Tobias Krantz (FP):
Jag vill först hälsa den nye förvaltningsministern välkommen i den här egenskapen. Det är ett mycket viktigt och digert fögderi som den nye förvaltningsministern tar över. Ibland har det kommit i skymundan i den offentliga debatten, men det är ett av de viktigaste uppdrag som ett statsråd kan ha, nämligen att se till att vi har en väl fungerande, effektiv och medborgarinriktad statsförvaltning.
Det är också ett digert syndaregister som den nye förvaltningsministern har att hantera från den gamla socialdemokratiska regeringen. Man kan inte betrakta den gamla socialdemokratiska regeringens utnämningspolitik som något annat än en präktig demokratisk skandal.
Vi har regler i regeringsformen som säger att vid utnämning till statliga tjänster ska endast sakliga grunder gälla, såsom förtjänst och skicklighet. Oavsett vilken samhällssektor vi tittar på, oavsett vilka myndigheter vi talar om eller om vi tittar på universitets- och högskolestyrelser, har det under de senaste åren varit en massiv övervikt av socialdemokrater.
Den fråga som då vän av ordning ställer är: Är kompetensen så enormt fokuserad att den i stort sett endast finns hos socialdemokrater? Är det verkligen rimligt utifrån de sannolikhetskalkyler man kan ställa upp att kompetensen är samlad hos företrädare för ett visst parti? Jag tror att de flesta skulle säga att det inte är rimligt och att det har skett ett missbruk av utnämningsmakten.
Man kan se det generellt i statsförvaltningen, men man kan framför allt se det på ett antal tunga statliga myndigheter. I de myndigheter som i dag har viktiga uppgifter inom välfärdspolitiken såsom Arbetsmarknadsstyrelsen, Försäkringskassan och Arbetslivsinstitutet sitter enbart socialdemokrater. Det är utnämningar som den förra socialdemokratiska regeringen får stå till svars för. Detta har också lett till väldigt kraftig kritik under de senaste åren.
Riksdagen har vid flera tillfällen riktat skarp kritik mot regeringens utnämningspolitik. Statstjänstemannaförbundet ST har riktat kraftig kritik mot regeringens utnämningspolitik och beställde en opinionsundersökning som visade att en majoritet av den svenska befolkningen vill ha en helt ny och mer öppen utnämningspolitik. Under den förra mandatperioden fick de kalla handen av det dåvarande statsrådet Sven-Erik Österberg. Det är dags att vi får en ny utnämningspolitik i det här landet.
Det handlar inte om att det röda laget ska ersättas av det blå laget - som jag tror att statsministern sade i en intervju. Det handlar om att vi ska få en ny process och en ny öppenhet som leder till att man motar Olle i grind och motar frestelser som finns för en regering, oavsett partifärg, att ägna sig åt vänskapskorruption och svågerpolitik. Det handlar om en helt ny och öppen process. Jag hade förmånen att få delta i den arbetsgrupp som Sven-Erik Österberg refererade till.
Jag ska säga något kort om hur vi resonerade i de här frågorna när vi lade fram vårt förslag i våras. Det handlar för det första om att ta fram en kravprofil och ställa upp tydliga krav så att man vet vilken typ av chef man vill ha för en viss myndighet. Det handlar för det andra om att tjänsten ska utlysas så att de som är intresserade av tjänsten kan höra av sig och anmäla sitt intresse och att de som har tips på bra chefer kan anmäla det.
Sedan återstår naturligtvis en intern process inom respektive departement att bereda de namnförslag som finns. Det förslag som statsrådet har ska sedan kungöras för en utskottsordförande för det sakområde som den här myndighetschefen ska verka inom. Tanken är att det sedan ska ske en utfrågning och att regeringen till sist ska fatta beslut om vem man vill ha som myndighetschef. Det är det förslag som arbetsgruppen har lagt fram.
Jag utgår ifrån att det kommer att finnas med i det beredningsarbete som regeringen nu mycket förtjänstfullt har inlett. Jag utgår ifrån, och tror att Sven-Erik Österberg kan räkna med, att det kommer att bli förändringar i utnämningspolitiken med den nya regeringen.