KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Ericson (M):
Det var många raljanta svängar från justitieministern. Han påstod att de kriminella gängen sprang ute på stan under Alliansens tid. Jag vill bara påpeka att både kriminaliteten och oron för att utsättas för brott har ökat kraftigt under dagens regering. Justitieministern upprepar nu det han skrev på Twitter för en tid sedan och som jag uppmärksammade.
Han påstod att Moderaterna hade skurit ned på polisutbildningen 2008 för att spara pengar för att vi hade så dålig koll på statsfinanserna. Jag bemötte detta och konstaterade att vi då hade utbildat de poliser som behövdes. Polismyndigheten själv sa: Nu gör vi en paus i nyintagningen. Jag påpekade också att Moderaterna hade extremt stora överskott i statsfinanserna 2008. Det fanns inga som helst behov av att skära ned på någon polisutbildning.
Det är ren bluff från justitieministerns sida och inte anständigt i en debatt i riksdagen. Justitieministern talar om skärpta straff och fler poliser, och det är bra. Det är också bra moderat politik. Det välkomnar vi. Men vi välkomnar också insatser för att minska utanförskapet. Klyftorna har ökat under justitieministerns tid vid makten. De har inte minskat under Socialdemokraterna.
Trots högkonjunktur ser vi allt större skillnad mellan inrikes och utrikes födda när det gäller till exempel arbetslöshet. Där gör regeringen nästan ingenting. Det räcker inte att bara prata. Hittills har justitieministerns löfte inte haft särskilt mycket substans. Man måste både se till att antalet poliser ökar, ge polisen de verktyg den behöver för att motverka kriminalitet och införa strängare straff.
Moderaterna har ett antal konkreta förslag på hur vi ska få fler poliser, och vi vill också att en del av de nya poliserna ska placeras i våra mest utsatta områden. Vi föreslår en betald polisutbildning, höjda polislöner, polisutbildning på fler orter och fler vägar till polisyrket. Vi avsätter också resurser för 10 000 fler polisanställda fram till år 2024, varav hälften poliser och hälften civilanställda.
Jag vill passa på att slå ett litet slag för min egen valkrets och Borås. Där har vi ett väldigt seriöst förslag till en ny polisutbildning. Göteborg och Västsverige är Sveriges näst största område befolkningsmässigt sett. Men det finns ingen polisutbildning i närområdet över huvud taget. Detta gör att en del personer som skulle vilja utbilda sig till polis drar sig för att göra det.
Om vi hade en polisutbildning i Västsverige skulle vi ha lättare att rekrytera poliser i Västsverige. Där hoppas jag att justitieministern går vidare med ansökan som gäller just polisutbildning i Borås. I övrigt skulle jag gärna vilja ha ett svar på varför justitieministern påstod på Twitter den 13 maj att Alliansen skar ned på polisutbildningarna för att spara pengar.
Det är en ren bluff. Det är på gränsen till en KU-anmälan när man påstår någonting sådant offentligt. Det skulle jag gärna vilja ha ett svar på.
Jan Ericson (M):
Jag återkommer till påståendet om att vi skar ned på polisutbildningarna. Återigen: Det var alltså inte regeringen som beslutade att minska antalet platser på polisutbildningarna. Det var Polismyndigheten själv som sa: Nu har vi utbildat de 20 000 som vi har fått i uppdrag att förstärka med. Alliansen hade alltså löst problemet genom att öka antalet poliser från 17 000 till 20 000.
Då bestämde man sig för att inte göra några nya intagningar utan i stället hålla det på en nivå där man kan behålla de 20 000. Jag vill bara uppmärksamma Morgan Johansson på att statsfinanserna år 2008 gick med 148 miljarder i överskott. Det fanns inget behov av att skära ned på några polisutbildningar. Nu kommer det vanliga skrytet om arbetslösheten. Jag vill påpeka att i högkonjunktur - en av de starkaste högkonjunkturerna på väldigt länge - har vi alltså en arbetslöshet på runt 7 procent i dag.
År 2008, när vi hade den förra kraftiga högkonjunkturen före finanskrisen, var arbetslösheten 4 1⁄2 procent. Då hade vi goda förutsättningar att hantera en kris. Om vi skulle få en kris i dag och gå in i den med 7 procents arbetslöshet ligger vi riktigt illa till. Ungdomsarbetslösheten ligger på drygt 9 procent i dag. När det gäller 90-dagarsgarantin har jag haft debatter med Ylva Johansson om att den i princip innebär att i och med ett telefonsamtal till Arbetsförmedlingen är garantin uppfylld.
Det är inte någon speciellt kraftfull satsning på att hjälpa de mest utsatta som står längst från arbetsmarknaden in i arbete. När det gäller polisutbildningen vill jag uppmärksamma Morgan Johansson på att när Alliansen tillträdde hade vi haft totalstopp i antagningen till polisutbildningen under en hel termin. Jag kan inte minnas om det var Morgan Johansson som var ansvarig på den tiden eller om det var någon annan.
Men då var det stopp för intagningen; det kommer jag mycket väl ihåg. Det var en av de saker som vi tog tag i när Alliansen tillträdde. Jag har fortfarande inte fått svar från Morgan Johansson. Hur ska han klara rekryteringen utan att höja polislönerna och utan att se till att det lönar sig att bli polis?
Jan Ericson (M):
Jag tycker faktiskt inte att statsrådet tar detta riktigt på allvar. Svaret är mer en upprepning av mina frågor och en kartläggning av hur läget ser ut. Men det är inget svar på hur man ska kunna hantera denna situation på ett lagligt sätt, och det var den viktiga delen i min fråga. Regeringen har lämnat detta problem med lagtillämpningen i knät på kommunerna, som har mycket svårt att hantera detta.
Det leder till ganska stora politiska konflikter, och det leder till risk för överklagande och andra saker, när de egentligen har en god avsikt att försöka göra någonting bra. Det tycker jag är en stor brist från regeringen, alltså att man inte kan komma med någon form av riktlinjer till kommunerna om hur detta ska hanteras.
SKL säger dessutom att ett stort antal av dessa ensamkommande bor i en kommun, men där en annan kommun har socialtjänstansvaret. Det är faktiskt ett betydande antal runt om i landet. Inte minst är det många av de stora städerna som skickar många ensamkommande till boenden i andra kommuner runt om. Det är ett problem att dessa pengar inte följer ungdomarna och dem som har kostnaderna för ungdomarna utan hamnar i en annan kommun. Detta pekar SKL på, och man tycker att det är orättvist.
Det tycker jag faktiskt att ministern borde lyssna på. När man tillför så mycket pengar som 600 miljoner kronor, vilket man vill göra under 2017 och 2018, och har ett uttalat syfte med detta, då borde man också förvissa sig om och med riktlinjer se till att detta faktiskt kan hanteras på rätt sätt så att man får rätt effekt av dessa pengar.
Det ska inte vara så att kommunerna riskerar att bryta mot lagen bara för att de ska verkställa det som regeringen vill att de ska göra. Jag tycker att detta också visar att man inte kan lösa alla problem i samhället genom att bara ösa in mer av skattebetalarnas pengar. Ibland krävs det också att man ger vägledning till hur dessa pengar ska användas. Tycker verkligen ministern att det är rimligt att bidrag för ungdomar kan betalas ut till en kommun samtidigt som en annan kommun har kostnaderna för dessa ungdomar?
Är det verkligen skäligt?
Jan Ericson (M):
Om regeringen har en avsikt med att skyffla till så mycket pengar som 600 miljoner kronor, som man säger att man vill göra även om inte allt är beslutat än, tycker jag fortfarande att man också borde ha en tanke om hur detta ska hanteras juridiskt så att det faktiskt fungerar.
Annars blir det så att man på ett bekvämt sätt lägger problemet hos kommunerna och SKL, som inte har någon direkt lösning, och så får man hoppas att ingen överklagar. Man får hoppas att ingen tycker att det är ett olagligt beslut. Man får också acceptera att man i en kommun kan ha 18-åringar som lever under helt olika villkor på grund av att regeringen behandlar olika 18-åringar på olika sätt.
Det där är väldigt märkligt; om vi vill ha rättssäkerhet och om vi vill följa kommunallagens regler om likabehandling, socialtjänstens krav och så vidare känns det märkligt att man kan behandla två 18-åringar i samma kommun på helt olika sätt. Jag tycker att det är glädjande att ministern träffar SKL i morgon. Jag hoppas att denna fråga kan komma upp då och att det blir ett samtal kring detta.
Det kan vara så att ministern kan tipsa SKL om hur man kan hantera detta juridiskt, så att SKL kan ge kommunerna någon rådgivning i frågan. Jag har inte efterfrågat några riktade statsbidrag - från moderat sida tycker vi att det är alldeles utmärkt om vi inte har för mycket riktade statsbidrag. Men det här handlar inte om det, utan det handlar om att ge riktlinjer för hur man juridiskt kan hantera en komplicerad fråga.
Sedan är det upp till varje kommun om man vill göra detta, men att det inte finns några riktlinjer över huvud taget när det skickas ut pengar på det här sättet tycker jag faktiskt är en stor brist.
Jan Ericson (M):
Man kan raljera om Tyskland och säga att det är ett hemmafruproblem och att det är därför man har så låg arbetslöshet, men vi vet alla att det bara är en del av sanningen. Tyskland har en stark arbetsmarknad, och det ska vi lära av i stället för att raljera. Utbildning är bra. Vi ska utbilda människor.
Men vi som har besökt sfi-verksamhet och vuxenutbildning vet att många människor står väldigt långt från arbetsmarknaden. Att tro att alla människor som har kommit till Sverige de senaste åren ska kunna få en komplett gymnasieutbildning eller högre inom rimlig tid är lite väl optimistiskt.
Det finns människor som snarare behöver få enkla jobb så att de kan få egen försörjning och inkomst även om de inte har fullgjort en gymnasieutbildning. Därför är det viktigt att det både finns enkla jobb och utbildning till kvalificerade jobb. Det är bra att ministern inte är nöjd. Det var dagens bästa besked.
Då kan vi hoppas på att det kommer mer konkreta åtgärder och inte bara alla de misslyckade åtgärder som jag räknade upp. Men när man säger att strukturreformer är regeringens starkaste kort är man nog ute och cyklar, för vi har inte sett en enda strukturreform på arbetsmarknadsområdet under hela mandatperioden. Jag fick en fråga av ministern, och jag ska försöka besvara den.
Alla allianspartier har haft lite olika förslag och namn på anställningsformen där man kombinerar arbete och att lära sig jobbet på jobbet. Men nu har vi enats om en gemensam lösning, vilket jag ser som en styrka, och vi kallar det inträdesjobb. Det var det jag beskrev förut, och det är det som gäller i dag som ett gemensamt besked från Alliansen.
Jan Ericson (M):
Säkerhetsskandalen på Transportstyrelsen har hittills lett till att två ministrar och en statssekreterare har slutat. Statsministern framhöll själv på sina presskonferenser att det som hänt var ett ytterst allvarligt hot mot rikets säkerhet. Statsministern inrättade när han tillträdde ett särskilt säkerhetspolitiskt råd som enligt honom själv bland annat ska diskutera frågor som rör just it-säkerhet. Justitie- och inrikesminister Morgan Johansson uppgav i en interpellationsdebatt i höstas att detta råd haft 28 möten.
Ett tjugotal av dessa hölls innan säkerhetsläckan på Transportstyrelsen blev offentlig. I december ställde jag en tydlig skriftlig fråga till statsministern som märkligt nog besvarades av justitieministern i stället. Nu får statsministern chansen att själv svara på min fråga. Har statsministern vid något tillfälle under alla dessa tjugotalet möten med säkerhetspolitiska rådet fått någon antydan om det säkerhetshot som han själv betecknat som ytterst allvarligt för rikets säkerhet? Om inte, anser statsministern att han borde ha blivit informerad?
Jan Ericson (M):
Nyligen berömde sig regeringen för att allt fler nyanlända kommer i arbete. Exempelvis skrev arbetsmarknadsministern själv på Twitter att det är en markant ökning av andelen nyanlända som kommer i arbete efter etableringen, det vill säga efter två år. De faktiska siffrorna är enligt Arbetsförmedlingen att det är 4 700 personer som under det senaste året har gått vidare till arbete eller utbildning efter etableringsfasen. Jag begärde ut siffror från Arbetsförmedlingen och fick svaret att det är 742 personer av dessa som har fått ett arbete utan stöd.
För två år sedan fanns det ca 60 000 personer i etableringsuppdraget, och av dessa fick alltså 742 personer ett arbete utan stöd. Det är i så fall 1,2 procent. Om man tar med alla 4 700, alltså även de som har gått till åtgärder och utbildning, utgör de 7 1⁄2 procent av de 60 000 personerna. Det är därmed 92 1⁄2 procent som inte har haft någon nytta alls av etableringsuppdraget.
Min fråga till arbetsmarknadsministern är om detta verkligen är något att skryta om på Twitter.
Jan Ericson (M):
Ja, men om vi nu räknar med även de subventionerade anställningarna rör det 4 700 personer. Det är 7 1⁄2 procent av de 60 000 som har gått vidare till någon form av arbete eller utbildning. 92 1⁄2 procent har inte gått någonstans, till någonting. Ännu värre blir det om vi jämför utvecklingen för inrikes och utrikes födda: Arbetslösheten bland inrikes födda är 3,7 procent och bland utrikes födda 20 procent. Det är 6,4 procent av de arbetslösa inrikes födda som har fått jobb det senaste året.
Av de utrikes födda är det bara 2 procent. Skillnaden växer ju och förstärks mellan inrikes och utrikes födda.
Jan Ericson (M):
Ida Gabrielsson är verkligen en renlärig vänsterpartist som hatar allting som är privat. Det förstår jag. Ändå måste jag säga att jag känner en viss sympati för det som Ida säger. På det här viset kanske vi kan få lite stöd för den motion som Moderaterna har. Vi vill att riksdagen ska vara tydlig mot regeringen.
Det handlar om att återkomma med förslag om nationella kvalitetskrav för alla verksamheter inom välfärden, införande av en generell tillståndsplikt för all verksamhet samt skärpning och förstärkning av dagens sanktioner mot dem som inte sköter sig. Vi är väldigt överens om detta, tror jag. Vi ska reagera mot dem som inte sköter sig, det som inte fungerar och det som inte görs på ett bra sätt, oavsett om det är privat eller offentligt. Jag tycker att det borde finnas en möjlighet att hitta en väg framåt.
Samtidigt tycker jag att Ida Gabrielssons argumentation blir lite konstig. Vänsterpartiet är alltså det enda parti som står upp för den här frågan. Ändå har Vänsterpartiet släppt fram denna regering, med skrivningarna om att man inte ska röra detta över huvud taget. Då är min uttryckliga fråga till Ida Gabrielsson: Tänker Vänsterpartiet yrka på misstroendeförklaring mot regeringen med anledning av detta också, om man nu inte skulle lägga fram ett förslag om vinstförbud?
Jan Ericson (M):
Detta är ganska typiskt. I Vänsterpartiets värld är vinster någonting fult. Förluster är tydligen något som är mycket bättre. Jag pratade just om alla de kommuner i Sverige som har stora underskott. De går alltså med förlust. Är det verkligen bättre att vi har en kommunsektor som går med förlust än att vi har skolor som går med vinst? Jag kan inte riktigt förstå det resonemanget från Vänsterpartiets sida. I min värld är en vinst nödvändig för att kunna utveckla en verksamhet.
Ida Gabrielsson hittar säkert exempel där man har tagit ut väldigt stora vinster i privata bolag. Men ofta generaliseras det ganska mycket. Många av de här koncernerna ägnar sig åt en massa olika sorters verksamhet. Det är inte säkert att det bara är en skola som man driver, utan man kanske driver en massa annan verksamhet också. All verksamhet behöver inte heller drivas i Sverige.
Att bara höfta till lite grann och säga att man har tagit ut si och så många miljoner ger inte alltid en korrekt bild av hur det ser ut på riktigt. Det är ju faktiskt så att de privata skolorna får lika mycket pengar per elev som de kommunala skolorna. Då är det väldigt märkligt om de lyckas göra en så stor vinst och samtidigt har minst lika bra resultat. Men återigen: Den viktiga frågan här tycker jag är att se till att vi har kvalitetskrav. Ida Gabrielsson påstår att man inte skulle kunna mäta kvalitet.
Men hur skulle man då kunna utveckla en offentlig verksamhet? Det är klart att man kan mäta kvalitet. Det kan man göra i alla verksamheter. Det gäller bara att ha rätt metoder. Det är klart att man kan mäta kvalitet i den kommunala äldreomsorgen eller den kommunala skolan, precis som man kan mäta den i en privat verksamhet. Den som inte uppfyller kvalitetskraven ska inte heller få fortsätta med verksamheten, oavsett om den är privat eller offentlig. Det är inte konstigare än så.
Jag konstaterar att Ida Gabrielsson tycker att det är helt okej att släppa fram en regering som inte vill ha vinstförbud. Ändå står hon i talarstolen och raljerar om att Vänsterpartiet är det enda parti som är för vinstförbud. Det blir väldigt ologiskt.
Jan Ericson (M):
Först ska jag göra en rättelse av ett påstående. Vi satsar 5 miljarder och därtill kompensation för de skattesänkningar som har gjorts. Då har vi rett ut den saken. Ingemar Nilsson säger att vi kunde ha väntat med att göra en budget som kommunerna ska leva efter. Med tanke på hur läget ser ut just nu ska vi nog vara glada för att kommunerna kan planera för sin verksamhet för nästa år.
Om man har varit kommunpolitiker själv vet man hur svårt det är att planera verksamheter när inte riktlinjerna från riksnivå är tydliga. Därför är det viktigt att den här budgeten kommer på plats och att våra kommuner inte behöver vänta kanske ett halvår till innan man får besked om hur mycket pengar man har att disponera. Ingemar Nilsson skryter lite grann om hur mycket pengar som Socialdemokraterna har stoppat in i välfärden.
Socialdemokraterna är okrönta mästare i att slösa bort skattepengar och i att inte få någon effekt av satsningarna. Framgång mäts faktiskt inte i antalet förslösade skattekronor utan i vilken effekt man får av de pengar man stoppar in. Jag undrar om Ingemar Nilsson är nöjd med resultatet av regeringens satsningar på till exempel sjukvård, skola eller polis. Allting har ju gått åt fel håll.
Sedan vänder jag mig mot det här att vi skulle satsa på de rika och inte satsa på välfärden. Är Ingemar Nilsson mest kritisk till att vi sänker skatten för pensionärerna med lägst pension - de pensionärer som ni inte ville sänka skatten för? Eller är det kanske skattesänkningen för låginkomsttagare som Ingemar Nilsson hänger upp sig på? Eller är det att vi vill återinföra värdigheten i LSS och garantera personer i behov av andningshjälp och sondmatning personlig assistans?
Eller är det kanske att vi tycker att de cancersjuka inte ska behöva stå i de långa vårdköerna som har vuxit under den rödgröna regeringen? Är det de här sakerna som Ingemar Nilsson stör sig på när han tycker att vi satsar på de rika?
Jan Ericson (M):
Ingemar Nilsson talar om de oerhörda resurser som man tillförde till välfärden. Men faktum är att det inte gav något resultat. Om målet var att korta vårdköerna och vårdköerna har vuxit, har man lyckats då? Om målet var att man skulle få bättre skolresultat men skolresultaten sjönk, har man lyckats då? Om man har fått fler utbrända anställda inom äldreomsorgen hjälper det inte att man har anställt fler, utan då är det någonting som inte fungerar. Då har man inte lyckats med det man ville.
Om poliserna har blivit färre och de outredda brotten har blivit fler hjälper det inte att man har satsat pengar, för man har inte fått något resultat. Under Alliansen kortades vårdköerna och vi fick fler poliser. Nu har det gått åt precis andra hållet, trots mer pengar. Då är det någonting som är fel. Jag undrar om Ingemar Nilsson stör sig på att vi nu har ett läge där pensionärer med de allra lägsta pensionerna faktiskt har lite lägre skatt än motsvarande löntagare.
Är det någonting som Ingemar Nilsson stör sig väldigt mycket på?
Jan Ericson (M):
Jag instämmer i Jakob Forssmeds alla inlägg, men jag ska göra ytterligare några små nedslag. Jag är fascinerad av hur en vänsterpartist kan stå i riksdagens talarstol och uttrycka sig på det sätt som Ida Gabrielsson gör. Jag förstår över huvud taget inte språkbruket när man kallar andra partier oansvariga kuppmakare när de lägger fram sin egen politik i en egen motion i riksdagen. Är man kuppmakare då?
Ida Gabrielsson skröt i sitt anförande om satsningar på 10 miljarder till kommunerna och sa att det var ett rekordstort tillskott till välfärden. När vi satsar 5 miljarder i år och 10 miljarder kommande år är det helt plötsligt otillräckligt och inte värt någonting. Då heter det plundring av välfärden. Logik har aldrig varit vänsterpartisters starka sida, men detta var verkligen ett bottennapp.
Jag vill vidare påpeka för Ida Gabrielsson att vi inte har några förslag i vår budget om sänkta ersättningar till någon. Det finns ingenting i vår budget om det. Den ensamstående mamman, som Ida Gabrielsson bryr sig om, får däremot lägre skatt. Jobbar hon i vården kan hon dessutom få fler kollegor med hjälp av de pengar som vi tillför kommunerna. Jag undrar om Ida Gabrielsson är nöjd med de oerhörda brister som finns inom LSS. Varför har Vänsterpartiet inte agerat för att göra något åt dem?
Genom vår budget tillför vi pengar. Det blir 350 miljoner kronor 2019 och 700 miljoner kronor året därpå för att se till att de allra mest utsatta kan få den assistans de behöver. Är detta att satsa på de rika? Jag har en konkret sista fråga. Det är samma fråga som Jakob Forssmed ställde och som han inte fick något svar på. Kommer Vänsterpartiet att släppa fram en socialdemokratisk regering som lovar att avskaffa värnskatten?
Jag vill ha ett ja eller nej som svar på frågan.
Jan Ericson (M):
Jag förstår att värnskatten är jobbig för Vänsterpartiet. Jag är dock bara nyfiken. Jag ställde en rak och konkret fråga men har fortfarande inte fått svar. Jag får väl bara konstatera att Vänsterpartiet är berett att släppa fram en socialdemokratisk regering som avskaffar värnskatten. Det är intressant att veta. Det kan även vara intressant för många andra partier att få ett sådant svar. Vi får kanske ta det som ett löfte från Vänsterpartiet.
Det blir lite konstigt när Ida Gabrielsson säger att när Vänsterpartiet satsar 10 miljarder handlar det om extra pengar som kan användas till välfärden. Men när Alliansen satsar 5 eller 10 miljarder kronor i sina olika budgetförslag kallas det bara putsningar. Samma 10 miljarder är en jättesatsning när Vänsterpartiet gör den men en obetydlig korrigering när andra partier gör den. Det är ju fortfarande 10 miljarder, alltså samma pengar. Ida Gabrielsson fortsätter att tala osanning från talarstolen.
Hon talar om nedskärningar när vi satsar mer pengar. Mer pengar är inte nedskärningar. Jag vet inte om Ida Gabrielsson har problem med språket. Så här ligger det dock till; det är ingen nedskärning utan en satsning.
Jan Ericson (M):
Det går att instämma i mycket av det som Janine Alm Ericson tar upp i sitt anförande om viktiga saker vi behöver göra i kommunerna. Samma fråga som jag ställde till Ida Gabrielsson tidigare kommer dock upp igen. Ni har satsat ganska mycket pengar på kommunsektorn, men trots detta har resultaten gått åt fel håll.
Trots att kommunerna har fått ökade statsbidrag och vi har haft en högkonjunktur och väldigt goda skatteintäkter de senaste åren har vi problem. Vårdköerna är längre. Fler människor än tidigare väntar på cancerbehandling. Vi har sämre skolresultat. Vi har färre poliser. Vi har fler ouppklarade brott och så vidare. Trots detta säger Janine Alm Ericson att vi nu ska lösa alla problem genom att lägga fram en ny budget med mer pengar till kommunerna.
Hur ska Janine Alm Ericson garantera att pengarna den här gången kommer att lösa de problem som ni inte har löst de senaste fyra åren?