KBLab/rixvox huggingface dataset:
Siv Holma (V):
Jag noterar att jag har fått några svar. Ministerrådet ska fatta beslut 2013. Då utgår jag ifrån att 2013 kommer att vara det år som det kompletterade infrastrukturbeslutet från regeringens och riksdagens sida kommer att tas.
Jag nämnde i mitt förra anförande att det fanns fem län som ansåg att de förslag som Trafikverket hade kommit med var otillräckliga. I det sammanhanget vill jag bara påminna om att enbart i Norrbotten ska 200 miljarder kronor investeras de närmaste tio åren. Som många också har sagt finns det i dag oerhört stora kapacitetsbrister på befintliga järnvägar.
Jag noterade att infrastrukturministern hade samma uppfattning som representanterna från de fem länen när hon säger att etappen mellan Piteå och Skellefteå snarast måste påbörjas för att sedan gå vidare till Umeå. Jag noterade också att infrastrukturministern tog upp Inlandsbanans betydelse.
Det hälsar jag välkommet, liksom granskningen av Ostkustbanan och behovet av dubbelspår mellan Gävle och Sundsvall. Det finns alltså redan i dag mycket besvärande kapacitetsbrister på Malmbanan. Det förstod jag att infrastrukturministern hade insikter i. Låt mig bara säga att sommartid har situationen mellan Kiruna och Narvik varit ohållbar. Nio av tio persontåg har ersatts av bussar.
Det är förseningar och problem som förväntas bli ännu värre. När fler aktörer dessutom vill använda Malmbanan kommer störningskänsligheten att öka dramatiskt. Malmbanans bristande kapacitet utgör en begränsning i dag. Därför behövs naturligtvis dubbelspår mellan i första hand Narvik och Kiruna och sedan vidare till Luleå. När Kaunisvaara järnmalmsgruva öppnar, herr talman, blir den faktiskt en av Europas största.
För att kunna transportera malmen på ett hållbart sätt krävs en ny järnväg. Alternativet är alltså att transportera malmen med 200 lastbilar - 36 meter långa - per dygn. Det är ekologiskt fullständigt ohållbart. Jag skulle vilja uppmana infrastrukturministern att hämta hem lite medfinansieringsmedel från fonden Connecting Europe.
Även i detta projekt - det tror jag att infrastrukturministern är väl medveten om - kan man med fördel samarbeta med Finland. Det här gruvfältet ligger på svenska sidan om gränsen till Finland, men om jag inte minns helt fel finns det också malmfyndigheter som kopplas till detta. Jag hoppas att infrastrukturministern kan konkretisera tidsplanen ytterligare.
När det gäller finansieringen, som några moderater är bekymrade över, vill jag påminna er om att när de rödgröna partierna tog fram en infrastrukturplan var varenda krona finansierad. Varför kan vi finansiera? Jo, av den enkla anledningen att vi inte sänker skatterna i hundramiljardersklassen som den moderatledda regeringen har gjort.
Därför har vi pengar kvar att använda till andra saker. Det är inte svårare än så.
Siv Holma (V):
Jag ska förtydliga några saker om de rödgröna partiernas ambitioner. Vi som har varit med ett tag vet vad som hände. Vi hade ett 121-punktsprogram där vi hade angivit starten för byggandet av Norrbotniabanan till 2010. I opposition under förra mandatperioden gjorde vi en överenskommelse. Vi hade där en första etapp som skulle sättas i gång 2014-2017, och där hade vi angett pengar.
Från Vänsterpartiets sida är det vad som gäller. Hur andra vill läsa det är öppet för den moderna historierevidering som omfattas av Moderaterna nu för tiden. Om inte jag minns fel fattades beslut om Haparandabanan när vi hade ett samarbete med den socialdemokratiska regeringen. Jag känner mig väldigt delaktig i det beslutet.
Det är trist att man använder frågorna på det här pajkastningssättet. Den finska regeringen kanske kan ge oss en modell för hur vi kan samarbeta i de här viktiga framtidsfrågorna när det gäller att kunna satsa på investeringar.
När det gäller tjatet om att det inte fanns några pengar för att genomföra förra infrastrukturplanen så fanns det pengar. När den nuvarande regeringen första gången tog över hade statens finanser över 70 miljarder i överskott. Visst fanns det pengar. Det beror bara på hur man prioriterar och vad som är viktigast.
Jag hoppas att vi kan ha en debatt där vi diskuterar utifrån faktiska förhållanden och att det blir lite mer verkstad och lite mindre snack. Sedan hoppas jag att vi har mer att ta på i budgeten hösten 2012.
Siv Holma (V):
Lotta Finstorp avslutade sitt anförande med att säga att den avreglerade järnvägsmarknaden är här för att stanna. I början av sitt anförande frågade Lotta Finstorp hur det kommer sig att exempelvis Socialdemokraterna inte står för sitt ställningstagande från 1988.
Då måste jag säga att det är bra att det finns partier som inte är så fundamentalistiska att de oavsett vilket resultat en utveckling har fått fortsätter att vilja ha ännu mer av det som inte fungerar. Jag skulle vilja ställa en motfråga till Lotta Finstorp.
Varför lyssnar inte Lotta Finstorp på sin partikamrat Ulf Adelsohn? Han säger att det är viktigt att se om avregleringen gav positiva resultat innan man fortsätter. För mig verkar det som att man håller för öronen och blundar och inte vill se de faktiska förhållandena.
Nu har Lotta Finstorp och de borgerliga partierna varit med om att ställa sig bakom en utförlig järnvägsutredning. Då undrar jag: Vad är det ni vill att järnvägsutredningen ska innehålla?
Siv Holma (V):
Var vi står i de här frågorna är väldigt tydligt. Vi har varit konsekventa. Men att i det sammanhanget beskylla oss för att vara fundamentalistiska var väl att ta i. Det som är svårigheten för dig och dina partikamrater, Lotta Finstorp, är att ni inte vill ta till er faktiska förhållanden. Vi har ett fragmentiserat järnvägssystem. Uppsplittringen finns där. Det har ni erkänt i och med att ni ställde er bakom den utförliga järnvägsutredningen.
Men jag är orolig för att det inte kommer att bli något av det här, och det kan jag i så fall bara beklaga. Jag uppskattar att det finns partier som kan ta till sig nya informationer och försöka göra en förändring. Men jag ser ingenting av detta i Moderata samlingspartiet. Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga. Den handlar om Jernhusen AB.
Lotta Finstorp säger att regeringen följer frågan om järnvägsstationerna. Lotta Finstorp tar också upp att Trafikverket har gjort en handbok. Enligt mitt sätt att se är detta inte tillräckligt. Man säljer ut järnvägsstationer. Människor kommer inte in på järnvägsstationerna.
Järnvägsstationerna har förlorat sin viktiga roll att vara en punkt för resenärerna när de ska ta sig från ett ställe till ett annat. Jag har hört alldeles för ofta att man "följer frågan". Men när ska det komma till konkreta åtgärder? Saker och ting fungerar inte.
Det är väl en fundamentalistisk inställning om något när man bara säger "följer" men inte vill göra någonting på riktigt.
Siv Holma (V):
Jag ska börja med att säga att det är helt riktigt att Vänsterpartiet anser att järnvägen fungerar väldigt dåligt när systemet har blivit så fragmentiserat och uppsplittrat. Vi tror att järnvägen fungerar bäst när systemet är enhetligt och sammanhållet.
Eftersom Folkpartiet i december ställde sig bakom den utförliga järnvägsutredningen, som alla partier var överens om, undrar jag vad det är Folkpartiet vill utreda. Det är den ena frågan.
Jag tycker att det vore klädsamt om alla partier som var för järnvägsutredningen, alltså även oppositionen, kunde få vara med och samråda kring direktiven och även hur utredningen ska läggas upp, så att vi slipper uppleva samma utveckling som vi upplevde när vi ville ha en annan tingens ordning vad gällde järnvägsunderhållet.
När det gäller Jernhusen tycker jag att det är intressant att Lars Tysklind säger att Jernhusen utvecklar resecentrum där det är utvecklingsbart. Vi har tydligen bara en järnvägsstation i hela Norrbotten som är utvecklingsbar, eftersom Jernhusen bara äger en enda järnvägsstation. De övriga är tydligen inte utvecklingsbara.
Siv Holma (V):
Jag blir inte riktigt klok på det svar som jag får av Lars Tysklind när det gäller detta med en utförlig järnvägsutredning.
Lars Tysklind beskriver utredningen som relativt förutsättningslös men säger att han tror att det mesta fungerar bra och att det är några smärre justeringar eller korrigeringar som ska komma till stånd genom utredningen.
Det är därför som jag ställer frågan en gång till: Anser Lars Tysklind att det vore en fördel om alla partier hade möjlighet att samråda kring utredningsdirektiven och upplägget av utredningen?
Det vore väl ändå någonting positivt, eftersom Tysklind säger att vi har så olika verklighetsbild. Då kanske vi skulle kunna ha en gemensam verklighetsbild och arbeta på ett annat sätt med de här frågorna än vad Tysklind och hans regeringskamrater gör.
Vore det inte bra om vi fick titta på utredningsdirektiven och komma med konstruktiva och bra förslag på hur man ska lägga upp utredningen?
Siv Holma (V):
Jag förstod inte riktigt frågan, men jag skulle kunna ställa en fråga tillbaka till Lars Tysklind. Vad är det som säger att besluten om inrikes kollektivtrafik inte ska fattas på närmaste nivå? Är det inte så att beslut bör fattas närmast människorna som använder sig av kollektivtrafiken?
Varför ska man just inom detta område, som inte lämpar sig för den konkurrensutsättning som Folkpartiet förespråkar, överflytta besluten? Jag ser inte järnvägen som en marknad. Jag ser den som en del av den gemensamma servicen i ett samhälle.
Med tanke på de resultat som konkurrensutsättningen som din regering har genomfört med all den problematik som den innebär, vad är det som gör att du tror att järnvägen ska kunna fungera bättre och konkurrera med andra transportsätt om man fattar överstatliga beslut?
Överstatlighet innebär enligt Vänsterpartiet onödig byråkrati. Man tror att det ska innebära fördelar att konkurrensutsätta nationell järnvägstrafik och kollektivtrafik. Varför skulle det förbättras av att man flyttar över besluten till överstatlig nivå?
Siv Holma (V):
Jag tror att man kan få standardiserade regler på andra sätt än med överstatliga beslut. Jag vill påminna om att vi från Vänsterpartiets sida inte har någonting emot mellanstatliga beslut, alltså att man som jämbördiga parter kommer överens om olika saker.
Det som är intressant är att Lars Tysklind inte med ett enda ord tar upp Järnvägsutredningen som även regeringspartierna var för.
Siv Holma (V):
Jag tog upp det som ett exempel på hur denna minoritetsregering tar sig rätten att tolka majoritetsbeslut utifrån sina egna funderingar och sin egen ideologi.
Det är en viktig demokratisk princip att regeringen ska ta ett tillkännagivandes innehåll i beaktande. I detta fall hade vi en enig riksdag som ville göra en utförlig utredning där man skulle ha möjlighet till parlamentariskt deltagande.
Då hade det varit på sin plats, Anders Åkesson, att samråda med oppositionen om huruvida vi tyckte att denne utredare var bra. Jag tror att vi hade kunnat hitta andra som var mer opartiska och hade en större legitimitet över hela linjen. Nu hämtade regeringen en utredare som tycker att det inte finns några problem med avregleringar.
Men vi i majoriteten tycker att det finns problem med det, och i majoriteten har vi olika grader av hur problematiskt vi tycker att det är. Det hade varit i god demokratisk ordning, Anders Åkesson, att resonera om detta och komma överens eftersom alla partier ville ha denna utredning. Detta var bara ett sätt att luras och göra det man ändå hade tänkt från början.
Man gjorde på samma sätt när det gällde järnvägsunderhållet och sade: Det finns inga problem. Det vi har är det bästa möjliga. Det är dags för regeringen att ta sig en ordentlig funderare på vad det innebär att få ett tillkännagivande, Anders Åkesson.
Siv Holma (V):
Anders Åkesson säger att minoritetsregeringen varit lyhörd. Jag menar att regeringen inte varit tillräckligt lyhörd. Man var bara lyhörd för det som man själv tyckte om, inte för det som majoriteten faktiskt stod för. Det är det jag blir så upprörd över.
Jag är väl medveten om att jag har en uppfattning vad gäller avregleringar som inte till fullo delas av riksdagen. Jag känner ingen rädsla för att ta fram vad som är bra och vad som är dåligt. Sedan får man göra bedömningar utifrån det. Jag vill säga till dig, Anders Åkesson: Varför inte lyssna på Ulf Adelsohn?
Honom kan man inte anklaga för att vara motståndare till avregleringen. Han tyckte, och tycker antagligen fortfarande, att det vore bra att ta time-out och se vad det var som gick bra och vad som gick dåligt. Det tycker jag är viktigt att göra. När man sitter i regeringen har man det ansvaret.
Eftersom Anders Åkesson tog upp den här frågan kommer jag ända tills han bevisar motsatsen att tro att trots att majoriteten fattar beslut om att vi ska göra en utredning om avregleringens konsekvenser kommer regeringen inte att tillsätta en sådan utredning.
Jag tror nämligen att vi kommer att få majoritet för det när vi fattar beslut, men jag tror inte att ni, Anders Åkesson, kommer att vara tillräckligt hörsamma och lyhörda i den frågan. Detta säger jag eftersom erfarenheten visar vad ni i minoritet säger och tycker och vad minoritetsregeringen har gjort.
Siv Holma (V):
Jag vill ställa två frågor till Annelie Enochson. Den första gäller de obligatoriska redovisningscentralerna. Där har många, inklusive Annelie Enochson, från talarstolen sagt att de är förvånade över att vi kommit överens om ett tillkännagivande och kan inte förstå det.
Varför yrkar då inte Annelie Enochson bifall till reservation 10, om hon tycker att det är så förvånansvärt? Det känns som att den kritiken inte är tillräckligt stark, eftersom hon inte yrkar bifall till sin egen reservation. Min andra fråga handlar om det särskilda yttrandet om översyn av taxibranschen.
Där finns det inte med något om att utreda avregleringens konsekvenser, som jag sade i mitt anförande. Varför vill inte Annelie Enochson utreda konsekvenserna av taxibranschens avreglering? Vad är det som man inte vill få fram?
Siv Holma (V):
Den ena frågan handlade om obligatoriska redovisningscentraler. Det känns som att Annelie Enochson och de andra borgerliga partiernas representanter inte tror på regeringen, eftersom man inte yrkar bifall till sin egen reservation.
Det skulle väl vara ett väldigt starkt stöd om man har uppfattningen att regeringen är jätteduktig när det gäller de här sakerna. Den andra frågan handlade om ert särskilda yttrande, där ni "instämmer i behovet av en bredare och mer fördjupad översyn av taxibranschen". Men det kommer troligen att bli en majoritet för utredning av konsekvenserna av taxinäringens avreglering.
Om det blir det är jag väldigt nyfiken på om Annelie Enochson kommer att bidra till att en utredning verkligen kommer till stånd i enlighet med majoritetens beslut i riksdagen. Eller kommer hon efter beslutet fortfarande att tycka att det inte behövs?
Siv Holma (V):
Lars Tysklind har tagit upp två saker, bland annat fordonsbesiktningen. Sedan hyllar Lars Tysklind Socialdemokraterna när det gäller det här med längre lastbilar. Kan Lars Tysklind förklara för mig varför man sålde ut fordonsbesiktningen? Man ville ha en fungerande konkurrensmarknad som gynnar konsumenten, läser jag i betänkandet.
I min hemstad har vi bytt från statlig till privat bilbesiktning. Jag vet inte på vilket sätt det gynnar konsumenten. Föregående talare talade om att Transportstyrelsen inte har funnit att det har blivit sämre - även Lars Tysklind säger det. Frågan blir då: Var det inte bättre det skulle bli? Det skulle inte bli lika bra, eller hur? Det skulle bli bättre. På vilket sätt kommer det att bli bättre?
Har inte det här blivit lite fundamentalistisk politik, att man till varje pris ska kunna visa att man har sålt ut statlig verksamhet, även statlig verksamhet som fungerar väldigt bra? Jag har inte hört någon säga att bilbesiktningen inte har funkat.
När det gäller de längre lastbilarna, som Lars Tysklind tycker är bra, undrar jag: Varför inte intensifiera arbetet med att flytta godstransport från väg till järnväg? Det handlar inte bara om att förespråka högre banavgifter.
Varför inte förespråka kilometerskatt, om man nu vill att det ska vara likvärdiga konkurrensförutsättningar för järnväg och väg? Man kanske till och med ska ge lite mer fördelar till det som är miljövänligt.
Siv Holma (V):
Jag tycker inte att jag fick klockrena svar. När det gäller stordriftsfördelar med längre lastbilar glömmer Lars Tysklind till exempel att slitaget på vägarna ökar. Och det finns andra trafiksäkerhetsaspekter som man också måste ta in.
Det som jag frågade efter var varför man inte intensifierar arbetet med att få mer hållbara godstransporter. Varför koncentrerar man sig på att man ska få stordriftsfördelarna när det gäller lastbilstransporter? Det finns andra sätt att arbeta på.
All kraft går till En Trave Till. Man får mindre utsläpp för att man har större kvantitet på transporten. Sedan gäller det bilbesiktningen. Jag ställde egentligen frågan utifrån min egen hemstad, som inte är någon storstad. Jag kan inte se vad det kan bli för marknad där.
Antalet bilar är ganska jämnt, och den här myndighetsutövningen måste ske på något sätt. Det skulle då göras på ett sådant sätt att det skulle gynna konsumenten. Att man nu har lyckats få fler bilbesiktningsstationer där det inte har funnits någon kan vara en bra marknadsföringsgrej just i det här läget.
Men om man är intellektuellt hederlig och verkligen försöker se de faktiska förhållandena tror jag att man ser att bilbesiktningen inte är lämpad för en konkurrensutsatt marknad. Det ska ju ske på ett trafiksäkert sätt, och vi ska kunna vara trygga med att de bilar som är på vägarna är av bra kvalitet.
Siv Holma (V):
Jag tycker att det är intressant att lyssna på Anders Åkesson. Jag uppfattar det faktiskt som att du motsäger dig själv. Å ena sidan talar du om att transportslagen ska bära sina egna kostnader. Å andra sidan vill Centerpartiet inte ha vägslitageavgift eller kilometerskatt. Samtidigt vill Centerpartiet höja banavgifterna.
Varför fördyra godstransporter på järnväg men inte ha konkurrensneutrala villkor på väg? Jag får liksom sådana tankar som när vi hörde debatten om att kärnkraften ska avskaffas - man ska avskaffa kärnkraften genom att ladda om de kärnkraftverk som finns.
Det tycker jag är ett motsägelsefullt sätt att argumentera. Jag blir inte mer övertygad av att Anders Åkesson liksom kommer upp i varv och anklagar Vänsterpartiet och Miljöpartiet för att inte ha någon tilltro till järnvägen, tvärtom.
Vi talar alltså om systemfrågor, metodikfrågor. Jag har väldigt stor tilltro till järnvägen, därför att det är ett miljövänligt alternativ när det gäller att transportera till exempel malmen från Kaunisvaara till Svappavaara. Det är mycket mer miljövänligt än att ta den med lastbilar, som av flera skäl är miljöovänliga och trafikosäkra.
Varför är Centerpartiet en så stor motståndare till att ha vägslitageavgift och så stor förespråkare av att höja banavgifterna? Varför?
Siv Holma (V):
Återigen hör vi den här motsägelsefulla argumenteringen. Straffbeskattning talar man om när det gäller att stå för transportslagets infrastrukturkostnader. Då är det straffbeskattning. Varför inte förespråka att banavgifterna avskaffas? Det tycker man ju vore klokt. Men då säger Anders Åkesson att vi ligger lägst i Europa.
Om vi gör samma jämförelse med kilometerskatten - det finns ju många länder i Europa som har infört en kilometerskatt - skulle man i så fall kunna använda det argumentet på samma sätt som Anders Åkesson gjorde till förmån för att höja banavgifterna. Det är där jag menar att det inte går ihop.
Jag blir jätteförvånad över att Centerpartiet som gärna vill beskriva sig som det gröna partiet i Alliansen är så betongaktigt i den här frågan och inte är mer på hugget för att få en mer miljövänlig situation även när det gäller vägtrafiken.
Ingenting som jag hör går i den riktningen. Det talas om att straffbeskatta men det finns ju metoder, och det tror jag att Anders Åkesson är väl medveten om. Man kan faktiskt differentiera en vägslitageavgift eller en kilometerbeskattning.
Det går om man är intresserad av att göra konkurrensneutrala avgifter för både järnväg och väg. Men är man inte intresserad, har man lyssnat väldigt mycket på lobbyisterna från åkerierna, talar man som Anders Åkesson. Jag hade faktiskt förväntat mig mer från ett parti som vill framställa sig som ett miljöparti i Alliansen.
Siv Holma (V):
När det gäller frågorna om vad som händer med vissa flygplatser, som Lars Tysklind tar upp, skulle jag vilja säga så här: Om regeringen hade gjort sin hemläxa, det vill säga återrapporterat till riksdagen efter att man berett den statliga utredningen, hade många frågor varit besvarade.
När jag har läst det här och lyssnat har jag uppfattat det som att det är status quo, alltså att det är oförändrat i förhållande till det som det har varit utifrån utredningen, som kom med de förslagen.
Till exempel Lars Tysklinds allianskollega Anders Åkesson talar om Arvidsjaur, Vilhelmina och så vidare. De är absolut inte berörda av det. Det vet jag däremot, för det har jag tagit reda på.
Vi hade alltså kunnat vinna väldigt mycket med en regering som hade fullföljt det tillkännagivande som också Lars Tysklind och regeringspartierna var överens om att göra. Men det fullföljdes inte, och det beklagar jag, för om det hade fullföljts hade många av de här frågorna varit besvarade.
Siv Holma (V):
Den verklighet som vi befinner oss i är en konsekvens av vad den sittande regeringen har undvikit att göra. Jag tycker fortfarande att det är väldigt oklart.
Det går ju inte bara att uttrycka det som att det handlar om vilken kompetens man har när det handlar om att till exempel tillgodose Försvarsmakten och dess behov av flygledningstjänster. På den offentliga utfrågningen uttrycktes oro över hur det här skulle bli.
Det man hade gjort 1978, det vill säga att man hade slagit ihop det här från att man hade den här samordningen, det sökte man ju svar på också från regeringens sida.
Det var ingen som svarade på det, inte heller någon företrädare för partierna i minoritetsregeringen.
Det här är konsekvensen av att handläggningen av dessa frågor har skötts så otroligt dåligt, och det som är så intressant är att när man sköter sig illa sägs det vara oppositionens fel - när det faktiskt är regeringen som har ansvaret för att de här frågorna ska fungera på det sätt som är bäst för alla.
Allianspartierna var ju med på tillkännagivandet förra året. Ändå vårdades inte den överenskommelsen. Ändå gjorde man inte så att man verkligen såg till att regeringen informerade riksdagen om de här frågorna som man klart och tydligt hade varit överens om.
Siv Holma (V):
Nu är det så här att riksdagen har inte verkställighetsmakten, utan det har regeringen. Regeringen ska verkställa vad riksdagen fattar beslut om, och den frågan kommer då att få skötas av Riedls minoritetsregering.
När det gäller de företag som nämndes som producerar materiel till försvaret är det företrädesvis svenska företag, och det finns säkerhetsklassade personer som jobbar med detta.
Men när man gör en sådan här konkurrensutsättning kommer det ju inte bara att vara företag från Sverige eller Norden, utan det är i stort sett hela EU-området som kommer att vara involverat i sammanhanget.
Man kan tycka att det inte är något större problem och att man kan lösa allting, men vi fick aldrig något svar på det här när vi för ett år sedan gav ett uppdrag till regeringen att komma tillbaka till riksdagen och redogöra för hur man löst Försvarsmaktens behov i det här sammanhanget.
Man gav inget besked alls. När det gäller driftsbidrag till icke statliga flygplatser har jag tittat på de här handlingarna. Jag ser i alla fall ingen ökning av anslaget vad gäller driftsbidragen. Man har gjort om det. Man har slagit ihop det så att driftsbidraget till icke statliga flygplatser ska konkurrera med alla andra.
På det sättet hävdar man att det här innebär en förstärkning. Så läser inte jag den lösning som Trafikverket gjorde. Arvidsjaur var till och med i kontakt med mig och uttryckte att detta kommer att bli en försämring, och jag tror på dem.