KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar ministern för svaret. Vi kan konstatera att Sverige har ett relativt väl fungerande system, där stora arealer avsätts av skogsägarna själva. Det är ett system som vi i Sverigedemokraterna fortsatt vill värna och utveckla i harmoni med skogsägarnas intressen. Utgångspunkten bör alltid vara att man ska ta till vara på skogens värde. Precis som ministern nämner handlar detta inte bara om skogen som en råvarubas utan även som en biologisk tillgång.
Det kan alltså finnas vissa skäl att freda vissa områden från avverkning och balansera miljömål med produktionsmål. Detta synsätt har betydelse inte minst för landsbygden men även generellt för både turismen och skogsindustrin just när det gäller arbetstillfällen. Skogen ger också möjlighet till en aktiv fritid för landsbygdens befolkning. Denna del vill vi sverigedemokrater ta till vara.
Vi kan känna en oro när det gäller frågor som artskyddsförordningen och den tolkning som jag nämner interpellationen, när man känner att vågskålen tippar över från produktion till miljö och när det blir en större tyngd på miljöfrågan. Hänger produktionsfrågorna med? Det är bra att ministern ändå nämner dessa delar. För att vi ska bidra till den gröna bioekonomin måste vi ha en produktiv skog.
Jag tror att vi i detta fall måste jobba med en skogspolitik som faktiskt bygger mer på frivillighet och information än på detaljstyrande lagar och regleringar. Jag hoppas att regeringen avser att följa denna linje och fortsätta med den svenska skogsmodellen. Därmed vill jag tacka för debatten.
Anders Forsberg (SD):
Som jag sa tidigare kan vi konstatera att vi har ett gott djurskydd och en bra djurskyddslagstiftning i Sverige. Men lagstiftning är sådant som måste ses över så att man följer samhällsutvecklingen och inte hindrar nya innovationer. God efterlevnad av lagstiftningen är beroende av att vi som lagstiftare är lyhörda för näringens behov. Lagstiftningen är inte heller den enda faktorn bakom ett gott djurskydd.
För att djuren ska ha det bra i verkligheten krävs framför allt skickliga lantbrukare. Lagstiftningen må sätta ramarna, och djurskyddskontrollerna må kontrollera efterlevnaden. Men till syvende och sist är det bönderna som dagligen - 24 timmar om dygnet, sju dagar i veckan och 365 dagar om året - har det fulla ansvaret för djurens välfärd. Det är någonting som det aldrig går att komma ifrån.
Därför är det extra viktigt att myndigheterna inte bara använder lagstiftningen utan också arbetar mer med till exempel rådgivning, information och utveckling i samklang med näringen. Ministern nämner i sitt svar att man måste rättsligt fastställa villkoren för djuromsorgsprogrammen. De måste vara långsiktiga och i linje med djurskyddslagstiftningen. Det förstår jag mycket väl, och jag tror att det är otroligt viktigt i det här läget. Men det är inte den delen frågan handlar om.
Frågan jag ställer i interpellationen är när vi kan få se den färdiga djurlagstiftningen och när vi kan få se djuromsorgsprogrammen igång. Det är den delen jag helt enkelt ber ministern att se över om han har möjlighet att skynda på.
De stora utmaningarna för ett livskraftigt och konkurrenskraftigt jordbruk i Sverige är att utveckla nya arbetssätt för att utveckla lönsamheten och kvaliteten inom svensk djurproduktion. Ett antal branscher har nu tagit fram gemensamma handlingsplaner för att utveckla lantbruksföretag inom gris, mjölk, nöt och lamm. Där har aktörerna åtagit sig att vidta konkreta åtgärder för att utveckla företagen och marknaden.
Här kan man återigen fråga sig varför regeringen inte drar sitt lass. Om problemet är att det krävs att djurskyddslagstiftningen skyndas på för att man ska kunna få igenom djuromsorgsprogrammen, varför skyndar man i så fall inte på den delen? Vi i Sverigedemokraterna ställer oss i övrigt positiva till översynen av djurskyddslagstiftningen eftersom den nuvarande är mer än 20 år gammal och behöver uppdateras och anpassas till den verklighet vi i dag lever i. Men jag har ställt fler frågor här.
Kan vi förvänta oss en djurskyddsproposition i höst, och hur mycket längre fram kommer vi i så fall att vara innan vi över huvud taget kan diskutera djuromsorgsprogrammen här igen?
Anders Forsberg (SD):
Vi i Sverigedemokraterna vill verkligen vara med på detta. Vi anser också att det är viktigt att vi faktiskt har en bred majoritet just för en långsiktig livsmedels- och djurskyddspolitik. Det är glädjande att ministern just lyfter fram svensk landsbygd och att det är här vi ska producera. Då är det också viktigt att vi faktiskt kommer någon vart.
Ministern har kanske tröttnat på att man frågar när livsmedelsstrategin och djurskyddslagstiftningen kommer, men det är klart att vi som politiker blir fundersamma när det drar ut på tiden mer och mer utan att vi får någon insyn i processen, vilket jag tror att det hade varit en fördel om vi hade kunnat få. En god djuromsorg uppnås i de flesta fall för att lantbrukaren eftersträvar att djuren ska växa och må bra. Det är bevisat att en god djurhälsa och god tillväxt och produktion hänger intimt samman.
Från Sverigedemokraterna ser vi positivt på en mer målstyrd djurskyddslagstiftning, där djurens hälsa är i fokus och som är anpassad till en modern animalieproduktion utifrån dess behov och dagens situation. Vi stöder också till exempel införandet av en förenklad läkemedelsanvändning för mjölkproduktionen, och vi vill också se över hur vi kan minska byråkratin utan att göra avkall på våra höga miljö- och djurskyddsambitioner.
En förutsättning för ett varierande kulturlandskap och mycket av vår biologiska mångfald är ett livskraftigt jordbruk. Öppna och levande landskap kan inte lagstiftas fram; de finns bara om det är lönsamt att bedriva jordbruk och hålla djur. En minskad jordbruksproduktion innebär per automatik ökad import från länder med lägre ambitioner på miljö- och jordbruksområdet. Det kan inte vara bra för vare sig djur eller natur. Härmed tackar jag för debatten.
Anders Forsberg (SD):
Jag ställer min fråga till landsbygdsminister Sven-Erik Bucht. Det gäller de försenade EU-ersättningarna. Svenska bönder verkar sedan 20 år på en gemensam europeisk marknad men med nationella produktionsvillkor, oavsett om det rör sig om skatter, klimat eller EU-ersättningar. Svenskt jordbruk har inte råd att missgynnas i detta i förhållande till sina konkurrentländer. Då är det speciellt jobbigt när miljöersättningar och liknande EU-ersättningar inte utbetalas i god tid.
Utgångspunkten måste ju vara att förenkla bondens vardag och förstärka lönsamheten och konkurrenskraften inom de gröna näringarna. Statsrådet har tidigare nämnt att det ska göras rekordtidiga utbetalningar för 2016. Kan statsrådet precisera hur han tänker kring det?
Anders Forsberg (SD):
Jag har en fråga till landsbygdsminister Sven-Erik Bucht. Efter att priserna på smör och skummjölkspulver var rekordhöga under 2013 sjönk priserna kraftigt under 2014 och 2015. Prisfallet på smör och mjölkpulver beror på ett ökat utbud på världsmarknaden, minskad efterfrågan från framför allt Kina samt Rysslands importstopp. EU:s ökade interventionsköp av mejeriprodukter har också ökat dramatiskt och kan vara en lösning på kort sikt.
Men det byggs samtidigt upp ett berg av smör och mjölkpulver som måste avyttras på marknaden, vilket kan riskera att förlänga krisen. Landsbygdsministern kommer den 17 maj att träffa sina ministerkollegor, på jordbruks- och fiskerådet, och bland annat diskutera just marknadssituationen för mjölken inom EU. Min fråga till ministern är därför: Hur ser landsbygdsministern på ett system med frivillig neddragning av mjölkproduktionen inom EU? Avser statsrådet att verka för en sådan lösning som en del i hanteringen av den pågående krisen?
Anders Forsberg (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Vi sverigedemokrater anser att vi först och främst har ett ansvar nationellt genom att till exempel sänka skatten på diesel för jord- och skogsbruk. Man kan också ha en betesersättning, som vi föreslår i vår budget. Man kan också se att EMB, European Milk Board, har tagit fram en modell där bönderna frivilligt drar ned sin produktion. Man skulle då kunna använda EU:s krisfond på 400 miljarder euro och eventuella straffavgifter.
Men, som sagt, jag ser positivt på att landsbygdsministern kan använda det här arbetet framöver.
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar för anförandet av Jonas Jacobsson Gjörtler. Han nämner ganska bra förslag som Moderaterna vill driva. Mycket av politiken liknar den som Sverigedemokraterna driver och har drivit. Han talar om enklare regler, minskade skatter och åtgärder mot myndigheternas moderna variant av baggböleri.
Han nämner artskyddsförordningen och att Moderaterna nu kanske äntligen tänker att man måste se över dieselskatterna för jordbruket. Om man ser på budgeten som sådan ser man dock tyvärr att Moderaterna satsar betydligt mindre. Man tar 300 miljoner från utgiftsområde 23. Det handlar bland annat om en hel del satsningar på skog och även export som vi tycker är intressant.
Alliansen talar mycket om att man vill göra satsningar och så vidare. Det är lite svårt att uppleva det så, även om man skulle tillgodoräkna sig dieselskatterna. Dessutom sitter Alliansen, och Moderaterna i det här fallet, på någon form av åskådarbänk genom den famösa så kallade DÖ-pakten, eller vad den nu är. Den är ju upplöst, men den är fortfarande i något slags bruk.
Frågan är hur Jonas Jacobsson Gjörtler ser på den politiska framtiden. Hur avser Moderaterna att driva en politik som gör skillnad? Eller ska man fortsätta att driva någon form av baksätespolitik, som man gör i dag när man sitter i baksätet och klagar på hur föraren styr men inte är beredd att ta över och styra?
Anders Forsberg (SD):
Tack för svaret, Jonas Jacobsson Gjörtler! Nu gäller det kanske inte mig eller vårt parti i första hand, utan jag tror att det framför allt är landsbygdens boende och de bönder som påverkas av de förslag vi lägger fram här i dag som funderar. De funderar på när Moderaterna ska ta över styret. När kommer man att hoppa ur baksätet, och när kommer man att göra allvar av förslagen?
Vi vet alla att de förslag vi diskuterar i dag inte betyder något så länge man inte är beredd att ta regeringsmakten och styråran. Jag tror att det är lite grann detta frågan handlar om över huvud taget: Hur ser man på detta? Hur ser man på framtiden under denna parlamentariska förutsättning? Vi ser ju gott och väl hur opinionssiffrorna ser ut i dag och hur det troligtvis kommer att se ut efter valet 2018. Hur ser Jonas Jacobsson Gjörtler på det?
Anders Forsberg (SD):
Avseende hur vi finansierar vårt budgetförslag gör vi det ganska väl genom att dra ned på klimat och inköp av naturreservat. Det motsvarar ungefär den summa vi avsätter till höjningar på utgiftsområde 23. Jag har alltså inga problem med att stå bakom siffrorna. När det gäller våra val och att vi i det här fallet valde att rösta med Moderaterna är det så att vi i första hand röstade på vår budgetmotion.
Eftersom inget annat parti valde att rösta på den valde vi att i den delen rösta vidare och följa Moderaterna. Vi anser nämligen att det ändå är det närmaste vi kan komma att driva den politik vi vill driva i riksdagen. Vi visar ganska tydligt här, inte bara för Alliansen utan även för väljarna, att vi vill göra en förändring och att vi är beredda att bidra till den förändringen. Tyvärr valde Alliansen i det här fallet inte att samordna sig kring en gemensam budget.
Det ska dessutom bli väldigt intressant hur man kommer att göra 2017, inför valet 2018. Kommer man att kunna formera en gemensam politik? Det får dock Alliansen svara på.
Anders Forsberg (SD):
Nu hoppar vi ganska friskt mellan ämnena, men om vi ska närma oss kollektivavtalet tror jag att Jan-Olof Larsson är medveten om att förslagen från regeringen skulle ha varit ytterst skadliga, framför allt för småbönder och småföretagare. Deras möjligheter hade kunnat påverkas eftersom många av dem inte är kollektivanslutna. De skulle ha fått stora problem att kunna sälja till exempel närproducerad mat eller närproducerade livsmedel.
Vi som parti väljer att ta ställning i denna fråga utifrån den samlade bilden. Regeringen har fått igenom i stort sett hela sin proposition, förutom dessa delar. Då måste man gå tillbaka och förhandla för att hitta ett bättre förslag. Beträffande hur man prioriterar som parti och vilka frågor vi tycker är viktiga tror jag att Jan-Olof Larsson också är ganska medveten om det politiska spelet.
Men det handlar även, som jag har sagt tidigare, om att markera för våra väljare vad det är vi vill göra och vad vi prioriterar mest. Jag tror att det största problem vi har att lösa i det här landet handlar om den ytterst skadliga migrationspolitik som vi har bedrivit under 30-40 år. Den måste vi förändra. Jag är glad för att Moderaterna till viss del, förhoppningsvis, håller på att nyktra till i denna fråga. Detta är vår högst prioriterade fråga.
Sedan kommer de andra delarna, och vi kan stå för vår jordbrukspolitik utan problem. Men jag tror att vi måste förändra migrationspolitiken.
Anders Forsberg (SD):
Det är svårt att ta vid efter en sådan här övergång. Jag hade tänkt ställa lite tuffare frågor. Jan-Olof Larsson är en person som inte är rädd för att uttrycka sig, och jag måste berätta att det är någonting som jag uppskattar väldigt mycket. Jag tänker att Jan-Olof Larsson nu har chansen att verkligen säga vad han tycker i en fråga.
Det vore intressant att höra. Vi har debatterat skogsfrågorna en hel del här. Det handlar om det här med friluftsorganisationer och miljöorganisationer och känslan som många skogsägare har att man flyttar in i de här områdena. Nu har du chansen, Jan-Olof Larsson. Vad tycker du egentligen?
Anders Forsberg (SD):
Innan jag avslutar skulle jag vilja säga att man kan ifrågasätta om det är rimligt att friluftsliv, miljöorganisationer eller annan organiserad allmänhet ska ha möjlighet att pröva normalt skogsbruk. Men jag tror att vi får fortsätta med den debatten i ett annat forum. Jag skulle från vår sida vilja tacka för det arbete som du har gjort. Som jag har sagt innan har jag uppskattat den raka dialog som Jan-Olof Larsson alltid har fört.
Du har alltid varit ärlig och lätt att umgås med, och jag tror att vi har haft en hel del gemensamt i synen på saker även om vi inte delar politisk insikt.
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar för anförandet från Emma Nohrén. Jag vill knyta an till debatten som var om tolkningen av Århuskonventionen. Först och främst vill jag påtala ett direkt fel. Det är inte så att vi har väldigt lite skyddad areal i Sverige. Över 31 procent av skogsmarken kan anses som skyddad. Det är bara att följa Skogsstyrelsens statistik.
Detta gäller både för det frivilliga och för det lagstiftade, till exempel att vi inte ska avverka i skogsimpediment, vilket bland annat den fjällnära skogen tillhör. Man talar gärna från regeringen om den gröna bioekonomin och så vidare. Men titta på de saker som rör sig. Hur ser det ut för dig som skogs-ägare när du ska fatta långsiktiga beslut? Eller hur ser det ut för skogsindustrin när den ska fatta långsiktiga beslut i Sverige?
Under det här året har hittills mer än 50 avverkningar stoppats i Sverige på grund av artskyddsförordningen. Det motsvarar ungefär 500 hektar med ett motsvarande värde på ca 100 000 kronor i avverkningsvärde per hektar. Det finns redan nu 500 miljoner i systemet där svenska skogsbrukare inte kan avverka sin skog och få ut sina pengar. Vi har avverkningsanmälningar som är offentliga.
Vi har nyckelbiotoper där man har system där markägarna i stort sett inte får ekonomisk kompensation för det intrång som de egentligen är utsatta för. Samtidigt vill man från regeringens sida lyfta fram att man vill öka friluftslivet. Man vill öka miljöorganisationernas talerätt och möjlighet att göra inskränkningar i skogsbruket. Hur får man ihop det med den gröna bioekonomin?
Anders Forsberg (SD):
Jag vet att vi har fört den här debatten förut. Jag har debatterat med den tidigare miljöministern, Åsa Romson, om huruvida vi har den areal vi har eller inte har. Man måste ändå titta på vad lagstiftningen säger. Det är väldigt bra att Emma Nohrén nämner Nagoyaprotokollet. Det förs ibland fram som en åsikt att vi nu har ett ansvar och måste skydda så mycket areal.
Om man bara räknar statliga reservat ligger vi på 4 procent. Men sedan ska man lägga till de frivilliga åtgärderna, naturvårdsinsatserna som alla skogsägare är tvungna att göra. Dessutom tillkommer impedimenten. Då kommer man mycket väl över 30 procent. Man klarar Nagoya-protokollet i dag. Dessutom är inte Nagoyaprotokollet på något vis bindande, utan det är fortfarande en frivillig överenskommelse. Vi i Sverige ligger långt framme.
Jag ska återknyta till den första frågan, eller egentligen den avslutande. Det handlar om att kunna kombinera ihop den gröna bioekonomin, om man nu ska använda det uttrycket. Det bygger ändå på att man måste kunna göra långsiktiga investeringar. Jag tror att Norge är ett ganska bra exempel. Där kan man inte leverera fram timmer för att försörja sina industrier. Det gör att de lägger ned massafabriker och produktionen.
Skogsägarna tvingas till slut exportera till Sverige, Värmland eller liknande områden, och får mycket sämre betalt. Är det den utvecklingen vi ska ha i Sverige? Eller ska vi ha en utveckling där vi kan respektera äganderätten och brukanderätten och ge skogsägarna de möjligheterna och den frihet under ansvar som har präglat den svenska skogspolitiken under i varje fall 50-60 år?
Anders Forsberg (SD):
Min fråga går till landsbygdsminister Sven-Erik Bucht. Regeringen fortsätter att ge sig på en av landets mest hållbara branscher: skogsbruket. I regeringens höstbudget för utgiftsområde 17 Kultur, medier med mera står det följande på s. 45: "Alla sektorer som nyttjar mark och vatten ska ta hänsyn till friluftslivets värden som en del av ett hållbart nyttjande." Det står också: "Regeringen vill stärka allmänhetens delaktighet i naturvårdsarbetet, bl.a.
genom tillgång till miljöinformation, deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning." Min fråga är: Ser inte landsbygdsministern en konflikt mellan att bland andra han och statsministern har hållit fina tal om bioekonomins möjligheter och att andra delar av regeringen och myndigheter underställda regeringen verkar ha fullt upp med att underminera brukande- och äganderätten för skogsbruket?
Anders Forsberg (SD):
Oavsett vad landsbygdsministern säger här i talarstolen kan man fråga sig om regeringen har en gemensam linje eller inte. Regeringen fortsätter att trampa på den inslagna vägen med en rad landsbygdsfientliga beslut och med det som för skogsägarna verkar vara en långsam kollektivisering av det enskilda skogsägandet och en underminering av brukanderätten. Man skulle kunna kalla det för en modern form av baggböleri eller miljöböleri.
I detta fall handlar det om just allmänhetens nyttjande av privata skogsägares enskilda egendom.
Kristina Yngwe (C):
Tack för frågorna! Det råder inga oklarheter eller ovissheter om vad Centerpartiets vision är när det gäller varifrån energin ska komma. Vi har sagt att energianvändningen ska ske i förnybar form inom en generation, vilket innebär att kärnkraften ska fasas ut.
Precis som Kinnunen har lyft upp vill vi att arbetet ska ske i enlighet med den energiöverenskommelse som Alliansen har arbetat fram, det vill säga på marknadsmässiga grunder. Samtidigt som det ska finnas en hållbar övergång till ett nytt samhälle måste det finnas en hållbar tillväxt och goda ekonomiska incitament för vår industri.
Jag kan inte annat än hålla med Annie Lööf om att de resultat som har kommit fram under våren är ett tydligt incitament. De visar tydligt att den marknadsanpassade övergången som energiöverenskommelsen har lagt grunden för har fungerat. Jag håller definitivt med om att det är glädjande att det finns förutsättningar för fortsatt arbete med förnybar energi.
Kristina Yngwe (C):
Jag tycker att det är otroligt beklagligt att det finns ett parti som anser att kärnkraften är den rätta, sanna vägen framåt. Om det finns något som Sverige har potential att göra i framtiden är det att vara Europas gröna batteri genom att satsa på förnybar energi och genom att satsa på de möjligheter och råvaror som finns i landet i form av vatten, vind, skog och åker. Det är otroligt beklagligt att Sverigedemokraterna inte ser de möjligheter som finns utan håller fast vid att det är kärnkraften som är vägen framåt.
Jag tror på Centerpartiets politik när det gäller att nå målet förnybar energi inom en generation samt skapa tillväxt och nya jobb med hjälp av de förutsättningar som finns i Sverige. Jag hoppas att Sverigedemokraterna ändrar strategi när det gäller den frågan.
Kristina Yngwe (C):
Den som följt talarlistan har kunnat se att jag har hoppat fram och tillbaka. Det beror på att jag yrkade bifall till fel reservation. Jag vill därför göra en liten ändring. Det är reservation 26 som jag vill yrka bifall till, ingenting annat. Jag tar tillfället i akt och ställer några frågor till Stina Bergström, som höll ett mycket engagerat anförande om de klimatutmaningar vi har framför oss.
Miljöpartiet har, precis som Centerpartiet, tidigare varit varma förespråkare för den gröna skatteväxlingen. Det anser vi i Centerpartiet är mycket positivt. Vi tycker att det är viktigt med skatter på det som belastar miljön och att kunna göra skattesänkningar på det som är positivt för miljön, till exempel på arbete.
För någon vecka sedan var jag i Jämtland och besökte ett solcellsföretag i Myrviken som heter Innosund. Där var man djupt oroad över hur situationen ser ut för solcellsverksamheten. Man pekade på något som vi i Centerpartiet har tagit upp ofta, nämligen att regeringen tyvärr inte driver grön skatteväxling, utan i stället höjer man skatten både på jobb och på miljö.
Ser vi specifikt till solceller lyfte Stefan - en av dem jag träffade på företaget - att man minskar ROT-avdraget, vilket innebär att det blir dyrare för privatpersoner att göra installationer av solceller på sina gårdar eller villor. Han tog också upp problematiken med solskatten.
Nu har den proposition som lades dragits tillbaka, vilket är positivt, men det finns fortfarande en stark oro för vad som kommer att hända på solcellssidan. Min fråga är varför Miljöpartiet väljer att försvåra för en utbyggnad av solceller och vad ni har tänkt göra framåt när det gäller detta.
Kristina Yngwe (C):
När det gäller ambitionshöjningen för förnybart är vi absolut överens. Från vår sida var det inte detta som var problemet med propositionen, utan det var att man valde att böja sig och införa en skatt. Vi ser det som högst problematiskt att beskatta förnybar energi ytterligare.
Ett annat område där man från regeringens sida väljer att beskatta förnybart ytterligare gäller den fossilfria fordonsflottan med de förnybara drivmedlen. Precis som jag lyfte i mitt anförande är detta en mycket viktig del i att få en omställning till ett hållbart samhälle. Det är också en möjlighet för de gröna näringarna att bli leverantörer av råvaror och drivmedel, och det skapar nya affärsmöjligheter.
Även här har regeringen tyvärr lagt ökad skatt på förnybara drivmedel. Man skyller på EU. Förslaget har dock mött ganska stor kritik från inte minst Naturskyddsföreningen och många andra håll. Men som sagt är det EU som får skulden.
Jag och Centerpartiet skulle vilja se att man tydligare sätter ned foten och försöker ta striden med EU för att få rätsida på detta. Ska vi få en hållbar omställning och en fossilfri fordonsflotta till år 2030, som vi väl alla vill, gäller det att vi har långsiktiga och bra spelregler för drivmedelsproduktionen.
Min fråga är: Har regeringen gett upp på det här området, eller tänker Miljöpartiet driva på för att se till att de här pålagorna inte kan fortsätta?