KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nyamko Sabuni (L):
Nej, Inger Davidson, jag tolkar inte religionsfrihet som frihet från religion. Jag tolkar religionsfrihet som frihet att välja antingen religionen eller inte religionen. Som barn kan man inte välja, vilket betyder att du som förälder självklart har rätt att i ditt privatliv, i ditt hem, fostra ditt barn enligt din övertygelse. Men det är inte statens ansvar att i skolan fostra barn i samma övertygelse.
Det är det som är skillnaden mellan våra åsikter. Du har all frihet att fostra ditt barn som du vill, men skolan ska vara sekulär och objektiv. Dagens religiösa skolor är inte alltid så sekulära eller objektiva. Barn lever inte i isolerade celler. Nej, vanligtvis gör de inte det. Men barn i den religiösa skolan hänvisas dit - i den isolerade cellen i den troende familjen, i den isolerade cellen i den religiösa skolan eller i förskolan.
Det är det som händer. Det är det jag vill undvika. Varför stöder ni inte Folkpartiets förslag på en utredning för att komma till rätta med detta? Jag inser att det är svårt att förbjuda. Vi har konventioner att diskutera. Men ni kan väl åtminstone hålla med om att det i Sverige behövs mer för att komma till rätta med det här. Håll med om det jag läste upp precis nu så har vi löst problemet.
Nyamko Sabuni (L):
Jag skulle kunna säga samma sak om Socialdemokraterna och Miljöpartiet. "Friår kommer aldrig att bli verklighet." Men det blev de. Något nytt har hänt, Mikael Damberg. Mitt eget parti var berett att lägga dessa krav, som var så viktiga för mig, i byrålådan efter överenskommelse med kd. Men nu är det inte så längre.
Det finns ingenting i överenskommelsen som låser oss fast vid att vi inte får uttala vår mening, om att vi inte får kämpa och förhandla om våra åsikter. Det är det jag tar fasta på. Det är det som är viktigt. När Folkpartiet återigen prioriterar denna fråga menar jag att chanserna är stora. Tiden ligger för mitt förslag. Det kommer att bli svårt för kd.
Jag säger: Lycka till med att förklara för de 80 procenten av den svenska befolkningen som anser att jag har rätt att det skulle vara fel med bättre tillståndsregler, hårdare krav och helt enkelt bättre kontroller. Lycka till med det. Tiden är ute för er. Därför är det här så viktigt för mig. Jag har inte svikit min artikel. Skillnaden mellan mig och dig är att du hade blivit glad om jag hade röstat nej. Då hade vi försvårat för alla andra alternativ att etableras.
För mig är det bara de religiösa skolorna som är problemet. Det etableras färre religiösa skolor. Det kommer inte att stoppa alla. Det ska ändå finnas etableringsfrihet. Att det etableras färre religiösa skolor löser inte det stora problemet med tillståndsgivning och kontrollmekanismer. Det är det jag vill komma åt, och det får jag nu.
Nyamko Sabuni (L):
Jag förstår Mikaels upprördhet. Jag var nyckeln till hans dröm om förbud mot etableringsfrihet generellt - i stort. Men vi delar inte samma dröm. Jag är för etableringsfrihet. Jag är för friskolor. Det är religiösa skolor som är problemet. Om Socialdemokraterna störs av de religiösa skolorna kan ni göra något åt det redan i dag. Men ni är inte störda.
Ert intresse ligger i att det inte ska finnas privata alternativ över huvud taget. Min kamp är mot de religiösa skolorna. Det är det som ger maximal nytta för så många som möjligt.
Nyamko Sabuni (L):
Jag inser också de problem som Egon beskriver. Återigen är den tillsatta utredningen just till för att se över hur stora problemen är och på vilket sätt vi kan lösa dem. De här lagarna är inom EU väldigt mycket gemensamma. Egon Frid talar om ångerrätten i distans- och hemförsäljningslagen.
Det är ett arbete som nu är på gång, och beslut kommer att fattas. Jag kan erkänna att Sverige lite var emot detta med ångerrätten eftersom vi till exempel har rätt till förtidsbetalning vid lån. Men eftersom alla andra i unionen var måna om det har vi gått med på att det ska finnas en ångerrätt, så det är en lag som är på gång och som kommer att vara till hjälp för många människor.
Jag tror och anser att det är långtgående att spärra alla telefoner. Jag menar att det är bättre att alla de hushåll som behöver och vill spärrar sina telefoner. För dem som har problem med ekonomin och konsumtionen har vi ju konsumentvägledaren i kommunen som kan vara till hjälp med att ge tips om hur man ska gå till väga.
Jag inser att de här problemen finns, men vi får avvakta vad utredningen kommer fram till för att veta exakt hur vi ska förbättra för olika människor och hushåll. Jag är också medveten om att Nix-Telefon bara gäller fast telefoni och inte mobiltelefoner. I dagsläget är det inte så vanligt förekommande att man blir uppringd på mobilen i försäljningssyfte.
Men jag kan tänka mig att när fler och fler bara äger en mobil och inte har fast telefoni kommer marknaden antagligen att söka sätt för att hitta oss på mobiltelefoner. Vi får följa den utvecklingen och se vad vi kan göra åt den. Men i dag är det ju så dyrt att ringa till mobiltelefoner att företagen inte ringer till mobiltelefoner för den typen av syfte.
Jag kan tänka mig att man startar ett Nixregister - det kanske redan har startats - också för mobilabonnemang. Jag tror att det kommer att finnas krafter också på marknaden som kommer att reglera detta beroende på att problemen accelererar. Men just nu finns det inga stora problem när det gäller försäljning via mobiltelefoner.
Nyamko Sabuni (L):
Jag delar Egon Frids oro. Egon Frid har helt rätt i att vi måste se till att ha konsumentlagar som verkligen är till skydd för konsumenter. Det pågår ett arbete inom EU för att få gemensamma lagar. För konsumenten ska det inte spela någon roll i vilket EU-land man handlar. Skyddet ska vara starkt.
Det arbetet är vi stolta över, och vi har lyckats påverka mycket i vår riktning, för Sverige är ändå bäst i EU på detta område. Jag skulle önska att vi hade flera och starkare konsumentorganisationer, vilket vi saknar, men på lagområdet är vi duktiga. Där har vi lyckats övertyga EU att gå i vår riktning, så att de lagar som man nu planerar att anta inom EU kommer att vara bra och skyddande för konsumenter.
När det gäller Nix-Telefon för mobiler måste vi följa den utveckling som pågår. Jag är övertygad om att det kommer en sådan service när problemen blir påtagliga. Jag håller också med om att det är svårigheter med Nix-Telefon. Som du själv nämnde tar det tre månader innan man registreras, och då hinner företagen ringa. Efter tre år måste man bekräfta att man vill vara kvar i registret.
Glömmer man det öppnas linjen igen. Det finns alltid oseriösa företag, men jag tror att det är viktigt för marknaden att jobba med frågan och se till att de oseriösa företagen rensas bort. Det finns anledning att följa detta, och det kommer jag också att göra. Till sist vill jag säga något om obligatoriska kommunala konsumentvägledare. Jag tror inte riktigt på den tanken.
Den dagen vi fattar ett sådant beslut i riksdagen kommer det att betyda att vi måste reglera hur varje kommun ska jobba med dessa frågor. Jag tror att behoven i varje kommun varierar, och därför är det bra med den frihet som dagens konsumentvägledare har. Däremot kan jag se att det eventuellt kan behövas en översyn av vad det är konsumenterna behöver och vad vi från Regeringskansliet i så fall kan göra för att på olika sätt underlätta för kommunerna.
Det kanske inte alltid handlar om just en obligatorisk konsumentvägledare, men det kan antagligen finnas andra behov. En sådan översyn kan komma att behövas - det håller jag med om. Men jag håller inte med om behovet av obligatoriska konsumentvägledare. Jag delar din oro, och vi får fortsätta att följa denna process. Jag är övertygad om att vi kommer att hitta ytterligare sätt och metoder, om det behövs, för att skydda de konsumenter som i dag är utsatta.
Nyamko Sabuni (L):
Vi får inte glömma att många av de här tidningarna, även kommersiella gratistidningar, faktiskt överlever just på grund av att de säljer annonsplatser i tidningarna. Det vore felaktigt, menar jag, att undanhålla medborgarna relevant samhällsinformation bara för att det i tidningen förekommer reklam.
Den övervägning jag gör är att det är mer rätt att få denna samhällsinformation än att man i denna tidning eventuellt råkar läsa reklam av olika slag.
Jag kommer att jobba för att se till att vi kommer att fortsätta att ha ett starkt skydd för konsumenterna, följa utvecklingen på marknaden, speciellt den tekniska utvecklingen, för att se om konsumenter exponeras på ett helt annat sätt än vad vi i dag känner till och om det då behövs stöd och lagändringar.
Men gränsen mellan samhällsinformation och reklam tror jag är så väldigt tydlig att jag inte ser att det just nu finns något som man behöver ändra i lagen. Det är tydligt. Följer marknaden det menar jag att lagen är bra som den är.
Nyamko Sabuni (L):
Helene Petersson har frågat mig hur regeringens satsning på romer ska finansieras. Såsom Helene Petersson har noterat håller regeringen fast vid den förra regeringens beslut att inrätta en delegation för romska frågor. Denna delegation ska vara nationellt pådrivande i arbetet med att förbättra romers situation i Sverige.
Att hålla fast vid beslutet om att inrätta en delegation för romska frågor är en viktig markering från regeringen att det behövs fortsatta kraftansträngningar för att komma till rätta med de problem som berör många romers vardag i det svenska samhället. Jag ska se till att delegationens arbete sätts i gång så snart som möjligt. Delegationen ska givetvis finansieras, och bland annat kan vissa insatser finansieras via sakanslaget 47:1 Åtgärder för nationella minoriteter.
Delegationen ska ha i uppdrag att utreda romers situation i Sverige genom att inhämta, sammanställa, analysera och redovisa erfarenheter och kunskap som finns på området. Det finns redan kvalificerat utredningsarbete och kompetens på området, men jag anser att det är angeläget att få en samlad bild av en komplex situation för att möjliggöra en positiv utveckling. Delegationen ska också lämna förslag på hur romers livsvillkor i samhället ska kunna förbättras.
Vi vet också att det i många kommuner finns ett stort behov av stöd och en stark efterfrågan på kunskap för att förbättra romers situation på orten. Delegationen har därför ett väsentligt uppdrag i att främja och stödja kommunala initiativ på området samt uppmuntra kunskapsutbyte. Dessutom är andra åtgärder aktuella, och det är naturligtvis så att regeringen kommer att tillförsäkra att de åtgärder som beslutas har en finansiering. Jag har för avsikt att föra en dialog med romska representanter om de ytterligare behov som finns.
Redan i början av nästa år håller jag ett samrådsmöte med representanter från de nationella minoriteternas organisationer, däribland romska organisationer. Jag kommer också att bjuda in romska företrädare till ett enskilt möte vid ett senare tillfälle under våren.
Nyamko Sabuni (L):
Som Helene Petersson nämner kommer vi att fortsätta med alla de olika reformerna och aktiviteterna. Jag är glad att vi finner varandra på den punkten. Delegationen kommer att finansieras, som jag sade tidigare. Det är ovanligt, som du säger, att man för över pengar från det ena året till det andra. Jag kan inte här ge dig beskedet att så blir det, men jag kan ge dig beskedet: Ja, så jobbar jag.
Jag jobbar för att de 700 000 som blir kvar ska flyttas över till nästa år, och jag har stora förhoppningar om att det ska bli så eftersom just romernas situation är så exceptionellt viktig för oss att följa och göra något åt. Därför hoppas jag att vi ska kunna få dispens för att faktiskt göra något som är mycket ovanligt. Å andra sidan är ju också den diskriminering och utsatthet som romerna drabbas av i vårt land väldigt ovanlig i förhållande till andra folkgrupper. Det är mitt svar.
Jag jobbar på det men kan i dag inte ge något svar på det du frågar om. Som du vet är det ovanligt, men vi får se vad resultatet blir.
Nyamko Sabuni (L):
Det är så, som Helene Petersson säger, att delegationen är nytillsatt. Vi måste räkna ut vad den kan komma att behöva kosta. Det är också delegationen som kommer att få i ansvar att undersöka, analysera och lägga fram förslag om vad som behöver göras. Det betyder att jag måste ge delegationen chansen att faktiskt göra det också, så jag kan inte redan i dag säga exakt allt som behöver göras och exakt hur mycket det kommer att kosta.
När det gäller språkvård är det däremot redan bestämt. Vi har insett att språkvård och romani chib är eftersatt. Därför har vi sett till att Institutet för språk och folkminnen har fått extra medel för att just fokusera på romani chib och den språkvården.
När det gäller kvinnorna är det så att eftersom den här delegationen tillsätts kan jag i dag inte tala om huruvida just denna form, med möten med kvinnorna, kommer att fortsätta. Jag menar att det också är en sak för delegationen att ha med i samtalen om hur vi fortsätter detta arbete.
Innan delegationen är tillsatt, och innan jag har lagt fram riktlinjer med ordföranden och övriga ledamöter i gruppen, vill jag inte säga för mycket, för jag vill inte låsa dem för mycket. Jag tror att detta är något som vi måste göra gemensamt. Men jag håller med dig om problembeskrivningen. Jag håller med dig om vikten av att vi gör något på detta område. Jag är övertygad om att vi kommer att jobba tillsammans i de här frågorna. Det kommer inte att vara någon kamp, utan tvärtom tror jag att det kommer att bli fråga om befruktning oss emellan när det gäller vad som behöver göras och kan göras.
Det ser jag fram emot.
Nyamko Sabuni (L):
Jag är ju inte bara minister för minoritetsfrågorna. Jag är också jämställdhetsminister. Du kan känna dig övertygad, Helene, om att den aspekten, det perspektivet, också finns med i det här arbetet. Romska kvinnors situation kommer inte alls på något sätt att bli eftersatt, utan vi kommer tvärtom att jobba intensivt med den. Jag är också övertygad om att deras kraft, deras delaktighet och medverkan är viktig.
Det är A och O för att komma till rätta med många andra problem som romer utsätts för, framför allt barnens situation när det gäller utbildning och så vidare. Vi kommer att ta tag i detta också, men återigen: Jag vill ge delegationen chansen att föra de samtalen med mig innan jag låser fast den vid vissa saker. Sedan är det så att jag har varit statsråd i åtta veckor, två månader. Man kan inte ha färdiga svar på allt efter så kort tid.
Jag måste få återkomma till hur vi lägger upp arbetet. Det vi är överens om är att det är en viktig fråga, en angelägen målgrupp, och att man måste göra något åt detta. Det kommer vi också att göra.
Nyamko Sabuni (L):
Elisabeth Svantesson har frågat mig vilka åtgärder som jag avser att vidta för att säkerställa en förbättrad kvalitet i de kommunala introduktionsprogrammen samt vilka åtgärder som jag avser att vidta för att förbättra uppföljningen och utvärderingen av den kommunala introduktionen i framtiden. Snabbt inträde på arbetsmarknaden är en nyckel till integration. Här finns, som Elisabeth Svantesson anger, brister i dag.
Hur nyanländas introduktion utformas är av central betydelse för att flera personer, snabbare än i dag, ska få jobb. Tidiga kontakter med arbetslivet, snabb bedömning av yrkeskunskaper och undervisning i svenska parallellt med praktik eller arbete är tre viktiga utgångspunkter. Ytterst handlar det om att flera ska få jobb. Nystartsjobben är ett viktigt instrument för att stimulera till att personer som har svårigheter att få ett reguljärt arbete får anställning.
Invandrare som deltar i introduktionen är en av målgrupperna. Regeringen har vidare för avsikt att återkomma med åtgärder för att ytterligare påskynda arbetsmarknadsinträdet för nyanlända invandrare, till exempel lärlingsintroduktion. Arbetsmarknadsverket har fått ett uppdrag att bedriva en försöksverksamhet i tre län med syftet att hitta arbetssätt som avsevärt förkortar arbetsmarknadsinträdet för nyanlända invandrare. Denna försöksverksamhet ska utvärderas vetenskapligt.
Det är också viktigt att öka möjligheterna för andra aktörer än Arbetsmarknadsverket att bidra till att förbättra arbetsmarknadspolitikens resultat. Regeringen har uppdragit till Ams att mer aktivt använda kompletterande aktörer i syfte att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och motverka utanförskap. En avrapportering av dessa uppdrag ska lämnas till regeringen i augusti 2007, alltså i år. Men detta är inte tillräckligt.
Det är också viktigt att stärka de ekonomiska incitamenten för att påskynda inträdet på arbetsmarknaden. Incitament behövs för den enskilde, för kommunerna och för arbetsgivarna. Jag anser att flyktingmottagandet och introduktionen behöver reformeras. I detta ingår även ett behov av att se över den statliga ersättningen till kommunerna. Jag avser att ta initiativ till en sådan översyn.
Ett annat viktigt inslag är validering, där regeringen avser att återkomma med förslag. För att förbättra underlaget för framtida reformer måste uppföljningar och utvärderingar av hög kvalitet ges en mer framskjuten plats. Detta gäller alla insatser som syftar till en snabbare introduktion för nyanlända invandrare. Det finns i dag flera kvalificerade institutioner som kan genomföra de utvärderingar som är nödvändiga.
När det gäller uppföljningar anser jag att det är sektorsmyndigheterna och kommunerna som har ansvar för att dessa genomförs regelbundet. Avslutningsvis kan jag försäkra Elisabeth Svantesson att regeringen kommer att lägga ned stor kraft på att se till att insatserna för nyanlända invandrare effektiviseras med syftet att åstadkomma en snabbare etablering på arbetsmarknaden och i samhället i övrigt.
Nyamko Sabuni (L):
Som Elisabeth Svantesson säger är vi överens om den problembeskrivning som finns och att de introduktionsprogram vi har i dag inte fungerar tillfredsställande. Det är väl det som gjort att till exempel försöksverksamhet med Arbetsmarknadsverket och Ams tillkommit, alltså just för att få en lite närmare koppling till arbetsmarknaden. Som jag sade behöver vi en större översyn av introduktionsprogrammen.
Jag kan i dag inte säga exakt vad de ska innehålla, men inriktningen är att vi behöver introduktionsprogram som har närmare koppling till arbetsmarknaden så att människor inte blir bidragsberoende efter de tre år som dagens introduktionspeng gäller. Vi behöver introduktionsprogram som har inbyggda incitament både för individen, kommunerna och andra aktörer, om de nu är arbetsgivare eller myndigheter, för att så fort som möjligt få ut människorna i arbetslivet.
Vi behöver fråga varje person som kommer till vårt land vad de har med sig i bagaget, vad det är de vill, vilken inriktning de har, så att de får vara med och planera för sin framtid. Det gör vi alldeles för lite. Vi behöver också hitta metoder för hur vi fångar in alla i introduktionen eller för något slags stöd och hjälp för att komma in på arbetsmarknaden. I dag är det enbart flyktingar, det vill säga asylflyktingar, som fångas in i dessa introduktionsprogram, däremot inte till exempel anhöriginvandrare.
Även de behöver denna typ av stöd och hjälp för att komma ut på arbetsmarknaden. Regeringen kommer att göra allt vad den kan, och jag vill att utredaren ska tillsättas snabbt. Ärendet håller på att beredas i Regeringskansliet. Jag vet att Elisabeth Svantesson har goda erfarenheter på det här området och jag välkomnar kontakter med henne även fortsättningsvis just för att kunna ta del av hennes erfarenheter.
Utgångspunkten för oss båda är att människor så snabbt som möjligt måste komma ut i arbete. Det handlar också om egenmakt, och egenmakt kan man inte få om man inte kan försörja sig själv. I dag kan människor exempelvis inte bestämma var de ska bo. Jag ser problem i Södertälje. Jag ser problem i Malmö. Människor söker sig dit och det uppstår trångboddhet. Dessa människor skulle inte bo trångt om de hade en egen försörjning.
Jag tror inte att vare sig Södertälje eller Malmö skulle ha problem med att många söker sig till just dessa städer om människorna kom in i arbete så fort som möjligt. Det finns en stor potential hos de nya som kommer till Sverige. Den potentialen måste tillvaratas på olika sätt. Vi misslyckas med det i dag. Det är min och regeringens avsikt att vi ska bli bättre på det. Översynen kommer att vara av stort värde.
Med den förra, socialdemokratiska, regeringen handlade det alldeles för mycket om att testa verksamheter i stället för att gå till botten med det som var problemet. Vi har utrett en mängd mål med integrationen, men inte hur vi sedan implementerar politiken för att den ska fungera ordentligt. Det är det vi ska göra nu.
Nyamko Sabuni (L):
Jag vill passa på att tacka Elisabeth Svantesson. Låt mig avsluta med att säga att jag tror att vi har ett stort problem i Sverige. Det handlar om att vi aldrig egentligen lyckats uppfylla de rättigheter som vi menar att enskilda människor har. När man inte lyckas med det då har man också svårt att ställa krav på den enskilda personen. Vi måste alltså styra in på att rättigheterna ska finnas där de kan uppfyllas, och när de inte uppfylls måste någonting hända.
Då kan vi också tryggt ställa krav på den enskilda personen. Jag tror att det behövs. Jag behöver som individ i ett samhälle känna att det ställs krav på mig eftersom det finns en tro på att jag kan och vill. Den känslan måste vi förmedla ut i samhället. Vi ska också se till att styrningen blir bättre på det här området.
Nyamko Sabuni (L):
Fritidsaktiviteter för unga människor är något som har varit eftersatt i många år. Förra året eller året innan bestämde sig dock den socialdemokratiska regeringen för att satsa ganska stora pengar på det området, och det tycker jag var jättebra.
Just eftersom det satsades så stora pengar på detta område förra året anser jag inte att det är relevant att satsa ytterligare pengar innan vi har genomfört de satsningar som den förra regeringen lade fram och som vi nu också har fortsatt med. Jag är alltså inte alls orolig för ungas fritidsverksamheter, tvärtom. Dock varierar det väldigt mycket mellan kommunerna, och jag menar att kommunerna måste ta ett större ansvar.
De kommuner som i dag inte gör det måste ta ett större ansvar för att deras unga ska ha mötesplatser och meningsfulla fritidsaktiviteter.
Den rapport som levererades av Ungdomsstyrelsen innehåller också väldigt mycket information om de olikheter som finns runtom i landet - flickor och pojkar efterfrågar olika saker, landsort och storstäder har olika behov, barn med invandrarbakgrund efterfrågar helt andra saker än etniskt svenska ungdomar och så vidare.
När det nu finns så väldigt mycket olikheter runtom i landet är jag mån om att fortsätta att gräva i detta och se exakt vad det är vi ska satsa på. När jag som nytillträtt statsråd med ansvar för dessa frågor fick budgeten framför mig gjorde jag därför bedömningen att jag inte ville satsa dessa ytterligare 80 miljoner på den här verksamheten förrän jag faktiskt var insatt i exakt vad det var jag satsade på.
Beskrivningen av vad man skulle göra med pengarna fanns bland alla andra pengar som jag har nämnt tidigare. Det fanns inget specifikt som jag kände att det var jätteviktigt att få pengar till. Jag bestämde mig därför faktiskt för att ta de 80 miljonerna och satsa på verksamheter som främjar integration och att satsa på verksamhet för att återrehabilitera före detta rasister. Jag tyckte att det var viktigare verksamheter.
Men när vi har satt oss in i det Ungdomsstyrelsen har skrivit, kanske fått ännu mer information, säger jag självklart inte att vi inte kommer att behöva satsa mer pengar just där det behövs. Men i dag känner jag inte att jag har kunskapen att motivera att de 80 miljonerna skulle ha använts på ett förnuftigt sätt. Jag tycker att det är förnuftigare att använda dem till just de verksamheter som jag nämnde. Så är det.