Mikaela Valtersson (MP):
Med risk för att bli lite tjatig, eftersom det är tredje gången jag är med i en debatt i dag, tänkte jag prata lite om förskolan. Det som händer tidigt i ett barns liv är avgörande för hela livet. Det är därför de första åren i livet är så viktiga. Ett samhälle där ett barn från sin första dag känner sig välkommet och omhändertaget har vunnit mycket i strävan mot hållbarhet. I en grön familjepolitik sätts barnen i centrum.
Det kan låta sig sägas av flertalet, men att sätta barnen i centrum innebär att verkligen vara beredd att ge barn tid. Därför är det för oss i Miljöpartiet viktigt att vi skapar förutsättningar för föräldrar att tillgodose barns individuella behov att utvecklas i egen takt. Vi ska i dag ta ställning till en ny förskoleproposition som arbetats fram i samarbete mellan regeringen, Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Den innehåller flera viktiga förändringar även om flertalet av de skarpa förslagen återkommer i skollagsförslaget.
Att stärka kvaliteten i förskolan med kvalitetsredovisningar och att utveckla arbetet med föräldrars inflytande över verksamheten är för oss väldigt viktiga komponenter. Men vi behöver också, utöver detta, framöver utveckla alternativen och föräldrarnas möjligheter att välja att vara hemma de första åren. Vi kommer att återkomma till förslag om det här i helt andra betänkanden här i kammaren under motionsbehandlingen senare, i vår.
Det måste vara möjligt både med fullt utbyggd barnomsorg tillgänglig för alla och ekonomiskt stöd till föräldrar som väljer andra alternativ. Föräldrars val mellan att ha barnen hemma medan de är små eller att ha barnen i förskola, familjedaghem eller öppen förskola ska kunna göras utifrån vad som är bäst för barnen med stöd från samhället oberoende av vilken form föräldrarna väljer. Därför är det av vikt att regeringen verkställer riksdagens tidigare fattade beslut om valfrihet i barnomsorgen.
Vi tror att en mångfald av olika barnomsorgsformer berikar och leder till en bättre verksamhet. Det gäller såväl den kommunala verksamheten som enskilda förskolor, kooperativ, familjedaghem med mera. Förskolan passar inte för alla barn och föräldrar. Därför måste alternativa former uppmuntras. Familjedaghemmen är viktiga och bör stödjas för att de ska finnas kvar som alternativ. Siffror från Skolverket visar att andelen barn som är hos dagmamma har minskat under hela 90-talet och fortsätter att minska.
Man bör stärka kommunernas uppdrag att erbjuda familjedaghem då föräldrarna önskar det. Det finns dock en del problem med att göra det helt obligatoriskt, som Kristdemokraterna har med i en motion, även om jag känner stor sympati för det. Det är svårt att ålägga någon att bli dagmamma. Verksamheten sker i privata hem, vilket ytterligare komplicerar för en skrivning om en absolut rätt. Herr talman! Det är en viktig åtgärd att öka vuxennärvaron och skapa mindre barngrupper i förskolan.
Satsningar på att ge våra barn en bra start i livet är en investering som är den viktigaste och mest lönsamma ett samhälle kan göra. Antalet barn per vuxen i förskolan har ökat väsentligt de senaste decennierna. Det är till stor del barnen som har drabbats av nedskärningspolitiken på 90-talet. 1980 gick 14 % av barnen i grupper med 16 eller fler barn. Nu går nästan vart femte barn i grupper om 21 barn eller fler. Antalet barn per helårsanställd ökade med 35 % under 90-talet.
Nu tillförs därför nya resurser till kommunerna för att de ska anställa 6 000 fler i personalen i förskolan. Miljöpartiets grundläggande inställning är att resurstillskott liknande de här bäst hanteras av kommunerna och bör finnas i det generella statsbidraget. Men i det här fallet har man av olika skäl funnit det nödvändigt med ett riktat bidrag.
Därför har det varit viktigt för oss att regelverket nu är utformat för att skapa största möjliga flexibilitet inom det riktade bidraget och för att undvika flera av de problem som kommunerna har upplevt med Wärnerssonbidraget. Det gäller till exempel att basåret nu blir ett snitt av två år för att inte ett enskilt år ska få för stort genomslag och att det finns möjlighet för en kommun att under 2005/06 använda en del av bidraget för att motverka en minskning av personaltätheten.
Det viktiga är då att målet om personaltäthetsökningen nås 2007. Detta sker genom en fördelning av den så kallade barnomsorgsmodellen, som ger en smidigare övergång när pengarna sedan ska gå in i den så kallade påsen. Det fastslås nu också tydligare i den här propositionen att bidraget ska ges både till enskilda och kommunala förskolor och att det inte får göras skillnad mellan dessa.
Att nu stärka samarbetet med föräldrarna och föräldrarnas inflytande i förskolan är ett viktigt steg i utvecklingen. Föräldrarna är oerhört viktiga, och dialogen med förskolans personal måste stärkas ytterligare. Att lämna sina barn till förskolan innebär oftast något positivt för barnet och dess utveckling, men det är också ett stort steg för både barn och föräldrar. Nu föreslås utvecklingssamtal varje halvår samt att det alltid ska finnas något forum för inflytande.
Ofta tror jag att detta redan i dag fungerar bra och att det dagliga samtalet vid lämning och hämtning kanske har den största betydelsen. Det är emellertid viktigt att också ha tillgång till ett mer formellt och samlat forum för diskussion och inflytande. Förskolan ska bli egen skolform. Det är en utveckling mot en mer pedagogisk verksamhet som skett i flera steg med till exempel egen läroplan.
Vi vill dock från Miljöpartiet peka på att man bör följa den utvecklingen noga och vara uppmärksam ifall det finns tendenser till så kallad skolifiering. Vi känner en viss oro för det. Det är oerhört viktigt att betona förskolans dubbla uppdrag med omsorg och pedagogik som viktiga hörnstenar. Omsorgen är det kanske allra viktigaste under barnets första år, och förskolan måste därför behålla sin särart.
Utvecklingen måste följas och vi ser alltså med oro på den utveckling som i dag finns där förskoleklasserna alltmer skolifieras. Därför är det bra att propositionen betonar att förskolan ska ha sin särart kvar och utveckla den egna pedagogiken och lekens betydelse. Det är bra att propositionen slår fast att man är barn i förskolan, inte elev. Vi från Miljöpartiet anser att det i den kommande skollagen på liknande sätt slås fast att förskolan inte ska syssla med undervisning.
Det är också viktigt att betona att både förskollärare och barnskötare behövs även i framtiden. Båda gruppernas kompetens behövs i förskolans verksamhet, och de bidrar gemensamt till barns omsorg, utveckling och lärande.
Mellan de borgerliga partierna verkar det finnas stora skillnader i synen på barnomsorg och förskola - från Moderaternas allt större betoning på tidig skola till Kristdemokraternas betoning på omsorg, trygghet och föräldrars valfrihet, som jag i detta fall känner större sympati för. Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 35. I övrigt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.