Maud Olofsson (C):
Jag tror att den här debatten visar de olika ideologiska ingångar som Ulrica Messing och jag har i den här frågan. Låt mig börja med att diskutera analysen. Vi gjorde naturligtvis en analys innan vi satte upp de företag som vi vill sälja ut på listan. Det är alldeles självklart. Det jag gav besked om var att vi inte har gjort någon analys av de andra. Det är det som pågår nu. Vi kommer att göra det lika systematiskt med de andra som vi gjorde det med dem som vi har pekat ut.
I en del fall kommer vi att tycka att det är bra att staten äger företagen, och andra fall kommer vi att tycka att staten inte ska äga dem. Det kommer att göras en lika noggrann analys av dem som kommer som av dem som har diskuterats så här långt. Jag tror också att det är viktigt att säga att det privata skogsbruket har spelat en viktig roll. Det är därför jag lyfter fram det.
När jag lyssnar till Ulrica Messing får jag en känsla av att Sveaskog är den enda som har drivit på när det gäller miljömålen, naturturism och allt vad det är. Det är inte sanning. Vi har massor av duktiga privata skogsbrukare som verkligen har sett till att vi har biologisk mångfald, klarar miljömålen och använder skogen som en naturresurs i rekreations- och turistsammanhang.
För att balansera den hyllning till Sveaskog som Ulrica Messing framförde vill jag ge samma hyllning till det privata skogsbruket. När vi tittar på avsättningarna av skog och annat kan vi se att just det privata skogsbruket har haft den ingången. Jag ser fantastiska möjligheter när det gäller skogen som resurs.
SLU har gjort studier i Umeå där man är tydlig med att vi kanske kan öka produktionen med runt 30 %. Det gör att vi har stora möjligheter att få ut mer bränsle, mer energi, nya produkter inom textilindustrin, livsmedel och en massa olika saker.
Inte minst det samarbete som pågår efter Norrlandskusten, med de traditioner som finns där, visar att skogen kan spela en väldigt stor roll. Om man sedan går tillbaka till historien kring försäljningen av delar av Sveaskog kommer jag ihåg den diskussion som fördes. Socialdemokraterna tyckte ju inte att det var särskilt bra att sälja ut delar av Sveaskog utan tyckte att staten skulle äga allt. Dock fick vi igenom en överenskommelse där man var beredd att göra det.
Den andra delen som vi ville ha med var ju just att ha möjlighet att byta mark med privata skogsägare vid avsättningar till naturskyddsändamål. Den senare åtgärden har dock inte haft så stor betydelse, vilket jag har kunnat se när jag har tittat på utvärderingen. Man har inte använt det så mycket. Det har funnits enskilda fall, men det har inte skett i så stor utsträckning. Man är ännu inte uppe i de 10 % som riksdagsbeslutet innebär.
Jag tycker fortfarande att vi ska hylla det privata småskaliga skogsbruket där de enskilda ägarna visar ett sådant engagemang för skogens framtid både utifrån miljösynpunkt och utifrån produktionssynpunkt. Jag tror att det är väldigt bra för svensk ekonomi att vi har ett starkt privat skogsägande. Det är möjligen där som Ulrica Messing och jag skiljer oss åt.
Jag tycker att jag vill lyfta fram just det småskaliga, det privata, det skogsägande som finns över hela landet och som gynnar landsbygdsutvecklingen och ekonomin i de lokala samhällena, medan Ulrica Messing och Socialdemokraterna ofta har hyllat det storskaliga och det statliga. Där finns det en ideologisk skillnad.
Jag kommer att följa den försäljning av delar av Sveaskog som sker nu och se det resultat som den ger. Jag vill gärna se ett ökat arbete på det här området. Det sista jag vill säga är att skogen kommer att ha en avgörande betydelse för svensk ekonomi också i framtiden.