KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kristina Yngwe (C):
Man kan inte direkt beskylla den nuvarande regeringen för att genomföra en politik som gör så stor skillnad. Om vi tittar på de senaste mätningarna från SCB när det gäller klimatutsläppen i Sverige ser vi att dessa börjar öka igen. Vi ser också att den nedåtgående trenden för utsläpp från transportsektorn har börjat vända. En viktig anledning till detta är att man har minskat användningen av biodrivmedel i tanken.
Detta är ett jättestort problem, och jag kan inte tänka mig att regeringen och Matilda Ernkrans är särskilt stolta över att man har vänt den utveckling som fanns när alliansregeringen satt vid makten. I Centerpartiets budget har vi många förslag om hur vi ska kunna ta ansvar för de inhemska utsläppen.
Jag har gett ett par olika exempel om bonus-malus och kvotplikten. Vi har skatt på el, som lyckligtvis togs bort. Sådant är heller inte direkt positivt för att kunna ställa om Sverige. Centerpartiet tycker att det är viktigt att Sverige tar tag i de utsläpp vi har.
Det är en viktig del, och detta har vi ställt oss bakom i Miljömålsberedningens arbete. Det var vi som drev på för en fossiloberoende fordonsflotta. Jag tycker att vi tar vårt ansvar, gör insatser och lägger fram politiska förslag för att minska Sveriges påverkan i utsläppssektorn.
Kristina Yngwe (C):
Jag tackar för frågan. Givetvis tycker vi att det är viktigt. Centerpartiet var med om att lägga fram propositionen om biologisk mångfald och tycker såklart att det är mycket viktigt att Sverige tar ansvar för att uppnå det som ingår i de avtal som vi har ställt oss bakom.
Om jag inte missminner mig är detta en satsning som regeringen gör flera gånger. Dessa pengar togs nämligen bort i våras, och nu läggs de tillbaka igen. Det är ett intressant sätt att använda budgetarna för att kunna göra flera satsningar flera gånger. Men vi hoppas såklart att dessa pengar kommer att kvarstå och inte försvinna. Naturligtvis anser vi, som sagt, att skötsel av natur är viktig.
Men det finns vissa principer som är viktiga i detta sammanhang. Det handlar om att det ska finnas ett stort förtroende för detta hos markägare när detta arbetas fram vad gäller ersättning. Vi ser att detta inte riktigt fungerar på alla områden.
Det finns en stor oro bland markägare runt om i landet i dag beträffande synen på äganderätten och möjligheterna att faktiskt vara med och påverka processen och rättigheterna över den egna marken. För att vi ska kunna skydda mer mark framöver måste vi titta på andra alternativ för hur detta ska kunna göras. Det finns intressanta alternativ, exempelvis ekologisk kompensation, och man skulle kunna titta på hur exempelvis detta skulle kunna användas.
Jag tror att man måste tänka lite annorlunda när det gäller att hitta olika metoder för att kunna skydda skog som kanske inte är lika statiska - att mark inte ska skyddas för all framtid. Man kanske kan hitta andra marknadsanpassade lösningar.
Kristina Yngwe (C):
Jag tackar Jens Holm för frågan. Man ska ha i åtanke varifrån dessa pengar kommer från början, och dessa pengar kommer från skattehöjningar på jobb och företagande. Det är samma människor som ska sköta skogen som ska gå runt och se till att vi får en biologisk mångfald i vår natur.
De som sköter skogen ska se till att vi faktiskt har råvaror för att kunna ställa om vårt samhälle. Det är därifrån dessa pengar tas som sedan ska placeras ut.
Vi har i stället valt en annan strategi, där vi försöker uppmuntra företagare och entreprenörskap och hitta nya sätt att arbeta med den hållbara omställningen och på lång sikt hitta möjligheter att få in skattemedel som kan användas på ett ansvarsfullt sätt. Hur ska vi kunna skydda mer skog?
Jag tror, som sagt, att det kan finnas andra möjligheter och andra metoder för att skydda skogen. Jag nämnde till exempel ekologisk kompensation vid markexploatering, och jag tror att det finns fler sådana vägar för att vi ska kunna hitta marknadsanpassade och bättre sätt att skydda skog än med statliga pengar och pengar som har tagits in från jobb och företagande.
Kristina Yngwe (C):
Jag tackar Martin Kinnunen för frågan. Ja, vi tycker att grön skatteväxling ska vara en bärande princip i Sverige. Vi tror att det är en bra princip att man faktiskt höjer kostnaderna för det som är dåligt för miljön och i stället använder dessa pengar till att sänka kostnaderna för jobb och företagande.
Med detta som utgångspunkt tillsatte vi den utredning som har tagit fram dessa förslag. Vi tyckte nämligen att det var viktigt att använda ekonomiska styrmedel för att kunna minska mängden kemikalier i vår miljö. Precis som jag sa i mitt anförande finns det stora förekomster av giftiga ämnen, farliga ämnen, i vår närmiljö.
Det är såklart vårt ansvar som politiker att se till att skydda människor från detta. Det är självklart viktigt att de miljöskatter som införs faktiskt ger önskad effekt. Vi tittar fortfarande på hur man ska kunna göra detta på bästa sätt, och vi ser att det finns vissa brister i det förslag som föreligger.
Vi vill inte heller att det ska vara en skatt som ensidigt slår ut produktion i Sverige, utan ska vi ha miljöstyrande skatter ska de såklart vara miljöstyrande. Det är självklart en grundläggande princip. Men vi tror fortfarande att en kemikalieskatt är en möjlighet, och vi tror att det finns goda möjligheter att bredda det till fler områden.
Som jag sa i mitt anförande kompletterar vi också kemikalieskatten med satsningar på att få bättre kontroll över det som importeras till Sverige, för att säkerställa att farliga ämnen inte kommer in via importen. Vi tror dock att grön skatteväxling är en viktig princip att arbeta vidare utifrån.
Kristina Yngwe (C):
Vi tycker som sagt att det självklart är viktigt att skatten är miljöstyrande. En giftfri vardag är en prioritering för Centerpartiet, och det är viktigt att arbeta vidare med detta. Därför vill vi kunna arbeta vidare med kemikalieskatten och se att den utökas till fler områden. Vi ser nämligen ett behov av att minska förekomsten av farliga ämnen i människors vardag.
Nu har Martin Kinnunen tyvärr inte möjlighet att svara, men det är ändå frapperande att Sverigedemokraterna inte har några större tankar kring hur vi ska minska mängden farliga kemikalier i vår omvärld.
Man vill gå ur EU, och vi ser trots allt att EU är den möjlighet där de stora chanserna att påverka finns - för en stark konkurrenskraft och för möjligheten att minska mängden farliga ämnen i vår miljö.
Om man nu tycker att kemikaliefrågan är viktig vore det ju önskvärt att inte bara ifrågasätta de förslag som kommer utan faktiskt lägga fram egna tankar kring hur vi kan minska andelen farliga ämnen i vår miljö.
Kristina Yngwe (C):
Sedan den 1 januari 2013 ska medlemsstaterna i EU ge allmänheten lätt tillgång till vissa uppgifter om ekologiska aktörer som är underställda kontroll. Tillgången ska vara konsumentvänlig så att allmänheten lätt kan orientera sig och hitta de uppgifter man eftersöker. Det finns i dag sex företag som är godkända att certifiera ekologisk produktion i Sverige.
Tillsammans kontrollerar de i dag ca 5 000 olika ekologiska aktörer. Enligt förslaget i propositionen om offentliggörande av uppgifter om ekologiska aktörer, som regeringen har lagt fram, vill regeringen inte att dessa aktörer ska samlas i ett nationellt register. Konsumenterna förväntas i stället vända sig till de sex olika certifieringsföretagens hemsidor och själva söka efter informationen.
Flera av certifieringsbolagen har redan börjat integrera och omprogrammera sina databaser för att kunna offentliggöra uppgifter om offentliga aktörer. Det skulle därför finnas stora möjligheter att överföra uppgifterna från certifieringsföretagen till ett gemensamt register hos en nationell myndighet. Det har gjorts i vissa europeiska länder, till exempel Tjeckien. Ett samlat nationellt register skulle alltså inte innebära något extra regelkrångel för enskilda ekologiska producenter.
Herr talman! Att låta alla uppgifter om ekologiska aktörer vara spridda på flera olika register försämrar konsumentvänligheten, jämfört med om alla uppgifter skulle finnas samlade i ett register som tillhandahålls av en myndighet. Det går helt emot EU-lagstiftningens grundsyfte. Tanken är att det ska vara konsumentvänligt och lätt för konsumenten att hitta de uppgifter man vill ha. Ett samlat register skulle även kunna ge utländska kunder bättre möjlighet att orientera sig bland svenska producenter.
Därför vill Centerpartiet och Kristdemokraterna yrka avslag på regeringens proposition. Vi vill i stället uppdra åt regeringen att utse en myndighet som ska upprätta och underhålla ett gemensamt nationellt register för offentliggörande av ekologiska aktörer. Jag vill därmed yrka bifall till reservationen.
Kristina Yngwe (C):
Tack så mycket, Stina Bergström, för din fråga! Lyckligtvis är det så i politiken att när man kommer fram till något som känns bättre har man all möjlighet att göra ett annat val, och det har vi gjort när det gäller målsättningar för ekologisk produktion. Precis som Stina Bergström tar upp finns en efterfrågan på ekologiska produkter i dag, och det tycker jag är bra. Det är en affärsmöjlighet för svenska lantbrukare att kunna vara med och ta del av dessa möjligheter.
Varje gång en dansk ekologisk producent tar hem en affär i stället för att en svensk ekologisk producent gör det har den svenska producenten gått miste om den. Då måste vi titta på vad det är som gör att den svenska ekologiska producenten inte tar hem affären. Är det konkurrenskraft? Handlar det om kostnader för diesel eller arbetskraft? Vad är det som gör att man inte klarar konkurrensen? Det är där vi ska sätta in kraften i stället.
Vi kan titta på hållbarhetsaspekten i stället, och ni får ursäkta om jag som växtagronom och växtodlingsrådgivare blir lite nördig. När det gäller växtodlingsaspekten finns det fördelar med den ekologiska produktionen. Minskad användning av gifter är en sådan sak, och ofta ser man att det finns en bättre biologisk mångfald. Detta är saker där jag ser att vi behöver korsbefrukta.
Som jag sa i mitt anförande tror jag att vi år 2030 kommer att ha en kombination av det ekologiska och det konventionella. Men det är viktigt att vi från politikens sida inte låser in produktionen mot en viss riktning. Vi ska sätta upp mål - det ska vi absolut göra. Vi ska ha mål som säger att vi ska minska vår bekämpningsmedelsanvändning. Som lantbrukare är det faktiskt inte så kul att använda bekämpningsmedel, och det kostar pengar. Därför vill vi använda så lite som möjligt. Men då är det där insatserna ska göras.
Hur kan vi stärka och hjälpa till med ny teknik och investeringsmedel, kanske för nya sprutor som gör att man kan stänga av och få en mer exakt körning av växtskyddsmedel? Man kan arbeta utifrån sådana målsättningar som är specifika för det man vill uppnå i stället att ha en speciell produktionsform.
Kristina Yngwe (C):
Jag tackar Stina Bergström för detta. Det är intressant att se att den ekologiska marknaden faktiskt växer, och det finns en betalningsvilja bland konsumenterna. Det har också visat sig att marknaden och producenterna faktiskt levererar produkter som möter upp det som Stina Bergström efterfrågar.
Det har till exempel kommit produkter som omställningsvete som ska finnas under den tid som det är ett glapp mellan konventionellt och ekologiskt jordbruk. Det är alltså ekologiskt men inte certifierat ekologiskt. Jag tror att det är en mycket bra lösning för att möta upp detta, i stället för att man från statlig sida ska subventionera omställningsstödet. Då finns det möjlighet för marknaden att i stället möta upp. Detsamma gäller samordningsfunktioner.
Jag ser inte riktigt varför man från statens sida ska ha en samordningsfunktion för just ekologisk produktion. Om det är hållbarhetsfrågan som man arbetar med tror jag att det är bättre att man har en samordnande funktion för hur hela lantbruket ska kunna arbeta mer hållbart. Om det är marknadsfrågan man arbetar med är det kanske på marknadssidan som det ska vara någon som har ett samordnande ansvar och som tittar på detta. Det är nämligen inte bara ekologisk produktion som det finns efterfrågan på, utan det finns många fler märkningar.
Det finns Svenskt Sigill och många andra, och det kommer att komma ännu fler framöver. Om det handlar om marknadssidan är det detta som vi ska fokusera på. Jag tror att vi kan få större miljönytta och större användning för de pengar som vi sätter in genom att rikta dem till det som vi faktiskt vill uppnå. Handlar det om konkurrenskraft ska vi fokusera på det för att kunna ta marknadsandelar.
Handlar det om hållbarhet ska vi sätta upp mål som gör att vi ska arbeta med minskade kväveläckage, minskad användning av bekämpningsmedel och att ta utmaningarna för ett mer hållbart och mer lönsamt lantbruk.
Kristina Yngwe (C):
Tack så mycket, ministern, för arbetet med livsmedelsstrategin och för att ministern deltar i debatten i dag - det är mycket uppskattat! Jag har noterat att ministern är aktiv med att resa runt i landet. Om jag hade varit från Göteborg skulle jag ha kallat det för en Sven-Eriksgata, men så kul ska vi inte ha det. Jag tycker att det är mycket positivt att ministern är ute i landet och gör verksamhetsbesök på det aktiva sätt som jag har noterat att ministern gör.
Det är viktigt för oss i politiken att verkligen se hur förutsättningarna är för företag runt omkring i landet oavsett om det är kycklinguppfödare, ostproducenter eller ölproducenter. En sak som jag misstänker att ganska många av de här företagarna har tagit upp med ministern är något som jag också lyfte i mitt anförande och som också Jonas Jacobsson Gjörtler var inne på, nämligen kostnadsbördan. Det är i alla fall någonting som jag ofta får höra om när jag är ute på företagsbesök.
Regeringen har presenterat åtgärdsprogram under våren för att konkretisera livsmedelsstrategin. Där finns ett antal satsningar på, som ministern sa, ungefär 250 miljoner under tre år. Jag tycker att det finns många satsningar där som är positiva. Framför allt SLU, Jordbruksverket, Livsmedelsverket och några andra myndigheter har fått pengar. Det handlar om samordning, utredning, kunskapsutveckling och kompetenshöjning.
Det är nog så viktigt, men än så länge kan jag inte riktigt konstatera att det finns några summor kopplade till åtgärdsprogrammen som hamnar på gårdsnivå, och det är faktiskt där som pengarna verkligen behövs. Snarare går signalen åt andra hållet. Regeringen utreder kilometerskatt, man tittar på bekämpningsmedelsskatten och handelsgödselskatten, och man tar också pengar från landsbygdsprogrammet för att finansiera Jordbruksverkets administration bland annat.
Någonting som jag verkligen upplever är att man efterfrågar åtgärder som gör konkret skillnad här och nu. Därför är min fråga till ministern: Kommer det att komma någonting i kommande åtgärdsprogram eller i höstbudgeten som verkligen kan göra skillnad på gårdsnivå för lantbrukarna?
Kristina Yngwe (C):
Det låter lovande ifall det kommer att komma konkreta pengar som når ut till gårdsnivå. Man tar nämligen ofta upp just kostnadsbördan, förutom det som ministern tagit upp och som jag också får mig till livs när jag reser runt. Man upplever att kostnadsläget är högre för svenska lantbrukare än andra. Jag ser inte riktigt att kostnadsläget skulle ha en koppling till mervärdesproduktionen.
Den är i stället kopplad till att vi har utbildade lantbrukare som är intresserade och som vill hålla en hög nivå. Man har jobbat förebyggande och med djurskydd under lång tid. Jag ser inte riktigt att det har koppling till kostnaderna för arbete eller skatter och avgifter. Det är sådant som i alla fall jag skulle vilja att regeringen fokuserar på i kommande åtgärdsprogram.
En annan fråga, som också är kopplad till villkoren för svenska producenter och som jag också lyfte upp i mitt anförande, är översynen av jordförvärvslagstiftningen och arrendelagstiftningen. Jag har förstått att en av ansatserna är att man ska göra insatser för att föryngra näringen. Jag håller med om att det verkligen behövs.
Men jag är orolig för att förändrad lagstiftning på området ska öppna upp för bolag att köpa på sig mark och att det kommer att leda till att det i stället blir svårare för unga företagare att komma in på marknaden och få tag på mark. Arrendepriser nämndes tidigare. Men det finns en ganska överhängande risk för att nya lantbrukare inte kommer att kunna konkurrera med investeringsbolag som går in och köper på sig mark.
Det börjar bli alltmer intressant i andra länder, eftersom det är en bristvara. Vi tittade på arrendelagstiftningen under vår tid i regeringen. Jag vill egentligen bara veta: Vad är det ni tänker att ni ska titta på, Sven-Erik Bucht? Varför skulle möjligheten för bolagsmark vara något positivt för Sveriges framtida föryngring av lantbruket?
Kristina Yngwe (C):
Tack så mycket, ministern! Det är såklart välkommet att det tas initiativ för att vi ska ha breda samtal; detta är ju inte någon nyuppkommen fråga. Från Centerpartiet har vi sett att producentansvar är en lösning för att faktiskt kunna komma framåt.
Det är ju egentligen en form av frivilligt producentansvar som företagen just nu ägnar sig åt: Man tar ansvar för att man sätter ut produkter på marknaden och samlar också in dem. I förlängningen kan man hitta innovativa system för materialåtervinning.
När vi satt i alliansregeringen tillsatte vi denna utredning och gav Naturvårdsverket i uppgift att dels utreda förutsättningarna för ökad insamling, dels titta specifikt på hur ett producentansvar för textilier skulle kunna se ut. Detta har nu redovisats; tyvärr blev det försenat, men bättre sent än aldrig!
Många upplever dock att det står och stampar. Att den insamling som just nu pågår är olaglig var känt redan innan rapporten skrevs, så det har under ganska lång tid funnits ett behov av att göra något. Det var också anledningen till att vi tillsatte utredningen. Vi tror att det finns stor potential att förbättra hanteringen av textilier genom att införa ett producentansvar även på det området.
Det skulle förbättra insamlingen och återvinningen och därmed minska miljöpåverkan. Får man det fulla ansvaret för insamlingen och återvinningen tror jag att det skapas incitament och förutsättningar för nya tjänster och lösningar för bättre service, teknikutveckling och innovation. Det är också något som kan skapa jobb. Vi ser också att det just nu i Modesverige uppstår jättemånga olika intressanta lösningar.
När jag har varit ute och träffat textilföretag har jag förstått att man verkligen upplever detta som ett hinder: att man inte får ha ansvaret för de produkter man släpper ut. Därför är det verkligen viktigt att hitta en lösning. Jag är väldigt glad över att ministern gav ett lite mer uttömmande svar när det gäller vad man gör utöver regelverket.
I ministerns ursprungliga svar hänvisar hon till den utredning om cirkulär ekonomi som just nu pågår och som ska bli jättespännande att läsa när den presenteras i februari. Där står inte uttryckligen något om textilier, så vi kanske inte får läsa så mycket om det. Men det var bra att höra att det pågår annat, och det skulle vara önskvärt att man sedan i nästa steg tittade vidare specifikt på cirkulär ekonomi för textilier.
Utredningen ska bland annat kartlägga vilka hinder som finns i lagstiftning och andra regelverk, men när det gäller textilier är det ganska tydligt vilka hindren är. Naturvårdsverkets rapport har identifierat ett, nämligen att vi inte har ett fungerande system för insamling av textilier.
För Centerpartiet är det därför väldigt tydligt att ett producentansvar som grund, som man sedan bygger vidare på, skulle vara en lösning. Vi ser också att regeringen inte har skickat ut Naturvårdsverkets rapport på remiss. Jag skulle vilja fråga om det finns någon plan på att den ska skickas ut eller någon anledning till att så inte har skett.
Kristina Yngwe (C):
Tack, ministern, för svaret! Det är bra att höra att regeringen också känner engagemang för denna fråga. Under klimattoppmötet i Marrakech, där vi båda var, deltog jag i ett seminarium som handlade just om textilier och den potential som finns för Sverige i denna fråga. Vi skulle kunna ta en oerhört stark global ledarroll när det gäller hållbar konsumtion av textilier.
Vi har världsledande företag som Ikea och H&M, som finns globalt och är väldigt stora aktörer. Vi har designer med mycket högt anseende, till exempel Filippa K, som redan arbetar hållbart och med hållbara textilier. Vi har redan en framskjuten position i det globala miljö- och klimatarbetet.
Vi har god tillgång till de råvaror som man skulle kunna använda för att byta ut tyger som polyester, som baseras på olja, till lyocell, som jag har på mig, som bygger på träråvara. Det finns alltså en otrolig potential för Sverige, men jag upplever samtidigt att mycket står på paus nu eftersom denna fråga inte riktigt är löst.
Därför är det positivt om det tas initiativ, och från Centerpartiets och Alliansens sida är vi såklart villiga att diskutera frågan. Vi har arbetat med den under alliansregeringens tid och ser att den måste lösas för att Sverige ska kunna ta en ledande roll på en global marknad för hållbara textilier.
Jag tackar ministern för svaret och ser fram emot fortsatta diskussioner!
Kristina Yngwe (C):
I energiöverenskommelsen enades man om att tillståndsprocessen kring småskaliga vattenverksamheter ska utföras med en rimlighet vad gäller avvägning mellan faktisk kostnad och miljönytta och att en fondlösning som ännu inte är på plats ska inrättas för att hjälpa enskilda vattenkraftsägare som hamnar i kläm. Riksdagen har riktat ett tillkännagivande om att särskild hänsyn ska tas till småskaliga vattenverksamheter när man arbetar fram ett nytt regelverk.
Regeringen har också aviserat att nya regler för vattenverksamheter snart kommer att landa på riksdagens bord, vilket är väldigt bra. Vi befinner oss alltså i en mellanperiod i väntan på ett nytt regelverk. Trots det har regeringen valt att forcera tillsynen genom att skjuta till extra pengar till länsstyrelser för ökad tillsyn under 2017. Länsstyrelsen i Västra Götaland, där det redan finns flera exempel på vattenkraftsägare som riskerar personlig konkurs, får till exempel 1,3 miljoner för tillsyn under 2017.
Desperata vattenkraftsägare ropar på moratorium tills ett nytt regelverk är på plats. Regeringen svarar med en ökad tillsyn. Min fråga till miljöministern är: Varför?
Kristina Yngwe (C):
Tack, ministern, för svaret! Jag förstår att det inte är möjligt för regeringen att styra en myndighet. Men att förstärka en budgetpost på detta sätt ger en väldigt tydlig signal. Signalen är inte direkt att man ska minska tillsynen, utan signalen är snarare att man ska öka tillsynen. Eftersom det faktiskt är så att ett nytt regelverk håller på att arbetas fram skulle man ju kunna tänka sig att försöka hitta en annan lösning. Jag kan inte se detta som något annat än en ren provokation. Har regeringen några som helst planer på att underlätta för de enskilda vattenkraftsägare som nu kommer i kläm?
Kristina Yngwe (C):
Min fråga går till miljöminister Skog. Den svenska skogen är en oerhört viktig resurs för att vi ska kunna klara omställningen till ett hållbart samhälle som är fossilfritt. Men det kräver ett aktivt och lönsamt skogsbruk. Det gångna året har den svenska artskyddsförordningen varit uppe till diskussion flera gånger. Det har konstaterats av ansvariga myndigheter och även i domstolsbeslut att det finns behov av att se över artskyddsförordningen för att stärka bland annat rättssäkerheten.
Men regeringen verkar inte riktigt veta vad den tycker. Miljöministern meddelade först att det inte blir någon översyn. Sedan sa landsbygdsministern att det visst kan bli en översyn. Och när jag bad statsministern om besked kring var regeringen egentligen står i denna fråga skickades frågan vidare till miljöministern, som plötsligt ändrade sig och sa att frågan om en översyn bereds på Regeringskansliet. Med anledning av denna förvirring hos regeringen skulle jag vilja fråga om ministern anser att det finns några problem med den svenska artskyddsförordningen eller ej.