Mats Odell (KD):
Johan Löfstrand har frågat mig dels hur jag vill definiera behoven av en större reformering av villkoren för de kommunala bostadsföretagen och hyresmarknaden, dels också om jag avser att stå fast vid att förändringar i hyreslagstiftningen inte ska tillåtas bli hyresdrivande. Avslutningsvis ställs frågan om jag är beredd att frångå principen att hyressättningssystemet även fortsättningsvis innehåller en spärr mot oskäliga hyror och garantier för ett reellt besittningsskydd.
Jag kan inledningsvis konstatera att svaren på dessa frågor finns i de tilläggsdirektiv som Johan Löfstrand utgår från. Den formulering som Johan Löfstrand citerar är uttagen ur sitt sammanhang och därmed inte alldeles korrekt återgiven och kan därför missförstås.
Under rubriken Det ändrade utredningsuppdraget i de tilläggsdirektiv som antogs den 31 maj i år står det ordagrant: "Delar av utredningens uppdrag har sin bakgrund i behovet av en större reformering av villkoren för de kommunala bostadsföretagen, men också förutsättningarna för hyresmarknaden i dess helhet."
Utredningen tillsattes redan 2005 och fick sitt uppdrag av den socialdemokratiska regeringen. I de ursprungliga direktiven redogörs också för bakgrunden till behovet av en utredning på ett tämligen uttömmande sätt. För en ytterligare förklaring bör Johan Löfstrand närmast vända sig till den minister som då ansvarade för bostadsfrågorna och lät tillsätta utredningen.
Att man sedan i dessa direktiv bortsåg från de problem som i övrigt kännetecknar delar av bostadsmarknaden, till exempel omfattande svarthandel, är en annan fråga. Några av de omständigheter som föranledde de tilläggsdirektiv som nämns i interpellationen är att det fanns inslag i direktiven som kunde komma att stå i motsatsställning till varandra.
Av detta skäl klargjordes det som är självklart, nämligen att förslag som lämnas ska stå i överensstämmelse med EG-rätten. När det gäller frågorna om hyressättningssystemet behandlar jag dem gemensamt. För det första kan knappast en hyreslagstiftning vara hyresdrivande eftersom hyrorna i grunden drivs av samspelet mellan utbud och efterfrågan där bostadskonsumenternas efterfrågan har stor betydelse.
En hyreslagstiftning kan däremot ge mindre eller större utrymme för hur mycket hyrorna ska kunna förändras på grund av situationen på bostads- och hyresmarknaderna. Ett system med marknadshyror där fastighetsägare och konsumenter lämnas helt fria att komma överens om vilken hyra som ska gälla skulle sakna både spärrar mot oskäliga hyror och garantier för ett reellt besittningsskydd. Något sådant system är inte aktuellt.
Ett hyressättningssystem kan dock konstrueras på olika sätt. Av till-läggsdirektiven framgår att utredaren, om det framstår som lämpligt, ska lämna förslag till hur de kommunala bostadsföretagens hyresnormerande roll kan avvecklas.
Den hyresnormerande rollen är dock inte den enda spärren mot oskäliga hyror i hyreslagstiftningen, utan det grundläggande skyddet ges av bruksvärdessystemet som, enkelt uttryckt, innebär att likvärdiga lägenheter ska ha likvärdig hyra. Svaret på Johan Löfstrands sista två frågor finns, som jag inledningsvis nämnde, i de tilläggsdirektiv som han utgår från i sin interpellation.
Jag vill därför avsluta med att citera ur direktiven: "Oberoende av om de kommunala bostadsföretagen är hyresnormerande eller ej så innebär bruksvärdessystemet i sig att det finns en spärr mot oskäliga hyror och garantier för ett reellt besittningsskydd.
Om utredaren föreslår ändringar i hyressättningssystemet eller ändringar som påverkar förutsättningarna för hyressättningen, skall utredaren överväga om det finns behov av särskilda regler för att säkerställa att hyresgäster inte drabbas av hyreshöjningar som inte är godtagbara. Ett sådant skydd kan skapas inom eller utom ramen för bruksvärdessystemet."