KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Jag tackar finansministern för svaret. Jag får för en gångs skull säga att finansministern är tydlig. Jag har haft många debatter med honom i kammaren om den moderatledda regeringens jobbfiasko, den ökande arbetslösheten och de sociala klyftor som orsakas av regeringspolitiken och genom orättvisa och ineffektiva skattesänkningar.
Då flyr han gärna sakfrågan och hämtar skydd i krisens Europa eller i diffus statistik.
I dag är han dock tydlig, närmast återuppstånden från den nyliberalism han en gång fostrades i, ty svaret på min frågeställning om JB-gymnasierna - inte Jan Björklund-gymnasierna, som en del trodde, utan John Bauer, och det är mer som en saga - är att det är välkommet med ett positivt resultat.
Det är bra om det skapar vinster på de medel som samhället ställt till förfogande för att driva skolan. Sagan om John Bauer-gymnasierna är förkortat denna: Koncernen grundades i Jönköping hösten 2000. Ägarinsatserna stod kommunens skattebetalare för. Risken fanns inte för den som skapade skolan.
Under åren skapades vinster. Det är välkommet, säger finansministern. Lärarnas Riksförbund säger att 350 miljoner kronor levererades i koncernbidrag under några år. Det finns uppgifter om interna transaktioner med nytt moderbolag som köpte skolor av sig självt med en vinst på 360 miljoner.
Vinstmaximeringen var tydlig. Elever, ungdomar, kunskaper och samhälle var underordnat. Det verkliga klippet skedde 2008 när hela verksamheten såldes för 300 miljoner kronor. Nu har vinsterna kramats ur. Skulderna är på 1 150 miljoner kronor enligt konkursförvaltaren.
Lönegarantin påförs staten; 139 miljoner uppskattas det till. Det är kostnader som staten måste ta när de anställda lämnas i sticket. Till detta kommer kommunala omställningskostnader för de nedlagda gymnasierna och den plåga som eleverna utsattes för.
Kommunala skattemedel byggde spekulationer. Statliga skattemedel betalar konkurs. Är detta rimligt, finansministern? Är det okej?
Är det en bra hantering av skattemedel att de driver skolor med färre lärare och ibland undermåliga läromedel, utan de lokaler som erfordras för att bedriva skola och med lånad biblioteksverksamhet och koncentrerad gymnastik och kramar fram mångmiljonvinster?
När vinsterna sedan inte tickar in sätter de hela verksamheten i konkurs, och samhället får ta kostnaden. Är det verkligen rimligt, finansministern? Är det okej, är min fråga.
Peter Persson (S):
Jag känner väl igen finansministerns argumentation från moderat skolungdoms propagandamaterial på 80-talet. Det var en extrem ståndpunkt då och är det i dag. Här står finansministern och försvarar att flera hundra miljoner har tagits ut i vinster specifikt kring JB-koncernen. När vinsterna inte längre tickar in sätter man verksamheten i konkurs, stänger skolor och kastar ut elever.
Det är samhället som får städa upp och stå för lönekostnader och omställningskostnader. Det tycker finansministern är okej. För mig är skola ett vackert ord. Skola dig! Lär dig! Tänj dina gränser! Nå en del av din längtan! Skolan är också en del av samhället. Vi utbildar barn som växer till ungdomar.
Vi utbildar ungdomar som växer till vuxna genom jobb. Utbildning måste orienteras och dimensioneras efter både ungdomars längtan och samhällets behov. Den moderatledda regeringens politik har lett till en kraftig överetablering av skolor.
Sedan 2006 har antalet privata gymnasieskolor ökat med 80 procent samtidigt som antalet elever har minskat och fortsätter att minska. Är du beredd, Anders Borg, att som Socialdemokraterna säger stoppa överetableringen av skolor? Tycker du att det är rimligt samhällsekonomiskt att vi har en gigantiskt mycket större kapacitet än de behov som vi har?
Skolan har också, som jag sade i ett tidigare inlägg, blivit en ren vinstmaskin. Skattebetalarna står för notan. Är du beredd att skriva in att dessa bolags avsikt och syfte är att bedriva utbildning för att då ta bort en del av vinstmaximeringsintresset i skolbolagens bolagsordning?
Är du beredd att göra det, Anders Borg? I vårt land anges enligt all forskning - jag ser inte Almega som ett forskningsinstitut - att segregationen ökar parallellt med en allmän kunskapsnedgång. Bekymrar det finansministern att likvärdigheten minskar i svensk skola?
Tycker finansministern att det är rimligt att Skolinspektionens generaldirektör säger: Föräldrarna bör sätta sig in i skolans ekonomi när de är med barnen och väljer. De kanske behöver läsa bokslut etcetera för att få en rimlig orientering.
Tycker du, finansministern, att vårt samhälle ska vara ordnat så att föräldrarna ska studera bokslut för skilda skolor för att se om de vågar skicka dit barnen, så att skolorna inte bara klappar igen och de får någonting nytt? Finns det inte någon gräns för marknadens intrång i det gemensamma och viktiga som lärandet är?
Jag tycker att det skulle vara generande att vara finansminister och tala om hushållning med resurser och samtidigt försvara att man kan tjäna många hundra miljoner. När vinsterna slutar ticka in sätter man verksamheten i konkurs och låter samhället och leverantörer ta ansvaret och föräldrarna ta smällarna.
Peter Persson (S):
Det är uppenbart att det för finansministern är samma värde i barns eller ungas utbildning som i produktion av försvarsmateriel, cement eller stålbalkar. Vinstintresset måste finnas. Det är bara det, Anders Borg, att det inte finns något riskvilligt kapital. Det finns ingen investering.
Det handlar om rekvisition av kommunala medel för att driva i gång en skola. När jag började tala om sagan om John Bauer handlade det om en plundring av det gemensamma i att driva fram många hundra miljoner i vinster. När vinsterna inte tickar in slår du igen.
Anders Borg tycker att det är helt okej att vi tar över lönekostnader, att kommunerna ställer om och att riktiga företag - småföretag - får ta leverantörssmällar. JB:s vd kratsar kastanjerna ur elden, eller russinen ur kakan. Han ska driva fyra skolor vidare trots miljardkonkurs.
Är det bra? Är han värd det, Anders Borg? Är han värd att få börja igen och driva fram en vinstmaximeringsmaskin med möjlighet att åter driva den i konkurs om det inte går jämnt upp? För oss socialdemokrater är skolan någonting vidare - en annan ekonomisk verksamhet.
Barn kan inte byta ut en eländig skolgång, och alla barn och unga ska ha rätt till den bästa skolan i vårt land.
Peter Persson (S):
Tack för svaret, Hillevi Engström, men kanske särskilt för att vi får vara inne denna mörka och regniga kväll. Det är mörkt där ute.
När jag åkt runt i mitt hemlän de senaste veckorna har jag träffat en stor oro hos de många som bär upp ett näringsliv som har stor betydelse inte bara för länet utan för landet.
Jönköpings län är en viktig leverantör av underentreprenörskap in i tung stor industri. Det betyder mycket för värdeskapande som leder till förutsättningar för så mycket annan verksamhet i vårt land.
Jag interpellerade nyligen näringsministern Annie Lööf om regeringens unika misslyckande. Man har inte i hyggligt goda tider byggt näringspolitik och arbetsmarknadspolitik i förening för att ta ned den massarbetslöshet som snart har varat i två mandatperioder.
Nu går vi in i en konjunkturavmattning med en arbetslöshet på 400 000 personer i vårt land. Det är 400 000 personer där allt fler har blivit långtidsarbetslösa och saknar utbildning och vidaremöjligheter.
De har dessutom fått sin trygghet förstörd genom en pulvriserad och havererad arbetslöshetsförsäkring. Det är inte minst den oron som möter de människor som ställs inför varsel. I min hemkommun Jönköping är det en ökning med nära 1 600 personer i år.
Jag ställde frågan: Vilka extra insatser avser statsrådet att göra för Jönköpings län mot bakgrund av varselvågen? Jönköpings kommun är sannerligen inte ensam. Jag får inget svar. Jag vet att den moderata kommunledningen i Jönköping har ställt krav.
Jag vill fråga ministern: Vilka har kontakterna varit? Vilket svar har du lämnat till den moderata kommunstyrelseordföranden? Hur hög ska arbetslösheten bli för att du ska säga att du vill ingripa och lätta på trycket?
Tycker du att det är ditt ansvar att agera på ett sådant sätt att du stillar den oro som griper omkring sig i Dalarna, Gävleborg, Halland, Jönköping och andra län?
Tycker inte arbetsmarknadsministern att dessa kommuner förtjänar ett stöd eller i varje fall en dialog som nu är mycket utsatta, får ett växande tryck på försörjningsstöd, vikande skatteintäkter och i nästa våg får börja spara inom vård och omsorg?
Jag förväntar mig ett svar på vilka kontakter som har varit med Jönköpings kommun och Jönköpings län och vilka åtgärder hon avser vidta.
Peter Persson (S):
Jag förstår av arbetsmarknadsministerns svar att hon inte haft några särskilda kontakter med Jönköpings kommun och inte heller önskar ha det. Hon är emot särskilda insatser i arbetsmarknadspolitiken. Jag tror att det borde vara tvärtom. Det är just särskilda insatser som behövs för att bristyrkesutbilda beklädnadsarbetare och kantpressare.
Det behövs särskilda insatser för att hålla metallare kvar på verkstäderna när de är specialutbildade i stället för att kastas ut. Detta säger jag bara för att ta något exempel. Det är särskilda insatser som behövs på arbetsmarknadspolitikens område.
Sedan kan jag inte låta bli att bemöta det sämsta ur nybörjarkursen, första kvällskursen, med Schlingmann. Jag tänker på Orwell och 1984 , krig är fred. Om Socialdemokraterna går emot en skattesänkning anses vi ha en mindre offensiv politik.
Ni moderater har nu genomfört fyra så kallade jobbskatteavdrag till ett värde av snart 100 miljarder, och arbetslösheten har bara ökat. Sedan har ni en hemgjord ekonomisk teori som ska dölja era urgamla klasståndpunkter.
Jag hörde arbetsmarknadsministern säga i lördagsintervjun häromveckan att om man förbättrar arbetslöshetsförsäkringen kommer arbetslösheten att öka med 30 000.
Till de människor i Jönköpings län och på andra platser i landet, till de tusentals som nu är varslade, är signalen: Oroa er icke över villan ni inte kan betala räntorna på. Oroa er icke. Er situation underlättas när ni får försämrad arbetslöshetsförsäkring.
Då måste det väl vara så, Hillevi Engström, att av de 13 000 arbetslösa i Jönköpings län har de 5 000 som helt saknar arbetslöshetsförsäkring med din ekonomiska logik mycket lättare att få jobb.
Tillåt mig inte bara att tvivla utan tillåt mig att säga att ni försöker drapera era djupt ideologiska systemskiftande förslag med att skattesänkningarna skapar jobb och att den arbetslösa har lättare att få jobb om hon eller han förnedras och plågas ekonomiskt.
Jag tror att det är precis tvärtom. Jag vet att de stora neddragningar som ni gjort på arbetsmarknadspolitikens område har lett till att vårt land i en hygglig ekonomisk konjunktur inte fått ut människor på arbetsplatser, utan vi har cementerat en massarbetslöshet. Det är den massarbetslösheten som nu möter en ny varselvåg.
Det är därför vi socialdemokrater är så djupt oroade, och det är därför vi talar om att det behövs särskilda åtgärder för att rädda industrier och människor i vårt land. Men arbetsmarknadsministern verkar inte särskilt intresserad.
Peter Persson (S):
När jag hör arbetsmarknadsministern tänker jag: Kan du inte ändra på verkligheten, försök ändra på historieskrivningen. Jag minns hur Moderaterna jagade den dåvarande socialdemokratiska regeringen 2003-2006. Man sade: Massarbetslöshet! Utanförskap! Katastrof! Gång på gång stod Reinfeldt där och upprepade detta.
Nu är det 8 procent, och ni säger att ni har klarat politiken. Vad är detta, Hillevi Engström? Erkänn ert stora misslyckande! Misslyckandet ligger i att ni bara kände en enda politik: skattesänkning, skattesänkning, skattesänkning.
Därför missköttes näringspolitiken, bostadsbyggandet, infrastrukturen, forskningen och utbildningen - motorer för att skapa tillväxt. Därför slog ni hål på de arbetsmarknadspolitiska resurserna och står nu nakna inför varselvågen. Vi socialdemokrater använder inte resurserna till skattesänkningar.
Vi har i vår höstbudget en buffert på 5 miljarder som vi kan ta fram i morgon och använda till arbetsmarknadspolitik - just sådana särskilda åtgärder som kan gå in i bristyrkesutbildning och hålla människor kvar på de arbetsplatser där de har förkovrats, utvecklats och haft en långvarig utbildning.
Det kan vi göra i stället för att de ska gå ut i en havererad arbetslöshetskassa. Så här inför jul: Förklara nu! Du har chansen. Hur kan sänkt och försämrad arbetslöshetsförsäkring ge bättre förutsättning för en femtioåring att få ett jobb?
Peter Persson (S):
Jag tackar finansministern för svaret som i sanning innehöll åtskilliga brister. Skattefusk innehåller egentligen tre moment som alla är lika allvarliga.
För det första: Skatteundandragandet, möjlig finansiering av välfärd och av investeringar i vårt land, är lågt räknat 133 miljarder. För det andra: Sönderslagningen av konkurrensneutralitet gynnar den som fuskar, myglar och undandrar och missgynnar den som är sjyst och skötsam.
För det tredje: Det är ett element i förstörelsen av ett gott arbetsliv med lönedumpning och utnyttjande av sociala villkor.
Häromveckan var jag på en konferens om sociala villkor i arbetslivet där en byggmästare, Jens Hoffmann i Dipart, talade om osundheter i byggbranschen, om att man betalar arbetsgivaravgift för sju personer men sysselsätter fyrtio.
Han vädjade om att politiskt gå in och göra det jag interpellerar om, det vill säga att månadsvis redovisa kontrollavgift för antalet anställda.
Johan Lindholm, Byggnads ordförande, talar om utnyttjande i byggsektorn där man betalar 16 kronor i timmen när det rätteligen skulle ha varit 158 kronor.
Ella Niia, ordförande i Hotell- och restaurang berättar om arbetskraft som rekryterades i vårt land.
För mig är man välkommen, men det som inte är välkommet är utnyttjandet, att få en månadslön på 4 000-5 000 kronor och betala en förmedlingsavgift på 8 000 för att komma hit och få jobb.
Allt fler upplever det stötande i ett arbetsliv som förflackas hur människor socialt undertrycks och hur skatteinkomster försvinner.
En bransch, Sveriges Möbeltransportörers Förbund och Sveriges Åkeriföretag skrev 2009 till finansministern och tog upp frågan om fusk och skatteundandragande i flyttbranschen. Något svar från statsrådet har över huvud taget inte getts, och man har ytterligare i två nya skrivelser påtalat frågan. Tre år har gått.
Seriösa företagare vädjar om bidrag för att kunna upprätthålla seriositeten. Finansdepartementet med finansministern i spetsen har inte svarat. Det tar oändlig tid att över huvud taget besvara en skrivelse eller få till stånd ett engagemang i de här frågorna.
Men när det gällde sjukförsäkringen och arbetslöshetskassan kunde ni slå till direkt, med förödande konsekvenser för många människor. Det är också politik och skildrar Anders Borg.
Peter Persson (S):
Säg, är det inte en märklig värld vi lever i? På området skattefusk säger regeringens företrädare att vi måste utreda, utreda och utreda, göra det noga, lyssna på expertmyndigheterna. För 14 dagar sedan diskuterade jag läxhjälps-RUT i kammaren.
Sju dagar fick Sveriges Kommuner och Landsting, huvudmannen för Sveriges skolor, på sig att utforma ett remissvar. För övriga remissinstanser fick skatteutskottet ordna fram en hearing för att få lyssna på dem. Skolverket avstyrker. Skatteverket avstyrker. Lärarfacken avstyrker. De enda som tillstyrker åtgärden är de som skulle tjäna pengar på den.
Då gick det snabbt. Då behövdes inga noggranna överväganden, och redan ser vi effekterna. De ideella läxhjälpsorganisationerna i Stockholm mister sina bidrag från kommunen. De kan konkurrera med de privata företagen. Där ser vi den verkliga inriktningen på politiken.
Moderaterna pratar men döljer att de har en helt annan dagordning och inriktning. Den andra angreppspunkten mot oss som vill ha ordning och reda och förhindra fusket, och vädjar om att ta fram de olika instrument som finns, är att det blir krångel, det blir besvärligt, det måste ännu noggrannare analyseras.
Man kan utan eftertanke lägga fram ett förslag att om barnet blir sjukt när det går på förskolan ska personalen skriva ett intyg om att barnet är sjukt och att det berättigar föräldrarna till att anmäla vård av barn. Då är det inget krångel. Då går det att pressa på. Arbetslöshetskassan gjordes så krånglig att det var få som kunde fylla i blanketten.
Likadant var det för arbetsgivare när man var i arbete. Med detta vill jag illustrera att man anpassar argumentationen efter eget intresse. Skattefusk kallas skattefel och dras i långbänk. Det är fråga om 133 miljarder årligen.
Bidragsfusk, som jag och socialdemokrater avskyr, ligger på 10 miljarder. Det kallas inte bidragsfel, utan bidragsfusk, och bekämpas obarmhärtigt. Det krävs inga utredningar.
Eller när det gäller att försämra människors sociala villkor, att du blir sjuk men således frisk efter 365 dagar: Oj, det var en skavank i systemet! Eller en arbetslöshetsförsäkring som plågar dig ut i försörjningsstöd och du blir av med dina tillgångar: Oj, det var ju tråkigt! Det där måste vi väl titta på.
Det måste vi väl överväga. Men i fråga om skattefusk: utreda, utreda, utreda, belysa om det kan bli krångel och komplikationer. Vad det i själva verket avslöjar är att ni drivs av ett tydligt intresse, ett klassintresse som jag tycker är avskyvärt.
Peter Persson (S):
Efter denna utflykt till Moderata ungdomsförbundets veckokurs någonstans i Sverige tänkte jag prata om vad det egentligen handlar om. Den här frågan handlar om två saker.
Är arbete en social rättighet, eller ska det finnas en arbetsmarknad där vi förväntas tävla mot varandra och där en del ramlar och andra klarar sig? Du ska klara dig själv; det ska inte finnas något samhälle. Det är i grunden vad det handlar om.
För socialdemokratin har arbete som en social rättighet alltid varit en ledstjärna i politiken. Därför har andra politikområden anpassats efter det. Ty en arbetsmarknadspolitik ensidigt räcker inte. Det handlar om en näringspolitik som driver investeringar och gör att företagen utvecklas.
Det handlar om en utbildningspolitik men också om en arbetsmarknadspolitik med element som en stark omställningsförsäkring, en a-kassa - den är helt central och grundläggande i en modern arbetsmarknadspolitik - och starka inslag av utbildning.
När jag ser på arbetsmarknadssituationen i mitt län, Jönköping län, i oktober innevarande år och refererar bara ett år tillbaka ser jag en dramatisk utveckling när det gäller långtidsarbetslösheten.
Vi har i dag 14 372 människor i Jönköpings län öppet arbetslösa eller sökande i ett program. Jag kan bara nämna att gruppen människor som varit arbetslösa i mer än 24 månader har ökat med 17,6 procent och uppgår i dag till 2 500.
De som har varit arbetslösa i mer än 12 månader uppgår i dag till drygt 5 000, en ökning med 25 procent. Ju längre du har varit utanför arbetsmarknaden, desto längre blir din arbetslöshet och din sociala situation naturligtvis än mer besvärlig.
Samtidigt har vi 154 platser i arbetsmarknadsutbildning, 154! Det är alltså en minskning från de extremt blygsamma 167 till 154.
Jag vill påstå att de här siffrorna, de här regionala exemplen från ett län i landet där vi skulle ha kunnat resa vidare till andra län, verkligen förtydligar den moderatledda regeringens enorma misslyckande med det man satte sig för att göra, nämligen att klara jobben.
Man har haft, precis som Bo Bernhardsson påpekar, bara en linje, en motor: jobbskatteavdrag, jobbskatteavdrag, jobbskatteavdrag. Därför går vårt land in mot ett nytt år med en högre arbetslöshet, och vi lånar till skattesänkningar.
Detta förtydligar det dubbla misslyckande som Moderaterna står för.
Peter Persson (S):
Låt mig först säga till Petersson och Malm: Om jag säger att det låter som om det just hade avhandlats på MUF:s distriktskurs har det inget med ålder att göra, utan det har med värderingar att göra. Jag har här i kammaren sagt att Borg, Norman och även Reinfeldt ofta låter som om de är komna direkt från en MUF-kurs, och så låter för övrigt även Fredrik Malm.
Herr talman! Det stora misslyckandet för den moderatledda regeringen är en arbetslöshet på 260 000 som nu har vuxit till över 400 000. Medlet för att minska arbetslösheten, medlet för att åstadkomma matchning är skattesänkning, skattesänkning, skattesänkning.
Arbetslösheten har ökat för varje gång som ni har ökat skatten. Men ni har också fått något annat, bland annat en havererad arbetsmarknadspolitik, eftersom det inte finns resurser till den. I mitt län finns det efterfrågan på flera yrkesgrupper, men man har resurser till bara lite över hundra personer i arbetsmarknadsutbildning och omställning. Det är ett gigantiskt slöseri.
Jag noterar att Folkpartiet uppenbarligen inte alls tycker att arbete är en social rättighet och att ministern inte svarar på frågeställningen. För mig som socialdemokrat är arbetet grunden till oerhört viktiga saker, både att skapa intäkter och välfärd och sociala sammanhang.
Det är en rättighet som all politik måste styras av. Men jag förstår att ministern har denna hållning eftersom er jobbpolitik är helt havererad.
Peter Persson (S):
Det är inte de människor som kör och som kommer från andra länder som vår kritik riktar sig emot. Det är mot deras usla villkor. Alla som arbetar i vårt land ska ha likvärdiga ekonomiska och sociala villkor.
Det har varit svensk arbetarrörelses utgångspunkt sedan den en gång bildades. Lika lön för lika arbete - ett fattigt löfte om att man inte ska dumpa lönen.
I spåren av konkurser och nedlagda verksamheter ser vi att säkerheten, skyddet och chaufförernas villkor åsidosätts. Det finns egentligen tre eller fyra ganska enkla nycklar att vrida om för att förhindra det.
För det första att se till att svenska kollektivavtal gäller i Sverige och att fackföreningar ska ha rätt att vidta stridsåtgärder för att hävda dem. Det krävs alltså att lex Laval rivs upp. Är ministern beredd att vara med på ett sådant initiativ?
För det andra att utländska företag som verkar i Sverige ska ha någon tydligt identifierbar som ansvarar och som man kan ställa till svars för brister.
För det tredje att utplåna förutsättningen för så kallad falsk F-skattsedel. Med det menar jag och vi att en uppdragsgivare tvingar på dig att bli egenföretagare och arbeta med usla villkor.
För det fjärde skulle man kunna tillse att alla chaufförer som finns ute på vägarna är anställda av ett identifierat åkeri - det åkeri som behärskar ekipaget. Enbart dessa fyra nycklar skulle kunna starta rättvisa och stoppa rovdrift.
Är ministern beredd att gå med på något av dessa krav?
Peter Persson (S):
Infrastrukturministern säger att det inte fanns någon samordning och inget intresse för detta innan hon tillträdde. Det är också ett betyg på fyra år av den moderatledda regeringens aktivitet på området.
Sedan hon tillträdde har en sak inträffat, nämligen att tystnaden har ersatts av ord men ingen handling. När jag frågar om svenska kollektivavtal ska gälla i Sverige, sägs det att det nog ska utredas någon gång i framtiden.
Ska vi låta någon ställas till svars när det handlar om utländska företag? Ja, möjligen, får jag till svar.
När det gäller att ett enigt skatteutskott har sagt att regeringen ska komma tillbaka till riksdagen och redovisa såväl ekonomiska som sociala aspekter av ett uppenbart missbruk av F-skattsedeln för att pressa löntagares förhållanden går ministern till motangrepp.
Ett sådant samordningsuppdrag låg förr på länsstyrelserna och skulle lätt kunna återupptas. Jag konstaterar att beträffande denna fråga liksom andra frågor som gäller löntagarnas rättigheter är man inte skyndsam.