KBLab/rixvox huggingface dataset:
Egon Frid (V):
Förlåt att jag inte hittade rätt ord och använde ordet fel. Anti Avsan behöver inte se ordet "repressalier" som en ny del av det kommande svenska straffsystemet eller lagstiftningen.
Jag använde det som en synonym för det straff som vi kan tänka oss om man bryter mot lagstiftningen. All lagstiftning kräver någon form av beredningsarbete. Det är fråga om hur mycket beredningsarbete man ska lägga ned, hur mycket man ska ta hänsyn till motstående intressen och hur stora de här motstående intressena är.
Det är uppenbart att Anti Avsan och Moderaterna har ett oerhört stort intresse av att förstora upp och skapa de här motstående intressena.
Det finns fog för att ha den tron att här finns den så kallade speciella friheten att vistas och föra fram en båt på sjön i berusat tillstånd. Det tas också till intäkt för att man inte är en dålig båtförare bara för att man är berusad trots att man är en dålig bilförare om man är berusad när man kör på land.
Det är de här speciella friheterna som säkert komplicerar beslutsfattande i den här frågan. Det är någonting som jag tycker att regeringen visar dålig respekt för när man vill jämställa lagstiftning när det gäller att framföra fordon till sjöss och på land.
Jag hoppas att regeringen gör vad som förväntas av den även i den här frågan.
Egon Frid (V):
Jag vill bara göra ett litet inlägg utifrån att vi har olika mycket att göra ibland. Just nu tycker inte jag att någon från majoritetsföreträdarna ska ta överord i sin mun om hur duktiga ni är som småföretagarparti eller inte. Vi diskuterar ett motionsbetänkande i dag som rör revisionsplikten.
Det jag egentligen vill säga är att jag tycker att vi ska ta den här diskussionen på ett bra sätt när regeringen kommer med sin proposition där man vill genomföra de förändringar som ni står här och skryter om i dag att ni är så bra på.
Jag vill ändå säga det utifrån att ni ställer frågor som jag i alla fall känner att vi inte har haft utrymme att på ett bra sätt gå in och ta debatten om i dag, med respekt för att vi gärna tar debatten den dag det kommer en proposition i de här frågorna och vi utifrån regeringens förslag kan bemöta det här på ett bättre sätt.
Det är vad vi kan kalla en liten röstförklaring från min sida i dag.
Egon Frid (V):
Det var det jag menade, att vi ska ta debatten när vi har mer tid och utrymme för det och också vet vilka förslag som kommer från regeringen. Då kan ni också på ett tydligare sätt påvisa vilka förslag ni kommer med. Era förslag i dag är ju inte annat än just motioner.
Att jag över huvud taget yttrar mig i dag är just för att förklara att vi inte har några bra svar på era frågor, med respekt för att jag ändå vill uttrycka att jag vill ta den debatten med er när i alla fall jag har större utrymme för det, och det är när ni har lagt fram en proposition på området. Sedan har ni naturligtvis rätt att säga vad ni vill i dag. Det var inte den rätten jag ifrågasatte.
Egon Frid (V):
I det betänkande som vi nu har att debattera behandlas regeringens proposition Tillfälliga åtgärder i en nationalstadspark och motioner som har väckts i samband med den här propositionen, bland annat en motion från Vänsterpartiet.
I propositionen föreslås en ny bestämmelse i miljöbalken som gör det möjligt att vidta åtgärder som innebär ett tillfälligt intrång eller en tillfällig skada i en nationalstadspark.
Det står vidare att det ska vara fråga om åtgärder som leder till en höjning av en parks natur- eller kulturvärden eller som tillgodoser ett annat angeläget allmänt intresse. Vad detta "annat angeläget allmänt intresse" är kan väl ifrågasättas starkt.
Om byggandet av Norra länken och intrång i nationalstadsparken i centrala Stockholm skulle vara ett angeläget allmänt intresse får vi väl fortsätta att tvista om, men Vänsterpartiet anser inte det. Vi har också svårt att se att det skulle höja en parks natur- eller kulturvärden.
Jag tror att det argumentet faller ganska tidigt i diskussionen. I vår motion föreslår vi att riksdagen avslår propositionen.
Motivet till det är dels att argumenten för att genomföra en lagändring är klart bristfälliga, dels att det finns en överhängande risk för att det ursprungliga syftet med miljöbalken urholkas.
Skälen till detta är att avtalet om byggande av Norra länken tecknats med förutsättningar som var förenliga med lagstiftningen, alltså med miljöbalken, och att regeringens lagförslag strider mot nuvarande lagstiftnings syften. En lagförändring öppnar möjligheterna för ytterligare intrång i parken, vilket riskerar att hota parkens bevarande.
En felräkning vid prospekteringen av Norra länken är inte skäl nog för att genomföra omvälvande lagförändringar och riskera nationalstadsparkens unika värden och lagstiftande skydd. Herr talman! Jag yrkar avslag på propositionen och bifall till reservationen från Vänsterpartiet i betänkandet, reservation 1.
Egon Frid (V):
Man måste ju visa en viss uppskattning för Lennart Petterssons enorma intresse av att detaljstudera det här förslaget, så bara det är skäl att begära replik.
Den stora frågan som måste ställas efter Lennart Petterssons anförande om miljön är: Kan allt köpas? Här handlar det om till vilket pris: Tjänar man tillräckligt mycket pengar på att göra intrång i miljön får man göra det.
Men det handlar ju om en lagstiftning i miljöbalken som är till skydd för naturvärden. Det här kan ge enorma prejudikat. Det är ett symbolvärde även i det här förslaget.
Är det rätt att göra det här ingreppet, att marköppna och schakta en tunnel, jämfört med att gräva en tunnel? Det är klart att det är en enorm skillnad i påverkan på miljön.
Det är lite extra kul att Lennart har räknat hur många djur det finns i Uppland och vet att det borde finnas mer. Motionärerna har påstått att tre fjärdedelar av alla djur i Uppland finns inom nationalstadsparken.
Det är möjligt att det finns så lite djur totalt sett i Uppland att de som finns har fått ta sin tillflykt till nationalstadsparken, och att den har ett enormt viktigt miljö- och djursyfte i sig som också är värt att bevara, i stället för att skrämma i väg djuren dit där de uppenbarligen inte trivs, eftersom de trivs i den nuvarande parken.
Egon Frid (V):
Vi har arbetsfördelning i mitt parti. Jag litar på att de som har varit ute och räknat träd och djur har bra grund för sina påståenden.
Jag står bakom Vänsterpartiets ställningstagande, och Vänsterpartiet i Stockholm står bakom att man får ta den fördyring som en tunnellösning skulle innebära. Vi vill inte för framtiden skaffa ett så grovt prejudikat som detta skulle innebära.
Det är lätt för dig, Lennart Pettersson, som står här och ska vara lojal mot regeringen, att i dag rösta ja till en proposition, men detta är ett beslut som du aldrig skulle ha ställt dig bakom i landstingsfullmäktige i ditt hemlän eller när du var kommunalråd förut.
Det här är ett flagrant angrepp på miljöbalken där man anpassar lagstiftningen till rådande förhållanden, och man hänvisar till att vi sparar 1 miljard på att göra en sådan lagändring. Men vi kan inte använda lagstiftningen på det sättet! Det kan inte vara rimligt. Jag kan inte tro att Lennart Pettersson innerst inne menar det heller.
Är vi verkligen nödda och tvungna att göra detta? Enda skälet är pengar. Pengar ska man ha respekt för, säger jag, men att vitsen med en nationalstadspark är ju att bevara i grunden orörd natur. Om man återställer naturen efter ett stort ingrepp är det klart att det påverkar.
Sedan kan Lennart Pettersson ironisera över både djur och växter och om antalet träd - att omfattningen är begränsad - men anser han att man verkligen är nödd och tvungen att göra denna lagändring?
Egon Frid (V):
Jag instämmer i det som Carina Moberg sade, att den socialdemokratiska motionen - C406 tror jag att den heter - är en mycket viktig motion. Jag kommer också att uppehålla mig vid den och vill inledningsvis yrka bifall till reservationen. Herr talman!
Tomträttens betydelse som redskap i bostadspolitiken har minskat, men konsekvenserna för enskilda hyresgäster, bostadsrättshavare och villaägare har ökat.
Tidigare var tomträtten till för att människor skulle kunna bygga hus även om de inte hade råd att köpa marken. Sedan dess har syftet med tomträttsupplåtelser förändrats. I dag är tomträtten mest en boendeform som innebär att kommunerna kan tillgodogöra sig värdestegringen på marken i form av höjd tomträttsavgäld.
För den enskilde har tomträtten blivit en otrygg upplåtelseform. Problemet hänger framför allt ihop med den kraftiga prisutveckling som skett när det gäller marken. Avgäldshöjningarna är i många fall mycket stora, och det finns många exempel på höjningar - till och med flera hundra procent - vilka medfört att många inte har råd att bo kvar utan tvingas flytta. Detta är inte en rimlig bostadspolitik.
Vi har målmedvetet ställt oss bakom bruksvärdessystemet för hyresrätten med utgångspunkten att människor ska känna sig trygga i sitt boende. Hyresgäster ska inte tvingas lämna sina hem på grund av marknadshyror. Samma synsätt bör gälla i lagstiftningen som rör tomträtter för bostadsändamål. Därför är det nödvändigt att se över tomträttslagstiftningen.
Människor som i dag bor med tomträtt måste också i framtiden kunna ha råd att bo kvar. Det ska gälla boende i såväl småhus som flerfamiljshus. Tomträttsreglerna bör innehålla någon form av generella skyddsregler mot oskäliga avgäldsökningar, vilka på ett enkelt sätt kan göras gällande mot kommuner som ser tomträtter även för bostadsändamål som en inkomstkälla.
Tomträttsinstitutet bör få en sådan utformning att kommunerna kan anpassa avgälderna efter omständigheterna på ett sådant sätt att bostadssociala hänsyn kan tas. Därigenom kommer tomträttsinstitutet att åter kunna bli ett verksamt instrument för de kommuner som väljer att ta sitt bostadsförsörjningsansvar på allvar.
Enligt vår mening, som vi delar med Socialdemokraterna här, bör institutet åter utformas som ett bostadspolitiskt instrument med social inriktning. Det finns exempel på kommuner som aktivt jobbar med tomträtten för att bygga hyresrätter och som med sitt markinnehav påverkar att byggkostnaderna minskar genom lägre markpåverkan. Det finns också exempel på kommuner som jobbar aktivt med tomträttsfrågorna så att de boende drabbas i mindre omfattning.
Jag vet att till exempel Villaägarna har tittat på detta och gjort en jämförelse mellan Norrköping och Linköping, där Norrköping är det positiva exemplet. Herr talman! Jag vill med detta avsluta och än en gång framföra min och Vänsterpartiets önskan om en rätt till friköp av historiska arrenden och om fideikommissernas avveckling.
Egon Frid (V):
Jag vill fråga Ewa Thalén Finné som företrädare för det största partiet i den högerledda regeringens stöd här i riksdagen hur man kan göra så stor sak av förslaget från Hyresgästföreningen och Sabo. Det borde väl vara genant för regeringsföreträdarna här att vi har en sådan brist på ledning och styrning av bostadspolitiken i landet.
Först har vi Fastighetsägarna som via en anmälan till EG-domstolen kan blockera den framtida hyrespolitiken och bostadspolitiken i Sverige. Sedan kommer två av bostadsmarknadens aktörer som får hjälpa regeringen att komma med ett förslag för att man över huvud taget ska fortsätta att diskutera hyrespolitiken och bostadspolitiken i Sverige.
Det här tar regeringsföreträdarna som intäkt för att man är aktiv i bostadspolitiken. Det är ju genant för regeringsföreträdarna och bostadsminister Mats Odell att man inte ens tar ansvar för ledning och styrning av de här frågorna. Andra aktörer får ta ansvar för brister som regeringen har och undfallenhet när det gäller att över huvud taget vara aktiv i frågan.
Jag tycker att Jan Lindholm på ett mycket bra sätt när det gäller det förra betänkandet försökte föra en seriös debatt om vad de här frågorna innehåller, vad de står för och vilken ställning vi ska ta till detta. Det är den här konstruktiva diskussionen som vi ska fortsätta att föra.
Vilka grunder ska finnas i en långsiktig bostadspolitik, i en långsiktig hyressättningspolitik, i en hyresmarknadsmodell där parterna på ett bra sätt ska kunna ta beslut om hyresgästernas besittningsskydd, trygghet och rättvisa hyror?
Egon Frid (V):
Det är enkelt att svara på det. Vi vill ha en hyressättningspolitik som grundar sig på en långsiktig självkostnadsprincip, ett bruksvärde som styrs av andra faktorer än dem som regeringen styrs av och den bostadspolitik som regeringen hittills har fört.
Den ligger som grund för dess passivitet och de aktiva förslag som kommer från utredningen.
Det är mot utredningens förslag, mot regeringens passiva hållning och den efterfrågestyrda hyressättning, den marknadsanpassning av hyressättningen där det finns ett jättestort efterfrågeunderskott av bostäder som driver upp hyrorna till den grad som vi ser i dag. Det är ett alternativ till den utvecklingen som är det positiva.
Ewa Thalén Finné sade själv att Fastighetsägarna är försiktigt positiva. Vi har uttryckt att vi är försiktigt positiva till den process som det här förslaget har satt i gång och att vi kan fortsätta att diskutera en hyresmarknadsmodell som kan leda till att hyresgästernas trygghet på bostadsmarknaden blir tydlig.
Regeringens passivitet och brist på bostadspolitik och de förslag som har kommit från regeringen riskerar att driva upp hyrorna så att folk får flytta från sina hyresbostäder.
Det här förslaget har vissa centrala delar som vi ska fortsätta att ha en konstruktiv debatt om. De är grunderna för hur ett hyressättningssystem ska bli. Vi har sagt att vi inte kan ta ställning till detaljerna förrän vi har en proposition från regeringen. Den väntar vi på. När kommer den, Ewa Thalén Finné?
Egon Frid (V):
Det är bra med personliga bekännelser. Och jag tror att vi skulle behöva lite fler personliga bekännelser från företrädare för majoriteten här i kammaren, för jag tror att ni sitter och klämmer på en hel del sådana emellanåt.
Sedan är frågan om vi ska ha en filosofisk eller verklig diskussion om problemet. Men det som Lars Elinderson tar upp, som jag kan hålla med om och tror att vi är överens om, är att det är för lätt att låna pengar. Tyvärr är det ett problem att de som många gånger behöver låna pengar inte får låna pengar.
Det är ju ingen rättvisa i detta. Det bottnar också i vilken konsumtion vi har och vilken konsumtion vi håller i gång med lånade pengar. Jag vill absolut inte moralisera över konsumtion.
Jag vill moralisera över dem som ger lån till ockerräntor, dem som kreditdiskriminerar och de inkassoföretag som använder aggressiva metoder med hutlösa avgifter. Det är dem vi ska moralisera över och förändra lagstiftningen kring så att vi kan få starkare konsumentintressen.
Den här diskussionen handlar trots allt om möjligheten att ha en seriös kreditgivning för att människor som under en kortare tid av omställning, i personliga kriser på grund av sjukdom, arbetslöshet och andra ofrivilliga situationer som de har hamnat i ska kunna få hjälp att upprätthålla den för hushållet nödvändiga konsumtionen utan enorma avgifter.
Jag vill fråga Lars Elinderson hur vi ska säkerställa de här konsumentintressena vid kreditgivningen.
Egon Frid (V):
För mig är det inte något problem att acceptera resonemanget att bankerna ska låna ut efter kundernas betalningsförmåga. Om det gäller som en generell regel och är lika för alla är det okej, tycker jag.
Men då måste vi ha garantier, möjligheter och hjälpmedel för att säkerställa att människor ändå kan upprätthålla den nödvändiga konsumtionen vid arbetslöshet, sjukdom och när man bor i ett hus som man inte lyckas sälja och behöver kunna ha kvar.
Det är situationer som många människor hamnar i och som man inte har kunnat påverka själv. Då måste vi ha garantier och säkerheter runt kreditgivningen.
Det finns ju en osund kreditmarknad vid sidan om som ockrar på människor som har behov av pengar för sitt uppehälle. Frågan faller tillbaka på majoriteten. Hur tänker ni säkerställa dessa konsumentintressen? Hur avser ni att hjälpa dessa grupper?
Den förbättrade skuldsaneringen där det räcker med krediter i tre år är vad jag förstår en kompromiss där inkassobolagen får fortsätta med sin verksamhet.
Egon Frid (V):
För att börja med Jan R Anderssons senaste fråga vill jag som ordförande i riksdagens nykterhetsgrupp poängtera, och det har jag framfört i flera olika sammanhang, att jag tycker att det är oerhört viktigt att vi har en bra och trovärdig statistik över den totala konsumtionen av alkohol i Sverige.
Det är inte det vi ska träta om, om vi ska tro på Sorad, som jag gör, som ändå har en som jag tycker stark officiell statistik över den svenska totalkonsumtionen eller, som Jan R ofta gör, hänvisa till sprit- och vinleverantörerna eller till bryggeriernas statistik. Den är inte lika trovärdig, tycker jag.
Vi har också Systembolaget, som har en statlig uppgift att slå vakt om detaljhandelsmonopolet men också naturligtvis ska arbeta för en sänkt totalkonsumtion. Man ska också ha en tillförlitlig statistik.
Jag tycker faktiskt att det är en berättigad kritik av regeringsföreträdaren här i debatten, som Jan R Andersson är, att han inte ens har tilltro till den officiella statistiken. Totalkonsumtionsmodellen, den svenska restriktiva alkoholpolitiken, bidrar till en sänkt alkoholkonsumtion, och det finns belagt med officiell statistik. Jan R nämnde att jag förenklar debatten.
Jag tycker att Jan R förenklar debatten när du som regeringsföreträdare i ditt inledningsanförande faktiskt går i opposition mot den enighet kring den svenska alkoholpolitiken som socialutskottet står bakom.
Egon Frid (V):
Det handlar också om att Jan R Andersson behöver se tydligare på vad totalkonsumtionsmodellen betyder. Den står för att en ökad konsumtion i sig leder till fler alkoholskador.
Det är fråga om kommunikationen mellan den totala konsumtionen i ett land och hur mycket sociala konsekvenser det blir samt hur många alkoholrelaterade skador och kostnader i övrigt i arbetslivet som är alkoholrelaterade. Det är fråga om kommunikationen mellan den totala konsumtionen och de negativa konsekvenser som den totala konsumtionen för med sig.
Varje liten ökning av totalkonsumtionen kan avläsas som ökade negativa konsekvenser i arbetslivet, sociala konsekvenser, alkoholskador och negativa problem inom familjen relaterade till alkohol, det vill säga de barn som drabbas av alkoholmiljöer.
Det är så oerhört viktigt att se kopplingen. Jag menar att den finns belagd i den officiella statistiken.
Jag tycker att statistiken egentligen är tillräckligt bra, men jag ger Jan R rätt i att om vi är tveksamma till den är jag positiv till att regeringen medverkar till att vi får en officiell alkoholkonsumtionsstatistik som även Jan R kan bekänna sig till, så att vi inte behöver stå och träta om den. Jag står inte här och moraliserar över hur människor använder alkohol.
Jag står inte här och ropar på ensidigt fler förbud och att stänga våra gränser. Jag tror inte att det löser alla våra problem. Men vi ska ha rätt att här i Sverige upprätthålla vår egen lagstiftning, tillämpa vår egen lagstiftning och genomföra våra ambitioner att sänka totalkonsumtionen.
Egon Frid (V):
Hyreslagstiftningen är en oerhört viktig del av bostadspolitiken, bostadsminister Mats Odell. Vi får flera möjligheter att diskutera marknadshyror, marknadsliknande hyressättningssystem och det ord som Mats Odell kanske mest gillar att använda, nämligen efterfrågestyrd hyressättning, med hänvisning till att Hyresgästföreningen själv har tagit fram det systemet och därför ska vi acceptera det.
Det finns naturligtvis inget bättre system än den framförhandling av hyrorna som sker mellan parterna på bostadsmarknaden. Jag tycker att det är viktigt och angeläget att påpeka vilken lagstiftning vi har när det gäller hyressättningssystemet och vad regeringen gör. Den statliga bostadspolitiken är oerhört väsentlig för sluthyran.
Då handlar det om att minimera de negativa effekterna av marknadsanpassade hyressättningssystem. Som föregående talare har sagt är tillgången på hyresrätter starkt avgörande för vilken hyresnivå vi får.
Regeringen och Mats Odell gömmer sig bakom att betalningsförmågan är så stor i Stockholm och säger att då finns det skäl att höja hyrorna. Sedan tror man också att man ska kunna finansiera byggandet av hyresrätter med höjda hyror.
Det är riktigt att den stora betalningsförmågan i Stockholms innerstad är kostnadsdrivande på hyresnivån. Det finns naturligtvis många hyresvärdar som är intresserade av att få del av den hyreshöjningen. Det kommer däremot inte att leda till att det byggs en enda ny lägenhet centralt i Stockholm.
Mats Odell vet mycket väl att en stor del av hans egen väljarbas - vi vet från väljarundersökningar att de har stött kd i valen - riskerar att behöva flytta ut från Stockholms innerstad på grund av att de inte har råd att betala hyrorna.
Jag vill också dra en annan parallell mellan den här debatten och andra intressanta debatter som rör hyressättningspolitiken. Det gäller neutraliteten mellan upplåtelseformerna. Att ha en bra neutralitet minskar trycket på de kostnadsdrivande marknadsanpassade hyressättningssystemen som vi kommer att få ta del av mer och mer med regeringens och Mats Odells politik.
Mats Odell har två partikamrater som är ordförande i två allmännyttiga bostadsbolag i Skaraborg, Arnold Cedving i Götene och Dan Hovskär i Falköping. I dagarna vädjar de till regeringen om rätt för bostadsbolag att göra avdrag för räntekostnader.
Hyresgäster som i dag betalar räntekostnader via hyresavin får 42 procents högre räntekostnader än den som lånar till eget boende. Det här visar den snedvridna neutraliteten eller avsaknaden av neutralitet mellan upplåtelseformer.
Det skulle vara ett exempel på att regeringen tar ansvar för att minska trycket på hyreshöjningar och vara till gagn för alla som efterfrågar hyresrätten och låga hyror som är möjliga att betala. I övrigt får vi möjlighet att fortsätta diskutera hyressättningspolitiken.
Vi vet inte ännu vilka förslag som kommer i den proposition som vi väntar på.