Sten Tolgfors (M):
Det är intressant att höra Mats Berglind beskriva arvet efter hans eget partis regering och dess tolvåriga regeringsinnehav. De saker han räknar upp är saker som nu åtgärdas i förslag som ligger på riksdagens bord. Han har möjligen inte läst propositionen. Jag kan försäkra att vi under debatten kommer att återge rikligt med citat ur den. Jag har läst Socialdemokraternas rapport från Sälen och vad man vill göra med IT-säkerheten. Jag kan konstatera att man ägnar sig mer åt formfrågor än åt innehåll.
Man nämner ingenstans att enskilda företag eller personer har ansvar för att skydda sina datorer och IT-system. Jag konstaterar också att de saker som man tämligen högljutt efterlyser till sitt innehåll redan är hanterade i de förslag som regeringen har lagt fram. De saker han nämner är kritik mot den tidigare regeringen. Han understryker bara varför Socialdemokraterna bör acceptera den proposition som ligger på riksdagens bord.
Den nya myndigheten för samhällsskydd och beredskap kommer ju på plats från den 1 januari nästa år. Då kan vi övergå till en ordning där vi har en myndighet som håller samman det nationella informationssäkerhetsarbetet och tillsammans med övriga berörda myndigheter driver en kontinuerlig utveckling av det arbetet. I dagens säkerhetsskyddslagstiftning finns det få krav på hur myndigheter ska hantera den tekniska säkerheten i sina IT-system.
Det finns ett varierande behov av ledningsförmåga och säkerhetsnivåer mellan myndigheterna beroende på den risk och sårbarhet som finns i och med systemen. Regeringen vill därför ge den nya myndigheten rätten att utfärda generella föreskrifter om ledningssystem för informationssäkerhet och möjlighet att ålägga berörda myndigheter att vidta åtgärder för att upprätthålla tillräcklig informationssäkerhet.
Det är saker som den tidigare regeringen inte förmådde. Denna så kallade föreskriftsrätt ska avse den generella IT-säkerheten. Respektive myndighet kommer fortsatt att ansvara för att den egna ledningen och de egna säkerhetsnivåerna upprätthålls på bästa sätt. Den nya myndigheten ges alltså ett tydligt men också begränsat mandat gentemot de övriga myndigheterna.
Samtidigt svarar regeringen på den kritik som Riksrevisionen presenterat angående myndigheternas bristande IT-säkerhet och som främst återspeglar tolv år med en passiv socialdemokratisk regering. Det är uppenbart att Sveriges IT-beroende har ökat. Förberedelser för störningar måste vara en naturlig del i arbetet för att förebygga kriser och problem. Samtidigt har också hoten mot vår informationssäkerhet förändrats och i vissa delar blivit mer svårhanterliga.
Det handlar mer och mer om IT-säkerhet i den generella bilden av vad som kan vara framtidens kriser. De skador som uppstår i våra IT-system handlar inte bara om att någon uppsåtligen försöker skada, som fallet var i Estland. Många gånger handlar det också om andra saker, som slarv eller bristande säkerhetsrutiner. Därför måste det förebyggande arbetet och underrättelsearbetet ges bra förutsättningar.
Brister i det ena ledet får direkta konsekvenser för samhällets möjlighet att upprätthålla säkerheten i systemen. Givetvis är det också viktigt att det finns en tydlighet mellan olika myndigheters ansvar på informationssäkerhetsområdet. En given förutsättning är också att alla som hanterar information oavsett om den är i digital form eller i pappersform tar sitt ansvar för informationssäkerheten.
Då är en god samverkan grundläggande för att kunna åtgärda brister och upprätthålla säkerhet. Den här regeringen har gjort vad den gamla inte förmådde. En ny myndighet kommer på plats med ett utpekat ansvar. Det blir bättre samordning, mindre av stuprörstänkande och också ett tänk att det krävs en bättre samverkan mellan det offentliga och det privata för att stärka den generella IT-säkerheten.