KBLab/rixvox huggingface dataset:
Teres Lindberg (S):
Ja, det är lätt att stå här och använda stora ord. Men det är också så att Stockholms läns landsting har den högsta landstingsskatten i landet Sverige. Det är också så att de spårinvesteringar som Erik Ottoson står här och talar om är gigantiska investeringar i något som inte resulterar i fler kollektivtrafikresenärer.
Investeringar på 10 miljarder kommer för Roslagsbanans del att resultera i att det kommer att gå sju-tio minuter fortare att åka från Åkersberga till Tekniska högskolan. Det är en ganska liten effektvinst jämfört med om man hade lagt dessa 10 miljarder på att bygga tunnelbana, kanske till en av landets största arbetsplatser - Karolinska sjukhuset.
Då kan vi fortsätta att diskutera huruvida landstingsmoderaterna och de andra allianspartierna har skött ekonomin i Stockholms läns landsting. Det som gör det hela lite fräckt faktiskt är att Erik Ottoson fortsätter att hävda att det som man gör just nu i landstinget gynnar kapillärerna.
Men i verkligheten är det så att det som görs och de beslut som har fattats bara under det senaste året innebär mindre kollektivtrafik för landsbygden i Stockholmsregionen. Det resulterar i att fler kommer att behöva ta bilen där de tidigare har kunnat åka med kollektivtrafiken. Alla undersökningar visar att om man behöver ta bilen en sträcka är risken överhängande att man tar bilen hela sträckan.
Jag är ledsen, Erik Ottoson, men den politik som bedrivs i Stockholms läns landsting gör att det blir precis tvärtom. Den leder inte till ett ökat kollektivtrafikåkande, och den kommer inte att bidra till det fördubblingsmål som du och ditt parti också har ställt er bakom här i Sveriges riksdag.
Teres Lindberg (S):
Det vore förskräckligt om antalet kollektivtrafikresande inte ökade i en region som ökar med 35 000 invånare per år. Det är också så, vilket Erik Ottoson utesluter att nämna, att även biltrafiken ökar av precis samma anledning. Folk måste ta sig fram. Men trängseln ökar också, och det gynnar inte kollektivtrafikresandet.
Jag måste ändå säga att jag tycker att den anropsstyrda kollektivtrafiken är bra. Det är ett bra initiativ från Stockholms läns landsting. Det ska man ha kredd för. Men det ersätter inte de 99 busslinjer som man faktiskt har dragit in.
Det ersätter inte att man öppnar upp för ett system där kollektivtrafiken kommer att ställas in till hållplatser där det är få påstigande och flyttas och att nya rutter kommer att göras för att det inte är tillräckligt många som kliver på. Grunden för en fungerande kollektivtrafik är på något sätt att lite fler människor får vara med och finansiera den på de ställen där det är lite färre människor.
Vi betalar också via skatten för kollektivtrafiken för att vi ska kunna dela på dessa kostnader, eftersom alla resor inte lönar sig. Det är lite beklämmande att Erik Ottoson försöker hänvisa till att antalet resenärer i kollektivtrafiken ökar, när det i verkligheten handlar enbart om en ökad inflyttning. Det är också så att bilismen ökar.
Det handlar om båda faktorerna.
Teres Lindberg (S):
Jag får be Anders Åkesson om ursäkt om han uppfattade att jag dissade arbetet som den förra regeringen gjorde. De gjorde en hel del bra saker, inte minst med att sätta upp en strategi för it-politiken och att också sätta upp målet om att vi ska vara bäst i världen på att möta digitaliseringens utmaningar. Jag tycker att det har varit bra. Jag tycker också att 90-procentsmålet var bra att sätta upp. Det behövdes ett mål.
Men för mig personligen är det för lågt. Inget annat än 100 procent kan anstå en demokrati, för i grunden handlar tillgången till bredband och snabb uppkoppling just om demokrati. Då måste den finnas överallt och vara tillgänglig för alla.
Just nu befinner vi oss vid ett vägskäl där regeringen jobbar inom ramen för Digitaliseringskommissionen. De jobbar också inom ramen för den utredning som den förra regeringen tillsatte om statligt fibernät och effektivare användning av statens bredbandsinfrastruktur. En av de reservationer som lyfts fram här i dag handlar om det.
De lämnade sitt slutbetänkande i början av året som nu är ute på remiss och förhoppningsvis kommer att komma till oss här i riksdagen så småningom. Det blir lite förmätet att de reservationer vi ser här handlar om frågor som vi egentligen är överens om. Enda ambitionen som oppositionen har med dem är att lyfta fram ett tillkännagivande för att säga att regeringen ska göra det som regeringen redan gör. Det var snarare det jag menade.
Om Anders Åkesson uppfattade att jag sa att förra regeringen inte gjorde någon nytta alls uppfattade Anders Åkesson fel, för jag tycker att man gjorde en hel del bra saker också.
Teres Lindberg (S):
Jag vill vara tydlig och understryka att jag medvetet sa att det är jag personligen som gärna skulle se ett 100-procentigt mål. Ett sådant mål måste självklart också vara förknippat med resurser, men det är resurser som inga av riksdagens partier avsatt i sina budgetar. Låt oss vara tydliga där!
Regeringen arbetar med tilldelningen av 700-bandet, vilket också Anders Åkesson vet om, och jobbar inte minst väldigt intensivt med e-förvaltningen just nu. Vi kommer att återkomma med redovisningar av vad som sker i de frågorna, som dock inte i första hand berör trafikutskottets arbete.
Snarare handlar det om hur detta på olika sätt påverkar vården och omsorgen och hur det påverkar samverkan mellan våra statliga förvaltningar. Där pågår ett intensivt arbete just nu, och jag tror att Anders Åkesson själv är ganska väl insatt i det arbetet.
Teres Lindberg (S):
Jag tackar Erik Ottoson så mycket för repliken. Sverige befinner sig vid ett vägskäl. Vi som folkvalda måste kunna se vad som saknas i samhället, i det här fallet inom ramen för it-politiken, och driva frågorna framåt. Och det är vi som är folkvalda, inte regeringen. Regeringen är tillsatt för att arbeta fram och lägga fram förslag, och det pågår en hel del utredningar.
Det är klart att det där inte riktigt är samma sak. Sedan, Erik Ottoson, vet både du och jag att det handlar om resurser, budgetar och prioriteringar. Det är inte alltid man får sin personliga vilja igenom. Jag skulle gärna se en upprioritering av it-politiken. Jag skulle gärna se att vi ändrade den förra regeringens målsättning om 90 procent till 100 procent.
Men det kräver också resurser - resurser som jag inte har lyckats få loss i de diskussioner jag har haft med regeringen. Det är absolut en regering vars värderingar jag står bakom. Men i prioriteringen kring resurser har vi inte varit helt överens.
Om Erik Ottoson anser att vi som riksdagsledamöter och förtroendevalda inte ska kunna uttrycka våra åsikter, att man inte ska kunna ha den minsta uns av kritik mot en regering om man är av samma partifärg, har jag en helt annan uppfattning än Erik Ottoson om vad demokrati är och vad en riksdagsledamots ansvar och uppdrag är.
Teres Lindberg (S):
Det är väl just detta som är dilemmat. Oppositionspartierna har ganska hög svansföring. De lägger fram ett antal reservationer i frågor där det egentligen inte finns några konflikter. Kanske är det stora dilemmat avsaknaden av progressiva förslag.
På Regeringskansliet pågår en hel del arbete, inte minst inom ramen för olika utredningar och inom ramen för Digitaliseringskommissionen. De kommer så småningom att lämna förslag som förhoppningsvis kommer att flytta fram positionerna. Dilemmat här och i debatten är att det inte finns något konkret. Ni reserverar er för att den förra regeringen var så bra.
Det är det som framgår av er egen reservation. Ni avsätter 3,25 miljarder för att bygga ut bredband över hela landet. Det är ju precis vad regeringen också gör! Därför blir hela den här diskussionen så märklig. Låt oss i stället framöver fokusera på de progressiva lösningar vi behöver för att flytta fram positionerna och återta täten som it-nation i världen.
Där har vi varit, men nu tappar vi mark på grund av att vi inte varit tillräckligt progressiva under de senaste två mandatperioderna. Låt oss i stället skaka hand och se till att det är dit vi kommer i framtiden.
Teres Lindberg (S):
Det kanske är detta som gör det hela komplicerat. Vårt ansvar i trafikutskottet är att tillgodose samhällsservicen med postutdelning till svenska folket. Det är klart att vi emellanåt hamnar nära intresset för både postdistributörer och de anställda som jobbar inom postal verksamhet. Dilemmat när det gäller avkastningskravet är att inte heller detta är en fråga för trafikutskottet. Det är näringsutskottet som handhar de statliga bolagen.
Inte heller den frågan hör alltså riktigt hemma här. Jag vet dock att det förs en ständigt pågående diskussion i näringsutskottet, och jag förutsätter att de diskuterar avkastningskraven också för Postnord precis som för alla andra bolag. Men fortfarande hör inte frågan riktigt hemma här.
Teres Lindberg (S):
Grundproblematiken är egentligen denna: Vi har haft en postverksamhet i Sverige som till och med har varit lönsam för staten. Men nu har vi en fusion som gjordes under den förra regeringen med den danska posten, och den danska posten har varit en verksamhet som de facto blöder. Den resultatvinst man gör i Sverige slås ihop med den resultatförlust man gör i Danmark, vilket blir ett stort problem.
Detta är också en effekt av att man pressar de anställda inom Postnord i Sverige. Detta är såklart ingenting som vi tycker är bra på något sätt. Men det är så här verksamheten ser ut i dag, och det är väl snarare det man behöver se över. Vad är det egentligen som har hänt, och på vilket sätt är det rimligt att en förhållandevis välfungerande verksamhet i Sverige slaktas på grund av en dålig affär som en före detta regering har gjort?
Teres Lindberg (S):
Jag skulle vilja börja med att tacka Edward Riedl för att han lyfter upp frågan om kollektivtrafiken i Stockholmsregionen. Frågan om Tvärbanans Kistagren är en fråga som har harvats länge. Själv har jag varit politiker i Stockholms stadshus. Bland annat var jag vice ordförande i stadsbyggnadsnämnden mellan 2006 och 2010. Då höll vi på inte minst med den här frågan, och trafikstarten planerades till 2016.
Jag kan väl säga att det var långt innan den nuvarande regeringen hade tillträtt. Det har hänt en del på vägen. Från att byggstarten skulle vara 2014 har vi i dag ännu inget genomförandebeslut.
Edward Riedl försöker göra gällande, fru talman, att det skulle vara den sittande regeringens fel att genomförandebeslutet inte är taget, men ingenting kan vara mer fel. I själva verket handlar det om att vi har en moderatledd landstingsledning som sitter på sin tredje mandatperiod och som fortfarande inte har lyckats hålla ekonomin i schack.
I underlaget inför förra årets budget saknade man 2 miljarder i investeringsbudgeten, och då var man tvungen att dra ned på något. Det var bland annat Tvärbanans Kistagren som fick vänta, detta trots att Stockholms läns landsting under hela den här perioden haft landets högsta landstingsskatt.
Man är alltså inte lågtaxerad, utan det handlar i själva verket om att vi har en landstingsledning som inte klarar av att hålla i pengarna eller att göra de prioriteringar som behövs för att Stockholmsregionen ska kunna utvecklas. Det är alltså finansieringen som saknas, ingenting annat. Det har ingenting med Bromma flygplats att göra.
I själva verket handlar Tvärbanans Kistagren om behovet av en bra kollektivtrafik till ett av landets viktigaste företagscentrum, nämligen Kista, och om att koppla ihop det med övrig kollektivtrafik på ett bra och smart sätt. Flygplatsen är faktiskt helt oväsentlig i det här sammanhanget, men det är klart att det vore lämpligt med spårbunden kollektivtrafik dit.
Om inte flygplatsen fanns där skulle åtminstone 30 000 bostäder kunna byggas. Då skulle det också behövas spårbunden kollektivtrafik. Den frågan är alltså irrelevant. Flygplatsen är i det här sammanhanget inte det viktiga och har ingenting med den här banan att göra. Fru talman! Jag betackar mig för att man far med osanning, för det är vad det handlar om i själva verket.
Å andra sidan är det här ett angeläget projekt, och jag är jätteglad att Edward Riedl är med och drar i frågorna om behovet av kollektivtrafiksatsningar i Stockholmsregionen. Jag hoppas att du gör det i fortsättningen också och att du hjälper till att tala om för dina partikollegor i Stockholms läns landsting hur viktig den här satsningen är.
Inte minst ser jag fram emot Edward Riedls och Moderaternas prioriteringar i den statliga ekonomin framöver och deras prioriteringar rörande kollektivtrafik i Stockholms läns landsting. Vi stockholmare behöver absolut all draghjälp vi kan få.
Teres Lindberg (S):
Det är mycket riktigt så att jag och Edward Riedl kanske inte har samma inställning till Bromma flygplats. Men det har inte med flygplatsens varande att göra, utan det har med helt andra saker att göra, inte minst med Stockholm som landets tillväxtmotor och med behovet av bostäder i Stockholmsregionen. Det är min inställning.
Men den har ingenting att göra med Tvärbanans dragning - vare sig flygplatsen eller min inställning till Brommaflyget, eller din för den delen - utan den har att göra med Kista arbetsplatsetablering och förhållandet till övriga Stockholms län. Det är den centrala frågan här. Men flygplatsen ligger där, och då är det klart att man ska använda den när man drar spårbunden trafik.
Vad Edward Riedl försökte göra gällande, fru talman, är att detta på något sätt skulle ha med flygplatsens varande eller icke varande eller med någon utredning att göra. Det kan inte vara mer fel. Jag vet också att Edward Riedl själv flyger via Bromma. Om han tittar sig omkring när han åker därifrån mot Stockholm ser han att man just nu gjuter en betongbro vid infarten.
Där ska Tvärbanan gå så småningom. Man har låtit tjuvstarta gjutningen av denna bro innan byggstarten ens är beslutad just för att det också ligger ett stort köpcentrum där som har behov av att bygga ut.
Det finns risk att dina kompisar i landstinget skjuter på det här ännu längre så att stockholmarna står där med en 340 meter lång betongbro som ingen kan använda av den enkla anledningen att ifall Tvärbanan dras och ifall man inte backar ur skulle det bli för dyrt att behöva gå in i ett köpcentrum och dra en bro i efterhand. Fru talman!
Jag hoppas verkligen att Edward Riedl hjälper till här så att de nödvändiga besluten tas.
Teres Lindberg (S):
Jag skulle vilja ställa en fråga till näringsminister Mikael Damberg. Den 1 april 2008 deklarerade dåvarande näringsminister Maud Olofsson fusionen av den danska och den svenska posten, inom ramen för det som senare blev Postnord. Det finns de som hävdar att denna affär faktiskt var sämre för den svenska staten än Nuonaffären.
När man tittar på den årsredovisning som kom nu under våren, och även på tidigare årsredovisningar, kan man se att de stora förluster som görs inom brevverksamheten i Danmark egentligen finansieras av det faktum att brevverksamheten i Sverige går ganska bra. Jag skulle gärna se att man gjorde en utvärdering och en uppföljning av vad den här affären faktiskt har kostat svenska staten.
Min fråga till näringsministern är därför: Är ministern beredd att göra en sådan uppföljning?
Teres Lindberg (S):
Det är precis det jag efterlyser. Det finns inga konkreta siffror. Det man kan göra är att titta på årsredovisningarna. Från början när man tillkännagav den här affären hävdade man att det skulle vara en vinstaffär på 1 miljard för svenska staten. Vi kan konstatera att det inte är det; man plockar inte ut några vinster över huvud taget från Postnord. Det är också så att brevverksamheten inte riktigt konkurrerar på den öppna marknaden, utan vi har en särskild lagstiftning som utgår från medborgarens rätt att skicka brev.
Den ser vi just nu över.
Teres Lindberg (S):
Vi talar i dag om infrastruktur och budgeten som rör infrastrukturen. Det är klart att den digitala infrastrukturen är precis lika viktig som all annan infrastruktur för att ha ett fungerande samhälle. Men det kanske handlar ännu mer om demokrati, delaktighet, jämlikhet och jämställdhet.
Det är därför glädjande att se att regeringen och Sverige har och har haft höga ambitioner, och det ska vi vara stolta över. Målsättningen med it-politiken är att vi ska bli bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Om vi bara tänker efter lite ser vi att vi befinner oss i en revolutionerande tid.
Man skulle till och med kunna tala om en teknisk revolution även om vi inte tänker på det varje dag. Med mycket stor sannolikhet kommer vi om 50 år att blicka tillbaka och konstatera: Rackarns, vad det gick undan där i början på 2000-talet.
De förändringar vi ser på teknikområdet påverkar oss politiskt, inom alla samhällsfält och inte minst oss som individer. Tekniken påverkar arbete, privatliv, näringsliv, miljöarbete och sjukvård. Ja, den påverkar allt.
Om vi hanterar frågorna på rätt sätt kommer vi att kunna göra allt smartare och bättre med hjälp av digitaliseringens möjligheter. Utvecklingen går i en rasande takt. Det är klart att det inte är riskfritt.
Sverige har legat i framkant och ligger fortfarande i framkant, men många andra springer i kapp. Därför jobbar regeringen med en digitaliseringsstrategi som kommer att presenteras efter årsskiftet, någon gång under våren. Det är både bra och viktigt. Vi behöver strategierna och satsningarna.
Det behövs en medveten politik som pekar ut riktningen för framtiden. Därför finns i regeringens budget 850 miljoner inom ramen för landsbygdsprogrammet för att hela landet ska leva. Om inte alla hänger med kommer vi att missa tåget. Vi måste se till att alla i vårt land har tillgång till en bra uppkoppling och till ett bra bredband.
Det handlar om rättvisa och demokrati. Häromveckan presenterade regeringen dessutom ytterligare 150 miljoner inom ramen för landsbygdsprogrammet. Totalt pratar vi om 1 miljard i satsning på bredband till hela landet för att få hela landet att leva. Detta innebär att den satsning som vi nu jobbar för i fråga om bredbandsutbyggnad är uppe i 4,25 miljarder.
Det är rätt mycket pengar. Erik Ottoson verkade i sitt tidigare anförande orolig. Jag kan lugna honom. Om han hade varit här i förra veckan och lyssnat på frågestunden hade han dessutom hört ansvarig minister berätta om den nya bredbandsstrategin. Där framgick att ambitionen är att den ska presenteras före årsskiftet. Det var precis vad han sa här i riksdagens kammare.
Hys ingen oro, Erik Ottoson. Det kommer en ny bredbandsstrategi. Med lite tur har vi den före årsskiftet. Annars kommer den precis efter nyåret. Den kommer att innehålla kraftigt höjda ambitioner. Det mål som finns nu, som var en hög ambition när målet fastslogs, att 90 procent av invånarna ska ha tillgång till 100 megabits uppkopplingshastighet, är bra, men det duger inte.
Vi behöver "jacka upp" it-politiken, och den nya bredbandsstrategin kommer att vara en god bit på väg.
Teres Lindberg (S):
Tack, Erik Ottoson, för frågan - trots den raljerande tonen. Vi får inte glömma att det är den förra regeringens bredbandsstrategi som regeringen jobbar efter nu. Är den bara tomma ord med inget innehåll, men kan den ändå placera Sverige på kartan med höga ambitioner?
Jag konstaterar att Erik Ottoson hade precis samma raljerande ton under en debatt i våras om it-politiken. Jag är glad eftersom jag kommer att få gehör för de krav jag har ställt om att "steppa upp" bredbandspolitiken och it-politiken, det vill säga att ha högre ambitioner. Det gäller inte bara där. Det syns i forskningspropositionen och i näringsministerns arbete.
På område efter område ser vi hur politiken och regeringen höjer ambitionerna just nu. Om inte Erik Ottoson ser detta får jag uppmana honom, herr talman, att öppna tidningarna och läsa dem på morgnarna. Det går att göra även i "paddan". Du behöver inte ens ha tidningarna i pappersform. Så modern är världen just nu. Sedan var det frågan om strategierna. Det är inte bara fråga om en utan om två.
Å ena sidan är det en bredbandsstrategi som handlar om infrastrukturen, om hur vi ska se till att hela landet ska få tillgång till bra uppkopplingshastighet som gör att alla har samma demokratiska möjligheter och rättigheter att delta i ett aktivt samhällsliv. Å andra sidan är det lika mycket den digitaliseringsstrategi som ska läggas fram, som är mycket bredare.
Den kommer att handla om såväl arbetsmarknaden som sjukvården - det mesta, allt det som digitaliseringen berör i vårt samhälle i dag.
Teres Lindberg (S):
Jag vet inte om det är fräckt att uppmana Erik Ottoson att tvätta öronen. Jag sa att den nya bredbandsstrategin lär komma om några dagar - möjligen efter årsskiftet. Inom loppet av en månad kommer vi att ha den. Det är bra och viktigt att det faktiskt finns en medveten strategi för att höja ambitionerna. Det är vad det handlar om. Det är klart att den tidigare strategin var ambitiös.
Vi satte upp ett mål om att 90 procent skulle ha tillgång till 100 megabits uppkopplingshastighet. Det är klart att den tidigare strategin var ambitiös, men den dög inte. Den tidigare borgerliga politiken duger inte, och regeringen vill öka ambitionerna. Jag blir fundersam över Erik Ottosons påståenden här, för det är ju precis tvärtom.
På område efter område höjs ambitionerna när det gäller digitaliseringens möjligheter. För att kunna möta framtidens utmaningar och konkurrensen från resten av världen och dessutom vässa innovationspolitiken är det digitaliseringen som är vår möjlighet framåt.
Om du, Erik Ottoson, inte ser att minister efter minister på område efter område jobbar intensivt med det här varje minut undrar jag faktiskt vilka medier som du tar del av. Jag är i dag både glad och stolt över att vi alldeles strax kommer att ha en ny bredbandsstrategi som också kommer att höja ambitionerna för Sverige i framtiden.
Teres Lindberg (S):
Tack, Erik Ottoson! Just nu pågår en analys av fusionen av Postnord på Näringsdepartementet. Dilemmat är dock inte det. Det går aldrig att vrida klockan tillbaka, oavsett om det handlar om tidigare konkurrensutsättningar eller om snarast dumdristiga affärer där de svenska skattebetalarna hamnar med skägget i brevlådan.
Än så länge har vi förlorat 2 miljarder på totalen, och hade vi inte haft den danska delen hade resultatet sett betydligt bättre ut. Jag gjorde snarare en retorisk tillbakablick på var vi hade varit om vi inte hade hanterat saker och ting enligt borgerlig ideologisk dogmatism.
Jag hörde att Erik Ottoson i sitt anförande lyfte fram just ledarskapet. Det är som vanligt: Har man ingen egen politik att komma med kritiserar man ledarskapet. Just nu levererar regeringen. I december kom en ny bredbandsstrategi där man höjer ambitionerna och målsättningarna för att fler människor i vårt land ska få tillgång till snabbt och bra bredband.
Det är ju en förutsättning för att vårt land ska kunna fortsätta att konkurrera i framtiden. Under våren kommer också en digitaliseringsstrategi. Jag är inte alls orolig, för vi har en bra politik där vi går framåt mycket mer än vad den tidigare regeringen gjorde.
Det är lätt att stå här och kritisera ledarskapet, men resultatet av det ledarskap som var under de två föregående mandatperioderna ledde snarare till problem för de svenska skattebetalarna samt till stora kostnader och minskade intäkter.