Sven Otto Littorin (M):
Jag kan försäkra Berit Högman om att jag är minst lika intresserad av kvalitet och samverkan och att skattebetalarnas medel används på bästa sätt för bästa måluppfyllnad. Där råder det ingen tvekan. Att det skulle bero på något ideologiskt tunnelseende kan jag förneka. Samtidigt är det så att vi talar om personer som har varit borta länge från arbetsmarknaden och som finns i våra garantier.
De är naturligtvis de allra svagaste på arbetsmarknaden och har många gånger ganska komplexa problembilder i bakgrunden. Det handlar inte bara, om jag får kalla det bara, om långtidsarbetslöshet, utan det är inte sällan också fråga om funktionshinder. Det kan vara olika typer av psykosocial ohälsa och andra saker som gör det extra besvärligt.
Min grundtanke bakom att bjuda in kompletterande aktörer är inte att delprivatisera Arbetsförmedlingen, om jag ska uttrycka det krasst, utan det är att bjuda in den kompetens som är svår att anställa. Det är den som finns i sociala företag och ideella organisationer och hos andra som har en erfarenhet av att jobba med målgrupper som är besvärliga. Har det blivit så? Nja, kanske inte riktigt.
Det är också erfarenheterna när man studerar motsvarande åtgärder i till exempel Australien, Holland och Danmark. De upphandlingar som gjordes i början var inte de som gjordes ytterligare några år senare. Man lär sig på formerna, betalningsmodellerna och uppföljningen hur man ska få en bättre måluppfyllnad.
Syftet med att bjuda in de kompletterande aktörerna är att få in bättre kompetens som är svår eller nästan omöjlig att anställa eller köpa till sig. Det som är glädjande i detta är att det pågår flera olika saker. Det första är att IFAU, Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering, för närvarande har en studie på gång av privat arbetsförmedling som beräknas vara klar i höst.
Man kommer just att undersöka skillnaderna mellan de arbetssökande vid Arbetsförmedlingen och hos de kompletterande aktörerna. Det gäller dels vad som erbjuds i form av antalet möten, omfattning av jobbcoachning, deltagande i olika aktiviteter och annat, dels hur de klarar sig på arbetsmarknaden efter de olika insatserna. Det är väldigt bra. Jag ser fram emot att vi ska kunna få en god bild av detta. Därigenom kan vi också tillsammans med Arbetsförmedlingen på ett bättre sätt strukturera upphandlingarna.
Jag har dessutom fått reda på att Riksrevisionen just nu inte genomför någon granskning av de kompletterande aktörerna. Men den har just påbörjat en granskning av jobb- och utvecklingsgarantin. Man skulle också där kunna tänka sig att dimensionen av problembilden tittas igenom, och det välkomnar jag också.
I vårt regleringsbrev till Arbetsförmedlingen har vi givit Arbetsförmedlingen i uppdrag att senast den 3 augusti i år redovisa vilka tjänster som upphandlats när det gäller de kompletterande aktörerna, kostnaderna för dem, vilka kompletterande aktörer som anlitats, hur många individer som omfattats och i vilken omfattning tjänsterna har erbjudits samt också göra en bedömning av resultaten.
Sedan vill jag också påminna om att Arbetsförmedlingen för inte så hemskt länge sedan har ändrat sin organisation centralt med en ny upphandlingsorganisation, och anställningsstoppet upphävdes redan förra året. Syftet är att bli ännu bättre på att genomföra och utvärdera de upphandlingar som faktiskt görs.