Anders W Jonsson (C):
Jag vill yrka bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. Det vi debatterar i dag är alla de motionsyrkanden som har kommit in under både 2011 och 2012 som rör äldrefrågor. Det är ett angeläget område där det har inkommit inte mindre än 76 olika motionsyrkanden. I utskottsbetänkandet framgår att merparten av yrkandena berör områden där alliansregeringen redan har tagit eller kommer att ta initiativ.
Det, herr talman, är resultatet av en regering som tar äldrefrågorna på stort allvar. Den som följer mediernas rapportering om den svenska äldreomsorgen kan lätt få intrycket att läget är bekymmersamt, och så kan det säkert vara på sina håll. Men den sammantagna bilden är en annan.
Genom de brukarundersökningar som numera görs vet vi att de allra flesta äldre är väldigt nöjda med det stöd som de får inom hemtjänsten eller på de särskilda boendena. Det är inte en slump utan resultatet av en medveten satsning från alliansregeringens sida. Redan i den första budgeten, 2007, ökades anslaget till äldreomsorgen, stimulansmedlen, från 1,5 miljarder till 2 miljarder kronor.
Det kan tyckas vara små belopp med tanke på att äldreomsorgen i Sverige kostar ca 100 miljarder. Men för att få en bättre bild av statens prioriteringar av kommunernas och landstingens insatser på välfärdsområdet måste man därtill lägga den kraftiga ökning som skett av det generella statsbidraget till kommunsektorn. Även om läget är gott finns det icke desto mindre områden med problem inom den svenska äldreomsorgen.
Ett tydligt sådant är och har varit de mest sjuka äldre. Här finns det tydliga brister. Det är tyvärr inte ovanligt att de äldre får tillbringa sina sista veckor i livet åkandes ambulans, väntandes på en akutmottagnings brits eller på en överbelagd avdelning på ett akutsjukhus.
De uppenbara bristerna i vården och omsorgen av de mest sjuka äldre har lett till att den största satsning som alliansregeringen har valt att göra på äldreområdet är riktad just till den gruppen. 4,3 miljarder kronor under mandatperioden är riktade på att nå förbättringar just på det området.
De medel som har avsatts går till prestationsbaserade ersättningar, som ett erbjudande till kommuner och landsting för att förstärka arbetet med att gemensamt ta ansvar för de mest sjuka äldre. Det styr också rätt eftersom skillnaderna i landet tyvärr är stora, alldeles för stora.
En ögonblickbild ur verkligheten är att medan i vissa kommuner 80 procent av de äldre får bedömning av smärta och vid behov behandling under livets sista vecka är det många kommuner där de döende över huvud taget inte får en adekvat smärtbehandling.
En annan ögonblicksbild är att i en kommun kan upp till en tredjedel av de äldre på ett äldreboende stå på för äldre helt olämpliga läkemedel medan det i andra kommuner är en tiondel så många. Det är därför, herr talman, glädjande att redan kunna se resultatet av regeringens satsning. Tydligast är resultatet vad gäller hur många äldre som är ordinerade för äldre olämpliga läkemedel.
Där kan vi se att betydligt färre äldre i dag står på dessa läkemedel. Jag är helt övertygad om att den här typen av riktade satsningar från statsmakternas sida kommer att ge än större effekt till gagn för de mest sjuka äldre. Det andra mycket viktiga reformorådet inom äldreomsorgen handlar om att vi äntligen ska myndigförklara de äldre och deras anhöriga.
Ingen kan förklara för mig varför livet ska behöva ändras från en dag till en annan, när den som är 75 år månaden innan har fått besluta allt om sitt liv men när stroken kommer förvandlas till en vårdtagare och fråntas rätten att själv bestämma. Ingen äldre med behov av samhällets stöd ska behöva utstå detta.
Alla kommuner måste bli skyldiga att ge makten till de äldre genom att införa lagen om valfrihetssystem i äldreomsorgen. Det är en i grunden ideologisk fråga som av vänsterpartierna med sitt uppifrånperspektiv beskrivs som att kommunerna tvingas att privatisera äldreomsorgen, men som i min värld handlar om att ge värdighet och självbestämmande till de äldre och deras anhöriga.
Den gamles rätt att bestämma över sitt liv är för mig och Centerpartiet långt viktigare än kommunpolitikernas rätt att bestämma över sin äldreomsorgsförvaltning. Herr talman! Vi har en skyldighet mot våra äldre. Det är att aldrig förtröttas i arbetet för att förbättra vården och omsorgen av dem som har byggt vårt land. Viktiga steg har tagits, men det är mycket som återstår.