Leni Björklund (S):
Berit Jóhannesson har frågat mig hur jag definierar klustervapen, vilket säkerhetspolitiskt syfte som Sveriges innehav av klustervapen fyller samt om jag avser att vidta några åtgärder för att införa ett förbud mot klustervapen i Sverige. Veronica Palm har frågat mig vad jag avser att göra för att avskaffa Sveriges innehav av bombkapsel 90.
Först vill jag ta upp Berit Jóhannessons fråga om hur jag definierar klustervapen. Den frågan är viktig, och jag måste konstatera att det i dag inte finns någon internationellt vedertagen definition av klustervapen. Jag kan dock konstatera att med klustervapen brukar avses en bomb, raket, granat eller motsvarande som innehåller ett flertal mindre stridsdelar.
Sverige verkar för att en internationell definition av klustervapen ska fastställas, framför allt genom förhandlingarna inom Convention on Certain Conventional Weapons . När det gäller Veronica Palms fråga om innehavet av bombkapsel 90 är det av vikt att erinra om att grunden för att vi har ett försvar i Sverige är att vi långsiktigt inte kan utesluta att det uppstår militära hot mot vårt land.
Därför måste vi bibehålla och utveckla en grundläggande försvarsförmåga. Det är skälet till att Försvarsmakten har ett vapensystem som svarar mot behovet att effektivt kunna bekämpa markmål som lätt bepansrade fordon, utspridda artillerigrupperingar och olika typer av fientliga baseringar. Bombkapsel 90 svarar mot detta behov.
Eftersom BK 90 kan verka över en jämn och förhållandevis avgränsad yta är den i vissa fall betydligt effektivare än andra typer av verkanssystem som artilleri eller vanliga bomber. Spridningen av substridsdelarna är begränsad, och systemet är främst avsett för användning i glesbebyggda områden. BK 90 är ett modernt system som ger ett mycket lågt antal blindgångare, under 2 %.
Alla substridsdelar har dessutom försetts med ett batteri som aktiveras nära målområdet. Om en substridsdel inte skulle explodera urladdas batteriet och blir spänningslöst efter någon timme. När batteriet är urladdat kan inte substridsdelen explodera. BK 90 lämnar således inte efter sig några farliga blindgångare och är ett vapen som har en icke försumbar funktion i det svenska försvaret.
Sverige är militärt alliansfritt och ingår inte avtal om bindande försvarsgarantier. Sverige måste därför ha en grundläggande försvarsförmåga. Detta är också svaret på Berit Jóhannessons fråga om vilket säkerhetspolitiskt syfte Sveriges innehav av klustervapen fyller. Jag är fullt införstådd med de allvarliga humanitära konsekvenser, i form av oexploderad ammunition, som användande av klustervapen kan innebära.
Jag håller också med de båda interpellanterna om att civilbefolkningen kan drabbas om klustervapen, i likhet med andra vapen, inte används i enlighet med gällande regler i den humanitära rätten. Jag vill påminna om att alla typer av avståndsvapen måste användas på ett ansvarsfullt sätt. Även exempelvis vanliga artillerigranater kan skapa stort lidande om de slår ned på fel plats vid fel tidpunkt.
Sverige verkar aktivt för att en internationell reglering av klustervapen ska komma till stånd, och detta arbete bedrivs främst genom förhandlingarna i CCW. Utgående från nuvarande förhandlingsläge bedöms ett förbud mot klustervapen inte vara en framkomlig väg. Däremot finns det förhoppningar om att kunna åstadkomma en reglering av hur klustervapen får användas samt av de tekniska kraven för substridsdelar i klustervapen.
Detta är frågor som Sverige drev vid det senaste CCW-mötet i mars och kommer att driva vid nästa möte i juni. Skulle de nuvarande förutsättningarna förändras och det framkommer att en bindande överenskommelse om förbud mot användande av klustervapen är möjlig kommer regeringen att pröva ett fortsatt svenskt behov av BK 90. Därmed har jag även besvarat Berit Jóhannessons tredje fråga.