KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Arbetsmarknadsministern påstod här tidigare på ett sätt som jag tycker gränsar till oförskämdhet att vi socialdemokrater inte skulle veta vad vi beslutar om här i kammaren. Jag väntar fortfarande på svar på frågan: På vilket konkreta sätt har regeringen i utformningen av förordningen tagit hänsyn till och beaktat, som det står i propositionen, de synpunkter som har framkommit i remissbehandlingen? Det är den formuleringen i propositionen som jag vill ha ett svar på. På vilket sätt har man beaktat det?
Vilka konkreta saker har man låtit påverka utformningen av förordningen? Min andra fråga gäller Isabell Persson som jag tog upp som exempel. Hon har lämnat in sina aktivitetsrapporter, och jag har läst dem. Jag tror att de är ett mycket bra stöd när man ska gå vidare för att hjälpa henne till arbete. Hon har nu lämnat sina aktivitetsrapporter.
När kan hon räkna med att få en arbetsförmedlare som har tid att arbeta med henne?
Ylva Johansson (S):
Nu hör vi från Kristdemokraterna att man inte vill använda arbetsmarknadspolitiken för att få en ordnad generationsväxling i välfärden och säkerställa att det finns kompetent personal. Man använder andra sätt, säger man. Nu har Kristdemokraterna haft ansvaret i åtta år som chef för Socialdepartementet. Tycker Désirée Pethrus att kompetensförsörjningen i vården och äldreomsorgen har gått bra under de åtta åren?
Vi står inför en situation där det råder en skriande brist på utbildade undersköterskor och allt färre ungdomar väljer omvårdnadsprogrammet. Bland dem som väljer programmet finns en ökande andel som inte slutför utbildningen och når yrkesexamen. Ni har skurit ned på yrkesvux, där vuxna kan utbilda sig till undersköterskor. Désirée Pethrus vill inte använda arbetsmarknadspolitiken så att det ska gå att kombinera anställning med utbildning för att nå undersköterskeexamen.
Men det ni har prövat under åtta år i Socialdepartementet är en katastrof när det gäller kompetensförsörjningen inom äldreomsorgen. Kristdemokraterna har inget svar. Ska man vårda sina äldre anhöriga hemma, eller ska det finnas professionellt utbildade undersköterskor som arbetar inom äldreomsorgen så att vi kan åldras i trygghet och få den vård och omsorg som vi och våra äldre förtjänar? Svaret på frågan om traineejobben är vad jag har sagt hela tiden.
Jag reser nu runt i kommunerna. Den här regeringen är en samarbetsregering, till skillnad från den gamla regeringen. Vi vill samarbeta med kommunerna med att lösa problemen med ungdomsarbetslösheten och skapa en ordnad generationsväxling i välfärden. Därför reser jag runt och träffar kommunledningar och frågar dem hur de tycker att lösningen ska utformas för att nå bästa möjliga effekt.
Jag tror inte att man gör bäst i att sitta inne på Arbetsmarknadsdepartementet, eller för den delen någon annanstans i Regeringskansliet, och tänka ut sina utmärkta reformer för att sedan trumpeta ut dem över verkligheten och låtsas som att de har effekt när de inte har det. Om man menar allvar med samarbete måste man lyssna på dem man tänker samarbeta med. Det är vad jag gör.
Ylva Johansson (S):
Som Désirée Pethrus vet fattar de borgerliga beslut tillsammans med Sverigedemokraterna, och de kommer att rösta nej till många av de investeringar som regeringen har föreslagit inom den privata sektorn och som också ger nya jobb. Det är ni, Désirée Pethrus, som tar ansvar för att det blir nej till många av de viktiga investeringarna, inte minst när det gäller infrastruktur. Jag vill också framföra en rättelse. Regeringen för inte en borgerlig politik.
Vi är tvingade att följa en borgerlig budget, men jag kan försäkra att någon borgerlig politik kommer regeringen inte att föra. Det kan jag lova! Jag blir förvånad över att Désirée Pethrus säger att arbetslösa kommer att tvingas in i anställning. Nu är det i och för sig frivilligt att söka jobb, och det är frivilligt för arbetsgivare att anställa. Men ett litet mått av press tycker jag nog att det ska finnas. Jag tycker att människor ska arbeta.
Det är så vi försörjer oss både enskilt och gemensamt i samhället. En viss press på att arbetslösa ska ta jobben ska finnas. Det är inte att tvinga. Att kombinera en anställning med att läsa inom yrkesvux för att nå en examen som undersköterska, är inte det reguljär utbildning? Ni skär förstås ned på den. Det finns inte särskilt många platser i dag. Men visst är det reguljär utbildning.
Det är så man rimligen utbildar sig till undersköterska, och det vill vi ge fler en chans att göra. Man blir inte sjuksköterska om man utbildar sig inom ramen för en traineeanställning för att få en undersköterskeexamen. Då handleds man förstås av undersköterskor i arbetet. De arbetsuppgifter man kommer att utföra är undersköterskans arbetsuppgifter, inte sjuksköterskans.
Många sjuksköterskor rekryteras i dag, men det finns stora problem och utmaningar med att rekrytera specialistutbildade sjuksköterskor. Där behövs särskilda satsningar. Men det står inte i motsättning till att det också behövs många undersköterskor i välfärden.
Ylva Johansson (S):
Jag har svarat på den fråga som har ställts på ett tydligt sätt. Jag kan väl lägga till att regeringens uppfattning är att det är viktigt med flexibilitet på arbetsmarknaden. Det är också viktigt att de anställda känner sig trygga och åtnjuter rättssäkerhet. Det är regeringens uppfattning att lagen om anställningsskydd på ett bra sätt balanserar detta.
Jag delar inte Boriana Åbergs uppfattning att turordningsreglerna i LAS skulle vara ett hinder för nytillträdande på arbetsmarknaden. Det är, som Boriana Åberg själv säger, viktigt att ha en lagstiftning som förhindrar godtyckliga uppsägningar. Min erfarenhet är att man ofta kommer fram till bra lösningar i de förhandlingar som i allmänhet sker när det ibland, tyvärr, blir fråga om uppsägningar.
Ylva Johansson (S):
Jag delar Fredrik Christenssons uppfattning att det är viktigt att man är trygg i sin kompetens för att man ska våga och kunna byta arbete. Vi behöver en större rörlighet på svensk arbetsmarknad. Katarina Brännström var också inne på att det behövs en större rörlighet. Jag delar den uppfattningen. Vi måste se till vad som krävs för att människor ska vara trygga i sin kompetens och för att vi ska få den större rörligheten. Ett viktigt svar på den frågan är utbildning.
Det gäller reguljär utbildning, återkommande kompetensutveckling och yrkesutbildningar utformade i nära samarbete med arbetsgivarna. Det behövs stora satsningar på utbildning eftersom kompetensbehoven är stora så att företagen kan få tag i rätt kompetens och så att människor ska kunna, vilja och våga byta arbete. En annan viktig fråga är hur Arbetsförmedlingen fungerar. Matchningen behöver bli mycket bättre.
Det är ett av skälen till att regeringen satsar stort på utbildning och gör om stora delar av arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingens uppdrag. Det är för att vi vill se en större rörlighet på arbetsmarknaden. Boriana Åberg tar upp exemplet med kommuner som behöver säga upp lärare. Min egen fackliga bakgrund är just som facklig företrädare för lärarna.
Min erfarenhet är att det brukar gå bra att komma överens om att det ska vara rätt kompetens på rätt plats och att det är viktigt att säkerställa att personer inte sägs upp på osakliga grunder. Jag har varit med om att förhandla i liknande situationer. Min erfarenhet är att sådana situationer i princip alltid går att lösa på ett pragmatiskt och flexibelt sätt där kompetensen tas till vara.
Jag noterar ändå, herr talman, att Katarina Brännström nu uppmanar en socialdemokratisk arbetsmarknadsminister att förändra turordningsreglerna i LAS. Det är något som under åtta år med en moderat arbetsmarknadsminister inte var på tapeten.
Ylva Johansson (S):
Katarina Brännström har frågat mig dels om jag avser att riva upp eller förändra lex Laval, dels om jag är beredd att äventyra den svenska modellen med att driva förändringar inom EU-fördraget. Jag kan försäkra Katarina Brännström om att jag inte vill äventyra den svenska arbetsmarknadsmodellen. Regeringen vill göra tvärtom. Vi jobbar för att stärka modellen. Och det är ett jobb som måste göras både här i Sverige och inom EU. Arbetstagare här i Sverige ska ha goda arbetsvillkor, och då krävs att både svenska och utländska arbetsgivare i grunden behandlas lika.
Det är inte så att jag vill ställa andra och hårdare krav på utländska arbetsgivare. Jag vill att arbetstagare ska ha goda villkor. Regeringen vill att oavsett var man kommer ifrån ska principen vara att lika arbete ska ge lika lön här i Sverige. Goda arbetsvillkor i Sverige kräver att alla arbetsgivare följer tillämpliga svenska lagar och kollektivavtal. För att lyckas med detta vill regeringen att den svenska utstationeringslagen, inklusive lex Laval, ses över och skärps inom ramen för vad EU-rätten tillåter.
Det kan på sikt också krävas förändringar av EU:s regelverk.
Ylva Johansson (S):
Låt mig först göra en markering: Om man jämför anständiga och lika villkor på arbetsmarknaden med att stänga gränser, då tycker jag att man pratar dumheter. Det handlar om att människor ska ha anständiga och lika villkor. De som arbetar i Sverige ska jobba på samma villkor oavsett om de kommer från ett annat land eller är bosatta och uppvuxna i Sverige. Det handlar inte om några särregler för företag med utstationerade arbetstagare. Det är det vi inte vill ha.
Vi vill ha lika regler. Utstationeringsdirektivet har begränsningar. Bakgrunden till utstationeringsdirektivet var ju också att man från början hade ett förslag som var mycket mer långtgående, där man kunde ställa krav på avtal som fullt ut motsvarade svenska kollektivavtal. I förhandlingar krävde sedan en del länder att man skulle ändra direktivet så att det skulle bli möjligt att konkurrera med lägre löner.
Så blev det också i direktivet. Men det är inte hugget i sten att det måste vara så för alltid. Jag tror att det är allt fler länder som ser problemen. Det skulle behövas en förändring av utstationeringsdirektivet. Det är regeringens uppfattning att den lagstiftning som den gamla regeringen drev igenom gjorde en onödigt snäv tolkning av gällande direktiv.
Sedan dess har det skett förändringar i EU:s regelverk, vilket ger utrymme för att ändra den nationella lagstiftningen, utstationeringslagen, för att stärka kollektivavtalens roll och den svenska modellen. Det är absolut möjligt att göra. Det finns också en parlamentarisk utredning som arbetar med frågan. Anledningen till att vi har en utredning är just att vi ska få gedigna och genomarbetade förslag att ta ställning till.
Vi ska inte behöva förlita oss på vad Katarina Brännström tror är möjligt att göra. Jag har för avsikt att tillsammans med mina kolleger i ministerrådet driva frågan om ett socialt protokoll av de skäl som Hillevi Larsson tog upp här. Det är viktigt för att vi ska få en hygglig balans mellan den fria rörligheten och de fackliga och sociala rättigheterna. Jag kommer också att ta upp den specifika frågan om utstationeringsdirektivet.
Jag är inte ensam om att vilja driva den frågan, utan flera av mina kolleger har samma önskan att göra förändringar av utstationeringsdirektivet.
Ylva Johansson (S):
Katarina Brännström, Christian Holm och jag står långt ifrån varandra i den här frågan. De moderata ledamöterna ser inga problem. Jag ser betydande problem, och jag delar den uppfattningen med en ganska stor del av dem som är aktiva på arbetsmarknaden. De förslag som har kommit till utstationeringskommittén står inte bara LO bakom, utan LO, TCO och Saco har lämnat in gemensamma synpunkter och gemensamma förslag på förändringar man anser borde göras i utstationeringslagen. Det är viktigt att se att detta är två olika delar.
Utstationeringslagen är en svensk lag som vi beslutar om här i Sveriges riksdag. Gränserna för hur långt man kan gå i den lagen sätts av utstationeringsdirektivet, som beslutas på EU-nivå. Det är min avsikt att vi ska riva upp den nuvarande lex Laval och utarbeta nya lagförslag i de avseenden det är möjligt inom ramen för utstationeringsdirektivet.
Det är också min bedömning att det finns ett betydande utrymme för att skärpa lagstiftningen inom ramen för gällande utstationeringsdirektiv. Sedan är det också min avsikt att försöka förändra utstationeringsdirektivet. Där är det svårare att bedöma hur arbetet kan gå, men det kommer att vara en viktig prioritering för den här regeringen tillsammans med arbetet för ett socialt protokoll på EU-nivå och en fördragsändring.
Christian Holm talar lite föraktfullt om samarbetet inom arbetarrörelsen. Jag är stolt över det samarbetet. LO har sitt uppdrag av sina medlemmar. Det socialdemokratiska partiet har sitt uppdrag av sina medlemmar och av sina väljare. Det är olika uppdrag, men jag är stolt över att vi har ett samarbete inom arbetarrörelsen. Herr talman! Jag vill också berätta att utstationeringskommittén kommer att få nya direktiv och en ny ordförande.
Regeringen har för avsikt att besluta om detta på torsdag. Då kommer de nya direktiven att bli kända för mina meddebattörer.
Ylva Johansson (S):
Låt mig ta upp den sista delen. Jag tror att det skulle vara bra om fler partier redovisade sitt ekonomiska stöd, så att väljarna kunde ta ställning till det. Då får man se vad man tycker är rimligt eller inte. Det har varit en del hårda ord i den här debatten. På torsdag tar regeringen beslut om tilläggsdirektiv, och en ny ordförande för den parlamentariska utredningen om utstationeringslagen kommer att offentliggöras.
Trots att vi kanske har skilda utgångspunkter här är det min förhoppning att vi kan ta fasta på det Katarina Brännström säger om ett konstruktivt samarbete i utredningen. Det har det varit hittills - jag har själv fram till nyligen varit ledamot av utredningen - och jag hoppas att vi får se det också i fortsättningen, så att vi kan värna svenska kollektivavtal och den svenska modellen i EU-miljön, där det inte alltid är så enkelt.
Ylva Johansson (S):
Roger Haddad har frågat mig om jag och regeringen fortfarande avser att genomföra genomgripande reformer av Arbetsförmedlingen, som aviserades i regeringsförklaringen, och om aviserade och vidtagna åtgärder från regering och myndighetsledning kan förhindra eventuella genomgripande utredningsförslag, eller hur regeringen avser att hantera pågående utredning. Svar på interpellationer Regeringen avser att besluta att avsluta utredningen.
Vi har presenterat en ny inriktning på arbetsmarknadspolitiken, och många av de frågeställningar som utredningen skulle analysera är sådant som hanteras i myndighetens utvecklingsarbete. Arbetsförmedlingen har en central roll i att framgångsrikt möta de utmaningar som vi ser på arbetsmarknaden. I vår budgetproposition föreslog regeringen bland annat att myndigheten skulle tillföras resurser för att genomföra föreslagna reformer och påbörja ett förändringsarbete.
Förnyelsen av Arbetsförmedlingen är ett långsiktigt arbete som redan har påbörjats. Den beslutade budgeten gör det tyvärr svårare, men Arbetsförmedlingen kommer ändå att fortsätta att bedriva sitt utvecklingsarbete. Arbetsförmedlingen står inför stora utmaningar, och förtroendet för myndigheten är lågt. Det behövs ett fortlöpande och intensivt arbete för att Arbetsförmedlingen på bästa sätt ska kunna bidra till en väl fungerande arbetsmarknad.
Ylva Johansson (S):
I det regleringsbrev som nu gäller för Arbetsförmedlingen är det stora förändringar jämfört med det som gällde under den gamla regeringen. Från att ha varit tolv sidor är vi nu nere på fyra sidor. Vi har kraftigt avreglerat Arbetsförmedlingen, och vi avser att göra andra förändringar så att man ska kunna arbeta professionellt.
Det ska finnas frihetsgrader så att man kan göra professionella bedömningar och inte behöver drunkna i byråkrati när man arbetar med det viktiga uppdraget att förmedla jobb till de arbetslösa och se till att arbetsgivarna får tag i rätt personal till de lediga jobben. Låt mig vara tydlig, herr talman. Regeringen ser mycket stora behov av att förändra och förnya Arbetsförmedlingen. Regeringen avser att agera.
Regeringen tänker inte vänta och begrava - därmed inte sagt att jag utesluter att det kan behövas utredningar framöver. Men de uppgifter som i dag ligger i den befintliga utredningen är inte, som Roger Haddad försöker ge sken av, att föreslå från ett blankt papper. Det är mycket precisa uppdrag som det faktiskt, menar jag, inte krävs en statlig utredning för. Det krävs en handlingskraftig regering för att kunna agera.
Avslutningsvis, herr talman, tror jag på Roger Haddads ord att han kommer att fortsätta att jaga regeringen med det kraftfulla kravet på att tillsätta en utredning om hur man ska se till att styra sin myndighet. Regeringen, herr talman, kommer att fortsätta att föra en politik för att lösa arbetslösheten.
Ylva Johansson (S):
Anders Ahlgren har frågat landsbygdsministern på vilket sätt statens minskade service till landsbygden i form av nedläggning av AF-kontor och geografisk begränsning för den statliga banken SBAB kommer att främja den regionala tillväxten och utvecklingen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Den första delen av frågan gäller Arbetsförmedlingen. Precis som Anders Ahlgren framför i interpellationen behövs ett förändringsarbete inom Arbetsförmedlingen.
Myndigheten behöver hitta nya och flexibla sätt att förmedla kontakter mellan arbetssökande och arbetsgivare och möta nya utmaningar. Regeringens utgångspunkt är att det ska finnas en likvärdig tillgång till statliga myndigheters service i hela landet. Det är dock upp till myndigheterna själva, i det här fallet Arbetsförmedlingen, att utforma sin egen organisation. Förändringarna i Arbetsförmedlingens kontorsstruktur är en del av ett större utvecklingsarbete på myndigheten.
Arbetsförmedlingen ska vara tillgänglig för arbetssökande och arbetsgivare. Arbetsförmedlingens service, vare sig på landsbygden eller i andra delar av landet, ska inte minska utan förbättras. Den andra delen av Anders Ahlgrens fråga gäller SBAB. Finanskrisen har bland annat visat på vikten av finansiell stabilitet baserad på ett sunt och rimligt risktagande. SBAB är en relativt liten aktör inom företagskundssegmentet.
Bolaget har tre företagskundskontor i Stockholm, Malmö respektive Göteborg med sammanlagt mindre än 40 anställda. SBAB saknar därmed den lokalkunskap som krävs för att göra individuella riskbedömningar av bostadsrättsföreningar på orter där inte alla lägenheter kan säljas eller av ägare till flerbostadshus på orter där vakansgraden är hög. Detta innebär att risken blir högre för SBAB än för en bank med lokal närvaro och kunskap.
Denna riskbedömning är en operativ fråga och därför ett ansvar för bolagets styrelse och ledning, vars uppgift det är att balansera risk och lönsamhet.
Ylva Johansson (S):
Låt mig först säga att Anders Ahlgrens interpellation tar upp mycket viktiga frågor. Det är oerhört viktigt att vi har en utveckling som kommer hela landet till del. Vi har betydande utmaningar i de delar av landet som har ett minskande befolkningsunderlag. En myndighet som Arbetsförmedlingen, som har ett samhällsuppdrag, har självklart till uppgift att säkerställa att det finns god service i hela landet.
Man får inte agera så att man till exempel missgynnar orter i glesbygd. Hur detta ska uppnås är däremot myndighetens sak att avgöra. I den dialog jag har med myndigheten har man inte pekat ut att det är kontor i glesbygd som löper risk att läggas ned.
Vad det handlar om är att myndigheten ser över hur man på bästa sätt kan förbättra sin service, särskilt kontakten med arbetsgivarna för att ge dem bättre möjlighet att rekrytera rätt personer till de lediga jobben. Arbetsförmedlingen har självklart ett uppdrag att säkerställa god service i hela landet. Som framgick av tidigare interpellationer är jag inte nöjd med hur Arbetsförmedlingen fungerar i dag.
Stora förändringar och utvecklingsarbete behövs. Minskningen av resurser i förhållande till regeringens budget som blir resultatet av riksdagens beslut har naturligtvis försenat och försvårat Arbetsförmedlingens utvecklingsarbete. Det kommer att ske ändå, men inte riktigt i den takt som man hade kunnat ha om man hade haft tillgång till de resurser regeringen vill avsätta till myndigheten.
SBAB är en bank som agerar på en konkurrensutsatt marknad och på marknadsmässiga villkor. SBAB har inget samhällsuppdrag. Där är det alltså andra villkor som gäller. SBAB har dock att följa de regler och den policy för styrning som regeringen vill att de statliga bolagen ska ha.
De statliga bolagen bör i vissa avseenden gå i täten, till exempel när det gäller transparens i de beslut och överväganden som ligger till grund för att man exempelvis höjer avgiften eller ändrar prissättningen på lån. SBAB har nu visat föredömlig transparens genom att i förväg tala om på vilka grunder man kommer att ändra sin prissättning.
Det normala på bankmarknaden är dessvärre att banker omvärderar riskerna i sina åtaganden eller att kapitaltäckningsreglerna förändras så att prissättningen på lån måste justeras - utan att man kommunicerar detta till kunderna. SBAB agerar på statens uppdrag på det sättet att man har transparens i sina beslut, men SBAB har inte ett samhällsuppdrag. SBAB är inte en fullteckningsbank.
Det är alltså inte en bank som tillhandahåller alla de olika tjänster som en normal bankkund behöver. Det är ganska få produkter som SBAB tillhandahåller. Det är banken själv som har att fatta marknadsmässiga beslut om risker och lönsamhet, men man agerar som man ska genom att ha transparens i dessa beslut.
Ylva Johansson (S):
Det som är viktigt för att hela Sverige ska leva är naturligtvis att det finns en statlig service. Men det allra viktigaste är att det finns jobb. Därför krävs det en politik för jobb i hela Sverige och för effektiva kommunikationer som gör att hela Sverige kan leva. Det tror jag vi är överens om är de absolut viktigaste insatserna. Det är också viktigt att Arbetsförmedlingen kan tillhandahålla service, och dessutom bra service, till både arbetsgivare och arbetssökande runt om i landet och kan göra det på ett likvärdigt sätt. Herr talman!
Låt mig vara tydlig. Regeringen har inte lagt fram något sparbeting på Arbetsförmedlingen. Regeringen har inte krävt att man ska lägga ned några kontor. Regeringen har däremot varit mycket tydlig med att vi har höga krav på att Arbetsförmedlingens resultat och effektivitet ska öka. Vi har mycket höga ambitioner och krav på myndigheten när det gäller att man ska utveckla och effektivisera sin verksamhet.
Vi har mycket höga krav på myndigheten när det gäller att man på ett bättre sätt ska kunna tillgodose arbetsgivarnas behov av att få en bättre fungerande arbetsmarknad. Till skillnad från den gamla regeringen har vi valt att inte detaljstyra Arbetsförmedlingens verksamhet. Men jag kan också konstatera att inte heller den gamla regeringen hade särskilda krav på hur många kontor som Arbetsförmedlingen ska ha. Jag tror att det är ett olämpligt sätt för regeringen att styra genom att detaljreglera hur många kontor som Arbetsförmedlingen ska ha.
Däremot ska vi vara tydliga med vilken service som ska kunna upprätthållas i hela landet. Jag har förtroende för att Arbetsförmedlingen kan göra rätt bedömningar av detta.