Tobias Billström (M):
Om inte Magdalena Streijffert anser att det är viktigt att förklara hur vi säkerställer att vi uppnår rättssäkerhet, om det inte skulle vara en politisk fråga, vet jag knappt vad som är en politisk fråga. När Magdalena Streijffert framställde interpellationen frågade hon mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att säkerställa en rättstilllämpning i enlighet med vad som uttalats i förarbetena till utlänningslagen när det gäller frågor om asyl till personer som i sitt hemland riskerar att förföljas på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet.
Jag hävdar nog att min redogörelse nyss är en viktig del av det svaret. Jag ska fortsätta att utveckla principerna som redan i dag finns tillgängliga för Migrationsverkets bedömningar. Vi har från regeringens sida gått vidare. Jag tog initiativet i Migrationsverkets regleringsbrev 2007 att se till att verket i utbildningshänseende särskilt skulle uppmärksamma frågor som rör HBT-personer.
Migrationsverket fick också i uppdrag att upprätta en antidiskrimineringsstrategi avseende bland annat sexuell läggning i samråd med HomO. I regleringsbrevet för 2008 fortsatte regeringen att anvisa att Migrationsverket ska redovisa arbetet med HBT-personers villkor, och verket kommer att återrapportera i sin årsredovisning. Jag kommer därför att fortsätta att noggrant följa Migrationsverkets arbete på området.
För 2009 vill regeringen bland annat se hur verket analyserar sitt kompetensbehov i fråga om grupper som kan vara särskilt utsatta, däribland HBT-personer. Mitt intryck är därför att Migrationsverket har kommit långt i arbetet med HBT-frågorna och att verket har ett gott samarbete med frivilligorganisationer som är engagerade i villkoren för asylsökande HBT-personer.
Detta är ett tydligt och klart bevis för att regeringen tar frågorna på stort allvar. Sedan återvänder Magdalena Streijffert i sitt inlägg till frågan om avvägningar mellan principer. Då är vi på nytt tillbaka i frågan om praxis. Sedan 2005 sätter inte regeringen praxis.
Sedan riksdagen beslutade om och lagen trädde i kraft 2006 är det Migrationsöverdomstolen och inte regeringen som avgör vem som får asyl i Sverige. Vi har ändrat ordningen. Det blir med andra ord lite poänglöst att ha en diskussion som om vi vore kvar i den gamla ordningen, den som fanns före 2006, där man kunde ställa den typen av frågor till regeringen och förvänta sig ett svar. Vi var överens i kammaren.
Det var till och med en socialdemokratisk regering som kom till kammaren efter tio år av diskussioner och lade fram ett förslag till ny lagstiftning som sedan klubbades igenom i bred enighet. Jag har inga invändningar mot de citat som Magdalena Streijffert återger från förarbetena och från socialförsäkringsutskottets betänkande. Tvärtom! De är säkert helt korrekta som citat betraktade.
Men när det gäller frågan om att göra bedömningar i praxisfrågor är inte detta regeringens ansvar. Jag tänker inte i kammaren i dag göra den typen av bedömningar eftersom det inte är mitt uppdrag som statsråd. Däremot redovisar jag gärna, och repeterar gärna flera gånger, allt vad regeringen gör för att se till att Migrationsverket utökar sin kompetens på området så att det går att avgöra ärendena på ett bra sätt.
Jag redogör också gärna, när Utvärderingsutredningen väl har kommit på bordet, vi har analyserat den och tagit fram ett underlag, för den proposition som vi tänker lägga fram från regeringens sida till riksdagen. Men innan den utvärderingen är gjord blir det poänglöst att ha en diskussion om vad utredningen kan tänkas komma fram till.
Att lägga fram en proposition nu, i det här läget som jag tycker att Magdalena Streijffert antydde, innan utvärderingen har lagts fram, är inte bara prematurt, för tidigt, utan skulle dessutom vara ganska ansvarslöst. Då ser vi inte helhetsbilden.