Egon Frid (V):
I föregående betänkande debatterade vi bostadsförsörjningsfrågor, allmännyttan och dess villkor samt behovet av hyresrätter. Även detta betänkande, Hyresrätt och bostadsrätt m.m. , berör allmännyttans villkor och en social bostadspolitik men då utifrån lagen om allmännyttiga bostadsföretag och bestämmelserna i hyreslagen.
Inledningsvis vill jag säga att jag står bakom alla våra reservationer från Vänsterpartiet i detta betänkande men yrkar bifall till reservationerna 1 och 6. Vi ser mycket allvarligt på den borgerliga regeringens bostadspolitik. Redan hösten 2007 deklarerade regeringen en förändring av det bostadspolitiska målet. Förra riksdagsmajoritetens mål var att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader.
Den nuvarande högerregeringens mål är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. Vi ser det som ett tecken i tiden. Marknaden blir både målet och lösningen på bostadspolitiska problem, vilket i sin tur innebär att regeringen och majoriteten i riksdagen inte bryr sig om människors verkliga behov.
Utredningen om allmännyttan, EU och hyrorna är en fortsättning på den av regeringen redan inslagna vägen. Nu vill regeringen ta steget fullt ut. Hyrorna ska höjas till dess att efterfrågan planar ut. Men vad betyder det egentligen? Det är bara ett annat ord för marknadshyror. Utredaren menar att höjda hyror kommer att leda till att bostadsköerna försvinner.
Vart, frågar man sig, tar behoven vägen? Leder höjda hyror till att de 483 000 barn som i dag är trångbodda får mer plats att röra sig på? Leder det till att unga människor får bostäder, till att de som vill flytta till större eller mindre lägenheter, flytta isär eller ihop, skaffa barn, byta stad eller byta jobb får det lättare?
Vi är många som redan reagerat negativt på regeringens och utredningens förslag och innehåll.
När utredningen tillsattes ställde sig den tidigare majoriteten bestående av Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet bakom att den skulle slå vakt om kärnan i den svenska bostadspolitiken och se över utrymmet för att inom EU-medlemskapets ramar bedriva en nationell bostadspolitik.
Sedan gav bostadsminister Mats Odell utredningen i uppdrag att anpassa svenska bostadslagar till EG-rätten: "Utredaren skall lägga de lagförslag som krävs för att den del av svensk lagstiftning som berör bostadssektorn skall bli förenlig med EG-rätten." Men det finns inget förbud mot dagens kommunala bostadsföretag i EG-rätten. Utrymmet för svensk bostadspolitik är i högsta grad en tolkningsfråga.
Avgörande är vad den svenska regeringen faktiskt vill. Avgörande är fortfarande vad regeringen vill. När kommer det en proposition från regeringen som säkerställer kärnan i den svenska bostadspolitiken med en stark allmännytta utan vinstintresse, en social bostadspolitik? När kommer propositionen som säkerställer den svenska hyresförhandlingsmodellen baserad på ett hyrestak som bygger på allmännyttans hyresnormerande roll?
När kommer propositionen som säkerställer tryggheten för hyresgäster med ett starkt besittningsskydd och med rimliga hyror som bygger på bruksvärdet och en långsiktig självkostnadsprincip? Bostadsminister Mats Odells andra stora nya uppdrag till utredningen var att komma med förslag som syftar till en väl fungerande hyresmarknad och att avveckla dagens hyrestak.
Men det finns enligt utredaren själv ingenting i EU:s regler som framtvingar förändringar av dagens bruksvärdessystem. Att utredaren ändå lägger fram förslag om marknadshyror är en följd av högerregeringens egna direktiv. Utredningen föreslår införande av så kallad efterfrågestyrd hyra.
I praktiken innebär det att hyrorna höjs i bostadsområden där det krävs flerårigt köande för att få en bostad medan hyrorna i bostadsområden med stora vakanser på sikt ska kunna bli lägre. Inflationen inräknad innebär det att hyreshöjningarna ska bli ca 5 procent årligen.
På tio år kan det innebära en hyreshöjning på 62 procent, och enligt utredaren skulle det på lång sikt kunna innebära att människor får lämna sina hem för att de inte har råd att bo kvar. Kan regeringen ta ansvar för en bostadspolitik som tvingar hyresgäster att flytta från sina lägenheter?
När kommer regeringen med en proposition som undanröjer frågan från EG-rätten och slår fast att bostadsfrågorna och hyresrätten är en nationell angelägenhet som ska utgå från den svenska hyresförhandlingsmodellen? Utredaren föreslår också att allmännyttan i alla lägen ska vara tvungen att gå med vinst.
Allmännyttan ska sträva efter den hyresnivå som ger bästa lönsamhet, och den får inte ägna sig åt äldrebostäder, upprustning av miljonprogram eller lekplatser om dessa inte bidrar till en bättre lönsamhet. Utredningen lägger fram förslag som till och med går långt utöver vad EU-rätten kräver. Denna syn på affärsmässighet ställer definitivt inte jag upp på.
Vänsterpartiet avvisar utredningens förslag. Vi kommer att utveckla våra argument ytterligare när regeringen lägger fram sin bostadspolitiska proposition. Vi vill driva en bostadspolitik där alla grupper har tillgång till bra boende med rimliga hyror och där segregationen minskar. Framtidens bostadspolitik löser vi inte genom att sälja ut allmännyttan, utan genom att utveckla den.
Framtidens bostadspolitik löser vi inte genom marknadshyror eller efterfrågestyrda hyror, utan genom att slå vakt om en stark hyreslagstiftning med besittningsskydd, bruksvärdes- och självkostnadsprinciper och ett hyrestak som bygger på allmännyttans hyresnormerande roll. Herr talman! I detta betänkande berörs förslag från våra motioner för att stärka hyresgästernas trygghet och rättigheter på bostadsmarknaden.
De gäller bland annat överprövning av en hyresvärds skäl att neka kontrakt, som vi skriver om i reservation 1. I den samhällsinformation som bland annat Kronofogdemyndigheten sprider brukar varnas för att en betalningsanmärkning kan leda till att man bland annat kan få svårt att få ett hyreskontrakt.
Rätten till bostad är fastlagd i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna och ingen människa ska behöva riskera att bli hemlös på grund av betalningsanmärkningar, i synnerhet om dessa inte är kopplade till en hyresskuld som bostadsbolaget har.
Med denna motivering är det rimligt att verka för att allmännyttiga bostadsföretag förbjuds att neka människor hyreskontrakt på grund av betalningsanmärkningar om de inte är hänförliga till en hyresskuld som den sökande har till företaget. Det finns flera skäl till att ge en överprövningsrätt när en hyresgäst nekas kontrakt.
Ett annan viktig fråga är andrahandshyresgästens rättigheter, trygghet, säkerställande av skälig hyra och besittningsskydd. Jag anser att boende som hyr i andra hand behöver starkare rättigheter. I dag kan ingen andrahandshyresgäst göra något för att få bo kvar om förstahandshyresgästens rätt upphör. Det spelar ingen roll vad som ligger bakom.
Förstahandshyresgästen kan ha avlidit eller vräkts på grund av obetalda hyror eller av något annat skäl. Hur länge andrahandshyresgästen haft lägenheten och hur skötsam han eller hon varit ges inte den minsta betydelse. Enligt lag ska hyresnämnden anse en hyra oskälig om den är påtagligt högre än vad hyran är i en jämförbar lägenhet hos ett kommunalt bostadsföretag.
Bruksvärdesregeln gäller också för den som hyr i andra hand i förhållande till den som har förstahandskontraktet. För att frågan om oskälig hyra ska kunna prövas ordentligt krävs att andrahandshyresgästen ges ett besittningsskydd och fullt ut kan driva sina rättigheter. Jag vill också nämna frågorna om vräkning och avhysning.
Vräkningar sker ofta för skulder som är små i relation till kostnaderna för själva vräkningen och de negativa konsekvenser som enskilda och familjer drabbas av. Vi behöver ett starkare skydd för hyresgäster som riskerar att vräkas och avhysas. Vräkning och hemlöshet drabbar också barn. Detta är ett av de viktigaste skälen till en översyn av hyreslagstiftningens bestämmelser om vräkning och avhysning.
Herr talman! Avslutningsvis vill jag ta upp Socialdemokraternas reservation 13 som vi stöder. Ombildningsreglerna måste ses över. Detta har jag debatterat med justitieminister Beatrice Ask tidigare i en interpellationsdebatt. En översyn av reglerna för omröstningar och hur dessa resultat respekteras måste ske. Tryggheten för hyresgäster måste gå före en politisk ambition från regeringen att marknadsanpassa bostadsmarknaden.