KBLab/rixvox huggingface dataset:
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret!
I en undersökning bland Svenskt Näringslivs medlemmar svarade 72 procent att de oroar sig för att brottslighet kan leda till negativa konsekvenser för deras företag. Det är nästan tre av fyra. Av dessa var det 81 procent vars oro hade ökat de senaste två åren. Totalt svarade 62 procent att de trodde att deras företags kostnader för brott och brottsförebyggande åtgärder skulle öka de kommande fem åren.
Ingen av de tillfrågade företagarna upplevde att oron hade minskat de senaste två åren. Ingen av företagarna trodde heller att kostnaderna skulle minska de kommande fem åren. Otryggheten drabbar våra företags möjligheter att växa och utvecklas. Därmed riskerar också tillväxt och sysselsättning att drabbas. Sverige har hamnat i en situation där otrygghet och brottslighet drabbar inte bara enskilda utan samhället i stort.
Jag misstror inte statsrådets intentioner, fru talman. Jag tror att Ibrahim Baylan verkligen menar vad han säger om att regeringen ser allvarligt på brottslighet och att Sverige ska vara ett tryggt land att leva och verka i. Och inte bara Ibrahim Baylan - jag tror att hela regeringen står bakom de orden, precis som alla politiska partier står bakom. Vi tror alla på rättsstaten och tycker att lag och ordning ska råda. Det vi möjligen är oense om är hur och med vilka medel vi bäst når dit. Fru talman!
Statsrådet anger i sitt svar till mig att regeringen har inlett en dialog med Svensk Handel, att man tagit fram ett nationellt brottsförebyggande program och att man har genomfört en rad straffskärpningar sedan 2014. Gott så, men under samma period har otryggheten ökat markant bland företagare. Effektiviteten och framför allt tillräckligheten i åtgärderna kan alltså diskuteras. Åtminstone känner sig företagarna inte mer trygga i dag än 2014, och inte heller ser de ljust på framtiden.
Och min interpellation rörde inte vilka åtgärder regeringen har vidtagit utan vilka konkreta åtgärder regeringen ämnar vidta för att minska brottsutsattheten och öka tryggheten för svenska företag. Låt mig parafrasera en välkänd valslogan från LO: Det är en sak att statsrådet är stolt, men jag hoppas verkligen att han inte är nöjd.
Jag ställer frågan igen: Vilka ytterligare konkreta åtgärder är regeringen beredd att vidta för att minska brottsutsattheten och öka tryggheten för Sveriges företagare?
David Josefsson (M):
Vi har alltså handlare som får fundera över hur man bygger en matbutik så att den inte kan rammas av en bil och anställda som inte kan röra sig tryggt och säkert på väg till sina arbetsplatser, trots att arbetsplatsen är en vanlig fabrik i ett vanligt industriområde. Nyckelkompetens väljer att inte flytta hit, eftersom mediernas rapporter om Sverige domineras av bombdåd och skjutningar.
Bombdåd sker överallt - från Volvos personalparkering på Hisingen till porten i vanliga bostadshus eller som i natt, mot ett kafé i Vasastan här i Stockholm. Man kan kalla det för anekdoter. Eller så kan man välja att inse att situationen faktiskt är allvarlig och att det krävs kraftfulla åtgärder för att bryta våldsspiralen och återställa förtroendet för rättsstaten.
För mig som moderat handlar det om att kraftfullt bygga upp poliskåren, bygga ut polisutbildningen och höja lönerna, återanställa poliser som slutat och komplettera med ordningsvakter. Det handlar även om att ge polisen och näringsidkare verktyg att enklare byta information kring misstänkta gärningsmän, att stärka Tullverkets befogenhet att söka efter stöldgods som tas ut ur landet och att ge polisen fler verktyg att arbeta mot systematisk brottslighet.
Det handlar också om att skärpa straffen genom att slopa dagens form av mängdrabatt, införa tillträdesförbud till butiker och göra det enklare att utvisa yrkeskriminella. Jag misstror inte statsrådets goda intentioner, fru talman, men jag efterlyser fler konkreta åtgärder. Annars kommer otrygghet och brottsutsatthet att slå hårt också mot tillväxt och sysselsättning. Det är inte jag som är frustrerad utan Sveriges företagare.
Med detta vill jag tacka för en bra debatt i ett väldigt viktigt ämne.
David Josefsson (M):
Jag representerar Göteborg, en av de städer där det är svårast för unga att skaffa bostad. Därför ville jag passa på att gå upp i denna interpellationsdebatt. De frågeställningar som min kollega Lars Beckman lyfter fram är högst relevanta: Vilket ansvar anser sig bostadsministern ha för att åtgärda bostadskrisen i Sverige? Och vilka konkreta åtgärder är statsrådet beredd att vidta för att fler hushåll som vill äga sin bostad också ska ges möjlighet att göra detta?
Senast i fredags träffade jag ett innovativt och snabbväxande företag inom biotech som snabbt kom in på svårigheten att hitta bostad när de pratade om problemen med att rekrytera. Det just sådana företag som vi vill ha i en konkurrenskraftig ekonomi. Oavsett vem man pratar med i Göteborg vittnar alla om samma problem: svårigheterna att hitta bostäder, även när man har en fast, stabil inkomst och oavsett om man vill hyra eller äga sin bostad.
Kötiden för en lägenhet i Göteborgs allmännytta är minst fem år, i centrala staden upp till nio år. Lika höga är barriärerna till att köpa sin bostad. Låt mig illustrera med ett exempel, fru talman. SBAB har kartlagt hur mycket som krävs i lön för att kunna köpa en 30 kvadratmeter stor bostadsrätt för snittpris och med snittavgift, med 15 procent i kontantinsats, i 20 svenska kommuner och samtidigt klara amorteringskrav, ränta och avgift och ha pengar kvar för levnadsomkostnader.
I Göteborg krävs en lön på 33 000 kronor. Samtidigt är medellönen i åldern 25-29 år knappt 20 000 kronor för män och drygt 16 500 kronor för kvinnor. Medelinkomsten är alltså ungefär hälften av vad som krävs för att få lån till en etta på 30 kvadratmeter - en etta, fru talman! Vilket ansvar anser sig ministern ha, och vilka konkreta åtgärder är han beredd att vidta?
Hittills har ministern inte ansett sig vara särskilt ansvarig, utan han har framför allt hänvisat till kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Det stämmer förvisso att kommunerna har ett ansvar för att se till att bostäder byggs. Därför har också Alliansen ökat bostadsbyggandet i Göteborg från ca 2 500 till ca 4 500 förra året efter att vi tog över - detta samtidigt som bostadsbyggandet i landet minskar. Men staten, regeringen och därmed bostadsministern bär ansvaret för bostadsmarknadens funktion.
I dag fungerar inte bostadsmarknaden. Konsekvenserna ser vi i form av långa kötider till hyresrätter, barriärer genom kreditrestriktioner för den som vill köpa en bostad och inlåsningseffekter i form av flyttskatter för den som äger en bostad men vill flytta. Och de som får ta konsekvenserna är bland annat unga och välutbildade göteborgare, de som borde ha lättast att få en bostad. Vilka konkreta åtgärder tänker statsrådet vidta? Januariöverenskommelsen inkluderar marknadshyror på nybyggda bostäder.
Men även om statsrådet vill avvakta konsekvensanalysen måste väl JÖK-partierna, när de skrev under avtalet, ha haft en uppfattning om hur detta kommer att påverka hyrornas utveckling? Hur tror statsrådet att hyrorna kommer att utvecklas i nybyggnation efter att ministern har fått igenom sin reform?
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret jag fick före uppehållet! De tre O:na - Lars Orup, Åke Ortmark och Gustaf Olivecrona - frågade 1966 Tage Erlander vilka råd han hade att ge ett ungt par som stod i begrepp att bilda familj och saknade bostad. Tage Erlander kunde inte svara. När statsrådet själv fick den frågan i medierna som nytillträdd bostadsminister ville han inte svara.
I stället hänvisade han till att han inte hade något trollspö. Jag tror inte heller att statsrådet har något trollspö, fru talman. Men han har regeringsmakten. Och som bostadsminister är det han som kan lägga fram konkreta förslag för att få igång funktionen på bostadsmarknaden.
När jag pratar med unga göteborgare som inte kan hitta en egen bostad brukar jag säga att vi moderater vill förenkla byggreglerna, minska kreditrestriktionerna och reformera hyresreglerna. Först då kan vi få en fungerande bostadsmarknad. Vad är statsrådets svar till samma unga göteborgare? Vilka är hans konkreta åtgärder, fru talman?
Jag frågar igen: Varför skriver man in marknadshyror i nyproduktion som flaggskeppet bland sina reformer inom bostadspolitiken om man inte vet vad konsekvenserna blir? Jag vill tacka statsrådet för debatten.
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Vi möter dem överallt - från pizzerian runt hörnet och hantverkaren som ställer upp i vått och torrt till garageföretaget som hoppas bli vårt nästa Skype eller Spotify. Småföretagare är kittet i den svenska ekonomin. Vissa är företagare för att de söker frihetskänslan. Andra har visioner och vill se sina företag växa och bli globala.
Några är företagare av det enkla skälet att de inte fick något jobb utan fick skapa sig det själva. I dag finns det ca 1,2 miljoner företag i Sverige. Drygt 96 procent av dem är små företag med färre än tio anställda. När man är ute och pratar med företagarna nämner de nästan alltid byråkrati och regelkrångel som hinder för fortsatt utveckling.
Enligt Tillväxtverket har företagens årliga administrativa kostnader i genomsnitt ökat med 1,2 miljarder kronor per år sedan 2013 till följd av regeländringar, och regeländringarna gäller vitt skilda områden och drabbar olika typer av företag. Enligt en opinionsundersökning från Näringslivets Regelnämnd som utfördes av Skop och som publicerades i april i år tycker 37 procent av landets företagare att reglerna har blivit krångligare det senaste året.
37 procent från ett år till ett annat - det är fler än i någon tidigare undersökning. Endast 3 procent anser att det har blivit enklare än för ett år sedan. 3 procent! Fru talman! Regelkrånglet är något som också regeringen säger sig prioritera. Redan punkt nummer tre i januariöverenskommelsen har rubriken "Bättre villkor för företagande och entreprenörer". Men frågan blir: Vilka åtgärder vill regeringen vidta för att minska regelbördan?
Statsrådet själv är nu ute på vad han kallar en förenklingsresa i Sverige för att prata om regelkrångel med företag. Det är ett lovvärt initiativ. Men problemen är inte okända. Det finns därför ingen ursäkt för att inte redan nu börja arbeta konkret med att ändra utvecklingen från mer regelkrångel till mindre.
För att statsrådets förenklingsresa inte bara ska bli en pr-turné bör det väl åtminstone finnas en tidsplan för när konkreta förslag på regelförenklingar skulle kunna komma? Fru talman! Min fråga till statsrådet kvarstår därför. Vad avser regeringen att göra i närtid för att konkret minska regelkrånglet för företag?
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Statsrådet illustrerar själv ganska tydligt att problemen inte är okända. Vi pratar om implementering och tillämpning av regler, vi pratar om attityder och vi pratar om diskussion. Det handlar givetvis om såväl EU-regler som nationella regler och om hur kommunala regler tolkas. Statsrådet lyfter själv fram Skatteverket som ett positivt exempel.
Det som gnager lite i mig är att problemen är kända, och företagen ger en ganska samstämmig bild av vad som behöver göras. Precis som statsrådet är inne på är det klart att reglerna inte är av ondo. De finns av en anledning. De skapar en spelplan och en trygghet. Problemet visar sig i Tillväxtverkets siffror över hur den administrativa bördan ökar och om attityden i företag till att bördan ökar.
Varje enskild regel är kanske inte ett stort problem, men tillsammans skapar de ett svårhanterat problem då de skapar en massa. Tid och resurser går därmed till administration snarare än till att leverera bra varor och tjänster och till det som får företagen att växa och bidra till samhället med arbete och skatteintäkter.
Man kan inte helt sonika plocka bort ett antal regler för att minska regelbördan och sedan vara nöjd. Då kommer nya regler att fortsätta att komma till. Det handlar, precis som statsrådet är inne på, om att ändra arbetssätt och tankemönster och om att skapa en medvetenhet hos beslutsfattarna. Statsrådet själv verkar sakna inspiration; han talar till exempel om tillämpning av EU-regler, digitalisering och så vidare.
Därför har jag fyra konkreta förslag som jag tycker att statsrådet ska ta med sig i sitt arbete. Den första konkreta åtgärden skulle vara att göra som många framgångsrika kommuner: Öka dialogen mellan myndigheter och företag. Man ska helt enkelt ansvara för att alla myndigheter får ökad förståelse för företagarens perspektiv och därmed förebygga onödiga byråkratiska hinder, egentligen göra det Skatteverket gör.
En annan konkret åtgärd skulle kunna vara att genomföra den skattereform som utlovas i JÖK:en men som man ännu inte har tagit några steg mot att förverkliga. Många företagare efterfrågar enkla skatteregler och lägre skatter. Ytterligare en konkret åtgärd gäller tillämpning av EU-regler. Man skulle kunna stärka Regelrådets funktion inom Tillväxtverket till att också granska och ge råd om implementeringen av europeisk lag i Sverige, enligt dansk modell.
På det sättet tror jag att man skulle kunna vända det så att tillämpningen av EU-regler i stället för att vara en källa till ökat regelkrångel kan bli en källa till regelförenkling. Den fjärde åtgärden är som sagt att öka digitaliseringen. Vi har verksamt.se. Det är en bra början. Men om man tittar internationellt kan man se att det bara är att skrapa på ytan när det gäller att samla myndighetskontakter på ett ställe och samtidigt kräva in information bara en gång.
Ministerns ord om regelkrångel är bra, och initiativet är lovvärt. Men just nu lyser konkreta åtgärder från regeringen med sin frånvaro.
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag blev nog lite förvirrad mot slutet då statsrådet gjorde ett försök att förklara hur hans regelförenklingar skapar merkostnader för bolagen. Det är kanske i så fall inte de bästa regelförenklingarna. Hur som helst tror jag att statsrådet och jag är ganska överens om problembilden i debatten, det vill säga att regelkrånglet är ett stort problem, särskilt för små företag. Så är det oavsett om det handlar om pizzerian runt hörnet eller startup-företaget som kommer att bli vårt nya Spotify, Skype eller Volvo.
Vi är också överens om att reglerna inte kommit till av ondo och att varje enskild regel i sig inte är ett problem. Problemet är just att man hela tiden bygger på med nya regler. Det finns därför ingen quickfix, utan det handlar om att ändra kulturen. För mig är detta inget nytt. Det låter lite som om statsrådet har varit ute och träffat företag och det helt plötsligt har gått upp ett ljus om att det här är ett problem.
Visserligen är det bra att man har fått medvetenhet om detta, men i min värld ser det snarare ut så här: Vi är överens om problembilden. Det låter också som att vi nästan är överens även om lösningarna. Men tittar man samtidigt på regeringens propositionslista ser man bara en regelförenkling nu i höst. Det handlar om att minska aktiekapitalet från 50 000 till 25 000. Det är ett jättebra förslag, som också Moderaterna har drivit, men det underlättar ju inte för befintliga företag.
Det hade varit bra om statsrådet också hade backat upp sina åsikter med konkreta åtgärder, eller åtminstone haft en tidsplan för när åtgärderna ska komma. Det är en sak att säga något, fru talman, och en annan sak att göra det. Jag hade hoppats på lite mer "göra" från regeringen. Jag får i övrigt tacka för en bra debatt.
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation! I juni i år kritiserade Justitieombudsmannen Migrationsdomstolen i Göteborg för att handläggningstiderna i asylärenden var för långa. I det enskilda fall som JO kritiserade var handläggningstiden ett år och tre månader. Samtidigt redovisade domstolen att handläggningstiderna för ärenden på grund av skydds- eller asylskäl i genomsnitt var 17-21 månader.
Det enskilda fall som var uppe för JO:s granskning och fick kritik var alltså på intet sätt unikt. Statsrådet svarar såväl i medierna som här och nu att regeringens proposition om att flytta mål mellan olika domstolar tillsammans med regeringens budgettillskott har "förbättrat förutsättningarna för migrationsdomstolarna att korta handläggningstiderna, även om utmaningarna är fortsatt stora". Herr talman! Att möjligheten att fördela om ärenden ökar är givetvis bra.
Men att det och regeringens tillskott skulle räcka är inte en bedömning som görs vare sig lokalt på Migrationsdomstolen i Göteborg eller nationellt på Domstolsverket. I stället säger Domstolsverket att utan ett tillskott för 2020 på i runda slängar 300 miljoner kronor kommer neddragningar att behöva göras, och handläggningstiderna riskerar att bli årslånga.
Att åtgärderna kommer att räcka är inte heller den bild jag får när jag pratar med advokater som bland annat arbetar med migrationsfrågor i Göteborg. I Göteborg handlar det bland annat om neddragningar av ett trettiotal notarietjänster som kommer att försvinna. Det är tjänster som är viktiga i domstolens rekryterings- och kompetensförsörjningsarbete.
Att rekrytera just kompetenta föredragande inom migrationsrätt är ett av de problemområden som domstolen beskriver i sitt svar till Justitieombudsmannen. Notarietjänsterna fyller alltså en viktig funktion. Herr talman! Min fråga till justitieministern var hur han ser på Justitieombudsmannens kritik och domstolens fortsatta möjligheter att få ned handläggningstiderna.
Min följdfråga till justitieministern blir: Menar han att domstolarnas möjligheter att få ned handläggningstiderna och därmed undslippa fortsatt kritik från JO kommer att förbättras av att bland annat ett trettiotal notarietjänster försvinner?
David Josefsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Låt mig börja med att svara på frågan. Justitieministern säger till mig att vi i M-KD-budgeten inte sköt till tillräckligt mycket pengar under föregående år eftersom vi sänkte skatten. Sedan ställer han en motfråga till mig om det. Men skulle detta vara en ursäkt för att man nu inte skjuter till tillräckligt med pengar och i stället sänker värnskatten?
Detta är en argumentationslinje som är lite för låg för denna kammare, tycker jag. Vi ska ju tala om sakfrågan om hur vi ser på migrationsdomstolarnas möjligheter att klara handläggningstiderna. Jag har full respekt för justitieministern om han gör bedömningen att man kommer att klara handläggningstiderna med de medel som regeringen skjuter till. Det är en åsikt som man får ha.
Till protokollet måste jag dock säga att jag själv inte delar justitieministerns åsikt, utan jag tror på de verksamma juristerna i fråga om att handläggningstiderna tyvärr kommer att bli längre. Med det sagt finns det många aspekter på problemen med de långa handläggningstiderna i migrationsmål som man ändå måste beröra. Det mest uppenbara är den mänskliga.
Att få stanna eller inte få stanna i Sverige som asylsökande är livsavgörande för den som berörs eller för den som väntar på besked om till exempel familjeåterförening. En annan aspekt är den krasst ekonomiska. Staten har kostnader för asylsökande som bland annat gäller boenden under den tid som ärendena handläggs. Ju längre handläggningstiderna är desto högre blir kostnaderna, herr talman.
Det innebär också att besparingar på migrationsdomstolarna i ena änden riskerar att innebära fördyringar för staten i den andra änden. Att ha människor i kö är sällan en god idé, och risken är uppenbar att det man vinner på gungorna förlorar man på karusellen. Ytterligare en aspekt handlar om rättssäkerhet och integration.
Jag tror att korta handläggningstider och effektiva domstolar innebär både en ökad rättssäkerhet för individen och ökade möjligheter för integration för den som får ett positivt utslag. Utifrån att såväl Migrationsdomstolen i Göteborg som Domstolsverket varnar för att regeringens budget kommer att innebära nedskärningar och förlängda handläggningstider tycker jag att regeringen spelar ett högt spel, herr talman.
Att ge Domstolsverket hela det anslag som det begär för att komma till rätta med handläggningstiderna, som bland annat JO kritiserat, är i det långa loppet kanske till och med en besparing. Det minskar väntan för den enskilde och ökar möjligheten för integration. Detta är också ett av skälen till att vi i vårt budgetförslag har valt att skjuta till pengar utifrån det som Domstolsverket har begärt.
David Josefsson (M):
Jag tror inte att någon kan vara nöjd med de långa handläggningstiderna vid migrationsdomstolarna, särskilt inte i Göteborg. Däremot blir jag inte riktigt klok på regeringens och justitieministerns inställning i frågan, herr talman.
Jag hoppas verkligen att jag har fel och justitieministern har rätt om att regeringens budget kommer att innebära en minskning av handläggningstiderna vid migrationsdomstolarna i Sverige i allmänhet och i Göteborg i synnerhet, så som ministern säger.
Lyssnar man dock på Domstolsverket och Migrationsdomstolen i Göteborg eller på migrationsadvokater finns det ingenting som talar för att man har passerat puckeln och att handläggningstiderna nu kommer att gå ned. I ärlighetens namn verkar det bara vara justitieministern själv som tror på att han har rätt och jag har fel. Jag tackar för debatten.
Jag tror att vi alla är överens om att handläggningstiderna bör vara korta, men jag tror inte att vi är riktigt överens om vägen dit.
David Josefsson (M):
Detta är en fråga av allmänpolitisk karaktär. Det finns i dag ca 1,2 miljoner företag i Sverige. Flertalet av dessa, drygt 96 procent, är småföretag med färre än tio anställda. Pratar man med egenföretagare nämner de nästan alltid byråkrati och regelkrångel som hinder för fortsatt expansion. Det här är också frågor som regeringen påstår sig prioritera. Redan punkt 3 i januariöverenskommelsen har rubriken Bättre villkor för företagande och entreprenörer.
Men i regeringsförklaringen i tisdags sa statsministern endast att kravet på aktiekapital sänks när han nämnde regelförenklingar för företag. Att sänka kravet på aktiekapital är ett bra och välkommet steg, men min fråga är: Vilka regelförenklingar för befintliga företag avser regeringen att genomföra under hösten?
David Josefsson (M):
Runt 220 000 kubikmeter skräp hamnar varje år i Nordsjön. Av detta landar sedan ca 8 000 kubikmeter på den svenska västkusten. Majoriteten av skräpet kommer inte från Sverige utan från våra grannländer kring Nordsjön, men strömmarna gör att skräpet styrs mot Sverige. Den bohuslänska skärgården fungerar i praktiken som ett filter för att fånga upp skräpet. Det är ett globalt miljöproblem som ger lokala konsekvenser.
Ett land som har fått kritik är Storbritannien, bland annat för öppna soptippar och dagvattensystem som inte fångar upp skräpet på ett effektivt sätt. Mycket av arbetet för att minska skräpet i Nordsjön har skett inom ramen för EU. Min fråga till miljö- och klimatminister Isabella Lövin är vad regeringens strategi är för ett fortsatt samarbete med Storbritannien i de här frågorna efter ett brittiskt utträde ur unionen.
David Josefsson (M):
Att det råder bostadskris i Sverige är de flesta överens om, och det är inte en situation som bara går att bygga bort. Det befintliga beståndet måste utnyttjas bättre. I dag har vi en situation som skapar inlåsningseffekter, motverkar rörligheten och omöjliggör ett optimalt utnyttjande av bostadsbeståndet. I en artikel i tidskriften Fokus för två veckor sedan intervjuades bostadsminister Per Bolund om varför så lite händer politiskt för att lösa bostadsbristen.
Något som ministern själv tog upp i intervjun var att "renovering och ombyggnation av bostäder kan också ge fler tillgängliga bostäder". Min fråga till Per Bolund är sålunda: Vilka initiativ tänker bostadsministern ta för att renovering och ombyggnation ska ge fler tillgängliga bostäder, och när kommer dessa initiativ att tas?