KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Jag vill korrigera uppgiften: Jag har i alla fall inte sett några förslag från Moderaterna om att vi ska sälja LKAB. Jag vill också korrigera statsrådet på en annan punkt, och det är väl lämpligt att statsrådet efter denna interpellationsdebatt går in på svt.se, klickar på "Norrbotten" och läser om den konflikt som trots allt finns i Malmberget just nu.
Där säger till exempel en av villaägarna i området att de flesta som personen pratat med gärna skulle ta ett nytt hus någon annanstans samt att ingenting sköts, varken från kommunalt håll eller från LKAB:s sida. Det är väl alltså inte så att LKAB är felfria i detta.
Statsrådet sa i svaret att detta är en prioriterad fråga, men det har tagit tre år till i dag - fyra år om lagstiftningen kommer på plats nästa år. Då undrar man ju hur Sverige sköts när det gäller de frågor som möjligtvis inte är prioriterade. Det är naturligtvis ett väldigt stort intrång i en familjs liv när man ska få sitt hus tvångsinlöst. Man har bakat bullar i köket. Man har sett sina barn växa upp där.
Man har kanske till och med byggt huset med sina händer en gång i världen, och sedan ska man flyttas därifrån. Detta är med all rätt, eftersom samhället har bedömt att samhällsnyttan är större. I det fallet måste detta naturligtvis gå före äganderättsskyddet. Men när det inträffar måste det finnas en adekvat lagstiftning på plats så att fastighetsägaren går skadeslös.
Jag tror att statsrådet har rätt; är det så att vi till exempel ska bygga en höghastighetsbana i Sverige kommer det att beröra väldigt många fler. Det kan ju finnas skog ute i landet där fastighetsvärdet är väldigt lågt och där dagens lagstiftning inte alls räcker till, precis som jag nämnde i min interpellation, så jag tror att denna lagstiftning kommer att göra stor nytta när den kommer på plats. Som statsrådet säger finns det en stor och bred enighet i denna fråga.
Det finns en stor och bred enighet om att fastighetsägarna ska gå skadeslösa. Om man lägger fram en bra proposition finns det goda förutsättningar för att den kommer att gå igenom i riksdagen, om det ens behöver lämnas en proposition - det vet jag inte. Det kommer vi att lösa. Jag skulle gärna se att denna lagstiftning kommer på plats redan i höst och att vi inte väntar till 2020. Det är naturligtvis så att man måste lugna oron hos människor, även om det inte är många.
I en liten kommun där det inte bor så många är detta naturligtvis en stor fråga. I ett Sverigeperspektiv är detta inte den största frågan, men för dem som berörs av frågan är den jätteviktig. Det är bra att LKAB tar ansvar. LKAB kanske skulle lyssna ännu mer på den kritik som finns mot bolaget; uppenbarligen finns det en konflikt i Malmberget som inte är löst. Jag tror dock att det funkar rätt bra i Kiruna.
Lars Beckman (M):
Svensk gruvnäring är naturligtvis väldigt viktig. Vi hörde inte minst på den statliga radion i morse om den efterfrågan på vissa mineraler som kommer att uppstå nu när vi ska elektrifiera bilparken. Det är alltså inte otänkbart att lagstiftningen kommer att beröra fler, och så vitt jag förstår har regeringen en gruvnäringsstrategi.
Vi kan naturligtvis alltid söka upp gamla förslag från partier, men sedan ett antal år tillbaka har Moderaterna inget förslag om att sälja något bolag som heter LKAB. Om fyra år är en rimlig tid för att bereda det här ärendet kan jag inte bedöma, men det är väldigt lång tid.
Jag noterar också att utredaren Bertil Bengtsson föreslagit - och det står fortfarande på regeringens egen hemsida - att lagstiftningen ska träda i kraft den 1 januari. Visserligen står det inget år på hemsidan, så det skulle kunna vara 2017, som man trodde, eller 2018, 2019, 2021 eller 2022. Det verkar dock vara ett relativt väl avvägt förslag som finns.
Det är bra att regeringen tillsatte den här utredningen, och det är bra att statsrådet gjorde översynen. Det finns ett stort och brett stöd för att implementera den här lagstiftningen och, naturligtvis, för att hålla dessa hushåll skadeslösa i den mån som krävs.
Lars Beckman (M):
Jag tror att många hörde att statsrådet talade länge och mycket men att det var få saker i svaret som visade att regeringen vidtagit åtgärder för att fler unga ska få äga sin bostad. När man besöker till exempel dem som säljer villor och frågar vad det är som gör att de inte kan matcha en kund mot en villa får man naturligtvis svaret att det delvis beror på brist på tomter. Det måste vi vara ärliga och säga.
Kommunerna har varit alldeles för sävliga, inte minst Gävle. Men med det sagt beror det även mycket på amorteringskravet. Trots att du har två relativt välbetalda personer i ett hushåll får du helt enkelt inte låna pengar, om du inte har ägt någonting innan och därmed har en stor kontantinsats. Det är i dag väldigt svårt för ett par i 25-årsåldern som håller på att bilda familj att köpa ett hus.
Det är i princip omöjligt om de inte har föräldrar som går in och borgar eller hjälper till med kontantinsatsen. Vill vi ha ett sådant samhälle? Är det inte rimligt att 40-talisternas barnbarn ska ha samma möjlighet som 40-talisterna hade? De fick i början av 70-talet bygga sina villor, flytta in och bilda familj. Med all respekt för att det är viktigt med kortare handläggningstider: Det är inte handläggningstiderna som husfabrikanterna tar upp när man är runt och besöker dem.
De pratar i stället strikt om amorteringskravet som det som har orsakat en tvärnit för möjligheten att köpa en villa, och det är faktiskt ett nationellt beslut som ingen kommunpolitiker någonstans i hela Sverige kan påverka. Jag hoppas att regeringen lägger fram förslag, och jag är helt säker på att vi moderater kommer att bejaka en palett av åtgärder om man bara lägger fram den. Fokus måste ligga på hur fler unga ska ha möjlighet att äga sin bostad.
Vi tycker nämligen att det är rimligt att människor har möjlighet att göra det, och det är också den boendeform som människor själva vill bo i.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag är inte säker på att alla de som nu väntar på att få hjälp av staten kommer att tycka att svaret hjälper dem på vägen, men vad vet jag. Herr talman! Det finns ett viktigt samhällskontrakt mellan staten och samhället och medborgarna. Man ska förvänta sig att brott klaras upp om de sker.
Man ska förvänta sig en så enkel sak som att E4:an är körbar när det snöar. Man ska förvänta sig att få sjukvård om man är sjuk. Man ska förvänta sig att ens föräldrar tas om hand i äldreomsorgen. Och, herr talman, man ska förvänta sig att staten kan leverera en så enkel sak som en fastighetsbildning om man vill bygga.
Det är det som den här interpellationen handlar om. De genomsnittliga tiderna är i dag väldigt höga. I genomsnitt tog det 63 veckor från ansökan till myndighetsbeslut om fastighetsbildning under det första halvåret 2018. Det är över ett år, herr talman. Det är klart att det då krävs konkreta åtgärder. Det krävs konkret, resolut handling från regeringen för att bryta det här mönstret.
Jag har varit på besök hos många kommuner som upplever en stark frustration över att staten inte levererar enligt sitt samhällskontrakt. Man har företagare som vill expandera. Man har företagare som vill bygga ut sin verksamhet. Man har företagare som vill skapa jobb i Ljusdal, men de kan inte göra det på grund av att staten inte levererar enligt sitt samhällskontrakt.
Människor vill bygga hus. Staten levererar inte. Det är över ett års väntetid på en så enkel sak som fastighetsbildning. Att byta styrelseordförande kan säkert hjälpa. Att förstärka styrelsen kan säkert hjälpa. Men det jag önskar att statsrådet skulle ha talat om, och det kanske kommer i nästa anförande, är vad man kan göra med dagens nya teknik.
Hur kan öppna geodata hjälpa till i de här processerna? Hur kan digitala processer i it-nationen Sverige 2019 vara snabbare och mer behjälpliga? Jag har noterat att regeringen skriver att det ska komma besked om öppna geodata. Det skrev man i budgeten 2017 och i budgeten 2018, men det är väl lämpligt nu att statsrådet berättar om vart man är på väg.
Det finns andra konkreta regelförenklingar man kan göra. Jag har ställt en skriftlig fråga som statsrådet säkert håller på att besvara och som handlar om andelstal i vägsamfällighetsföreningar. Det är en relativt enkel sak som regeringen skulle kunna göra och som skulle underlätta dramatiskt även för Lantmäteriet. Herr talman! Det handlar om samhällskontraktet. Det handlar om statens roll i bostadsbyggandet.
Jag noterade att statsrådet i en interpellationsdebatt tidigare i veckan tyckte att bostadskrisen är överdriven. Jag är inte säker på att alla de runt om i Sverige som försöker få en bostad delar statsrådets uppfattning att bostadskrisen är överdriven. Här handlar det om en viktig del i att få fart på bostadsbyggandet i Sverige.
Det är en viktig del att företag även i mitt hemlän Gävleborg ska kunna expandera sin verksamhet utan att behöva vänta ett år på en sådan relativt enkel sak som en fastighetsbildning.
Lars Beckman (M):
Det är intressant att statsrådet pratar om skatter. Det är nämligen denna regering, MP-S-regeringen, som tänker ta bort värnskatten från den 1 januari, enligt den januariöverenskommelse ni har. Ni ska alltså ta bort skatten för dem som tjänar mest och finansiera det med en grön skatteväxling, som enligt din statsrådskollega i SVT:s Agenda ska finansieras med chockhöjda bensin- och drivmedelsskatter för alla som bor på landsorten.
De som bor i storstäderna ska få borttagen värnskatt, och de som bor på landsorten ska betala. Det är en intressant fördelningspolitik. Herr talman! I regeringsförklaringen står det att bostadsbyggandet ska göras snabbare, billigare och mer hållbart. Den statliga fastighetsbildningen är naturligtvis avgörande för att det ska fungera.
Jag tycker att statsrådet visar en nonchalans för de kommuner som känner att de inte har rådighet över sin egen situation i kommunen. Staten levererar inte enligt sitt samhällskontrakt. Staten skapar långa väntetider, som gör att utvecklingen i enskilda kommuner hindras. Det finns någonting som skiljer mig och statsrådet åt. Man talar till exempel om konkurrens om personal och tycker att det är ett problem.
Det kanske är det som till och med är lösningen när det gäller att få fler att gå en utbildning med en väldigt viktig inriktning - samhällsplanering. Om man ger kommunerna möjlighet kommer kanske lönerna att stiga. Det kanske i sin tur gör att fler väljer denna viktiga utbildning som gör att de är med och bygger Sverige. Verkligheten slår alltid retorik, herr talman.
Verkligheten är att Lantmäteriet har längre handläggningstider än staten i genomsnitt, och då ska man veta att staten inte är särskilt snabb. Jag tycker att det är bra att statsrådet nu har sagt att han vill prioritera denna fråga. Det finns säkert all anledning att under året återkomma till den här debatten om inte tiderna kortas.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! I dag står vi här i Stockholm och debatterar denna fråga. Jag vill påminna statsrådet och fru talmannen om att det fortfarande är snöstorm uppe i Norr- och Västerbotten och i stora delar av Norrland.
Vi kan till exempel i tidningen Norran i dag läsa om Bertil, som var ute och skottade, ramlade och bröt lårbenshalsen och räddades efter fem timmar av, som han säger, "två änglar" som upptäckte honom där han låg. Detta är alltså ett reellt samhällsproblem som jag tror att vi måste lösa.
Precis som statsrådet säger i svaret har Sveriges kommuner i dagsläget rätt att överföra mycket av ansvaret för skötseln av gångbanor på småhusägare. Att jag skrev denna interpellation berodde på att jag läste en förstasida i Aftonbladet som jag studsade till för. Där stod precis detta: Risken för hjärtinfarkt ökar på grund av att många småhusägare går ut och skottar. Jag började läsa på om detta.
I Aftonbladet nämndes en rapport från organisationen Villaägarna. Den är väldigt bra, och jag rekommenderar alla att läsa den; den finns på Villaägarnas hemsida. Det är 60 procent av Sveriges kommuner som låter småhusägarna skotta kommunens gångbanor. Enligt rapporten togs frågan först upp i 1868 års ordningsstadga.
Den lagstiftningen hade i sin tur sin grund i att man på 1700- och 1800-talen tyckte att det var rimligt att fastighetsägarna skottade eller höll rent utanför på trottoaren. Nu är det inte 1868 längre, utan det är 2019. Då måste man naturligtvis fundera på om det är rimligt och kostnadseffektivt att småhusägare och fastighetsägare ska skotta kommunens trottoarer, som det ju handlar om.
Inför denna interpellationsdebatt råkade jag prata med någon som bor i Fornåsa i Östergötland. Det visade sig att de hade grannar, ett äldre par, där kommunen kom och snöröjde. Man lade snön på trottoaren runt fastigheten. Det gick väl bra så länge den äldre mannen hade möjlighet att skotta trottoaren.
Men mannen dör, och då är det plötsligt den äldre änkan som ska ta hand om snön som kommer från kommunens snöröjning. Änkan kunde inte göra detta utan fick i sin tur leja en entreprenör som snöröjde kommunens trottoar.
Jag tror att de allra flesta förstår att det är orimligt att det i Sverige 2019 är fastighetsägare som ska plocka skräp, kratta löv och rensa ogräs på kommunens mark. I rapporten från Villaägarna har man frågat villaägare och fastighetsägare vad de tycker. Av dem som bor vid kommunala gator och har infarter som kan plogas igen anser 77 procent att det är kommunens ansvar.
Det finns alltså ett starkt folkligt stöd bland fastighetsägarna för att förändra lagstiftningen så att det är en entreprenör, ett företag eller kommunen själv som sköter detta, i stället för att 100 fastighetsägare längs en väg ska hitta lösningar som passar.
Jag hörde i svaret att statsrådet håller med om problembilden och om att det finns många risker med detta. Men jag kunde inte utläsa av svaret om regeringen avser att vidta några åtgärder eller ta några initiativ på detta område. Om man vill göra det är det relativt enkelt att helt enkelt flytta ansvaret till kommunerna.
Lars Beckman (M):
Jag ska korrigera siffran. Det är alltså 84 procent av småhusägarna som anser att kommunen ska ansvara för snöröjningen, och 77 procent anser att kommunen inte ska kunna ploga igen uppfarten. Det finns alltså ett starkt folkligt stöd för att förändra lagstiftningen. Det verkar ändå som att vi är överens om att snöröjning är viktigt.
Det verkar som att vi är överens om att Bertil inte ska ramla när han röjer kommunens mark, bryta lårbenshalsen och frysa i fyra timmar. Han blev räddad av två änglar, som han själv uttrycker det i Norran i dag.
När man ändå ser över den lagstiftning som berör detta område, vore det rimligt om regeringen fråntog småhusägarna ansvaret för att underhålla och sköta kommunernas mark. Men det är inte vad det handlar om. Ingen tycker att det är orimligt att man sköter sin egen fastighet. Det är fullt rimligt.
Men här finns ett lagkrav på att sköta kommunernas trottoarer och vägar. Det är inte effektivt att hundra olika fastighetsägare efter en väg ska hantera sin trottoarkant, utan det här är naturligtvis en samhällelig fråga där man ska hitta effektiva miljövänliga lösningar där man gör saker tillsammans.
Om det inte vore så att en så pass stor andel av kommunerna låter småhusägarna skotta deras gångbanor - mer än hälften, 60 procent - blir det ändå en fråga för riksdag och regering att hantera.
Det här är inte ett stort problem i glesbygden - jag tror inte att någon som bor i en inlandsby tycker att man ska komma dit och skotta trottoaren - utan det här är ett problem som främst finns i de större städerna.
Lars Beckman (M):
Även jag har en fråga till statsrådet Shekarabi, och den rör spel. Precis som har påpekats tidigare i kammaren i dag var Socialdemokraterna för några år sedan inblandade i en stor skandal med sitt lotteri Kombispel. Trots att det i Sverige var förbjudet att sälja lotter och spel på kredit hade Socialdemokraterna märkligt nog ett undantag i lagstiftningen. Detta gjorde att 8 000 personer skickades till kronofogden. Nu visar det sig att även andra spelbolag säljer spel på kredit. Detta har medierna avslöjat.
Statsrådet säger till och med att det är en brutal påminnelse om att detta är risker som är som störst för konsumenten. Fru talman! Det finns ett tillkännagivande från riksdagen om att skriftliga avtal vid telefonförsäljning även ska gälla spel. Med tanke på den brutala påminnelsen om riskerna med spel vore det intressant att höra när regeringen tänker lägga fram ett förslag om att ta bort undantaget för skriftliga avtal vid telefonförsäljning när det gäller spel.
Lars Beckman (M):
Först vill jag välkomna statsministern att gå med i Riksdagens bilnätverk - med tanke på föregående fråga. Herr talman! Det finns ett samhällskontrakt mellan staten och svenska folket. I det samhällskontraktet ingår att staten ska garantera att kärnverksamheten fungerar. Det handlar om att det ska gå att köra bil efter våra vägar oavsett väderlek. Det handlar om att få vård i tid om du har en allvarlig sjukdom. Det handlar om att ditt barn ska få en bra skolgång. Det handlar om att inbrott ska klaras upp av polisen.
Det handlar om att dina föräldrar ska få en värdig äldreomsorg. Den här regeringen tänker införa ett friår, det vill säga betala vuxna människor för att vara lediga på andras bekostnad. Det är en reform som kan kosta mellan 1 och 10 miljarder. Många skulle kalla det en ren siestapolitik.
Det finns många samhällsproblem i Sverige, men att vuxna människor ska vara lediga på andras bekostnad för att gå kurser i flugfiske är inte rimligt. Hur skapar friår bättre välfärd i Sverige?
Lars Beckman (M):
Jag har en fråga till statsministern om en rapport som kom i söndags. Den visar att det inte spelar någon roll om du jobbar heltid och sparar ihop till kontantinsatsen - som ung riskerar du ändå att hamna utanför bostadsmarknaden. Det här är inte bara ett problem för Stockholm och Göteborg, utan det gäller 25 mellanstora städer.
På grund av amorteringskrav och andra förändringar som regeringen har gjort spelar det ingen roll att man har ett fast jobb eller att man har kontantinsatsen, för det räcker inte till i alla fall. Jag skulle vilja fråga vad statsministern har för råd till den unga person som vill köpa en etta eller till det par som vill flytta ihop och äga sin egen bostad. Vad ska det här paret göra, herr statsminister?
Lars Beckman (M):
Statsrådet Ygeman kan ställa sig i talarstolen igen. En ledande miljöpartist sa i veckan i Svenska Dagbladet att det är risk för elbrist bara under de kallaste dagarna. Svenska Dagbladet skriver att "larmen om riskerna för en kommande elbrist i Stockholm tonas ner" av den ledande miljöpartisten, som säger: "Det gäller bara de allra kallaste dagarna om året då folk slår på kaffebryggaren eller ska duscha." En fråga till Ygeman är naturligtvis om han delar den uppfattningen.
I skarp kontrast till detta har Svenskt Näringsliv rubriken "Skatter hotar elförsörjningen i storstadsregioner" på sin hemsida. "Inom loppet av en dryg vecka har besked kommit om nedläggning av kraftvärme i både Stockholm och Malmö", står det. Det här är djupt bekymmersamt och hotar elförsörjningen i flera av Sveriges storstadsregioner, säger en av Sveriges främsta energiexperter. Jag skulle vilja fråga Anders Ygeman: Är det Miljöpartiets syn på energipolitiken som gäller?
Lars Beckman (M):
Ja, man blir ju konfunderad när statsrådet ger sitt svar. "Regeringen delar inte synen att investeringsstödet för hyresrätter och bostäder för studerande är en ineffektiv åtgärd." Det var alltså vad statsrådet, bostadsministern, stod här inför svenska folket och sa. Det kan ju vara någon som tror på det.
Statsrådet har ju bevisligen gett det svaret. Samtidigt står alltså följande publicerat på regeringens webbplats i ett svar till Riksrevisionen, som utvärderat stödet till kommunerna för ökat bostadsbyggande: "Regeringen instämmer delvis i Riksrevisionens iakttagelser men anser att stödet måste ses i ett bredare perspektiv.
Regeringen instämmer i att stödet har varit svårt att följa upp och det har därför varit svårt att utvärdera om det har stimulerat ett ökat bostadsbyggande." Man undrar naturligtvis vem statsrådet representerar. Är det regeringen eller Miljöpartiet? Men det var inte därför jag anmälde mig till denna debatt.
Häromdagen hölls ett intressant seminarium i riksdagen, där Hyresgästföreningen presenterade sin rapport Unga vuxnas boende i Sverige 2019 . Rapporten görs årligen sedan 1997 - man kan alltså följa utvecklingen över tid - och handlar bland annat om hur många unga som ofrivilligt bor hemma, det vill säga inte kan flytta hemifrån beroende på att de saknar bostad.
Denna regering har som bekant misslyckats på många olika områden, precis som Carl-Oskar Bohlin lyfter fram. I rapporten kan man se att 1997 var det 15 procent av Sveriges unga i åldern 20-27 som bodde hemma. I dag är det 27 procent.
Det är alltså 280 000 unga vuxna som är hemmaboende hos vårdnadshavare. Det är 280 000 unga i åldern 20-27 år som på grund av regeringens politik inte kan flytta hemifrån. Det är naturligtvis ett stort misslyckande, herr talman, hur man än vrider och vänder på det.
Rapporten visar också att 35 procent av Sveriges unga är oroliga för att inte hitta något boende i framtiden - 35 procent! Inte 3 procent, inte 5 procent, inte 7 procent utan 35 procent av Sveriges unga är oroliga för att inte hitta något boende i framtiden.
Det är till och med så att ungefär var fjärde ungdom instämmer i påståendet att man tvekar att bilda familj på grund av läget på bostadsmarknaden. Herr talman! Vi pratar inte om Långtbortistan, utan vi pratar om landet Sverige, där 27 procent av ungdomarna bor hemma hos sina vårdnadshavare - 280 000 unga som vill flytta hemifrån.
Det är klart att man då blir bekymrad när regeringen och statsrådet uppenbarligen inte har samma uppfattning om den enda åtgärd som bostadsministern har lyft fram i sitt svar till Carl-Oskar Bohlin som en effektiv åtgärd. Regeringen tar ju avstånd från bostadsministerns svar och publicerar ett annat svar som är avgivet till Riksrevisionen.
Det vore intressant att veta vad bostadsministerns svar är till alla de unga vuxna som faktiskt vill flytta till egen bostad - jag ser att det sitter rätt många på läktaren i dag. De vill ha svar på hur de ska få en bostad i framtiden och vart de ska flytta.
Lars Beckman (M):
Det anmärkningsvärda som har hänt i dag är att bostadsministern har avgett ett svar här i kammaren till min kollega Carl-Oskar Bohlin där han talar om att investeringsstödet fungerar väl.
Samma dag har regeringen publicerat ett uttalande på sin webbplats i ett svar till Riksrevisionen där man instämmer i Riksrevisionens kritik om att det har varit svårt att utvärdera om det har stimulerat ett ökat bostadsbyggande. De två åsikterna går inte ihop, herr talman. Jag tycker att svenska folket förtjänar att veta vem statsrådet Per Bolund representerar.
Är det regeringen, eller är det Miljöpartiet? Det skulle inte vara förvånande om det är Miljöpartiet. Regeringen består numera av tre delar. Det är Socialdemokraterna som uttalar sig. Det är Miljöpartiet som uttalar sig. Och ibland uttalar de sig gemensamt. Jag tycker att det ansvariga statsrådet har att förklara eller i alla fall förhålla sig till det faktum att 27 procent av Sveriges unga bor hemma.
I rapporten står det att 85 procent har ett ofrivilligt hemmaboende. 85 procent motsvarar 238 000 personer, enligt Hyresgästföreningens rapport som har gjorts från 1997 och framåt. Man kan följa utvecklingen över tid. Och verkligheten slår statsrådets retorik.
Verkligheten är precis som det står i rapporten: "Som tidigare nämnt är andelen unga vuxna i åldrarna 20 till 27 som bor hemma högre än tidigare i Hyresgästföreningens mätningar." Det är alltså högre. Verkligheten slår alltid politisk retorik. Jag skulle gärna vilja höra hur ministern ser på undersökningen och vad man tänker göra åt samhällsproblemet.