KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Jacobsson (KD):
Vi kristdemokrater har i våra tre senaste infrastrukturmotioner haft med begreppet bompeng. Vi är alltså positiva till att man kan medfinansiera enskilda sträckor. Men vi har i vårt resonemang varit väldigt noga med att det ska finnas vissa kriterier för att man ska kunna använda sig av bompeng.
Ett av dessa kriterier är att det måste finnas en annan väg som man kan välja. Jag har exempelvis använt min hembygd Lysekil som exempel. Där skulle man mycket väl kunna finansiera en ny bro med bompeng, för det går att åka en annan väg än just över den bron. Ett annat exempel jag har använt är om man skulle bygga en bro på Gotland, ut till Fårö.
Då bör man ha ett regelverk som säger att det är turisterna som betalar, inte de bofasta. Det är rätt viktigt att man har dessa principiella resonemang. Annars kommer det medborgerliga stödet för medfinansiering att upphöra.
Om det, vilket uppenbarligen är fallet här i Stockholmsområdet, upplevs som en ren straffbeskattning kommer man i längden att säga nej till den typ av medfinansiering som varje framtida regering troligtvis kommer att behöva ha. Därför undrar jag hur minister Tomas Eneroth egentligen tänker i detta fall. Det riskerar att bli ett sådant negativt exempel som gör att det blir svårare att få medfinansiering i framtiden.
Det finns däremot andra sträckor, bland annat de som utgör en kringled runt Stockholm, där man mycket väl skulle kunna jobba med bompeng, för det finns andra vägar att åka på. Ett annat kriterium som varit viktigt för oss kristdemokrater i vår motion om dessa frågor är att beslutet ska komma från den lokala nivån, det vill säga att kommunerna tar initiativ till en medfinansiering.
Man kan då medfinansiera via skattsedeln eller via lån och bära räntekostnaderna, eller man kan ha en medfinansiering där en bompeng accepteras. Just i detta läge uppfattar jag, återigen, att detta att det bara finns en väg resulterar i att det blir en straffbeskattning.
Därför är vi kristdemokrater synnerligen tveksamma till just detta exempel, även om vi i vår egen motion vid flera tillfällen har påpekat vikten av att hitta de positiva medfinansieringsmetoderna. Vi har ett par lyckade exempel. Hemma hos mig har vi bron över till Norge, som i dag är mer eller mindre avbetald. Vi har Sundsvall, där det går att köra en annan väg men man har medfinansierat en snabbare väg.
Så, fru talman, den oro jag känner och vill skicka med är att ett enskilt exempel där medborgare drabbas väldigt hårt tyvärr riskerar att hindra andra framgångsrika exempel.
Magnus Jacobsson (KD):
I mitt första anförande talade jag om principer, och det gläder mig faktiskt att regeringen på detta sätt egentligen ställer sig bakom de kristdemokratiska principerna, nämligen att beslut ska tas lokalt och att det rent principiellt ska gälla på väg där det finns alternativ. Jag blir däremot lite förvånad över resten i statsrådets inlägg.
Jag trodde att vi hade kommit längre i politiken och att vi inte behövde hålla på med blame game. På Trafikverkets hemsida framgår mycket tydligt att detta är en statlig väg. Det framgår också tydligt att det är Trafikverket som kommer att göra de förändringar som nu ska göras. Mig veterligen är det också staten som tar in de avgifter som uppbärs på det här sättet.
Då borde givetvis även denna regering likaväl som andra regeringar kunna föra samtal om hur lämpligt det är med avgift i just det här läget. Det är också korrekt att det tillförs en del resurser till de regionala trafikplanerna, och i och med det har en regering också möjlighet att ha synpunkter på de regionala trafikplanerna.
Det är ingen hemlighet att Kristdemokraterna avsätter 6 miljarder mer än regeringen på de regionala planerna, så vi hade givetvis kunnat ha mer synpunkter än den socialdemokratiska regeringen, men jag är ändå lite förvånad över tonläget. Rent principiellt blir det fel med den här typen av lösning på en sträcka där det bara finns en väg.
Jag tror att jag har varit tydlig med att jag i grunden tycker att det är bra om vi kan hitta medfinansiering, men vi måste göra det på ett sådant sätt att det i sin förlängning har medborgerligt stöd. Jag tror nämligen att denna fråga kommer att återkomma i flera kommuner i framtiden, och då är detta ett principiellt väldigt viktigt ärende.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag kan börja med att konstatera att Socialdemokraterna och Kristdemokraterna har samma ramar. Vi har däremot valt helt olika vägar när det gäller hur vi ska hantera ramarna. I nuläget är det bristande underhåll av både väg och järnväg.
Det resulterar i - vilket vi bland annat talade om med ministern i dag i trafikutskottet - försenade tåg och inställda avgångar, vilket i sig riskerar att skada förtroendet för svensk järnväg. Det resulterar också i trasiga vägar och sänkta hastigheter.
För en tid sedan hävdade statsrådet Tomas Eneroth att diskussionen om sänkta hastigheter var hastighetspopulism. Nu senast, när regeringen presenterade sin egen plan för 2022-2033, pratade man om att det finns bättre sätt än att sänka hastigheterna.
Det som för några veckor sedan var hastighetspopulism är alltså numera regeringens politik, dock utan pengar till underhåll. 80-90 procent av alla transporter sker faktiskt på väg. Ändå väljer regeringen att satsa 80 procent av nyinvesteringarna på järnväg. 80-90 procent av alla transporter sker på väg, men nyinvesteringarna sker på järnväg.
Underhållsskulden är enligt Svenskt Näringsliv, som har tittat på regeringens siffror, i dagsläget 70 miljarder. Och om man fullföljer planen i enlighet med regeringens förslag kommer underhållsskulden 2033 att vara 137 miljarder, varav 75 miljarder på väg. Vi är alltså på väg rakt in i en infrastrukturkris. Fru talman! Regeringen är nöjd.
Det är den största budgeten. Jag vet inte om det är så unikt. Alla som kan det minsta lilla om politik vet att den senaste budgeten alltid tenderar att vara den största budgeten. Om jag får vara lite fräck är det inte alltid storleken som räknas, utan det är också hur man hanterar det man har. Regeringens beslut får kritik.
Regioner, Trafikverket, transportföretagen och Svenskt Näringsliv - alla dessa pekar på att det är för lite underhållspengar. Det är helt korrekt, fru talman, att regeringen gör nyinvesteringar, exempelvis i höghastighetståg. Jag ska ge ett litet exempel på denna investering.
Göteborg-Borås är en otroligt viktig investering för Göteborg-Borås. Men eftersom man inte bygger färdigt fram till Jönköping eller Stockholm blir det inte så mycket höghastighetståg mer än mellan Göteborg och Borås. Samtidigt har vi situationen med Alingsås och Göteborg och framför allt Göteborgs hamn.
Hade man valt att göra som Kristdemokraterna sagt, nämligen att prioritera lite annorlunda och göra satsningen på fyrspår där, hade man löst den regionala trafiken, löst godstrafiken och förbättrat fjärrtrafiken. Detta tar inte bort det faktum att Göteborg-Borås är en bra satsning på sikt, men med en bestämd summa pengar måste man våga prioritera.
Då väljer regeringen att prioritera en del flashiga projekt i stället för att prioritera underhåll. Det duger inte. Vad ämnar regeringen göra för att komma till rätta med den underhållsskuld som nu växer?
Magnus Jacobsson (KD):
Det är korrekt att man på papperet satsar mer. Men man satsar för lite i förhållande till de faktiska behoven. Jag vill påminna alla åhörare om att Kristdemokraterna och Socialdemokraterna har samma budget.
Vi är överens om kostnadsutvecklingen, inte alltid om hur man ska häva den, men vi är överens om att det är ett av de stora problemen som vi kommer att behöva matcha oavsett regering, för det är inte rimligt att vi fyller på nya pengar som försvinner i bristande upphandlingar. Det vi inte är överens om är analysen av regeringens nya plan.
Transportföretagen säger så här: Långsiktig effekt av underfinansiering i vägunderhåll visar att regeringens pengar till vidmakthållande inte räcker för att stoppa förfallet av vägar. Det krävs 1 1⁄2-2 miljarder extra per år till vägunderhåll bara för att stoppa fortsatt förfall. Det är deras reaktion.
Så här skriver Svenskt Näringsliv, vilket inte direkt är en lokal organisation utan omfattar hela riket: "Den medvetna avvägningen medför att det eftersatta underhållet fördubblas fram till 2033, från 70 till 137 miljarder. Effekten blir att funktionen på den befintliga transportinfrastrukturen kommer att försämras den kommande planperioden.
Regeringens prioritering av nybyggnation framför underhåll går emot Trafikverkets rekommendation att vårda existerande infrastruktur och utgör kapitalförstöring." Det är inga milda uttryck som förs fram från organisationer som är helt beroende av vägen. Fru talman!
Det bär mig lite emot att säga att någon far med osanning, men eftersom vi kristdemokrater har varit otroligt tydliga med att vi vill bygga nya sträckor och nya spår både i Norrland och i södra Sverige kan jag bli lite upprörd när ministern påskiner att så icke är fallet. Vi är för nya stambanor. Vi har dock pekat på andra sträckor än regeringen.
Tar man min hembygd som exempel har Västra Götalandsregionen pekat ut flera sträckor. Man har pekat ut behovet Göteborg-Borås. Man har också pekat ut Alingsås-Göteborg-Göteborgs hamn. Regeringen har valt den ena sträckan. Gott så. Vi har pekat på en annan därför att det skulle ha större effekt.
Det skulle lösa regionalpolitiska effekter för Västtrafik, det skulle lösa problem för dem som behöver pendla till Stockholm och det skulle underlätta för godstrafiken från norra Sverige till Göteborgs hamn men också via Göteborg ned mot Fehmarn Bält. Frågan är därför vad det är som gör att regeringen väljer att inte satsa på Alingsås-Göteborg.
Vad är det som gör att regeringen inte tar till sig kritiken om det bristande underhållet som gör att vi får trasiga vägar och försenade tåg? Man kan inte stå och sjunga järnvägens lov om man samtidigt bidrar till att järnvägen stapplar fram på sina räler. Fru talman!
Vi behöver en ny politik som satsar på underhåll, som tar hand om det vi har och sedan bygger bort de flaskhalsar som finns. Jag hade hoppats att regeringen skulle ha vågat göra den typen av prioriteringar.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill ännu en gång påminna om att Kristdemokraterna och Socialdemokraterna har exakt samma volym på budgeten i det här ämnesområdet. Jag vet att statsrådet Eneroth vid flera tillfällen har tagit upp att Kristdemokraterna satsar 50 miljarder mindre på nyinvesteringar. Jag har inte fullt ut dubbelkollat siffran, men det är troligtvis korrekt. Vi står ju här i dag och debatterar frågan, nämligen att det läggs för lite på underhåll.
Vi kristdemokrater har valt att föra en del av resurserna till underhåll. Regeringen talar då om att det behövs ny kapacitet. Ja, det är korrekt. Jag har pekat på sådana exempel. Det gäller exempelvis de investeringar vi kristdemokrater har pekat på när det gäller Norrland och även investeringar på sträckan Alingsås-Göteborg. Jag noterar att vi egentligen inte har fått något svar på detta. Vi har pekat på behovet av nya investeringar.
Men faktum kvarstår. Även ett icke-skött underhåll har kapacitetseffekt. Det är därför regioner, Trafikverket, Svenskt Näringsliv och Transportföretagen är oroliga. Svenskt Näringsliv konstaterar i sin rapport att med regeringens nuvarande förslag kommer det att bli en underhållsskuld som ökar från 70 till 137 miljarder.
Vi kristdemokrater vill parera denna underhållsskuld genom att göra något färre nyinvesteringar och satsa mer resurser på underhåll. Även det är en fråga om kapacitet. Skillnaden är den att när vi satsar på kapacitet gäller det hela landet. Jag vill påminna väljarna om att 80-90 procent av alla transporter sker på väg. Ändå väljer regeringen att investera 80 procent av alla sina nya resurser på järnväg. Det är ingen god regionalpolitik.
Vi behöver en ny regering.
Magnus Jacobsson (KD):
Min fråga går till Tomas Eneroth. Jag hade i slutet av sommaren förmånen att göra en resa från Uddevalla, längs med Inlandsvägen och utmed kusten ända upp till Kiruna. Jag gjorde tio, tolv olika studiebesök. Signalen var glasklar. Vad händer med våra vägar? På flera sträckor, där barn skulle gå ut i trafiken, fanns varken gångväg eller cykelväg.
Samtidigt rullade det stora, tunga lastbilar. Det var tjälskador och sänkta hastigheter. I Jämtland påpekade en tjänsteman lite försiktigt att 60 procent av den regionala planen är grusväg. Vi har en situation där vi börjar förstöra vägkroppen. Då är min fråga till regeringen och infrastrukturministern: Varför satsar vi så lite på väg i de infrastrukturplaner och den ekonomi som nu kommer?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag kan konstatera att i den budget som nu är presenterad, inför nästa år och kommande tre år, löser man inte bärigheten. Man löser inte underhållsbristen. Man gör inte tillräckligt mycket för att ens nå upp till det som Trafikverket pekar på - vad man behöver för att över tid kunna åtgärda det bristande underhåll som flera regeringar har ansvaret för. Från kristdemokratiskt håll kommer vi att lägga 6 1⁄2 miljard mer än regeringen på detta.
Jag undrar fortfarande varför regeringen inte vidtar fler åtgärder.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vänder mig till Mikael Damberg med min fråga, som handlar om Bosnien och Hercegovina. Vi är många som med oro har följt situationen som uppstått i Östeuropa. Vi ser tyvärr en uppladdning från Rysslands sida i och runt Ukraina. Så sent som i dag har det kommit nyheter som pekar på att Ryssland kanske inte drar sig ur Kazakstan, trots att Kazakstan har bett dem lämna landet.
Samtidigt som detta sker ser vi att situationen i Bosnien och Hercegovina har trappats upp. I mitten av 90-talet pågick ett fruktansvärt krig i Europa. Många flyktingar kom hit till Sverige. Många har etablerat sig väl och bor kvar här. Men man känner en stor oro för vad som kan hända igen. Vi vet också att bosnienserbernas ledare Milorad Dodik har besökt Putin.
Min bild är att detta är en upptrappning som hänger ihop med Ukraina. Vad gör regeringen?
Magnus Jacobsson (KD):
Tack för svaret! Jag tror att alla vi här i kammaren är överens och att det finns en stor enighet. Jag vill med min fråga egentligen inte söka konflikt utan snarare vill jag markera tydligheten. Det är viktigt att vi i Sverige står upp för det fredsavtal som Daytonavtalet innebar. Daytonavtalet kan dock också vara en del av problemet.
Vi skulle behöva arbeta vidare med demokratiprocesser för att få människor att läka och kunna vara en fredsmäklande nation. Vad ämnar regeringen mer göra framgent?
Magnus Jacobsson (KD):
Min fråga går till statsrådet Eneroth. Vi ser inte bara att elpriserna ökar utan också att bränslepriserna har ökat. Ett av skälen till det är det politiska beslutet om reduktionsplikt som vi tog förra året. Från kristdemokratiskt håll känner vi en stor oro när vi tittar på hur åkerier, jordbruk och enskilda som är beroende av bil drabbas av den nya prisbild som har växt fram.
Vi har lagt fram ett förslag om att sänka inblandningen, vilket skulle ge en sänkning med 3 kronor. Det viktiga här är dock att man när beslutet togs skickade med ett tillkännagivande till regeringen om att det skulle göras en utvärdering under 2022. Min fråga till statsrådet är därför: Hur snabbt och hur tidigt är ni beredda att komma med utvärderingen? Det är nämligen uppenbart att vi drabbas hårt just nu.
Magnus Jacobsson (KD):
Även min fråga är riktad till Matilda Ernkrans. För cirka fyra veckor sedan var jag i Kiev och träffade politiker, företagare, hemvärnet och en hel del andra. I dag är flera av dem aktiva i strider. De kämpar för sina liv, och de kämpar för att kvinnor, barn och äldre inte ska bli bombade.
Från ukrainskt håll har det funnits en stark önskan om mer hjälp. Man är tacksam för de ekonomiska resurser som man har fått, och man är oerhört tacksam för de militära resurser man har fått. Men man har efterfrågat mer hjälp med att framför allt klara luftrummet, klara av den situation där Ryssland i dag terrorbombar städer. Kommer regeringen att vidta några åtgärder för att hjälpa Ukraina att klara sitt luftrum med exempelvis robotar?
Magnus Jacobsson (KD):
Min fråga går till Annika Strandhäll och handlar om vargar. Det är så att vargen växer alltmer, och de blir allt fler. Det är också allt fler som stör oss som bor i den bygd där vargen har sitt starkaste utbredningsområde. Riksdagen har tagit en hel del kloka beslut.
Ett av dem är att man ska ha ungefär 170-270 vargar, och riksdagen har vid flera tillfällen signalerat att så ska det vara. Man har också signalerat att det ska vara en god spridning på vargen. Man kan med andra ord inte ha dem samlade på en fläck från Dalsland, Värmland och en bit upp i Dalarna, utan det behöver vara en bra spridning. Haken är bara den att Naturvårdsverket sedan fattar egna beslut och signalerar att det ska finnas minst 400 vargar.
Detta uppfattar åtminstone jag som obstruktion mot de beslut som tas i riksdagen, och jag förutsätter att riksdag och regering är överens om våra beslut. Vad ämnar ministern göra i den här frågan?
Magnus Jacobsson (KD):
Min fråga är i dag generell, och jag vänder mig därför till Matilda Ernkrans. Sverige är ett fantastiskt land, men det är ett stort land där vi har olika förutsättningar. Under de senaste åren har vi sett hur myndigheter har dragit sig tillbaka, som Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. Polisen kommer inte alltid när man ringer, framför allt inte på landsbygden.
Vi ser hur vägarna blir allt sämre, vilket resulterar i att man tvingar fram sänkta hastigheter. Vi har sett hur bränslepriser och elpriser skenar, vilket slår mycket hårdare mot landsbygdens befolkning än mot dem som bor inne i städer. Vi ser också hur kollektivtrafiken inte fungerar överallt, och vi ser att tidningarna inte kommer ut lika ofta som människor önskar när man börjar gå över till varannandagsutdelning.
Kort och gott ser vi hur en orättvisa växer fram i Sverige. Jag undrar vad regeringen ämnar göra för att hela landet ska ha samma goda förutsättningar som man har i storstäderna.
Magnus Jacobsson (KD):
Vi ser att vi har stora problem med köer på Arlanda. Det är svårt att få fram personal som kan hantera framför allt passkontrollerna. I veckan som gick har vi haft Swedavia hos oss i trafikutskottet, och de är väldigt tydliga med att det delvis är en covideffekt, alltså för att människor inte fortsätter att jobba i organisationen och har fått jobb på annan plats.
En annan fråga som också lyfts fram är kanske inte det som man hör i medierna ibland, att det skulle vara kommunerna - Sigtuna och så - som har problem utan snarare att det är Säpo som har problem att leverera säkerhetsgranskningar. Då blir min fråga till Morgan Johansson: Vad gör regeringen för att påskynda dessa processer? Vi kan ju inte under en längre tid fortsätta att ha den här typen av kösituation.
Arlanda är en central och viktig flygplats för både inrikesflyget och utrikesflyget, och detta ger just nu Sverige väldigt dåligt rykte.
Magnus Jacobsson (KD):
När jag har haft förmånen att sitta och lyssna här har jag så sakteliga börjat fundera på om jag befinner mig i finansdebatten eller i arbetsmarknadsdebatten. Men i vilket fall som helst har det uttalats en del från våra socialdemokratiska vänner som inte bara kan stå oemotsagt. Exempelvis har man hävdat att vi drar ned på ekonomin i kommuner och regioner. Det är helt enkelt inte korrekt. Vi ökar med 12 miljarder.
SKR konstaterar också att den energilösning som vi nu jobbar på kommer att ge ytterligare 5 miljarder till kommuner och regioner. Detta ska givetvis ställas mot socialdemokratin, som vill fortsätta med reduktionsplikt, vilket kommer att ge 9 kronor mer vid pump. Det kommer att drabba kommuner och regioner stenhårt.
Vi ser också i deras budget hur man vill höja skatten med 13 miljarder i ett läge där vi har stora ekonomiska problem. Höjd skatt i detta läge riskerar att leda till att fler går ut i arbetslöshet. Det riskerar att leda till att den kommunala ekonomin drabbas, då det blir färre som betalar skatt.
Vi hör här i debatten också att vi i regeringspartierna drar ned på vuxenutbildningen. Det är en sanning med modifikation. Det som avvecklas är ju en extrasatsning med anledning av covid som var tillfällig, och denna tillfälliga satsning upphör nu. Man kan givetvis diskutera om det är rätt eller fel tillfälle att göra det, men det är inte helt rätt att påstå att man drar ned på något när det i själva verket handlar om en tillfällig åtgärd som upphör.
Tittar vi sedan rent generellt på arbetsmarknaden - jag får ändå försöka komma till ämnet, herr talman - är det totalt 95,6 miljarder vi satsar på de områden som vi avhandlar i dagens båda debatter om AU1 och AU2. Socialdemokraterna lägger 2 miljarder mer och Centern 5 miljarder mindre. Vad har ni för regeringsunderlag?
Magnus Jacobsson (KD):
Att höja brytpunkter och tal gör ju att fler kommer in i den statliga beskattningen. Det är de facto att höja skatten för enskilda. Det får också som resultat att man försvagar köpkraften. Att försvaga köpkraften i ett läge där ekonomin backar är att öka risken för arbetslöshet.
Ökad arbetslöshet kommer att ge mindre pengar till de kommuner och regioner som jag vet att både vi kristdemokrater och ni socialdemokrater gärna värnar. Återigen hör vi samma resonemang när det gäller vuxenutbildningen. Ja, det skiljer 1 miljard, men det är fortfarande inte någon aktiv neddragning, utan det handlar om en tillfällig åtgärd som inte fortsätter. Man kan givetvis diskutera om den behövs. Vi är på väg in i en tuffare ekonomisk situation.
Jag är helt övertygad om att regeringen kommer att återkomma i kommande budget om hur man ser på vuxenutbildning, för det är och förblir en av de viktiga åtgärder vi har. Jag kommer själv att komma in på detta i mitt tal när det gäller hur vi utvecklar samhället, förbättrar arbetet mot utanförskap och förstärker integrationen. Återigen: Våra kommuner och regioner får ofantligt mycket pengar. De jobbar hårt med dessa pengar och gör goda saker för dem.
Om jag läser rätt i budgeten är det 8 miljarder som skiljer i detta budgetområde mellan oss och socialdemokratin. Man låtsas som att detta skulle innebära skillnaden mellan himmelrike och helvete - förlåt bildspråket! - men det är helt enkelt inte sant. Jag återkommer till min sista fråga när det gäller arbetsmarknadsutskottets område - AU1 och AU2. Vår totala budget är 95,6 miljarder.
S gör en förändring med ungefär plus 2, och Centern gör en förändring med ungefär minus 5. Vad har S för regeringsunderlag?
Magnus Jacobsson (KD):
Den diskussion vi har fört internt har handlat väldigt mycket om att se över kontrollsystemen. Det tas i dag exempelvis beslut om en ny myndighet som ska ha ansvar för hur de ersättningar som kommer från staten utbetalas, vilket i sig syftar till att kunna se när någon fuskar och beter sig på ett negativt sätt.
Vi har också haft stora rättsprocesser, bland annat inom LSS, där vi har sett hur man ganska systematiskt har bluffat med systemen och på så sätt kommit åt ersättningar som man egentligen inte har laglig rätt till. Just när det gäller dessa principfrågor tror jag faktiskt inte att ledamoten Johanna Haraldsson behöver vara orolig, för vi är nog principiellt helt överens. Jag delar uppfattningen om de dokument som nu har gått fram i samband med förhandlingen om en ny regering.
Alla som sitter här i huset vet ju att det finns en budgetlag som säger när saker och ting ska vara på plats. Det är inte så mycket text i dokumenten, men jag är helt övertygad om att vi är överens om själva grundprincipen. Jag tycker för övrigt att socialdemokratin har gjort ett bra jobb på detta område med att ta tag i att påbörja processen. Framgent kommer vi att diskutera exempelvis anställningar från utlandet. Hur ska vi jobba med detta? På vilket sätt kontrollerar man?
Vad har vi för ersättningsnivåer? Det handlar ju minst lika mycket om att ingen av oss, mig veterligen, vill ha en situation där exempelvis en kock kommer hit och sedan sover på golvet i köket. Den typen av arbetsmarknad är det ingen av oss som är intresserad av.