Andreas Carlgren (C):
Det är alldeles självklart även för Kent Persson, hoppas jag, att klimatfrågan sannerligen inte är något som gäller PR. Det krävs långt mer. Det krävs också långt mer än det som hittills har gjorts.
Det kanske hade varit enklare ur Kent Perssons och många andras perspektiv om det hade gått att få fram de förslag som du så vältaligt talar om när ni själva samarbetade med en regering som faktiskt lade fram en proposition som inte innehöll en enda åtgärd när det gäller klimatet. Det är det som är så förvånande. Jag hade inte vågat göra det. Det var en klimatproposition utan en enda åtgärd när det gäller klimatet.
Redan efter några månader har vi hunnit mycket längre. Men vad som behövs är inte att vi hittar alla sätt att angripa varandra i riksdagen. Vad vi behöver är i stället ett samarbete långt ut i samhället och i politiken för att se till att mobilisera hela samhället för de förändringar som nu kommer att behöva göras.
Det är därför som vi bjuder in näringslivet och säger att detta nu är en gemensam fråga i samhället, vilket innebär att vi behöver utveckla ny teknik, att vi ska exportera, att vi ska vinna nya marknader ute i världen och att vi ska ställa om här hemma så att vi inför en värld som verkligen kommer att behöva lösningar också kan visa exempel här hemma. Det är därför som vi nu inleder detta arbete.
Vi kommer till exempel att göra det under statsministerns ledning i Kommissionen för hållbar utveckling. Det är sannerligen inte att tillsätta nya utredningar. Det är att se till att vi når långt mycket längre ut i samhället och gör mycket av det som redan borde ha gjorts. När det gäller politiken är det också dags för partierna i opposition att inse att detta är en fråga som kräver långt mer av oss än i vanliga fall.
Hur kan vi då, i stället för att bara skylla på varandra, skapa samarbetsytor och se till att tillräckligt mycket händer också i fortsättningen? Och internationellt måste vi göra de stora insatserna, inte minst inom EU. Det är klart att det då är besvärande om man inte ens vill vara med.
Det gäller när vi sitter vid bordet till exempel i Nairobi och ser engagemanget hos de andra miljöministrarna i EU, ser hur EU tar ledningen i det globala samarbetet och ser vad vi behöver göra framöver för att också USA ska ta den chans som det innebär att vara med i fråga om teknikfront och miljöutveckling.
Och jag hoppas att vi den vägen ska kunna få en verklig dialog med länder som Indien, Kina och andra där ekonomierna nu växer oerhört snabbt och där det är nödvändigt för världens klimatframtid att vi lyckas med förändringarna. Det är de avgörande frågorna. Då ska vi göra det som vi behöver göra här hemma.
Det är därför som vi redan har tagit initiativ, och det är därför som vi också i närtid ska se till att genomföra effektiva program när det gäller energisparande i industrin och se till att få i gång de åtgärder som redan borde ha vidtagits när det gäller energisparande i bostadssektorn. Och vi ska självklart se till att lägga fram ett förslag som stimulerar privatpersoner att byta till miljöbil.
På den punkten är jag inte ett dugg orolig över att vi inte ska kunna lägga fram ett bra förslag, ett för konsumenter och miljö effektivt förslag, ett förslag där jag och finansministern självklart kommer att ha en gemensam lösning. Vi måste se till att det inte bara är lönsamt att köpa bilen. Det ska också vara lönsamt att köra den. Därför ska vi också se till att ändra spelreglerna och se över miljöklassningen när det gäller drivmedlen.
Mycket kunde ha gjorts långt tidigare. När det inte har blivit gjort ser vi till att det nu blir gjort, och jag välkomnar ett samarbete om det framöver.