KBLab/rixvox huggingface dataset:
Camilla Hansén (MP):
Jag tackar för svaret. Lärarutbildningen är redan den största utbildningen. Det är många som söker sig till lärarutbildningen för att bli lärare. En lärarutbildningsreform tar väldigt lång tid. Om vi skulle besluta om en sådan här i kväll, vilket vi inte ska, och det tror jag att de flesta är väldigt tacksamma för, tar det i runda slängar tio år innan en lärare som utbildas på en ny lärarutbildning står i klassrummet.
Jag ville ändå lyfta fram den delen. Jag funderar också på om bekymret handlar om det praktiska handlaget att undervisa elever. Som lärarstudent har man 20 veckors verksamhetsförlagd utbildning då man bör lära sig hantverket. Det kan vara så att det behövs reformer.
Och jag håller helt med ledamoten om att vi har en akademi att utvärdera det. Signalerna som jag hör från den akademin är inte att de vill ha tre parallella lärarutbildningar kontinuerligt utan att de funderar på varför just lärarutbildningen till exempel är extremt mycket mer reglerad än andra utbildningar och därför blir ganska svår att utveckla.
Detta är inte en fråga utan mer en önskan om reflekterande samtal kring vad detta kan vara och om det verkligen är rätt väg att gå att fokusera på lärarutbildningen när vi vill få ännu fler att drömma om att bli lärare.
Camilla Hansén (MP):
Jag tackar statsrådet för svaren så här långt. Det är bra att få svar på frågor, även sådana man inte har ställt. Jag har dock upprepade gånger ställt frågan till skolministern hur hon ser på mandatet från svenska folket.
Jag vet att många uppskattar den skola som deras barn går i och att det oftast inte är det viktigaste på vilket sätt den är organiserad, men det jag hänvisar till är opinionssiffrorna kring sakfrågan vinst. Jag tycker att det är en viktig del i legitimiteten för regeringens politik att veta hur man förhåller sig till det.
Detta kanske är att märka ord, fru talman, men jag är inte intresserad av skillnader i kvalitet mellan friskolor och kommunala skolor, utan det ska vara bra kvalitet i alla skolor oavsett driftsform. Därför behöver alla skolor, oavsett driftsform, få förutsättningar för det.
Det som oroar mig lite är skillnaderna mellan stora skolkoncerner som kan ge mycket stöd och små skolor som inte har den möjligheten. Det kommer att krävas stora kontrollinstrument eftersom man behöver ha kvar vinstmöjligheterna, och för mig blir det svårförenligt med arbetet med att minska administrationen för lärare.
Det blir ju alla lärare som behöver kontrolleras och mätas gällande vad de gör - om de har gjort tillräckligt, hur vi ska försvara betygsskillnader och liknande frågor. Den kontroll som blir nödvändig om man nu nödvändigtvis vill upprätthålla en marknadsskola tror jag kommer att bli en belastning för lärarna.
Det underliggande som jag ser där är att det riktas ett slags misstroende mot lärarkåren om den hela tiden ska detaljgranskas.
Camilla Hansén (MP):
En stor andel av Sveriges föräldrar till barn som går i skolan tycker inte att vinstutdelning ska tillåtas inom skattefinansierad skola. SVT:s valundersökning visar att väljare från alla partier håller med de här föräldrarna. Skolminister Lotta Edholm ska ta fram en ny friskolelag där huvudmännens vinster i viss mån begränsas för nya aktörer men där vinstförbud, som Sveriges föräldrar och väljare visar enormt stöd för, ignoreras.
Det innebär att regeringen tillåter jakt på vinst som mål för de stora skolkoncernerna när det borde vara jakt på kunskap. Min fråga är vilket mandat statsrådet tycker sig ha för att driva de stora friskolornas intressen när svenska folket tydligt har gett uttryck för att vinst som drivkraft i skolan är fel.
Camilla Hansén (MP):
Med all respekt, men så här kan vi inte ha det. Ett av riksdagens kontrollverktyg, det vill säga KU-anmälan, kan inte användas som argument för att inte respektera ett annat av riksdagens kontrollverktyg, nämligen möjligheten att varje torsdag ställa frågor till ministrar.
Finns det någonting när det gäller Liberalernas och regeringens skolpolitik som vi kommer att kunna fråga om fram till juni nästa år, när KU är färdigt med sin handläggning?
Camilla Hansén (MP):
Jag vill tacka skolministern för svar på skriftliga frågor och tänker fortsätta ställa frågor om marknadsskolan. Vi ser att de vinstdrivande bolagen i marknadsskolan sliter isär Sveriges skolsystem.
Önskemål om likvärdighet och finansiering för det är ju bra, men den springande punkten i min frågeställning kring marknadsskolan och vinstförbudet är hur regeringen ser på den folkliga opinionen, där stödet för att ta bort vinst som drivkraft i utbildningar är oerhört starkt.
Vad anser skolministern om sitt mandat att fortfarande verka för att vinster ska vara tillåtna?
Robert Hannah (FP):
Tillsammans blir Europas länder friare, rikare och tryggare. Folkpartiet liberalerna tror på det europeiska samarbetets möjligheter att lösa de problem som är gemensamma och som vi inte kan lösa på egen hand. Vi i Folkpartiet liberalerna vill förverkliga idén om ett Europa där demokrati och välfärd förenas med en dynamisk ekonomi. Just därför måste EU fortsätta minska regelkrånglet, särskilt för små och medelstora företag.
För Folkpartiet liberalernas del yrkar jag bifall till utskottets förslag, som genomför delar av EU:s redovisningsdirektiv. Vi välkomnar att de svenska redovisningsreglerna för företag anpassas till EU-regler. Vi ser att mycket mer behöver göras. Förslaget vi röstar om i dag gäller utvinningsindustrin och är ett steg i rätt riktning eftersom det gör det enklare för mindre företag att redovisa. Till exempel begränsas kraven på upplysningar i noter i årsredovisningen.
Vi anser att principen att information som inte är väsentlig kan utelämnas är en viktig åtgärd, då de flesta nya jobb i Sverige i dag inte skapas av den rödgröna regeringen utan av små företag. Utvinningsindustrin skapar jobb, medan Löfven med skattepengar bara har lyckats skapa ett enda låtsasjobb hittills. De jobb vi talar om i utvinningsindustrin är alltså riktiga jobb.
Av Sveriges export går 70 procent till EU, och om jobben ska bli fler måste vi göra det ännu enklare för företag att på lika villkor verka över gränserna. Upplysningskrav ska inte gå längre eller omfatta fler svenska företag än vad EU-lagstiftningen kräver. Detta är anledningen till att Folkpartiet liberalerna tillsammans med de andra allianspartierna motionerade om att införa samma kategorisering av företag som EU förordar i redovisningsdirektivet.
Även utredningen som har jobbat fram de förslag vi debatterar i dag förordar att EU:s kategorisering av företag ska användas. Vi förväntar oss därför att regeringen återkommer till riksdagen med en sådan förändring, som allianspartierna har föreslagit. Tydligare redovis-ningsregler och nya rapporteringskrav för utvinningsindustrin
Peter Helander (C):
Jag tackar Niklas Karlsson för den frågan. Jag uppfattade det som att de direktiv ni gav till Ilmar Reepalu med stöd av Vänsterpartiet och Miljöpartiet handlade om att begränsa välfärdsvinsterna skarpt, men det kanske Niklas Karlsson kan säga mer om själv.
Sedan har ni luckrat upp skrivningen lite grann, vilket vi är tacksamma för, men ni har inte kommit ända fram. När det gäller stora övervinster skulle jag vilja säga att jag inte heller tycker att pengar ska försvinna till skatteparadis. Det är jag helt övertygad om att nästan ingen i riksdagen tycker.
Men om det kostar 1 miljon att driva en välfärdsverksamhet och man lämnar över den till en privat utförare som levererar samma eller högre kvalitet till en kostnad av 800 000 och gör 200 000 kronor i vinst, var är då felet? Om den offentliga verksamheten kostar 1 miljon kanske den inte är tillräckligt effektiv. Vem ska vi skylla på då?
Är det så att den offentliga verksamheten alltid är den som ger mest för pengarna? Vinster i välfärdssektorn uppstår på grund av att vi har betalat för mycket pengar för en verksamhet som vi tror har en viss kostnad. Antagligen har vi lagt den nivån beroende på vad vi själva har för kostnad i den offentliga verksamheten. Självklart ska pengarna användas till det som vi vill, men vi måste vara duktiga på att ställa krav och följa upp.
Peter Helander (C):
Jag kan hålla med om det. Pengar måste användas effektivt. Därför är det märkligt att vi ska stifta en lag här i riksdagen som begränsar företags möjlighet att göra vinst. Om ett företag kan driva en verksamhet för 700 000 som det kostar 1 miljon att driva för det offentliga, hur ska vi då reglera det?
Er verksamhet måste kosta minst 900 000, så ni får köpa lite mer möbler och fixa så att ni inte går med så mycket i vinst! Är det så vi ska säga? Hur ska man reglera det här? Ni är inne på fel sätt att möta problemet. Vi måste bli duktiga på att upphandla verksamheten, ställa krav och följa upp att vi använder pengarna på rätt sätt.
Att gå in och begränsa företagens möjligheter att tjäna pengar blir ett ineffektivt sätt. Jag kan hålla med om, som Niklas Karlsson sa tidigare, att företagen inom välfärdssektorn inte är något självändamål. Vi vill ha företag inom välfärdssektorn för att medborgarna ska få det bättre. Vi tror ju på det. Men jag är inte helt säker på att Socialdemokraterna och deras stödpartier tycker likadant.
I alla fall lät det inte så i ett replikskifte alldeles nyligen. Man måste se till att pengarna används rätt. Men att gå in och begränsa företagen och bara bedriva det här i statlig verksamhet är inget som jag tror på.
Peter Helander (C):
Tack, Håkan Svenneling! Jag är glad att du säger att det ska finnas fler utförare, för det var inte riktigt det jag hörde från talarstolen nyss och som jag uppfattade som ett mycket vänsterinspirerat, socialistiskt tal, vilket jag som kommunalråd i en kommun sällan hör.
Men jag är glad att få komma hit till riksdagen och få höra riktiga vänstertal. Det är trevligt att kunna delta i en sådan debatt. När det gäller att göra vinst på att minska bemanningen kommer vi återigen till frågan om hur kommuner och landsting ställer krav i sina upphandlingar.
Vi bestämmer ju vad vi vill ha levererat av en utförare. Det är på så sätt vi ska styra. Om det är så att man kan leverera en bra verksamhet, bättre än den kommunala verksamheten, genom att ha färre anställda och de anställda har bra arbetsvillkor, då är det ju vi som gör fel i det offentliga. Det är då vi slösar bort skattepengar och inte använder dem på ett optimalt sätt. Men den kontrollen har vi aldrig.
Vi behöver privata utförare också för att kunna jämföra med den offentliga verksamheten. Du sa i ditt anförande att det inte är demokratiskt att en majoritet i riksdagen uttrycker sin åsikt. Då undrar jag: Är det verkligen Vänsterpartiets inställning att vad riksdagen tycker är inte demokratiskt? Är det Vänsterpartiets hållning till demokrati?
Peter Helander (C):
Om vi ska prata vinstjakt i välfärden så är finessen med att ha flera utförare, mångfald, att om du inte är nöjd som brukare, patient eller äldre så väljer du ett nytt företag. Du väljer någon annan som du är nöjd med.
När Håkan Svenneling beskriver det låter det som att det bara blir allt sämre, att de som använder tjänsterna bara får lida för det och att personalen råkar ut. Men hela vitsen med mångfald är ju att du ska kunna välja vart du ska gå för att få dina tjänster utförda.
Det är det som är hela vitsen med mångfald. Håkan Svenneling hade ett vänsterpatos i sitt anförande, och jag uppskattar patos. Men det lät i alla fall inte som att han vurmade för mångfald och valfrihet. Det lät mer som att det var bättre förr när staten organiserade allting och vi medborgare inte ens ifrågasatte att staten gjorde allting.
I dag har vi kommit till en ny punkt i Sverige där vi alla uppskattar valfriheten, även om det är lite jobbigt att välja elbolag ibland. Men vi uppskattar att vi kan välja och välja bort. Vi kan också välja att inte välja. Detta är något som jag tror att medborgarna vill, så jag säger återigen att valfriheten har kommit för att stanna i Sverige. Och vi behöver många utförare för att kunna ha en valfrihet.
Peter Helander (C):
Jag har två frågor som jag vill ställa till Mattias Jonsson och som jag tror att många runt om i landet också vill få lite klarhet i. Den första handlar om lokalt ledd utveckling och Leaderområden, som jag har berört i anförandet.
Jag undrar lite grann hur Mattias Jonsson och Socialdemokraterna ser på att fem områden i Sverige - 31 kommuner, 437 000 invånare och åtta län - har valts bort och står utanför detta utvecklingsprogram och om Mattias Jonsson har en synpunkt på att Jordbruksverket har JO-anmälts, som vi hörde Håkan Svenneling prata om i sitt anförande.
Tycker Socialdemokraterna att beslutet gör att Sverige har en sammanhållen landsbygdspolitik, och är det en bra regional tillväxtpolitik att göra på detta sätt? Min andra fråga handlar om den väl fungerande ideella verksamhet som Winnet har bedrivit och som man har jobbat med i 15 års tid för att öka kvinnors deltagande i företagande och för att öka jämställdheten.
I stället ska man nu bygga upp en ny organisation som utgår från länsstyrelsen och regionerna. Tycker Mattias Jonsson att det är ett bra beslut?
Peter Helander (C):
Det är i alla fall inget klart besked om man tycker att det är bra att de här fem områdena undantas. Eftersom majoriteten i utskottet inte ställer upp bakom den reservation vi har förmodar jag att man inte fullt ut delar synen på att det är olyckligt att dessa fem områden försvinner. När det gäller Winnet håller jag med om att det inte handlar om pengarna.
Men man slår sönder en väl fungerande verksamhet och ska i stället styra upp den via regioner och länsstyrelser. Winnet är ju en ideell verksamhet som har fungerat jättebra och arbetat lokalt. Därför tycker jag att det är olyckligt att regeringen har lagt en budget där man slår sönder verksamheten, även om man inte tar bort pengarna.
Peter Helander (C):
Spelar det någon roll för jobben och tillväxten i Sverige att våra innovatörer och företag kan skydda sina immateriella tillgångar genom ett enhetligt patentskydd inom EU och att det inrättas en enhetlig patentdomstol, vilket kommer att sänka kostnader, förenkla hanteringen och skapa större rättssäkerhet? Självklart kommer det att vara bra för Sverige och jobben i Sverige, för kopplingen mellan patenträtt, innovationer och tillväxt är mycket stor.
Svenskt välstånd har i hög grad byggts upp genom banbrytande innovationer som ofta har blivit exportsuccéer. Jag läste i går kväll en rapport från Reforminstitutet som beskrev i vilka miljöer 100 av Sveriges främsta innovationer genom tiderna har uppstått. Jag ska dela med mig av några av dessa, inte alla 100.
Med på den listan men som jag inte har skrivit upp på mitt papper kommer jag ihåg att där stod två lite udda saker, nämligen polkagris och Västerbottensost. Hur man skyddar dem vet jag inte, men det kanske man kan. Lever vi på gamla meriter? Nej, det gör vi inte! Sverige levererar fortfarande många innovationer, och Sverige ligger högt när innovativa länder sätts upp på listor i olika internationella undersökningar.
För att Sverige som land ska kunna fortsätta att ligga i topp när det gäller innovationer behövs en väl fungerande immaterialrätt som stimulerar forskning och uppmuntrar till innovationsverksamhet, produktutveckling och kulturellt skapande.
Små och medelstora företag saknar oftast de resurser som stora företag har när det gäller att skydda sina immateriella tillgångar, och därför behövs ett bättre och utbyggt offentligt stöd till dessa företag. Ska Sverige kunna konkurrera i en global värld med högkvalitativa jobb är det viktigt att de innovativa företagens immateriella tillgångar tas till vara. Herr talman!
Vi lever i dag i en alltmer digitaliserad värld, och tekniken har förändrat villkoren för de kreativa näringarna och innovatörerna som verkar där. Men lagstiftningen har inte alltid hängt med i utvecklingen. Piratkopiering och olovlig spridning av upphovsrättsskyddade verk påverkar upphovsmän och de kreativa näringarna negativt.
Att utreda upphovsrättslagstiftningen i syfte att skapa en teknikneutral lagstiftning är därför mycket viktigt. Det är också viktigt att samhället markerar mot dem som väljer att kränka äganderätten och i ekonomiskt syfte stjäl andras verk. Stöld är stöld oavsett om det handlar om fysiska ägodelar eller immateriella tillgångar.
Att Patent- och registreringsverket fått i uppdrag att informera allmänheten i syfte att värna upphovsrätten och minska upphovsrättsintrången i den digitala miljön är välkommet. Herr talman! Avslutningsvis yrkar jag bifall till Alliansens reservation under punkt 4 i betänkandet.
Peter Helander (C):
Jag vill börja med att tacka statsrådet Anna Johansson för svaret. Jag vet att statsrådet har fått brev från Region Dalarna, Landstinget Dalarna, Region Gävleborg, Landstinget Västmanland och Region Örebro i samma fråga. Trafikverket har ju meddelat att det årliga anslaget på 35 miljoner kronor till Tåg i Bergslagen ska upphöra från och med 2017, om Trafikverket inte får ytterligare medel.
De fyra ägarlänen till Tåg i Bergslagen kostnadstäcker själva med 220 miljoner kronor per år. Om anslaget upphör kommer det att innebära en kraftig reducering av trafiken på sträckorna Mora-Borlänge och Hallsberg-Mjölby.
Anledningen till att anslaget upphör är inte en förändring av det transportpolitiska övergripande målet om att man ska säkerställa samhällsekonomisk effektivitet och långsiktig hållbar transportförsörjning för medborgare och näringsliv i hela landet. Anledningen är att pengarna är slut. Det beror på att kostnaderna för Gotlandstrafiken har ökat från 200 miljoner i början på 2000-talet till 500 miljoner kronor.
Hela anslaget har egentligen sedan 15 år tillbaka legat stilla på ca 850 miljoner kronor. Det har inte skett någon nämnvärd uppräkning. Jag kan tycka att det är ett märkligt system. Beroende på när i tiden trafiken upphandlas kan man förlora anslaget. Om Tåg i Bergslagens upphandling och det trafikavtalet hade varit klart före Gotlandstrafiken hade kanske Gotlandstrafiken drabbats i stället för Tåg i Bergslagen.
Min fråga till statsrådet Anna Johansson blir därför om statsrådet tycker att den här typen av hantering är tillfredsställande och om statsrådet tänker ta något initiativ för att komma till rätta med det som kan uppfattas som ett lotteri mer än en förd politik för att säkra en hållbar transportförsörjning i hela landet.
Peter Helander (C):
Precis som statsrådet säger i sitt svar kommer man att hantera budgeten inom de ekonomiska ramarna. Jag förstår att statsrådet inte kan föregripa det arbetet, och jag har full respekt för det. Jag förstår också att det finns många krav på en infrastrukturminister som också kanske har en hök till finansminister som sätter ramar för utgifterna. Men det handlar också om hur man prioriterar i politisk verksamhet.
Jag kommer från Dalarna, och där upplever vi över partigränserna en stor frustration för att saker inte prioriteras. Tåg i Bergslagen är ett exempel, och det beskedet fick vi under våren.
Som ytterligare grädde på moset fick vi i januari besked från Trafikverket om att spåret på järnvägssträckan Borlänge-Uppsala är så dåligt att restiden riskerar att förlängas med 45 minuter - detta på en sträcka som är 18 mil, vilket är en katastrof. Trafikverket säger att man inte har några medel, så därför behöver det omfördelas eller tillföras medel till Trafikverket.
Man säger att den här försämringen kan bestå i över tio år. Det kommer inte att hända någonting. Vi har också en flygplats i Mora som jag säkert kommer att återkomma med en interpellation om. Ur samhällsekonomisk synvinkel behandlade Trafikverket flygplatsens verksamhet på ett mycket märkligt sätt. Jag vet att riksdagsledamöter i statsrådets eget parti har uppvaktat statsrådet i den här frågan. Vi är många som gör det.
Före valet rekommenderade nuvarande försvarsminister Peter Hultqvist människor att rösta på Socialdemokraterna, för då skulle man ordna de problem som fanns på Dalabanan. Även om statsrådet inte kan ge några löften här och nu hyser jag en stor förhoppning om att problemen med anslaget för trafikavtal, Dalabanans status och Mora flygplats kommer att lösas.
Peter Helander (C):
Jag är glad att statsrådet kommer att återkomma. Kanske ger hon då information om satsningar på trafikavtalen. Vi är i alla fall några stycken som kommer att följa upp den frågan. Att tidigare regeringar inte har satsat så mycket på tågunderhåll som de borde ha gjort är säkert riktigt. Det gäller regeringar under kanske 30-40 år tillbaka. Det är viktigt att prioritera tågtrafiken.
Den har stor betydelse för Dalarnas utveckling och möjliga tillväxt. Då har jag inte ens nämnt satsningar på andra järnvägar som kostar mycket mer. Befolkningen och politikerna i Dalarna är något skeptiska till satsningar på höghastighetsjärnvägar, då vi själva inte har en järnväg som fungerar.
Peter Helander (C):
Landsbygdsminister Sven-Erik Bucht delar säkert den oro och frustration många av oss här i kammaren och runt om i landet känner kring årets vargjakt. Jag ser med oro på att denna kammare inte har förmågan att fatta beslut om en långsiktig och hållbar rovdjursförvaltning som gör att människor kan bo och verka på landsbygden. Landsbygdsbefolkningen och glesbygdsbefolkningen behöver känna ett stort förtroende för landsbygdsministers förslag, som jag hoppas kommer. Det behövs för att få fram en acceptans.
Jag känner att regeringen i dag har en tydlig och sammanhållen politisk ambition kring rovdjurspolitiken, men för mig som är helt ny i riksdagen är det ganska uppenbart att det i vargfrågan finns en åsiktsskillnad mellan miljöminister Åsa Romson och landsbygdsminister Sven-Erik Bucht. Kan det vara så att landsbygdsministern har fått vika sig för Miljöpartiet och offra landsbygdsbefolkningen i denna kohandel? Min fråga är: När kommer de skarpa förslag som möjliggör en vargjakt och kanske kan återskapa förtroendet för politiken hos landsbygdens människor?
Peter Helander (C):
Tack, Håkan Svenneling, för repliken! Det är sant att vi väljer att ta bort de riktade statsbidragen. Det var en hel del i mitt anförande som förklarade just det.
Vi tror att de kommunala företrädarna själva kan avgöra vilka hål det finns att stoppa pengar i. Håkan Svenneling och Vänsterpartiet pratar gärna om att det är de som ligger bakom de 10 miljarderna till kommunerna - jag hävdar att vi är flera som har varit med om den uppgörelsen. Vi lägger det på kommunerna. De får själva avgöra vad de vill använda pengarna till. Jag vet inte om Håkan Svenneling har varit kommunalråd.
Då hade han kanske hållit med mig om att kommunerna själva klarar av att göra de här satsningarna. Jag kommer ihåg när Wärnerssonpengarna kom för länge sedan. Då fick vi riktade bidrag för att öka antalet lärare i skolan. Det hade vi gjort redan fem år tidigare. Men nu skulle vi öka antalet ännu mer för att få tillgång till riktade statsbidrag. Det är därför vi ska undvika de riktade statsbidragen så långt som möjligt.
Jag skulle vilja ställa en fråga till Håkan Svenneling. Vi för en ansvarsfull ekonomisk politik. Tycker Håkan Svenneling att den liggande budgeten är långsiktigt hållbar, eller delar han Riksrevisionens, EU-kommissionens och Konjunkturinstitutets syn på budgeten? De anser att den inte är hållbar. Det fattas 50 miljarder fram till 2020.
Det är lätt att säga att man ska satsa på välfärdssektorn när det finns varningssignaler om att den kan rasa ihop, eftersom det inte finns täckning i budgeten för det som kommer framöver.