Åsa Regnér (S):
Lagen om stöd och service och lagen om assistans är viktiga frihetsreformer för människors delaktighet och självständighet. Det är väsentliga ambitioner i ett välfärdssamhälle som jag och regeringen står för. Då måste också lagen om stöd och service och lagen om assistans fungera bättre. Därför ska lagstiftningarna ses över.
Vi vill av de här skälen ha mer träffsäkra och likvärdiga insatser som faktiskt möjliggör just den delaktighet i samhällslivet som var intentionen med de båda lagstiftningarna. Vi vill stärka individerna, barnrättsperspektivet och jämställdheten i dessa system.
Vi vill ha en långsiktigt hållbar kostnadsutveckling, inte minst inom personlig assistans, där kostnaderna de senaste tio åren har ökat markant utan att antalet personer har blivit fler i samma utsträckning.
Flera tunga rapporter - till exempel två statliga utredningar från 2012 och 2014, två rapporter från Inspektionen för socialförsäkringen från 2012 och 2015 samt en granskning från Skatteverket från 2012 - visar att det finns problem med att medel inom systemet används till annat än assistans och att vinstincitamenten ger skäl att driva upp antalet timmar.
Det finns enligt ISF många bolag som gör vinst på varje timme. Det är över 1 000 bolag i dag på en marknad där de privata företagen utgör ungefär två tredjedelar. Det är stora summor pengar som skulle ha kunnat användas just till personer som har rätt till stöd. Men en del går till annat.
Att se till att medlen används till rätt saker är en stor utmaning på detta område, men det finns fler. LSS och lagen om assistans är lagstiftningar som är komplexa och som börjar bli gamla. Detta är viktiga rättighetslagar. Det finns prejudicerande domar. Företrädare för funktionshindersrörelsen har upprepade gånger framfört till mig och andra att de inte alltid tycker att lagarna fungerar som det var tänkt.
Det är ett annat skäl till att regeringen har tillsatt en utredning som ska se över detta. Bristen på träffsäkerhet inom både LSS och lagen om assistans är en utmaning som är väldigt viktig att uppmärksamma. Vi måste hitta bra sätt att säkerställa att varje individ får rätt till sitt stöd. När en person inte får det stöd som hon eller han har rätt till är det en personlig krissituation.
Det är vårt ansvar att se varje sådan situation och varje människa. LSS och assistansersättningen har brister som vi onekligen måste komma till rätta med. Det är samtidigt viktigt att beskriva utvecklingen baserat på fakta. Å ena sidan ökar totalt sett antalet personer som får insatser inom de två systemen LSS och assistansersättning.
Antalet timmar per person fortsätter att öka även i år inom assistansen. Å andra sidan finns det en del insatser som minskar i omfång. I det sammanhanget vill jag vara tydlig med att regeringen inte har fattat några beslut som inskränker den enskildes rätt till personlig assistans eller föreslagit några sådana lagändringar.
Jag har hört en del partiföreträdare säga att det i år är fler som har blivit av med sin assistans än tidigare. Det är intressant, för de uppgifterna har inte den ansvariga myndigheten. Det vi däremot vet är att det just nu är ungefär 300 personer färre i den statliga assistansen än vid årsskiftet. Förra året var det 150 personer som tidigare haft statlig assistans som inte längre fick det.
Åren dessförinnan, 2013 och 2014, var det 280 personer som lämnade detta. Vi vet ännu inte hur det kommer att vara i år - det vet ingen. Däremot måste vi följa det. Jag träffar människor som berättar att de upplever att det har blivit svårare att få stöd. Det tar jag på stort allvar. Vi måste följa utvecklingen särskilt noga just nu.
Jag får mejl och samtal. Jag träffar personer som tror att regeringen skär ned både i den statliga assistansersättningen och i insatserna inom LSS. Vi har inte fattat några sådana beslut. I de möten som jag har framförs också flera förslag på hur systemen skulle kunna förändras och förbättras. Jag hade bland annat ett möte med neuroförbunden nyligen, och i går hade jag ett samtal med en mamma som har två barn med personlig assistans.
Regeringen får snart en översyn som berör frågan om egenvård inom assistansen, och jag ser ett behov av en analys av det femte grundläggande behovet. Självklart ska staten, landstingen och kommunerna gemensamt leva upp till våra åtaganden enligt lagen. Jag är angelägen om tre saker. För det första ska den som har rätt till assistans eller andra insatser inom LSS få det stödet.
För det andra ska vi komma åt det överutnyttjande som flera rapporter har visat finns, där medel går till annat än assistansen. För det tredje har jag ett stort ansvar för att skattebetalarnas pengar används till det ändamål de är avsedda för. Det ansvaret tar jag på stort allvar.