Per Lodenius (C):
Det betänkande vi nu debatterar har rubriken Politik för det civila samhället . Flera före mig i talarstolen har undrat hur man ska definiera uttrycket "det civila samhället", eller "civilsamhället", och vad det är.
Jag ville veta och letade efter en definition i Nationalencyklopedin men fann ingen. Uttrycket används under en del andra uppslagsord, men det förklaras inte.
Jag fick göra som de flesta nu för tiden och vända mig till Wikipedia: "I svensk användning av begreppet fokuserar man ofta på organisationer som föreningar, studieförbund, folkhögskolor och alla andra subjekt som inte utgör en del av myndigheterna eller av statsapparaten i övrigt." Då är det i alla fall glasklart vad det civila samhället är.
Idrottsrörelsen är enligt denna definition en stor del av vårt civila samhälle, och flera av de motioner vi i dag debatterar handlar om idrottsrörelsen. Som flera av dem som stått i talarstolen före mig tänkte jag koncentrera mig på just idrottsrörelsen, även om det civila samhället självklart är så mycket större. Idrotten som aktivitet är naturligtvis en stimulans i sig både för den som utövar den och för den som följer den som publik.
Samtidigt är idrotten viktig för fostran i tolerans och jämställdhet. Idrotten är en kraft som förenar och skapar gemenskap i samhället, även om man alltid kan göra mer och bättre. Flera av motionerna tar också upp just detta. Det handlar till exempel om jämställdhet, trakasserier, diskriminering och sexuella övergrepp på barn. Jag tycker att det är viktiga frågor som dessa motioner tar upp, och de kommer faktiskt främst från oppositionen.
Det är viktigt att våga ta upp dessa frågor. Idrottsrörelsen är en stor del av många människors liv. Inte minst för barn och ungdomar betyder tiden i idrottsföreningen otroligt mycket. Då är det också viktigt, för att inte säga väsentligt, att idrottsrörelsen tar ansvar också i dessa frågor.
Riksidrottsförbundet jobbar på olika sätt med frågorna, bland annat genom idrottens idéprogram, där man menar att alla som vill ska ha rätt att vara med i föreningsdriven idrottsverksamhet oavsett nationalitet, etniskt ursprung, religion, ålder, kön och sexuell läggning. Riksidrottsförbundet jobbar aktivt med att stävja och motverka övergrepp, mobbning och trakasserier av alla slag. Det gör man bland annat genom att informera och utbilda ledare och aktiva inom idrotten.
Idéprogrammet tar också upp möjligheterna att delta oberoende av fysiska och psykiska förutsättningar. Jag tänkte stanna lite grann vid just den delen. Jag hade själv förmånen att få vara prisutdelare på handikapp-SM i friidrott förra sommaren. Idrott kan utövas oberoende av funktionsnedsättning. Det finns alltid någonting för alla.
Vi har många otroligt bra idrottare i Sverige, inte minst inom handikappidrotten, som i alla fall enligt min åsikt inte alltid får den uppmärksamhet de förtjänar. Handikappidrotten har också skapat nya grenar. Tidigare i år fick jag till exempel pröva på friidrottsgrenen racerunning när jag besökte Västerås, som är Sverigecentrum för just racerunning.
I samband med Lilla DN-galan i sommar kommer ett uppvisningslopp i racerunning att genomföras. Jag tänker passa på att ta chansen att se denna väldigt spännande och roliga nya friidrottsgren. Racerunning kan mycket förenklat förklaras som en avancerad trehjulig sparkcykel som man tävlar med på löparbana.
Som sagt är det en otroligt rolig och fantastisk idrottsgren som även personer med svårare rörelsehinder kan utöva. När jag var i Västerås frågade jag en av ungdomarna som håller på med racerunning vad som är det bästa med just racerunning. Efter en lång tankepaus kom svaret: Man får bli svettig. Detta var en kille som annars satt i rullstol och hade svårt att ta sig fram själv.
Han hade alltid en assistent med sig. Men med racerunningcykeln kunde han själv springa sig svettig och vara med och tävla. Jag ska tillägga att han vann loppet mot mig. Det är ofta det enkla svaret som är det viktiga inom idrotten. Det handlar om möjligheten att få röra på sig, delta på sina villkor tillsammans med andra och få bli svettig. Handikappidrotten är stor i Sverige, men kan behöva mer stöd.
För några veckor sedan besökte jag Totalskidskolan i Åre. Tyvärr var säsongen redan över, så det fanns ingen möjlighet att få pröva sitski, skicart eller någon annan av de möjligheter som finns för en person med funktionsnedsättning att få komma ut i skidbacken. Totalskidskolan är en ideell förening som driver Europas största skidskola för personer med funktionsnedsättning.
Man har utbildade skidlärare med kunskap om funktionshinder och anpassad utrustning så att alla kan utöva utförsåkning, oberoende av funktionsnedsättning. För att kunna driva sin verksamhet behöver man sponsorer och bidrag från olika håll. Men den verksamhet man sedan erbjuder under vinterhalvåret kan inte nog uppskattas. Herr talman! Studier visar att idrottande ungdomar mår psykiskt bättre än andra ungdomar.
Ungdomar som idrottar trivs också bättre i skolan och skolkar mindre. Studierna visar tydligt att idrottsengagemang har tydliga vinster, inte bara fysiskt utan också när det gäller ungdomars psykiska välmående. Herr talman! Jag kan bara konstatera att idrotten fyller en otroligt viktig funktion i vårt samhälle. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna.