Leif Pettersson (S):
Vi ska nu, precis som Ola Johansson sade, diskutera en rad frågor som berör väg-, fordons- och trafikfrågor. Det rör sig om frågor inom ett brett spektrum. Debatten riskerar därför att bli ganska ostrukturerad. Den kommer i varje fall att handla om många olika saker. Jag tänker uppehålla mig vid de punkter där vi yrkar bifall till olika reservationer. Det innebär inte att jag inte står bakom alla reservationer som vi har lagt fram, men för tids vinnande gör jag på detta sätt.
Det första som måste konstateras är att vi nu har en regering och en riksdagsmajoritet som är tömd på idéer för framtiden. Det visas inte minst när vi nu ska debattera några frågor som är ganska enkla men som skulle innebära stora positiva förändringar för dem som är berörda, om bara majoriteten för ett ögonblick orkade lyfta blicken.
I stället är man fixerad vid jobbskatteavdrag och andra skattesänkningar som helt tar bort möjligheten att vidta åtgärder ens i de enklaste frågor. Finansdepartementet styr hela den högerledda regeringen och riksdagsmajoriteten. Jag ska ge några exempel. Det handlar om tömningscentraler för taxi som skulle inbringa ca 1 miljard till statskassan - ingen åtgärd.
Det handlar om åtgärder som skulle underlätta livet i glesbygd genom att bilbesiktningen skulle kunna ske närmare hemmet och skyltning för att det lokala näringslivet ska utvecklas - ingen åtgärd. Det handlar om initiativ som innebär att snöskotern ges bättre förutsättningar, inte minst inom besöksnäringen - ingen åtgärd.
Det handlar om en enkel översyn av digitala färdskrivare för att förbättra konkurrenssituationen för seriösa åkare - ingen åtgärd. Herr talman! Detta är inte bra. Jag hoppas att majoriteten tänker om och kastar loss från fixeringen vid skattesänkningar. Det första som jag tänker beröra lite mer är tömningscentraler för taxi. Vi har fyra motioner där man kräver åtgärder inom detta område.
Det är tre socialdemokratiska motioner och en motion från centerpartisten Staffan Danielsson. Vi har alltså ett blocköverskridande krav som ratas. För mig är det obegripligt att utskottsmajoriteten inte backar upp de här förslagen. Taxibranschen har i en uppvaktning av trafikutskottet uttryckt sitt sedan länge kända krav på att tömningscentraler ska vara obligatoriskt. Jag förstår taxibranschen.
Det de strävar efter är att konkurrens på lika villkor ska kunna ske. Svartåkare och fifflare ska ges så lite utrymme som möjligt. De seriösa taxiåkarna har inget emot den här åtgärden. De skulle tvärtom hälsa det här förslaget med tillfredsställelse. Det ger dessutom, lågt räknat, 1 miljard i ökade intäkter till staten.
Det kan aldrig vara fel att se till att de skatter som beslutats av denna kammare verkligen också betalas. Jag vill i det här sammanhanget också peka på att Skatteverket i en skrivelse från november förra året stöder förslaget. Inte minst det borde väl få en ansvarskännande majoritet att agera. I debatten har framförts att detta skulle kosta stora pengar för varje taxibil. Summor på 100 000 har nämnts av finansministern.
Vi kan konstatera att han i det här fallet har räknat fel. Det är summor helt tagna ur luften. När taxibranschen senast besökte vårt utskott kom den här frågan upp. Beskedet vi då fick var att det skulle kosta ungefär 2 500 per taxibil. Jag har också vid ett flertal tillfällen diskuterat denna fråga med taxichaufförer som jag har åkt med. Samtliga har uttryckt sin förvåning över att detta inte redan är praxis.
Taxibranschen är för. Skatteverket är för. Vi inom oppositionen är för. Det är bara regeringen och majoriteten i den här riksdagen som är emot. I majoritetstexten gömmer man sig bakom en utredning som är ute på remiss. Jag vet inte vad som är riktigt, men taxiföreningen påstod i alla fall vid sin uppvaktning av utskottet att den här utredningen inte är relevant i den här frågan.
Det beredningsarbete som sägs pågå i Regeringskansliet skulle behöva att en majoritet i riksdagen gav till känna att någonting måste göras i denna fråga. Jag uppmanar er att tänka om och agera nu. Därför yrkar jag bifall till reservation nr . Herr talman! Det finns i detta betänkande några frågor som berör politiken utifrån perspektivet att hela Sverige ska leva.
Det är bilbesiktningens reglering och frågor om vägskyltning. Den avreglering av bilbesiktningen som genomfördes för en tid sedan gjordes utan att någon som helst hänsyn togs till situationen på landsbygd och i glesbygd. Vi kan redan nu se att de kraftigt ökade priserna för besiktning som befarades har blivit verklighet.
Om man dessutom tvingas åka långa sträckor för att besiktiga sitt fordon höjer det kostnaden på ett påtagligt sätt för den enskilde. Vi menar att staten måste ta ett ansvar för att avståndet till närmaste bilbesiktning ska bli rimligt, detta för att bilbesiktningen ska fungera i hela landet. Risken är stor att vi annars får många obesiktigade och därmed farliga fordon på våra vägar.
Det är också så att besiktningsverksamhet är myndighetsutövning, och sådan verksamhet menar vi inte ska konkurrensutsättas. Myndighetsutövning måste man kunna lita på. Det kan inte vara så att vinsten för enskilda företag ska ställas mot säkerhet, som faktiskt görs i detta fall. Den självklara slutsatsen för vår del blir att en utvärdering av hela denna verksamhet bör göras.
Då bör även möjligheten att dra tillbaka hela denna misslyckade reform undersökas. Så till frågan om regelverket för skyltning. Det borde vara möjligt att tillämpa de regler som finns på detta område mer flexibelt. I glesbygd är det ofta långt mellan näringsidkare och serviceställen. Många av dessa är för sin överlevnad beroende av förbipasserande och turister.
Trafikverket borde därför tillsammans med kommuner och lokala näringsidkare kunna komma överens om en mer flexibel tillämpning av skyltanvisningarna så att man på det här sättet kan stödja utveckling i glesbygd. Det kan inte vara någon stor fråga för myndigheterna, men det är en mycket viktig fråga för företagen. Jag vill med det här yrka bifall till reservationerna 4 och 9. Herr talman!
Jag har vid ett antal tillfällen försökt få till stånd en diskussion om snöskoterpolitik i den här kammaren. Jag gläds nu eftersom vi i det här betänkandet har två motioner som tar upp just det här ämnet. Särskilt glädjande är det att motionerna kommer från bägge blocken i riksdagen. Det finns många frågor som förtjänar att uppmärksammas när det gäller snöskotern. Det första och viktigaste är snöskoterns attraktionskraft på alla som någon gång har provat att köra detta fordon.
Det är lätt att inse att man med en snöskoter kan få en upplevelse av naturen som annars bara är några få förunnad. Snöskotern är både som arbetsfordon, för bland annat renskötsel och skogsbruk, och som rekreation mycket värdefull för det svenska samhället. Besöksnäringen drar årligen in stora belopp knutet till användningen av just snöskotern, något som skulle kunna utvecklas mycket mer.
Det är därför minst sagt beklagligt att regering och riksdagsmajoritet är så ljumt intresserade av snöskoterns möjligheter. Från regeringens sida gömmer man sig bakom Nationella Snöskoterrådet som bara är ett råd, precis som namnet säger. Visserligen är alla intressenter som berörs av frågorna med runt bordet men utan mandat att föreslå politiska åtgärder som förändringar i regelverk eller andra viktiga frågor.
Det är därför av yttersta vikt att behandlingen av dessa två motioner nu blir välvillig, menar jag. Frågan om finansiering av skoterleder är den kanske enskilt viktigaste frågan för den framtida utvecklingen av branschen. Säkra och turistvänliga leder ger möjlighet till en utveckling av besöksnäringen som annars riskerar att gå förlorad.
Genom bra leder stimuleras dessutom skoterförarna att använda lederna, vilket leder till att skador på bland annat mark och skogsplanteringar kan begränsas till ett minimum samt att säkerheten främjas. Jag anser att användarna av snöskoter på ett eller annat sätt själva måste vara med och finansiera huvudparten av dessa leder. Det är inte rimligt att det i framtiden är kommunerna eller staten som via bidrag till snöskoterklubbar finansierar denna verksamhet.
Detta bör regeringen skyndsamt utreda. Jag vill också i detta sammanhang peka på säkerheten. Alltför många olyckor med snöskoter inblandade sker. Varje år omkommer dessutom flera människor i snöskoterolyckor. Ofta finns alkohol med i bilden. Säkerheten vid leder över vattendrag och andra olycksorsaker kan åtgärdas genom att den nationella snöskoterpolitiken stärks. Jag vill därför yrka bifall till reservation 10.
Herr talman! I betänkandet tas också problemen med de digitala färdskrivarna upp. Via en motion från Monica Green har denna fråga kommit på utskottets bord. De digitala färdskrivare som var tänkta att förbättra konkurrenssituationen för den seriösa åkerinäringen har tyvärr visat sig ge motsatt effekt i vissa fall, detta på grund av att tekniken inte är fulländad.
En rad felkällor har kunnat påvisas i färdskrivarnas funktion. Det är därför av största vikt att en översyn av hur de digitala färdskrivarna fungerar kommer till stånd snarast. Jag kan för min del inte på denna punkt förstå utskottsmajoritetens njugghet. Låt oss tillsammans se över denna fråga för en bättre fungerade konkurrens mellan seriösa åkare!
Jag yrkar bifall till reservation 13 och hoppas att utskottsmajoriteten kan komma till samma slutsats. Sammanfattningsvis yrkar jag bifall till reservationerna 1, 4, 9, 10 och 13.