KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margareta Cederfelt (M):
Peter Pedersen tar upp här att interpellationen handlar endast om formalia och inte om sak. Sedan återkommer i interpellationsdebatten, bland annat från Per Bolund, just sakfrågorna. Jag skulle vilja säga att formalia och sak hör ihop.
Som jag ser det handlar det långsiktiga avtalet om möjligheter att satsa på åtgärder för att minska buller för att förbättra miljön just från Luftfartsverket och flygbolag. Vem investerar om avtalsperioden är för kort? Jag kan inte se att det är någon som gör det. Man kan alltid säga att man ska satsa på andra transportslag.
Den tanken kanske kan fungera, men jag tror inte det. Det är alldeles för många resenärer som väljer flyget. Det kan inte vara vår uppgift som politiker att säga att de inte får lov att flyga. Det handlar om att vi ska se till att det blir andra alternativ men också att det finns möjligheter att flyga. Det är där den långa avtalstiden är bra.
Jag vill understryka igen, som ingen av vare sig Peter Pedersen eller Per Bolund har tagit upp, att det finns en flygplatsutredning som just har pekat ut Bromma som en av åtta strategiskt viktiga nationella flygplatser. Jag tycker att det är ett så pass viktigt faktum att det inte går att bortse från. Det här är en väldigt viktig fråga när det gäller prioriteringar av avtal bland annat.
Margareta Cederfelt (M):
Låt mig börja med att tacka Börje Vestlund för förtydligandet. Jag hörde att Börje Vestlund mycket tydligt påtalade att det inte har varit någon debatt här tidigare, men nu fick jag bekräftat att debatten har förekommit.
Först hör jag Börje Vestlund säga att regeringen inte utreder, att regeringen skyndar på, att regeringen inte tar reda på hur saker förhåller sig. Sedan hör jag ministern klart och tydligt nämna Lagrådet, EU-kommissionen med mera. Därför kan jag inte riktigt se vad problemet är, mer än just en ideologisk fråga.
Vänsterpartiet är emot den politik som den borgerliga alliansen för. För mig är det inte förvånande, absolut inte. Jag kan med glädje se att den politik som alliansen gick till val på genomförs.
Det ska bli väldigt intressant att se hur Lagrådet och EU-kommissionen har bedömt separationen när ärendet kommer till utskottet.
Margareta Cederfelt (M):
När jag läste Karin Svensson Smiths interpellation slogs jag av att det finns en negativ inställning till Förbifart Stockholm. Som stockholmare måste jag säga att det bekymrar mig. Det bekymrar mig allvarligt.
Jag hoppas innerligt att regeringen orkar ta fram ett seriöst förslag i samarbete inte bara med Stockholms stad utan med de 26 kommuner som finns, att de orkar dra igenom förslaget så att det blir verklighet. När jag 1980 flyttade till Stockholm diskuterades behovet av en ringled runt staden.
Frågan har återkommit gång på gång, oberoende av politisk majoritet. Men det har inte hänt något. Fortfarande finns behovet. Jag bor söder om stan och är väldigt praktiskt inriktad just nu. Det finns en gemensam arbetsmarknad. Det görs resor runt om i Stockholmsregionen.
Många bor, precis som jag, söder om stan och ska till den norra sidan, till exempel till arbetet. Då måste resan gå via Essingeleden. Det går inte att åka en närmare väg runt om. Resan kan förstås också göras med kollektivtrafik, men även kollektivtrafiken måste ha någonstans att ta sig fram, eller hur? Förbifart Stockholm är ett utmärkt alternativ för detta.
När det gäller trängseln - för visst finns det trängsel både i kollektivtrafiken och bland privatbilisterna - tror jag att det behövs många lösningar för att minska den. Behovet kvarstår dock i en växande region som Stockholm. Jag vill i detta sammanhang också säga att det finns många andra städer som har en ringled.
Karin Svensson Smith har hört dessa argument tidigare, men jag upprepar dem ändå. När jag åker förbi Gävle slipper jag åka genom staden. Det finns en ringled runt staden. Vad jag förstått är gävleborna oerhört nöjda med den. Min gamla hemstad Malmö har en ringled runt staden. Nu pågår diskussioner om behovet av ytterligare en ringled eftersom tillväxten i regionen är stor.
Ur det perspektivet kan jag inte se att behovet av en ringled runt Stockholm, inklusive Förbifart Stockholm, minskat sedan 1980. Snarare har behovet ökat. I interpellationen förs också en debatt om miljöförstöringen.
Här vill jag lyfta fram att det faktiskt hänt mycket när det gäller bilar och marknadens intresse av att bidra till en bättre miljö. Om jag inte har fel var förbrukningen på 70- och 80-talen för en vanlig bil en liter per mil. I dag har förbrukningen sjunkit avsevärt. Det är ofta konsumenterna som ställer just sådana krav.
Regeringen har också höjt skatterna på bränsle, vilket ytterligare trycker på behovet av bränslesnåla bilar. Detsamma gäller forskningen. Förbifart Stockholm är välkommen. Det gäller inte bara för mig utan för en stor grupp stockholmare.
Jag hoppas att Miljöpartiet kan hjälpa till så att vi hittar långsiktiga lösningar som bidrar till att Stockholmsregionen kan växa, att Stockholm blir en miljövänlig stad, att avgaserna minskar, att kollektivtrafiken kan köra samt att det även blir möjligt för den som så önskar att köra bil.
Margareta Cederfelt (M):
Karin Svensson Smith tog upp frågan om ekonomiska kalkyler. Jag kan inte återge exakt på kronan. Men de kalkyler som jag har tagit del av visar att Förbifart Stockholm fortfarande är ekonomiskt bärkraftig. Jag ser Förbifart Stockholm som oerhört angelägen.
Vi behöver här i regionen binda samman norr och söder och göra det möjligt för människor att expandera sin arbetsmarknad. Arbetslösheten kan minska ytterligare med detta. Det gäller oberoende av om personerna åker med kollektivtrafik eller åker i en egen bil.
Karin Svensson Smith har inte med ett ord berört att bränslena har blivit bättre, något som jag här vill betona. Stämmer inte det? Det finns mer miljövänliga alternativ: el, metanol och etanol. Det finns också forskning om ytterligare alternativ plus snålare motorer. Varför ska vi tiga om detta?
Vi ska bejaka utvecklingen, bevaka forskningen och göra det möjligt för människor som bor här i Stockholmsregionen att få en större arbetsmarknad. Vi ska också göra det möjligt att se till att klyftorna mellan norr och söder minskar. Detta kan vi göra med stöd av infrastrukturen.
Margareta Cederfelt (M):
Beredningskravet är oerhört angeläget. Men precis som Berit Andnor har framfört tidigare är det inte direkt angivet i grundlagen hur beredningen ska ske. Jag vill dock betona, precis som jag sade från talarstolen, att när det gäller skattefrågan och budgetfrågorna har det tillämpats ett beredningsförfarande.
31 respektive 35 remissinstanser har uttalat sig vid två tillfällen. Vid ett tredje tillfälle, då det handlade om sådant som var av mer teknisk karaktär, var antalet remissinstanser begränsat till 4, och det skedde kontinuerliga kontakter. Låt oss gå tillbaka till detta med 31 respektive 35. Det kan väl ändå inte betraktas som ett fåtal?
Jag ser detta som omfattande remissinstanser. Jag vill betona att vi från majoriteten har påtalat behovet av en omfattande beredning gentemot tidigare regeringar. Vi säger det nu också.
Men utifrån de sifferuppgifter som finns i utskottets betänkande och de svar som konstitutionsutskottet har inhämtat är jag inte beredd att dela Berit Andnors uppfattning.
Margareta Cederfelt (M):
Att läsa innantill - jag skulle vilja rikta denna uppmaning också till Berit Andnor. Jag nämnde här tidigare och jag upprepar: 31 respektive 35 remissinstanser. Kan detta betraktas som lite? Anser Berit Andnor att detta antal är ett begränsat antal remittenter?
Jag nämnde också tidigare att medianen är 52 remissinstanser. Kan detta betraktas som lite? Jag kan inte se det. Vilka typer av organisationer återfinns bland remittenter?
Ja, det handlar om myndigheter, universitet, olika företag, organisationer, föreningar och personer med specialkunskaper. Det är viktigt med ett beredningskrav, och det är någonting som vi eftersträvar inom alliansen.
Margareta Cederfelt (M):
Jag ska ta upp ett litet avsnitt ur betänkandet men ack så viktigt. Det märks inte minst av att det är en fråga som återkommer i motioner år efter år. Det handlar om begreppet stad. Stad som begrepp avskaffades, kan vi säga, 1969 genom ett riksdagsbeslut då det i stället blev benämningen kommuner.
Men jag vill tillägga att ett enigt konstitutionsutskott också har uttalat genom åren att det fortfarande är möjligt för de städer eller kommuner som så önskar att fortsätta att kalla sig stad så länge det har en betydelse utöver ren administrativ karaktär och heller inte har någon kommunalrättslig betydelse.
Begreppet stad har en väldigt lång tradition i Sverige, ända sedan historien bakåt till folkungaregenterna. Då talar vi om medeltiden.
De 40 år som har förflutit sedan kommunbegreppet infördes här i riksdagen har likväl ordet stad behållit sitt värde och sin betydelse för såväl medborgare som just lokala politiker.
Med detta perspektiv är det viktigt att lyfta fram att ett enigt utskott genom årens lopp har slagit fast att det inte finns något som hindrar de kommuner som så önskar att kalla sig stad. Jag vill lyfta upp ytterligare ett perspektiv när det gäller varför begreppet stad är viktigt. Det handlar om de omfattande internationella kontakterna, inte minst med anledning av vårt medlemskap i EU. Det säger så mycket mer att kunna använda begreppet town eller city än community.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vidhåller det ställningstagande som vi har gjort i utskottet. Som Helene Petersson tidigare tog upp finns det en skillnad när det handlar om hets mot folkgrupp, där det just inriktas på ett kollektiv.
Det finns ingenting som tyder på att det handlar om diskriminering av ett kollektiv när det gäller transsexuella personer eller könsidentitet. Däremot har vi en diskrimineringslagstiftning. Jag tycker att det är oerhört angeläget att denna också får verka. Lagstiftningen trädde i kraft den 1 januari 2009. Det innebär att den nu har gällt i tre månader. Vi har ännu inte sett resultatet av hur den har tillämpats.
Vi har inte tagit del av några utfall i rättegångar och så vidare än så länge. Låt den här lagstiftningen verka! Därefter får vi se vad som händer. Men den tar faktiskt sikte på det som den tidigare lagstiftningen exkluderade, könsöverskridande identitet.
Margareta Cederfelt (M):
Jag börjar med att säga att jag egentligen tycker att en lagskrivning som den som finns när det gäller hets mot folkgrupp på ett sätt är olyckligt formulerad. Den skulle nämligen kunna expandera och bli hur stor som helst, beroende på vilka grupper som identifieras.
Själva lagstiftningsformuleringen innebär ju att det som inte initialt är inkluderat i förarbetena och det som inte har skrivits in retroaktivt inte heller är inkluderat i hets mot folkgrupp. Vi kan titta på diskrimineringslagstiftningen. Jag tycker att den är formulerad på ett annat sätt. Där talar man om etnisk tillhörighet, religion, könsöverskridande identitet med mera.
Och, som jag har sagt, denna lagstiftning är några månader gammal, tre månader gammal. Låt den verka! Låt oss se hur utfallet blir! Folkhälsoinstitutets rapport skulle vi kunna debattera länge och väl.
Jag är inte säker på att själva grundfrågeställningen i Folkhälsoinstitutets rapport handlar om att vi har en lagstiftning om hets mot folkgrupp eller inte, utan där finns många fler variabler som måste beaktas. Och det kräver en särskild debatt i sig.
Margareta Cederfelt (M):
Marianne Berg har inte berört med ett enda ord det som jag tog upp i mitt anförande, att det råder skillnader mellan privat och offentligt driven verksamhet, detta oberoende av om verksamheten är finansierad offentligt eller privat. Att då plocka ut en del i en lagstiftning och sedan säga att just denna ska förändras men ingenting annat leder inte framåt.
Det kan snarare stjälpa en väl fungerande privat verksamhet, en verksamhet som också har en stor betydelse i samhället. Men jag vill föra in en annan del. Helene Petersson nämnde Folkhälsoinstitutets rapport. Vi kan gå in och titta på de rapporter och undersökningar som görs om trivsel på arbetsplatser.
Jag är inte säker på att just meddelarfriheten har bidragit till att offentligt anställda trivs så mycket bättre än vad privatanställda gör som inte omfattas av den offentliga meddelarfriheten. Jag tycker att det är viktigt att vi beaktar våra grundlagar och att dessa följs.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vet inte om det är att gå tillbaka, Marianne Berg. Det finns faktiskt en lagstiftning som gäller nu. Det handlar om här och nu, 2009.
Men Marianne Berg har inte med ett ord berört att det finns en möjlighet för offentliga arbetsgivare eller offentliga myndigheter som upphandlar privata tjänster att i sina anbudsförfaranden och i sina avtal med leverantörer skriva in att meddelarfrihet ska gälla. Detta kan ju vara ett medskick till de landsting och kommuner där Marianne Bergs parti finns med och styr.
De kan se till att den klausulen skrivs in. Sedan har vi i så fall något exempel att utvärdera om det ska bli aktuellt att ändra lagstiftningen.
Margareta Cederfelt (M):
Det här är inte bara det sista anmälda ärendet, utan jag är också sista anmälda talare. Det betänkande vi nu debatterar är en behandling av riksdagsstyrelsens framställan om att få ändra pensionssystemet för riksdagsledamöterna, och det är ett enigt betänkande, herr talman.
Jag vill också säga att riksdagsstyrelsens framställan inte har föranlett några följdmotioner, utan detta är ett enigt betänkande. I det nya systemet föreslås att all uppdragstid ska vara lika mycket värd när det gäller pension, oberoende av en ledamots ålder.
Jag ska säga lite mer i korthet om vad det reviderade pensionssystemet innebär. Det innebär att möjligheten att tjäna in en ålderspension kommer att förändras så att beräkningstiden blir högst 30 år, det vill säga, inte det system som vi har i dag med 12 år.
Det kommer också att innebära att pensionsförmånerna beräknas på samma sätt, oavsett en ledamots ålder, inte som i dag att det finns en gräns vid 50 år. Det kommer också att innebär att reglerna för omräkning av förmåner blir desamma som jag nämnde här när det gäller ledamotens ålder.
Ytterligare en sak är att ledamöternas pensionsförmåner ska vara förmånsbestämda men också att reglerna görs mer lika ett avgiftsbestämt system genom att pensionsnivån bestäms utifrån den sammanlagda inkomsten under uppdragets tid.
Vidare kommer pensionsbeloppet att följsamhetsindexeras på samma sätt som görs i det övriga allmänna pensionssystemet. De föreslagna ändringarna avses träda i kraft den 1 januari 2010 och omfatta alla ledamöter som då tjänstgör i riksdagen eller kommer att tjänstgöra senare.
Vad det här betänkandet innebär, herr talman, är en modernisering av riksdagsledamöternas pensioner - en modernisering som står i samklang med samhället i övrigt. Det förslag som vi kommer att besluta om i nästa vecka är resultatet av en lång tids arbete.
Redan 2003 påbörjades arbetet med att revidera riksdagsledamöternas pension, och jag vågar påstå att betänkandet är välkomnat av hela riksdagen.
Margareta Cederfelt (M):
Jag kan säga med anledning av Marianne Bergs replik att min partikollega Henrik von Sydow har påbörjat ett arbete med att minska den volym av personuppgifter som förekommer i statliga register med 25 procent till 2014.
Vi ska inte acceptera att register i onödan används, och de register som finns ska vara rättssäkra. Det är ett exempel på det arbete som vi inom alliansen bedriver för att värna den personliga integriteten.
Margareta Cederfelt (M):
Marianne Berg har inte med ett ord berört att situationen när det gäller personlig integritet har förändrats. Arenan ser annorlunda ut i dag. Jag nämnde att den elektroniska informationen har vuxit. Den har vuxit otroligt. Därför är det angeläget också att det finns program som motsvarar de behov som finns för att skydda den personliga integriteten.
Här kommer Stockholmsprogrammet att fylla en oerhört viktig funktion. Speciellt som Marianne Berg lyfter upp frågan om den personliga integriteten kan jag inte förstå vad hon har emot att det tas krafttag nu under det svenska ordförandeskapet för att skydda den personliga integriteten.
Margareta Cederfelt (M):
Jag ska försöka besvara frågorna. Jag nämnde fyra olika exempel på överläggningar som har skett. Jag kan rabbla upp dem igen.
Det handlar om kontakter mellan Kulturdepartementet på tjänstemannanivå och företrädare för Svenska kyrkan, arbetsgrupper, Riksantikvarieämbetet, länsstyrelser - länsstyrelserna är som bekant statens förlängda arm - och underhandskontakter mellan den politiska ledningen för Kulturdepartementet, Svenska kyrkan och Finansdepartementet med mera. Detta är exempel på överläggningar. Eller vad anser Helene Petersson?
Jag vill svara på en sak till, nämligen prästlönetillgångarna. Jag nämnde likvärdighet och jag nämnde också att förmögenhetsskatten är avskaffad. Är inte detta något som är väldigt positivt för Svenska kyrkans förvaltning och handhavande av prästlönetillgångarna?
Margareta Cederfelt (M):
Nu låter det som semantik. Jag har nämnt arbetsgrupper. Jag har nämnt underhandskontakter. Jag kunde ha använt andra ord för detta, men jag håller fast vid den terminologi jag har använt. Det jag tycker är viktigt här är faktiskt att det har blivit ett beslut om ersättningar som är i nivå med det som har tagits fram i tidigare beredning, 460 miljoner per år fram till 2014.
Det vi har sagt från majoritetens sida i konstitutionsutskottet - det har också kulturutskottet sagt - är att regeringen ska ta förnyade kontakter inför 2014, när den ersättning som kommer att beslutas när vi så småningom antar budgetpropositionen upphör, för att just ha en långsiktighet i ersättningsnivåerna. Det är oerhört viktigt.
När det sedan gäller prästlönetillgångarna kan jag säga att vi ju från majoritetens sida har gått till val på att sänka skatterna. Förmögenhetsskatten är borta, och det är av stor betydelse för Svenska kyrkans förvaltning av prästlönetillgångarna. Jag skulle vilja säga att vi har tillgodosett att det också på lång sikt finns möjlighet till ett ansvarstagande i denna fråga.
Margareta Cederfelt (M):
Det finns en hel del att säga om den grönbok om bolagsstyrning som vi nu debatterar. När det gäller själva grönboken tycker vi i majoriteten - och det är glädjande att också oppositionspartierna instämmer i det - att det är positivt att frågan om bolagsstyrning diskuteras på EU-nivå.
Det är positivt att det lyfts upp som en grönbok. Det innebär att vi i de nationella parlamenten har möjlighet att bli involverade i arbetet i ett tidigt skede. Den grönbok som vi debatterar måste betraktas som en enda sak, nämligen prematur. Vi befinner oss i ett väldigt tidigt skede. Därför är våra svenska synpunkter viktiga.
Vi tycker att det är viktigt att gå vidare med en ordentlig analys av problemen. Även de åtgärder och förslag som kommer måste förstås inkludera en konsekvensanalys.
I den grönbok som vi debatterar nu är det en blandning mellan stort och smått, mellan väldigt viktiga, övergripande frågor och små frågor, mellan frågor som intresserar ett land men inte intresserar ett annat och mellan frågor som är lösta i ett land men inte i ett annat. Det är naturligtvis inte hanterbart.
Målsättningen måste vara att EU ska koka ned den grönbok som vi nu debatterar till ett mindre och mer koncist ärende som kan leda vidare.
Det är viktigt - och det vi har tagit upp i ställningstagandet - att de frågor som ska lagstiftas om på en övergripande nivå finns med där, men det som passar på nationell nivå ska så klart avgöras på nationell nivå, och där ligger, som ett exempel, regelstyrningen. I Sverige har vi en alldeles utmärkt modell.
Svensk kod för bolagsstyrning förvaltas av Kollegiet för svensk bolagsstyrning. Det visar att det går att låta parterna, näringslivet, ta ansvar och driva frågorna vidare. Jag tycker att det är viktigt att slå vakt om det. Det kan också lyftas upp som en god bild på EU-nivå. Herr talman! En fråga som är viktig att beakta i de här sammanhangen är konkurrenssituationen.
EU får inte, i sin iver att hitta och utöka den gemensamma marknaden, lägga på företagen en regelbörda som är totalt omöjlig att leva upp till och som gör att konkurrenskraften sätts ur spel. Konkurrenskraften måste finnas med.
Flera remissinstanser har yttrat sig, och de flesta ställer sig positiva till att EU tittar över regelverket för bolagsstyrning, men de betonar också att det nationella självbestämmandet är centralt och tar upp risken för administrativa kostnader.
Med dessa övergripande ord vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets utlåtande och föreslå att detta läggs till handlingarna.
Margareta Cederfelt (M):
Marianne Berg utgår från sina värderingar när hon tar upp vad jag har sagt respektive inte sagt. Om Marianne Berg hade lyssnat ordentligt hade hon hört att det framgick tydligt att jag inte har tagit upp några av de specifika punkter och förslag som finns i själva grönboken.
Jag skulle ha kunnat ta upp punkt efter punkt, men jag valde i stället att ur ett övergripande perspektiv lyfta upp några av de punkter som vi anser viktiga. Jag ställer mig inte bakom att man talar om kvinnliga och manliga ledarstilar på det sätt som görs i grönboken.
När vi talar om hur styrelser ska utses med mera tycker jag däremot att det är viktigt att komma ihåg att det finns ett ägaransvar i dessa frågor. Det är också viktigt att komma ihåg att det finns flera nivåer än styrelser att beakta. Nu ser vi att det blir allt fler kvinnor på ledande strategiska positioner i näringslivet.
Då ökar också rekryteringsgrunden för styrelserna. Sedan finns det en sak till. Jag anar vad Marianne Berg kommer att säga nu. Jag ser det framför mig. Det är också viktigt att ägaren ser möjligheter med en bred representation i styrelserna. Det är viktigt att ägarna uppfattar att den styrelse som ägarna nominerar också är den mest kompetenta.
Jag ser framför mig att det finns åtskilliga kvinnor som kan inta de positionerna.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har inte talat om revisionsplikten, Marianne Berg, jag har inte talat om styrelsernas valberedningar, jag har inte talat om ägaransvaret i övrigt - för att nämna några av de frågor som fanns med i grönboken. Därav följer att jag inte heller har tagit upp andra frågor. Jag har tagit upp de frågor som är viktiga i sammanhanget, analys och konsekvensanalys, för att kunna gå vidare i arbetet.
När det gäller kvotering är Marianne Berg säkert medveten om att vi i Sverige har världens mest jämställda riksdag utan att ha tillämpat kvotering. Vi har en regering med mycket hög kvinnorepresentation utan någon form av kvotering. Naturligtvis kan man uppnå ett jämställt näringsliv, jämställda styrelser, utan kvotering. Det är det vi måste arbeta för.
Margareta Cederfelt (M):
Jag blir något konfunderad över de frågor som ställs. Som jag sade har vi tagit upp detta på ett övergripande plan. Jag nämnde tidigare att vi inte har gått in på de punkter som finns, de som gäller social dumpning, revisionsplikt, styrelsers valberedningar, jämställdhet med mera. Vi har inte nämnt dem eftersom vi anser att det är viktigt att börja med grunden. Analysen måste ligga till grund.
Utan en ordentlig analys går det aldrig att dra några som helst slutsatser eller komma med adekvata resultat. För att vi ska kunna ha ett fungerande näringsliv och en bra arbetsmiljö krävs konkurrenskraft.
Det måste finnas ett företagande i Europa som kan klara sig på den internationella marknaden, annars finns det ingenting som vi kan driva i Europa, vare sig det gäller miljön eller ett socialt ansvarstagande. Därför är det viktigt att vi har konkurrenskraft i näringslivet.