KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Bara för att man inte delar varandras åsikter kan man väl ha lite hyfs i debatten. Jag tror att det är viktigt att betona att vi har olika syn på det statliga ägandet. Det som förenar oss är att vi tycker att naturresurserna är viktiga och att man ska värna dem. Det är också det som jag tror att svenska folket bryr sig om, att vi har ett ägande och en kontroll över de naturresurser vi har. Där tror jag att det finns en samsyn mellan oppositionen och regeringen.
Låt mig ta ett exempel och försöka nyansera debatten. Vi har en diskussion om samägandet av kärnkraften och vi har fått Konkurrensverkets rapport där man inte tycker att det här är en bra sak. Ska vi lösa ut samägandet måste det också ske förändringar i de bolag som är inblandade. Så kommer av naturliga skäl att ske, annars kommer vi inte att kunna lösa upp samägandet. Jag har ändå förstått att Socialdemokraterna också vill göra någonting åt detta.
Det är därför jag försöker att ha en något mer nyanserad bild när jag uttalar mig om detta. Om ni nu säger att det inte blir några klara besked om vad som händer efter 2010 skulle jag för min del börja undra över Vänstern som vill förstatliga allt mellan himmel och jord. Kommer ni att gå med på det? Med Lars Ohly som finansminister eller ansvarig för statliga bolag är det klart att ni kommer att få ett jättestort problem med att ge besked om vad ni tänker er för politik efter 2010 om ni skulle vinna valet.
Det är det som är problemet när vi båda sitter i koalition med andra. Det är klart att ni också pratar å en allians vägnar liksom vi pratar å vår allians vägnar. Jag tycker att det är viktigt att säga att Vattenfall och LKAB förvaltar naturresurser. Det är framför allt de nationella delarna som är viktiga. Sedan måste vi som ägare vara tydliga med vad vi förväntar oss av de här bolagen. Då tycker jag att Vattenfall ska ta ledningen i omställningen.
Jag tycker att LKAB ska vara ansvarigt när det gäller att bygga om Gällivare, Malmberget och Kiruna. Jag tycker att man ska medverka i detta. Sedan ska vi också ställa höga krav på avkastning från dessa bolag så att de kan ge pengar till andra saker i verksamheten som ingår i statens portfölj.
Maud Olofsson (C):
Låt mig få tacka för den här debatten. Nej, människors upplevelser är verkligen inte hyckleri - det är jättetufft för många som får sina elräkningar. Men det är Socialdemokraternas dubbelspel - det är det som är mitt bekymmer. Jag tror i grunden att Socialdemokraterna - det har jag erfarenhet av - skulle kunna vara beredda att göra upp om ni inte hade haft Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Jag satt med er och försökte komma överens, och hade ni varit ensamma är jag helt övertygad om att vi hade kommit överens. Vi får se vad en ny partiledare kan göra i det socialdemokratiska partiet.
Jag tror nämligen så här: Det måste vara långsiktiga spelregler. Det är det marknaden har reagerat på, och det är det investerarna har reagerat på. Det är därför vi bygger mer förnybart än någonsin. Det är därför vi bygger mer elnät än någonsin. Det är så vi får en bättre funktion av el- och energimarknaden. Jag tror också att det är viktigt att ge en signal om kärnkraften om man ska kunna klara det här framöver.
Det dubbelspel som ni har tillsammans med Miljöpartiet och Vänstern om att vi kanske ska ha kärnkraft men kanske ska stänga den skapar osäkerhet på marknaden. Det är inte jag som säger det, utan det är de som investerar som säger just detta. Men: Välkommen! Jag är beredd att diskutera med Socialdemokraterna om att hitta en långsiktig lösning. Varje dag jobbar jag för att förbättra den här funktionen, för det är väldigt viktigt att människor känner förtroende för detta. Man måste lita på att vi har myndigheter som kontrollerar nätavgiften.
Man måste lita på att de här bolagen inte fifflar med vattenkraften, kärnkraften eller vad det är. Man måste lita på att det finns en fullständig kontroll på hela energimarknaden. Det är de verktygen som vi har gett våra myndigheter. Behöver vi göra mer kommer vi att ge dem mer verktyg för att åstadkomma detta.
Till sist är det så här: Genom att bygga mer av det förnybara, genom att göra denna omställning och genom att göra oss mindre beroende av kärnkraft och vattenkraft blir också marknadens funktionssätt bättre. Sverige är ett kallt land och ett avlångt land, och vi har en bra situation i grunden därför att vi har tillgångar. Det är klart att priset, det som människor i dag reagerar på, är ett jätteproblem, och det måste vi politiker lyssna till och hela tiden jobba med.
Men det blir inte bättre om man stänger av och höjer skatter.
Maud Olofsson (C):
Raimo Pärssinen har frågat mig om jag avser att verka för att råtalloljan klassas som restprodukt eller som produkt. Raimo Pärssinen frågar därtill om mitt ställningstagande om konsekvenserna för verksamheten bedriven av Arizona Chemicals i Sandarne i det fall råtalloljan klassas som restprodukt.
Först av allt vill jag säga att regeringens utgångspunkt i arbetet med hållbarhetskriterierna är att skogsindustrins biprodukter i form av flis, spån, bark, lutar med mera utan betungande byråkrati kan förädlas till moderna biobränslen av olika slag. EU:s förnybarhetsdirektiv innehåller ett antal kriterier som måste vara uppfyllda för att bioenergi ska få räknas som förnybar och få åtnjuta främjandeåtgärder som till exempel skattebefrielse.
I direktivet regleras att bioenergi som utvinns ur biologiskt "avfall" eller biologiska "restprodukter" inte behöver uppfylla samtliga kriterier. För biprodukter som inte är restprodukter gäller däremot att samtliga kriterier för hållbarhet måste visas vara uppfyllda. För företagen är det därför avgörande om ett material är en restprodukt i direktivets mening eller en biprodukt som inte räknas som restprodukt. I direktivet ges dock ingen definition av det nya begreppet "restprodukt".
För att företagen inte skulle utsättas för orimlig osäkerhet vid introduktionen av systemet med hållbarhetskriterier för biodrivmedel beslutade regeringen att i propositionen Hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen som överlämnades till riksdagen i mars förra året föreslå en konkret definition av begreppet restprodukt. Jag kan konstatera att en enig riksdag ställde sig bakom regeringens förslag. Det åligger Energimyndigheten i det kommande arbetet att tillämpa denna definition i det enskilda fallet.
Regeringens avsikt med definitionen var dock att skogsindustrins biprodukter generellt ska kunna förädlas till biodrivmedel med minsta byråkratiska börda utan att ge avkall på ambitionen att dessa ska uppfylla högt ställda krav på hållbarhet. En klassning av råtallolja som restprodukt skulle enligt min mening innebära att samma villkor vad gäller hållbarhetskriterier kommer att gälla för Arizona Chemicals förädling av råtallolja som för andra industrier som använder råtallolja som råvara. För regeringen har denna konkurrensneutralitet varit viktig.
Maud Olofsson (C):
Jag tycker också att detta kan uppfattas som otroligt komplicerat. Men det är ett direktiv om hållbarhet som ligger till grund för vår lagstiftning. Hela ingången i det här har varit så lite byråkrati som möjligt, och jag tror att vi har fullt stöd för det, inte minst i företagsvärlden.
Man måste sätta definitioner på saker och ting för att de företag som är inblandade ska slippa ifrån byråkratin. Råtalloljan är ju en restprodukt, och då borde den klassas lika oavsett vad man använder den till. Det är hela vår ingång. För Sandarne kommer inte det här att innebära någon förändring.
Det klassas som restprodukt, och då kommer man att slippa ifrån byråkratin, liksom andra företag som använder råtallolja också kommer att göra. Raimo Pärssinen säger att man då kommer att elda upp den. Fram till den 5 december var det möjligt att elda råtallolja, men ingen gjorde det. Varför skulle man börja göra det nu? Det är snarare så att vad man gör av råtalloljan har förädlats, och det finns nya företag som gör nya produkter.
Jag kan inte förstå - så det måste Raimo Pärssinen förklara för mig - varför vi ska ha olika regelverk när det gäller detta. Det är tydligt att råtalloljan klassas som en restprodukt, och då ska vi också ha det enklare regelverket. Det måste vara bra både för Sandarne och för andra som använder råtalloljan. Varför ska vi skilja på detta? Jag har väldigt svårt att förstå det.
Maud Olofsson (C):
Jag tror inte att det är så lätt att följa detta. Men om vi börjar i fakta: Vi har infört hållbarhetsregler som en effekt av det hållbarhetsdirektiv som EU har presenterat. Då har vi definierat vad som är restprodukter. De restprodukterna ska behandlas lika oavsett vad man gör av den restprodukten.
Det måste väl ändå vara en princip som Raimo Pärssinen håller med om? Vi kan ju inte ha olika syn på när något är en restprodukt och inte. Jag håller med om att det är jätteviktigt att råtalloljan används för förädling. Men den används ju för förädling till olika produkter.
Det är viktigt att de som gör det har tillgång till råvaran till lika konkurrenskraftiga priser, för annars sitter vi och bestämmer vilka som ska premieras och inte. Det är möjligt att det finns andra saker som inte syns i den här interpellationen och som jag inte känner till.
Men vad jag har jag försökt göra genom de här direktiven är att vara tydlig med att vi ska se på produkterna på samma sätt, för annars skapar vi inte konkurrensneutralitet. Jag har inte fått något svar från Raimo Pärssinen om varför vi ska ha en viss definition när det gäller ett visst företag och en annan definition när det gäller andra företag. Raimo Pärssinen pratar om att man kommer att elda upp råtalloljan, men det är inte vad som sker, utan det sker en förädling av råtalloljan till lite olika produkter.
Då har jag bara velat åstadkomma en likabehandling och velat minska de byråkratiska bekymren för de företag som blir inblandade. De ökar inte för det aktuella företaget, och det införs inte heller för några andra. Jag har lite svårt att förstå vad som är problemet med detta. Är det något annat som ligger bakom, eller vad är det?
Maud Olofsson (C):
Jag är beredd att lyssna, för det är ju en viktig fråga. Men det jag har fått fråga om är den klassificering som sker med anledning av hållbarhetsdirektivet, och det har jag svarat på. Vi har utgått från att en restprodukt är ett använt material som återstår efter en process där huvudsyftet är att producera något annat. Det är väl en ganska rimlig definition på vad som är en restprodukt?
Återigen: Det är svårt att tänka sig att vi skulle ha en viss definition på ett visst ställe och en helt annan definition någon annanstans. Man kan göra hållbarhetskriterierna ännu krångligare, om man vill, men det är inte regeringens ambition, utan vi vill tvärtom göra så lite som möjligt men så träffsäkert som möjligt, för att både skapa hållbarhet och underlätta för svensk industri.
Ju mer vi inför och krånglar till direktiven, desto svårare blir det ju för svenska företag. Då har vi velat underlätta så att produkterna ska undantas från en del av reglerna. Det är grunden. Om det finns något annat i detta måste ni berätta vad det är. Jag har fått frågan om hållbarhetsdirektiven och hur råtalloljan ska klassas.
Grundhållningen att göra det på samma sätt tycker jag är en rimlig hållning. Om vi ska få en ordning på marknaden måste vi ha samma regler för företag som använder samma produkter. Raimo Pärssinen har inte svarat på om han tycker att det ska vara olika regler för olika företag som använder den här produkten. Jag har velat skapa tydlighet i detta.
Men jag är självfallet beredd att diskutera och lyssna till synpunkter kring detta, om det finns ytterligare saker som behöver göras. Men i just den här delen har jag lite svårt att se vad som skulle vara fel med att vi ger samma definition och lika konkurrensvillkor åt företagen - det måste jag säga.
Maud Olofsson (C):
Matilda Ernkrans har frågat miljöministern vilka initiativ han avser att ta för att säkerställa att inte Sverige står inför en dammolycka med omfattande miljökonsekvenser. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Först vill jag säga att jag delar Matilda Ernkrans syn på nödvändigheten av ett regelverk som minimerar risken för dammolyckor. Den typ av giftigt slam som rann ut i Ungern finns dock inte i några svenska dammar. Dammsäkerhet regleras i flera regelverk.
De viktigaste är miljöbalken och lagen om skydd mot olyckor. Det är länsstyrelserna som är tillsynsmyndigheter, och Affärsverket svenska kraftnät ansvarar för att ge vägledning för tillsynen. I Sverige finns knappt 200 dammar där ett dammbrott bedöms kunna orsaka dödsfall och mycket stor materiell skada. Det finns ca 15 anläggningar som klassificeras som farlig verksamhet och omfattas av EG-direktivet om hantering av avfall från utvinningsindustri och motsvarande relevant svensk lagstiftning.
För dessa ca 15 anläggningar är det Myndigheten för samhällsskydd och beredskap som är tillsynsmyndighet. För både de svenska gruv- och kraftverksdammarna gäller dock att den största faran vid ett dammbrott inte är spridning av eventuella kemikalier utan själva vattnet och medföljande slam som skulle kunna översvämma människor, byggnader och infrastruktur. Regeringen tar dessa frågor på största allvar och gav i regleringsbrevet för 2008 Svenska kraftnät i uppdrag att se över de statliga insatserna för dammsäkerhet.
I uppdraget ingick att analysera om nuvarande system svarar mot de krav på säkerhet samhället ställer i dag. Svenska kraftnät redovisade sin slutrapport den 30 juni i år. Rapporten omfattar ett flertal förslag om dammsäkerhet och industrins egenkontroll, liksom statlig tillsyn och tillsynsvägledning. Rapporten remissbehandlas just nu, och Regeringskansliet kommer att behandla Svenska kraftnäts förslag så snart remissinstansernas synpunkter kommit in i december.
Det är alltså ännu för tidigt att ge besked om vilka initiativ regeringen kommer att ta.
Maud Olofsson (C):
Det är naturligtvis en oerhört viktig fråga. Det viktiga är de fakta som jag redogör för i interpellationssvaret, nämligen hur många dammar som omfattas. Det är viktigt att veta omfattningen. Samtidigt är det viktigt att berätta för riksdagen att vi redan hade tagit ett initiativ, ovetandes om både Ungern och den kraftverksdamm som brast i Sverige.
Vi hade redan gett Svenska kraftnät uppdraget. I sitt förslag säger Svenska kraftnät att vi ska ha tydligare regler för dammsäkerheten. Det ska vara ett komplement till miljöbalken. Vidare ska det finnas en obligatorisk klassificering av dammanläggningarna utifrån de konsekvenser som ett dammbrott skulle kunna medföra. Alla dammar ju inte likadana.
Vad gäller en del större anläggningar kanske vi har en annan tillsyn och kontroll än vid andra anläggningar. I förslaget sägs också att kraven ska ökas på verksamhetsutövares strategi och ledningssystem, det vill säga att ägarna till dammarna måste ha en tydlig egenkontroll som vi kan lita på.
Dessutom anser man att rapporteringens omfattning ska anpassas efter vilken kategori dammen placeras i. Det finns alltså en rad förslag, och vi kommer att behandla dem när remisstiden gått ut. Därför kan jag inte ge svar i dag. Vi vill naturligtvis invänta vad remissinstanserna säger. Överlag kan man väl säga att det givetvis kommer att få konsekvenser utifrån vad Svenska kraftnät har föreslagit, och så ska det vara. Det är därför jag gett dem uppdraget.
Jag tycker att vi behöver veta mer. När det gäller det som hände i Sverige pågår nu en utredning. Som minister kan jag inte kommentera den utredningen. Dessutom tror jag att vi ska vara försiktiga med att dra slutsatser innan vi sett vad utredningen kommer fram till. Det allvarliga, och det för mig viktiga, är att se till att vi har en ordning för detta som är strikt och bra och kan ge trygghet för svenska medborgare. Det är det viktigaste för oss.
Jag kommer att återkomma till riksdagen med mer konkreta förslag när remisstiden gått ut och vi ska skriva proposition. Jag delar uppfattningen att detta är allvarligt och att vi måste ha en bra ordning för det.
Maud Olofsson (C):
Jag kan konstatera att vi haft mer bråttom än interpellanten eftersom vi tog initiativ till att ge Svenska kraftnät uppdraget redan före olyckan. Det är så man måste agera. Det underlag som fanns tidigare var inte tillräckligt för att kunna lägga fram konkreta förslag.
Nu har Svenska kraftnät kommit med ett bra underlag som ska ut på remiss, och jag föreställer mig att riksdagen vill att den här typen av ärenden, på samma sätt som alla andra ärenden, ska ha en ordentlig genomgång och få en ordentlig genomlysning så att kvaliteten blir god. Jag tror inte att riksdagen vill slarva med det underlaget. Nu har vi fått utredningen, och den går ut på remiss. Det är viktigt att ta in remissinstansernas synpunkter för att veta hur det hela ska hanteras i nästa steg.
När det gäller den allmänna synen på miljö- och klimatfrågan har vi naturligtvis helt olika syn på det. Vi har den mest ambitiösa klimat- och energipolitiken i världen. Det gör att vi står starka vid de tillfällen vi diskuterar miljö- och klimatfrågorna, inte minst med tanke på det som hände i Köpenhamn och det som nu händer i Cancún. Vi anser att Sverige behöver ta ledningen i miljö- och klimatfrågorna. Vi måste driva på, och det gör vi både i EU och globalt.
Det är viktigt att ha en ambitiös politik också för att förebygga den här typen av händelser. Sedan kan vi ha olika åsikter om hur man ska bedriva miljöpolitik. Jag tror att ni, Matilda Ernkrans, har en mer socialistisk syn på det medan vi har en mer liberal syn.
I grunden tror jag dock att vi är överens om - för att återgå till det som frågan gällde, nämligen dammsäkerheten - att med de förslag som Svenska kraftnät nu lagt fram får vi en bra grund för att kunna skärpa lagstiftningen och få en bättre ordning. Boliden nämndes i ett tidigare inlägg. I våras besökte jag deras nya anläggning i Boliden.
Det är spännande att se hur Boliden, som drabbades av dessa två olyckor, nu använder den erfarenheten till att bygga en helt ny sorts damm som är mycket mer miljövänlig och mycket mer i framkant i fråga om teknikutveckling.
Jag hoppas verkligen att Sverige på det sättet tar ledningen och visar hur vi kan ha både gruvdrift och en bra hantering av det avfall som finns, att vi kan ta hand om avfallet på ett miljövänligt och bra sätt. Det är en kompetens som övriga länder kan ha nytta av. Det är viktigt att vi har bolag som Boliden och LKAB som hanterar detta på ett miljömässigt bra sätt.
Jag känner mig därför rätt trygg med att vi i lugn och ro kan flytta fram positionerna. Vi kommer att återkomma till riksdagen med ett bra underlag, för det kommer riksdagsledamöterna att kräva. Vi kommer också att se till att säkerheten för svenska medborgare blir bra. Det är grunden för den politik vi för.
Maud Olofsson (C):
Ja, man kan alltid önska att det ska gå snabbare. Jag kan bara konstatera att jag är mycket snabbare än vad interpellanten är. Men jag tror att det finns en stor samsyn kring att vi behöver en ökad dammsäkerhet. Jag tror inte att det är någon partipolitiskt skiljande fråga. Det som vi såg var att vi behövde ett bättre underlag för att kunna skriva en proposition, och det är det riksdagen också kräver. Ni vill ha bra underlag. Ni vill att det ska finnas en bra grund för att lägga fram propositioner så att ni kan ta ställning till det här i riksdagen.
Det var därför som Svenska kraftnät fick det här nya uppdraget. Nu finns det en rad åtgärder, som jag har räknat upp här, som vi kan vidta, och jag ser fram emot att vi kommer att skriva en proposition så fort remissinstanserna har lämnat sina svar på detta. Sedan kan vi fatta beslut. Sedan ska man komma ihåg att det inte är en total anarki på det här området bara för att vi inte har skrivit en proposition, utan Svenska kraftnät och andra myndigheter har redan i dag det här uppdraget.
De har tillsynsansvar och ska kolla upp alla de här sakerna. Men vi kan behöva skärpa en del av regelverket. Men jag tror att vi i grunden, om jag jämför med många andra länder, har duktiga myndigheter som är duktiga på att följa upp, men vi ska också utreda vad som hände med dammolyckan i Skåne.
Maud Olofsson (C):
Vi måste samla oss, säger ni. Ja, regeringen har redan samlat sig. Det är möjligen Socialdemokraterna som inte har hakat på tåget. Men ni är välkomna att komma med. Vi har en djup diskussion med gruvbolagen. Jag sitter själv som ordförande i Malmfältsgruppen, så jag är väl förtrogen med vad som sker, inte minst uppe i Malmfälten. Vi hade med Northland Resources med på högnivåmötet, och det finns också andra gruvbolag som jag träffar och diskuterar med.
Det är därför vi gör så mycket som vi vill försöka få ihop det, och det är därför SGU har fått detta uppdrag, som också är ett svar på det som sker på EU-nivå. Det Sven-Erik Bucht och andra efterfrågar görs redan. Möjligen behöver Socialdemokraterna uppdatera sig lite beträffande vad som sker på det här området. Jag skulle vilja säga några ord om kompetensutvecklingen och kompetensförsörjningen framöver. När vi hade högnivåmötet i Norrbotten var Arbetsförmedlingen med.
De har en del utbildningar, och den som är chef för arbetsförmedlingen där är också ansvarig på länsstyrelsen för de här frågorna. Jag tror att det är en bra koppling. Men det räcker inte, utan det är andra saker som också måste till. Exempelvis samarbetar Luleå tekniska universitet och Umeå universitet väldigt väl tillsammans med gruvbolagen för att identifiera vilka typer av utbildningar det handlar om. Det gäller högre utbildning men kanske också utbildning på något lägre nivå.
Jag tycker att vi ska fundera över en annan sak. Vi har många ungdomar som är utan arbete och som skulle kunna få hjälp med en del utbildning, vilket vi diskuterar. I gruppen invandrare i Sverige som är arbetslösa i dag finns en grupp som är mer högutbildad än vad svenskarna är. Vi har pratat om hur vi ska kunna identifiera dem som har tillräcklig utbildning och komplettera med utbildning så att de kan få jobb i de här sektorerna.
Jag tror att vi måste tänka utanför boxen när vi funderar över hur vi försörjer gruvindustrin med kompetent arbetskraft. Över lag kan ni vara alldeles lugna. Gruvindustrin i Sverige har en positiv framtid, och regeringen kommer att göra allt vad vi kan för att stärka den.
Maud Olofsson (C):
Låt mig ännu en gång få tacka för diskussionen. Jag tror att det är viktigt att vi försöker hålla ihop allt. Talar vi tårtbit för tårtbit, alltså klimatfrågan för sig, elpriser för sig, subventioner för sig och styrsystem för sig blir det omöjligt. Det måste vara en riktning på det man gör. Det är därför som det tredje benet i elförsörjningen är så viktigt. Om vi fortsätter att vara så beroende av kärnkraft och vattenkraft som vi är i dag kommer vi inte att klara försörjningstryggheten.
Men man kan heller inte stänga kärnkraften i morgon, för då höjs elpriserna. Hade vi haft samma situation i vintras som vi hade i fjol hade vi behövt importera väldigt mycket el. Vi har gjort det i alla fall, men tack vare att kärnkraften har gått som den har gjort har vi klarat det. Vill man fasa ut och minska beroendet, vilket vi har sagt i överenskommelsen att vi ska göra, måste man successivt bygga ut det förnybara; och det gör vi.
Vindkraften har slagit rekord med fyra terawattimmar; det har aldrig hänt förut. Nu kan vi äntligen se en utveckling åt det gröna hållet. Vi ska använda skattebetalarnas pengar på bästa möjliga sätt. Vi talar om att konsumenter och kunder dignar under bördor.
Till Vänsterpartiet och andra som bara ser till utgifter kan jag säga att det kommer att bli bördor för låginkomsttagare och ensamstående mödrar. Det gäller att göra rätt saker så kostnadseffektivt som möjligt. Jag hävdar att både elcertifikatssystemet och koldioxidskatten är de mest effektiva systemen för att styra åt rätt håll. Vi kommer absolut att behöva kontrollera el- och energimarknaden fortsättningsvis också.
Vi måste hålla tummen i ögat på våra producenter, och dem som bygger nät. Det är därför vi har kontrollmyndigheter. Det finns anledning efter vintern att fundera över vad vi kan göra ytterligare för att stärka konsumenternas roll på denna marknad. Det tror jag att vi alla är överens om, för det avgör i grunden konsumenternas tilltro till el- och energimarknaden.