KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alexandra Anstrell (M):
Ibland händer det att även jag ser på Youtube. Jag fick åtminstone en film visad för mig av en brandman som jobbar med elbilsbränder. Filmen visade hur det kan se ut när en Tesla brinner. Det var en Tesla som i våras kraschade mot ett träd i Houston och fattade eld. Två män dog, beklagligen, och räddningstjänsten fick använda ungefär 120 000 liter vatten för att släcka elbilsbranden.
Den pågick i väldigt många timmar eftersom batteriet hela tiden återantände. Det finns runt 7 000 små batterier i en Tesla, har jag fått lära mig. De är ungefär lika stora som en hagelpatron, och de sköts iväg överallt. Det såg ut att vara ett riktigt hemskt arbete, och det krävdes en heroisk insats av räddningstjänsten för att släcka det hela. Av den anledningen har jag valt att lyfta fram de här frågorna här i Sveriges riksdag.
Jag är orolig att detta ska kunna hända här. Vad har vi då för beredskap? Har vi beredskap för att kunna ta hand om det här? Finns det några planer? Har ministern och regeringen för avsikt att stärka kraven här i Sverige på laddsystemen, laddstationerna och de elektroniska systemen och på sprinkler i tunnlar?
Det krävs ju enorma mängder vatten för att kyla ned brinnande batterier. Fru talman! Jag upplever faktiskt inte att jag får några svar från ministern. Ministern har mer intresse av att raljera över andra ledamöters inlägg än att svara på frågorna. Men jag tänker avslutningsvis försöka få svar på min fråga. Har ministern och regeringen för avsikt att stärka kraven på system, laddstationer och sprinkler?
Alexandra Anstrell (M):
Resebranschens omsättning har minskat med 90 procent. 3 500 jobb har gått förlorade, och många är korttidspermitterade. De är oroliga, och de går på knäna. År 2019 gjordes 10 000 miljoner utrikesresor. Men nu är det en döende resebransch, och det ser verkligen ut att bli värre. Utan turism kan man se att många länder, fattiga länder, försvagas. Det här borde vara en prioriterad fråga.
En pandemi utan stöd har försatt många reseföretag i konkurs, och väldigt många har förlorat sina jobb. Näringsministern sa alldeles nyss att man vill rädda företag och jobb. Men resebranschen kämpar för att överleva. Min fråga till näringsministern är därför varför regeringen inte ger en större del till resebranschen? Varför tar ni inte den här kampen på allvar? Eller har ni något emot just resebranschen?
Alexandra Anstrell (M):
I EU händer det väldigt mycket just nu. Jag tänker främst på den nya strategiska kompassen. Det är ett strategiarbete som syftar till att ge en tydligare inriktning för EU:s säkerhetspolitiska prioriteringar såsom krishantering, motståndskraft, förmågeutveckling och partnerskap. Arbetet har nu inletts under det tyska ordförandeskapet och kommer att avslutas under det franska. Nu ska en första hotbildsanalys presenteras.
Nederländerna har redan presenterat sina prioriteringar i det arbetet. Regeringen har tyvärr varit alltför senfärdig när det gäller att driva tydliga svenska prioriteringar inom det europeiska försvars- och säkerhetssamarbetet. Min fråga till försvarsministern är: Vad har den svenska regeringen gjort för att på ett tidigt stadium vara med och påverka inriktningen i detta viktiga arbete?
Alexandra Anstrell (M):
Tillgången på deltidsbrandmän är oerhört viktig för våra räddningstjänster runt om i Sverige, men med nuvarande a-kasseregler blir det en negativ påverkan på personalförsörjningen eftersom en person som är arbetslös men aktiv som deltidsbrandman riskerar att få lägre a-kassa. Vi har här i riksdagen beslutat om ett tillkännagivande där regeringen uppmanas att skyndsamt se över möjligheterna att bevilja undantag i akassereglerna för deltidsbrandmän.
Vi har utrett detta tidigare, 2018, i En effektiv are kommunal räddningstjänst , men nu har jag läst att det ska komma ett svar i maj. Det är inte särskilt skyndsamt, så min fråga till Mikael Damberg är: Stämmer maj, eller kan vi få se ett mer skyndsamt undantag för deltidsbrandmännen?
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till landsbygdsministern. Det gäller den skogsutredning som har kommit och som minst sagt upprört en hel del. Jag har varit i kontakt med ett antal skogsägare uppe i Jämtland. En stor del av de utpekade fjällnära skogarna verkar inte innehålla de värden som utredningen påstår. I utredningen sägs det att avsättningar inte behöver göras för biologisk och genetisk mångfald utan för deras värde som sammanhängande ekosystem.
Problemet är att mycket av det som utpekats inte hänger samman. Det är områden som tidigare inte varit brukade och som är fragmentiserade av skogsbilsvägnät. Är det verkligen en socialdemokratisk syn att vi ska avsätta mer än 500 000 hektar skog i Norrlands inland, som i stället skulle kunna bidra till lokala arbetstillfällen, kommunala skatteintäkter och grön omställning, för klimatarbetet?
Alexandra Anstrell (M):
Vi står i en väldigt svår situation, sa näringsministern i ett tidigare svar här i dag. Ja, en del företagare har en väldigt svår situation. Permitteringsstödet har använts i större utsträckning än beräknat och omställningsstödet väldigt mycket mindre än beräknat. Grejen är att permitteringsstöd inte går att använda till hyror och andra fasta kostnader. Vi pratar resebransch, hotell- och restaurangbransch, klädbransch.
Bransch efter bransch, företag efter företag har det riktigt svårt. De behöver hjälp. Företagen har prioriterat sin personal. Företagen har prioriterat att försöka hålla öppet. Företagen har inte ställt in; de har ställt om. Men regeringens stöd når inte fram.
Hur ska ministern och regeringen agera för att snabba på utbetalningarna till företagen och förenkla ansökningsförfarandena så att stödet kan nå fram?
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga går till försvarsministern och gäller K 3 i Karlsborg. Efter SVT Västs granskningar i höstas och avslöjanden om jägarutbildningen i Karlsborg har Försvarsmakten gjort två egna utredningar. De är nu klara. I stora drag bekräftas det granskningen visade: att olämpliga beteenden har förekommit och att fel har begåtts - i Sverige 2021.
Pliktrådet säger i ett uttalande: "Det är inte gångbart att staten tvingar in individer i en komplex och farlig verksamhet, för att sedan tumma på säkerheten och blunda för kränkande behandling." Vad gör regeringen för att försvaret ska vara en bra arbetsgivare där unga tjejer och killar vill göra värnplikt och sedan också ta anställning?
Alexandra Anstrell (M):
Oavsett om det här gäller enstaka händelser eller en organisationskultur är det allvarligt. Det kommer kanske alltid att finnas individer med bristande karaktärsdrag. Men det är när den interna kontrollen inte klarar av att tillrättavisa de individerna som vi har stora problem och inte längre ett enskilt problem. Om det här inte tas på allvar genom hela ledet, från regering och riksdag hela vägen ned till varje enskild rekryt, fungerar inte processen. Då fungerar inte styrningen.
Då spelar det ingen roll i slutänden. Då är det bara fina ord. Avser försvarsministern att ta tag i problemet och göra något? Eller ska försvarsministern bara följa ärendet?
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga gäller totalförsvarsplaneringen, som försvarsministern ansvarar för. Vi har i dag haft dragningar i försvarsutskottet gällande beredskapsflygplatser, och Försvarsmakten har berättat att de inte tycker att digital remote-kontroll på vissa flygplatser är så bra av säkerhetsskäl. Jag ställde en fråga i utskottet, men minister Eneroth hänvisade till försvarsministern. Därför vill jag ställa frågan här.
Kommer ministern och regeringen genom ett förtydligad uppdrag till cybersäkerhetscentret att öka beredskapen för att förhindra eller hantera att någon främmande makt kan komma att ta sig in i de flygledartorn som har remote-kontroll?
Alexandra Anstrell (M):
Jag ber om ursäkt, jag skulle naturligtvis ha gratulerat ministern till ministerposten. Det är roligt att ha en jämtlandstös på den positionen! Om ministern nu tycker att hästnäringen är viktig är det faktiskt upp till bevis nu. Här finns ett byråkratiskt problem, och här behöver vi politiker skapa möjligheter och inte bara ha någon form av låtgåprincip. Det måste vara lika regler över hela landet; det är ändå en grundförutsättning. Ministern nämner initialt något om översynen av konsumentköplagen.
Det här är viktigt, herr ålderspresident. Översynen är bra, men det konstiga är att utredningen ändå landar i att hästen ska vara kvar i konsumentköplagen i köp mellan företag och privatperson. Flera företagare som jag har träffat under det här året vill i dag inte sälja hästar till privatpersoner, för man kan inte hantera hästar på samma sätt som ett kylskåp vid försäljning.
Hästar är inga saker som kan kastas runt, hamna mellan stolarna och skadas på vägen För flera år sedan öppnade EU för möjligheten att rädda djuren från konsumentköplagen. Sverige drev frågan hårt för att få till förändringen. Lagen är enbart till för att stärka och skydda konsumentens ställning gentemot näringsidkaren. Det är bra; det är klart att vi ska ha en konsumenttrygghet. Men det finns inget skydd för djuren i dag. Länsstyrelsens djurskydd är inte heller anpassat för att träda in i dessa situationer.
Hästar hamnar i kläm. Jag tycker att det är dags att ta ställning för djuren och djurens rätt till ett bra liv. Alltför många djur har farit illa på grund av lagstiftningen. Det vill vi moderater ändra på, och jag hoppas verkligen att regeringen också kan stå bakom detta. För djur är som sagt inga saker som ska kunna kastas runt, hamna mellan stolarna eller skadas på vägen. Vi vet bättre än att ha ett sådant synsätt.
Alexandra Anstrell (M):
Frågan är egentligen varför regeringen inte vill ta upp detta i riksdagen där vi ju tidigare har beslutat om ett intervall. På så vis kan vi komma överens om och fastställa vilket antal vargar vi ska ha i landet. Men uppenbarligen vill regeringen inte det.
När vargar rör sig runt gårdar som gränsar till en vattenlinje, som de gärna gör, inte minst här i Stockholmsområdet, uppmanas man att stängsla in även mot vattenlinjen eller i alla fall lägga rep med flaggor på ett par meter ut i vattnet för att avskräcka vargen. Jag vet inte om det fungerar. Men även om det bara handlar om rep med flaggor i vattnet är det inte riktigt inbjudande om man kommer och vill kasta ankare vid en ö. Är det meningen att vi ska stängsla in hela vattenlinjen i närheten av eller i vargrevir?
Hur ser ministern på det när hon väger samman detta med öppna landskap, strandskyddsregler, allemansrätt och landsbygdsutveckling? Har ministern tänkt vidta några åtgärder för att trygga skärgårdsborna i Stockholms län mot simmande vargar som kan gå till angrepp? Man kan heller inte undgå att bli nyfiken på hur det skulle funka med elstängsel precis vid vattnet och vad som händer om det blir vågor. Herr ålderspresident!
Sveriges riksdag har antagit en livsmedelsstrategi som tydligt pekar på att livsmedelsproduktionen ska öka. Det förutsätter att fler kan starta och utöka sin djurproduktion. Självförsörjningsgraden i Sverige minskar dock nu. Alltmer av det lammkött som vi äter kommer från ett annat land. Endast 29 procent av det lammkött som vi äter är producerat i Sverige. På ungefär tio år har det sjunkit med ganska mycket.
I början av 90-talet producerade Sveriges bönder 75 procent av landets livsmedel. I dag är vi betydligt fler svenskar, men vi producerar inte mer mat. Insatserna fungerar alltså inte. Vilka insatser avser ministern att göra för att stödja djurhållare i Stockholm och i hela Sverige för att öka självförsörjningsgraden och ge oss en mer robust livsmedelsförsörjning?
Alexandra Anstrell (M):
Ministern pratar om att man är övertygad om att man kommer att nå målet. Det låter ju bra, men jag frågar fortfarande hur man ska säkerställa att det verkligen blir så. Vi har fler poliser än någonsin, men vi har också fler kriminella än någonsin. Vi har fler invånare än någonsin. Eurostat har statistik som visar att Sverige har den tredje sämsta polistätheten i EU.
Åtta år, hör ni, det är nästan en hel skolgång för de barn som i dag är de mest utsatta för ungdomsrån. I snart åtta år har man lett landet och ministern varit ansvarig här. Då tänker jag att det är konstigt att man försöker skylla ifrån sig på Moderaterna, som alltså sitter i opposition.
Åtta år är som sagt nästan en hel skolgång för dem som är mest utsatta. Det är nästan så att man baxnar, fru talman. Är Polismyndigheten en attraktiv arbetsgivare? Ja, det är den absolut för väldigt många. Men för väldigt många är det också, som Thomas Morell var inne på, ett oerhört utsatt yrke. Man kanske inte alltid får den hjälp man behöver. Man kan också titta på polislönerna.
Jag har själv en lillebror som har jobbat som polis men som slutade för att han fick en enormt stor löneökning när han gick vidare för att i stället jobba i kommunen som alkohol och tobakshandläggare. Det blev väldigt stor skillnad i lön. Det är fler som går utbildningen, och det tycker jag naturligtvis är jättebra. Vi får fler poliser som kan hjälpa till att stävja gängkriminaliteten som breder ut sig.
Den har brett ut sig under ganska lång tid och fått ett ganska starkt fäste i Haninge, i Stockholm, i Sverige. Det här är problematiskt. Det är faktiskt en av de absolut viktigaste frågorna just nu, när våra barn inte vågar gå till och från skolan. Man vågar inte gå till skolan på morgonen för att man är rädd att bli av med sin jacka. Det är alltså barn som åker buss till skolan utan jacka för att de är rädda att bli rånade. Så här kan vi inte ha det.
Att poliser går utbildningen nu känns jättebra. Men det tar tid att få ut dem i arbete, att få ut dem i Jordbro, så att de kan hjälpa till att stävja gängkriminaliteten. Det tar tid att få erfarna poliser. Antalet ungdomsrån har, som jag var inne på tidigare, ökat i hela landet. Brås rapport visar att de flesta är under 18 år.
Haninge, som jag kommer från, är näst värst i hela landet, fru talman. Det ser inte så roligt ut över huvud taget i Stockholmsområdet. Vi kan inte ha det så här, fru talman. Vi har en brottslighet som är Sveriges mest akuta samhällsproblem. Då behöver man ta tag i det. Man kan inte skylla ifrån sig på något som hände för åtta år sedan. Jag undrar varför det har tagit så lång tid. Åtta år är nästan en hel skolgång.
Och hur säkerställer ministern att vi faktiskt når målet om antal poliser? Och kommer poliserna att få bättre arbetsmiljö?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för svaret! Det är lite märkligt att höra ministern stå och prata om att Moderaterna inte skulle satsa på skola och socialtjänst; det är precis det vi gör. Jag håller med ministern om att det är viktigt att man jobbar med de förebyggande åtgärderna. Det tror jag att de flesta håller med om - att man också kan satsa på att förebygga och att upptäcka saker i tid.
Jag tänker inte minst på det hedersrelaterade våld och förtryck som breder ut sig. Vi kan se att detta ökar i min hemkommun Haninge, i Stockholm och i hela Sverige. Tittar man på statistiken för Origo, ett resurscentrum mot hedersrelaterat förtryck och våld som vi har här i Stockholms län, ser man att antalet utsatta unga som hör av sig dit ökar. De behöver naturligtvis hjälp, både förebyggande och när det väl händer.
Vi har, fru talman, en annan grupp som är viktig att nämna i detta sammanhang; det är våra företagare. Vi har företagare som är rädda för den ökande gängkriminaliteten. Det finns risk för att företagare flyr landet - flera har redan flyttat. Vi har hört företagare berätta om hur kriminella försöker nästla sig in i affärsverksamheter. En företagare drabbades av ett dataintrång.
En kriminell gruppering hotade därefter med att läcka uppgifterna om företagaren inte startade ett nytt bolag och satte sig i styrelsen tillsammans med dem. Företagaren valde sedan att lämna landet. En annan företagare, en krögare som jag träffade för inte så länge sedan, var också rädd. Man använder inte klockor längre, man tar olika vägar till jobbet och man har inga dyra bilar. Hur kunde det bli så här?
Ministern skyller ifrån sig på Moderaterna, men jag hävdar att ministern ändå har haft åtta år på sig att få fler poliser till Haninge, Stockholm och Sverige. Det har inte skett ännu.
Alexandra Anstrell (M):
Jag tackar ministern för svaret. Jag håller med om att det hade varit bra att ha relevant lagstiftning på plats tidigare. Å ena sidan lägger Säkerhetspolisen ned mycket resurser på att identifiera och bedöma personer som utgör ett säkerhetshot mot Sverige. Ungefär 200 personer har fått ett utvisningsbeslut, men bara en tredjedel av dessa beslut har gått att verkställa på grund av verkställighetshinder.
Det innebär att personer som Säkerhetspolisen bedömer utgör ett säkerhetshot fortfarande befinner sig i Sverige och kan ägna sig åt säkerhetshotande verksamhet. Säpo upplever detta som ett problem - de menar att de inte bara kan strunta i personer som utgör ett säkerhetshot för att utvisningsbesluten inte går att verkställa.
Säpo säger att det här påverkar deras effektivitet i och med att de behöver fortsätta att lägga tid och resurser på att bedöma och rikta hotreducerande åtgärder mot de här personerna eftersom de kan bedriva skadlig verksamhet om de är kvar i Sverige. Å andra sidan tar vi också emot fler personer - i det fall vi pratar om just nu tre personer som utvisades på livstid av det kurdiska självstyret.
Här hemma i Sverige gör Säpo bedömningen att extrema grupper utgör ett långsiktigt hot, då de ägnar sig åt olika stödverksamheter såsom finansiering av terrorverksamhet, radikalisering och rekrytering. Stödverksamheten ökar tillväxten och handlingsutrymmet för personer inom våldsbejakande extremistmiljöer, vilket i sin tur påverkar attentatshotet. Fru talman!
Jag vet inte hur man retoriskt bäst ska försöka förklara det här logiskt, för det är inte riktigt logiskt. Dessa kvinnor har levt i kalifatet och varit stödverksamhet åt IS. Vi vet ju inte hur mycket de har varit involverade. De har kommit tillbaka till Sverige, och vips är det nästan som om allt skulle vara som vanligt. Men jag tror faktiskt inte att det ska vara så lättvindigt. Peder Hyllengren, analytiker vid Försvarshögskolan, har i Svenskan uttalat sig om Sveriges mottagande.
Han säger att hanteringen av de återvändande bäst kan sammanfattas som ett fiasko. Enligt honom brister Sverige både när det gäller att lagföra dem som rest till IS och när det gäller mottagandet av de återvändande. Det finns ingen nationell strategi för avradikalisering av de tidigare IS-resenärerna, utan i stället hamnar ansvaret hos socialtjänsten i de kommuner som de återvändande tillhör. Detta blir naturligtvis ett problem.
Jag undrar hur socialtjänsten i Haninge, Flen eller Årjäng ska få det stöd de behöver för att hantera personer som en annan stat bedömer kan vara ett säkerhetshot. Är det LVM som är deras bästa verktyg? Borde det inte finnas en nationell plan och någon som är processägare för det här?
Med den information vi har från Säpo med flera känner jag mig hittills inte lugnad, fru talman. Hur avser ministern att säkerställa att dessa återvändare inte ökar radikaliseringen i Sverige på våra idrottsplatser, i våra skolor, på våra fritidsgårdar och så vidare?
Alexandra Anstrell (M):
Det känns lite som att ministern bara lyfter fram att problemet nästan hade varit löst om vi hade haft lagstiftningen om resandet på plats. Jag vet inte om det är så ministern menar. Jag tror dock att det behövs fler insatser. Även om socialtjänsten har omhändertagit barnen, vilket jag tycker är bra, finns dessa personer, som man ändå kan tro är ganska radikaliserade, kvar ute i vårt samhälle. Vi har talat om de tre kvinnor som nu har kommit till Sverige.
Vi kan också ta liknande fall i stället för att diskutera specifika personer. Jag tycker att det finns skillnader mellan personer som frivilligt valt att komma till Sverige och de kvinnor som nu har blivit utvisade hit. SVT:s reporter Sanna Klinghoffer sa i september att det här kommer att vara en större utmaning. Dessa kvinnor har varit den sista hårda kärna som velat vara i det här kalifatet med den här övertygelsen.
Att bryta en stark övertygelse om en viss ideologi är oerhört svårt, speciellt om man inte vill. Hur menar ministern och regeringen att Sveriges kommuner och socialtjänster ska hantera den frågan? Det handlar om att avradikalisera människor som har kommit hit, men inte gjort det av fri vilja, och som faktiskt är radikaliserade och inte vill förändra sig. Fru talman!
Extrema grupper använder sig av väldigt avancerade rekryteringsstrategier, har jag läst mig till. Rekryterare är ofta karismatiska personer som söker upp sårbara personer och erbjuder lösningar på det som dessa tror sig sakna i sitt liv, såsom exempelvis gemenskap och känsla av tillhörighet. Ideologin kommer ofta senare. Det här kan ske i sociala medier men också på fotbollsplanen eller liknande.
Jag känner mig inte trygg i att vi kan säkerställa att återvändare inte ökar radikaliseringen i Sverige - på våra fritidsgårdar, på våra skolor, på idrottsplatsen eller bara här utanför.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för svaret! Det är spännande att få debattera även dessa frågor med ministern nu. Världen är mer osäker och orolig än på länge, och oförutsägbarheten ökar. Vikten av försörjningstrygghet i händelse av kris eller krig är något som inte nog kan understrykas. Det har vi inte minst sett nu under pågående pandemi.
Det behövs verkligen övergripande och genomgripande reformer för att förstärka den civila beredskapen på ett antal områden som ansvar, ledning och samordning, men även när det gäller sådant som krislagstiftning, samverkan med näringslivet och lagerhållning. Ekot har avslöjat en rad brister i den kommunala krisberedskapen inför exempelvis stormar, pandemier, värmeböljor och skogsbränder.
Detta är allvarligt med tanke på de allt större utmaningarna i krisberedskapen framgent. Krisberedskapen utgör också en viktig utgångspunkt för det civila försvaret - en oerhört viktig del i totalförsvaret. Problemen är särskilt stora i mindre kommuner, där den statliga ersättningen inte räcker till en heltidstjänst för exempelvis en beredskapssamordnare.
Men det handlar även om att det exempelvis saknas reservström hos känsliga verksamheter som äldreboenden och att det genomförs för få övningar. Bland annat menar SKR, Sveriges Kommuner och Regioner, att de pengar kommunerna får från staten för krisberedskap inte räcker till. Fru talman! Anslag 2:4 Krisberedskap är ett av regeringens främsta styrmedel för att stärka samhällets krisberedskap och det civila försvaret.
Staten fördelar varje år ungefär en halv miljard kronor till myndighetsprojekt som ska förstärka krisberedskapen och det civila försvaret. Tidigare i år fick vi en rapport från Riksrevisionen som tydligt visar på en risk för att projektbidragen används för ordinarie verksamhet i stället för projekt och därför inte blir den förstärkning som var tänkt. Rapporten visar att MSB, som fördelar projektmedlen, också fördelar medel till sig själv.
Projektbidragen riskerar därför att inte bli den förstärkning av krisberedskapen som det var tänkt. Jag undrar: Har ministern för avsikt att förändra detta, så att det blir tydligare att en myndighet inte ska kunna bevilja sig själv projektbidrag?
Granskningen visar också att de problem som generellt följer med projektstyrning, till exempel att det inte alltid finns resurser att förvalta eller ta hand om projektens resultat när det hela är klart, förvärras när projektmedlen utgör en stor del av myndighetens sammantagna finansiering. Detta riskerar att leda till att projektens avsedda effekter uteblir.
I rapporten konstateras även att projektbidragen i den del som betalas ut till länsstyrelsernas sammanhållna projekt används till verksamhet som regeringen uttryckligen har uttalat att anslaget inte ska användas till. Vi fick en hel del rekommendationer. Jag är glad över att riksdagen ställde sig bakom Moderaternas förslag om en oberoende utredning av detta för att se hur det kan bli ett bättre styrmedel.
För oss moderater är det tydligt att det behöver tas fram ett förslag på en hållbar finansieringsmodell för den civila beredskapen utifrån förutsättningar, kostnader och behov.