KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Jag har ställt tre konkreta frågor till arbetsmarknadsministern. Den första frågan har ställts med anledning av att ministern i tidigare svar har sagt att mindre resurser till arbetsmiljöinspektioner leder till att det blir ett kraftigare arbete mot utanförskapet. Det svaret har jag också fått skriftligt av ministern.
Men det finns ingenting om detta i dagens svar. Den andra frågan är vad ministern avser att göra med anledning av att dålig arbetsmiljö leder till utslagning från arbetslivet. Det är där kärnan är. Åtminstone jag skulle vilja säga att det bygger på utanförskapet. Jag frågar konkret hur ministern definierar begreppet utanförskap.
Det finns det inte heller några svar på.
Jag får väl göra så att jag ställer om frågorna, så har Littorin chansen att svara igen, då inte med något allmänt tal om att regeringen ska återkomma och vända på alla stenar eller någon hänvisning till att även om man har dragit ned kraftigt nu - vilket leder till att en tredjedel av inspektionerna måste ställas in - är det åtminstone en nivå som motsvarar den som var i slutet av 90-talet.
Vad är det för resonemang? Jämför vi internationellt när det gäller arbetsmiljöinspektörer ligger vi lågt. Vi ligger långt under många andra länder. Men det är kanske också ett sätt att bekämpa utanförskapet. Jag vet inte hur ministern resonerar.
Vi kan i statistik se att det är fler som dödas i arbetslivet nu än tidigare. Det har blivit en stegring. Samtidigt vet vi att tempot på arbetsplatserna stiger. Det krävs mer av var och en.
Lägg till att den internationellt erkända forskning som fanns i detta land i Arbetslivsinstitutet har den här regeringen och ministern med vett och vilja slagit sönder helt och hållet. Lägg också till att man nu minskar resurserna till Arbetsmiljöverket. Vi riksdagsledamöter från Gävleborg var inbjudna till kontoret i Gävle.
De hade en kraftig kritik och berättade att nu hinner de inte med de arbetsplatser som har sämre arbetsmiljö. De har alltså mindre möjligheter att följa upp det viktiga jobbet. Samtidigt står Littorin här och hävdar att det här är ett naturligt led i att bekämpa utanförskapet.
Det är därför jag nu ger ministern chansen att utveckla en tankelinje fullt ut. Hur bekämpar man det så kallade utanförskapet genom mindre resurser till Arbetsmiljöverket, med mindre resurser till forskning och med internationellt sett lägre standard i arbetsmiljöarbetet?
Han säger att det här kommer att leda till ett minskat utanförskap. Låt minister Littorin föra det till bevis nu, men inget allmänt snack om att ni vänder på alla stenar. Hur och var finns kopplingen mellan ett nedrustat arbetsmiljöverk och ett minskat utanförskap?
Raimo Pärssinen (S):
Nu måste jag få be ministern att svara på mina frågor. Ministern drog en lång harang och berättade om vår arbetsmiljöpolitik, som han tycker är misslyckad. Han säger: Ni har inte gjort någonting. Här står jag i en interpellationsdebatt i Sveriges riksdag och ställer tre konkreta frågor till ministern. Kan ministern hålla sig till dessa frågor?
Kan jag få ett svar? Hur kan mindre resurser till dem som jobbar med att bekämpa dålig arbetsmiljö eller mindre resurser till dem som forskar kring arbetsmiljö leda till ett mindre utanförskap? Det är kärnfrågan. Det är fantastiskt, för nu får vi höra här att regeringen med Littorin i spetsen jobbar med en ny tankeram.
Det är väldigt avslöjande. Vad innebär det då? Jo, precis som han säger i det skriftliga svaret, att han ska vända på alla stenar. Han säger att den här minskningen gör man nu därför att alla myndigheter måste ju effektiviseras och rationaliseras för att man ska få pengar till att just bekämpa utanförskapet.
Då blir min fråga igen: På vilket vis bekämpas utanförskapet med färre arbetsmiljöinspektioner och med sämre möjligheter att följa upp dåliga arbetsmiljöer? Att rationalisera för att få resurser kan vi ställa i relation till att förmögenhetsskatten försvann. Det är ju också en prioritering!
Vi kan också ställa det i relation till skattesänkningarna på fastighetssidan, eller varför inte de justerade inkomstskatterna som gör att tre tiondelar sopar hem 70 procent av alla skattesänkningar? Det är också ett sätt att bekämpa utanförskapet. Det handlade ju om att det var dåligt med resurser. Annars skulle väl inte Littorin ha skurit ned på Arbetsmiljöverket? Annars skulle väl inte Littorin ha slopat Arbetslivsinspektionen?
Svara på mina frågor och försök att vara konkret! Den stora frågan i resonemanget hos ministern är att bekämpa utanförskapet. Då är min första fråga: Hur definierar Littorin utanförskapet? Det är en enkel, klar och tydlig fråga.
Min andra fråga är: Hur kan färre arbetsmiljöinspektioner leda till mindre utanförskap? Jag kan lägga till en fråga ytterligare. Är det så att man måste ta de här hundratals miljonerna nu för att få pengar till detta? Hade man inte i stället kunnat sänka skatterna lite mindre för dem som har mest? Det är en fullständigt orättfärdig skattesänkarpolitik som ni har.
Och nu står ministern här utan att skämmas och rodna och säger att han behöver just pengarna från Arbetsmiljöverket. Han behöver sparka ett antal arbetsmiljöinspektörer för att få pengar till att förbättra arbetsmiljön. Men hur? Jo, vi hör svaret: Vi kommer att inleda en ny tankeram. Fantastiskt! Vi kommer att vända på alla stenar.
Regeringen ska kanske rationalisera de kompetenser och de resurser som finns för att bekämpa dålig arbetsmiljö ännu mer, vad vet jag? Svara på frågorna, statsrådet Littorin: Hur definierar Littorin utanförskap? På vilket sätt leder mindre resurser för att bekämpa dålig arbetsmiljö till mindre så kallat utanförskap?
Raimo Pärssinen (S):
Nu kom det äntligen ett svar, i alla fall på en fråga. Minister Littorin säger att alla myndigheter ska spara. Är kopplingen att det ska leda till mindre utanförskap? Måste man spara så att man får en mängd pengar, mer resurser, för att bekämpa utanförskapet?
Om det är svaret kan man fråga sig varför den här regeringen sänker skatterna med 80 miljarder kronor och varför det ska vara de tre tiondelar som är rikast som får de gåvorna. Det är inte de som har de sämsta arbetsmiljöerna. Om det är resursbrist ministern hänvisar till ter detta sig verkligen märkligt. Ministern säger att det inte finns något rakt samband. Men dödsolyckorna har ju ökat.
Betyder det här att minister Littorin kommer att föreslå ett större anslag? Det sker fler olyckor på arbetsplatserna. Hur ser ni på tullen? Är det därför tullen har fått högre anslag nu?
Alla myndigheter ska spara för att bekämpa utanförskapet, säger ministern, men det finns ett samband mellan åtgärder, verksamhet och resurser. Vi ska vara ute mer, säger Littorin. Vi är varje år ute på det som kallas Workers Memorial Day då man går igenom detta. Vad är det som har hänt på arbetsplatserna? Hur många olyckor har inträffat? Vad har hänt som vi kan jobba preventivt med?
Vilka resurser finns? Vi ser att resurserna minskar kraftigt och att olyckorna ökar kraftigt. Vi hör en minister som brukar vara glad - det är han inte i dag - stå här i talarstolen och säga att vi behöver det här antalet hundra miljoner från Arbetsmiljöverket för att bekämpa utanförskapet. Men antalet olyckor ökar. Det går åt helt fel håll, men de rika som har en bra arbetsmiljö jublar.
Raimo Pärssinen (S):
Jag satt här i kammaren och lyssnade tidigare då Anders Borg pratade om att det ska vara ordning och reda och kontroll av a-kassan. Han sade att det var arbetslinjen. Det tycker jag är alldeles utmärkt. Då kan man fråga sig om det gäller på även andra områden än bara a-kassan.
Det är nämligen så att i den skattefelskarta från Skatteverket som har nämnts som pekar på ett skattefel på 133 miljarder kronor är en väldigt stor post i det man kallar för mikroföretagen. Där beräknas man göra skattefel, fuska eller göra misstag på 52 miljarder kronor.
Nu har regeringen fått tillbaka en utredning som man har beställt som handlar om F-skatt åt flera , som den heter. Jag hade en interpellationsdebatt med statsrådet Littorin om detta i just den här kammaren.
Den utredningen har nu kommit fram till att med det system som vi har i dag och hur det fungerar i dag med F-skattsedel är det faktiskt så att man använder sig av F-skattsedelmodellen också i skattefuskssammanhang. Utredningen har också kommit fram till att det inte är några problem i dag att få F-skattsedel.
Däremot konstaterar man att skatteundandragandet kommer att öka med det förslag som man lägger fram. Då blir min naturliga fråga i detta viktiga ämne till finansministern om finansministern är beredd att ge Skatteverket möjligheter till att ha lite mer kontroll. Vi kan jämföra med kontroll av a-kassan.
Det här är ingenting som vi kan negligera. Det handlar om oerhört mycket pengar, speciellt med tanke på att vi, precis som nämnts här tidigare, behöver mycket pengar för att klara av den framtida välfärden också. Det är jättebra att regeringen ger sig på den så kallade räntesnurran. Det tycker jag är jättebra.
Men frågan är om Anders Borg kommer att medverka till att genomföra förändringar så att fler kan få F-skattsedel, som i många fall i dag används just för skatteundandragande. Utredningen skriver alltså att det kommer att öka skatteundandragandet.
Betyder det också då att Anders Borg är beredd att ge Skatteverket bättre möjligheter, kanske lite mera resurser och nya verktyg för att kunna beivra och bekämpa det fusk som finns i mikroföretagen? Jag tycker att det är relevant att ställa den frågan i samband med den här interpellationen.
Jag kan också nämna att utredningen ifrågasätter behovet av en utvidgning av det här med F-skattsedel. Det skulle vara roligt att få en kommentar från finansministern om just detta med att det pågår ett stort skatteundandragande i mikroföretagen. Det här hålet måste vi ju med gemensam god vilja försöka täppa till.
Då kan det inte vara lämpligt, inte ens logiskt, att gå åt andra hållet och ändra lagstiftningen så att skatteundandragandet skulle öka. Det skulle jag gärna vilja få en kommentar om.
Raimo Pärssinen (S):
Jag vet inte vad jag ska säga. Nu har Anders Borg stått här och slagit sig för bröstet och kallar sig själv och andra för goda moderater eller socialdemokrater och försöker blanda ihop det. Det är väl en våt dröm som Moderaterna har att bli betraktade som socialdemokrater. Det började inte så bra för regeringen, Anders Borg, med tanke på det Gunnar Andrén säger om att vara överens om att vi ska ha hög skattemoral i det här landet. Så är det, eller hur?
Men det börjar inte så bra för regeringen när man fastnar med händerna i syltburkarna därför att det visat sig att man hade fuskat med skatten. Min fråga var ganska enkel: Hur ställer sig finansministern när utredaren säger att om vi öppnar för fler att få F-skattsedel kommer skatteundandragandet att öka?
Finansministern kommenterade det inte med en stavelse i förra inlägget. Det kan jag be honom att göra nu, även om han kanske säger: Vi får se hur vi gör. Men principiellt, vad säger man när utredaren säger att det kommer att leda till att skattefusket ökar? Det skulle vara intressant att höra. Vi socialdemokrater tycker att den här regeringen kontrollerar men även jagar. Folk blir hårt ifrågasatta om de är sjuka eller inte.
Folk med diagnoser och sjukdomar ska jagas, medan man inte får ett svar på vad vi ska göra åt mikroföretagen där det konstaterats att skatteundandragandet är väldigt stort. Inte en kommentar till det! Jag förbehåller mig rätten att kalla mig socialdemokrat, och jag kommer banne mig aldrig att bli moderat!
Raimo Pärssinen (S):
Beskedet om Stora Ensos nedläggning av massafabriken i Norrsundet kom som en total överraskning för väldigt många, allra mest för de anställda och deras anhöriga och för samhället Norrsundet. Det är många som ifrågasätter de förklaringar som getts beträffande nedläggningen. Fabriken är, som alla vet, lönsam, och den ger koncernen en god avkastning.
Avkastningen är till och med bättre än vad många andra enheter inom Stora Enso förmår att ge. Prisbilden för massa är god. Ändå väljer man att slå igen fabriken. Det kan också tilläggas att fabriken är självförsörjande på energi och att den levererar ånga till det intilliggande sågverket. En nedläggning är väldigt svår att acceptera eftersom stora värden går till spillo.
Vi vill nu försöka förhindra att så sker utifrån att det faktiskt finns en seriös investerare som vill få chansen att överta driften av fabriken.
Därför tycker jag och många med mig att det måste ges en möjlighet här, att Stora Enso måste kunna ge den här investeraren möjligheter att inte bara fortsätta driften utan även utveckla den. Det behöver inte alls ske på ett sådant sätt att det konkurrerar med råvarutillgången när det gäller Stora Enso.
Därför måste vi fråga om Maud Olofsson som näringsminister är beredd att ställa upp här för att hitta en bra lösning för Norrsundet.
Det kan ju vara så att Maud Olofsson - om hon så vill och väljer, för politik är att vilja - är beredd att samtala till exempel med Stora Ensos ägare inom Wallenbergsfären och även med sin finske kollega Mauri Pekkarinen eftersom finska staten är en storägare av Stora Enso. Egentligen pekar allting uppåt vad gäller själva driften av fabriken, och det finns inget större investeringsbehov utan det går bra.
Verksamheten ger 325 personer jobb direkt i fabriken. Räknar man in 100 entreprenörer och övriga blir det dubbelt så många - minst! Dessutom handlar det om en bygd, Norrsundet, och dess chans till ett gott liv också framöver.
Men framför allt, Maud Olofsson: Kan näringsministern medverka till att hitta en rimlig lösning genom att låta en seriös intressent ta över? Det tycker jag är en viktig fråga. Jag vet att många väntar på ett svar på den frågan.
Jag skulle också vilja fråga om Maud Olofsson är så pass intresserad av det som nu händer i Norrsundet att hon skulle kunna göra sig omaket att besöka fabriken, de anställda och dem som finns i bygden. Är det också så att Maud Olofsson skulle kunna tänka sig att lyssna på de argument som pappersindustriarbetarna här har? Jag vet att man har fått tillträde till Maud Olofssons statssekreterare.
Men nog vore det väl rimligt att näringsministern själv mer engagerade sig i den här frågan. Jag frågar återigen så att vi inte glömmer det: Är Maud Olofsson beredd att medverka till att hitta en rimlig lösning som innebär att en seriös intressent och investerare kan ta över? Är Maud Olofsson beredd att föra samtal med sin finske kollega om detta?
Och är Maud Olofsson beredd att göra så även på den svenska ägarsidan?
Raimo Pärssinen (S):
Jag vet inte vad jag ska säga om Maud Olofssons svar. Hon säger att företagen gör som de vill, samtidigt som jag säger att politik också är att vilja.
Det är bra att näringsministern har haft samtal med Stora Enso, men då är frågan om näringsministern har framfört och känner till att det finns ett seriöst alternativ till en total nedläggning, till ett utsopande av en god fabrik med många anställda med hög kompetens, med god avsättning för produkterna, med bra prisbild och med bra avkastning. Då står näringsministern här och säger att det är klart att de gör som de vill. Frågan är då: Vad vill näringsministern?
Att långsiktigt bygga ett företagsklimat som är jättebra vill vi väl allihop. Men just nu är det ett knivskarpt läge som handlar om ett direkt avgörande för Norrsundet och för massafabriken där.
Då är frågan som jag ställde om Maud Olofsson är beredd att försöka påverka så att man hittar en rimlig lösning, det vill säga att man kan fortsätta driften på fabriken men ändra lite grann när det gäller produkten och dessutom inte alls konkurrera när det gäller råvaran.
Samtidigt som det sker ska vi naturligtvis bygga ett gott samhälle med massvis av företag som gör att fler får jobb. En diversifierad arbetsmarknad och så vidare är jättebra. Men frågan i dag är om Maud Olofsson är beredd att medverka till en sådan här lösning. Då tycker inte jag att det duger att svara att de gör som de vill.
Jag frågar vad näringsministern vill. Då säger hon att nej, regeringen är tandlös i detta fall, att regeringen inte har någon vilja. Jag ställer då de andra frågorna återigen: Skulle det inte kunna vara lämpligt att ha en diskussion med den finske kollegan?
Vi vet att Stora Enso är ett samägt bolag med både svenska och finska intressen och att det också händer saker i Finland med omstruktureringar och nedläggningar. Samtidigt smyger det sig in en känsla av att det kan finnas en spänning eller ett spel här mellan de två länderna, och då handlar det om politik.
Då vore det väl väldigt lämpligt om Maud Olofsson tog ett samtal med Mauri Pekkarinen för att klargöra detta.
Då blir min fråga: Varför kan då inte Maud Olofsson säga att det är klart att den svenska regeringen ska göra ett försök att hitta en rimlig lösning och inte bara stå här i kammaren och säga att de gör som de vill, att det har inte politiken att göra med? Det svaret tycker inte vi socialdemokrater är tillräckligt. Politik är att vilja. Politik är att utveckla.
Politik är också att våga och ha modet. Och politik är faktiskt att ställa upp för olika bygder när det så behövs.
Raimo Pärssinen (S):
Jag tycker att det här är en ovanligt allvarlig interpellation, och det är en allvarlig frågeställning som jag tar upp här. Bruksorterna är sårbara. Det är bra att man funderar på vad man kan göra. Men just nu är det, som jag sade tidigare, ett skarpt läge, Maud Olofsson. Det är ett mycket skarpt läge. Nu säger näringsministern att hon har pratat med Stora Enso. Hon har pratat klart med Stora Enso. Kände hon till alternativen när hon pratade med Stora Enso?
Är det också så att Maud Olofsson inte vill prata med sin finske kollega om detta? Jag har inte riktigt fått svar på det. Det kan faktiskt vara viktigt att göra det. Maud Olofsson försöker i retoriken framställa oss som att vi skulle stå för någon annan typ av ekonomiskt system och ett annat samhälle. Låt mig vara lika retorisk tillbaka och fråga: Vad tycker Maud Olofsson om kvartalskapitalism? Vad tycker Maud Olofsson om att man lägger ned en fabrik som fungerar jättebra?
Är hon inte beredd att ta reda på riktigt vad som finns bakom detta? Är hon inte beredd att sätta sig in i att det finns ett fullgott alternativ, precis som Sven Bergström, partikamrat till Maud Olofsson, säger här? Varför inte undersöka detta riktigt rejält? Det är precis som jag säger. Det är ett skarpt läge. Man väntar på svar i Norrsundet. Det är många som förväntar sig någon typ av svar.
Antingen säger Maud Olofsson att hon är beredd att medverka till att försöka hitta denna alternativa lösning eller också säger hon att hon inte är beredd att medverka till detta. Låt beskedet gå ut! Vad vi kräver, och ber ödmjukt om, är att man från regeringens sida ska vara beredd att försöka underlätta att driften kan få fortsätta och, inte nog med det, utvecklas också, så att bygden kan utvecklas.
Gå inte bort och prata om olika ekonomiska system! Det är nästan så att jag blir upprörd.
Raimo Pärssinen (S):
Annicka Engblom säger att det är skillnad på en företagare och en anställd. En företagare är faktiskt av kött och blod - men det är vi ju allihop. Utifrån det försökte Annicka Engblom resonera kring att det kanske inte behövs någon likformighet i skattesystemet.
Då måste jag fråga igen - jag har frågat tidigare, men jag kanske kan få ett tydligare svar den här gången: Säger nu Annicka Engblom och den moderatledda majoriteten här i kammaren öppet och tydligt att man går ifrån ambitionen att ha ett likformigt skattesystem? Det hedrar Annicka Engblom att hon tog upp frågan om jobbkrisen. Det är något som det egentligen borde resoneras om i varje debatt.
Den ramlar över oss. Det handlar inte om varsel nu utan om rena uppsägningar. Fram emot sommaren är det ytterligare 100 000 som kommer att gå ut i arbetslöshet. Prognoserna späds på hela tiden. Vi kanske inte pratar om 10 procents arbetslöshet till 2010 utan 10 procents arbetslöshet under 2009. Det är oerhört viktiga och angelägna frågor.
Ni har ju gjort skatteförändringen med jobbskatteavdraget som slår ojämlikt och sagt att det ger jobb. Ni har sänkt andra skatter som ger jobb. Kommer det nu ett nytt paket med skattesänkningar som ska ge fler jobb? Vad händer med intäkterna till dem som har de offentliga jobben? Kommer ni att lämna dem därhän så att jobbkrisen späds på?
Jag vill ställa en knepig fråga. På s. 26 i betänkandet skriver ni att en utredare ska ta fram ett förslag och oavsett om de negativa aspekterna överväger ska man ta fram en lagtext om det.
Raimo Pärssinen (S):
Skillnaden är ganska enkel, Annicka Engblom. Det som ni gör generellt när det gäller ungdomar som redan är anställda är att ni ger en liten gratifikation till arbetsgivarna, medan vi vill vidta selektiva åtgärder. Vi vill rikta pengarna till och investera i de ungdomar som behöver det bäst. Det är en mycket bättre åtgärd som fungerar. Trots den högkonjunktur som vi hade var det närmare 100 000 ungdomar som inte kom ut på arbetsmarknaden.
Där måste man sätta kraft. Detta måste verkligen bli ett prioriterat område. Men ni sprätter bara ut pengarna och säger: Titta vad många jobb det här gav. Nu när lågkonjunkturen kommer står vi där. Men då har vi mycket mindre riktade resurser. Vi vill investera i en starkare utbildningslinje. Vi vill investera i gröna jobb.
Vi vill investera i välfärdsjobben. Nog är det väl bättre, Annicka Engblom, att man låter kommunerna få lite hjälp så att de slipper säga upp sjuksyrrorna, vårdbiträdena och så vidare? Är det inte det som vi måste värna om - välfärdslinjen som är fundamentet i den socialdemokratiska modellen och i den nordiska modellen och som är utjämnande? Men ni sprätter ut pengarna.
När vi vill återföra detta till en linje som innebär att man satsar på välfärdsjobben, investerar i människor och investerar i kunskap, då säger ni att vi drar i gång sedelpressarna. Men vem var det som hade sedelpressar tidigare när ni vräkte ut dessa skattesänkningar som liksom nu gjorde att vi får mycket sämre förutsättningar? Sedan kan man säga att det var Socialdemokraternas fel. Men det är ni som har genomfört dessa skattesänkningar.
Era kompisar sitter nu med Centerpartiet i Gävleborg och funderar på hur de ska klara detta. De säger precis samma sak som jag: Nu måste staten ställa upp.
Raimo Pärssinen (S):
Jag tänker fråga Staffan Danielsson om valrörelsen 2010. Låt säga att vi då möts, även om vi kommer från olika valkretsar.
Om jobbkrisen fördjupas och arbetslösheten stiger kraftigt och så vidare och kommunerna är tvungna att skära ned skulle Staffan Danielsson och Centerpartiet då kunna säga att det behövs förstärkningar av de offentliga inkomsterna - det vill säga en justering av skatterna uppåt - för att kunna klara välfärden? Det är min första fråga.
Om man inbillar sig, tror, att det går att fortsätta på linjen att sänka skatter och att samtidigt klara de åtaganden som behövs och de behov som vi vet finns bland gamla och unga måste jag säga att det inte går ihop. Jag tycker därför att min fråga till Staffan Danielsson är en klar, tydlig och enkel fråga. Jag måste också fråga om den text som jag i replikskiftet med Annicka Engblom slarvade bort.
På s. 26 i betänkandet skriver majoriteten att i september 2008 tillsattes utredningen om skatteincitament för gåvor till forskning och ideell verksamhet. Längre ned på samma sida skriver man: "Utredaren ska bedöma om fördelarna med en ordning med skatteincitament överväger nackdelarna. Även om utredaren bedömer att nackdelarna överväger fördelarna ska emellertid ett förslag med författningstext om sådana incitament utarbetas." Det är ganska ovanligt att skriva så.
Även om det visar sig vara ett dåligt förslag ska man alltså ta fram en lagstiftning om detta. Vad beror det på?