Sofia Fölster (M):
Arbetsmarknadsministern kallar det för fixering vid skattepolitiken. Jag kallar det för en av de största skattechocker som vi har sett i modern tid i ett läge när det är oerhört olyckligt och många människor skulle behöva få ett jobb och jobben skulle behöva växa till. Regeringens ekonomiska politik bedöms varaktigt minska antalet sysselsatta med 0,3 procent eller 15 000-20 000 personer.
Så skrev Konjunkturinstitutet i somras. Det är bara en av flera ekonomiska experter som har dömt ut regeringens jobbpolitik. Och det gjordes innan det visade sig att vi kommer att ha betydligt större utmaningar på svensk arbetsmarknad med ett nytt utanförskap än vad någon av oss tidigare hade trott. Visst går det, som sagt, att luta sig tillbaka mot konjunktursvängningar.
Men när så många människor riskerar ett långvarigt utanförskap håller det inte att samtidigt föra en politik som motverkar den positiva ekonomiska utvecklingen och till och med kanske hämmar tillväxten av nya arbeten. Detta gäller särskilt när principen om krona för krona nu är kastad över bord och den ekonomiska stabiliteten inte längre kan tas för given.
Jag skulle därför vilja återkomma till regeringens jobbsatsningar som arbetsmarknadsministern nämnde i sitt svar och även i sitt senare inlägg. Regeringen talar ofta varmt om subventioner av praktik och traineeplatser. I valrörelsen hörde vi att 32 000 unga skulle få en traineeplats. Sedan drogs detta löfte tillbaka. Därefter lovade regeringen att unga skulle få utbildningskontrakt för att komma i arbete.
Trots att 380 miljoner nu har lagts på detta projekt har det visat sig att bara 147 unga har fått ett sådant utbildningskontrakt. Det är alltså mindre än 3 promille av de unga som i dag står utanför arbetsmarknaden och söker arbete. Ytterligare en hörnsten i jobbpolitiken är Arbetsförmedlingen, som vi har talat om. Det är Arbetsförmedlingen som nu har till uppgift att lotsa nyanlända in i arbete.
Trots det visar Arbetsförmedlingens egna siffror att endast 5 procent av de nyanlända som har deltagit i Arbetsförmedlingens etableringsprogram har ett arbete efter avslutad utbildning. Detta är inte första gången som Arbetsförmedlingens ineffektivitet uppdagas.
Arbetsförmedlingen har i dag lägst förtroende av samtliga myndigheter i Sverige, detta trots att Arbetsförmedlingen har en budget som är betydligt större än hela Försvarsmaktens. 160 000 nyanlända kommer, som sagt, till Sverige i år. Om vi inte snabbt sänker trösklarna in på arbetsmarknaden riskerar dessa människor att fastna i ett långvarigt utanförskap.
Då har vi inte råd att slösa pengar på ineffektiva subventioner eller åtgärder. Vi har inte heller råd att riskera vår konkurrenskraft och försvåra för dem som nu skapar nya jobb i Sverige. Jag vill därför återigen fråga arbetsmarknadsministern följande: Är regeringen nöjd med att bara 147 unga har tecknat utbildningskontrakt? Är regeringen nöjd med att Arbetsförmedlingen inte lyckas få fler nyanlända i arbete?
Om regeringen inte är det skulle jag vilja att ministern konkret utvecklar ytterligare vad regeringen avser att göra för att Arbetsförmedlingen ska bli mer effektiv. På vilket sätt blir det enklare för nyanlända att få jobb när trösklarna till arbetsmarknaden höjs och när det blir betydligt dyrare att anställa?