Stefan Attefall (KD):
Det är självklart en stor utmaning vi står inför när vi har byggt så många hus under en viss tidsperiod och de kommer in i den tidsepok då man måste börja rusta upp dem. Vi måste dock som riksdagspolitiker och regering inta en principiell hållning. Ett hus kan inte särbehandlas bara för att det är byggt ett visst år. Oavsett om det är byggt 1955, 1965, 1975 eller 1985 måste politiken ha samma förhållningssätt.
Det förhållningssätt jag försöker ha är att varje fastighetsägare har ansvar för sin fastighet oavsett när den byggdes. Det är det grundläggande förhållningssätt man måste ha i dessa frågor. Man måste ha stor respekt för att fastighetsägaren måste få sköta om sitt hus, rusta upp det, se till att de har en standard som tål ytterligare kommande 20, 30 och 40 år av fastighetens livslängd.
Vi får ha stor respekt för att människor känner stor oro. Vad händer exakt nu när min lägenhet eller mitt område ska rustas upp? Vi måste självklart ha stor respekt för ens oro för den egna privata ekonomin. Den grundläggande principen måste vi ändå hålla fast vid: Det är fastighetsägaren som har ansvar för sina fastigheter. Vi måste betona vikten av dialogen, och det står i lagstiftningen. Det är en sak som kan genomföras på lite olika sätt, men dialogen är oerhört viktig.
Jag har rest runt i Sverige och träffat på många goda exempel där det har fungerat väl och där man har haft en omfattande dialog mellan fastighetsägare och de boende. Som man brukar säga krävs det mycket spring i trapporna, inte bara formella möten utan också samtal kring köksborden. Vi har regelverk. Om man inte är överens om upprustningen kan man pröva det i hyresnämnden. Sedan kommer man tillbaka och har en nästa diskussion: Vad blir hyran i den nyupprustade lägenheten? Det kan också bli en prövning.
Efter förhandlingar med Hyresgästföreningen blir det prövning i hyresnämnden. I en del av diskussionerna om höga hyror handlar det ofta om de första budens förslag, inte förslag efter den slutliga prövningen och förhandlingen.
Vi ska komma ihåg att i de här upprustningssituationerna talar man om hyreshöjningar på kanske mellan 15 procent och, som skräckexempel, 60 procent, med hela spannet däremellan beroende på i vilket skick fastigheten är, hur den har skötts om tidigare och vilken grundstandard det var på fastigheten när den byggdes en gång i tiden. Olika förutsättningar gör att det är olika situationer i olika fastigheter.
Vi har ett instrument som heter bostadsbidrag och som vi för första gången sedan 1997 har höjt. Det innebär upp till 600 kronor mer i bostadsbidrag per månad för exempelvis en ensamstående förälder med barn. Vi har förstärkt bostadstilläggen för våra pensionärer och sänkt skatten för pensionärer och dem som har inkomst av arbete. Det är ett instrument som vi måste titta vidare på för att se hur vi kan hjälpa till. Sedan har vi områden som har särskilda problem.
Vi har pekat ut 15 områden i Sverige där det är speciella omständigheter. Där genomför och diskuterar regeringen ytterligare åtgärder för att hjälpa till. Det är 15 områden där problematiken är mer komplex. Det handlar om att skolorna inte fungerar särskilt väl, det handlar om hög arbetslöshet, det handlar om att det saknas trygghet ute på gator och torg och det handlar om att det finns fysiska upprustningsbehov.
Där har regeringen en del program på gång och en hel del utredningsarbete som ytterligare åtgärder, och vi diskutera hur vi kan gå vidare. Likaså görs forskningsinsatser, och vi måste sprida de goda exempel som finns runt om i Sverige. Det är på den nivån vi måste jobba som en ansvarsfull regering. Jag vet inte riktigt vad som är alternativet till den politiken.