Jan Lindholm (MP):
Jag är naturligtvis väl medveten om att det inte är någon enkel uppgift att genomföra förändringar i miljöbalken. Det kanske är svårare än på många andra lagområden. Även en förändring av bara ett litet ord kan naturligtvis få många konsekvenser, särskilt som miljöbalken är uppbyggd i så många steg.
Jag tycker inte att jag fick något svar på frågan och jag förstår att ministern inte har för avsikt att svara på frågan, trots att det absolut inte finns någonting i frågställningen som skulle göra att ministern genom att svara på den skulle bryta mot någon form av regeringsform. Det är ju rätt vanligt att ministrar har åsikter om saker och ting.
Jag har inte begärt att ministern ska beskriva någonting om vad den eventuella propositionen kommer att innehålla. Jag fick svar så långt - jag tycker att jag kan tolka det så - att det kommer någon form av förslag, att det kommer att bli en proposition. Ministern får gärna intyga om jag har tolkat det rätt, för vi är ju intresserade av att det faktiskt kommer att hända något.
Det vore märkligt om ministern inte kunde svara ja eller nej på frågan om ministern delar den eniga riksdagens uppfattning att det är angeläget att säkerställa ett väl fungerande skydd mot utbyggnad och ändrad vattenföring i de ur skyddssynpunkt viktigaste vattendragen. Det har ingenting att göra med utövningen och den kommande propositionsskrivningen. Det kan ju vara en uppfattning som ministern har och som ministern kanske kämpar för.
Jag utgår egentligen från att ministern har väldigt höga ambitioner på det här området och kanske i första hand ser det som att hon inte riktigt har fått det underlag som hon behöver. Utredaren har sagt att han egentligen delar min och riksdagens uppfattning, men han har inte riktigt underlag för att föreslå det som vi vill att han ska föreslå.
Men han kommer kanske att ompröva sin uppfattning i sitt slutbetänkande. I princip har alla remissinstanser varit inblandade i detta; de har varit bollplank för utredaren. Vad som kommer att hända tills huvudbetänkandet kommer vet jag inte, och vad som skulle kunna tillföras i remissrundan kan jag inte heller veta.
Men jag antar att regeringen vill påverka och styra, och jag utgår från att ministern, som dessutom har jobbat med dessa frågor i ett EU-perspektiv, hade ambitioner när hon blev miljöminister här i Sverige. Då skulle hon kunna vara med och påverka vad remissinstanserna ska skriva. Man kan vara med och påverka alla parter genom att uttrycka en åsikt. Är det inte en politikers uppgift?
Därför tycker jag att jag borde kunna få ett svar på denna fråga. Vad har ministern för ambitioner när det gäller att se till att skyddet inte urholkas? Det finns andra delar som ministern skulle kunna ha en uppfattning om. Hur ska vi hantera våra skattepengar?
En av grunderna är att Kammarkollegiet skrivit ett ganska övertydligt brev till civilutskottet om att Kammarkollegiet sysselsätts av en del personer och företag helt i onödan med mål som de som ansöker vet aldrig kommer att leda någonstans. Det här kostar många miljoner varje år.
Kammarkollegiet ber mer eller mindre oss politiker att se till att man slipper hålla på med detta. Här borde en minister också ha en skyldighet att ha en uppfattning. Är det rimligt att vi ska kasta massor av skattemiljoner i sjön på fullständigt onödigt processande?