KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isabella Hökmark (M):
I det här betänkandet behandlas 21 motionsyrkanden angående läkemedelsfrågor. Den 1 juli 2009 avvecklades det svenska apoteksmonopolet. Skälet till avregleringen var att man ville öppna marknaden, öppna för konkurrens och på så sätt nå en ökad effektivitet och mångfald. Resultatet lät inte heller vänta på sig.
Vi har kunnat ta del av Konkurrensverkets rapport där man redovisar hur antalet apotek har ökat samt hur öppettiderna utökats. I orter som tidigare inte har haft apotek har det också skett etableringar. Allt detta är bra för konsumenterna. I arbetet med avregleringen har läkemedelslagen förstärkts.
I lagen finns grundläggande bestämmelser om läkemedel där konsumenternas intresse och läkemedels säkerhet, effektivitet och kvalitet ska säkerställas. Lagändringen trädde i kraft den 1 juli 2010. Landstingen har för medicinsk uppföljning och genom tillgång till individdata information om förskrivning till patienter. Detta ger förutsättningar för bättre uppföljning av läkemedelsanvändningen.
Vidare fick TLV, det vill säga Tandvårds- och läkemedelsförmånsverket, i januari 2011 i uppdrag att utarbeta en nationell läkemedelsstrategi som ska vara klar under senare delen av 2011. Där kommer det att ske en samordning av statliga och kommunala insatser som ska leda till konkreta förbättringar av läkemedelsanvändningen.
Och insatser som leder till att behandling med läkemedel blir säkrare ska där prioriteras. Sedan tidigare finns det även ett beslut om ett elektroniskt expeditionsstöd, som är ett verktyg för att förbättra användningen av läkemedel. Detta ges också för en uppföljning av förskrivningen. Det arbetet fortsätter under 2011.
Målet är att samtliga landstings journalsystem ska ge information om patienters hela läkemedelsanvändning vid förskrivningstillfället. Vad kan man då sammanfatta betänkandet med? Jo, utskottet kan konstatera att det finns behov av att säkerställa en effektiv förskrivning och användning av läkemedel. Men som jag har beskrivit här pågår ett sådant arbete.
De positiva effekterna av avregleringen och de omfattande insatserna, skärpningen av läkemedelslagen samt upprättandet av en nationell läkemedelsstrategi ger svar på de motioner som behandlas i betänkandet, och man föreslår därmed att de ska avslås. Herr talman! Jag vill avsluta med att yrka bifall till förslaget i betänkandet.
Isabella Hökmark (M):
Man kan ha en tilltro till att ökad konkurrens är positivt, och det har vi. Antalet apotek har ökat med 22 procent, från 918 till 1 124, under den här tiden. Och flera orter som tidigare inte hade apotek har fått apotek, till exempel Hovsjö, Rågsved, Bohus, Älmsta och Insjön. Det är alltså apotek som ligger ute i landsorten, inte just i storstäderna. Och man räknar med att ytterligare apotek kommer att etableras.
Jag anser att det är positivt för patienterna och för konsumenterna. Man kan också lägga till de försäljningsställen där man kan köpa receptfria läkemedel. Då är vi uppe i över 6 000 ytterligare försäljningsställen. Som jag ser det finns det bara positiva effekter.
Isabella Hökmark (M):
I och med avregleringen skedde en rad andra åtgärder, som jag beskrev, exempelvis att läkemedelslagen förstärktes. Det håller också på att utarbetas en nationell läkemedelsstrategi. Allt detta görs för att göra läkemedelshanteringen säkrare. Vid varje förskrivningstillfälle ska man kunna titta på vilken medicin som denna patient har i övrigt så att det inte ska kunna ske några överutskrivningar. Vi konstaterade just att det är dessa saker som man måste arbeta med. Detta arbete har regeringen satt i gång.
När det gäller frågan om antibiotikaresistens är Sverige världsledande när det gäller att arbeta med den. Professor Otto Cars har fått ett regeringsuppdrag att just se över den frågan. Vi tog också initiativ under EU-ordförandeskapet att arbeta med denna fråga eftersom det är en allvarlig fråga, och den tar regeringen på allvar.
Isabella Hökmark (M):
Först vill jag säga att jag tycker att det är bra att det har blivit fler apotek och längre öppettider så att fler har tillgång till apotek, även denna kvinna. När det sedan gäller just detta fall är det inte alls bra om man får en allergisk reaktion på apoteket. Men så kan det vara i sjukvården också - det har hänt mig när jag har gått på mammografi. Man kan få vända därför att folk använder parfym. Jag tycker att man ska ställa krav på att det inte är parfym runt om dit man går.
Men om det är tillslutna flaskor tycker jag inte att det är något problem.
Isabella Hökmark (M):
Det låter på Lennart Axelsson som att apoteken ska bli parfymbutiker. Men det krävs tillstånd för att få driva apotek. Själva idén med apotek är att man säljer läkemedel - 80 procent av all försäljning är läkemedel. De som arbetar där är farmaceuter som har fem års högskoleutbildning och är experter på att sälja läkemedel. Jag känner inte den oro som Lennart Axelsson gör för att det ska bli någon annan typ av butik, för det är inte själva idén med ett apotek.
Det är att sälja läkemedel, och det är professionell personal som hanterar recept och läkemedel där. Vad gäller apoteksombuden minskade antalet apoteksombud ute i landsorten redan före avregleringen. Jag sade att Alliansens hela idé med omregleringen var att öka tillgängligheten så att fler har närmare till ett apotek. Det är hela vår idé. Därför känner jag mig trygg.
Nu har vi förlängt det här tre år, och jag känner mig helt trygg i att apoteksombuden och apotek kommer att finnas kvar över hela landet. Det är det som är vår viljeinriktning.
Isabella Hökmark (M):
Jag hävdar fortfarande att det är bättre för konsumenterna att det finns fler apotek och att det är närmare till apoteket. Naturligtvis är det så. Vad gäller de här undersökningarna kan jag tycka att det är lite konstigt. I de flesta fall är det samma personal på apoteken, och det är välutbildad personal. Det tar fem år att bli farmaceut, ungefär som att utbilda sig till läkare. Nu finns det också ett skärpt krav på att det ska finnas en läkemedelsansvarig på alla apotek, vilket har införts efter omregleringen.
Det Eva Olofsson säger är därför lite förvånande. Det är samma personal med hög utbildning som arbetar på apoteken. Jag skulle vilja ställa en fråga till er: Vilka apotek vill ni lägga ned? Eftersom ni inte ville ha den här omregleringen undrar jag vad vi ska göra. Vilka ska inte få tillgång till apotek? Var ska vi dra ned? Är det i Ystad, i Båstad eller i Botkyrka? Vem ska inte få tillgång till apotek i Vänsterpartiets Sverige?
Isabella Hökmark (M):
TLV har gjort en undersökning och tittat på hur många som får ut medicinen på sina recept när de kommer till apoteket. Det var 96 procent före omregleringen och 96 procent efteråt. Jag säger inte att det är bra att det är 4 procent som inte får sin medicin, men det har inte skett några försämringar i och med omregleringen. Regeringen har också tillsatt en särskild utredare för att titta på vad det är som klickar här.
Jag tror att det kan handla om distribution. Det finns två distributionskedjor som levererar mediciner en gång om dagen fem dagar i veckan. Det säger sig självt att man inte kan få det 24 timmar om dygnet. Jag har varit i både USA och England och tittat på detta. Där levererar man till apoteken tre gånger om dagen. Det finns alltså andra sätt att göra det. Jag undrar om Eva Olofsson har varit runt och besökt apotek. Jag har varit på väldigt många.
Affärsidén hos de privata, där man lyser av kraft av att få driva sitt företag, är att sätta kunden i centrum. Det är det viktigaste. Med fri företagsamhet får man människor som brinner för att sätta kunden i centrum. Utan det kan man inte överleva som apotek. Jag ser att detta är av godo. Vi har fått fler apotek, längre öppettider och bättre tillgänglighet för konsumenterna.
Isabella Hökmark (M):
Det finns andra undersökningar som visar hur positivt det är för konsumenterna med omregleringen. Till exempel har Konkurrensverket gjort en utredning, och branschen har gjort en annan. Vi har pekat på att 24-timmarsregeln inte efterlevs helt och hållet. Det är därför som Tillväxtanalys och Statskontoret har fått i uppdrag att se över hela omregleringen.
Vårt mål är att få bättre tillgänglighet för kunderna, så att de kan få sina mediciner. Det måste också vara varje apoteks mål. Därför finns också en frivillig överenskommelse i branschen om att man ringer runt till andra apotek om man själv inte har medicinen inne. På de apotek som jag har besökt gör man så, för där är man väldigt mån om att kunderna ska bli nöjda.
Isabella Hökmark (M):
Jag måste tydligen säga detta flera gånger. Andelen som får ut sin medicin på en gång var 96 procent före avregleringen, och den är fortsatt 96 procent efter avregleringen. Det är lite lustigt att höra Agneta Luttropp säga att det är ett problem att det ska anställas fler personer. Jag tycker att det är bra att det skapas fler arbetstillfällen om det finns ett tryck på att anställa fler på apoteken. Sedan är det hela väldigt reglerat. Man får inte driva ett apotek utan att ha farmaceuter.
De som sköter läkemedelshanteringen är utbildade farmaceuter med fem års högskoleutbildning. Jag tycker att det är lite nonchalant att påstå att det inte skulle fungera. Fler arbeten på fler apotek är väl jättebra?
Isabella Hökmark (M):
Jag kan konstatera att det blir konstigt när ni säger att ni vill satsa på en generell välfärd, Ida Karkiainen, men sänker avgiften för barnen i Danderyd med 300 kronor per termin. Ni slår undan fötterna för de barn som lever i familjer med svag ekonomi genom att de inte får del av de pengarna och kan delta i fritidsaktiviteterna. Låt mig påpeka att ni hade avsatt de 25 miljonerna i budgeten till att slå ihop musikskolan och Skapande skola. Det är alltså inte riktigt att de var för Skapande skola.
Sedan vill jag inte att vår budget blandas ihop med SD:s. Det var Alliansens budget som vann gehör i riksdagen. Ida Karkiainen tycker alltså att barnen i Danderyd ska få sänkt avgift medan barn i svaga familjer inte ska kunna ta del av fritidsaktiviteter. Är det så?
Isabella Hökmark (M):
Agneta Gille säger i debatten att alla har rätt att ta del av kultur och utöva kultur. Min fråga är återigen vad regeringen tänker göra. Har Socialdemokraterna något förslag om att ge kulturpengar till äldre? Den prioritering vi ser i dag och som kulturministern är mäkta stolt över är nämligen ungefär att jag och andra Danderydsbor ska ha gratis musikskola för våra barn. Jag ska också kunna gå in gratis på museum.
Vi ser dock inte den här satsningen på kultur för äldre, utan man prioriterar den gruppen. Det är väldigt konstigt för mig när det finns äldre och sjuka som ligger på vård- och omsorgsboenden och inte själva kan ta sig till kulturen. Kommer det alltså någon satsning från regeringen? Har socialdemokraten någon idé om det?
Isabella Hökmark (M):
Jag läser på. I betänkandet står det att det är en kommunal angelägenhet att se till att det finns kultur för äldre, men i ett annat betänkande är det en statlig angelägenhet med den kommunala musikskolan. Det är det jag tycker är väldigt märkligt, alltså att ni prioriterar att lägga pengar på att sänka avgifterna för barn och vuxna men inte lägger pengar på de äldre. Jag vill dock komma till en annan sak.
Vår gemensamma kollega och Agneta Gilles partikamrat Peter Johnsson talade om flyktingförläggningar, och det gjorde Agneta Gille också - om Grytans asylboende. Jag har en helt annan fundering efter att ha varit där. Jag såg att det som gjordes där, av alla, och det som fick det att fungera var privata initiativ. Det var bara privata initiativ jag såg - vilket jag tycker är fantastiskt bra. Det talades om en kör där, och det var en privat musikskola som hade startat den - en entreprenör.
Han fick inga subventioner av kommunen. De var så nöjda i Östersund, för det var 400 kronor i avgift. Han hade 3 000 i avgift för sin musikskola, för han måste driva den själv. Det var dock mycket barn där. Han hade startat det här projektet själv, och det tycker jag är fantastiskt. Men hur ser ni till att de här personerna fortsätter att verka och att verksamheterna finns? Ser ni att möjligheter försvinner när ni höjer skatter?
Tycker Socialdemokraterna att det till exempel är ett bra förslag att utreda produktionsrabatter för filmen? Där ser vi nämligen direkt att man inte väljer Sverige eftersom vi har för höga skatter här. Man vänder sig i stället till andra EU-länder. Jag undrar alltså om ni ser de här privata entreprenörerna, som tillför så mycket till kulturlivet. Det går inte en krona från skattebetalarna, utan de samlar ihop det från det privata näringslivet och tillför detta.
Isabella Hökmark (M):
En majoritet av Sveriges befolkning vill inte ha någon kvoterad föräldraförsäkring, och det vill inte jag heller. Jag är mycket emot en kvoterad föräldraförsäkring. Definitionen av den värsta sortens politiker tycker jag är de som tror att de vet bättre än andra hur man ska leva sitt liv, en som ska bestämma hur vardagen ska se ut för någon annan, bara därför att de själva tycker att det är bra.
Vem kan sätta sig in i vad min familj tycker är bättre än jag själv eller vad någon annan i en familj tycker är bra än just de själva? Att kollektivt bestämma över andra är ren socialism. Familjer är olika. Det är många som har vittnat om det, och jag håller med - det finns kärnfamiljer och stjärnfamiljer, föräldrar har olika behov och möjligheter, och barn har olika behov.
Slutsatsen från den här socialistiska regeringen är att vi då ska kvotera föräldraförsäkringen. Min slutsats är en helt annan: Eftersom alla är olika måste vi se till att ge alla möjlighet att välja själva. Socialförsäkringsministern sa tidigare att det också var problem för företagare med den här försäkringen. Men ändå väljer hon att göra det ännu svårare för dem att välja.
Jag känner kvinnliga företagare som inte kan vara borta från sin verksamhet i tre månader.
Då skapar den här regeringen ett sådant samhälle som jag inte trodde att de ville ha, nämligen att de mest privilegierade kan fortsätta att välja, för de kanske har råd att låta mannen - eller sin partner eller vad det kan vara - vara hemma utan lön i tre månader, men alla andra som kämpar på måste leva politiskt korrekt för att passa in i Socialdemokraternas, Miljöpartiets och Vänsterpartiets samhälle.
Om man på allvar vill förbättra jämställdheten finns det mycket bättre åtgärder att vidta. Då skulle man behöva titta mycket mer på ett område där många kvinnor är eller kan bli företagare, nämligen omsorgssektorn. Vi har mycket färre kvinnliga företagare i Sverige. Tittar man på andra länder som har mer privat verksamhet inom skola, vård och omsorg ser man att de har många fler.
Men ni vill försämra för de här kvinnorna så att det inte går att driva företag, och man ska inte heller få göra vinst som alla andra kan göra inom manliga yrken inom byggsektorn, som också får del av de subventionerna. Man kan också se till att förbättra RUT-tjänster, och vill man titta på föräldraförsäkringen måste man se om det finns annat. Kanske kan någon annan än föräldrarna få ta del av föräldraförsäkringen, för att göra den mycket bättre.
Jag vill, fru talman, avsluta precis som jag började genom att prata om den här majoriteten, som är emot, och ge en liten hälsning till mina alliansvänner i Folkpartiet. Om man tittar på den majoritet som är emot kan man säga att det bland alliansväljare är en ännu större majoritet som är emot en kvoterad föräldraförsäkring.
Isabella Hökmark (M):
Jag tackar för svaret från kulturministern. Kulturministern säger att det är roligt att vi moderater värnar kulturen. Det har väl inte gått någon förbi efter åtta år med en alliansregering och en moderat kulturminister att vi har värnat kulturen väldigt mycket. I en proposition 2009 skrev vi in barns och ungas rätt till kultur och idrott.
Det var också den moderata kulturministern Lena Adelsohn Liljeroth som sjösatte Skapande skola-satsningen på 185 miljoner så att alla ska få tillgång till kultur och musik i skolan, som når 770 000 elever - långt fler än musikskolan. Det jag ifrågasätter här är den reform som ni föreslår, där ni ger 100 miljoner kronor till att sänka avgifterna i kulturskolan.
Tittar man på statistik på avgifterna ser man att det finns flera kommuner som har noll i avgift. Avgifterna ligger mellan 300 och 800 kronor med ett snitt på 600 kronor. De som har höga avgifter är Stockholmskommuner. Det är 13 Stockholmskommuner, däribland Danderyd, Täby och Lidingö. De har rätt välmående invånare, får man väl säga, som jag antar skulle få del av den här reformen.
Kulturministern säger att regeringen har en utredning på gång, men man föregår utredningen genom att kasta ut 100 miljoner kronor på någonting utan att veta vad utredningen leder till. Det är ofattbart.
Isabella Hökmark (M):
Utredningen som kulturministern talar om är ju en kartläggning som ska identifiera hinder. Den ska redovisas senast den 30 september 2016. Nästan ett år innan dess väljer ni att sänka avgifterna med 100 miljoner kronor. Det finns mycket annat att satsa på.
För att nå dem som verkligen behöver nås tror jag att det finns bättre sätt att rikta bidragen än att göra en allmän sänkning för till exempel de 13 Stockholmskommuner som har avgifter som ligger runt 1 500 kronor. Då ska man veta att det inte är så att de här kommunerna inte lägger några pengar på detta. Jag tror att min egen kommun Danderyd subventionerar musikskolan med 14 miljoner. Det är ganska mycket för en liten kommun som Danderyd.
Sedan låter vi också föräldrarna betala en avgift eftersom vi har idén att det är bättre att ha lägre skatter i kommunen så att föräldrarna själva kan prioritera vad de lägger sina pengar på. Därför är det förvånande att ni väljer att göra den här reformen. Kulturskolerådet, Smok, har gjort en utredning av landets kultur- och musikskolor. Det går bra för dem. Det är fler som deltar. Kommunerna ökar utbudet och resurserna.
Därför är det än konstigare att man väljer att lägga 100 miljoner kronor på sänkta avgifter.
Isabella Hökmark (M):
Jag tycker inte att jag har fått något konkret svar av statsrådet på varför skattebetalarna ska betala 100 miljoner kronor för en insats som man inte vet om den är bra eller inte innan utredningen är klar. Det är ju så att i de kommuner som har noll eller låg avgift kommer de här 100 miljonerna till sänkta avgifter inte att göra någon skillnad. De kommer inte att göra någon skillnad i någon kommun.
Sänkta avgifter ger inte en enda krona till lärare som det ofta är brist på, en enda krona till lokaler, en enda krona till musikinstrument eller en enda krona till en timme till av musikskoleundervisning. Det är obegripligt att man väljer att satsa på sänkta avgifter. Det tillförsäkrar inga mer pengar till musikskolorna och gör ingen skillnad. Vore det inte bättre att utreda först och besluta sedan? Vad gör statsrådet om utredningen visar att det finns bättre sätt att använda skattebetalarnas pengar?
Kommer kulturministern då att föreslå att man ska dra undan pengarna från kommunerna på samma sätt som regeringen nu ändrar sig och gör tvärtom i många andra frågor?
Isabella Hökmark (M):
Jag tackar statsrådet för svaret även om jag inte har fått svar på frågan vad detta ska ge i förlängningen. Norge har haft kvotering till bolagsstyrelser sedan 2006. Men kvoteringen har missat sitt mål, och lagstiftningen har inte haft avsedd effekt. Jämställdheten har stannat i styrelserummen, och det har inte gett några positiva effekter i chefsleden eller på inkomstskillnaden mellan män och kvinnor.
När det ensidiga kravet på kvotering får ersätta andra konkreta reformer som den enskilt viktigaste reformen för att förbättra kvinnors möjlighet på arbetsmarknaden ser man inte vad som verkligen spelar roll och vad som faktiskt redan görs. Statsrådet borde se till de många goda exemplen där ledningar arbetar aktivt för att rekrytera kvinnor och lyfta fram kvinnors kompetens. Det kommer sedan att bli avgörande för företagens konkurrenskraft och ha en väldig kraft bakom sig.
Om man tittar på andelen kvinnliga vd:ar i Sverige ligger vi efter övriga Europa. Bara det borde ge regeringen en tankeställare om något som brister i den svenska politiken. Sverige borde lära av de länder där det är uppenbart lättare för kvinnor att göra karriär i stället för att strypa de möjligheter som i dag gör att det kan bli lättare. Jag återgår till Norge.
Sedan 2006 har inte andelen kvinnliga chefer ökat på vare sig vd-nivå eller mellanchefsnivå. Det talar för sig självt att en lag i Norge bara har förändrat styrelsernas sammansättning men inte förändrat jämställdheten och kvinnors möjligheter som individer i näringslivet.
Varför satsar regeringen på styrelseproffs i stället för det stora antalet kvinnor ute på arbetsmarknaden? Vad vill man uppnå i senare led?
Isabella Hökmark (M):
Varför tar jag upp kvotering i bolagsstyrelser som den viktigaste frågan för er? Jo, därför att statsrådet själv har sagt att hon är beredd att lagstifta om kvotering i privata bolag. Det är en långtgående åtgärd. Jag har inte hört något om andra konkreta reformer. Låt oss återgå till frågan om kvinnor i ledning. Det finns bara ett område i Sverige där fler kvinnor än män driver företag, nämligen inom välfärdssektorn. Där är 65 procent av ägarna och företagsledarna kvinnor.
Möjligheten att starta och driva företag inom till exempel vård och omsorg är mycket viktig för att öka jämställdheten. Om det fanns lika många privata företag inom vård och omsorg som i andra länder i EU skulle vi komma upp på samma nivå av chefer som snittet i EU. Här väljer regeringen i stället att begränsa och förhindra för välfärdsföretagen. Då säger man också nej till kvinnor att driva företag inom just ett område där arbetsmarknaden är stor och där många kvinnor är utbildade.
Om man verkligen brydde sig om att förbättra kvinnors möjligheter i näringslivet och öka jämställdheten mellan män och kvinnor är den könsmässiga fördelningen i privata bolagsstyrelser en symbolfråga. Den är långt mindre viktig än reformer som ökar kvinnors företagande, underlättar för kvinnors karriärer och gör det lättare att förena familjeliv med arbetsliv.
Det är uppenbart för mig att det här en symbolfråga, ett alibi att driva något slags annan dogmatisk politik där man slår mot kvinnors företagande, välfärden, minskar RUT-avdragen, motverkar valfrihet och höjer skatterna. För de 99 procent kvinnor som inte är kandidater till styrelsearvodena innebär det här en tillbakagång. Vad gör ni för alla de kvinnorna?
Isabella Hökmark (M):
Nu finns statistik från Norge. Kvotering i bolagsstyrelser har inte gett några effekter på chefsnivå, mellanchefsnivå eller vd-nivå. Jag undrar vad det ska leda till. Om statsrådet är tydlig med att man vill införa kvotering är statsrådet i stället otydlig med hur man vill uppnå jämställdhet mellan män och kvinnor. Man räknar upp bidrag. Jag förstår inte hur bidragen ska få fler kvinnor att driva företag.
Jämställdheten påverkas inte av att ett fåtal styrelseproffs får fler uppdrag. Ni säger att ni är en feministisk regering. Hela reformen handlar om att ge ett fåtal redan privilegierade kvinnor ett uppdrag till. Jag skulle vilja påstå att både högutbildade och högavlönade kvinnor kan få ett bidrag till, och alla de andra får kämpa på.
Det är svårt att i välfärdsföretag tjäna pengar på det de gör, vilket männen kan göra i byggbranschen och andra företag som också tar del av skattepengar. Ni brukar säga att man skattar för andras skattepengar och tar ut vinster. Det gör man i byggbolagen och de starka fackförbunden som drivs av gubbarna. Kvinnorna i välfärdsföretagen ska inte få tjäna pengar på sina företag. Det blir inte heller några företag där.
De har minskat i antal sedan ni har infört begränsningar, hotat med att begränsa vinster i välfärden och minskat RUT. Socialdemokraterna ger ett antal privilegierade kvinnor ett uppdrag till. Det är vad er jämställdhetsreform handlar om.