KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Danielsson (C):
Jag tackar för infrastrukturministerns svar, som jag kan instämma i rakt av. Det är mycket roligt att vi är överens. Vi ska väl inte se tillbaka för mycket utan se framåt. Det har varit 13 år med stor stränghet och fyrkantighet utan att trafiksäkerheten har förbättrats, och nu kommer det äntligen en översyn.
De som har fråntagits sina körkort kan köa sig till en plats i en körsimulator. Det är bra. 67 procent klarar provet i simulatorn, vilket visar hur många som orättmätigt har förvägrats praktiska körprov. Det är dyrt att göra testet, man blir illamående och man får bara göra ett enda försök.
Det är bra med körsimulatorn, men det borde öppnas för praktiska körprov med erfarna handledare. Jag hoppas att översynen kommer att leda till detta. Det är obegripligt att den möjligheten inte har funnits i Sverige. Nu kommer en ny generation tjänstemän på Transportstyrelsen, som förhoppningsvis kan arbeta utan de låsningar som länge har funnits.
När jag lämnar riksdagen hoppas jag att nya Staffan Danielsson kommer in i riksdagen och bevakar frågan. Vartefter experter och statsråd förnyas blir det också nya krafter. Jag ser Tomas Eneroth som en lovande ny kraft, och det är jag glad för. EU har regler om proportionalitet, en praxis, som rör hur långt ett land kan gå i strängare regelverk för medborgarna än vad EU:s regelverk medger.
Min uppfattning är att Sverige har gått alldeles för långt i sin stränghet så att Sverige alltså bryter mot EU:s proportionalitetsprincip. Nyttan för kollektivet är mindre än den oerhörda inskränkningen för en del personer.
Det hade varit bättre att låta någon annan än Transportstyrelsen utreda frågan; jag uppfattar att Transportstyrelsen har fastnat i prestige och självtillräcklighet. Det var ett nytt besked för mig att Transportstyrelsen jobbar med frågan. Jag ser positivt på en översyn.
Statsrådet säger att den kan leda till nya möjligheter, och jag hoppas verkligen det. Jag accepterar att Transportstyrelsen får chansen, och det ska bli mycket intressant att se vad man kommer fram till. Transportstyrelsen vet att vi kritiker kommer att lusläsa rapporten och de internationella jämförelserna och ha synpunkter om jämförelserna skulle visa sig inte vara exakta.
Jag hoppas att siffrorna är exakta, och jag tror att de kommer att visa att Sverige i bästa välvilja har satt upp för stränga regler och att de kan utformas på ett rimligare sätt. Det är bra med körsimulatorn, och vi behöver öppna för en praktisk uppkörning. Norge, som har lägre trafikdödlighet än Sverige, har ingen körsimulator utan endast praktiska körprov över hela landet.
Det går alltså att kombinera. Jag kan flagga för att jag i mitt nästa inlägg i samband med mina slutord kommer att överlämna en liten skrivelse till statsrådet från före detta skolchefen i Östergötlands landsting tekn.mag. Roland Nilsson.
Han är i någon mån drabbad av detta problem och har engagerat sig i frågan, och han har lyft fram verkligheten mycket bättre än jag.
Staffan Danielsson (C):
Vi är självfallet överens om kraven på bra trafiksäkerhet - att minska trafikdödligheten - och att det ska finnas förutsättningar i Sverige för detta. Här brister det ofta. Många som kör bil i Sverige har tagit körkort i Europa eller i övriga världen utan krav på syntester. De får köra mycket länge.
Norrmän och andra utan dessa stränga krav kör ständigt bil i Sverige. Vi måste ändå ta till oss och anpassa oss lite där Sverige har legat för strängt. Det är vad jag hoppas av översynen. Att enbart godta test i en syntestmaskin som inte är utvecklad för körkortsprov har lett fel. Det blir en oerhörd stress, och den enda domaren är maskinen.
De krav som Transportstyrelsen i sin vishet har satt upp har gjort att av dem som nu äntligen får en andra chans i körsimulator klarar sig 67 procent. Många har drabbats av att orättmätigt få sitt körkort fråntaget.
Jag hoppas att vi efter Transportstyrelsens översyn ska få rimliga regler och praktiska körprov. Syntestmaskinen Humphrey kan vara ett hjälpmedel men inte den enväldige domaren. En del drabbade personer har engagerat sig i frågan. De är desperata och forskar i frågan, och många av dem är mycket kompetenta. Roland Nilsson känner jag som en hedersman, skolchef och mycket respekterad.
Jag hoppas att statsrådet någon kväll eller på jobbet läser igenom hans skrift i lugn och ro. Jag har strukit under vad som är särskilt viktigt. Om statsrådet möjligen skulle tveka om min egen uppfattning kan han lita på Roland Nilssons!
Staffan Danielsson (C):
Tack för svaret, landsbygdsministern! Jag ger gärna landsbygdsministern kredd för att regeringen har tagit bort den här fullständigt orimliga regeln som har gällt i flera decennier att om vi som myndighet har utfärdat tre förelägganden, små eller stora, har vi, staten, rätt att komma om natten och tvångsomhänderta en hel besättning. Så har det varit, och det har utnyttjats ibland. Det har regeringen tagit bort - det ger jag kredd för - och det borde ha skett mycket tidigare.
Då tycker jag att länsstyrelsen ska gå till domstol, till tingsrätt, så att bägge parter kan föra fram sin uppfattning och tingsrätten bedöma. Nu är det myndighetsbeslut som fattas, och de är inte alltid baserade på djurskyddslagen utan på föreskrifter och förordningar som Jordbruksverket har utfärdat självt.
Det är väldigt sällan som Jordbruksverket och länsstyrelserna hänför mål till domstol där brott mot djurskyddslagen har begåtts. En orsak till det kan vara att man inte klarar hem det för att det är de egna föreskrifterna som har blivit lag i stället för lagen.
Miljö- och jordbruksutskottet har tillkännagivit det som jag säger, alltså att regeringen bör ändra så att tingsrätt, domstol, ska avgöra när det ska bli sådana här omfattande beslut. Jag hoppas att landsbygdsministern jobbar vidare i rätt riktning med det här. Sydsvenskan har en artikelserie om fall där det är uppenbart att länsstyrelserna har agerat fel och djurägare har drabbats.
Det är sällan, för det är sällan som förvaltningsdomstol omprövar myndighetens beslut. Man skriver ibland till och med att man inte prövar myndighetens beslut för att man inte har den kompetensen. Därför borde sådana här ärenden gå till tingsrätt. Den artikelserien är läsvärd. Jag har fått starka reaktioner från många inför den här debatten när jag har diskuterat i sociala medier, på Facebook, i grupper och så vidare.
I stort sett samtliga som jag har diskuterat med delar min bild av länsstyrelsens enorma makt: Beslut tas av en mycket liten krets, och möjligheterna att överklaga finns egentligen först i efterhand och inte före. Det finns en gravad hund i de här frågorna, för att citera Refaat El-Sayed.
Jag vill tacka alla som har givit mig synpunkter inför den här debatten, och jag kommer att på min blogg - googla "Staffan Danielsson" så kommer ni till bloggen - lägga ut de utvecklade synpunkterna rörande varför det är en ko på isen eller en gravad hund i laxen, som man kan säga.
Jag hoppas att landsbygdsministern och regeringens expertis tar del av det som kommer att läggas ut på min blogg och att prövningen av tvångsomhändertagande av djur och djurförbud förhoppningsvis i fortsättningen främst kommer att ske i tingsrätt med ökad rättssäkerhet för både stat och djurägare som följd.
Mitt budskap är inte bara till landsbygdsministern, som ändå har gjort en hel del, utan till hela riksdagen och alla partier som i all välmening har låtit lagstiftningen bli alltför sträng och fyrkantig i de här frågorna.
Staffan Danielsson (C):
Vi är överens om att om djur far allvarligt illa ska myndigheten ha rätt att tvångsomhänderta omedelbart och utan förvarning. Den nya djurskyddslagen innebär väsentliga förbättringar på de punkter som vi har diskuterat, och det är obegripligt att det har kunnat vara som det har varit tidigare med en enorm makt hos länsstyrelsen och ett enormt underläge för djurägarna.
Även djurägare som kämpar och inte lyckas riktigt bra med sin djurskötsel är människor, och det här är en bedömningssport. Vi är överens om att far djuren mycket illa ska de tas om hand.
Det som återstår är fall som detta: Det har varit månader eller år av diskussioner och länsstyrelsen har kanske åsikter om detaljer, men det har ändå varit tillräckligt bra och inte alltför dåligt, och så säger länsstyrelsen att djuren måste tvångsomhändertas och djurägaren ges djurförbud.
I det läget tycker jag, landsbygdsministern, och det har även miljö- och jordbruksutskottet sagt, att det rimliga är att länsstyrelsen får samla ihop sitt material och gå till tingsrätten.
Sedan får domstol, brottsdomstol, avgöra om det är rimligt med tvångsomhändertagande och djurförbud eller om det går att lösa på ett sätt som jag också tror att vi är överens om, nämligen att myndigheterna i första hand ska stötta, hjälpa och leda dem rätt som är i gränslandet men kan bli bättre. Det är den biten som jag vill föra fram.
Det borde prövas av domstol i högre utsträckning när det inte är en stor ko på isen, om man säger så. Sedan är vi också överens om att det är ett steg i rätt riktning att det finns en möjlighet för djurägaren själv att få sälja djuren om man efter domstolsbeslut har kommit fram till att djurägaren inte kan fortsätta att ha djur. Går staten in kostar det skjortan.
Staffan Danielsson (C):
Jag tackar statsrådet för svaret, som visar hur laddad den här frågan är. Svaret handlar knappast alls om frågan utan innehåller mer allmänna formuleringar om Systembolagets uppdrag. Sakfrågan vad gäller statens alkoholmonopol är en sak. Jag kan upplysa socialministern om att vi hade en livlig debatt nyligen på centerstämman om dess utformning.
Där var det rätt nära att linjen att staten ska licensiera alkoholförsäljningen till olika handelsställen och butiker, där Systembolaget kan vara en fortsatt viktig aktör tillsammans med andra, vann majoritet. Ärligt talat tror jag att vi om en del år kan vara där. Vi får väl se. I dag gäller att det statliga bolaget Systembolaget har monopol på all alkoholförsäljning av sprit, vin och öl i starkare former.
Med de allt högre svenska alkoholskatterna ökar tyvärr tillgängligheten av sprit och öl på gator, parkeringsplatser och torg där ingen ålderskontroll sker. Det gör naturligtvis att den som vill, oavsett ålder, skaffar sig det den vill ha den vägen. Systembolagets uppdrag är enligt dess vd att sälja alkohol utan vinstintresse och med omsorg.
Det ska ske utan extrapriser och lockvaror - jo, jo. När vi går in i Systembolagets butiker möts vi av en enorm chockexponering av alkohol i olika former med sprit, vin och öl i alla prisklasser och med billiga sötade lådviner i stora fång där man går. Jag skulle vilja påstå att det lockar till köp.
Systembolaget levererar varje år in flera hundra miljoner kronor i vinst till staten. Jag skulle tro att bolaget bidrar till ökad vinförsäljning mer än vi kan inse.
Min interpellation handlar inte om detta utan om de förslag som finns om att tillåta ett litet antal vingårdar att sälja sitt vin på gården, vilket i dag sker i Finland som också har ett alkoholmonopol och som liksom Sverige är med i EU. Detta diskuteras politiskt av medborgarna och av riksdagens partier. Jag är för att vi inför denna rätt.
Om EU skulle grymta får vi diskutera med dem, men vi ska inte lägga oss platt ned och dö.
I denna debatt kastar sig plötsligt Systembolaget och dess vd in med stora annonser i 56 tidningar och i personliga brev till varje riksdagsledamot med uppmaningen: Tillåt för Guds skull inte vinförsäljning i några gårdsbutiker som drivs av profitintresse och utan omsorg om folkhälsan!
Statligt vinstintresse går alltså utmärkt i Absolut Vodka, tidigare, och i Systembolaget. Men seriösa vingårdar med små marginaler fördöms som profithungriga. Det är en ynklig argumentation. Ska alltså ett statligt dotterbolag och dess vd skriva medborgarna och deras uppdragsgivare riksdagen på näsan om hur reglerna för bolaget och monopolet ska utformas?
Innebär bolagets uppdrag att informera om skadeverkningar av alkohol att ge medborgare och riksdag direktiv för hur reglerna kring bolagets verksamhet ska utformas? Jag är upprörd. Delar socialministern min upprördhet, eller är det precis så här statliga bolag ska agera?
Staffan Danielsson (C):
Det här börjar bli riktigt intressant. Socialministern och jag är överens om att Systembolaget har i uppdrag att informera allmänheten om alkoholens skadeverkningar och så vidare. Socialministern säger dock att regeringen inte ska lägga sig i hur bolaget fullgör detta. Det är anmärkningsvärt.
Vi får reda på att Systembolagets styrelse och ledning den 11 september informerade om att man avsåg att göra externa informationsinsatser. Det är uppenbart att brevet till riksdagsledamöterna som har skrivits av vd, om hur vi ska agera och utforma villkoren för Systembolaget, var förankrat i bolagets styrelse.
Statsrådet visste om att en kampanj skulle ske men inte exakt hur och såg ingen anledning att agera.
När jag frågar hur statsrådet ser på det sätt på vilket bolagets styrelse och vd agerar, när det gäller att skriva brev till sina uppdragsgivare i riksdagen, annonsera till allmänheten och skriva oss på näsan om hur reglerna för hur bolagets verksamhet ska utformas, får jag svaret att det ligger i deras uppdrag. Statsrådet agerar inte i efterhand.
Det gör inte heller bolagets styrelse. Den här debatten visar på viktiga principfrågor som vi får fortsätta att diskutera. Det är möjligt att konstitutionsutskottet också bör diskutera detta. Det får vi se. Jag tackar statsrådet för en bra debatt och för de raka och tydliga svar jag har fått. Jag tycker inte alls att de är tillfredsställande, men tackar ändå för debatten.
Staffan Danielsson (C):
Landsbygdsministern! Jens Holm, Carl Schlyter och olika djurskyddsföreningar med flera motsätter sig något mer flexibla regler för smågrisuppfödning och gör en stor sak av detta. En del av motståndarna vill nog inte ha någon svensk smågrisuppfödning alls utan rekommenderar i stället att man inte alls äter griskött.
Sveriges grisuppfödning är i världsklass vad gäller höga djurskyddskrav. I andra länder, till exempel på kontinenten i EU, är reglerna inte lika stränga. Antibiotikaanvändningen är mycket högre, och användningen av halm mycket lägre eller ingen.
De av oss människor som är allätare och äter griskött samt gillar djurskydd bör alltså köpa svenskt griskött. Det ger också förutsättningar för ett bättre kretslopp och mindre transporter. Man skulle kunna sätta ribban ännu högre än vad svensk djurskyddslagstiftning gör i dag. En del vill att man bara ska köpa ekologiskt griskött.
Det kostar dock dubbelt så mycket och har en marknadsandel på kanske 2 procent. Om till exempel Miljöpartiet eller kanske Vänsterpartiet skulle få med Socialdemokraterna på den bogen skulle tvivelsutan importen av griskött, som redan har ökat kraftigt i många år, explodera och öka mycket kraftigt. Svensk grisproduktion skulle då minska mycket kraftigt.
Då har vi gjort bocken till trädgårdsmästare, och de grisar vi äter har fått det mycket sämre. Det är det man måste ha med i bilden när man diskuterar de här frågorna. Import innebär nämligen att de grisar som vi äter har levt under lägre djurskydd än det som vi har i dag och som ligger i världstäten. Det är bra att livsmedelsstrategin finns och är beslutad.
Strategin ska ge förutsättningar för att öka svensk livsmedelsproduktion, så att djuren får det bättre. Utan ökad lönsamhet och konkurrenskraft kommer detta inte att vara möjligt.
Därför är det i grunden bra och nödvändigt att se över svenska regelverk, sänka svenska skatter och kanske göra regelverken lite mer flexibla på ett och annat ställe där de i dag kanske är lite fyrkantiga. Vi är alltså överens om ett fortsatt gott djurskydd.
Vi ska se till att svensk grisnäring står starkare, och det är det som jag uppfattar att staten, Jordbruksverket och näringen i dialog med andra nu möjliggör. Det är ingen stor dramatik. Huvudregeln är 28 dagar för avvänjning av smågrisar, och den ligger kvar.
Men om grisgården är mycket väl skött och uppfyller elva villkor för god djurhälsa och djurvälfärd kan av praktiska skäl en liten del av smågrisarna i någon kull vara yngre. Det är det den här debatten handlar om.
Det här kan bidra något till att svensk grisnäring kan stå emot den ökande importen av griskött från andra länder med lägre djurskydd, vilket är nödvändigt. Grisar får det inte bättre om importen av griskött till Sverige ökar. Vi är stolta över svensk livsmedelsproduktion och vill ha ett fortsatt gott djurskydd. Det är vi överens om. Vi vill att svensk livsmedelsproduktion ska öka.
Ska detta ske måste man kunna förenkla regelverken och göra det lite mer flexibelt. Låt oss inte överdramatisera detta!
Staffan Danielsson (C):
Försvarsminister Peter Hultqvist och civilminister Ardalan Shekarabi har båda starkt förespråkat att konsumenter och offentlig sektor ska handla närodlad mat från Sverige, av till exempel miljö- och sårbarhetsskäl samt för att hela Sverige ska leva. Även landsbygdsministern talar i denna riktning, och det är bra. Riksdagens beslut om en livsmedelsstrategi talar också om vikten av att öka hela den svenska livsmedelsproduktionen.
Regeringen, där även Miljöpartiet ingår, väljer sedan att sätta upp delmål där man ensidigt lyfter fram att kommuner och regioner främst ska handla ekologiskt från hela världen. Det innebär att det vanliga, miljövänliga svenska jordbrukets produkter får mycket lite utrymme samtidigt som importen ökar. Mina frågor är enkla: Varför respekterar inte regeringen de mål om att hela den svenska livsmedelsproduktionen ska öka som riksdagen har beslutat om?
Varför lyfter man ensidigt fram bara en mindre del av den?
Staffan Danielsson (C):
Låt oss reda ut det här på en halv minut, landsbygdsministern. Vilka signaler ger det att den offentliga sektorn knappt ska köpa någon mat alls från världens bästa vanliga miljövänliga jordbruk utan endast från en mindre del av det? Kan ministern förstå att den stora majoriteten av Sveriges bönder, vars produktion inte är av intresse för kommuner och regioner, känner sig åsidosatta? Varför prioriterar regeringen bara en mindre del av det svenska jordbruket?
Varför respekterar man inte riksdagens målbeslut?
Jan Lindholm (MP):
Fick jag någon fråga? : Nej, men det var en kommentar till detta.) Jag har liksom inte lärt mig det här riktigt. Jag brukar klaga på att jag blir så fångad av frågan att jag inte klarar av att säga något annat. Nu fick jag ingen fråga, och då vet jag inte vad jag ska säga! Jag har egentligen inte satt mig in i vad de olika partierna har för ståndpunkter i de här frågorna.
Jag har försökt klara av socialutskottet sedan jag kom hit. Personligen kan jag därför inte ge så mycket kommentarer till det här. Men jag sade inte att fastighetsskatten ska avskaffas, utan jag sade att den ska avskaffas i den form den har i dag.
Jag sade också som ett exempel att vi i väntan på att vi hittar ett sätt att göra det skulle kunna tänka oss att man plockar bort fastighetsvärdet som underlag för förmögenhetsskatten. Vi har diskuterat den formen. Det är klart att det kan finnas de som gör så som Per Landgren säger att man inte gör och köper en fastighet av ekonomiska skäl.
Men det bör inte vara så. Vi tycker att det är en viktig fråga att synliggöra att boendet bör vara ett boende och inte en finansiell planering eller handling. Men hur ska det här se ut? Vi är ett litet parti som inte har så stora resurser, så vi har inte haft någon egen intern utredning om det här ännu. Jag kan därför inte säga hur jag ska förhålla mig till det förslaget, inte ens med de små siffrorna.
Som kommunalpolitiker är jag införstådd med kopplingen till de kostnader som vi har i kommunen och som vi har så svårt att finansiera. Det är just därför vi har fört den diskussionen konkret - för att försöka i vår kommun att få människor att se relationen mellan finansieringsbehoven och kostnaderna.
Jan Lindholm (MP):
Jag tror inte att jag har något mandat att så här på en gång säga att jag ställer mig bakom en reservation i det här betänkandet. Då får jag nog gå hem och läsa på till voteringen i morgon.
Jag tyckte att jag under anförandena från företrädarna för både Vänsterpartiet och Socialdemokraterna inte hörde någon hallelujasång till systemet som det är i dag utan tvärtom en hel del funderingar kring hur det här fungerar i längden.
Jag vet inte hur mitt parti har jobbat med det här i samarbetet och hur hårt man har drivit det i förhållande till andra frågor. Jag vågar inte säga att vi kommer att jobba mer eller mindre med det. Jag vet inte vad vi har för något i en pipeline någonstans på det här området. Men jag vet att vi inte har prioriterat det här när det gäller de ekonomiska utrymmen som behövs.
Det behövs rätt mycket pengar i statsbudgeten för att börja röra i det här ordentligt och konkret. Utreda kan man kanske göra, men om man ska få en förändring till stånd handlar det om mycket pengar i statskassan. Jag tror att vi kommer att kunna ta tag i den här frågan.
Jag vågar inte säga att vi redan under nästa mandatperiod kommer till skott, men om vi kan använda nästa mandatperiod till att hitta bra lösningar, kanske vi i ett lite längre perspektiv, låt oss säga sex år, har fått ett nytt system där vi kan hantera fastigheter för det egna boendet på ett annat sätt än som kapital.
Jan Lindholm (MP):
Vi kommer inte att byta sällskap. Vi tycker att det är viktigt att partierna går till val var för sig. Vi tänker inte skriva ihop någon plattform med något parti inför valet. Det har vi inte för avsikt att göra. Vi tänker gå till val på vår egen politik. Politik är ju så mycket. Den här frågan är bara en av många frågor.
Det som gör att jag känner mest oro för vad som skulle kunna hända med det här landet om det vore så olyckligt att vi fick ett borgerligt styre efter valet är faktiskt att jag har hört Kristdemokraternas ekonomisk-politiska talesman på ett ekonomiseminarium yttra att skattenivån i Sverige ska ned till EU-nivån.
Senast i förra veckan, eller om det var fredagen i veckan innan, hade jag en debatt med Kristdemokraternas socialpolitiska talesman, Chatrine Pålsson, där vi diskuterade finansieringen av den borgerliga ekonomin, sociala frågor och sådant. Då sade hon samma sak. Det är deras ambition på sikt att komma ned till EU-nivån.
Det betyder att vi ska plocka bort ungefär 250 miljarder, och en del säger att det är mer än så, från den offentliga sektorn. När man börjar laborera med sådana volymer som 28 miljarder, eller 30 var det någon som sade, när det gäller fastighetsskatten blir det jättetufft. Folkpartisterna var ju lite försiktigare i den debatten. Jag har inte hört någon siffra från Gunnar Andrén här nu.
Detta att slåss för och våga ta ansvar för en ganska stor offentlig sektor tycker jag är det avgörande för hur vi i mitt parti väljer.
Jan Lindholm (MP):
Jag tror först och främst att det är ni borgerliga partier själva som sätter er i den sitsen när ni går ut och pratar om det här borgerliga samarbetet. Då är det naturligt att vi ställer frågan vad det är ni vill. Hade ni valt att, som tidigare, gå fram var för sig tycker åtminstone jag att det hade känts renare att ha en diskussion med varje parti.
Jag tycker inte att det är något som vi ska bli beskyllda för, utan ni har satt er i den båten själva. Sedan säger Gunnar Andrén att skatterna kommer att gå upp och att de skulle gå ned om vi bytte sida här. Vi har ju problemet att vi har svårt att se hur vi klarar att finansiera välfärden de närmaste 20 åren.
Då är det inte något självändamål att sänka det offentligas intäkter. Tvärtom behöver vi hitta hållbara former för att faktiskt öka den gemensamma potten i samhället, för vi ser att de gemensamma åtagandena kommer att bli mycket stora i framtiden. Det är inte ett argument för oss.
På något sätt ska vi betala för att vi ska ta hand om våra äldre i framtiden, för att vi ska kunna ge våra barn bättre utbildning och också kunna genomföra en bra tandvårdsreform framöver. Ska vi göra det via fastighetsskatt? Nej, det tycker inte jag är så bra. Jag skulle vilja ha ett bättre system för det. Men det betyder inte att vi totalt sett får ned skattetrycket. Det tror inte jag.