Lena Olsson (V):
Jag passar på att instämma i det som Kerstin Haglö hade att anföra. Jag tycker att det var ett väldigt bra anförande. Om nu Kerstin drog över tiden lite, kanske jag har anledning att dra ned lite.
Jag vill för Vänsterpartiets del säga att vi står bakom alla reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifalla till den som vi har tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet.
Ett bra brottsförebyggande arbete är bakgrunden till att man slipper vidta åtgärder som är mindre trevliga för ungdomarna. Alla barn och ungdomar har rätt till en trygg uppväxt. Tryggheten som grund är en viktig förutsättning för att man ska lyckas i vuxenlivet.
Det är inte så lätt att vara ung i dag. Det är mycket som lockar. Kerstin har ju nämnt att barnen lever i sin egen värld med ny teknik och så vidare. Unga känner också en stor oro för hur framtiden kommer att te sig.
Det finns faror, och det finns framför allt en stor ängslan bland de unga att de inte ska duga inför andra. Man är också rädd för att inte lyckas. Vi vuxna har ett stort ansvar för att alla våra barn och ungdomar ska lyckas så bra som möjligt.
Det gör vi genom att skapa långsiktiga förutsättningar för att barn och unga ska få en så bra start som möjligt i livet.
Vi kan i dagens betänkande från utskottsmajoriteten läsa att exempelvis skolan har ett stort ansvar i det förebyggande arbetet, och att man ska ge barn en bra värdegrund. Det är i och för sig bra.
Jag och Vänsterpartiet undrar hur det överensstämmer med det som händer i verkligheten och på våra skolor i dag med nedlagda fritidsgårdar, mindre personaltäthet på dagis och så vidare. Vi i Vänsterpartiet är allvarligt bekymrade över det larm om varsel som går över hela landet.
Det gäller till exempel lärare. SKL och majoritetens egna företrädare bönar och ber om att man ska tillföra resurser för att man ska klara av kärnverksamheten i kommunerna.
Skatteintäkterna minskar, men det finns något som ökar ganska dramatiskt, nämligen socialbidragsköerna. SKL säger att minst 2 000 kommer att sägas upp om man inte gör något.
Det kommer naturligtvis våra barn och unga att drabbas av. Jag tyckte att det fanns en ljusning när man lite löst aviserade att det skulle komma mer pengar. Men jag blev bekymrad av debatten i K.G. Bergströms tv-program i går. Där ändrades det.
Där fick vi en avisering om att man ska vara rädd om skattemedel. Det är klart att man ska vara rädd om skattemedel, men nog skulle jag hellre ha givit dem till kommunerna än stoppat dem i de byxfickor som redan är fulla.
Man kan naturligtvis ställa sig den här frågan: Varifrån ska vi få alla de resurser som vi ska använda till det brottsförebyggande arbetet när det dras in dramatiskt för kommuner och landsting?
Det är bevisligen för barn som har särskilda behov i skolan som resurserna ryker först. Det är ett problem att man inte får hjälp när man har de här behoven. Det kanske är en så stor klass att läraren inte hinner med. Det blir betygen lidande av.
Då är man på glid. Utskottsmajoriteten räknar upp olika åtgärder för att motverka ungdomsbrottsligheten. Jag tycker i och för sig att det är bra, men man missar själva poängen: Vad ska man göra åt de ekonomiska klyftorna som bara ökar?
Det tycker jag borde ha allra högsta prioritet eftersom stora klyftor i samhället är en grogrund för kriminalitet. Det är en väldigt viktig hörnpelare i det brottsförebyggande arbetet.
Man borde också se till att våra barn och ungdomar får förutsättningar att klara sin skolgång i stället för att dra in på lärare - mest för dem som behöver läraren mest. Man kan inte heller låta bli att säga: Se till att våra ungdomar får jobb! Vi har en dramatisk ökning av ungdomsarbetslösheten.
Det är inte heller bra om man ska brottsförebygga. Man kan också se till att föräldrarna har ett jobb att gå till. Det tär på hela familjen att ekonomin försämras och man inte har någon anställning.
När man inte har en anställning ska man ha en a-kassa värd namnet eller rätt till sjukpenning när man är sjuk. De här åtgärderna skulle bidra till att fler unga i längden håller sig borta från kriminalitet.
I stället får vi se neddragningar av kommunens resurser vilket resulterar i att det grundläggande förebyggandet försämras. Är det värt det att sänka skatten mest för dem som är rikast? Det är faktiskt det ni har gjort. Kommuner och landsting hade kunnat ha de pengarna kvar och gjort något bra i brottsförebyggande syfte.
För att få rätsida på unga på glid måste de bli synliggjorda. Någon måste se dem. Någon måste ta tag i dem. Är den politik som ni för nu ansvarsfull? Det skulle jag vilja ha svar på.
I vår reservation 4 tar vi upp frågan om en översyn om häktningsförfarande av de unga. I dag är det detsamma som för de vuxna. I betänkandet står det att regeringen ska komma med förslag om ändringar i häktningsreglerna, vilket är bra. Hur detta förslag kommer att se ut återstår att se. Men jag vill ändå nämna att det är nödvändigt att separera de unga från de vuxna är nödvändigt.
Jag har gjort ett besök på Kronobergshäktet där personal som jobbar med unga häktade framförde att det finns mycket större möjligheter i ett tidigt skede av häktningen att få den yngre på bättre tankar eftersom häktet innebär en väntan och en tid för att reflektera över det brott som de har begått.
Då måste det också finnas personal som har möjlighet att sitta och prata med dessa unga under häktningsperioden. Det framfördes klagomål på Kronobergshäktet om att detta utrymme inte fanns av ekonomiska skäl. Herr talman! I vår reservation 8 tar vi upp frågan om offentligt biträde.
Som det står i reservationen har riksdagen fattat beslut om nya regler. Alla som förhörs ska ha rätt till biträde vid ett förhör. Som nämns i reservationen finns det en forskarrapport från Handelshögskolan i Göteborg. Det har gjorts en stickprovsundersökning gällande 90 brottmål i Göteborgs tingsrätt.
Den visar att vid förhör med barn under 18 år förekom försvarare endast i 12 procent av fallen. Det är skrämmande, tycker jag, när det handlar om så unga människor. Det är inte rätt att låta så unga människor sitta i polis- eller åklagarförhör ensamma utan ett offentligt biträde. Herr talman!
Jag vill till sist nämna frågan om att drogtesta barn under 15 år. Nu är det ett utredningsförslag. Men man kan fundera på hur det kommer att se ut när själva förslaget kommer. Det går i dag bra att drogtesta barn under 15 år med den unges och föräldrarnas tillstånd.
Jag och Vänsterpartiet tycker att man ska låta det förbli så. Man kan läsa motioner om fotbojor, drogtest och olika slags tvångsmetoder.
Jag tycker att det är väldigt sorgligt eftersom jag tror att det aldrig kan ersätta den långa och nödvändiga åtgärden, nämligen att förebygga problem hos unga med mänsklig närvaro och dialog, inte med akuta och populistiska drag som stickprov och bojor. De ungas tilltro till oss vuxna växer genom dialog med oss.
Den växer nog inte så mycket genom att de unga utsätts för tvång.