Fredrik Olovsson (S):
Förra veckan var plenifri, och som ledamot fick man möjlighet att göra allt det där som man inte hinner när man är instängd på Helgeandsholmen. Jag använde en hel del av den veckan till att besöka arbetsförmedlingar, träffa långtidsarbetslösa ungdomar - en grupp som för övrigt växer - och oroliga plusjobbare.
Det innebar att jag träffade många av dem som nu drabbas hårt av regeringens politik, de som ser sina utbildningsmöjligheter minska när medlen till bristyrkesutbildningar och komvux kapas, de som får se sina ersättningsnivåer sänkas så att de som redan har en svår ekonomisk situation tappar ytterligare ett par tusenlappar i månaden medan regeringen halverar skatten för de förmögna.
Och så är det plusjobbarna, som undrar hur det ska bli nu när regeringen med en månads varsel drar in 600 miljoner kronor från plusjobben: Kommer lönen att sänkas? Blir jobbet kvar, eller åker man ut i arbetslöshet igen?
Den här orättvisa politiken kröns av det som Ibrahim Baylan tar upp i sin interpellation, nämligen att de äldre som trodde att de skulle ha ett tryggt plusjobb fram till pensionen nu får se besluten rivas upp. Det blir ingen trygghet för dem de sista åren på arbetsmarknaden. Det sätt som regeringen behandlar de arbetslösa och plusjobbarna på är ovärdigt.
En av de oroliga plusjobbare som jag träffade hade blivit av med sitt jobb sju gånger tidigare i livet, och han frågade om regeringen kan sätta sig in i hur det känns, hur mycket man får kämpa för att återigen ta nya tag och känslan av svek när det är ett politiskt beslut som rycker undan förutsättningarna för den plan som han hade lagt upp för sig själv och för sin familj. Littorin kanske har ett bra svar till honom.
Jag hade i alla fall inget. Annars är naturligtvis den enkla förklaringen att den borgerliga regeringen inte gillar plusjobben. Det faktum att människor går från passivitet och utanförskap till ett jobb i vår gemensamma välfärd har inte fallit högerregeringen på läppen. Finansministern lade ut texten om hur fel det var med plusjobb under den senaste frågestunden, och arbetsmarknadsministern följer upp resonemanget i sitt interpellationssvar här i dag.
Att tusentals människor i dag gör en arbetsinsats inom kollektivtrafiken, i äldreomsorgen och i skolan i stället för att vara arbetslösa anses vara fel. Regeringens avoga inställning till kommunerna går också igen när det gäller andra åtgärder - Luciano Astudillo var inne lite grann på det tidigare - eftersom regeringen ofta pratar om nystartsjobben i stället.
Men när det gäller kommunerna kan de inte ge en långtidsarbetslös ett nytt jobb med den här typen av stöd. Den möjligheten är stängd. De borgerliga partierna här i riksdagen har röstat ned de socialdemokratiska förslag om att skapa nystartsjobb också i vår gemensamma sektor som skulle öppna upp den möjligheten. Hittills har regeringen inte tagit några initiativ för att ändra på den orättvisan.
Efter den här veckan ute i den svenska och sörmländska verkligheten är det sammantaget en ganska olustig bild som växer fram av regeringens systemskifte på arbetsmarknaden. Det är utbildningsinsatser som dras in, ersättningsnivåer som sänks, avtal om plusjobb som bryts och människors trygghet som sätts på undantag.
Det är Sven Otto Littorin och hans regering som är ansvariga, och det är många som vill ha svar på frågan varför det måste vara på just det här sättet.