Wiechel tog upp några exempel, och det går att fylla på med område efter område. Gäller det reggae, hiphop? Vad är tillåtet och inte tillåtet i Sverigedemokraternas folkbildning? Är andra språk än ärans och hjältarnas språk okej att bedriva undervisning i? Är det okej att ha undervisning i andra språk än svenska i Sverigedemokraternas folkhögskolor?
Sällan har det framstått så tydligt vilket kulturellt fattigt samhälle Sverigedemokraternas politik leder till. Jag är därför glad att vi i övrigt har ett brett samförstånd i kulturutskottet om att värna mångfalden. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.
Niclas Malmberg (MP):
Att ni skär ned med 170 miljoner kronor är allvarligt i sig, för det försvagar givetvis folkbildningen. Men det är inte den kritiken som är det viktigaste här, utan det är de begränsningar ni föreslår för folkbildningen som vi debatterar. Aron Emilsson undrar om dessa mötesplatser finns. Ja, folkhögskolorna är utomordentliga mötesplatser. Här får människor med olika bakgrund förutsättningar att träffas. Därmed blir det ett utbyte mellan kulturer. Ni är fortfarande svaret skyldiga.
Ni måste redovisa för folkhögskolorna vilka kurser de inte ska kunna bedriva i Sverigedemokraternas samhälle. Vilka kurser måste de lägga ned? Vad är det för kurser ni kräver att de ska anordna i stället?
Niclas Malmberg (MP):
Min bild är den motsatta. Vi har tiotusentals möten varje år på folkhögskolorna där människor från olika grupper möts och utvecklas gemensamt. Man bryter kultur mot kultur och får ett mervärde av det. Du är fortfarande svaret skyldig, Aron Emilsson, när du påstår att det finns folkhögskolor som har en negativ påverkan. Du måste ge exempel i stället för att tala i generella termer om detta.
Ge exempel på folkhögskolor som inte fungerar. Du är också svaret skyldig när det gäller det ni skriver i er reservation att resurser inte ska gå till mångkulturell verksamhet. Vad är det för typ av verksamhet ni menar inte ska få resurser i er folkbildningspolitik? Vi talade om ärans och hjältarnas språk. Hur många av orden i det epitetet har fornnordisk bakgrund?
Niclas Malmberg (MP):
Jag tackar Bengt Eliasson för en bra motion, men låt mig förtydliga något så att debatten inte missförstås. Regeringen arbetar med frågan och har gett Kulturrådet i uppdrag att arbeta för att fler kommuner ansluter sig till EU:s fristadsprojekt. Men Kulturrådet stångar sig blodigt mot moderatledda kommuner.
Vi ser det som en fantastisk styrka att samtliga allianspartier, även Moderaterna, uttalar sitt stöd för det. Det ger en mycket bättre möjlighet att få fler kommuner att ansluta sig.
Folkpartiet har i flera kommuner tagit initiativ i denna fråga, men det har också skett i kommuner med en kommunstyrelsemajoritet bestående av Socialdemokraterna och Miljöpartiet, till exempel Göteborg och Malmö. Folkpartiets engagemang i frågan går inte att ta miste på. Vi vet dock att Moderaterna har stretat emot i frågan. Det drogs till sin spets i den domstolsprocess som Gävlemoderaterna inledde. Låt mig ställa en fråga till Bengt Eliasson.
Du säger att en alliansregering vore det bästa för kulturen. Det är absolut inte mitt perspektiv. Allianspartierna vill inte ställa sig bakom regeringsförslaget om en nationell biblioteksstrategi. Varför inte?
Niclas Malmberg (MP):
Jag vill ta upp två saker. Först vill jag gå tillbaka till fristäderna. Att vi har en avklarad juridisk process är väl bra i sig, men att det har behövt gå den vägen har fördröjt möjligheten för många kommuner att gå vidare med att etablera sig som fristäder. Jag skulle inte säga att det har varit positivt att Moderaterna har obstruerat i frågan i Gävle. Om vi ska få fler fristäder krävs inte bara ett juridiskt klarläggande utan också en politisk vilja.
Jag menar att med det tillkännagivande vi har, med en bred majoritet med både de rödgröna partierna och samtliga allianspartier, gör att vi nog kan förvänta oss en större politisk vilja framöver i landets kommuner. Där har Bengt Eliasson i högsta grad varit delaktig och bidragit till något som jag tror kan ge ett bra resultat. När det sedan gäller den nationella biblioteksstrategin kan man naturligtvis alltid säga som Bengt Eliasson att man vill mer, och varför inte belysa andra områden också?
Men om vi ser att det finns problem inom en verksamhet - i det här fallet en väldigt tydlig negativ utveckling för Sveriges bibliotek, där en tiondel av Sveriges biblioteksfilialer har lagts ned under Alliansens åtta regeringsår - måste vi hantera det problemet specifikt och inte spreta ut resurserna för att hantera alla samhällsproblem eller hela kultursektorn i ett slag.
Vi måste tordas ta enskilda grepp om de verksamheter som vi särskilt vill prioritera och där det finns en utveckling som måste vändas.
Niclas Malmberg (MP):
Här finns flera saker att kommentera. Den nationella biblioteksstrategin nämns naturligtvis i betänkandet. Så där har Cecilia Magnusson fel. Enligt alliansregeringen skulle det tas fram en biblioteksstrategi om det fanns behov av en sådan. Vi kan konstatera att det finns ett behov, men Alliansen verkar inte tycka det. I så fall skulle Alliansen ställa sig bakom regeringens förslag i vårändringsbudgeten. Den stora frågan i det här betänkandet är fristadsfrågan.
Naturligtvis är det bra att det finns ett domstolsbeslut som helt klart visar att det inte finns några juridiska hinder för att kommuner ger en fristad åt förföljda författare. Men domstolsprövningen har onekligen fördröjt processen i många kommuner.
Moderaternas intention i Gävle var att bromsa, att det inte skulle blir någon fristadsreform där. Det är inte bara i Gävle som Moderaterna har varit negativa. Också i Nacka kommun har Moderaterna bromsat. Tyvärr har även Folkpartiet varit negativa här och var. I Helsingborg och Landskrona har de folkpartistiska kommunstyrelseordförandena sagt nej.
Det är ur det perspektivet som vi tycker att det är väldigt viktigt att göra ett tillkännagivande från riksdagen där de rödgröna partierna och samtliga allianspartier är eniga om att ge en signal till kommunerna att vi från Sveriges riksdag önskar att det blir fler fristäder. Regeringen arbetar med frågan och har uppdragit åt Kulturrådet att fortsätta att driva på. Men i slutändan gäller naturligtvis det kommunala självstyret.
Lokala politiker måste ta intryck av vad partierna på riksplanet tycker. Ur det perspektivet behövs det ett tillkännagivande, trots att regeringen för sin del arbetar med frågan.
Niclas Malmberg (MP):
Jag föreslår att Cecilia Magnusson ägnar mer tid åt att arbeta internt inom Moderaterna. Om du vill att det ska bli fler fristadskommuner, se då till att påverka dina lokala partikamrater så att också de blir positiva. Regeringen arbetar med frågan. Vi är inte nöjda med att man inte har lyckats få till stånd fler fristäder. Men vi ser att bromsklossen inte på något sätt är Kulturrådets arbete, utan bromsklossen är den ovilja som tyvärr finns i många kommuner.
Kanske är det för att man inte ser den dubbla nyttan. Det handlar både om att ge en fristad för en förföljd författare och om att man som kommun får så mycket tillbaka. Det finns en framstående författare på plats som kan delta i det lokala kulturarbetet. Även ur ett strikt kulturperspektiv i den egna kommunen är det en viktig reform. Jag hoppas att Cecilia Magnusson är mer framgångsrik i det interna partiarbetet i Moderaterna framöver så att vi kan få fler fristäder runt om i landet.
Niclas Malmberg (MP):
Ekonomiska styrmedel är oerhört centrala i klimatpolitiken. För att få en så kraftfull klimatpolitik som möjligt är det viktigt att vi inkluderar så många sektorer som möjligt i utformningen av våra miljöskatter. Inte minst är det viktigt att inkludera transportsektorn rätt. Tyvärr gör vi inte riktigt så i dag med de undantag som finns för flygbränsle. Jag har därför väckt en motion i frågan.
Jag är väldigt glad att ett enigt utskott konstaterar att flyget måste börja betala sina egna miljökostnader. Utskottet konstaterar vidare att det är fullt möjligt att på nationell nivå införa beskattning av flygbränsle. Men å andra sidan är det en större och viktigare miljöeffekt om vi får gemensamma EU-beslut i frågan.
Jag ser ingen motsättning mellan en nationell skatt och att driva frågan vidare i EU, tvärtom. Genomslaget för ett EU-direktiv blir rimligtvis större om vi har fler länder som törs gå före och införa en beskattning på nationell nivå.
I regeringsöverenskommelsen mellan Socialdemokraterna och Miljöpartiet slås fast, precis som Rasmus Ling tog upp, att miljöskatternas styrande effekt ska öka och att vi från regeringens håll ska studera vilka metoder som finns för att flyget i högre utsträckning ska kunna bära sina klimatkostnader. Utifrån den överenskommelsen delar jag utskottets ställningstagande att några ytterligare initiativ i frågan inte behövs från riksdagen.
Jag följer regeringens förslag och ser fram emot vad regeringen föreslår.
Niclas Malmberg (MP):
Stort tack för ett tydligt svar! Frågan om att få en förbättrad kapacitet på järnvägen söder om Uppsala är inte ny. När vi för tio år sedan knöt ihop pendeltågstrafiken mellan UL och SL över länsgränsen var ambitionen att få till stånd tågstopp i nya orter, i Bergsbrunna och Alsike. Beskedet vi då fick från dåvarande Banverket var att spårkapaciteten tyvärr var otillräcklig.
Det gick inte att stanna tågen i ytterligare kransorter. Sedan dess har frågan varit av högsta politiska prioritet i regionen. Socialdemokraterna, Miljöpartiet och andra partier från Uppsala län har drivit frågan. Det har bland annat handlat om att skapa bättre pendlingsförhållanden för dem som bor i dessa orter och att med hjälp av fler tågstopp arbeta med klimatsmart bostadsplanering.
Vi behöver först få till stånd ytterligare tågstopp för att kunna utveckla orterna. Tyvärr har positionerna inte flyttats fram dessa tio år. Trimningsåtgärder är inte tillräckliga. Visst löser de problem med förseningar, men de skapar inte förutsättningar att stanna tågen vid ytterligare orter.
Vi i Uppsala län kommer naturligtvis att försöka vässa våra argument för att Trafikverket framöver ska få med även en förstärkning av spårkapaciteten söder om Uppsala i den kommande planeringen inför den infrastrukturproposition som ska läggas fram.
Niclas Malmberg (MP):
Det finns ett missförstånd som behöver klaras ut. Infrastrukturministern talar om att snabbhastighetståg inte skulle lösa problematiken med fler tågstopp. Sakerna hänger samman, fast på ett lite annorlunda sätt. Om vi kan etablera snabbhastighetståg norr om Stockholm upp till Uppsala och kanske vidare ända upp till Gävle frigör det spårkapacitet på befintlig bana.
Den ursprungliga tanken för tio år sedan, när vi först brottades med problematiken, var att komplettera nuvarande dubbelspår med ytterligare två spår för att kunna få fyra spår.
När sedan själva projekten kring Sverigeförhandlingarna kom till stånd och en tanke om utbyggnad med snabbhastighetståg väcktes var det fråga om en alternativ lösning på problemet: att etablera snabbhastighetståg norr om Stockholm upp till Uppsala för att därigenom frigöra kapacitet på befintligt dubbelspår och lösa problemet på det sättet i stället.
Naturligtvis är det inte då snabbhastighetstågen som ska stanna i de mindre kransorterna mellan Stockholm och Uppsala, men vi frigör kapacitet på befintligt spår.
Niclas Malmberg (MP):
Det är två problem vi vill lösa, dels naturligtvis problemet med den snabba trafikeringen, att man från Uppsala eller Gävle ska kunna ta sig snabbt söderut mot Stockholm, Göteborg och Malmö, dels problemet med att kunna etablera fler tågstopp för pendlingstrafiken mellan Stockholm och Uppsala. Vi får återkomma gemensamt till hur vi löser båda dessa problem. Det är inte så att en snabbhastighetslösning bara tar fasta på att lösa det ena problemet, utan en sådan skulle kunna bidra till att lösa båda problemen. Därför tror jag att det är väl värt investeringen.
Jag hoppas att vi gemensamt hittar en lösning framöver.
Niclas Malmberg (MP):
Agneta Börjesson har talat om hela betänkandet. Jag går upp här i talarstolen som en av fyra motionärer från olika partier - Miljöpartiet, Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Liberalerna. Representanter från våra fyra partier har väckt motioner om att tillsätta en utredning som pekar på hur vi kan ersätta arvsmonarkin med ett mer demokratiskt system. Det är därför jag begränsar mig till den frågan.
När det gäller huruvida det strider mot grundläggande demokratiska principer anför Andreas Norlén faktiskt några av de principer där vi helt klart kan konstatera att dagens konstitution inte lever upp till det som vi säger att vi vill stå bakom, till exempel religionsfriheten. Ett annat sådant ingrepp är att tronarvingen inte har rätt att gifta sig med vem hen vill.
Det strider naturligtvis också mot det som vi annars anför som grundläggande principer. Vi brukar i andra sammanhang tala om hederskulturer när det gäller den typen av system och tycka att det är problematiskt. Men här har vi faktiskt en hederskultur inskriven i den svenska konstitutionen. Det tycker jag inte är värdigt den svenska demokratin.
Niclas Malmberg (MP):
Först och främst vill jag säga till Andreas Norlén att de olika principiella argument som förs fram här inte är några små detaljer. Andreas Norlén viftar bort oerhört viktiga principer som små detaljer. Samtidigt är den viktigaste felaktigheten att korrigera här just att kungen ärver sin position. Det är naturligtvis det viktigaste att ändra i konstitutionen, men de övriga bitarna som jag lyfte fram här är inte några små detaljer.
Det framförs gång på gång här från olika talare att kungen på något sätt representerar hela landet och att hela landet kan sluta upp bakom nuvarande kung tack vare att han har ärvt sin position. Så är inte fallet. Vi är många republikaner som inte alls känner oss bekväma med att vara representerade av kungen.
En demokratiskt vald person som representerar landet har helt annan legitimitet, och det är det viktigaste argumentet för att avskaffa arvsmonarkin. Om vi tittar på hur det har sett ut historiskt har arvsmonarkin fungerat utomordentligt dåligt. Att ärvas in i den rollen gör det väldigt svårt att fungera väl i den rollen. Det har man sett från start. Gustav Vasa, som jag nämnde tidigare i mitt anförande, var den som införde arvsmonarkin. Det gick dåligt redan från start.
Den äldste sonen, Erik XIV, genomförde Sturemorden och var tvungen att avsättas. Genom historien har vi sedan sett Gustav II Adolfs och Karl XII:s härjningar. Jag skulle vilja säga med bestämdhet att en slumpvis vald person, vem som helst, hade fungerat bättre i sin roll än vad de här kungarna gjorde, därför att de hade fostrats in i en roll som inte fungerade.
Dagens system har inte den här absoluta makten hos monarken, och därför kan det inte gå så fel som det har gjort i historien. Nu är det bara de ceremoniella funktionerna kvar. Vi är glada för att Torekovkompromissen kom så långt att det bara är de ceremoniella principerna kvar. Nu är det dags att ta nästa steg.
Niclas Malmberg (MP):
Annicka Engblom blandar ihop två frågor. Den diskussion jag för har inget med Vänsterpartiets motion att göra. Jag talar om att säkerställa public services oberoende gentemot statsmakterna. Det är det som kan behöva grundlagsskyddas. I dag fungerar ordningen väl. En regering utser ledamöter i en förvaltningsstiftelse som sedan i sin tur utser ledamöter i de tre public service-bolagen.
Men vad händer om det kommer en regering som precis som i Polen vill ta makten över public service och placera sin egna förtrogna i public services ledning? Det är enkelt. Man utser omedelbart hälften av ledamöterna i förvaltningsstiftelsens styrelse som genast kallar till nya bolagsstämmor och utser sina egna styrelser, inklusive vd:ar, i public service-bolagen.
En sådan situation vill vi inte hamna i. Vi vill inte göra detta möjligt för en regering som inte har goda intentioner med public service och inte vill låta public service agera oberoende utan tvärtom vill styra det med statlig propaganda, på det sätt som Annicka Engblom talade om. En sådan situation måste vi omöjliggöra, och det kan göras på många olika sätt.
Medieutredningen lyfte upp problematiken och säger att det är en fråga som vi måste hantera med utgångspunkt i den situation vi har i Sveriges riksdag i dag med ett parti som faktiskt inte erkänner public service-bolagens fria och oberoende roll utan tvärtom vill styra.
Niclas Malmberg (MP):
Jag är förbryllad över Annicka Engbloms inlägg, som inte alls handlar om de resonemang som jag för. Jag misstror inte på något sätt dagspress eller andra fria och oberoende medier. Jag lutar mig gärna mot den förtroendebarometer som tas fram varje år. Här ligger public service-bolagen i topp. 70 procent av landets invånare känner förtroende för Sveriges Radio och litar på vad som sägs där. Sveriges Television ligger nästan där, på 66 procent.
Glädjande är att lokalmedierna är på uppgång, från 46 procent förra året till 49 procent i år. Det betyder att nästan varannan person litar på att det som står i lokalpressen är sant. Jag vill givetvis se ännu högre siffror, men att det finns ett stort förtroende för både public service och dagspress är uppenbart.
Vi har de facto en situation där en regering som vill ta makten över public service snabbt kan göra det genom att tillsätta ledamöter i förvaltningsstiftelsen som sedan i sin tur utser styrelser i de tre programbolagen. Genom att försvåra det - och åtminstone se till att det måste vara ett val emellan - kan vi inte bli försatta i en situation där en regering omvandlar public service till statspropaganda.
Jag förstår inte varför Moderaterna skulle vara motståndare till att försvåra ett sådant övertagande. Det handlar inte om att det inte ska finnas alternativ till public service. Det handlar enbart om att vi ska säkerställa att public service inte omvandlas till statlig propaganda-tv.
Niclas Malmberg (MP):
Att få till stånd fungerande strukturer för återvinning är oerhört centralt om vi över huvud taget ska kunna bygga ett långsiktigt hållbart samhälle.
Det gäller generellt, och det gäller förstås i högsta grad när vi talar om metallåtervinning - inte bara för att metaller är en ändlig resurs och för att gruvdriften riskerar att skapa stora sår i naturen, utan också för att det är så oerhört mycket mer energieffektivt att återvinna metall än att tvingas bryta ny malm. Det tydligaste exemplet är aluminium.
Där har vi 95 procent mer energieffektiv hantering om vi återvinner än om vi producerar nytt aluminium. Men även för andra metaller är energieffektiviseringen stor. För järn handlar det om 75 procent mindre energiåtgång om vi återvinner järn i stället för att tvingas bryta ny järnmalm. Metallåtervinning är därför också en stor klimatfråga.
För varje ton metall vi kan återvinna minskar vi koldioxidutsläppen med tio ton. Då frågar sig någon: Kan det handla om så stora mängder metall som vi lyckas återvinna med metallrester från kremeringsaska? Ja, beräkningarna visar att många bäckar små gäller också här.
Det handlar om 20 ton metall per år som det i dag alltså enligt nuvarande begravningslag är förbjudet att återvinna. Med detta förslag till beslut möjliggör vi en återvinning. Detta är naturligtvis inte på något sätt lösningen på klimatfrågan i sig, men det är ett litet viktigt steg i rätt riktning. Jag är därför glad att vi faktiskt har sju miljöpartier i riksdagen i denna fråga. Det är sju partier som ställer sig bakom regeringens proposition.
Samtidigt beklagar jag att Sverigedemokraterna inte förnekar sig. De vägrar att gå med på detta, och de vägrar att ha ett miljö- och klimatperspektiv i frågan. De talar om att vi driver återvinningen för långt, och de ifrågasätter att metanavgången på något sätt skulle vara ett problem för klimatet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.
Niclas Malmberg (MP):
Det är uppenbart att Jonas Millard inte har läst propositionen i alla delar. Om han hade gjort det skulle han ha sett att den utredning som har föregått förslaget till beslut har belyst både miljöperspektiv och etiska perspektiv. Utredningen konstaterar att det vore mer vördnadsfullt att ta hand om metallföremål och låta dem återgå till kretsloppet. Detta är någonting som också kyrkogårdsförvaltningen i Stockholm har tagit fasta på i sitt remissvar.
De säger att perspektivet i dag är sådant att många som arbetar på kyrkogårdarna ser det som ett arbetsmiljöproblem att de tvingas in i en hantering som man vet är ohållbar. Det är alltså en etisk fråga att få till stånd en fungerande återvinning. Sverigedemokraterna missar inte bara miljöperspektivet; de missar också det etiska perspektivet och arbetsmiljöperspektivet.
Niclas Malmberg (MP):
Jag vill påminna Jonas Millard om att det i första hand handlar om metallbeslag från kistor. Det finns inte på något sätt något oetiskt i att återvinna detta, utan tvärtom.
Som Stockholms kyrkogårdsförvaltning framhåller upplever många som arbetar på kyrkogårdarna det som ett etiskt problem och ett arbetsmiljöproblem att man inte får återvinna metallen utan tvingas deponera den trots att allting talar för att det ur ett långsiktigt hållbart perspektiv är bättre att återvinna metallen. Det är någon sorts hemmasnickrad etik som Sverigedemokraterna ägnar sig åt här.
Om ni i stället hade tagit fasta på det som utredningen lyfter fram och det som remissinstanserna har tyckt om utredningen skulle ni ha landat i perspektivet att det är mer etiskt korrekt att driva återvinningen och möjliggöra en återvinning som tyvärr är förbjuden i dag. För Miljöpartiet är det självklart en utgångspunkt att få igång en återvinning så snart som möjligt. Som jag sa i mitt anförande tidigare skapar vi inte en hållbar utveckling enbart genom detta beslut.
Men vi måste i alla delar skapa en utveckling som går åt det hållet - många bäckar små! Vi måste minska utsläppen. Jonas Millard tar upp att det skulle finnas något slags mytbildning om att metanavgång är ett problem. Så är inte fallet. Sverigedemokraterna är uppenbarligen ett klimatförnekarparti. De tar inte klimatfrågan på allvar. Jonas Millard talar om att han är orolig för vad som händer efter hans död. Den stora oro som jag tror att alla vi andra delar gäller hur klimatfrågan skenar framöver.
Vi måste på alla sätt medverka till att minska utsläppen. Det här är ett beslut i rätt riktning - ett beslut som leder till att vi minskar utsläppen med 200 ton per år. Skulle vi då inte göra det? Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Vissa begravnings-frågor