KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, ministern, för inlägget! Jag tycker att det är välkommet att ministern talar så varmt om evidensbaserad politik. Jag tycker att detta är väldigt bra. Samtidigt vill jag vara ärlig med att vi inte vet allt om psykisk ohälsa.
När det gäller 90-talister - min generation, människor som är födda runt millennieskiftet - kan vi inte riktigt förklara varför människor i den generationen är så olyckliga eller lider av psykisk ohälsa. Jag kan göra en politisk analys utifrån att jag tror att lycka är skillnaden mellan förväntningar och utfall. Kanske har man haft föräldrar som har sagt att allting är möjligt, men sedan har man missat nästa steg, nämligen att det kommer att krävas mycket jobb.
Detta är dock endast min analys, och jag är långt ifrån någon lyckoforskare. Angående de satsningar som ministern nämnde - 1 miljard och så vidare - skulle jag vilja säga att regeringen i vårbudgeten, eller den ekonomiska vårpropositionen, satsade 100 miljoner för att motverka psykisk ohälsa i skolan. 100 miljoner är mycket pengar. Det är mer pengar än vad jag kommer att tjäna i hela mitt liv.
I det här sammanhanget kan det vara väldigt mycket - om pengarna används på rätt sätt är 100 miljoner en stor utgiftspott. Men det finns också en risk att dessa pengar försvinner i administration, och då kan 100 miljoner vara väldigt lite. Jag ser fram emot att få se hur denna satsning faller ut, för då kan det finnas skäl att göra mer av det som funkar.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar miljöministern för svaret. Låt mig inledningsvis säga att Miljöpartiet verkligen är ett parti med flera ansikten. Som ungdomsförbundare och sedan riksdagsledamot har jag rest runt i landet på bokbord, debatter och olika panelsamtal och träffat miljöpartister och medlemmar i Grön Ungdom.
Då har det slagit mig att de är nyfikna, visionära, klarsynta och konstruktiva unga som på riktigt vill prata om hur vi bygger en hållbar framtid, såväl kopplat till miljöutmaningen och miljömålen som till integrationen av första generationens svenskar i detta land. Det är ingen hemlighet att jag tycker så här.
Vore Miljöpartiet enbart uppbyggt av dessa människor, som har visioner och är konstruktiva, hade Miljöpartiet kunnat vara en del av en annan regering än den som man nu ingår i med Socialdemokraterna. Sedan har Miljöpartiet ett annat ansikte, och det ser vi tyvärr mer och mer av. Det är ett miljöparti som vill införa ett nytt nationellt styrmedel i form av flygskatt, vilket inte är särskilt effektivt.
Man vill också genomdriva storskaliga förbud av till exempel trålning, vilket är ganska näringsfientligt för västkustregionen. Man driver också på för mål om 100 procent ekologiskt i EU, trots att man vet att det leder till mindre skördar och att världen har begränsat med mat. Detta är en nyans, minst sagt.
Sedan finns det också en liten klick i Miljöpartiet som har ännu mer extrema åsikter och som verkligen vänder sig bort från vetenskapen och i stället förlitar sig på konspirationsteorier och egensnickrad politik. Det handlar bland annat om chemtrails, elallergier och ett rädslobaserat motstånd mot till exempel genetiskt modifierade grödor.
Det är tråkigt för ett parti som Sverige på något vis skulle behöva som ett konstruktivt och framtidsinriktat miljöparti. När vi talar om GMO talar vi om vetenskap. Det är den mest avancerade växtförädlingsteknik vi har just nu.
Jag tror att vi behöver tillvarata denna potential om vi ska möta den globala livsmedelsutmaningen. Det kan sägas om vetenskapen generellt att den under ganska lång tid och i allt större utsträckning har fått stå tillbaka för mer eller mindre löst tyckande. Samtidigt har känslor och fördomar tillmätts samma betydelse som objektiva fakta.
Mot bakgrund av det tycker jag att det är positivt att regeringen - och inte minst statsrådet Karolina Skog - under de senaste veckorna har lyft fram vikten av vetenskapens och forskningens centrala roll för det politiska beslutsfattandet och för den samhälleliga utvecklingen, bland annat i March for Science.
Då är det ju ännu viktigare att man inte bara skriver en välformulerad och fin debattartikel utan att man också genomför detta i praktisk politik och har det som ledord i alla beslut som man fattar. Det är intressant att fråga miljöminister Karolina Skog om man verkligen har följt vetenskapliga råd och expertis när man har fattat beslut om bland annat nya grödor som är GMO-grödor.
Både svenska Jordbruksverket och Europeiska unionens expertmyndighet Efsa har bedömt dessa två majssorter som säkra. Varför har då regeringen röstat nej? Följer regeringen då verkligen expertmyndigheternas råd?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, miljöministern, för det svaret! Miljöministern säger att det finns olika forskare som tycker olika saker. Det är viktigt att slå fast att det är lite av en chimär i många avseenden. Jag har haft en del debatter med sverigedemokrater som i klimatfrågan säger: Nej, det finns faktiskt två olika sidor av myntet. Det finns forskare som säger olika saker.
Det är sant att det finns forskare som inte tror på global uppvärmning, men då ska man vara ärligt med att det kan vara 99 procent mot 1 procent. Bara för att det finns två sidor är de inte automatiskt lika stora. Det ska man vara tydlig med. Som miljöministern säger ska man hålla isär glufosinatammonium och glyfosat.
Glyfosat är ett ämne som har funnits sedan 1970 under en rad olika varumärken. Det ämnet har bedömts som säkert av Efsa, av FAO och av Echa. Det är ju ändå tre expertmyndigheter på området.
De är inte allvetande på något sätt, men de är de expertmyndigheter som vi vanligtvis baserar den vetenskapliga bedömningen på. När det gäller glyfosat har ju regeringen vacklat. Även när dispensen skulle förlängas för ett år sedan var man emot det, även om Efsa hade sagt att glyfosater inte utgör en cancerrisk med de mängder som man utsätts för.
Det är klart att saker kan vara farliga, men det mesta är farligt om bara koncentrationen är tillräckligt stor. Det handlar om hur mycket man utsätts och exponeras för ämnet. Det kan vara korrekt att dessa majssorter kan vara resistenta mot glufosinatammonium, men likväl har Efsa och svenska Jordbruksverket rekommenderat att de ska godkännas.
Någonstans pratar vi om olika saker. Glufosinatammonium har en dokumenterad skadlig effekt, så det finns kanske skäl att fasa ut det, det är jag inte emot. Men när det gäller de grödor som man har röstat emot har expertmyndigheterna sagt att de bör godkännas. Då kan man fundera på om expertmyndigheterna från början har fått rätt styrmedel av politiken.
Ministern använder ord som alternativa fakta, och hon har gjort det även i tidigare debatter. Det är ett modeord som används ganska flitigt. Att Donald Trump har flyttat in i Vita huset betyder kanske inte att det fenomenet är så nytt.
All relativisering av vetenskap och att föra in små kilar för att så misstro är ju sådant som har funnits sedan franska intellektuella som Derrida och Foucault och som fick slå rot i Sverige i samband med 68-rörelsen då vänstern tog över på universiteten.
Sammantaget tycker jag att det är oroande om Sverige flyttar mer och mer av bedömningen av nya grödor till politiken. Jag tycker att det är rimligt att man lyssnar på expertmyndigheternas utlåtanden, som ska ligga grund för vår bedömning. Det finns många krafter i vårt samhälle just nu som försöker att påverka politiken i olika frågor och i olika riktningar.
Det är lätt att förvilla sig, för det handlar inte om några små krafter i görningen utan det gäller stora ekonomiska och demokratiska intressen.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag vill tacka ministern för svaret. Här säger hon precis det som jag vill att en svensk miljöminister ska säga i kammaren och det som jag vill att en svensk miljöminister inte ska känna några tvivel om, det vill säga att GMO är en viktig och positiv teknik. Det instämmer jag i till fullo. Därför hoppas jag att regeringen även fortsättningsvis kan basera godkännandet av nya grödor på vetenskap.
När det gäller de två majssorter som var uppe för behandling för ett antal månader sedan har både det svenska Jordbruksverket och Europeiska unionens expertmyndighet Efsa bedömt dem som säkra. Avslutningsvis vill jag återkomma till det jag sa i början av debatten. Det finns flera olika sidor av Miljöpartiet och dess företrädare.
Det finns konstruktiva och klarsynta människor som vill se en hållbar utveckling och som fokuserar på ordet "utveckling". Snarare än att stå still och säga nej till teknikutveckling, växtförädling och sådant som kan lösa våra framtidsutmaningar ska man bejaka ny teknik och forskning.
Jag tycker inte att det är hållbart att stå still, utan samhället behöver ha en hållbar utveckling, inte en ohållbar stagnation. Då behövs tillväxt och fler människor som kommer hit och bygger sig en framtid. Därigenom stärks vårt lands konkurrenskraft och framtidsmöjligheter.
Jag är glad att miljöministern slår fast att GMO är en viktig och positiv teknik. Jag önskar henne också en trevlig helg.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jakt och viltvård är en viktig möjlighet till rekreation och friluftsliv i Sverige, samtidigt som det ökar förståelsen för djur och natur och hur de samverkar. En svensk modell för jaktpolitiken, där det civila samhället genom Svenska Jägareförbundet samarbetar med berörda myndigheter, är på flera sätt framgångsrik.
Genom frivilliga insatser från jägarna har vi livskraftiga viltstammar i hela landet. Den hållbara rovdjurspolitiken säkerställer att våra fem stora rovdjur har gynnsam bevarandestatus. Det är ett viktigt och välkommet framsteg. Men svensk jakt är tyvärr inte lättåtkomlig för alla. Jägare med funktionsnedsättning behöver ofta ha ett motordrivet fordon för att ta sig fram i terrängen. Det gäller ofta en fyrhjuling.
För att få använda ett sådant fordon krävs i nästan alla fall dispens från terrängkörningslagen och från jaktförordningen. Detta system med dispenser som ordnas av länsstyrelsen är ganska tidskrävande och ganska kostsamt. Tiden för handläggning är lång - ofta mer än fyra veckor - och skulle kunna användas till mer prioriterade ärenden om man exempelvis utökade giltighetstiden för varje dispens.
Ett annat problem som många funktionsnedsatta jägare upplever är att det är en orimlig hantering som åläggs när man måste ha flera olika tillstånd för olika platser och dessutom måste bära med sig det fysiska tillståndet överallt för att man ska kunna visa upp det för polisen.
Denna fråga som är viktig för Jaktsverige har uppmärksammats av många, däribland vår svenska landsbygdsminister, statsrådet Sven-Erik Bucht. I december 2015 lovade ministern att ett förslag till lagändring skulle läggas på riksdagens bord under året. Men det blev inte riktigt så.
Det var ett välkommet besked när det kom, eftersom ambitionen för regeringen bör vara att alla människor oavsett funktionsnedsättning eller inte ska kunna delta så mycket som möjligt i alla delar av samhället. Men någon sådan lagändring eller ett effektfullt förtydligande av den nuvarande lagstiftningen har inte presenterats och inte implementerats. Problemet med olika tolkningar från olika länsstyrelser kvarstår.
Jag vet att det är svårt att inom regeringen komma överens med Miljöpartiet i frågor som rör jakt och viltvård. Men givet att statsrådet redan har lovat att detta är prioriterat, och givet att det finns en bred enighet i miljö- och jordbruksutskottet och i Sveriges riksdag för att genomföra detta, vill jag ändå passa på att fråga statsrådet Sven-Erik Bucht: Kommer detta att läggas fram på riksdagens bord under denna mandatperiod?
Vad är det egentligen som dröjer så mycket när vi ändå är överens?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar statsrådet för det korta svaret. Jag kan bara säga, som en generell kommentar till statsrådets inlägg, att det är klart att jag önskar att Alliansen hade gjort mer under sin tid vid makten. Det gäller allt från jobbskatteavdragen till arbetsmarknaden och bostadsmarknaden. Jag tror att det fanns möjlighet till mer långtgående reformer än vad vi kanske hann med under de sista fyra åren.
Det ser jag inga problem med att erkänna i kammaren. När det gäller denna fråga och att det tar tid eftersom den är komplicerad hoppas jag att statsrådet kan ha lite högre ambitioner och visa lite mer engagemang än att bara säga att det är en gammal fråga. Det jobbar ändå ett antal hundra människor på Regeringskansliet och Näringsdepartementet, och det är synnerligen kompetent folk. Det tycker jag att man ska vara ärlig med.
Om det finns en vilja från politiken och ett brett stöd i Sveriges riksdag och om statsrådet känner att han har uppbackning både från partierna och från Jägarsverige borde det gå att komma i mål med den här frågan under mandatperioden. Man ska ju se detta i ljuset av att även statsrådet SvenErik Bucht snart kommer att ha haft fyra år på sig.
Det är bara ett år kvar av mandatperioden, och ser man inte ljuset i tunneln än kanske man inte kommer att se det över huvud taget. Jag skulle vilja säga att jakt och viltvård är viktigt. Det är viktigt för rekreation och friluftsliv. För några är det ett intresse, för några är det en passion och för några är det ett yrke.
Jag tycker att det är bra att människor kommer ut i markerna, och jag tycker att det är bra att det ökar förståelsen för hur djur och natur samverkar. Jag skulle önska att statsrådet och regeringen i alla fall öppnade dörren på glänt för fler grupper, och då är funktionsnedsatta prioriterade. Detta är som sagt en gammal fråga, men nu kanske det är dags att vi ändå kommer i mål.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar statsrådet för inlägget. Innan vi går vidare med denna interpellation vill jag säga något angående det tidigare inlägget om jaktfrågor, som jag tyvärr inte hade möjlighet att svara på. Visst är det så att regeringen har kommit i mål med vissa jaktfrågor under mandatperioden, men när Sven-Erik Bucht nu ändå är på plats och är så pass ödmjuk kan jag passa på att säga att det är med blandad framgång som man har kommit i mål med dessa jaktfrågor.
Nog om detta - nu är det dags att tala om denna interpellation, som rör det svenska djurskyddet och en eventuell EU-plattform för djurskydd. Jag vill inleda med att säga att svenskt djurskydd är omfattande och håller en hög nivå. Den konsument som väljer svenskt i hyllan eller i disken kan känna sig trygg i att man har valt hållbart producerad mat, och detta gäller vare sig man väljer konventionell mat eller ekologiskt odlad mat.
Detta är viktigt att slå fast redan i början. På EU-nivå finns, i brist på annat ord, ett golv för djurskyddet, och Sverige ligger ganska högt över detta golv. Ibland talas det om att Sverige ligger lite för högt över det och att vi får en konkurrensnackdel, eftersom vår mat helt enkelt blir dyrare.
Det är klart att det kommer att kosta mer om vi har krav på att grisarna ska ha en större box än i andra länder, särskilt som vi bor i ett land med höga mark- och fastighetspriser, vilket spelar roll i en konkurrenssituation. Vad gäller framtiden är jag övertygad om att det så kallade EU-golvet långsiktigt måste höjas, vilket också är anledningen till att jag ställde denna interpellation.
Dagens nivå på svenskt djurskydd är god, och bristerna handlar inte om regelverk utan om tillsyn. Men i samband med att man höjer nivån på djurskyddet inom unionen tror jag att man behöver titta på just tillsynen. De långa djurtransporterna, som uppmärksammades av flera partier förra sommaren, var helt enkelt inte lagliga - inte ens med detta EU-golv. Därför är det välkommet att statsrådet tar initiativ till den här EU-plattformen.
Den har potential att bli någonting riktigt bra. Jag vill också säga att jag är imponerad av vilka länder som ingår - det rör sig inte om länder som jag typiskt förknippar med en hög nivå på djurskyddet. Därför vill jag fråga statsrådet Bucht hur han ser på framtiden för denna plattform. Blir det här ett diskussionsforum, eller får det någon legal status? Hur går förhandlingarna med länder som eventuellt vill ingå?
I interpellationssvaret nämns att man har goda diskussioner med flera länder - kommer detta att formaliseras på något sätt? Hur säkerställer statsrådet att goda allianser byggs nu när en viktig allierad i EU-samarbetet, i form av Storbritannien, väljer att lämna EU? Vilka lärdomar - om några - kan man dra av detta?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Låt oss ta kupering av grisar, vilket statsrådet själv nämnde, som ett symboliskt och bra exempel när det gäller djurskydd och vad det är som egentligen kostar. I vissa länder har man väldigt små boxar med många grisar i. Detta gör att grisarna blir trängda och stressade, så till den grad att de biter av svansen på sina syskon.
Många löser detta genom att kupera svansen, så att det inte finns någonting att bita av. Detta gör att man kan ha fler grisar på mindre utrymme. Grisarna lider mer men tar mindre plats. Sverige har krav på större boxar än vad andra länder har, vilket gör att det behövs fler kvadratmeter ladugård.
Om vi helt skulle harmonisera våra djurrättsregler med EU skulle vi ändå ha kvar vissa konkurrensnackdelar, just eftersom vi redan har höga mark- och fastighetspriser i Sverige. Den biten finns kvar, och så länge vi inte radikalt ändrar vår skattepolitik för jordbruket och vår äganderättspolitik kommer svenska produkter att kosta åtminstone lite mer än andra.
När det gäller den nya EU-plattformen och att göra saker i unionsformat vill jag säga att de ingångna avtal och de beslutade regelverk som vi har i unionen måste följas av alla.
Jag tror inte att problemet långsiktigt är att EU inte kommer att våga stifta djurskyddslagar, utan jag tror snarare att problemet är att vi har en del sydeuropeiska vänner som tolkar dessa lagar ganska fritt och kanske inte genomför saker och ting som vi andra här uppe i Norden gör.
Jag tror inte att det är önskvärt eller att det finns något mervärde i att vi springer före i blindo så långt att vi fasar ut vår livsmedelsproduktion och i stället importerar alla livsmedel från dem som inte sköter sig. Hela golvet måste flyttas upp innan vi börjar tänka på att försöka nå taket.
Då vi verkar på en EU-marknad vill jag säga att det absolut finns ett mervärde i svenska livsmedel, men det är ganska svårt att få betalt för detta mervärde. Här kan man vara ärlig med att svenska livsmedelsproducenter i dag inte alltid får ut vad deras produkter egentligen är värda. Det är tveksamt om vi i Sverige ska fortsätta med vår egen gold-plating och medverka till att nya pålagor läggs till de svenska livsmedelsproducenternas bördor.
Då blir en rimlig följdfråga - när vi talar om nya initiativ på EU-nivå och saker som kommer uppifrån - om denna EU-plattform kommer att påverka svenskt jordbruk och svenska livsmedelsproducenter. Kan statsrådet garantera att detta inte leder till nytt regelkrångel? Är det, så att säga, ett forum för nya regler även för oss, eller är det mer av en diskussionsgrupp för best practice?
Detta skulle vara bra att reda ut.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Då tolkar jag ändå statsrådet som att den här plattformen inte kommer att innebära att några svenska regler eller lagar behöver skrivas om, utan att det snarare handlar om att få upp EU-standarden till svensk nivå. Det blir alltså ingen förändring för svenskt jordbruk och inte heller för svensk livsmedelsproduktion. Det skulle i så fall vara välkommet.
Jag vill i det sammanhanget säga att det är viktigt att tillsynen i hela unionen steppar upp ett snäpp, för man följer som sagt inte alltid ens nuvarande lagstiftning. Problemet är kanske främst tillsynen och inte regelverket. Det är viktigt att ha med sig när man ska höja ribban. Jag vill avsluta med att tacka för debatten och konstatera att svenskt djurskydd håller en hög kvalitet.
Den konsument som väljer svenskt i butiken kan känna sig trygg med att man väljer hållbar mat, oavsett om man väljer konventionellt eller ekologiskt. Det är något som vi ska värna och utveckla. Jag tycker att vi framgent också ska vara ärliga med att miljö- och produktionsmål ska vara jämställda. Det blir inte bra om det kantrar för mycket åt det ena eller det andra hållet.
Om vi inte har den balansen tror jag att vi kan förlora både möjligheten att nå miljökvalitetsmålet om öppna landskap och viktiga arbetstillfällen i gröna näringar. Därför hoppas jag att statsrådet och regeringen samlar mod och kraft att driva en ambitiös linje i den föreslagna EU-plattformen. Det kan bli riktigt bra om det görs på rätt sätt. Men med MP i regeringen finns det en oro för att det ska hamna på kant eller helt spåra ur.
Vi får väl se om det blir fler interpellationsdebatter. Det tror jag nog ändå att det kommer att få bli. Med detta tackar jag för mig i dag.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Sverige är ett avlångt land, och därför krävs det transporter både inom regioner och mer långväga. Då behövs tåget, flyget och bilen. En blandning krävs om man ska kunna planera och genomföra sina resor på bästa möjliga sätt. De rödgröna partierna har under de senaste åren valt att fokusera mycket på flyget och bilen genom nya skatter, genom höjda skatter och genom förhalande av vissa infrastruktursatsningar.
En av dessa skatter är den aviserade flygskatten. Man föreslår att skatten ska vara 80 kronor för flygresor inom Europa och 280-430 kronor för flygresor utanför Europa. Detta motsätter sig såväl åtta av tio remissinstanser som vi från Moderaterna. Experterna pekar på att en nationell flygskatt är hämmande för både tillväxt och tillgänglighet.
Dessutom är flyget redan i dag inkluderat i den europeiska handeln med utsläppsrätter, ett område där Moderaterna och Alliansen har drivit en mer ambitiös linje än de rödgröna partierna har gjort. En nationell flygskatt skulle i någon mening bli ett dubbelt styrmedel.
Om vi går samma väg som andra länder som testar en nationell flygskatt har Kastrups flygplats verkligen hittat sin nisch och någonting att hurra för, eftersom det internationella flyget från Sverige lär flytta dit. Detta är en del socialdemokrater medvetna om; även om det handlar om flygplan är det ju inte rocket science. Från Gotland till Umeå rasar man över att detta är en eftergift till Miljöpartiet för att få ihop regeringen, och det kan jag instämma i till stor del.
I nästa andetag nämner man dock att man jobbar aktivt för att regeringen ska införa ett undantag för den egna regionen. På Gotland, som jag kommer ifrån, försäkrar socialdemokrater väljarna om att man jobbar för ett regionalt undantag från skatten och att Gotland som besöksmål inte ska drabbas när skatten införs.
Men frågan är ju om det över huvud taget har inkommit några sådana önskemål till Regeringskansliet eller Finansdepartementet - och kanske ännu mer om sådana önskemål eller idéer över huvud taget är möjliga att genomföra om de skulle komma. Eller strider de mot Europeiska unionens statsstödsregler?
Därför har jag ställt denna interpellation - för att fråga finansminister Magdalena Andersson om det finns något förslag eller arbete inom departementet som inkluderar ett undantag från den nationella flygskatten för någon av Sveriges regioner, eller någon annan ekonomisk kompensation. Det gäller då kanske mer specifikt Gotland, som man ju får säga är unikt eftersom vi är en region man inte kan nå med tåg.