Rickard Persson (MP):
Nedsättningen av socialavgifterna för unga är och har varit en dyr och ineffektiv reform. Det har, som tidigare sagts i debatten, alla regeringens egna expertorgan konstaterat, även under den tid Alliansen satt vid makten.
Till exempel har IFAU, Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, konstaterat att det fanns positiva men förhållandevis små effekter av dessa riktade satsningar. Den första sänkningen uppskattas ha gett 6 000-10 000 arbetstillfällen för ungdomar på kort sikt. Det mesta har tytt på att den andra sänkningen inte gav någon ytterligare sysselsättningseffekt.
Intäktsbortfallet per skapat jobb uppgår till mellan 1 miljon och 1,6 miljoner kronor, vilket motsvarar omkring fyra gånger den genomsnittliga anställningskostnaden för 19-25-åringar. Men det var då det. Utredningen har något år på nacken.
Nu uppgår den totala kostnaden för reformen till ca 14 miljarder kronor per år, och då skapas i sitt bästa scenario ett ungdomsjobb för en kostnad av minst 1,4 miljoner kronor och i sämsta fall av upp till ca 2 miljoner kronor.
Finanspolitiska rådet konstaterar: "Lägre arbetsgivaravgifter för alla ungdomar är en dyr och ineffektiv åtgärd för att sänka ungdomsarbetslösheten." Ekonomistyrningsverket har uttalat gällande nedsättningen av socialavgifterna att effekterna på sysselsättningen sannolikt är små och att det minskar kostnaden för anställningar som i hög grad skulle blivit av ändå.
Även den myndighet som praktiskt arbetar med arbetslöshet och arbetsmarknad, Arbetsförmedlingen, säger "att forskningen om effekterna av arbetsgivaravgiftssänkningen på sysselsättningen i allmänhet visar på försumbara effekter".
Jag skulle kunna fortsätta att referera till flera andra aktörer som är kritiska till denna reform, till exempel Konjunkturinstitutet och ett flertal nationalekonomer. Reformen har heller inte främst uppmuntrat sysselsättningen i småföretag, trots att det är där som jobben skapats. Under 20 års tid har de stått för fyra av fem nya jobb.
Arbetsgivaravgiftssänkningen kostar alltså ca 14 miljarder kronor per år.
I stället för att dessa pengar ska gå till jobb för unga som till stora flertalet ändå hade fått arbete och öka företagens vinstmarginaler med skattesubventioner skulle man för samma belopp, om man räknar med en lön på 30 000 kronor plus arbetsgivaravgifter efter några år i yrket, till exempel kunna anställa drygt 32 000 nya lärare eller sjuksköterskor.
Detta är bara sagt som en jämförelse i fråga om hur ineffektiv denna reform är. Vi vill avveckla denna dåliga reform och satsar i stället på kraftfulla arbetsmarknadsåtgärder med bättre träffsäkerhet. Insatserna måste individualiseras och riktas till de grupper av ungdomar som behöver dem. Generella åtgärder mot hela gruppen ungdomar ger inte någon önskad effekt.
Vi kommer att satsa på traineejobb riktade till arbetslösa ungdomar inom vissa delar av välfärdssektorn. Traineejobben är viktiga både för att motverka ungdomsarbetslösheten och för att öka personaltätheten i välfärdssektorn och därmed höja kvaliteten i verksamheten.
I budgetpropositionen för 2015 föreslog regeringen att det skulle avsättas medel för fler utbildningsplatser inom vuxenutbildningen - detta för att möjliggöra för ungdomar som erbjuds traineejobb att kombinera arbete med relevant yrkesutbildning som också är viktig.
Jag är för min del övertygad om att dessa och andra åtgärder är mer effektiva för att på sikt skapa arbete både för ungdomar och andra än vad denna ineffektiva reform är. Herr talman! Jag har inget yrkande nu, utan vi återkommer i denna fråga och andra som berör förslag till en effektivare jobbpolitik för bland annat ungdomar.
Men jag står naturligtvis bakom det särskilda yttrande som S, MP och V gemensamt har lämnat in.