Sven Otto Littorin (M):
Rätt rejäla törnar mot den svenska modellen, säger Patrik Björck. Ja, om man definierar den svenska modellen som en socialdemokratisk modell är det naturligtvis helt korrekt. Men den svenska modellen känner ingen politisk färg. Den borde inte göra det. Jag vill återigen påminna om att det var en borgerlig regering som i maj 1928 införde kollektivavtalslagen, i strid mot Socialdemokraterna, som organiserade en politisk strejk på tre timmar mot kollektivavtalslagen. Varför var det så?
Jo, de borgerliga politikerna på 20-talet insåg att en kollektivavtalsbaserad modell är bra därför att den ger förutsägbarhet, stabilitet och arbetsfred under avtalsperioderna. Det argumentet håller fortfarande, och den debatten kan vi gärna ta. Så är det med det. När jag fick den här interpellationen tänkte jag: Nu måste jag ta fram en artikel. Det har ju skrivits en del om det vi håller på med, och allting är väl inte alltid positivt i alla tidningar.
LO-tidningen hade en artikel på nätet med rubriken "Alla positiva efter första träffen". Jag har satt upp det på jobbet, för det är väl första och sista gången man får en sådan artikel efter ett möte man organiserar. Det var ett väldigt bra och konstruktivt möte.
Det var det därför att alla runt bordet insåg att vi nog får ta ett djupt andetag nu, att vi inte kan ha en ordning där vi snurrar till det för oss på ett sådant sätt att det uppfattas som att det hotar de grundläggande spelreglerna för lönebildning och funktionssättet på arbetsmarknaden. Vi kommer att hantera den här domen i Sverige, tillsammans med parterna. Vi kommer att göra det med den juridiska experthjälp som vi kan få. Regeringen kommer att göra sitt.
Vi kommer att titta över de lagar och regler som behöver ändras både för att vi ska kunna följa EG-rätten och domstolens dom och för att vi ska kunna värna om det som vi vill värna om, nämligen grunderna för relationerna på svensk arbetsmarknad. Men det handlar naturligtvis också om att parterna själva behöver titta över avtalskonstruktioner.
Den bärande kritiken i domen handlar ju om bristen på transparens just i det här enskilda avtalet, som gjorde att det var svårt att avgöra i vilken mån det kunde sägas vara okej att det ena avtalet trängde ut det andra. Det var liksom ingen strid om det omkring bordet, utan alla insåg att det var på det sättet. Vi kommer att se till att den expertgrupp som kommer att arbeta med det här kommer att jobba väldigt nära parterna.
Det blir något slags iterativt arbete där man jobbar parallellt med varandra för att se till att man hanterar det här på bästa sätt. Jag vill poängtera lite grann att vi har kontakt också med andra länder och EU-kommissionen om detta. Det ska påpekas. Det är onekligen så att den här domen har fått stor uppmärksamhet i ett och annat av länderna i vår omgivning. Man har varit väldigt nyfiken på hur vi tolkar det här och på vilket sätt vi anser att vi kan hantera konsekvenserna av domen.
Jag har också haft kontakt med sysselsättningsutskottet i EU-parlamentet och andra som har varit intresserade av detta. Då är det väldigt skönt att konstatera just att vi har en process på gång med parterna, att det finns en samstämmighet om arbetets inriktning och tempot i arbetet.
Parallellt med den här diskussionen pågår naturligtvis ett annat arbete som vi alla följer med stor spänning, nämligen fördiskussionen, eller vad man ska kalla det, om en start av en eventuell förhandling om ett nytt huvudavtal. Även om de två spåren inte finns i samma arbetsgrupp är det klart att det ena har en viss påverkan på det andra. Det är därför viktigt att vi skyndsamt kommer framåt.