Fredrik Malm (L):
Jag tackar Vänsterpartiet, som har tagit initiativ till denna extrainsatta debatt. De flyktingströmmar vi nu ser i världen saknar motstycke i historien. Nästan 60 miljoner människor är på flykt, och antalet ökar. Även om bara en liten del av dessa flyktingar kommer till Sverige är det en stor ansträngning för vårt land.
Vi har en tuff situation i dag i Sverige i våra kommuner. Vi har bostadsbrist, och vi har långa väntetider i Migrationsverkets mottagningssystem. Jag är övertygad om att vi kommer att klara det här. Jag är övertygad om att det som nu sker med de stora flyktingströmmarna på lite längre sikt kommer att vara till gagn för Sverige.
Men den kris vi ser just nu, detta år, förra året och kommande år, ställer stora krav på Sverige och på Europeiska unionen. Det måste vi våga erkänna. Tyvärr brister det politiska ledarskapet. Europeiska unionen är splittrad. Medlemsstaterna är splittrade likaså. I Sverige är vår statsminister märkbart frånvarande - eller kanske vi ska säga omärkbart frånvarande.
Vi ser en fantastisk solidaritet hos en massa människor i Sverige i dag. Vanliga människor kliver nu fram och hjälper till på olika sätt för att hantera en otroligt svår humanitär och social situation.
Vi ser människor i våra kommuner, kommunanställda, mellanchefer, kommunchefer, enhetschefer och vanliga människor inom socialtjänst och inom utbildningsväsen runt om i hela vårt land som på olika sätt har aktiverat krisplaner och nu försöker få situationen i Sverige att fungera när det kommer fler och fler asylsökande och fler och fler ensamkommande. De är hjältar; de står upp för att få situationen att fungera.
Från regeringen ser vi dock inte alls denna febrila aktivitet. Flera talare här har talat om lagliga vägar. Men det finns inte en enda till kvotflykting med i denna budget - inte en enda! Jag stod på Medborgarplatsen för några veckor sedan, och jag lyssnade på Stefan Löfven. Dessutom trodde jag faktiskt lite grann att han menade allvar med det han sa, men det var inte så. Det blir inte fler kvotflyktingar. EU som helhet ska öka kvoten, men inte Sverige. Vi ska tydligen inte gå före. Det är förvånande.
Vi har från Folkpartiets sida föreslagit en kraftig ökning av kvotflyktingar. Vi ser inte heller några kraftfulla förslag för att öka bostadsbyggandet i Sverige. Trots att vi har nästan 10 000 personer som är kvar i Migrationsverkets mottagningssystem kommer det inte några kraftfulla förslag om detta.
På samma sätt har vi många nyanlända som måste in på arbetsmarknaden, och man försämrar då RUT-avdraget, höjer skatten för att anställa unga och så vidare, vilket inte kommer att hjälpa detta. Fru talman! Detta är ytterst bekymmersamt, för det betyder att Sverige ställer upp väldigt mycket och hjälper människor att få komma hit, men vi gör det mycket svårare för människor att kunna komma in i vårt samhälle och långsiktigt rota sig här.
Det är förstås ett mycket stort problem. Just nu befinner sig dessutom EU-samarbetet i ett formativt skede där Dublinförordningen i praktiken är satt ur spel och där Schengensamarbetet riskerar att gå samma öde till mötes om inte ett ledarskap nu upprättas i EU som gör att vi kan hantera situationen bättre.
Problemet är att det är omöjligt att nå enighet om en politik som verkligen skulle kunna klara av att hantera situationen eftersom flera EU-medlemsstater är så restriktiva i sin grundhållning. Om man fattar besluten med majoritetsförfarande kommer å andra sidan de som är emot detta och som vill stänga gränserna inte att bry sig om besluten. Då får inte politiken någon legitimitet. Europeiska unionen är lamslagen.
I bästa fall kan man enas om någonting som både Angela Merkel och Victor Orbán kan ställa upp på, och då förstår vi hur urvattnat det i sista hand kommer att bli. Fru talman! Samtidigt är det väldigt lite som tyder på att trycket på Europeiska unionen och Sverige kommer att minska framöver. Fler människor kommer att tvingas att fly eller invandra till Europa. Då kan vi stå här och upprepa: Hjälp dem på plats!
Men människor kommer till Europa. De kommer hit på olika sätt. De knackar på dörren, och de finns i våra länder. Det är klart att man kan skicka tillbaka dem till Aleppo och säga: Hjälp dem på plats! Men det är svårt att verkställa den typen av avvisningsbeslut, kan jag säga till Sverigedemokraterna. Kriget i Syrien har drivit över 4 miljoner människor på flykt ut ur landet. Ungefär 8 miljoner människor har tvingats lämna sina hem inom landet.
Det betyder att varannan invånare i ett land med 23 miljoner invånare före kriget - nu är de ungefär 22 1⁄2 miljoner - har tvingats lämna sina hem. Det är klart att denna härdsmälta till slut kommer att tvinga fram ett större internationellt ingripande eller i alla fall ett större åtagande för att hantera den humanitära härdsmälta som pågår.
Avslutningsvis, fru talman: Jag vill - och jag tror att vi alla vill det - att vi i framtiden ska kunna blicka tillbaka på den här tiden och se att här fanns stora utmaningar för Sverige och Europa, men vi klarade det. Vi blev fler människor i våra länder. Människor som lärde sig språket fick jobb och kom in på arbetsmarknaden. Det är givetvis det vi måste sträva efter.
Vi vill inte blicka tillbaka på detta och se tillbaka på en period där mottagningssystemet havererade, där utanförskapet sköt i höjden och där rasismen skenade.