David Lång (SD):
Sverigedemokraterna har en skattepolitik som syftar till att skapa förutsättningar för jobb och tillväxt. Vi verkar för jobbskapande åtgärder och för att underlätta för företag att växa och nyanställa. Vi har precis som många andra identifierat de mindre företagen som en av nycklarna till att skapa en stor mängd nya jobb.
Det är när det finns möjligheter för mindre företag att växa och expandera som det stora flertalet nya jobb kan komma. Arbete skapar tillväxt, minskar klyftorna och utanförskapet i samhället och möjliggör upprätthållandet av en god välfärd.
Vi verkar också för en levande landsbygd genom att vi vill motverka höjda skatter som försvårar för boende på landsbygden och försämrar möjligheten för livsmedelsproducenter att upprätthålla sin produktion. Som exempel på åtgärder som gynnar företagande kan nämnas ett förslag om att helt avskaffa den allmänna löneavgiften för små företag med upp till nio anställda.
Det skulle ge en genomsnittlig småföretagare med nio anställda en skattelättnad på upp till 300 000 kronor per år, vilket kan vara nog så viktigt i kombination med andra åtgärder för att underlätta tillväxt och nyanställningar. Vi säger nej till den särskilda löneskatten för äldre på arbetsmarknaden. Med den demografiska utveckling vi nu står inför i Sverige är det viktigt att de som är äldre uppmuntras att stanna kvar på arbetsmarknaden.
Den faktiska pensionsåldern kan påverkas från politiskt håll antingen genom incitament eller genom tvång. Att då, som regeringen gör, göra det dyrare för äldre att vara kvar på arbetsmarknaden i ytterligare något år efter den officiella pensionsåldern gör att enbart tvångsinstrumentet finns kvar. Det menar vi är oklokt. Äldre medborgare ska i första hand uppmuntras på olika sätt att stanna kvar på arbetsmarknaden.
Därför säger vi nej till den höjda löneskatten för äldre. Att höja skatterna på arbete är oftast inte en klok jobbpolitik. Detta gäller även om det avser marginalskatterna. Sverige har i dagsläget höga marginalskatter i ett internationellt perspektiv. Det finns en smärtgräns för hur mycket skatt även en höginkomsttagare är villig att betala.
Höginkomsttagare är en grupp som ofta har valmöjligheter i större utsträckning än de flesta andra. De kan till exempel i vissa fall flytta utomlands och arbeta eller förhandla med sin arbetsgivare om andra förmåner än lön eftersom en löneökning i sig inte känns attraktiv. Det kan leda till att det totala skatteuttaget blir lägre snarare än högre.
Därför är vi emot förslaget om ett avtrappat jobbskatteavdrag. Något annat som påverkar marginalskatterna är brytpunkten för när man ska betala statlig skatt. Att sänka brytpunkten stimulerar inte till utbildning eller entreprenörskap. Sverige har en väldigt låg gräns redan i dag när det gäller brytpunkten för statlig skatt.
Det innebär att lärare, sjuksköterskor, poliser och andra yrkesgrupper i högre utsträckning kommer att få betala statlig skatt, vilket inverkar negativt på incitamentet att jobba mer och fortbilda sig. Att ha ambitioner på arbetsmarknaden lönar sig mindre, och människors drivkrafter påverkas negativt.
RUT-avdraget för hushållsnära tjänster har flera fördelar. Det har kanske inte skapat fullt så många nya jobb som de borgerliga politikerna gärna ville göra gällande i valrörelsen, men det har säkert skapat en del nya jobb. Framför allt har det flyttat en hel del arbete från den svarta sektorn till den vita. Kanske är RUT-reformen snudd på självfinansierande.
Den bidrar också till att öka vanliga familjers möjligheter att ägna sin tid åt annat än hushållsarbete. De har möjligheten att köpa den tjänsten och ägna sig åt någonting annat. Varför inte satsa på till exempel karriären, om nu inte marginalskatterna är för höga förstås?
Sverigedemokraterna är emot den inskränkning i RUT-reformen som regeringen har föreslagit. Sverigedemokraterna vill tvärtom vidareutveckla den och ha en tydligare inriktning mot äldre medborgare, där reformen har varit uppskattad och välnyttjad på många håll.
Den förda regeringspolitik som jag just nämnde - löneskatten för äldre, avtrappningen av jobbskatteavdraget, höjd statlig inkomstskatt och försämringar av RUT-avdraget - är förslag som försämrar förutsättningen för framväxt av jobb. Sverigedemokraterna är emot dessa förändringar. Det har genom åren drivits igenom ett antal åtgärder som har syftat till att skapa jobb och tillväxt.
Intentionerna har säkert varit goda, men det har inte blivit önskad effekt. Som exempel kan nämnas att vi i tidigare budgetdebatter har anmärkt på den borgerliga regeringens generella sänkning av arbetsgivaravgiften för ett antal år sedan. Den har varit dyr i förhållande till det uppnådda resultatet. Sverigedemokraternas menar att det bör vara billigare att anställa och arbeta.
Studier pekar på att generella sänkningar av sociala avgifter på lång sikt har små effekter på sysselsättningen. Sänkta avgifter har också en tendens att vältras över och bli till högre löner, vilket innebär att sysselsättningen påverkas enbart i form av högre reallöner, som leder till ett ökat arbetsutbud.
Det framgår av en utredning från Regeringskansliet: Rapport från ekonomiska avdelningen på Finansdepartementet 2011:1. Den generella sänkningen av sociala avgifter är också mer än tre gånger så dyr i förhållande till det femte steget i jobbskatteavdraget, om man mäter i antal jobb per krona. Det är enligt Finansdepartementets egen utvärdering.
Mot bakgrund av det vill vi återställa den generella sänkningen för att i stället fokusera resurserna på småföretagarna, bland annat på det sätt som jag nämnde tidigare. Jag gav exempel: att avskaffa den allmänna löneavgiften för små företag med upp till nio anställda. Sverigedemokraterna har också i sitt budgetförslag en rad andra förslag vad gäller att gynna småföretag.
Det är dock inte inom ramen för skattepolitiken, som jag tänkte försöka avgränsa mig till. Det finns anledning att tro att en sänkning som riktar sig tydligare mot de mindre företagen ger större effekt än en generell sänkning. Ett annat exempel på något som inte fått avsedd effekt är ungdomsrabatten, det vill säga den nedsatta arbetsgivaravgiften för unga.
Den har varit dyr och ineffektiv och har också fått utstå hård kritik från samlad ekonomisk expertis. Långtidsutredningen menar till exempel att det har varit mycket små effekter.
Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, IFAU, konstaterar att de lägre arbetsgivaravgifterna hade liten påverkan på sysselsättningen, att det över huvud taget inte fanns någon sysselsättningseffekt på grupperna med svag anknytning till arbetsmarknaden samt att bruttokostnaden per skapat jobb ligger på mellan 1 och 1,6 miljoner kronor per år, vilket är fyra gånger så högt som den genomsnittliga lönekostnaden för gruppen ungdomar.
Sverigedemokraterna har därför föreslagit att reformen ska avskaffas. Alliansregeringens sänkning av restaurang- och cateringmomsen var en felsatsning. Den är mycket kostsam. Enligt de studier som har gjorts bedöms antalet nya jobb uppgå till som högst ett par tusen. Man kan jämföra med Finland, där det har gjorts en liknande satsning, som även där blev en besvikelse.
Finanspolitiska rådet skriver att deras "bedömning är att regeringens beräknade effekter på arbetslösheten och sysselsättningen av sänkt mervärdesskatt är överskattade" samt att "när det gäller restaurang- och cateringtjänster är vår bedömning att argumenten för reducerad skattesats är svaga". Enligt Konjunkturinstitutet kan antalet sysselsatta ha ökat med 4 000, men man poängterar att osäkerheten är stor.
Även om den siffran skulle vara korrekt indikerar den en bruttokostnad på en miljon kronor per jobb. Jag konstaterar att det inte var någon bra reform. Herr talman! Jag sa inledningsvis att vi Sverigedemokrater verkar för en levande landsbygd. Vi presenterade för ett par år sedan det så kallade landsbygdslyftet.
De förslag på skatteområdet som vi då utarbetade återfinns till stor del även i årets budgetmotion. Där märks bland annat vårt motstånd mot höjda fordonsskatter. Tyvärr har både nuvarande och tidigare regering velat göra det dyrare att åka bil, vilket slår mot dem som bor och verkar på landsbygden.
Det kommer inte att ha någon positiv effekt på sysselsättningen, och det kommer att fortsätta att bidra till urbaniseringstrenden. Sverigedemokraterna säger därför nej till höjd fordonsskatt. I det här sammanhanget kan jag passa på att nämna att vi också verkar mot nya och höjda trängselskatter.
Vi menar också att svenska livsmedelsproducenter har en konkurrensnackdel i form av högre skattetryck i form av koldioxidskatt på diesel för skogs- och jordbruksmaskiner. Vi menar att återbetalningen av koldioxidskatt till livsmedelsproducenterna ska höjas. Vi är också emot skatten på handelsgödsel, som är planerad till 2016, om jag läste rätt i propositionen.
Om regeringen har för avsikt att införa skatt på handelsgödsel av miljöskäl är det minsta man kan begära att livsmedelsproducenterna får tillbaka pengarna i form av till exempel sänkt skatt på energi och diesel. Men oavsett vilket är det en ineffektiv åtgärd som inte kommer att påverka användandet på annat sätt än att svensk livsmedelsproduktion minskar. Herr talman!
De förslag som jag har räknat upp för främjande av jobb, företagande, tillväxt och levande landsbygd är en kort sammanfattning av Sverigedemokraternas skattepolitik i årets budgetmotion. Det är åtgärder som behövs för ett sammanhållet Sverige, ett Sverige med bättre framtidsutsikter, ett Sverige med upprätthållen välfärd. Herr talman! Jag yrkar bifall till våra reservationer.