Gabriel Wikström (S):
Jag hoppas innerligt att det inte är någon som ser den modell som har använts vid byggandet av Nya Karolinska Solna som någonting eftersträvansvärt när man ska investera i annan hälso- och sjukvård i landet.
Jag tror i grund och botten att det är viktigt att kunna ha en samverkan mellan olika aktörer - det gäller allt från den offentliga hälso- och sjukvården till forskningsinstitut, akademin i stort och det privata näringslivet. Men det måste hela tiden ske transparent, och det måste hela tiden ske utifrån tydliga regelverk.
De politiker som ansvarar för den typen av samverkan måste, oavsett om det handlar om investeringar eller andra typer av lösningar, vara väldigt öppna med intentionerna. Inte i någon av de turer som vi har kunnat följa kring Nya Karolinska Solna tycker jag att den borgerliga ledningen i Stockholms läns landsting har varit öppen med någon del av de kriterier som jag radar upp.
Man har förhalat. Man har undanhållit information. Man har under en herrans massa år vägrat lyssna på opposition och experter. Att man har fått ett förnyat förtroende av väljarna har man tagit till intäkt för att bara köra på. Man har varit tondöv inför de varningar som har kommit om skenande kostnader i detta jätteprojekt. Jag tycker att det är synd.
Det är synd om skattebetalarna i Stockholms läns landsting. Det är synd för demokratin. Men framför allt är det synd om alla som dagligen sliter i vården på Karolinska och andra inrättningar inom Stockholms läns landsting och om patienterna, som riskerar att hamna i kläm.
Ansvaret för allt detta vilar tungt på de borgerliga politiker som har varit ledande under en lång rad av år i landstinget i Stockholms län. Jag hoppas att både den domstolsprövning som nu sker och den revision som man har initierat från Stockholms läns landsting kommer att ge svar och kommer att reda ut ansvarsförhållandena.
Men sedan återstår det naturligtvis att utkräva det politiska ansvaret för det haveri som faktiskt till viss del har skett när det gäller byggandet av Nya Karolinska. För mig, i min roll som sjukvårdsminister, och för alla ansvarsfulla sjukvårdspolitiker ska nu fokus naturligtvis vara att ta reda på vad som faktiskt har hänt.
Det handlar om att följa utvecklingen och om att se till att vi i de processer som nu är igång får de svar som vi förtjänar - de svar som medborgarna förtjänar. Men vårt ansvar måste också vara för framtiden. Hur kan vi bygga en jämlik och effektiv hälso- och sjukvård i världsklass? Hur kan vi se till att Karolinska blir så bra som möjligt?
Här finns, precis som Karin Rågsjö påpekar, också ett statligt intresse och ansvar, både i form av forskningspengar och i form av andra insatser som vi gör. Det tycker jag är viktigt att värna. Ett initiativ som vi från regeringens sida har tagit vid sidan av den löpande verksamhet som pågår handlar om att lägga fram ett lagförslag om att universitetssjukhus fortsättningsvis ska vara i offentlig ägo.
Med tanke på den ideologiska ökenvandring som borgerligheten i Stockholms län har varit inne på under en väldig massa år kan vi inte vara säkra på att man inte snart kastar lystna blickar på hela eller delar av Karolinska sjukhuset och lägger ut detta till försäljning i det skyltfönster som man har gjort Stockholms läns landsting till.