KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Henriksson (KD):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Det är väldigt viktiga frågor. Vi delar den åsikten. Jag tror att det finns väldigt många vid sidan av oss som också delar åsikten i våra partier, i andra partier och bland alla människor ute i våra kommuner.
För mig som förälder är ju oron för barnen när de ska gå själva till skolan, till sina fritidsaktiviteter eller till kompisar ständigt närvarande. Man kan också se i den forskning som finns att barns rörelsefrihet har minskat i takt med att trafiken har ökat.
Därför är det oerhört viktigt att man tar till vara den kunskap som finns lokalt i kommunerna om de olika gångstråk och cykelstråk som barn använder. Även om Vägverket har väldigt god kunskap om hur man gör de säkra lösningarna är det inte Vägverket som besitter kompetensen att göra bedömningen av var farorna finns för att det är där barnen finns.
Tyvärr kan vi se att även om antalet olyckor där barn är inblandade, antingen förolyckas eller blir svårt skadade, har minskat stadigt under ett antal år är andelen barn som förolyckas och skadas svårt väldigt stor i förhållande till deras andel av befolkningen. Man behöver alltså göra väldigt mycket.
Det jag undrar över är när Vägverket och kommunen ändå gör olika bedömningar av vad som ska prioriteras. Ser du någon öppning, någon möjlighet att kommunens bedömning ska kunna vägas in och att kommunen faktiskt ska kunna få bättre möjligheter än i dag att påskynda en process och aktivt ta del av detta och verka för bättre lösningar?
Emma Henriksson (KD):
Enligt de siffror som jag har kunnat hitta är det ändå så att när olyckorna har minskat är det både på kommunala vägar och statliga vägar, men minskningen är lägre på de statliga vägarna när ansvaret ligger där. Det finns ju kommuner runtom i landet där man på lokal nivå är överens om att här har vi en farlig trafiksituation. Den måste det göras något åt.
Man fattar beslut i fullmäktige men man äger inte beslutsmakten. Den ligger hos Vägverket och Vägverket säger att nej, här gör vi ingenting. Ser du inga möjligheter när det finns en sådan samstämmighet? Du säger i svaret att det finns pengar där Vägverket kan stå för 50 % av kostnaden. Jag tolkar det dock som att det är fråga om kommunala vägar.
Men när det gäller de statliga vägarna - kan man göra något för att kommunerna, när man är överens och när man vet vad man vill göra, faktiskt också gemensamt kan göra detta även om det ligger längre ned i Vägverkets prioritering?
Emma Henriksson (KD):
Jag tror liksom du att de olyckor, med dödsfall och allvarligt skadade, som tyvärr fortfarande varje år sker gör att vi hela tiden fortfarande jobbar framåt. Jag hoppas liksom du att vi ska se förbättringar. Vi få väl se om vi får slippa återkomma till den här debatten.
Det kan jag hoppas även om jag tror att det finns anledning att återkomma någon gång ytterligare.
Emma Henriksson (KD):
Det är en komplicerad lagstiftning vi diskuterar. Den som gäller nu är komplicerad, och den lagstiftning vi hade innan vi gick in i EU var också komplicerad. Frågan är varför det är så viktigt att vi har en så här komplicerad lagstiftning i Sverige. Det beror på att detta, som vi tidigare har hört, omfattar en så enormt stor del av den svenska ekonomin.
Någonstans mellan en fjärdedel och en femtedel av bnp är storleksordningen på det som berörs av den lagstiftning vi nu debatterar.
Att vi har en lagstiftning som reglerar offentlig upphandling är förutsättningen för att alla de företag som har något att erbjuda när vi i det offentliga ska upphandla ska ha en sportslig chans att konkurrera på lika villkor.
Jag är oerhört glad och tacksam för att den nya lagstiftning som vi i dag ska besluta om mycket tydligare anger att det är acceptabelt och till och med uppmuntrat att ställa miljökrav, sociala och etiska krav. Möjligheten fanns också tidigare, men det har tydligt visat sig ute i kommuner och landsting att kompetensen att använda sig av den inte har var varit särskilt stor.
På vissa håll har man trott att man inte får ställa kraven. Därför är det bra att det tydliggörs nu. Jag skulle vilja kommentera den kritik som framförs från Sveriges Kommuner och Landsting. Självfallet ska det vara möjligt att göra ramavtal. Självfallet har inte regeringen någon annan uppfattning än att den doktor som ska skriva ut en hörapparat ska kunna välja den hörapparat som är bäst för patienten.
Om det handlar om inkontinensskydd ska det förstås vara patientens särskilda, specifika behov som styr. Tyvärr finns det en hel del missförstånd och en överdriven oro för att den nya lagstiftningen ska sätta stopp för det här. Jag vill försäkra er det som vi har fått oss försäkrat från departementet; det här är möjligt enligt det förslag som nu läggs fram.
Anledningen till att det är viktigt att ställa krav är att vi inte ska få monopolsituationer. Jag tycker om att spela Monopol. Jag tycker om att spela andra sällskapsspel också. Men oavsett om man spelar Monopol, en klassiker som Bondespelet, Buzz eller något annat trevligt sällskapsspel är det viktigt att alla som är med och spelar har spelreglerna klara för sig från början.
Om det inte finns tydliga regler för vad som gäller vid ramavtal och vem som ska få möjlighet att sälja när det väl kommer till kritan har inte alla spelreglerna klara för sig från början. Regeringen har tillsatt en särskild utredare för valfrihet. Den utredningen kommer att titta på många av de frågor som tas upp i motionerna och som nu inte direkt hanteras.
Jag hoppas att den lagstiftning och det förslag vi kommer att ta ställning till om ett år eller så kommer att hantera många av de frågorna. Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.
Emma Henriksson (KD):
Den första frågan gällde om jag anser att det finns en sportslig chans för alla när vissa företag bryter mot arbetsmiljölagstiftningen. Nej, självfallet inte - men det måste hanteras inom ramen för arbetsmiljölagstiftningen. Det ni inte ser i ert förslag om att man skulle ställa krav i lagen om offentlig upphandling på att alla företag ska ha kollektivavtal är att man då stänger ute en massa företag.
Vill inte Vänsterpartiet att familjeföretagare eller ensamföretagare ska kunna vara med i offentliga upphandlingar? Det skulle vara intressant att få svar på det. Jag vill bemöta det här med om att vi kanske skulle ha tagit något annat alternativ när nu SKL är så oroliga. Nej, jag tycker inte att det är så man ska hantera det. Den här lagstiftningen är inte som det spöke som målas upp.
Man ska hantera den här frågan på samma sätt som man gör som förälder till ett barn som är rädd för spöken i garderoben. Då ska man inte slänga ut garderoben. Vi har ett ansvar för att säga: Det här är lagstiftningen. Så här ser den ut, och så här är den tänkt att fungera. Vi ska inte bara slänga ut den därför att det finns en oro för att den ska vara något annat än vad den är.
Jag tror att det även i fortsättningen kommer att finnas behov av en ökad kompetens hos dem som ska använda lagstiftningen, hos upphandlarna. Den kompetensen är helt nödvändig både för företagens skull och för att vi ska kunna använda våra skattemedel på ett bra sätt.
Emma Henriksson (KD):
Som jag sade i mitt anförande är jag väldigt glad att den här lagstiftningen ger ett ökat och framför allt förtydligat utrymmet att ställa krav på miljö och ställa sociala krav. Jag vidhåller att med den lagstiftning som vi i dag ska fatta beslut om kommer det att vara möjligt att göra upphandlingar på det sätt som SKL och andra företrädare har varit oroliga för inte ska vara möjligt.
Du efterfrågar också att vi ska följa det här, och självklart kommer vi att göra det. I den valfrihetsutredning som pågår kommer också många av de här frågorna upp. Det är väldigt viktigt när det handlar om upphandling att människor utifrån sina egna och ofta väldigt specifika behov får det som de själva har nytta av och att det inte är rigida system.
Jag hoppas att vi när nästa del i den här lagstiftningen kommer har sett det som vi nu beslutar om i full verksamhet och att den oro som nu finns ska visa sig vara obefogad.
Emma Henriksson (KD):
Det ärende som vi debatterar i dag, Samhällsekonomi och finansförvaltning, innehåller det utgiftsområde som berör frågor för vilka de flesta medborgare i vårt land i vanliga fall känner: Det där är nog viktigt och bra, men det är inget som berör mig i min vardag. Den här hösten har dock visat att det här är något som mycket påtagligt berör oss alla i vår vardag.
Jag tänkte säga något kort om några av de områden som ligger inom de 11,9 miljarderna i budgeten. Finansinspektionen och Riksgäldskontoret har båda varit uppe, men jag skulle också vilja diskutera staten som arbetsgivare och vikten av att vi har tydliga mål och ambitioner på detta område.
Jag håller helt och hållet med de tidigare talare som har lyft upp vikten av att Finansinspektionen har tillräckliga resurser för sin verksamhet. Det anser även regeringen som i budgeten har höjt anslaget med 3,3 miljoner till 227,8 miljoner, bland annat för att sätta fokus på det som Ulla Andersson tog upp, nämligen konsument- och tillsynsfrågorna.
Regeringen har också under hösten berättat att man avser att återkomma i en tilläggsproposition under våren när man vet vilka ytterligare resurser som Finansinspektionen behöver. För att det ska vara rätt resurser och för att de ska användas på ett effektivt sätt har man gett Statskontoret i uppdrag att utreda hur resurserna används och hur mycket extra resurser som eventuellt kan behövas.
Samma sak gäller för Riksgäldskontoret. Även deras resurser kommer att ses över och regeringen kommer att återkomma med en tilläggsproposition under våren. Det tycker jag är viktigt att ha med sig. Jag vill också kort beröra staten som arbetsgivare och vikten av den rollen.
Det är viktigt att staten har höga ambitioner att vara en god arbetsgivare med höga ambitioner för jämställdhet, lönenivåer, hälsa och kompetens hos personalen och när det gäller att ha en mångfald bland sina anställda. Jag är glad att kunna konstatera att man faktiskt har förbättrat sig på de målområden som finns.
När det gäller till exempel jämställda löner är det fortfarande upprörande att kvinnor anställda i staten har i genomsnitt 13,9 procent lägre lön än män, men utvecklingen går ändå åt rätt håll. Siffran var 14,3 procent ett år bakåt. Går vi tillbaka till 2000 var det så mycket som 17,7 procent lägre lön för kvinnor.
Rensar man det som är högre lön på grund av olika ansvar och olika befattningar återstår det 1 procent som är oförklarlig 2007. Det var 1,1 procent året innan. Två år bakåt var det hela 1,7 procent. Vi ser att det går åt rätt håll. Med det yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet.
Emma Henriksson (KD):
Göran Pettersson har på ett föredömligt sätt beskrivit lagen om offentlig upphandling och vad den syftar till, så jag tänker inte göra detsamma. Jag vill ändå beröra några av de saker som tas upp i den mängd av motioner som vi behandlar i betänkandet. Det gäller inte minst det som handlar om lagen om valfrihet.
I de motioner som är skrivna och som vi behandlar finns det många goda tankar om hur vi ska göra det bättre för den enskilda, för medborgaren och för patienten ute i våra kommuner som är beroende av våra välfärdstjänster. Det är precis det som lagen om valfrihet som började gälla och trädde i kraft den 1 januari 2009 är till för att uppfylla.
Runt om i våra kommuner och landsting jobbar man nu för fullt med att se till att det här kommer i kraft så att den som är beroende av vården utifrån sina egna förutsättningar och sina egna behov kan få den tjänst som han eller hon behöver. Jag tror att lagen om valfrihet på ett mycket bättre sätt än lagen om offentlig upphandling kommer att göra det möjligt att bemöta det. Jag ska kort beröra en motion som handlar om att ställa tydligare miljökrav.
Det är viktigt att vi genom lagen om offentlig upphandling kan ställa miljökrav. Det är möjligt redan i dag. Men det är inte säkert att tydligare regler och detaljeringar skulle göra det ännu bättre. Däremot är det, precis som har sagts tidigare, viktigt att vi tar till vara lagens möjligheter. En annan viktig del som detta handlar om är hur vi som stat nyttjar möjligheterna.
Jag är stolt över att vi har sett till att vi i de nya riktlinjer som finns för våra myndigheter ställer kravet att man inte som det tidigare var bara ska sikta på att 85 procent av de bilar som man hyr eller köper in ska vara miljöfordon utan att alla ska vara miljöfordon så långt det är möjligt. Det är ett rimligt krav att ställa, och det kravet går också att ställa.
Jag ska också kort beröra en motion som är angelägen och som handlar om tolkverksamheten. Den situation vi har i dag är inte bra. Om du i en situation till exempel i en domstol eller inom sjukvården har behov av tolk får du inte alltid den kvalitet som du har rätt att kräva och som gör att du kan nå ända fram och få den behandling och den rättvisa bedömning som du har rätt till.
Men det kommer vi inte åt genom lagen om offentlig upphandling. Det handlar om att det måste finnas fler tolkar och att de måste ha rätt kompetens. Där finns det mycket att göra, men jag yrkar avslag på den motionen liksom på alla andra eftersom det inte är där vi löser det problemet.
Emma Henriksson (KD):
Utgiftsområde 25, Allmänna bidrag till kommuner och landsting, är för mig precis som för tidigare talare svårt att beröra utan att samtidigt prata om andra satsningar som också berör kommun- och landstingssektorn. De insatser vi gör för att stärka kommun- och landstingssektorn är viktiga för människor som bor runt om i vårt land.
Det är också sådant som gör att människor får mer livsutrymme i sin egen vardag. Totalt ökar intäkterna för kommunerna - eller rättare: kostnaderna för kommunerna minskar - med miljardbelopp varje år, men jag delar den oro för kommunernas och landstingens ekonomi de kommande åren som flera i oppositionen har gett uttryck för.
Vi vet att när lågkonjunkturen sätter in drabbas inte bara staten, även om staten bär mycket av kostnaden, utan även kommuner och landsting drabbas. Därför är jag och mina partikamrater väl medvetna om att det kan komma att behövas ytterligare satsningar. Vi följer hela tiden vad som behöver göras. Men det gäller att vi gör rätt saker.
Jag skulle också vilja anknyta till diskussionen i tidigare anföranden om att det faktiskt är viktigt att vi gör jämförelser mellan kommuner och landsting. Tillsammans med staten och Sveriges Kommuner och Landsting har man satt i gång ett nationellt jämförelseprojekt som ska pågå under 2009. Det är viktigt att man faktiskt gör ordentliga genomlysningar.
Effektiviseringar i form av att människor ska springa fortare leder till att folk springer in i väggen, men effektiviseringar där man jämför sig med andra kommuner och ser vad man har gjort som har varit bra och delar med sig av de erfarenheterna är något som gynnar både den kommunala ekonomin och statens ekonomi, och det gynnar framför allt medborgarna. Samma saker gäller landstingen.
Vi har under hösten hört rapporter om att man har gjort jämförelser mellan stora bra sjukhus i olika regioner i landet. Man kan se att det är väldigt stor skillnad på resultaten. Sådana sjukhus som jag med trygghet vänder mig till med mina barn här i Stockholm visar sig på vissa områden inte ha samma goda resultat och samma goda bemötande av patienterna, i det här fallet barn, som andra sjukhus i andra delar av landet.
När det gäller detta tycker jag att det är viktigt att vi som medborgare kan känna oss trygga i att man gör allt man kan överallt för att se till att alla kan få tag i samma goda kvalitet när det gäller omsorgen och när det gäller vården. Det som är den stora skillnaden mellan regeringens budget, som vi i utskottet stöder, och det alternativ som kommer från oppositionspartierna är framför allt synen på vad arbete gör för kommunernas och landstingens ekonomi.
Man säger att man inte är beredd att ställa upp på de förslag som gör att kostnaderna sjunker för kommuner och landsting och att intäkterna i form av skatteintäkter ökar tack vare att fler får arbete än om vi hade fört er alternativa politik. Det är det som långsiktigt skulle urholka kommunernas ekonomi helt och hållet. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och önskar en god jul.
Emma Henriksson (KD):
Jag förstår att många tycker att timmen är sen och gärna skulle vilja gå vidare till nästa debattämne. Jag vill ändå lyfta fram en del saker som jag ser som avgörande i dessa frågor. När vi behandlar motioner är det ofta motioner som är återkommande. Inom detta område har dock samhället förändrats mycket under senare år.
Den utveckling av sms-lån som bland andra Christina Zedell tog upp i sitt anförande har vi nästan inte sett något motstycke till tidigare. Framför allt är det allvarligt att det är många ungdomar som tar sms-lån. Senaste rapporten visar i och för sig att andelen ungdomar som får betalningsförelägganden på grund av sms-lån sjunker - men den är fortfarande enormt hög.
Det visar på vikten av att det finns en baskunskap hos oss som medborgare om vad som blir konsekvenserna av vårt eget ekonomiska handlande. Den baskunskapen finns inte eftersom det i dag inte finns den typen av undervisning i våra skolor. Det är något som jag hoppas kommer att förändras inom en snar framtid. Det är viktigt att se vad regeringen vidtar för åtgärder. Det lyfter vi fram i betänkandet.
Det är ett otyg eftersom vi som konsumenter blir uppmuntrade till att låna för att konsumera. I rådande ekonomiska läge kan vi kanske känna att all stimulans av konsumtionen är bra, men långsiktigt är det förödande för människors ekonomi. Vi behöver lära oss att spara och ta vara på våra ekonomiska resurser. Vi måste rätta mun efter matsäcken.
Jag ser att det finns många poänger i flera av de motioner som vi behandlar. Det är dock viktigt att vi när vi beslutar i dessa frågor inte gör något förhastat. Mycket förbereds redan på departementet; många förändringar är på gång. Det här behöver utredas på ett bra sätt så att vi inte får andra brister i lagstiftningen än dem vi ser i dag.
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.
Emma Henriksson (KD):
Ulf Holm tar upp en viktig fråga. Vi har en enorm miljöutmaning framöver, och vi har också en stor energiutmaning. I Sverige har vi bra infrastruktur för vår energi. Det är väl tack vare vårt tuffa klimat som vi är väl förberedda. Många länder i Europa har inte alls den infrastruktur för energin som vi har i Sverige.
Det är viktigt att vi inte stimulerar fel med vare sig vår egen budget eller med EU:s budget. Jag ser inte att det finns någonting i den här strategin som skulle leda i någon annan riktning.
Emma Henriksson (KD):
Om jag börjar med den sista frågan har vi väl ett gemensamt ansvar i alla partier att se till att debatten hålls levande. Det kommer att tas upp på EU-toppmötet, och sedan kommer statsministern att återrapportera. Vi ledamöter har möjlighet att fortsätta debatten med statsministern nästa vecka. Det är ett första led, och det kommer fler tillfällen.
För att gå tillbaka till miljöpolitiken är det definitivt så att majoriteten lyfter upp miljöfrågorna och vikten av att ta miljöfrågorna på största allvar. Vi måste ha en hållbar tillväxt. Tillväxt i sig är inte tillräckligt bra. Men ska vi leva upp till målet att ha budgetrestriktivitet måste vi använda pengarna klokt.
Om vi låter den som gör fel betala mer blir det mycket mer effektivt än om vi bara subventionerar allting som verkar lite bra. Om man subventionerar det som verkar bra blir det ett oändligt stort hål att stoppa pengarna i, och då blir det svårt att leva upp till budgetrestriktiviteten.
Att se till att varje krona som satsas på miljönytta också ger största möjliga nytta är en förutsättning för att vi ska nå upp till ambitionerna. Men vi måste också vara realistiska. Vi har ett Europa som har ett väldigt stort kol- och oljeberoende.
Om man säger nej rakt av skulle det innebära väldigt negativa effekter, som att människor inte klarar av vintern, därför att den gröna energin finns inte fullt ut i dag. Vi måste ha långsiktighet.
Vi måste både satsa på den gröna tillväxten och satsa på det som är den första delen, den smarta tillväxten, satsa på mer forskning för att också kunna nå upp till den gröna tillväxten.
Emma Henriksson (KD):
Jag kan bara höra vad som sägs i debatten, och jag kan läsa innantill i reservationen. Där skriver ni: "Tyvärr kännetecknas EU-kommissionens förslag mer av en krisstrategi än en framtidsstrategi, vilket vi beklagar."
Jag tycker att det är bra att det finns en krismedvetenhet i EU, att man ser de problem som vi har i våra gemensamma institutioner, det som gör att vi inte fullt ut har lyckats möta krisen. Jag tycker också att det är välgörande att EU under den kris som har varit har visat att när det gäller sluter vi leden, hjälps vi åt, står vi enade.
Vi hemfaller inte åt att bli nationalister igen, vilket visar att EU har kommit väldigt långt från det som en gång startade som ett ganska skakigt projekt. Om det är så att Monica Green ändå ser fördelarna av att den här framtidsstrategin präglas av en stor krismedvetenhet skulle det vara intressant att höra förklaringen till att man i sin reservation är så vansinnigt kritisk till den.
Emma Henriksson (KD):
Jag kan bara titta på vad som finns med i strategin. Där finns tre huvudsakliga inriktningar. Det ena är att vi ska ha en smart tillväxt, där forskningen är väldigt central för att Europa ska kunna klara konkurrensen från omvärlden i framtiden. Det andra är att vi ska ha en hållbar tillväxt, där miljöfrågorna är väldigt centrala.
Utifrån mitt sätt att se det är det mycket framtidsinriktat, även om det också springer ur en krismedvetenhet för den miljökris och energikris vi står inför. Det tredje benet är att det ska vara en tillväxt som alla får ta del av. Vi har ett Europa där det fortfarande finns stora skillnader. Vi pratar om fattigdom detta år.
Den relativa fattigdom som en del av medborgarna i vårt land upplever är ändå ganska uthärdlig jämfört med den fattigdom som fortfarande finns i många av våra grannländer. Om vi inte kan hantera den fattigdom som finns i Europa kan vi inte heller hjälpa till att hantera den fattigdom som finns runt om i resten av världen. Det är en krismedvetenhet som finns i den här framtidsstrategin, och den krismedvetenheten menar jag är väldigt sund.