Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag vill börja med att tacka infrastrukturministern för svaret. Frågan om en andra fast förbindelse över Öresund, mellan Helsingborg och Helsingör, är en fråga som har varit på agendan ganska länge. Man har vänt och vridit på den, framför allt ur ett lokalt och ett regionalt perspektiv. Men på senare tid har man också gjort det från nationellt håll, där man har tittat lite närmare på det här behovet.
Till att börja med är det viktigt att understryka att detta alltså inte handlar om en lokal förbindelse som är viktig enbart ur ett lokalt eller regionalt perspektiv. En Helsingborg-Helsingör-förbindelse bidrar inte bara till en helhetslösning av transportsystemet i Öresundsregionen utan är också en viktig pusselbit för transporterna mellan Skandinavien och övriga Europa. En viktig del i det här projektet är också att konstatera att det är möjligt att finansiera en sådan här förbindelse med brukaravgifter över relativt kort tid.
Köpenhamnsområdet och västra Skåne, det vi normalt kallar Öresundsregionen, utgör Nordens största bostads- och arbetsmarknad och har därmed också väsentlig betydelse för tillväxten både i Sverige och Danmark. Öresundsbron utgör för närvarande den enda fasta länken för långväga person- och godstrafik som finns mellan Skandinavien och kontinenten.
Nu visar prognoserna att bron och framför allt dess landanslutningar kommer att få omfattande kapacitetsproblem. Öresundsbron är redan i dag utsatt för ett hårt tryck, eftersom fjärrbetonad person- och godstågstrafik måste samsas med regional arbetspendling. Dessa påfrestningar kommer att öka ytterligare när den fasta förbindelsen under Fehmarn bält mellan Danmark och Tyskland öppnas, vilket den beräknas göra 2022.
På längre sikt riskerar vi därför få en trafikinfarkt som drabbar centrala delar av Öresundsregionen. Detta skulle få konsekvenser långt bortom närområdet på grund av den stora mängd transittrafik som passerar genom regionen. Därför är det i huvudsak en nationell angelägenhet att avlasta Öresundsbron genom ytterligare en fast Öresundsförbindelse.
Detta är, som jag nämnde tidigare, ett projekt som har haft stort stöd lokalt och regionalt. I bred samsyn har man tittat på projektet och gjort olika studier kring behovet av och förutsättningarna för en sådan förbindelse och av möjligheterna att finansiera den.
Bland annat Socialdemokraterna har på nationell nivå varit tydligt för en sådan här förbindelse, senast i den kommittémotion som Socialdemokraterna lämnade med anledning av alliansregeringens infrastrukturproposition. Där nämndes just denna förbindelse specifikt som viktig. Jag delar naturligtvis statsrådets bedömning att varje riksdagsledamot får stå för sina egna uttalanden. Så är det självklart.
Men det som är bekymmersamt är ändå när det kommer olika signaler från regeringspartierna. Nu var det inte vilken riksdagsledamot som helst, utan det råkade vara ordföranden i det fackutskott som hanterar just de här frågorna, alltså trafikutskottet, som uttalade sig på ett sätt som jag tycker är bekymmersamt. Det är svårt att tolka uttalandet på något annat sätt än att hon inte riktigt hade förstått förutsättningarna för den här förbindelsen.
En fast förbindelse är nämligen inte tänkt att ingå som en del i åtgärdsplanen och slåss om finansieringen med andra projekt, utan hela tanken är att den här förbindelsen kan finansieras helt och hållet med brukaravgifter, vilket de studier som har gjorts visar. Ett beslut kan fattas i anslutning till åtgärdsplanen, men det är inte ett projekt som ska konkurrera med andra projekt. Det här står på egna ben.
Det är alltså något av en missuppfattning, och tyvärr kan jag notera att statsrådet delvis ger uttryck för samma missuppfattning i det svar som har lämnats i frågan. Jag skulle gärna vilja att statsrådet förtydligar hur hon ser på finansieringen och också huruvida regeringen avser att fullfölja det arbete som den tidigare regeringen påbörjade i den här frågan.