KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Nordgren (M):
I dag kör man ju en bil med två fraktioner. Det finns sopbilar som kan göra det. Jag förstår problemet i städerna när det gäller att ha till exempel åtta fraktioner. Det är ju bara att titta på stadsfastigheterna. Det kommer att bli bekymmer, för fastigheterna är inte anpassade. Det hade varit önskvärt, ja, men byggnaderna som sådana är inte byggda så. Det problemet har vi ju oavsett om det är producenterna eller kommunerna som har ansvaret. Det var så jag menade.
Har man åtta fraktioner måste man i alla fall ha två bilar, för det finns ingen sopbil som kan ta åtta fraktioner. Då töms i stället en del mer sällan, och så är det en tunna som töms ofta. Bilarna måste alltså ändå köra bägge gångerna, och det kommer de att behöva göra i städerna också. Vad jag menar är att vi ska kämpa för ett bättre system och hjälpas åt.
Vi är ju överens om målen, men jag tycker inte att jag har fått något svar på frågan hur det blir bättre bara för att man inför ett delat ansvar. SKL säger i sitt remissvar att de vill att ersättningen ska gå via staten, det vill säga att staten ska betala kommunerna via kostnadsutjämningssystemet och sedan göra upp med producenterna.
Det var SKL:s remissvar, och det tycker jag var att göra det lite enkelt för sig. Detta är ett jättesystem om man ska ändra och ha de här kostnaderna, och de konsekvenserna är inte utredda. Därför kom alliansregeringen, och nu även vi i oppositionen, fram till att det är bättre att behålla det som det är men införa ett antal förbättringar på vägen.
Gunilla Nordgren (M):
Jag har några frågor, Jens Holm. Du sa att det ska vara lätt att göra rätt - det är vi helt överens om - och att det inte fungerar i de flesta kommuner. Jag skulle vilja få redovisat var den undersökningen finns - att det inte fungerar i de flesta kommuner. Alliansregeringen gjorde denna ändring, det vill säga utredningen kom med två förslag, varav ett var att flytta över ansvaret.
I mitt anförande nämnde jag bland annat att detta kan vara svårt utifrån Konkurrensverkets sätt att se. Utredningen kom också med ett alternativt förslag, nämligen att behålla det men ge den nationella myndigheten - Naturvårdsverket - ett tillsynsansvar, då tillstånd ska sökas för insamlingssystem och så vidare. Det fanns en del förbättringar som beslutades 2014.
Jag vet inte exakt vilken dag de började gälla. Men vi kanske ska låta det vara i stället och inte bara säga att det har varit så här sedan 1992. När det gäller SKL har styrelsen gjort detta, men så väldans eniga har de inte alltid varit. Jag har själv ett kommunalt förflutet, så jag vet att det inte är så enigt.
SKL säger i sitt svar: Ge oss ökat statsbidrag som jämnar ut sig i kostnadsutjämningen. Hur ska det kunna vara rättvist? Jag förstår att Jens Holm inte kan svara på det, men jag blev lite besviken på SKL:s svar. Det är att slå ifrån sig lite.
Gunilla Nordgren (M):
Jag har också rest runt. Det finns kommuner där det fungerar alldeles utmärkt. Det är ofta problem i tätorter därför att fastigheterna är byggda så att det är svårt att komma in. Det är ingen skillnad om det är producenterna eller kommunerna som har ansvaret, utan detta problem har vi ändå och ska försöka göra något åt. För kommunerna skulle det krävas nya upphandlingar och sopbilar. Jag har själv sysslat med detta i min hemkommun.
Om man ska ha flera fraktioner ser sopbilarna annorlunda ut. Fastighetsnära insamling vore jättebra, och det tycker jag att vi ska fortsätta att jobba för. Helsingborg, där det är en moderat kommunstyrelseordförande, har jobbat mycket med detta. De har ett eget avfallsbolag och ett system som fungerar.
Jag efterlyser vad som är skillnaden mellan att kommunerna tar över och att vi har kvar det som det är nu. Kommunerna kan göra en bra insamling även med det system vi har i dag. Jag efterlyser vad skillnaden är. Det är inte lätt att ändra i kostnadsersättningar och så vidare. Det måste Jens också inse - det är ingen grej som man gör på en eftermiddag.
Det är mycket pengar som ska byta plats, via statsbidrag, enligt SKL.
Gunilla Nordgren (M):
Jag tackar för svaret. Det som statsrådet säger är riktigt: Samtidigt som jag lämnade in den här interpellationen hade regeringen möte kl. 9 på morgonen. Men det är ändå bra, för då får vi en möjlighet att debattera frågan här. Att regeringen dröjde så länge med att fatta beslutet att göra en överprövning skapade en stor oro.
Som statsrådet sa hemställde en av vattendelegationerna hos regeringen om att få skjuta på beslutet. Den 5 augusti fick jag svar från statsrådet på en skriftlig fråga. I svaret stod det att regeringen beredde ärendet. Men inte förrän den 19 november kom beslutet. Det är lite onödigt långt.
Såväl myndigheter, till exempel Jordbruksverket, som ett stort antal kommuner har begärt en överprövning. Åsa Romson har i flera debatter här i kammaren sagt att det ska finnas beslut i höst och att regeringen ska återkomma efter sommaren. Den 19 november är i och för sig efter sommaren, men ganska långt efter.
I juni månad skickade Miljö- och energidepartementet ut en remiss till kommunerna med flera med sitt ändrade yttrande och frågan om man kvarstod vid sina yrkanden om en överprövning. Remissen kom den 10 juni, och den 8 juli skulle svaren vara inne.
Åtgärdsprogrammen är väldigt omfattande, och det krävs att en avvägning görs mellan olika samhällsintressen vad avser kostnader, effekter, konsekvenser och inte minst finansiering. Vårt jordbruk är hårt konkurrensutsatt. Om vi i Sverige antar regler som ytterligare försvårar för jordbruket har vi snart inget jordbruk kvar.
Det är viktigt att svenska lantbrukare inte tvingas till fördyrande åtgärder mer än våra grannländer, för då tappar vi ytterligare konkurrenskraft. När vi i miljö- och jordbruksutskottet träffade de fem vattendelegationerna ställde jag en fråga om hur mycket kontakt man hade med andra länder i arbetet med att implementera de här reglerna. Det visade sig av svaren att det inte var mycket kontakt man hade haft.
Det hade varit lite kontakt med Finland uppe i Västerhavet, men inte särskilt mycket annars. Danmark beslutade nyligen att skjuta fram beslutet till första halvåret 2016. De antog också ett antal lättnader för skyddszoner med mera. "Ytterligare kompletteringar kan dock komma att krävas", säger Åsa Romson i sitt svar. Ska jag tolka det som att statsrådet är beredd att skjuta på beslutet?
Det var den andra av de två frågorna i min interpellation, och den första är redan besvarad.
Gunilla Nordgren (M):
Ja, det har varit olika slags samverkan och remisser. I södra Skåne, i södra distriktet, hade man ett sådant här samtal för bara några veckor sedan. Då sa man: Nej, det är vi som fattar beslut, och det ska inte vara någon överprövning. Det har jag själv hört från personer som var där. Då blir man lite förvånad. Jag håller helt med om att vatten är vårt viktigaste livsmedel. Det är jätteviktigt. Men det är också viktigt att man gör detta i takt med att jordbrukarna klarar av det.
Tillsyn för kommunerna kostar en himlans massa pengar. Detta är alltså inte lätt. Vi släpper ut saker och ting i samma hav. Det finns ingenting som är så globalt som miljö. Antingen utsläppen i Östersjön kommer från Polen eller från Simrishamn är det ett och samma hav. Vi får inte slå undan benen för våra lantbrukare, för då blir det definitivt inte bra.
Jag har också förstått att beslutsunderlagen nu är ganska ordentligt omarbetade och att bland annat de 80 000 hektaren anpassade skyddszoner har blivit ungefär en tredjedel. Då kan man ställa sig frågan - och den har också ställts, åtminstone i min landsända: Är man då beredd att göra en ny remissrunda? Det har ju bara varit några möten men ingen ny remissrunda.
Då kanske man skulle få in fler kloka synpunkter. Detta ärende är så pass viktigt att det ska vara väldigt väl berett när regeringen väl fattar beslut.
Gunilla Nordgren (M):
Tack för svaret, ministern! Detta är så pass viktiga saker att det ska vara väl berett. Det är vi överens om. Sedan hör man en del om vilka effekter olika åtgärder har. Det är man inte alltid riktigt överens om. Då är det viktigt att man gör en konsekvensanalys så att lantbruket kanske blir mindre skeptiskt.
Det blir också kostnader för kommunerna där det inte riktigt finns en finansiering. Man talar om landsbygdsprogrammet, men det finns inte pengar i landsbygdsprogrammet. Eftersom detta är så stora och dyra saker är det bättre att vänta ett halvår eller ett år och få det ordentligt belyst.
Till exempel från Jordbruksverkets sida är man i sitt svar väldigt tydlig med att man vill ha konsekvensanalyser. Det vore väldigt bra om man kunde göra en remissrunda till så att det blir bra i slutändan.
Gunilla Nordgren (M):
Jag får väl tacka för interpellationssvaret, som jag dock inte är särskilt nöjd med, eftersom jag inte får något svar på frågan. Jag har tidigare ställt en skriftlig fråga och fått samma intetsägande svar. Bakgrunden till min fråga är en dom i Högsta förvaltningsdomstolen från oktober 2015 där det anges att ett boende för ensamkommande barn på HVB-hem med mera utgör stadigvarande bostad och därmed inte är berättigat till momsavdrag.
Nu är oron stor ute i landet, och det kan inte ha gått finansministern förbi. I dagens läge är det stor brist på boenden för asylsökande. Migrationsverket söker med ljus och lykta efter nya boenden. Då är det väldigt olyckligt att sådana här tveksamheter om vad som ska anses vara stadigvarande bostäder ska fortsätta. Svenskt Näringsliv, Fastighetsägarna, Företagarna, Visita, SKL och Ekonomistyrningsverket har pekat på den här frågan.
Allt fler privata företag som har stugbyar, vandrarhem, bed and breakfast med mera tvekar nu att lägga anbud. Det finns många företag som nu med anledning av Skatteverkets inställning riskerar retroaktiv återbetalning av moms. Uthyrning av vanliga bostäder är inte momspliktig. Det är riktigt. Fastighetsägaren får då inte heller dra av moms. Det är det så kallade avdragsförbudet, en ganska förlegad regel.
Det problematiska är att Skatteverket har börjat tolka HVB-boenden och asylboenden som stadigvarande bostäder. Det är ett slags utvidgning av avdragsförbudet. En tolkning är att dessa människor inte har någon annan adress som de är skrivna på. Men i min tankevärld kan jag inte se ett asylboende som en stadigvarande bostad. Det har också förekommit olika besked från olika skattekontor ute i landet.
Skatteverket har lovat att komma med ett ställningstagande, men det dröjer. I alla fall kunde jag inte se någonting på hemsidan alldeles nyss. I de föregående debatterna har det tagits upp att det är väldigt viktigt att man svarar på frågorna. Nu har finansministern en chans att ge mig ett svar i stället för att läsa upp hur man gör för att ändra mervärdesskattelagen.
Regeringen får i så fall återkomma till riksdagen - se, det vet jag också. Det är inte det min fråga gäller. Nu hoppas jag att jag kan få ett svar i dag från finansministern om huruvida hon är beredd att verka för detta genom att komma med förtydliganden till Skatteverket och så vidare för att få bort den här tveksamheten.
Gunilla Nordgren (M):
Ekonomistyrningsverket har fått i uppdrag av regeringen att göra en rapport och utvärdering. De pekar på att även staten har problem med det här. Kriminalvården fick problem för att de skulle hyra ut en fängelseanstalt som asylboende och plötsligt då inte fick dra av momsen. SKL har pekat på denna fråga i sin 32-punktslista, eller hur många de nu är, som vad jag sett senast uppdaterats den 10 december.
Jag tror dessutom att SKL har skickat in en hemställan till regeringen nu i dagarna. Jag har dock inte hittat den någonstans. Det är oerhört viktigt att de här oklarheterna kommer upp. MSB och Migrationsverket har problem. Vem ska kompensera dem som riskerar att få betala tillbaka moms tio år bakåt i tiden?
Det finns i min ända av landet exempel på verksamhet som varit hotellverksamhet hela tiden men som plötsligt blivit omvärderad av Skatteverket och därför eventuellt inte ger rätt att dra av moms. Det är inte fråga om att hyra ut vanliga bostäder, vilket momsavdragsregeln syftar på, utan vi pratar om asylboenden och HVB-boenden.
Nu kommer man att kunna ha de stödboenden som vi fattade beslut om häromdagen. Då måste de här sakerna vara utredda. Nu när Migrationsverket har löpande upphandlingar vet inte vissa ägare av stugbyar och så vidare huruvida de ska få lov att dra av momsen. Migrationsverket utgår från 12 procents moms, men företagarna vet inte längre om de vågar ge anbud, för då riskerar de att inte få ihop det. Dessutom lär det inte bli billigare.
Det fick vi höra om i morse. Jag tycker att det är olyckligt att man inte har tagit tag i detta tidigare. Olika intresseföreningar har drivit frågan i minst ett och ett halvt år, till exempel Visita, som hade en artikel häromdagen. Vi fick höra på Dagens Eko av kommunstyrelseordföranden i Gagnef att de inte fick dra av för ett HVB-boende, vilket tydligen kostar dem 2 miljoner som de hade kunnat lägga på boendet i stället. Det här är akut.
Vi vet hur det ser ut ute i landet. SKL anser att man skulle kunna göra ett förtydligande. Jag tycker att regeringen har en chans att göra det snabbt. Sedan kan man se över momsskattelagen och ta det via riksdagen, vilket tar mer tid. Om det är möjligt att göra ett förtydligande tycker jag att man ska försöka göra det. Vad jag efterlyser är en vilja från regeringen.
De svar jag fått på min skriftliga fråga och min interpellation har handlat om att detta ska beslutas i riksdagen och att man ska återkomma. Det är inte några svar som är till hjälp i en situation som vi vet är akut. Migrationsverket har jättestora problem, och så fastnar det i att Skatteverket plötsligt utvidgar avdragsförbudet och dessutom inte kommer loss med ett ställningstagande, vilket de har lovat att göra i december.
Det skulle komma i dag, hette det, men nu verkar det inte komma före jul. Detta är oerhört viktigt. Det är därför jag undrar om finansministern är beredd att ta till alla olika medel - utan att göra sig skyldig till ministerstyre, naturligtvis - för att uppmärksamma denna oerhört viktiga fråga.
Gunilla Nordgren (M):
Jag är nöjd med att finansministern nu ger mig ett rakare svar än i svaren på den skriftliga frågan och frågan i interpellationen. Då är det i varje fall uppe på banan, kan man hoppas. Problemet är att Skatteverket har ändrat inställning. Dessutom ger de olika besked på olika skattekontor. Det kanske man skulle kunna tala med dem om. Bland annat tar de ibland hänsyn till mantalsskrivningsadress.
Det säger sig väl självt att om man kommer hit som asylsökande eller som ensamkommande barn eller ungdom har man ingen mantalsskrivningsadress i Sverige. Det är ganska så klart. Naturligtvis ska det inte gälla alla hyresrätter. Det torde bero på hur tydligt man skriver i lagstiftningen att det inte ska gälla hyresrätter.
Man får väl peka ut asylboenden, HVB-boenden och stödboenden, som är den nya formen, och så vidare. Man kan inte straffa statliga myndigheter, kommuner och privata företagare som plötsligt inte vet i vilket landskap de lever. Ska de få avdrag för momsen eller inte? De kanske bygger om i sina anläggningar, stugbyar och annat, bygger ut tvättstugan eller vad det kan vara.
Sedan vet de inte om de får lov att dra av momsen för den kostnaden. Det är helt otillfredsställande. Jag hoppas att finansministern håller ett stort öga på detta och börjar fundera på att göra snabba och tydliga förändringar så att det inte gäller hyresrätterna som sådana. I övrigt vill jag stämma in i att önska en god jul. Vi ses i januari för nya debatter.
Gunilla Nordgren (M):
Jag blir lite förvånad när jag lyssnar på diskussionen. I Strandskyddsdelegationens svar pratar de om samverkan och så vidare, och det är jättebra.
Men säger de också "att en rad problemområden inte kan åtgärdas fullt ut enbart genom insatser som syftar till att stärka tillämpningen av befintliga regler" och "att göra en översyn av dessa problemområden eller ge förslag till förändringar i reglerna har inte ingått i delegationens uppdrag". Jag måste hålla med Johan Hultberg. Det finns ett tillkännagivande.
Det finns exempel ute i landet där man ökar tillgängligheten till exempelvis en insjöstrand men där länsstyrelsen säger nej i alla fall. Det finns väldigt märkliga beslut, och jag vill be ministern att se över detta.
Ska jag tolka svaret till Johan Hultberg som så att man inte är beredd att se över strandskyddsreglerna utan anser att de är bra som de är i dag och att myndigheterna använder dem på ett ändamålsenligt sätt? Det håller i alla fall inte jag med om. Det finns ett tillkännagivande att regeringen ska återkomma om detta. Jag upprepar alltså den fråga som Johan Hultberg redan har ställt.
Gunilla Nordgren (M):
Ministern pratar mycket om att bygga i städerna. Jag är fullt medveten om den aspekten. Även i mindre kommuner, som jag kommer från, försöker man hitta gamla parkeringsplatser och annat. Men fortfarande är det så här när man vill bygga lite utanför: Trafikverket säger att man inte har några pengar, så det blir liksom ingen infrastruktur. Alla kan ju inte bo precis vid stationen. Det är ett problem.
Jag har också just fått reda på att man i min kommun har återförvisat ett ärende och vill ha 300 meter längs en å, där det ibland är 2 meter vass. Där vill man utöka till 300 meter, vilket slår på en hel del byggprojekt i just min kommun, vilket jag just nu fick meddelande om. Vi måste se till hela Sverige, som Johan var inne på.
Jag vill tolka ministerns svar så att det kommer en proposition om ett reviderat strandskydd. Eller ska jag tolka svaret så att det inte blir så? Jag uppfattar att ni bereder frågan och tittar på detta, förutom information och samverkan, som är viktigt, också annat som finns att titta på. Ska jag tolka svaret så att det så småningom kommer ändringar från regeringen?
Gunilla Nordgren (M):
Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag är bara delvis nöjd med det och vill gärna ha några förtydliganden. Bakgrunden till min interpellation är att det ute i kommunerna pågår ett stort arbete med att ordna bostäder till dels många unga som saknar bostad, dels många nyanlända som får uppehållstillstånd. Många av de nyanlända utgör så kallade ensamhushåll, och många av dem är ensamkommande barn.
När dessa personer blir vuxna i lagens mening återstår det akuta problemet att ordna en bostad. Det är vi nog alla medvetna om. Det är heller inte ett långsiktigt byggande att bara bygga enrumslägenheter. Det är både dyrt och inte långsiktigt riktigt. Det blir ett alternativ att bara bygga paviljonger och enrumslägenheter. Det förbättrar inte heller integrationen.
Ett sätt att ordna bostäder till flera personer är att till exempel kunna hyra ut en trerummare, tre rum och kök, där de bor i varsitt rum och delar på vardagsrum och kök. Utomlands bor många studenter så och även unga i städer där hyrorna är ännu värre än i Stockholm. De delar en lägenhet, och det är inga problem. Anledning till min fråga är tagen ur verkligheten.
Försäkringskassan har nämligen sagt nej till den typen av ansökan om bostadsbidrag. Det sägs också i svaret att två eller flera hushåll kan dela på en bostad. Det kan vara två familjer som hyr ett halvt hus var, och så vidare. Det är jag fullt medveten om. Men jag talar här om ensamhushåll. I svaret säger ministern också hur bostadsbidraget fungerar, att det är inkomstberoende och så vidare. Det kan jag också. Det var inte heller min fråga.
Jag vill för tydlighetens skull ställa några frågor. Anser ministern att det som det sägs i svaret om att två eller flera hushåll redan kan dela på en kostnad även gäller ensamhushåll? Jag kommer då att gå hem och meddela det, och de kommer att bli jätteglada därhemma. Då är det Försäkringskassans tillämpning som är problemet. Det sägs också i svaret att för dem som inte klarar sig ekonomiskt finns möjlighet att söka försörjningsstöd.
En av mina frågor gällde att man betalar ut bostadsbidrag som ett försörjningsstöd. Det är att flytta kostnaden från staten till kommunerna eftersom bostadsbidragen betalas av staten och försörjningsstöden av kommunerna. Ministern säger att detta inte ska utgöra några problem. Men jag har tagit exemplen ur verkligheten. Jag ser fram emot att få ett svar på detta.
Det är också bra att regeringen vill återkomma i frågan om att anpassa bostadsbidraget - underhållsstödet har inte med detta att göra - till dagens situation och att den avser att återkomma i frågan. Vad betyder det? När, var och hur tänker man göra det?
Gunilla Nordgren (M):
Tack för svaret. Vi är överens om att det är ett problem, och kommunerna står i detta problem här och nu. De kommunala fastighetsbolagen försöker nybygga. Jag sitter själv som viceordförande i ett fastighetsbolag. Vi kan inte bara bygga paviljonger och enrummare. Det blir förfärligt, och det förbättrar inte heller integrationen.
Frågan är om man inte med något förtydligande kan säga att man kan ha två kontrakt på en lägenhet. För dom här kan ju inte stå på samma. Det är eventuellt så att man inte behöver vänta på att göra om hela bostadsbidraget. Men kan redan i dag via förordning, regleringsbrev eller något annat förtydliga för Försäkringskassan och underlätta för kommunerna. Det är precis som ministern säger.
Vi är bägge två medvetna om var problemet ligger. Kommunerna försöker att göra allt de kan. Det får bli att människor får bo i dessa trerummare och dela. Det gör de redan i dag. Det finns ingen annan möjlighet, annars blir det gymnastiksalen. Men då får kommunerna betala försörjningsstöd även för den delen. Det hade de inte behövt göra om de boende hade kunnat stå på var sitt kontrakt. Det kanske är två killar som bägge två ska plugga.
De lär inte ha de inkomsterna, så de borde kunna vara berättigade till ett bostadsbidrag. Sedan får det kanske bli försörjningsstöd som fyller ut det. Det är en bättre integration om de kan bo två i ett normalt bostadsområde och inte bo i dessa baracker, paviljonger och enrummare. Dessutom är det dyrt. Om kanske tio år finns inte behov av enrummare.
Då kanske de har bildat familj och allt möjligt. Vi har haft en speciell situation. Då står det kommunala bostadsbolaget med ett antal lägenheter som inte är anpassade efter efterfrågan, eftersom detta kanske är en puckel. Förutom det som sägs om familjekonstellationer kan ungdomar bo ihop. Det kan också hjälpa studenter om två kan dela. De kan skriva var sitt kontrakt och få var sitt bostadsbidrag. Det är också problem med att de inte får ha mer än 60 kvadratmeter.
Om trerummaren är på 80 kvadratmeter kan man säga att det är 40 plus 40. Det finns flyktingsamordnare som gråter när de går hem från jobbet därför att de på grund av ett stelbent system inte kan ordna bostäder. Jag undrar om ministern kan göra något akut åt detta - fort!
Gunilla Nordgren (M):
Det är bra att vi är överens, och det är bra om ministern ser om man fort kan göra någon delgrej eftersom detta är problem som finns i dag. När ni nu tittar över och anpassar systemet till dagens situation bör ni även tänka på att det inte bara handlar om olika familjekonstellationer, utan att det också kan vara två helt enskilda personer som säger att de kan dela på en lägenhet. Då får man se till att det fungerar.
Jag satt i socialförsäkringsutskottet under förra mandatperioden och arbetade med familjepolitiken, så jag är väl införstådd med hur bostadsbidragen fungerar. Men som det är nu lever de inte med verkligheten. Ju fortare man kan göra något åt det och ge den signalen till kommunerna så att flyktingsamordnarna vet vad de ska göra och bostadsbolagen vet vad de ska bygga, desto bättre. Jag tackar för en bra debatt och ett positivt svar.