Agneta Börjesson (MP):
Vi debatterar KU13 och KU14, två betänkanden med över 70 motionsyrkanden som behandlar mängder med frågor om hur man ska rösta och vem som ska få rösta.
Det stora och viktiga som utskottet har enats kring är en uppmaning till regeringen att senast till valet 2022 lösa frågan hur synskadade ska kunna rösta och ändå behålla sin valhemlighet. En fråga som vi har berört mycket i utskottsbetänkanden och som flera andra har varit inne på är frågan om e-omröstning.
Vi i Miljöpartiet är stora förespråkare för att utveckla vissa delar av direktdemokratin, som medborgarinitiativ och lokala folkomröstningar. När man tar fram utvecklade e-omröstningssystem blir den typen av demokratisatsningar självklart betydligt enklare.
Men samtidigt har vi varit väldigt bekymrade för hur man ska klara de tekniska lösningarna och hur man ska kunna garantera att de lösningarna är tillräckligt säkra och kontrollerade. Den senaste tiden har stora läckor och bevis för övervakning från främmande makt uppmärksammats.
Att man verkligen ska kunna rösta under stor säkerhet är väldigt viktigt. I riksdagen planerar vi för närvarande ett stort firande av demokratin, ett hundraårsjubileum. Herr talmannen driver detta med stor framgång. Det kommer att bli ett stort antal aktiviteter under en lång tid. Även om mycket av planeringen återstår ser jag fram emot det.
Det har också fått mig att tänka på det här med kvinnlig rösträtt. Jag såg för några månader sedan filmen Suffragette , som handlar om den svåra vägen till kvinnlig rösträtt i England. Filmen handlar om en vanlig arbetarkvinna och hur rena tillfälligheter gör att hon radikaliseras och kommer att delta i den våldsamma grupperingen runt Emmeline Pankhurst.
Det fick mig att tänka på hur kvinnor som hon riskerade allt de hade för min rätt att rösta, utbilda mig och till och med sitta i riksdagen. I Sverige var processen för kvinnlig rösträtt fredligare, men det dröjde ända till 1921 innan vi fick rösträtt, och då var Sverige sist i Norden. Det är alltså 95 år sedan kvinnor fick rösta för första gången.
Det var också då man kunde gifta sig utan att bli omyndigförklarad. För 90 år sedan var universiteten fortfarande till enbart för män. Kvinnor fick gå på avgiftsbelagda flickskolor. Argumenten från de styrande mot kvinnlig rösträtt handlade om att politik var för komplicerat för en kvinnohjärna. Nu pågår en diskussion om hur vi ska bredda demokratin för unga.
Det är jätteviktigt, tycker jag, eftersom genomsnittsåldern för de röstande ökar i takt med att vi allihop blir äldre. Det tar också längre tid för unga att få fast jobb och bostad. Trots att unga har ett stort engagemang i samhällsfrågor har de inte lika ofta möjlighet att påverka.
Även om politiken och det civila samhället på många ställen försöker stärka ungas möjligheter till deltagande behöver mycket mer göras. Det finns också många länder som tillåter yngre människor, till exempel 16-åringar, att rösta. Österrike, Norge och Tyskland har genomfört eller har försök med 16-årsgräns för röstning.
Här i Sverige får 16-åringar rösta i kyrkovalet. Nu finns det förslag från Demokratiutredningen om försök med rösträtt för 16-åringar i kommunvalen.
Det man sett väldigt tydligt när man genomfört den typen av försök är att man får ett ökat valdeltagande, eftersom man börjar rösta när det finns ett tryck från skolan och från familjen. Det är förstås också mer spännande med samhällskunskapen när den är kopplad till att direkt få lov att gå och rösta.
Jag tror också att politiken skulle bli bättre. Man ska komma ihåg, som jag sa tidigare, att den genomsnittliga åldern på dem som röstar i Sverige stadigt går uppåt. Efter att Demokratiutredningens förslag har remissbehandlats hoppas jag att det kan komma den typen av förslag att låta kommuner som vill vara försökskommuner för sänkt rösträttsålder få vara det. Herr talman!
Med det sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag.