Thomas Bodström (S):
Jag ställde en fråga. Jag fick inget svar. Kommer Lars Nylén att få sina önskemål tillgodosedda? I stället gör man det som man allt oftare gör från regeringens sida - man skyller på Socialdemokraterna. Hur var det förr? Man borde vara självkritisk. Jag tror att många människor känner en ilska över att regeringen har abdikerat i så många frågor och säger att det är Socialdemokraternas fel. Det var i alla fall värre förr, säger man. Det kanske inte är så bra nu, men det var värre förr.
Just därför att jag visste att det här skulle komma lät vi RUT undersöka vilka det är som har gjort satsningen. Då kom man fram till att under 2002 och 2006 gjorde Socialdemokraterna en satsning på 1,4 miljarder, det vill säga en ökning med 34 procent, medan regeringen från 2006 till 2007 har anslagit 0,7 miljarder, det vill säga en ökning med 13,5 procent. Så ser verkligheten ut. Det är alltså riksdagens utredningstjänst som säger detta.
Just för att vi lämnade över en ekonomi i balans i kontakt med Kriminalvården fanns inte problemen under 2007, och framför allt inte hittills under 2008, utan det är nu de finns. Det är också nu som Lars Nylén kommer med de här äskandena, och det är det som vi ställer frågan om. Jag ska ge ett tips på hur man ändå kan spara in pengar. Det är det som vi också har fört fram här. I dag finns det bara 34 platser i Sverige i halvvägshus.
Det finns många, många personer inom Kriminalvården som inte är farliga och som skulle kunna sitta där - i varje fall 200. Om man skulle göra så skulle man spara många miljoner. Man skulle kunna förlänga tidsfristen för de här ofarliga fångarna som återanpassas till att ha fotboja från fyra till sex månader. Då sparar man också in massor av pengar. Det är det som vi har med i förslagen. Om man gör så får man loss de pengar som behövs.
Min fråga från mitt första inlägg kvarstår: Kommer man att gå Lars Nylén till mötes - han som säger att det bara är ett problem med pengar? Jag vill också ta upp en annan fråga. Det finns ett problem som man kan säga att Beatrice Ask har ärvt. Det fanns definitivt under vår tid också, och vi skulle säkert ha kunnat göra mer. Jag trodde att det räckte med att ta upp diskussionerna med framför allt riksåklagaren om att starta ett arbete och en utredning.
Det gäller frågan om restriktioner, där Sverige får kritik från Tortyrkommittén. Till skillnad mot vad många tror har inte Sverige så långa häktningstider. Jag ska inte kritisera Beatrice Ask för det, för det har vi faktiskt inte. De ligger långt, långt under dem i många andra länder. Men vi har en sak som andra länder inte har, nämligen oerhört många som sitter med restriktioner - över 40 procent.
Det innebär att den häktade är totalt avskild från den övriga omvärlden, förutom möjligtvis sin advokat. Den isoleringen skapar en frustration som gör att Tortyrkommittén alltså har kritiserat Sverige gång efter annan. Jag trodde att det skulle räcka med det här, det vill säga att vi fick en utredning. Egentligen borde det inte vara en lagstiftningsfråga. Det ska göras en avvägning i domstol.
Problemet är att den praxis som vi nu har innebär att så oerhört många fler får restriktioner i Sverige än i andra länder. När vi nu har noterat detta och det arbete jag påbörjade som gick över till den nya regeringen kan vi ändå konstatera att det inte går att göra denna förändring från riksåklagarens sida. Därför vore det bra om man började ett arbete, internt eller externt, där man tittar på den möjligheten.
Är det rimligt att Sverige har så oerhört många fler personer med restriktioner nu när vi ser att det inte går att förändra det bara genom kontakt med myndigheterna? Det vore intressant att få svar på de här två frågorna. Kommer du att gå Lars Nylén till mötes? Kommer vi att få en utredning om restriktioner där det undersöks om det är rimligt att Sverige har så många fler häktade med restriktioner än andra länder?