KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Eklöf (SD):
Tack, ministern, för föredragningen! Låt mig först understryka den stora betydelsen av trädarter för den biologiska mångfalden. Hundratals, ibland tusentals, arter kan vara knutna till och beroende av en trädart. Finns inte trädet finns inte heller de andra arterna. I fallet med almen är det ett hundratal arter som är helt beroende av trädet.
Det gör att almens allt sämre situation är ett stort hot mot biologisk mångfald i Sverige. Men samtidigt innebär det starka sambandet mellan trädets existens och de andra arternas existens en stor möjlighet. Om vi lyckas rädda almen kommer vi att lyckas rädda ett hundratal arter och öka den biologiska mångfalden mycket.
Sedan vill jag kommentera ministerns kommentar att regeringens stöd till bekämpning av almsjukan upphörde på grund av nedskärningar till följd av M:s och KD:s budget 2018. Jag tycker att det är ett sätt att blanda bort korten. Det handlar om 5 miljoner av ungefär 1 miljard, så det är mycket små pengar i sammanhanget. Om regeringen hade velat hitta dessa pengar skulle den ha gjort det. Vi skulle ha lagt pengarna om vi hade suttit i regeringsställning.
Låt oss därmed lämna den diskussionen och i stället diskutera det som interpellationen handlar om: almsjukan och almens existens. Naturvårdsverket drog in bidraget om 5 miljoner per år till bekämpning av almsjukan med argumentet att man bedömde att det inte kommer att leda till framgång på lång sikt. Man konstaterade att alla almar kommer att försvinna på lång sikt. Naturvårdsverket gav alltså upp. Lyckligtvis vill inte Skogsstyrelsen och länsstyrelsen på Gotland ge upp.
Länsstyrelsen utför nu i samverkan med Skogsstyrelsen och Artdatabanken ett projekt för att man ska kunna göra en säkrare bedömning av förutsättningarna att lyckas med sjukdomsbekämpningen på lång sikt. I klartext handlar det om att visa för Naturvårdsverket att det finns en vits med att fortsätta arbetet. Sedan ska Naturvårdsverket fatta ett definitivt beslut om almens öde. Smaka på de orden: ett definitivt beslut!
Tyvärr handlar projektet om sjukdomsbekämpning på liknande sätt som tidigare, vilket har visat sig vara otillräckligt för att stoppa sjukdomen men framgångsrikt för att fördröja den. Vi ska komma ihåg att projektet på Gotland började som ett projekt där man hoppades kunna utrota almsjukan. Men det lyckades inte, trots kraftsamlingen.
Det är alltså stor risk för att Naturvårdsverket ger upp, och det behövs därför en annan långsiktig strategi än att bara fortsätta bekämpningen. Bekämpningen måste dock fortsätta för att fördröja sjukdomsspridningen i väntan på den långsiktiga lösningen. Samtidigt sitter regeringen, anser jag, och tittar på. Det står ju så i ministerns svar. Jag citerar: "Regeringen följer myndigheternas arbete."
Regeringen verkar alltså sakna en långsiktig strategi och en lösning på problemet. Är det så, Isabella Lövin?
Staffan Eklöf (SD):
Ministerns fokus på budgeten riskerar att uppfattas som ointresse för sakfrågan. Jag tycker att vi lämnar budgeten därhän och fokuserar på sakfrågan. Anledningen till vårt budgetbeslut kommer att bli uppenbar om en liten stund. Generella åtgärder för klimatanpassning kommer inte att hjälpa almen att överleva. Kanske är problemet just att regeringen inte har en strategi för enskilda arter.
Det borde man ha när det gäller arter som hundratals andra arter är beroende av. Vi sverigedemokrater vill initiera ett projekt för en lösning av problemet. Det finns i dag resistensanlag mot almsjukan i asiatiska almpopulationer. Vi vill bekosta forskning och ett förädlingsarbete på naturligt förekommande svenska almar som gör dem resistenta mot almsjukan. Det vore en lösning på problemet.
Samtidigt bör material samlas in från de almpopulationer som finns kvar för att bevara den genetiska mångfalden och den genetiska bakgrund som har uppkommit i växelverkan i de ekosystem där almarna lever. Under tiden ska bekämpningsåtgärder vidtas för att fördröja spridningen av almsjukan - på liknande sätt som man nu gjort - så mycket det bara går. Resistenta almar kan sedan planteras ut bland befintliga populationer för att korsas med befintliga almar.
Särskilda åtgärder kan vidtas för dessa begränsade populationer, för att de ska leva tillräckligt länge för att korsning ska ske och kontinuitet finnas för de arter som lever på almarna. Man kan till och med vaccinera almar ett år i taget, som man gör i Nederländerna. Det är förvisso väldigt dyrt, men om man ser ut strategiska populationer kan man göra allt för att hålla dem vid liv. Alternativt gör man korsningar på labb och planterar ut korsningarna. Det finns i dag ett antal tekniker som kan underlätta och påskynda arbetet.
Man bör arbeta på flera spår samtidigt. Det är vår lösning. Att rädda almen skulle vara en ytterligt effektiv naturvårdsåtgärd. För i storleksordningen 100 miljoner kronor skulle man rädda ett hundratal arter som är helt beroende av almen. Det blir l miljon per art. Det kan jämföras med regeringens satsning på reservatsavsättningar i budgeten.
I storleksordningen 10 miljarder har satsats de senaste tio åren, och det fortsätter i samma takt. För att det ska vara lika effektivt som det vi föreslår skulle reservatsavsättningarna behöva rädda 10 000 arter varje tioårsperiod.
Jag vill med den jämförelsen bara visa hur effektiv en satsning på en definitiv lösning av problemet med almsjukan skulle vara i ekonomiska och biologiska termer och hur effektivt det är att ha en strategi för enskilda arter. Alternativet är att låta almen dö ut och med den alla de hundratals arter som är beroende av den - 121, har någon uppskattat det till. Även asken är illa däran, precis som ministern beskrev.
Alen kan eventuellt stå på tur sedan - båda arterna. Jag vill verkligen uppmana miljöministern att ta problemet på allvar, att allvarligt överväga Sverigedemokraternas förslag och att ha en strategi för de enskilda arter som är nyckelarter. Det skulle möjliggöra att rädda den biologiska mångfalden i Sverige.
Staffan Eklöf (SD):
Att vidta åtgärder för klimatet och andra generella insatser räddar inte almen eller andra arter. Det är det första man måste veta. Det har andra orsaker, som inkommande patogener. Det andra är vi inte tar bort 4 miljarder i klimatsatsningar. Vi satsar på andra budgetposter. Precis som vi söker effektiv naturpolitik söker vi också effektiv klimatpolitik. Det ligger under andra poster, och det går att läsa sig till.
Det är bara att läsa vår budget en gång till. Vi satsar på effektiva saker, inte på ineffektiva saker som Riksrevisionen har dömt ut. Ministern hängde upp sig på vaccination och att det är dyrt. Jag sa att det är dyrt och att det ska användas i väntan på en definitiv lösning. Men då måste det finnas en definitiv lösning, och regeringen har ingen definitiv lösning. Jag tackar ministern för debatten. Den första slutsatsen jag drar är att frågan om almsjukan och de svenska trädarternas överlevnad måste få större fokus hos regeringen.
Den andra är att Sverigedemokraternas förslag är en oerhört effektiv miljöåtgärd och skulle ge mycket för miljön per krona. Den tredje är att man måste hitta en långsiktig lösning. Regeringen måste engagera sig för en långsiktig lösning och inte bara åtgärda symtomen. Miljöpartiet är bra på att skapa engagemang kring miljöfrågorna; det tycker jag. Men jag tror att partiet måste bli bättre på att uppdatera sin miljöpolitik och på att söka de effektivaste lösningarna.
Man vill ju lösa problemet. Då måste man ha ett annat effektivitetsperspektiv på miljöpolitiken än man har haft hittills. Som vi har debatterat om tidigare, i andra interpellationer, måste man också intressera sig mer för de negativa effekter som uppstår för andra värden när man gör satsningar. Almen har funnits hos oss i tusentals år.
Frågan som hänger i luften är om den sittande regeringen blir den regering som avslutar denna tusenåriga kontinuitet.
Staffan Eklöf (SD):
Tack, utbildningsministern, och tack även till Gudrun Brunegård, som reser den här väldigt viktiga frågan! Detta är en fråga som har kommit mycket i skymundan, och det är säkert en av orsakerna till att Sveriges kristna råd har genomfört den här undersökningen.
Jag är väldigt glad över att frågan kommer upp till diskussion, och nu måste vi ta tag i den och se till att lösa den så att även kristna kan känna sig trygga i sin tro. Jag vill börja med att säga att vi under senare tid har sett en ökad tolerans för vissa grupper, vilket är väldigt positivt.
Men den här undersökningen visar att det fortfarande finns intolerans mot vissa andra grupper. Just denna skevhet är minst sagt problematisk, för det indikerar att det finns ett mönster av inövad tolerans.
Man lär sig tolerans för vissa utpekade grupper, men man förmår inte utsträcka den till grupper som inte redan är utpekade men som även de kan vara förföljda, diskriminerade och sårbara.
En tolerans som i stället bygger på reflektion är ju mycket mer användbar, för den kan man tillämpa på nya grupper - även grupper man inte lärt sig att man ska visa tolerans för.
Jag skulle vilja höra om ministerns syn på inövad tolerans och tolerans byggd på reflektion.
Staffan Eklöf (SD):
Jag har stor respekt för att ministern inte vill svara på en fråga som är ny för ministern eller kanske klädd i en språkskrud som ministern inte känner igen. Vad jag pratar om är distinktionen mellan inövad tolerans och tolerans byggd på reflektion.
Man lär sig att ha tolerans för vissa grupper, för man lär sig att de är utsatta. Det är den inövade toleransen. Den som är byggd på reflektion bygger någonstans på en allmän respekt för människor. Jag hoppas att ministern inte släpper denna tanke och vill fylla på med indikationer som kan peka på att det verkligen är på det viset.
Till och med lagstiftningen i Sverige bygger lite grann på den inövade toleransen. I diskrimineringslagstiftningen utpekas sju olika diskrimineringsgrunder. Redan där har man bestämt sig för att någon kan diskrimineras om den tillhör en av dessa grupper, men inte om den tillhör någon annan grupp. Samtidigt vet vi ju att verkligheten ser helt annorlunda ut - en person kan ju egentligen bli diskriminerad för precis vad som helst. IFAU kom med en rapport som visade just på detta.
Man gjorde fejkade anställningsstudier och upptäckte att övervikt var det som människor diskriminerades mest för, men övervikt är inte en av de sju diskrimineringsgrunderna. Detta var ett inspel. Jag vill avsluta med att säga att jag tycker att det är bra att ministern gärna vill se till att tillämpningen av lagstiftningen blir bättre.
Jag vill dock fråga vad ministern kommer att göra specifikt med anledning av den undersökning som Sveriges kristna råd har låtit göra.
Staffan Eklöf (SD):
Min fråga går till Jennie Nilsson. Jag läser i Norrländska Socialdemokraten: "Länets mjölk- och köttbönder blir allt färre och nu larmar Lantbrukarnas riksförbund. 'Om det fortsätter så här, har vi snart inga bönder kvar', säger Jenny Karlsson, LRF-ordförande i Norrbotten." LRF kritiserar regeringen och Centerpartiet. Antalet mjölkbönder i Norrbotten har halverats på tio år, och marker växer igen. Det finns en risk att man kommer in i en negativ spiral.
Livsmedelsstrategin har ännu inte gett några förbättringar på gårdsnivå. Strategin är bra, men jag tycker att regeringen och stödpartierna gör ett tankefel. Lönsamheten måste nämligen komma före de strategiska investeringar och satsningar inom lantbruket som lantbrukarna förväntas göra. Sverigedemokraterna lägger 900 miljoner mer på lantbruket nu. Dessutom tar vi bort dieselskatten och slopar arbetsgivaravgiften och sjuklöneansvaret för de första anställda. Vad gör regeringen för att överbrygga de svåra tiderna nu, i väntan på livsmedelsstrategins effekter?
Staffan Eklöf (SD):
Alla partier här vill ha en god miljö där de arter som finns i dag kan leva vidare. Där finns ingen politisk konflikt mellan våra partier. Skillnaderna ligger i hur mycket man vill satsa på miljön i kronor räknat, vilka metoder man väljer och särskilt hur mycket man väger in av andra värden i sina beslut.
De tre konservativa partierna är särskilt noga med att väga in andra värden inför beslut. Sverigedemokraterna, Moderaterna och Kristdemokraterna eftersträvar en helhetssyn där effekter av miljöbeslut på ekonomi, välfärd, landsbygd, kultur och andra värden är viktiga att beakta.
Det binder oss tre partier samman på ett naturligt sätt. Resultatet av detta är att de konservativa partiernas beslut ofta inte går lika långt i satsningar på kostsamma miljöprojekt men också att dessa partier är resultatorienterade och intresserar sig för effektivitet och behovsanpassning av miljöåtgärder.
Vi vet nämligen att annars drabbas något annat eller någon annan i den andra änden. Denna insikt gör också att vi söker åtgärder med synergieffekter, åtgärder som gynnar till exempel miljö, ekonomi och landsbygd samtidigt. Det handlar givetvis om gradskillnader, inte om en binär ett-eller-noll-effekt.
Jag menar att detta bottnar i filosofiska skillnader mellan partierna och att man kan inordna riksdagens partier på en skala från pliktetik i den ena änden till konsekvensetik i den andra änden. De konservativa partierna ligger nära den konsekvensetiska, realistiska änden.
Jag måste säga att vi förstår varandra väl och har lätt för att samarbeta. Den som vill veta mer om detta kan läsa min artikel i nättidningen Samtiden. Biologisk mångfald är sammanflätad med alla de areella näringarna, och därför ligger många åtgärder för biologisk mångfald och naturvård i andra betänkanden.
I skogsdebatten för en stund sedan fanns ett gott exempel på en miljöåtgärd som är effektiv. Att rädda alm och ask från utrotning med ett växtförädlingsprojekt resulterar i en kostnad på 1-2 miljoner per art som räddas från utrotning, genom att träden är förutsättningen för ett hundratal andra arter.
Exempel på åtgärder som tar hänsyn till andra värden, såsom ekonomi, välfärd, landsbygd och kultur, finns överallt i våra yrkanden, så jag lyfter inte fram något särskilt. Alla de yrkanden vi har om jaktpolitiken bör dock nämnas i sammanhanget. De andas alltihop realism och omsorg om landsbygdens intressen.
Rovdjur, skarv och säl får aldrig gå före goda möjligheter att leva och verka på landsbygden.
Staffan Eklöf (SD):
Tack, Malin Larsson, för anförandet! Jag har två frågor. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Malin Larsson nämnde vildsvinspaketet i sitt anförande. Jag tycker att det är trevligt att regeringen äntligen kommer till skott i frågan, om man nu får uttrycka det så. Det räcker dock inte att komma till skott, utan det gäller även att vara träffsäker.
Vad jag förstår planerar regeringen att privata jägare ska få sälja tio plus tio djur direkt till allmänheten. Det är ju en väldigt bra förenkling av reglerna, men varför stanna vid detta? Varför just tio plus tio och inte ett obegränsat antal? Det är den ena frågan.
Den andra frågan, som också handlar om träffsäkerhet, handlar om antibiotikaresistens, som Malin Larsson tog upp i sitt anförande. Där har Sverige gjort ett jättebra jobb på hemmaplan, och nu ska Sverige hjälpa till att delvis lösa situationen i omvärlden. Det är väldigt bra, men det är väldigt svårt att vända detta - det är som en supertanker.
Jag vill fråga om regeringen har övervägt åtgärder mot spridning av antibiotikaresistenta stammar. Vi har redan i dag en väldigt låg antibiotikaförbrukning i Sverige. Den är på gränsen till vad vi kan ha - kan vi över huvud taget sänka den mer?
Då blir frågan om de stammar som nu finns i omvärlden aktuell. Dessa stammar kan ju komma till Sverige. Finns det något arbete som regeringen tänker sig för att förhindra att de här stammarna kommer till Sverige?
Staffan Eklöf (SD):
Jag fick inte riktigt svar av Malin Larsson på min fråga. Varför stanna vid att jägaren själv kan sälja tio plus tio djur, utan att gå via vilthanteringsanläggningar, i stället för att låta antalet vara obegränsat? Det finns konflikter mellan jordbruk och jakt, men här står ju jägare och jordbrukare på samma sida. Det borde vi utnyttja till fullo.
Det är ju inte söndagsjägare som jag som kommer att göra skillnad när det gäller vildsvinsstammen, utan det är de som är riktigt duktiga och riktigt drivna. De kanske kan skjuta fem djur på en helg. Tio plus tio djur för dem är väldigt lite. Det är de som kommer att kunna minska vildsvinsstammarna, och därför borde vi ha ett obegränsat antal djur. Jag vill jättegärna ha svar på den frågan.
Den andra frågan är: Gör regeringen någonting för att minska spridningen av redan antibiotikaresistenta stammar? Vi har gjort och gör mycket för att inte nya stammar ska uppstå, men det finns redan stammar. Var tionde person som åker till Thailand får ju med sig en antibiotikaresistent bakterie hem.
Då spelar det ingen jätteroll om vi blir ännu duktigare i Sverige för att stammar inte ska uppstå här, eftersom de inte uppstår här utan vi tar med oss dem från utlandet. De här två frågorna skulle jag väldigt gärna vilja ha svar på. Jag upprepar dem så att det inte blir otydligt: Varför inte tillåta jägare att sälja ett obegränsat antal vildsvin?
Har regeringen åtgärder mot spridning av antibiotikaresistenta stammar som finns i utlandet? Jag vill passa på att säga att jag inte tror på att lönsamheten vänder i lantbruket. Jag tror att det är en coronaeffekt. Man äter mer hemma än på restaurang.
Staffan Eklöf (SD):
Tack, Amanda Palmstierna, för föredraget! Amanda Palmstierna säger att Miljöpartiet vill ha en ökad självförsörjningsgrad. När jag tittar på de åtgärder som Miljöpartiet föreslår och vill ska bli verklighet ser jag att man kraftigt vill öka den ekologiska produktionen.
Där vet vi att produktiviteten ligger 20-40 procent lägre än för den konventionella produktionen. Miljöpartiet vill också att drivmedlen ska vara fossilfria, vilket innebär en mycket stor ansträngning.
Miljöpartiet är inte så positiva till nya växtförädlingsmetoder som skulle kunna göra stor skillnad. Dessutom vill man minska bekämpningsmedelsanvändningen så att den når vissa siffersatta mål, och man vill minska gödselmedelsanvändningen. Det är svårt att få denna ekvation att gå ihop.
Miljöpartiet vill vidare avsätta stora nu privatägda skogar till statliga reservat. Vi vet att jordbruket i norra Sverige är helt beroende av skogsbruket för sin lönsamhet. Ekvationen går inte ihop, som jag ser det. Jag undrar vilket ytterligare mirakelmedel Miljöpartiet har för att lösa ekvationen.
Staffan Eklöf (SD):
Det sista som Amanda Palmstierna sa om regelförenklingar lät jättebra. Jag hoppas verkligen att det blir av och att regeringen slår in på den vägen. Vi kommer naturligtvis att bevaka att så blir fallet.
Det är inte så att ersättning som man får för skog som man nyss hade men som man inte längre har kan kombineras med jordbruk. Det är ju en engångssumma man får. Nu ligger ungefär 700 000 hektar på bordet, och vad jag förstår vill Miljöpartiet avsätta ännu mer skog.
Det kommer att bli många skogsbrukare som inte kommer att ha någon skog att bruka, och därmed kommer deras jordbruksföretag inte att gå runt. Sedan vill Miljöpartiet använda en jättestor del av jordbruksstödet till ekologisk produktion. Man skulle kunna tänka på andra sätt som ökar produktiviteten mer, anser vi.
Det verkar finnas en stor risk, som jag ser det, att Miljöpartiets politik inte leder till ökad produktion utan snarare till minskad produktion. Jag tror att våra satsningar har ett väldigt starkt fokus på att öka produktionen, men då får man kompromissa med vissa andra grejer i stället. Det är mycket som står på spel.
EU:s import av livsmedel står nämligen för en tredjedel av avskogningen i tropikerna. Sverige är också skyldigt där. Och när vi ska ha biodrivmedel som kommer från rester av palmolja avskogar vi tropikerna ännu mer. Det är alltså mycket som står på spel, och jag tycker att Miljöpartiets politik ser ut att misslyckas, och det vore en katastrof för miljön och klimatet.
Staffan Eklöf (SD):
Tack, Isak From, för frågan! Visst är det många saker jag tar upp. Detta är ett stort område, och man måste försöka se helheten. Med all respekt, det saknas många bitar i regeringens politik som måste fixas till.
Det handlar om en mängd olika områden, som framgick av mitt anförande. När jag lyssnade på Moderaternas anförande slog det mig att det fanns många likheter. Det gör det.
Sedan är det ju så att man inte kan anpassa sin politik innan man går in i ett samarbete, utan man får möta varandra. Jag tror att goda argument kommer att räcka långt.
Grundsynen delar vi med Moderaterna, nämligen att näringarna är av främsta betydelse och helt avgörande för om vi ska nå även andra mål - inte bara ekonomiska mål utan även miljömål, livsmedelskvalitetsmål och djurskyddsmål. Allting hänger ihop. Det allra starkaste kittet oss emellan är att vi har en helhetssyn.
Moderaterna, Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna har en väldigt stark helhetssyn och ett konsekvensetiskt tänkande. Konsekvenser har stor betydelse. Man måste analysera vad en åtgärd ger för konsekvenser på andra områden. Då är det nog en svårare sits som Socialdemokraterna har satt sig i när de samarbetar med Miljöpartiet, som enligt min mening har en ganska enkelspårig uppfattning.
Staffan Eklöf (SD):
Jag tycker att detta visar att vi delar många åsikter också med Socialdemokraterna. Livsmedelsstrategin är alldeles utmärkt. Det är bara synd att det är en fördröjning på den. Därför måste man göra åtgärder även nu, på kort sikt, för att få lönsamhet direkt. Vi kan inte invänta den nya CAP heller, för det dröjer också ett par år. Vi kommer att få mängder med konkurser om vi inte gör saker på kort sikt och ökar lönsamheten på kort sikt.
Det är helt avgörande. Framtidstron kommer heller inte att finnas. Vi har många satsningar. Kompromisser kanske kommer att krävas. Det vet vi inte, men vad som är väldigt tydligt med alla våra många förslag är att vi pekar på många svagheter i regeringens budget. Jag hoppas också att efterfrågan på svenska livsmedel finns kvar efter pandemin.
Men till stor del beror efterfrågan på, precis som John Widegren sa, att vi nu äter mindre mat på restaurang och äter mer mat hemma.
Staffan Eklöf (SD):
Jag tycker att det är bra att Socialdemokraterna har en ambition om en levande landsbygd. Förvisso finns det många svagheter i regeringens budget, som jag sa tidigare, men det finns också en hel del som är bra. Kanske skulle Socialdemokraterna faktiskt kunna lyckas, åtminstone om man samarbetade med Sverigedemokraterna i stället. Nu gör man inte det, och vi ska inte samarbeta.
Socialdemokraterna har bestämt sig för att samarbeta med Miljöpartiet, och hur ska det gå? Man ställer sig bakom ökade bensinkostnader, försämrade reseavdrag och många andra saker som innebär att människor med normala och låga inkomster på landsbygden får det sämre - och så har man bonus-malus-systemet, som ger leksaker till överklassen.
Hur ska det gå till att få landsbygden levande, och hur går det ihop med Socialdemokraternas fördelningspolitik? Dessutom ska 30 procent av Sveriges yta avsättas till reservat, och den nya skogsutredningen tycker att det är lämpligt att lägga detta i Norrlands inland. Jag tror inte att de människor som bor i Norrlands inland tycker att det är en bra idé. Det blir inte mycket levande landsbygd av det.
De regler som kallas taxonomireglerna innebär ytterligare detaljstyrning från EU:s sida. Som jag ser det har regeringen varit väl passiv i de förhandlingarna, vilket nu riskerar att leda till att det blir mycket detaljregler för skogen.
Det blir svårt att få lönsamhet, om det vill sig illa. Dessutom stipulerar reglerna att endast konventionellt jordbruk kommer att få investeringspengar. Man måste nämligen följa ekoförordningens regler om bekämpningsmedelsanvändning.
Jag tror nog att det är fler än jag som undrar hur regeringen ska få ihop den här kalkylen och få till en levande landsbygd med den politik som förs och som finns runt hörnet.