Jan Lindholm (MP):
Jag vill börja med att tacka ministern för det långa och ordrika svaret. Jag tycker dock att jag kan konstatera att det inte går att hitta några egentliga svar på mina frågor i all denna text. Jag har inte frågat vad den förra regeringen gjorde för att flytta fram folkhälsoperspektivet på alkoholområdet. Jag har inte heller frågat vad Finlands ordförandeskap har åstadkommit av sina löften på det här området inför sitt halvår som ordförandeland.
Jag har inte frågat hur den nordiska ståndpunkten har utvecklats eller hur det har gått med det nordiska samarbetet på det alkoholpolitiska området. Jag har inte heller frågat vad som står i maktkartellens regeringsförklaring, för den är redan känd. Jag har inte begärt att få någon redogörelse för läget vad gäller alkoholkonsumtionen i Sverige. Vi kan ta reda på det på andra sätt.
Innehållet i EG:s dom den 23 november har jag inte heller begärt att få redovisat. Det var delvis på grund av den domens innehåll, som jag dessutom redogjorde för i min interpellation, som jag ställde de här frågorna. Egentligen är det ganska intressant att läsa det här svaret och jämföra det med det svar som jag fick från vår förre folkhälsominister, Morgan Johansson, den 30 juni i år.
Innehållet är till många delar detsamma. Jag har ju debatterat alkoholpolitik med Maria Larsson under förra mandatperioden och läst vad både den nuvarande folkhälsoministern och hennes partikamrater då skrev i sina debattartiklar på det alkoholpolitiska området.
Det intressanta är ju att Maria Larsson i dag står här i kammaren som företrädare för maktkartellen och inte som företrädare enbart för sitt eget parti. Under den förra mandatperioden uppfattade jag situationen som sådan att det fanns en tydlig skiljelinje när det gällde alkoholpolitiken.
På ena sidan stod Maria Larssons koalitionspartner, Moderaterna, Folkpartiet och Centerpartiet, som alla förordade en friare tillgång till alkohol, i och för sig på lite olika sätt, men ändå. På den andra sidan stod det dåvarande regeringsunderlaget och Kristdemokraterna, som företrädde den traditionella, restriktiva svenska alkoholpolitiken.
Med anledning av EG-domen som just, som Maria Larsson påpekar, signalerar den här ökade insikten om att alkoholen inte är vilken handelsvara som helst tycker jag att det skulle vara intressant att höra vilka åtgärder Maria Larsson, som företrädare för regeringen, inte som kristdemokrat, är beredd att vidta för att gå vidare med den politik som Kristdemokraterna, tycker jag, mycket förtjänstfullt drev före valet.
Och åtminstone när man läser regeringsförklaringen kan man tycka att ni har fått väldigt stort gehör för den politiken hos de tidigare mycket alkoholliberala partierna i maktkartellen. Men man kan också tolka svaret som att en kravställande oppositionspolitik har gått över till att bli en avvaktande regeringspolitik. Är det nu EU som bestämmer dagordningen, som bestämmer hur vår alkoholpolitik ska utvecklas i framtiden?
Eller har regeringen en egen agenda - jag kan inte utläsa det i svaret? Och när kommer i så fall de praktiska exemplen på det? Jag tycker att väljarna har rätt att få veta om maktkartellens regeringsdeklaration bara är tomma ord eller om regeringen har en egen politik för hur vi ska driva den här frågan vidare.