KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Det är klart att det går att hänvisa till medfinansiering och Länsstyrelsen i Östergötland. Men till syvende och sist kan man också som politiker ha en viljeinriktning. Om det är så att lagen behöver ändras kan vi ändra den.
Man hänvisar till medfinansiering av två-plus-ett-vägar där det har blivit en inskränkning; tidigare har det funnits möjlighet för cyklister att ta sig fram, men av säkerhetsskäl för bilisterna bygger man två-plus-ett-väg och cykelvägen försvinner. Då tycker inte jag att man bara kan hänvisa till kommunerna. Angående medfinansieringen hörde jag ett väldigt bra uttryck i dag: Det blir inte mer pengar av medfinansiering.
Det är som att räkna på familjens ekonomi. Om man räknar med föräldrarnas inkomster och sedan lägger till barnens fickpengar, blir det mer pengar av det? Nej, det blir det inte. Till syvende och sist handlar det om skattebetalarnas pengar. Då handlar det också om att se till att det finns pengar.
Och när man har dragit undan möjligheten för cyklister att cykla ska staten se till att de får den möjligheten igen. Det borde vara krav på att man när man tar bort en cykelväg åtminstone ser till att den återställs. Vi vill ha fler cykelvägar, inte färre. När det gäller Vätternrundan säger Lotta Finstorp att hon har jobbat hårt för detta.
Men om länsstyrelsen nu säger att det behövs en lagändring, är Lotta Finstorp då beredd att ändra den lagen?
Monica Green (S):
E20 är en av Sveriges viktigaste vägar dels för att den knyter samman våra två största städer, Göteborg och Stockholm, dels för att den ser till att flödet av gods fungerar från Bergslagen till norra Europas största hamn i Göteborg. Det är en stor blandning av godstrafik och persontrafik, och trafikmängden ökar och därmed också antalet olyckor.
Antalet olyckor har ökat i Västsverige och förresten även i hela Sverige men oroande mycket i västra Sverige. E20 är Sveriges farligaste väg. Eftersom jag bor i Skaraborg och eftersom många med mig åker E20 ofta ser jag det som angeläget att påskynda arbetet.
Jag vill också påminna infrastrukturministern om att under den tid som vi styrde landet byggde vi den enda sträcka som har motorvägsstandard som finns i Skaraborg, nämligen den mellan Lundsbrunn och Holmestad. Det bygget satte Göran Persson i gång. Sedan dess har ingenting hänt. Nu finns några avsnitt med i planerna, men jag tycker att det går för långsamt.
Catharina Elmsäter-Svärd har partikamrater i Skaraborg som har agerat på olika sätt med jippobetonade aktiviteter och låtit påskina att bara de blir valda kommer de att fixa E20. Catharina Elmsäter-Svärd har en partikamrat i Mariestad som har sagt: Blir jag bara riksdagsledamot ska jag fixa E20 på fyra år.
Nu har han varit riksdagsledamot i fem och ett halvt år, och det har inte skett någonting när det gäller E20 sedan han blev riksdagsledamot. Det går för långsamt, och antalet olyckor bara ökar. Sedan jag skrev den här interpellationen har det skett ännu fler olyckor. E20 är alldeles för olycksdrabbad, och det behövs snabbare åtgärder.
Västra Götalandsregionen, som har jobbat fram planerna, vill påskynda arbetet och vill naturligtvis att det ska bli en fyrfältsväg genom hela Skaraborg och för den delen på hela sträckan Göteborg-Stockholm eftersom det behövs. Jag är inte helt nöjd med svaret. Jag förstår att det är så här som Catharina Elmsäter-Svärd kan svara.
Hon måste vänta in planerna. Jag vet också att Catharina Elmsäter-Svärd har tyckt att om vi underlättar och ser till att E20 inte längre är Sveriges farligaste väg är det någon annan väg som blir farligast. Jag tycker att man kan ha den principen att man åtgärdar den farligaste vägen. Då blir det en annan väg som blir farligast, och då åtgärdar vi den också.
På så sätt betar vi av väg efter väg så vi får ned antalet olyckor. Nu går ju olycksstatistiken åt fel håll, och så kan vi inte ha det. Jag vill att Catharina Elmsäter-Svärd skyndar på det här trafiksäkerhetsarbetet och prioriterar E20.
Monica Green (S):
Det är inte bara en av de farligaste utan faktiskt den farligaste enligt Trafikverket. Av det skälet tycker jag att man ska påskynda arbetet. Jag har ingenting emot mittseparerade vägar. När det gäller E20 behövs mittseparering och två filer åt varje håll.
Vi behöver inte använda ordet motorväg om det på något sätt kan hindra utvecklingen. Fyra filer med mittseparering är fullt tillräckligt. Det behövs på grund av den tunga trafiken, och den lär inte minska, särskilt inte när regeringen nu höjer banavgifterna. Då finns det risk för ännu mer tung trafik på vägarna i stället för tvärtom.
Det borde vara mer gods på järnväg, men eftersom regeringen höjer banavgifterna riskerar det att bli ännu mer gods på väg, vilket är helt fel riktning att gå. Vi har norra Europas största hamn i Västsverige. Därifrån förflyttas mycket gods, vilket betyder tung trafik.
När jag körde på E20 i går mellan Vara och Skara kom den första snön och halkan.
Vid de tillfälliga omkörningsfiler som nu finns på vissa ställen blir det, som Catharina Elmsäter-Svärd mycket riktigt påpekar, en ändring av hastigheten då man snabbt ska försöka köra förbi de många långtradare som trafikerar E20.
Vid halka, som den i går, finns det stor risk för olyckor, vilket också varit fallet på E20. E20 drabbas ofta av olyckor. För bara två veckor sedan skedde ytterligare en dödsolycka. Vi ska inte behöva stå här varje halvår och konstatera att nu har ännu fler människor dött.
Det är inte roligt att se att olycksstatistiken går åt fel håll. Nollvisionen, som Catharina Elmsäter-Svärd talade om, arbetade vi fram i mitten av 90-talet. Vi försökte minimera olyckorna genom att jobba med människors attityder, att sänka hastigheterna och köra säkrare. Vi försökte också se till att det vid vägarna fanns så få hinder som möjligt.
Om olyckan skulle vara framme ska vägen vara byggd på ett sådant sätt att man minimerar olyckan. Det behövs snabbare åtgärder. Det är bra att korsningen vid Jung kommer att åtgärdas, men det ligger alltför långt fram i tiden. Detsamma gäller Förbifart Hova där det behövs en fyrfältsväg. Det behövs snabbare åtgärder än de som nu finns i planen.
De ligger alltför långt fram i tiden.
Monica Green (S):
E20 är Sveriges farligaste väg, och olyckorna bara ökar, liksom godstransporterna. Det är en allvarlig utveckling för E20. Jag skulle vilja att ministern tog de signalerna på mycket stort allvar. Ministern sade inledningsvis att vi aldrig har satsat så mycket som nu när det gäller infrastruktur.
Jag kan konstatera att vid varje tillfälle som en regering, oavsett färg, har lagt fram en infrastrukturproposition har det varit den största någonsin. Det är ju så med pengarnas värde att det tio år senare har ökat.
Vid varje tillfälle som en infrastrukturproposition läggs fram är den gigantiskt mycket större än gången innan, och det oavsett färg på regering. Vi socialdemokrater startade nollvisionsarbetet. Jag är glad att den borgerliga regeringen har tagit vid och fortsatt det arbetet. Sverige har varit ledande.
Därför är det olyckligt att olyckorna åter ökar, och E20 är den farligaste vägen. Jag kommer att interpellera igen om det inte händer något, men jag kan naturligtvis också lyssna på den arbetsgrupp som Catharina Elmsäter-Svärd hänvisar till. Som det ser ut i dag är jag inte nöjd. Jag vill ha snabbare åtgärder.
Jag hoppas att Västra Götalandsregionen tillsammans med berörda parter kommer att flytta fram positionerna och, tillsammans med oss i riksdagen, öka trycket så att det blir en snabbare hantering av E20.
Monica Green (S):
Jag tackar ministern för svaret. Det är helt nödvändigt att vi får en bättre tingens ordning när det gäller äldrevården i Sverige. Det är allvarligt med alla de brister som vi har hört om den här hösten. Det är alarmerande att det finns så många privata vårdintressen som nu tjänar stora pengar och skickar dem utomlands.
Vi har fått höra att vissa av bolagen vänder sig inför galgen och säger att de åtminstone ska betala skatt i Sverige. Det var väl vackert så, men detta är faktiskt skattebetalarnas pengar. Alla måste kunna känna trygghet i äldrevården. De äldre måste känna trygghet i att det är hög kvalitet, i att de blir omhändertagna och får sina behov och rättigheter tillgodosedda.
De anhöriga ska känna trygghet, så att de kan gå till arbetet utan att behöva känna oro för att deras föräldrar eller andra anhöriga kanske svälter ihjäl eller får ligga med blöjor utan att de blir bytta. Och naturligtvis måste personalen känna trygghet och glädje i sitt arbete. Arbetet inom äldrevården måste uppvärderas.
Det behövs många nyanställningar. En del uträkningar säger att det krävs 100 000 nya anställningar inom de kommande tio åren. Därför måste arbetet uppvärderas. Det måste bli attraktivt. Det måste göras satsningar på fortbildning, utbildning och kvalitetsförbättringar.
Maria Larsson säger att man har infört en möjlighet att utbilda anställd personal. Det är fint att man tar upp den kompetenstrappa som vi hade infört men som regeringen avskaffade när den tillträdde. Vi hade infört den för att äldreomsorgspersonal bland annat skulle kunna utbilda sig och fortbilda sig.
Den avskaffades av den borgerliga regeringen, men nu när den fått ligga i träda några år döper man om den och inför en liknande modell. Valfrihet, säger Maria Larsson. Ja, det är fint med valfrihet. Men jag hör också talas om äldre som får 17 olika färggranna broschyrer hem i sin brevlåda och ska välja mellan olika vårdbolag.
Tänk om man väljer fel äldreboende! Som vi har hört talas om finns till och med de som svälter. Ska man då behöva välja om och flytta? Sedan ska man flytta om det blir fel igen och därefter flytta om det blir fel ännu en gång. Den typen av valfrihet betackar jag mig för. Jag ser inget fel i valfrihet, men det måste vara på rimliga villkor.
Det måste vara bra för de äldre. De exempel vi har sett i höst visar det rakt motsatta, nämligen att de pengar som tjänas stoppas i fickorna på dem som äger boendena i stället för att gå tillbaka till boendena och ge bättre kvalitet. Det finns mycket som behöver kommenteras.
Vi behöver satsa på kommunerna. Vi behöver satsa mer på kommunerna än vad den borgerliga regeringen gör, och vi måste satsa på kvaliteten och personalen. Vi måste också se till att de äldre och deras anhöriga får en bättre trygghet. Jag känner ingen trygghet i det jag har hört talas om under denna höst.
Monica Green (S):
Maria Larsson säger att vi inte ska tala illa om äldrevården, eftersom de som ska jobba där då blir rädda och inte kommer att börja jobba där. Då kanske det är olyckligt att Maria Larsson står här och säger att man i den kommunala hemtjänsten har 23 olika personer som kommer hem till de äldre.
Maria Larsson kanske inte ska stå här och tala illa om just den kommunala vårdformen, för de allra flesta är oerhört nöjda med den kommunala vårdformen. Jag är också nöjd med den även om det finns brister också där.
Vi ska ju ha kvalitetskrav både på den kommunala, offentligt inrättade äldrevården och hemvården och på de privata intressena och se till att vinsten går tillbaka till de äldre på ett bra sätt. Det måste väl vara det som är meningen.
Skattebetalarna vill gärna betala skatt om det går till att höja kvaliteten för de äldre, och för den skull också kvaliteten i skolan, omsorgen och sjukvården. Där är skattebetalarna beredda att betala - det vet vi sedan tidigare. Ni talar om att ni gör en äldresatsning på 3,75 miljarder. Ja, det är inget nytt, för det beslutet togs redan hösten 2010.
Om man sätter det i relation till vad det kostar på fyra år kostar det 370 miljarder, och ni satsar 3,75 miljarder. På det sättet är det en ganska liten summa. Ni pratar om att ni ska göra ett kompetenslyft inom äldreomsorgen.
Ni har kommit på att vår kompetensstege var väldigt bra - den ni avskaffade - och då gör ni ett omvårdnadslyft i stället. Det är ju vackert så, att ni har kommit på att den socialdemokratiska politiken inte är så tokig i alla fall. Det är ju därför ni återinför platser på komvux och så vidare.
Om det nu är så att det behövs 100 000 nyanställningar inom den kommande tioårsperioden gäller det att se till att personalen känner glädje, känner att de hinner med, känner att de hinner stödja de äldre.
I stället för att bara snabbt spola av, i stället för att bara väga en blöja och i stället för att snabbt ta på är det bättre att man hjälper de äldre så att de kan klara sig själva till stor del, att man stöttar, att man hinner sitta ned hos de äldre och bemöta dem utifrån deras egna behov. Så är det inte i dag.
I dag finns det många exempel, i både privata och kommunala inrättningar, på att kvaliteten inte är tillräckligt bra. Därför måste vi satsa mer. Vi måste satsa mer på kommunerna, inte mindre. Vi måste se till att de får långsiktiga spelregler.
Vi måste visa att vi inom en tioårsperiod ska höja kvaliteten steg för steg, när nu alla dessa brister har upptäckts främst i de privata inrättningarna, men även inom de offentliga. Ja, vi behöver långsiktighet, kvalitet och kontroll. Vi måste också forska och utveckla så att vi möter framtiden på ett bra sätt.
Det är som Maria Larsson säger, att vi behöver mer personal där, och då måste det vara ett attraktivt yrke där man känner att man har möjlighet att utbilda sig och få ett kompetenslyft under tiden som man arbetar.
Monica Green (S):
Anslagen till kommunerna är betydligt högre i vår budget än i den moderatledda regeringens. Det är netto, även om man räknar bort de höjda kostnaderna för arbetsgivaravgiften. Såväl 2012 som 2013, 2014 och 2015 ger vi netto 4 miljarder mer per år än vad den moderatledda regeringen ger.
Jag har siffrorna framför mig här, och det är utdrag från vår budget. Det är netto. Därför är jag stolt över att vi satsar mer på kommunerna. Det behövs också. Vi har alltid satsat på kommunerna eftersom kvaliteten behöver höjas. Den borgerliga regeringen satsade lite extra när det var valår förra året, och sedan drog man ned den extra satsningen.
Det blir väldigt hattigt för kommunerna när man inte vet hur det är i den borgerliga regeringen. Nu kommer skattehöjningar som ett brev på posten efter nyår, kommunala skattehöjningar för att kommunerna ska klara av sina åtaganden. Maria Larsson pratar om dubbla tungor.
Ja, det är bara två år sedan som Anders Borg sade att det visst skulle vara möjligt att flytta pengar från vårdbolag till skatteparadis. Då var han inte intresserad av att skärpa lagstiftningen. När det nu har visat sig vad det innebär att vårdbolag flyttar pengar till skatteparadis vill han ändra lagen. Men det är bara två år sedan han sade nej till vår förfrågan om det.
Det är väl bra att man kan ändra sig, men det är bara synd att det ska behöva drabba och att skattebetalarnas pengar redan har förts ut ur landet i stället för att återföras till vården. Det är bra, som Maria Larsson säger, att vi ska satsa på äldrevården.
Och om vi kan se till att även de privata bolagen satsar på kvalitet och mer personal i äldrevården välkomnar jag det.
Monica Green (S):
Tack för svaret! Det var tydligt att vi inte behöver en it-strategi för skolan. Det är beklagligt eftersom en sådan skulle förtydliga och förenkla för lärarna.
Jan Björklund säger att det inte går att lyfta ut it-strategin eftersom den då skulle bli en hyllvärmare som ingen tittar i. Jan Björklund kan inte tänka sig att vid vissa tillfällen belysa ett område extra, göra en nationell strategi för att utöver läroplanen också se till att alla, inte bara eldsjälarna, hänger med i det digitala samhället. Det finns en digital klyfta i samhället.
Det är därför som det behövs en nationell it-strategi. Nu säger andra, bland andra folkpartister, att vi inte ska lägga oss i denna fråga eftersom skolan själv ska få bestämma. Jo, det har vi hört tidigare.
Politiker ska inte lägga sig i. När riktlinjer dras upp, när vi bestämmer oss för att Sverige ska ligga i framkant, ska vi gå före och visa att det går att lära sig att kritiskt granska den kunskap som finns genom att gå ut på nätet. Det är viktigt att lära sig att sortera informationen från nätet. Där håller jag med Jan Björklund. Men då måste vi ha tillgång till internet i skolan.
Då måste vi ha tillgång till läsplattor eller datorer som gör att eleverna lär sig att granska och diskutera det material som finns på nätet. Det är oerhört viktigt. Lärarna måste befinna sig där eleverna befinner sig. Det finns många elever som lever sina liv på nätet, och lärarna står utanför.
Det kan hända saker på nätet över en helg som läraren inte har en aning om, om inte läraren också kan verktygen och finns där eleverna finns. Eleverna finns oftast på nätet. Jag vet att Sverige ligger i framkant och att eleverna är duktiga, men vi måste ha en samlad strategi. Vi måste se till så att alla hänger med.
Som Désirée Liljevall mycket väl påpekade måste lärarna känna sig trygga i undervisningssituationen, så att de kan stötta eleverna att kritiskt granska vad som finns på nätet. Det är sant att Sverige ligger i framkant. Vi gör det av flera skäl. Jag har tidigare pratat om ITIS. Den infördes för 12-14 år sedan.
Det var de kommunala bredbandspengarna och även hem-pc-reformen som gjorde att vi fick stor tillgång till it snabbt. Det satte Sverige på den digitala kartan oerhört snabbt och tidigt. Det var bra. Men nu gäller det att fortsätta och att vi tar nästa steg. It ska vara en naturlig del i undervisningen. It ska kritiskt granskas, men alla ska också få tillgång till it.
Då är tillgången till datorer, som Hillevi Larsson pratade om, en nyckelidé för både lärare och elever eftersom skillnaderna är så stora. Det är många som tycker att det behövs en nationell it-strategi. Det är många inom it-branschen som tycker så, och likaså många lärare och många i lärarnas fackförbund.
Många ute i samhället tycker att vi borde skapa en strategi för att jämna ut skillnaderna och se till att de goda exemplen sprids över landet. Den här debatten har visat att det finns en stor skillnad mellan oss alla.
Monica Green (S):
Vad vi har sagt är att skillnaden mellan skolor är väldigt stor över landet. Vad vi har sagt är att det finns datorer som är väldigt gamla på en del skolor. Det är det vi har påpekat för utbildningsministern. Utbildningsministern är ointresserad av det här ämnet. Han vill inte utveckla det mer - det märks. Han vill att vi ska satsa på matte, svenska och engelska, och det är jättebra.
Men det fiffiga med den digitala kompetensen är ju att vi kan lära oss alla de ämnena genom den.
Om lärare och elever i hela landet får de möjligheterna, inte bara de fantastiska exempel som vi har på många håll utan alla skolor, genom att vi gör en strategi som lyfter Sverige kan Sverige bli ett föregångsland där vi har lyft upp den digitala kompetensen i skolan.
Norge har nu visserligen fört in digital kompetens som ytterligare ett ämne, så vi kommer i så fall efter dem, men vi skulle kunna bli bättre om vi ser till att alla får chansen, om vi sluter den digitala klyftan. Jag håller med Jan Björklund om att det är bedrövligt att kunskaperna och resultaten i skolan blir sämre.
Det är absolut inte bra. Men det är ju därför vi skulle kunna utnyttja att vi har legat i framkant när det gäller den digitala tekniken, att vi ser till att hela Sverige får möjligheter. Vi gillar inte de stora skillnader som nu växer fram. Vi gillar inte den digitala klyftan. Vi gillar inte de ökade klyftorna över huvud taget. Vi socialdemokrater vill minska klyftorna, även den digitala klyftan.
Det är därför som jag och våra skolpolitiker kräver en nationell it-strategi för skolan.
Monica Green (S):
Anders Borg är nöjd med tillståndet i Sverige, för han jämför med andra länder och vill inte titta på hur det är här i landet. Det var vi som tog Sverige ur den ekonomiska kris som ni försatte oss i under 90-talet. Då var den borgerliga oppositionen emot.
Man kallade det för överbeskattning av folket och allt möjligt när vi skapade ordning och reda i statens finanser. Det här lever Sverige fortfarande på. Vi har en stabil grund som det inte går att hacka sönder så lätt och snabbt. Det var bra att vi gjorde så hållfasta ekonomiska spelregler.
Moderaterna ville inte vara med, men i dagens läge tar man åt sig äran för det. Nej, vi vill inte tillbaka till 1980-talet. Då var det borgerlig regering. Då reste svenskarna från Sverige. Vi vill inte tillbaka dit. Vi vill till ett samhälle framåt där vi håller ihop, där vi inte ökar klyftorna och där vi ser till att människor inte blir bidragsberoende.
Det blir de i dag. Den så kallade arbetslinjen är en bidragslinje. Fler och fler tvingas söka ekonomiskt bistånd. Det är en övervältring av kostnader på kommunerna som annars kunde ha satsat på bättre service till medborgarna, till exempel barnomsorg på obekväm arbetstid så att exempelvis ensamstående kan ta de jobb som erbjuds.
Arbetslösheten är högre. Det är massarbetslöshet i Sverige. Långtidsarbetslösheten ökar och har bitit sig fast i samhället. Inflödet av nya långtidsarbetslösa till fas 3 är klart mycket större än utflödet. I mitt förra inlägg talade jag om utförsäkrade från sjukförsäkringen.
Människor tvingas bli så kallat friska för att gå till Arbetsförmedlingen där man konstaterar att de är för sjuka för att arbeta. De tvingas gå tillbaka till sjukförsäkringen där man på nytt skickar dem till Arbetsförmedlingen. Denna rundgång har skapat en tragisk situation för dessa sjuka människor. Det är fruktansvärt cyniskt.
Min fråga till Anders Borg i mitt förra inlägg var: Är det bra eller dåligt med större skillnader? Anders Borg svarade inte på det. Tidigare har han dock sagt att det är bra med incitament. Det är bra om folk rycker upp sig. Det är bra att öka skillnaderna. Sänker vi ersättningarna för de sjuka och dem utan arbete blir de säkert friskare och hittar ett jobb.
Det kallas incitament, och det tyckte Anders Borg tidigare var bra. I dag svarar han inte på frågan om det är bra eller dåligt med ökade skillnader utan talar om att det är större skillnader i andra länder. Min fråga kvarstår dock: Är det bra eller dåligt med större skillnader i samhället?
Monica Green (S):
Anders Borg slår sig för bröstet och snart tycker han väl att vi ska hurra också. Han påstår att vår politik var dålig, men det var faktiskt tvärtom. År 2006 hade vi 6 procent arbetslöshet - det var alldeles för högt, men det är mycket högre nu - och man hånade oss och sade att det var massarbetslöshet.
Det året tillkom 153 000 nya jobb. Det kunde vi se när året var slut. Året efter, 2007, tillkom 80 000 nya jobb. Det var vackert så, men det var bara hälften så många. Det var innan er politik, Anders Borg, hade börjat bita. År 2008 hade er politik börjat bita, och då kom tvärstoppet. Anders Borg sade att det skulle ta två år innan deras politik började bita.
Det gjorde det också, och då tvärnitade jobbtillväxten. Vi har långtidsarbetslöshet i Sverige. Anders Borg säger att ja, men den är mycket högre utomlands. Trösta då de långtidsarbetslösa med det eller gör någonting åt långtidsarbetslösheten! Inflödet av långtidsarbetslösa i fas 3 är betydligt högre än utflödet. Man blir inlåst i fas 3.
Utförsäkringen av dem som varit sjuka har också ökat, och Anders Borg säger att man klarat det hela eftersom det tillkommit nya jobb. Det är trick, trick, trick. Man måste nämligen räkna alla som söker jobb, och det är fler som söker jobb i dag. Sedan säger Anders Borg att det är frapperande bra.
I stället för "frapperande" och "incitament" ska vi hitta på nya Borg-ord för att vara nöjda här i landet. Jag vill ha lägre arbetslöshet. Jag vill använda ROT, Anders Borg, det som du påstår att vi vill ta bort. Jag vill använda det i lågkonjunktur. Det är ett bra sätt att öka på i lågkonjunktur för att sedan bromsa i högkonjunktur.