Niklas Wykman (M):
Man kan vända sig till OECD, IMF, EU-kommissionen eller någon auktoritet på att bedöma hur länder sköter sin ekonomi - alla riktar beröm till Sverige för hur den globala ekonomiska krisen har hanterats och hur våra statsfinanser, vår tillväxt och vår ekonomi har klarat sig. OECD var nyligen på besök och talade med finansministern.
Man berättade då att Sveriges ekonomi var stark och välskött och att de åtgärder Alliansen hade vidtagit fungerade. Man kan också jämföra Sverige med övriga EU-länder. Då ser man att Sverige har de starkaste offentliga finanserna i Europeiska unionen.
Sett till den konsoliderade skulden sammantagen med det finansiella sparandet utmärker sig Sverige med EU:s starkaste offentliga finanser. Under alliansregeringen kunde utanförskapet pressas tillbaka med ungefär 200 000 personer. Sysselsättningen ökade med 350 000 personer. När alliansregeringen frånträdde makten hade jobben blivit ungefär 350 000 fler.
En viktig del både för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt så att fler människor skulle komma i arbete och för att stötta ekonomin under den djupa globala ekonomiska krisen var jobbskatteavdraget. Jobbskatteavdraget gav en vanlig LO-familj ungefär 4 000 kronor mer i månaden. Det beräknas långsiktigt leda till att jobben blir 120 000 fler. Antalet sysselsatta i ekonomin växer alltså med 120 000 personer tack vare jobbskatteavdraget.
Räknat i helårsarbetskraft, det vill säga hur många timmar arbete som utförs i ekonomin, blir det ännu mer. Det blir mer än 130 000 helårsarbetskrafter tack vare jobbskatteavdraget. Socialdemokraterna har motsatt sig varje införande av jobbskatteavdraget. Det första, andra, tredje, fjärde och femte steget i jobbskatteavdraget motsatte sig Socialdemokraterna och finansministern trots de mycket goda sysselsättningseffekterna.
Nu har regeringen presenterat en budget med strukturellt underskott varje år trots återhämtning i ekonomin och med ökad jämviktsarbetslöshet, det vill säga att man skriver upp den arbetslöshet som man tror råder i ekonomin på grund av de reformer som man genomför. Man har prognostiserat för minskat arbetskraftsdeltagande. Man har räknat med ökat utanförskap. Vi har dessutom ett växande antal sjukskrivningar.
Nu borde det alltså finnas starka skäl för regeringen och finansministern att vända på varje sten för att få ytterligare utväxling på de positiva reformer som redan har genomförts. Riksrevisionen påtalar ett sätt att få ytterligare ökad effekt av jobbskatteavdraget: att stärka informationen till hushållen om hur mycket mer lönsamt det är att arbeta med jobbskatteavdraget. Det här har stöd i forskning.
Bland andra Chetty och Saez, som är auktoriteter på området, har i uppsatser påtalat att om man ökar informationen och bättre informerar om drivkrafterna för att arbeta blir sysselsättningseffekterna också större. Det är självklart så att för en regering som har motsatt sig varje införande av jobbskatteavdrag är det kanske enklare att ge ett uppdrag till en myndighet att också bättre informera om dem.
Det kan ju knappast vara så att Magdalena Andersson blir misstänkt för att be Skatteverket informera om reformer hon själv har kommit på eftersom hon har motsatt sig införandet av varje jobbskatteavdrag. Därför borde regeringen ta till sig Riksrevisionens rapport och öka informationen om jobbskatteavdraget så att vi eventuellt kan motverka vissa av de negativa effekter i form av minskat arbetskraftsdeltagande och växande utanförskap som vi har framför oss med regeringens politik.