Ewa Thalén Finné (M):
Jag får väl börja med att tacka för svaret. Jag kan också konstatera att vi delvis har samma åsikter om skälet till att olaglig handel med hyreskontrakt förekommer, det vill säga att det finns för få lägenheter i områden med bostadsbrist. Men jag vill också poängtera att hyressättningssystemets okänslighet för läget i attraktiva områden är ett annat skäl. Sedan kan jag konstatera att våra åsikter går delvis isär.
För att börja med fakta vill jag påpeka att svarthandel också börjar bli utbrett i Malmö-Lund-området, och om jag får gissa skulle jag tro att det här förekommer i alla områden med bostadsbrist. Att sedan problemet är störst i Stockholm kan vi vara överens om. Här var det problem redan på 60-talet, och här är de största beloppen i omlopp.
Samhällsbyggnadsminister Sahlin pekar sedan på den rätt som gäller vid svarthandel, det vill säga att det är olagligt och kan generera böter och fängelse, och det är ju bra. Men det finns ju inte många fall i våra domstolar med svarthandel med hyreskontrakt, så utifrån det måttet har ju inte lagstiftningen så stor verkan.
Jag vill i den här debatten diskutera åtgärder som skulle kunna lösa problemen, det vill säga: Hur får vi lagstiftning och regler som ökar byggandet av bostäder, framför allt hyresbostäder? Jag kan konstatera att statsrådet anser att regeringen under de senaste åren har vidtagit en rad åtgärder. För min del tycker jag att dessa är olika investeringsstöd och investeringsstimulanser.
Det är den enda lösningen som Socialdemokraterna har - olika sorters subventioner. Det intressanta är att alla aktörer på bostadsmarknaden ganska samstämt pekar i samma riktning. Hyressättningssystemet är ett problem. Den långsamma plan- och byggprocessen är ett annat. Regler för buller är ett tredje. Delar av målet God bebyggd miljö är ett fjärde. Reglerna för beskattning av hyresrätter är ett femte.
Uteblivna infrastrukturinvesteringar är ett sjätte. Det generella skattetrycket är ett sjunde. Listan kan göras längre. Problemet som jag ser det är att det enda regeringen gör är att sätta till olika utredningar - byggsamordnare, arbetsgrupper, kommittéer - men inga förslag kommer till riksdagen. Under hösten har inte bostadsutskottet mottagit någon proposition som behandlar problemen.
Det är nu inte unikt för den här hösten, utan det har varit så här de sista sex åren. Problemställningarna är ju inte heller nya, utan samma kritik framfördes och samma problem fanns även 1998. Det är nu dags att komma med förslag. Socialdemokraterna och regeringen har haft tio år på sig. Från Moderaterna vill vi genomföra flera förändringar om vi skulle komma i regeringsställning för att lösa några av problemen.
Här är några förslag som skulle öka byggandet. Hyressättningssystemet måste ändras så att hyressättningen i nybyggnation blir fri, det vill säga att hyresgäst och hyresvärd kan avtala om en hyra utan att den sedan kan överklagas. Plan- och bygglovsprocessen måste förkortas. Infrastrukturinvesteringarna måste öka. Reglerna för strandskydd måste ändras. Fastighetsskatten måste avvecklas.
Bullernormer och övriga regler måste förändras. Det generella skattetrycket måste sänkas och konkurrensen förbättras. Från moderat håll ser vi problemen och är beredda att göra förändringar. Är Socialdemokraterna det, eller ska bostadspolitiken fortsätta utan förslag till förändringar? I den bostadspolitiska debatten låter det som om Socialdemokraterna anser att det inte finns några problem.
Frågan som jag nu måste ställa till bostadsministern är: Vilka problem ser ministern? Och om hon ser problem: Vilka förslag kommer till riksdagen för att förbättra förutsättningarna?