KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Ja, Beatrice Ask, det var faktiskt ett väldigt intressant svar! EU, USA, Japan och Sverige har inte lyckats komma överens med Kina, Indien, Brasilien, Sydafrika och en del andra när det gäller immaterialrättsliga frågor, läkemedel och så vidare - alltså har vi fixat vi ett avtal där vi lämnar dem helt utanför!
Vi har gjort ett avtal för klubben med rika länder, och så har vi kunnat ställa de andra inför ett fullbordat faktum. Är det så man ska bedriva internationell politik? Jag vet att det är svårt att sluta internationella överenskommelser, och det är svårt att få dessa länder att acceptera att rika länder har ett informationsövertag när det gäller patent, immaterialrätt och varumärken.
Självklart vill dessa länder, som nu växer snabbt, ha en hel del att säga till om. Men man löser ingenting genom att kringgå dessa länder och tro att det går att få in någonting via bakdörren. Det kommer bara att leda till ökade spänningar och konflikter i världen. Tro mig!
Jag skulle vilja veta vad Sverige egentligen har gjort för att förhindra att enskilda personer ska drabbas när rättighetsinnehavarna ska samarbeta med internetleverantörerna. Det talas i ACTA om kommersiell spridning av icke-skyddat material, kommersiell fildelning eller vad det kan vara. Men det finns ingen riktig definition av begreppet kommersiell i ACTA.
I det avseendet går ACTA mycket längre än vad Ipred gör. Har Sverige verkat för att det ska finnas en tydlig definition där enskilda individer inte ska känna sig rädda för att de ska drabbas av det som står i ACTA om att jaga personer som sprider icke-skyddat material på nätet? Jag tror inte att det blir bättre av att göra som Sverige, EU, USA och andra har gjort.
Jag tycker att justitieministern borde ta initiativ till att vi stoppar ratificeringsprocessen i Sverige. Vi borde göra som andra ledande länder har gjort, så att vi får en tillnyktring i frågan.
Jens Holm (V):
Jag tycker också att detta är en viktig debatt. Precis som Lise Nordin sade är det stor risk för att utbyggnaden av vindkraft i Sverige håller på att stanna upp. Vi har Försvarsmaktens plötsliga inspel i frågan, men vi har också en mängd andra problem. Numera finns det ett kommunalt veto som gör att mängder av vindkraftsparker stoppas.
Det finns en uttagsskatt för dem som producerar kooperativ vindel. Regeringen höjer inte elcertifikaten och sätter därmed inte upp en större andel förnybar energi och vindkraft som målsättning. Men nu pratar vi om Försvarsmakten.
Då skulle jag vilja fråga försvarsministern: Om man vid en militär anläggning måste ha en radie på 4 mil där det inte får finnas vindkraftsturbiner, hur ska då våra JAS-plan kunna flyga omkring i andra områdena runt omkring i världen där det finns höga byggnader och kanske vindkraftverk?
Beslutet är inte bara ett hot mot vindkraften, utan det underminerar hela trovärdigheten för JAS-planen. Man kan ju inte förvänta sig att de hela tiden ska flyga över en platt fotbollsplan eller en åker. Så ser ju världen ut! Jag skulle vilja att försvarsministern, även om det pågår en utredning, säger någonting om hur det ser ut i andra länder. Det här känns som en apart, begränsad svensk fråga.
Är det på det viset är det faktiskt bara att sätta ned foten och säga åt Försvarsmakten: Nu får ni gilla läget - i det här landet bygger vi vindkraftverk! Avslutningsvis skulle jag vilja veta från försvarsministern: På vilket sätt verkar Försvarsmakten för att bidra till utvecklandet av förnybar energi? Nu känns det som att man bara motsätter sig allt hela tiden.
Jens Holm (V):
Det handlar självklart om att göra en avvägning mellan olika intressen som står mot varandra, men i det här fallet känns det som att det ena intresset har fått väga tyngst. Nu pratar vi om en yta som är stor som hela Danmark.
Vi pratar om en utbyggnad av vindkraften som är mer än den samlade vindkraft som finns i hela Sverige i dag, sju terawattimmar. Självklart är det enormt mycket vindel som står på spel. Jag tror att försvarsministern har något att göra här.
Försvarsministern är ju den som faktiskt kan lösa det här problemet. Det är en sak att vi står här i riksdagen och vill en himla massa. Det är också en sak att vi kanske nu har en miljöminister eller energiminister som ligger på en del. Men låt oss säga att försvarsministern verkligen säger till Försvarsmakten: Det här är inte riktigt proportionerligt. Det handlar om en radie av fyra mil. Det handlar om enormt stora ytor.
Ni måste faktiskt hitta andra lösningar. Då är jag rätt säker på att vi skulle göra stora framsteg på det här området. Hittills tycker jag inte att vi har sett de framstegen. Det är precis som Lise Nordin visade här. När man granskar vad Försvarsmakten har gjort ser man att de faktiskt inte har erbjudit några konkreta lösningar i någon större omfattning. Det är det som är riktigt oroväckande. Att det måste ske någon form av avvägning är vi nog alla helt överens om.
Jens Holm (V):
Jag vill tacka miljöministern för svaret. Utsläppen av svavel är en svår fråga, i alla fall om vi pratar om utsläppen från sjöfarten. De orsakar stora problem för miljön, inte minst vad gäller försurningen. De orsakar också stora folkhälsoproblem.
Man har uppskattat att det sker ungefär 50 000 förtida dödsfall varje år i Europa som en direkt följd av sjöfartens utsläpp. Detta är utsläpp som vi nästan skulle kunna eliminera om vi fick igenom de här hårdare kraven. Östersjön, vårt eget innanhav, är extra hotad. Det är också därför som Östersjön är ett svavelkontrollområde.
Därför är det bra att den internationella sjöfartsorganisationen och senare EU-kommissionen har bestämt sig för att det nu är dags att ta kontroll över de här utsläppen. Det är också därför som alla länder som ingår där, däribland Sverige och alla europeiska länder, står bakom den överenskommelse som innebär att utsläppen av svavel måste gå ned kraftigt.
Det kommer självfallet att innebära förbättringar för miljön och för alla de tusentals människor som bor runt omkring. Jag tycker i grunden att det är mycket som är bra i miljöministerns svar. Miljöministern säger att vi ska införa de nya kraven från sjöfartsorganisationen och EU. Det tycker jag är bra.
Men jag är samtidigt oroad eftersom jag vet att det finns andra ministrar i regeringen som har sagt att detta inte ska genomföras såsom vi har kommit överens om, det vill säga att det ska genomföras år 2015. Såvitt jag vet kommer det att bedrivas överläggningar i dag inom Regeringskansliet med miljöministern och andra ministrar om just detta.
Jag trodde att ni var helt överens om att genomföra svaveldirektivet år 2015. Därför vill jag ha ett tydligt klargörande från miljöministern.
Visst kommer Sverige att se till att vi lever upp till våra internationella åtaganden och EU-direktivet så att de nya kraven som gäller för Östersjön kommer att gälla från och med 2015? Det årtalet står nämligen inte i svaret från miljöministern.
Jag tycker att det är särskilt viktigt att hålla fast vid att direktivet ska genomföras 2015 eftersom jag vet att Lena Ek i EU-parlamentet tagit upp frågan med EU-kommissionen om att genomföra svaveldirektivet senare, 2020, och på så sätt tillmötesgå industrins krav. Jag hoppas verkligen att det inte längre gäller för Lena Ek och regeringen.
Jag är också lite oroad över miljöministerns svar när hon hänvisar till den svenska industrins konkurrenskraft. Låt oss vara helt ärliga. Att IMO-kravet och EU-kommissionens direktiv ska genomföras innebär att det kommer att kosta mer för sjöfarten och industrin.
Det är inga astronomiska summor vi talar om när det gäller övergången till ett mer miljövänligt bränsle, såsom flytande naturgas och destillatolja med mycket lågt svavelinnehåll, eller installering av rökgasrening i fartygen, men det kommer att kosta en del. Det måste industrin vara beredd att betala. Därför är jag oroad över miljöministerns hänvisning till industrins konkurrenskraft. Visst är det 2015 som gäller, Lena Ek?
Jens Holm (V):
Jag tackar Lena Ek för det svaret, men noterar att hon i sitt svar inte nämner att det är 2015 som gäller för Sveriges del. Men det kanske är så självklart att hon inte behöver nämna det.
Jag skulle dock vara väldigt tacksam om hon gjorde det, eftersom det inte står i interpellationssvaret och inte heller i regeringens budget att Sverige kommer att införa kraven på 0,1 procents svavelhalt i sjöfartens bränsle från och med den 1 januari 2015. Lena Ek, kan du inte säga det här i kammaren, så att jag inte behöver lägga mer tid på det?
Den 1 januari 2015 genomför Sverige detta, utan undantag, utan reservationer, utan "ifall att", "utifall det" och ditten och datten. Det är den 1 januari 2015 som gäller. Snälla, ge oss ett förtydligande om det! Det är inte bara Östersjön och inte bara Sverige som kommer att få de nya högre kraven. Det är precis som miljöministern säger.
Detta gäller även Storbritanniens kust samt kusten kring Kanada och USA, i princip hela Nordamerika. Det är inga små områden. Från deras kust och 40 mil ut i havet kommer man att ha de nya höga kraven på svavelutsläppen. Självklart kommer det, om vi politiker nu bara gör jobbet, att skapas en stor efterfrågan på nya bränslen som innehåller minimalt med svavel.
Och självklart kommer det att skapa en enorm möjlighet för alla de företag som erbjuder installation av så kallade skrubbrar, alltså rökgasrenare, som man kan sätta in på de flesta större fartyg. Min kollega Jonas Sjöstedt tog upp ett väldigt bra exempel: Viking Line kommer snart att köra med sin nya färja, som lever upp till dessa krav.
Jag vet att Gotlandsfärjorna Gotlandia och Gotlandia II i dag kör på ett bränsle som innehåller 0,2 procent svavel. De är nästan där också. Det gäller alltså att vi politiker ser till att vi sätter sådana nivåer som gynnar de företag och transportörer som går före för miljöns skull. Jag har ytterligare en fråga till miljöministern.
Miljöministern pratade om att det måste vara balans i det hela och att vi måste se till att vi stöttar svensk industri. Den svenska konkurrenskraften får inte drabbas av detta, säger hon exempelvis. Men jag vill veta hur vi ska göra detta. Att genomföra det som man har åtagit sig - kan inte det vara ett sätt att se till att man värnar konkurrenskraften? Hur tänker sig Lena Ek detta?
Ska regeringen gå ut med bidrag till företagen? Kommer man att söka pengar från EU? Vad ska man göra för att konkurrenskraften inte ska drabbas?
Jens Holm (V):
Men ska vi vänta på Ryssland innan vi inför de nya kraven för svavelutsläpp är jag rädd för att vi får vänta väldigt länge. I Lena Eks svar på min interpellation nämns den 1 januari 2015, men det nämns i en mening där det står att det är kontroversiellt. Det är just därför jag ställer frågan.
Jag ställer också frågan i ljuset av att Lena Ek själv när hon var EU-parlamentariker ställde frågan till EU-kommissionen om möjligheten att vänta med införandet till 2020 i stället.
Det är därför jag tycker att det är så viktigt att vi får ett tydligt klarläggande från regeringen att vi ska leva upp till det som vi har åtagit oss internationellt, nämligen att de nya svavelkraven ska gälla från den 1 januari 2015. Jag ställde också en fråga om hur konkurrenskraften ska bevaras enligt den svenska regeringen. Som det verkar nu är det enda sättet att bevara konkurrenskraften att man ska vänta med införandet.
Jag tycker att det är väldigt miljödefensivt. Det kanske finns andra sätt. Man kanske kan se till att hjälpa industrin så att de ställer om snabbare, stimulera dem så att de verkligen förstår att 2015 är det som gäller, att det är då de nya kraven på svavelutsläppen ska gälla. Nu låter det som att om man bara väntar med det här blir det bättre för svensk konkurrenskraft. Det tror jag inte alls.
Det är bättre att vi ser till att vi verkligen är med och ställer om i enlighet med det som vi har åtagit oss.
Jens Holm (V):
Det här var ett intressant svar från finansministern. Nu förstår inte jag riktigt vad den svenska regeringens linje i den här frågan verkligen är. EU-direktivet slår fast att minst hälften av intäkterna ska användas till klimatåtgärder. Finansministern slingrar sig och säger att det står "bör". Ja, det är sant - det står "bör".
Men då kan väl finansministern berätta här och nu: Tänker finansministern använda 1,3 miljarder kronor, eller åtminstone 50 procent av dessa pengar som kommer direkt från handelssystemet, till nya klimatåtgärder? Det är precis det som frågan handlar om. Sedan kan man göra det till en semantisk diskussion om bör och ska. Jag vill veta om regeringen tänker avsätta dessa pengar till klimatåtgärder. Ni gör inte det nu.
Nu går de här pengarna direkt in i statsbudgeten, bland annat för att man ska finansiera en sänkning av restaurangmomsen och andra i mitt tycke tokiga saker som regeringen håller på med. Vad är det annars för vits med att vi har EU-direktiv som slår fast att vi har ett handelssystem med syftet att minska utsläppen men också dra in resurser som ska användas till klimatarbete?
Sedan ska det komma frifräsare som tar de här pengarna, nallar på dem och ger dem till höginkomsttagare som ska käka ute på restaurang och andra saker. Då är det väl ingen vits med att vi har gemensamma regler. Jag vill veta nu: Kommer Anders Borg att använda åtminstone 50 procent av de 1,3 miljarderna till nya klimatåtgärder? Finansministern tar också upp att Sverige vidtar internationella åtgärder. Det är sant - det gör ni i regeringen.
Det stora problemet med det ni gör är att ni tar pengar från den redan befintliga biståndsbudgeten. Det kan vara malariabekämpning, kampen för rent vatten, skolbyggen, demokratiutveckling och andra saker som får stryka på foten då ni vidtar de här åtgärderna. Vi står bakom internationella överenskommelser som talar om att det ska vara nya och additionella medel när man går in med klimatbistånd. Man ska inte ta det från det redan befintliga biståndet.
Sedan blir det lite lustigt när finansministern pratar om förnybar energi, då alla vet att vi är förbisprungna av en mängd länder i världen, inte minst Danmark och Tyskland som är just de två länder som finansministern tar upp. Varför är det så att utvecklare av solenergi och solceller får flytta till Tyskland när de vill kommersialisera sina produkter? Här i Sverige finns det ingen marknad för det.
Vi har ingen solenergimarknad alls i Sverige, för vi har ingen politik för det. Det är ganska intressant att ni i den regering som nu styr gick ut i valet för ett år sedan och i ert så kallade jobbmanifest, alltså de borgerliga partiernas valmanifest, lovade nya stödsystem för solenergin i Sverige. Ett år senare håller ni nu på att avveckla dem. Vad är det för politik för förnybar energi?
Jens Holm (V):
Vi talar om EU:s utsläppshandelsdirektiv, som förnyades i början av 2009 då kraven på bland annat klimatfinansiering skrevs in. Vad är det för vits med att ha ett direktiv som säger att minst 50 procent av intäkterna från handelssystemet ska gå till nya klimatåtgärder? Vad är det för vits med det? Nu håller finansministern på att göra detta till en semantisk fråga.
Jag känner till massvis med lagtexter där det står bör och man skulle ha velat ha ett skall . Inte desto mindre står det så i direktivet. Kommer man att använda minst 50 procent, finansministern, av dessa 1,3 miljarder kronor, som dessutom successivt kommer att växa och bli mer och mer i takt med att koldioxidpriset förhoppningsvis går upp?
Kommer man att se till att minst 50 procent av intäkterna går till nya klimatåtgärder? Vi får inte höra någonting alls från finansministern. Det är oroväckande. Framför allt är det ett stort svek mot alla de hundratals miljoner människor runt om i den fattiga delen av världen som drabbas av våra utsläpp. På vilket sätt ska annars de fattiga länderna hjälpas?
Finansministern åker i väg till helgen, och ni kommer att diskutera miljardbelopp till de europeiska bankerna - men ni kan inte ta fram några nya pengar till dem som drabbas av våra utsläpp. Finansministern säger att det görs så mycket på det internationella planet. Ja, det är därför att vi har ett relativt högt bistånd. Men ni nallar från biståndet. Ni tar från malariabekämpning, från rätten till rent vatten och från demokratiutveckling.
Jag vet inte exakt vilka områden som drabbas, men det är biståndspotten totalt sett som drabbas när ni säger att ni vidtar klimatåtgärder. Ni tillför inga nya resurser. Det är riktigt dåligt. Sverige borde kunna bättre än så.
Jens Holm (V):
Detta är ännu en viktig interpellation i en viktig fråga. Som jag tolkar ministerns svar kan alltså Vattenfall gå in och bygga nya reaktorer. Det tycker jag är mycket märkligt.
Jag tycker att det säger någonting om regeringen, nämligen att vi här har ett statligt ägt företag men att man inte visar något större intresse för att bestämma vad det företaget egentligen ska göra.
Är det så att vi har en överenskommelse eller att regeringen och riksdagen har beslutat att inga statliga pengar ska gå till byggande av kärnkraft borde väl det vara helt avgörande för ett av våra största gemensamt ägda företag i det avseendet, nämligen att statliga Vattenfalls pengar inte ska gå till byggandet av några nya reaktorer.
Jag tycker också att det Jonas Sjöstedt nämnde, att Svensk Exportkredit har gått in med ungefär 1 miljard kronor till byggandet av den nya reaktorn i Olkiluoto i Finland, är ett exempel på att det i praktiken inte stämmer att statliga pengar inte ska gå till byggande av ny kärnkraft. Det går statliga pengar dit redan nu.
Jag undrar också över den kabel som Svenska Kraftnät har byggt över till Olkiluoto från den svenska kusten. Det är väl statliga pengar som går till att bygga en kabel för att binda ihop två kärnkraftverk. Det är också en form av statlig subvention. Jag skulle vilja se en mycket tydligare styrning från regeringens sida i den här frågan.
Centerpartiet har här verkligen chansen eftersom det är ni som sitter på det departement som verkligen bestämmer över de här frågorna. Jag tror också att det är ministerns och Centerpartiets genuina åsikt att några statliga pengar inte ska gå till byggandet av ny kärnkraft.
Men då får man verkligen se till att det blir på det sättet och i synnerhet se till att de gemensamt ägda företag som vi har verkligen gör sitt jobb och investerar i det förnybara. Om man vill att Vattenfall ska investera i det förnybara, den framtida energin, måste man faktiskt ändra i Vattenfalls ägardirektiv. Det var precis det som Jonas Sjöstedt tog upp här tidigare.
Då får man lägga fram konkreta förslag som säger att de framtida investeringarna inte ska gå till fossil energi. De ska inte gå till kärnkraft, utan de ska endast gå till den förnybara energin. Det är Vänsterpartiets politik. Uppenbarligen är det inte Centerpartiets eller regeringens politik.
Jens Holm (V):
Anna-Karin Hatt säger att samma regler ska gälla för statliga Vattenfall som för alla andra energibolag. Vi borde väl vilja något mer med de företag som vi äger tillsammans än att de bara ska göra exakt samma sak som Fortum, Eon och de andra jättarna på marknaden.
Vi borde väl vilja att Vattenfall ska vara en av de drivande krafterna i omställningen av Sverige till ett land där vi i framtiden inte släpper ut några växthusgaser över huvud taget. Om man vill det måste man ändra i ägardirektiven. Även om det inte ligger exakt på Anna-Karin Hatts bord borde det vara något som hon driver på i regeringen.
Man borde se till att Vattenfall i framtiden inte investerar en krona alls i fossil energi och att de framtida investeringarna inte går till byggandet av några nya reaktorer. Anna-Karin Hatt säger att det går så bra med förnybar energi i Sverige. Det är en sanning med modifikation.
Om vi ser oss runt i världen ser vi att andra länder ligger långt före oss. Jonas Sjöstedt tog upp exemplet med Tyskland, som har tio gånger mer vindkraft än Sverige. Danmark får en femtedel av sin elförsörjning från vindkraften. Solenergin ska vi inte prata om. Där händer absolut ingenting i Sverige!
Ni lovade i ert så kallade jobbmanifest inför valet att ni skulle införa nya stödsystem för solelen och solvärmen. Det ni gör nu är att ta bort stödsystemen för solvärmen. Inom kort kommer de också att försvinna för solelen. Det är att svika vad ni lovade i valrörelsen.
Jens Holm (V):
Jag tackar Lena Ek för svaret. Det är inte särskilt ofta vi debatterar EU:s utsläppshandelssystem. Det är egentligen ganska logiskt eftersom detta är ett beslut som är fattat på EU-nivå. Det lämnar inte särskilt stora utrymmen för flexibilitet, vilket miljöministern var inne på.
Precis som miljöministern har jag också ett förflutet i EU-parlamentet och har varit med och förhandlat om det här handelssystemet. Jag tror att jag och Lena Ek tycker att det är lika viktigt att det här verkligen blir ett system som levererar. Om man ska få ett handelssystem som levererar är det flera saker som ska fungera, men låt mig stanna vid två viktiga saker.
Den ena är att antalet utsläppsrätter som finns i systemet inte blir för många och att antalet successivt bringas ned. Det ska vara en utsläppskurva som går ganska stadigt nedåt så att det helt enkelt blir färre och färre utsläpp.
Det är också viktigt att man redan från början sätter ett pris på utsläppsrätterna så att man får ett förhållandevis högt pris på att släppa ut koldioxid. Jag är mycket orolig för det utsläppshandelssystem som finns i dag. När jag skrev den här interpellationen låg priset på en utsläppsrätt på ungefär 80 svenska kronor.
Det är egentligen alldeles för lågt enligt alla bedömare. Jag tror att man ibland brukar ha som riktmärke att priset ska vara ungefär 30 euro för en utsläppsrätt, det vill säga ungefär 300 kronor. Det är alltså många gånger högre än vad det är i dag. I dag ligger priset på ungefär 6 euro, det vill säga ungefär 60 kronor, per utsläppsrätt.
Jag tycker att vi i Sverige har ett mycket stort ansvar att se till att det här blir ett robust system som verkligen levererar. Jag studsade till när jag såg Lena Ek uttala sig, jag tror att det var i tidningen Miljöaktuellt, och hylla att svensk industri får en stor andel gratis utsläppsrätter med den svenska ansökan.
Det är precis sådana saker som gör att systemet förfelas. Ju mer gratistilldelning vi har i systemet, desto sämre kommer det att fungera.
Jag kan hålla med om att det är svårt att gå in och i detalj reglera ett system som redan är beslutat, men jag tycker att ett minimikrav borde vara att vi har en minister som inser vidden av det stora problem som vi har med handelssystemet i dag. Det tycker jag faktiskt inte att miljöministern riktigt gör.
Några konkreta åtgärder som jag vet att man diskuterar för att det här systemet ska fungera bättre är att man till exempel ska ha ett golvpris, alltså ett minimipris, för utsläppsrätter. Man kan kanske lägga det på 30 euro per utsläppsrätt. Är det någonting som miljöministern tycker är lämpligt?
Tycker miljöministern att vi i det här akuta läget ska plocka bort flera utsläppsrätter än vad som finns i systemet i dag? Miljöministern nämner någonting om att man ska påverka utbudssidan när det gäller utsläppsrätter, men jag förstår inte riktigt vilken den svenska linjen egentligen är. Vilken nivå tycker Lena Ek att en utsläppsrätt ska ligga på i dag? 6 euro per utsläppsrätt, är det en lämplig nivå?
Jag hoppas att du inte tycker det.