Magnus Oscarsson (KD):
I dag debatterar vi MJU18 Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel . Det låter kanske sisådär spännande, men jag tycker att debatten redan nu har visat att det finns en väldig bredd i frågan. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 10. Herr talman!
Jag skulle kunna börja debatten med ett resonemang om varför det är så viktigt att undanröja alla hinder för att minska vildsvinsstammen i Sverige - det är vi många som är överens om - eller om att mat som serveras från kommuners och regioners kök ska ursprungsmärkas så att det tydligt framgår var råvarorna kommer ifrån. Det gäller även restauranger på stan.
Det är jätteviktigt att man som konsument får upplysningen om varifrån köttet kommer, till exempel. Precis som min kollega John Widegren sa använder vissa länder förfärligt mycket antibiotika. Vi i Sverige är världsledande, faktiskt bäst i EU, på att använda minst antibiotika i djurhållningen, tack vare våra duktiga svenska bönder.
Men jag vill så här i inledningen av mitt anförande ta upp det stora bekymret med den osedvanligt blöta och kalla maj. Det har inneburit att många som har specialgrödor, exempelvis potatis och morötter, har mycket stora svårigheter. Tusentals hektar som borde ha varit satta är det inte utan står fulla av vatten.
Och har man satt potatisen eller morötterna har de ofta ruttnat. Jag vill skicka med en vädjan till partierna på regeringssidan att nogsamt följa utvecklingen. För många bönder är det redan en katastrof som hänt. Herr talman! "Vår beredskap är god."
Det är ett känt citat av statsminister Per Albin Hansson från den 27 augusti 1939. I dag vet vi att beredskapen kanske inte var så god som han sa, men jag tycker att det är intressant att Per Albin Hansson i sitt tal pratade om Sveriges jordbruk.
Han avslutade med att säga: "Det är bättre rustat än någonsin att på sitt område uppbära självförsörjningen." I dag, herr talman, 82 år senare, kan vi tyvärr inte säga detsamma, utan det är faktiskt precis tvärtom. Självförsörjningen av livsmedel är nere på bottennivåer. Ja, ni hörde rätt, bottennivåer!
Det har inte hänt någonting under de år som jag har suttit i riksdagen, sedan 2014. Varannan tugga vi äter kommer inte från Sverige, och detta, mina vänner, är allvarligt och mycket bekymmersamt. Vi har tagit upp detta.
Det är en bärande punkt i livsmedelsstrategin, som vi var med och förhandlade fram för några år sedan, eller rättare sagt 2017. Livsmedelsstrategin, som vi antog i riksdagen, är otroligt viktig. En av punkterna var just att självförsörjningen av livsmedel skulle öka. Men vad har vi då att se fram emot så här fyra år senare?
Jag måste säga att det är väldigt tunt i den åker som regeringen har fått fram. Det är faktiskt precis tvärtom: Den har minskat och inte ökat. Ni kommer kanske ihåg att det var en beredskapsövning här i kammaren för nästan exakt ett år sedan.
Det var mycket värdefullt, lärorikt och gav väldigt mycket, och jag vill tacka talmannen för detta. På en fråga från mig till den dåvarande generaldirektören för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, om hur de arbetar med att öka livsmedelsberedskapen var svaret att de inte alls arbetade med frågan.
Det skulle dröja ända fram till den 2 oktober 2020, herr talman, innan den regering som sitter just nu uppdrog till olika myndigheter att börja arbeta med frågan. Men hallå, vilken tid det tar! Det är inte direkt snabbfotat. Hur kan det ta så enormt lång tid? Det är frågan.
Vi vet att i händelse av kris eller krigssituation klarar sig Stockholm, där vi jobbar och en del av oss bor, i två dygn. Sedan är hyllorna i livsmedelsbutikerna tomma. I övriga Sverige pratar vi om ungefär en vecka - sedan är hyllorna och även lagren tomma. Detta, mina vänner, är mycket allvarligt och bekymmersamt.
Jag kan säga att jag är tacksam över att vi pratar om dessa frågor. När jag började lyfta upp dem 2014 fick jag höra att det inte var något att prata om och att det ordnar sig. Det "rer" sig, som vi säger i Östergötland. Nej, det gör det inte. Det reder sig inte. Vi måste självfallet ha en plan för hur det ska lösas. Hur ska vi då göra?
Vi behöver inte uppfinna hjulet själva, utan vi kan börja med att titta på vårt lysande grannland i öster: Finland. Där kan de, likt Per Albin Hansson, säga att beredskapen är god. De är rustade att uppbära en god självförsörjning.
Finland har en självförsörjningsgrad på ungefär 80 procent, och klarar att försörja sin befolkning i över ett halvår i händelse av kris eller krigssituation. Här har vi sannerligen mycket att lära av vårt kära broderland Finland.
När vi i Sverige endast är självförsörjande på mjöl, socker och morötter och kanske kan erbjuda en god morotskaka till våra invånare kan Finland bjuda sin befolkning på en trerättersmeny.
På tal om strategiska livsmedelsanläggningar, som min duktiga kollega John Widegren tog upp, är det, vilket jag har lyft upp till landsbygdsministern, otroligt bekymmersamt att de anläggningar som finns runt om i Sverige ifrågasätts i dag. Man säger: Varför ska det finnas en silo här? Vi vill ha en cykelväg, en kvarn eller ett slakteri här i stället. Detta duger inte, menar vi.
I Finland är det ett riksintresse att sådana anläggningar finns, och så borde vi naturligtvis ha det även i Sverige. I sammanhanget, herr talman, vill jag citera Sveriges ÖB och det han sa på LRF:s riksförbundsstämma: "Det handlar om hjälp till självhjälp att öka vår egen livsmedelsproduktion.
Förbättrad försörjningssäkerhet i en kris handlar mycket om en ökad inhemsk livsmedelssäkerhet." Det är viktigt att jordbruk i vårt land inte läggs ned på grund av dålig lönsamhet, så som händer i dag. Det är av yttersta vikt att alla invånare tvärtom får se en ökad livsmedelsproduktion i hela vårt land.