KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sofia Arkelsten (M):
Tillåt mig då att vara extra tydlig. Jag väljer att inte spekulera i de här frågorna. Däremot tycker jag att man kan beskriva vad det är vi diskuterar här. Och jag vet att en sådan här debatt inte bara är för oss i utskottet, även om det är vi som sitter här nu. Det här är en debatt där det är viktigt att människor som kanske ser den på tv eller följer den här från åhörarläktaren vet vad det är vi pratar om.
Det finns tre saker som också är beskrivna i betänkandet, att man kan spara, annullera eller sälja utsläppsrätterna. Och jag behöver faktiskt beskriva vad det är vi diskuterar här. Jag var också tydlig med att om vi sparar eller säljer blir miljöeffekten kanske ingen. Det står tydligt i betänkandet att det kan komma in pengar till miljöinvesteringar, men jag föreslår inget här. Fru talman!
Per Bolund kräver svar från regeringen och tittar på mig. Jag är inte regeringen, utan jag företräder miljö- och jordbruksutskottets majoritet, Moderaterna och Alliansen. Vi vill ha information och förslag från regeringen, och vi vill veta hur förslagen ser ut så att vi kan ta ställning till dem.
Det är modigt av Per Bolund att komma med ett förslag som kanske inte är underbyggt eller finansierat. Poängen är att detta betänkande handlar om formen. Det är viktigt att vi har formerna klara för oss. Vi är tydliga och ber regeringen återkomma och hitta ett värde så att vi vet vad vi talar om. Berätta hur ni tycker att detta ska hanteras, för det är en fråga som riksdagen behöver svara på.
Sofia Arkelsten (M):
Det är fascinerande att höra hur Anders Ygeman väljer att hota med något som han inte vet är ett reellt förslag. Frågan vi debatterar i dag är inte hur vi ska göra utan formerna för hur vi ska hantera utsläppsrätterna. Är det en fråga för regering eller riksdag? Jag förstår att det kan låta tråkigt.
Det är dock viktigt, för det handlar om de grundläggande rättsliga principerna för hur vi ska hantera detta. Det finns en motion från Socialdemokraterna, ingen samlad motion från oppositionen, som svar på redogörelsen. I motionen säger man att det är viktigt att regeringen återkommer med detta, och vi tillgodoser i stort sett det. Vi är egentligen eniga.
Det är viktigt att vara tydlig med att om vi säljer eller sparar utsläppsrätterna går mycket av det jobb Sverige gjort till spillo. Det är inte rätt. Det är oerhört viktigt att varje människa gör skillnad. Det är vi i Alliansen som står för synsättet att varje människa gör skillnad. Denna fråga är mycket större än politiken.
Det handlar inte bara om att man ska göra det till stora politiska strukturer eller kommunala investeringsprogram utan om att varje människa ska göra skillnad. Frågorna kan verka tråkiga och debatten handla om något annat än själva betänkandet, men jag tror att tydligheten i detta är viktig. Regeringen kommer att återkomma till riksdagen så att vi kan ha en riktig debatt om hur vi exakt ska hantera dessa utsläppsrätter.
Socialdemokratin hade fyra år på sig och gjorde inte ett smack i frågan.
Sofia Arkelsten (M):
Socialdemokraterna hade fyra år på sig att leverera något i detta. Det intressanta i frågan är att riksdagen inte ens hade möjlighet att vara med och besluta om detta under Socialdemokraternas tid vid makten. Utsläppsrätterna fanns inte ens på bordet; det fanns ingen diskussion om det.
Riksrevisionen har slagit ned på detta, men det är inte bara alliansregeringen som har gjort fel. Socialdemokraterna gjorde fel mycket längre. Det är viktigt att ta upp. Riksdagen hade inte ens frågan. Nu finns formerna för att riksdagen ska kunna ha frågan. Den första delen om antalet utsläppsrätter och det möjliga värdet, vilket oppositionen fortfarande inte har en aning om, kommer i budgeten den 16 april.
Det vi beslutar i dag är att det är en budgetfråga som ska finnas med i budgeten.
Sofia Arkelsten (M):
Äntligen kommer debatten i gång! Det är fascinerande att höra Vänsterpartiets recension av den borgerliga miljöpolitiken. Jag är otroligt stolt över de reformer som vi har genomfört. Den viktigaste har varit klimatpolitiken där vi har gått från ett mål på -4 till -40. Vi har gjort långtgående reformer när det gäller havsmiljöpolitiken, och vi har ställt om skattesystemet så att det har blivit ett grönt skifte i skatterna.
Det bästa PR-tricket någonsin var naturligtvis när s, v och mp pratade om en skatteväxling. Nu erbjuder ni enbart en skattehöjning. Vi bedriver en offensiv miljöpolitik. Jag tycker att det är viktigt att framhålla här i kammaren. I dag diskuterar vi formerna för hur vi ska hantera utsläppsrätterna. Jag ser fram emot förslag från regeringen. Det första kommer naturligtvis i budgeten den 16 april. Det handlar om hur många utsläppsrätter vi har att hantera och ett möjligt värde på det.
Det är när vi vet det som det blir intressant att se vad vi kan göra och hur det ska hanteras. Jag väntar på besked från regeringen.
Sofia Arkelsten (M):
Jag kommer naturligtvis inte att läcka något ur vårbudgeten som ska presenteras om bara några dagar, även om det är en önskan från Vänsterpartiet. Det är spännande att höra Vänsterpartiet tala om miljöpolitik. Ert track record när det gäller miljöfrågor är ganska uselt. Ni har absolut ingen trovärdighet i de här frågorna. Jag vet att Wiwi-Anne Johansson inte har möjlighet att svara, men vill ni riva upp våra reformer? Vill ni riva upp klimatpolitiken?
Vill ni styra om den så att det blir en strikt nationalistisk politik som bara hanterar de utsläpp som sker på svensk mark? Tar ni frågan på allvar, och tror ni att det är ett globalt problem som behöver globala lösningar? Tycker ni att Sverige ska ta ansvar för de utsläpp som sker utomlands och inte bara importera detta? Jag väntar på regeringens förslag, som vi har sagt ett par gånger. Jag tycker att det ska bli intressant. Jag är glad för att formerna för hur man ska hantera utsläppsrätterna finns på plats.
Det har de inte gjort tidigare. Den gamla regeringen misslyckades med det.
Sofia Arkelsten (M):
Vi behandlar i dag regeringens skrivelse med anledning av en rapport från Arktiska rådet. Utskottet har en stor samsyn i detta ärende. Det är bra att Riksrevisionen också tycker att Arktiska rådet är ett värdefullt forum. Sammanfattningsvis sägs det att det är bra men kan bli bättre. Mycket av det organisatoriska förbättrades när Sverige var ordförande. Men det finns naturligtvis mer att göra, särskilt när verksamheten växer.
Arktis säkerhetspolitiska betydelse blir större, för klimatförändringarna kan, vare sig vi vill eller inte, förändra handelsvägarna till exempel, och samarbete krävs för att hindra konflikter och hantera miljöriskerna. Principiellt är det tre saker som vi i Moderaterna och Alliansen tycker är viktiga. Arktiska rådet är ett bra exempel på regionalisering. Det är en rörelse som vi ser runt om i världen.
Det är ett geografiskt engagemang. Ofta bygger det på närhet men också på värderingar. Det nordiska samarbetet är ett välkänt exempel, men även här är det bra att länderna som berörs tar ansvar. Samtidigt är det viktigt med observatörsstaterna, för de stärker också Arktiska rådet som organisation. Det handlar om diplomati i förskott. Arktiska rådet bidrar till en ökad professionalisering i de internationella kontakterna.
Det går att komma överens. Och vi ska fortsätta arbeta för att Arktis blir ett säkerhetspolitiskt lågspänningsområde. Också här krävs det ordning och reda. Trots utmaningarna och att det kan bli bättre uppföljning av rådets rekommendationer är detta ett område som har stora möjligheter. Det formella finns rimligt på plats, mycket tack vare det svenska ordförandeskapet.
Det är en stor utmaning om länderna sluter sig och bara vill driva sina egna frågor. Herr ålderspresident! Samarbetet i Arktis har stora uppsidor. Det är viktigt att hitta en hållbar utveckling av regionen och att se Arktis som den tillgång för regionen som det är. Det skapar jobb och tillväxt. Det räddar miljön. Det ökar säkerheten i vår del av världen.
Sofia Arkelsten (M):
Generellt verkar det vara hett i debatten just nu med hypotetiska frågor. Vi såg Agenda i går - där var det också en del sådana. Jag vill inte spekulera, utan det är så här: Vi har två regeringspartier som har sagt att de ska ta ansvar för Sverige. De har lagt fram en budget som de också har ansvar för att lotsa igenom riksdagen.
När det gäller de mer principiella frågorna kan jag konstatera att det är stora skillnader i fråga om synen på människor mellan Sverigedemokraterna och de andra partierna i Sveriges riksdag. Jag tycker att vi ska ha ett bra flyktingmottagande och att det ska vara ordning och reda.
När det gäller just de 30 procenten kommer riksdagen att få ta ställning till det i vårändringsbudgeten, har de två regeringspartierna lovat. Då avvaktar jag. Jag vill veta exakt hur, exakt vad och vad effekterna blir innan jag tar ställning till det.
Sofia Arkelsten (M):
Jag tycker att det är väldigt viktigt att man har ordning och reda i riksdagsarbetet. I dag har vi debatt om den budget som ligger på riksdagens bord. Vi har inte debatt om slumpmässiga uppgifter i medierna, debattartiklar från regeringen eller pressmeddelanden från Vänsterpartiet. Vi ska ta ställning till det som ligger på bordet. Moderaterna presenterar sin syn, särskilt inriktningen när det gäller biståndspolitiken. Vi har det som en reservation, och vi har yrkat på den reservationen.
Där beskriver vi moderater vår syn på biståndet. Det är det vi tar ställning till i dag. Resten är bara spekulationer.
Sofia Arkelsten (M):
Kenneth G Forslund beskriver det intensiva informationsutbytet som riksdag och regering har haft i utrikesutskottet. Vi har bett att få information, och vi har också fått den. Men det har varit ganska sent. Vi var tvungna att skjuta upp justeringen, vilket alltså är den sista behandlingen innan ärendet kommer hit till kammaren, trots att regeringen vet om hur riksdagsarbetet går till.
En motfråga till Kenneth G Forslund är naturligtvis om han är nöjd med hanteringen av informationen i utrikesutskottet och hur vi har arbetat. Jag tycker nämligen att det finns en del förbättringspotential, om jag ska vara lite hård. Det är klart att saker och ting förändras, och det sa jag också i mitt anförande.
Omvärlden förändras hela tiden, men det är hur man hanterar förändringarna och det är hur man arbetar med vårändringsbudget, kommunikation och information till riksdagen som är det viktiga.
Sofia Arkelsten (M):
Jag konstaterar att Kenneth G Forslund upprepar sig. Det som är viktigt är just hur man hanterar förändringarna. Precis som jag vet Kenneth G Forslund att biståndsbudgeten oftast är en budget som behöver förändras efter omvärldsförändringar men också vartefter bni förändras, till exempel. Det är ett av få budgetområden där det är beslutat att man ska försöka uppnå 1 procent.
Jag konstaterar att Alliansen uppnådde 1 procent, och jag kan konstatera att S och MP inte riktigt når ända fram. Det är inget konstigt att man behöver förändra en budget över tid när omvärlden ser ut som den gör. Situationen säkerhetsmässigt och annat har ju förändrats fantastiskt mycket. Men det handlar om hur detta hanteras.
Hanteras det genom att reta upp alla biståndsorganisationer och bara vägra ge svar, inte meddela någonting? Hanteras det genom att den största public service-myndigheten berättar vad effekterna skulle bli om biståndet skulle halveras, eller snarare om hälften av pengarna skulle gå till flyktingmottagning i Sverige? Jag tycker inte det. Jag tycker att det har saknats ett ansvarstagande, en känsla för ordning och reda, och jag tycker också att det saknas respekt för arbetsformerna i riksdagen.
Sofia Arkelsten (M):
Det är intressant att höra Vänsterpartiets Hans Linde, som ändå beskriver sig vara i opposition men som representerar ett av regeringens stödpartier när det gäller att få igenom budgetramarna. Vänsterpartiet har alltså ställt upp på ett tak på 30-procentiga avräkningar eftersom ni kommer att rösta för regeringens förslag. Eller är det möjligen på något annat sätt? Jag är jättenyfiken på att höra vad Hans Linde har att berätta om det.
Jag är som moderat mycket stolt över vår biståndspolitik. Det arbete som har genomförts under både Gunilla Carlsson och Hillevi Engström har varit ett oerhört bra arbete. Det har handlat om landfokusering. Det har handlat om att få på plats en biståndspolitisk plattform, att städa upp i den skog av policyer som har kritiserats.
Jag är glad över att det finns en entusiasm över biståndsarbetet. Mycket har att göra med klimatmötet och hållbarhetsmålen.
Jag hade gärna pratat mer om själva innehållet i biståndet, men jag kan konstatera att innehåll är ingenting om man inte har formerna klara, det vill säga om det inte råder ordning och reda i budgeten, om det inte går att vara tydlig med vad som ska gälla, om inte riksdagens arbetsformer respekteras och om det inte går att få efterfrågad information.
När det gäller inriktningen på biståndet har vi redogjort för den motmotion vi väckte när regeringen lade fram sin budget. Vi har föreslagit en utfasning av Irak och Burkina Faso. Vi vill gärna öka biståndet på det humanitära området. Det har vi också kommunicerat vid senare tillfällen i medierna. Jag är övertygad om att det egentligen inte är så stora skillnader i det biståndspolitiska engagemanget i Sveriges riksdag. Det är möjligen ett parti som sticker ut, och det är inte Vänsterpartiet.
Sofia Arkelsten (M):
Jag noterar att Hans Linde med en viss elegans låter bli att svara på hur det är att vara stödparti till Socialdemokraterna och Miljöpartiet i budgetfrågorna. Jag konstaterar också att Moderaterna hade ett annat förslag till budget. Det ligger 820 miljoner under. Jag kan också konstatera att under detta hullabaloo som har rått under hösten ska 4 miljarder kanske gå till biståndsverksamheten, det vill säga flyktingmottagande i Sverige.
Det kommer 2 miljarder veckan efter som kanske ska tidigareläggas. Det är oklart vad som är regeringens politik. I fråga om strategierna och Moderaternas och Alliansens biståndspolitik konstaterar jag att politiken är bra. Vi har levererat. Under lång tid har vi haft en bra samsyn och försökt att komma överens om viktiga svenska värderingar, och vi har levererat i den frågan.
Jag noterar också det höga tonläget från Vänsterpartiet. Det är möjligen så att det kan bli en utmaning framöver när S, V och MP ska komma överens om nästa biståndsbudget. Vi vet också att det 30procentiga taket bara gäller i ett år. Vad är det som händer sedan? Det vill antagligen Vänsterpartiet vara med och bestämma om, och det kommer att bli intressant för hela Sverige och biståndsvärlden.
Sofia Arkelsten (M):
De två regeringspartierna, Socialdemokraterna och Miljöpartiet, har internt i regeringen en så kallad överenskommelse om att år 2016 kan maximalt 30 procent av det svenska biståndet avräknas för flyktingmottagande i Sverige.
Möjligen skulle biståndsaktörer och biståndsmottagare uppskatta lite mer långsiktiga utfästelser, till exempel att den rödgröna regeringen hoppas nå upp till enprocentsmålet under denna mandatperiod. Vad är gränsen för avräkningarna i budgeten för år 2017 och framåt?
Sofia Arkelsten (M):
För att klara budgeten med beräknade avräkningar meddelade regeringen utrikesutskottet att detta kommer att hanteras genom att senarelägga ett antal utbetalningar. Det rör ungefär 4 miljarder.
Veckan efter kom det information om att ungefär 2 miljarder skulle tidigareläggas och hamna på denna sida nyårsafton. Eftersom 2 miljarder är ganska mycket pengar, kunde de inte ha funnits med i budgeten eller i den extra budget som lades fram i riksdagen den 12 november?
Varken de 2 eller de 4 miljarderna som flyttas fram och tillbaka av de rödgröna partierna fanns med i budgetförslaget.
Sofia Arkelsten (M):
Företrädare för regeringen och regeringspartierna talar ofta om schablonberäkningen för avräkningarna på biståndet. Det är ett politiskt beslut som har fattats av regeringen och kan ändras av regeringen om det finns politisk vilja.
Men även andra principer styr svenskt bistånd, såsom den övergripande principen om att avtal ska hållas, de olika utfästelser som Sverige gör i skilda sammanhang och så vidare. Vi fick in en rimligt bra text om det i betänkandet.
Därför vill jag fråga Pernilla Stålhammar: Är det din uppfattning att regeringens schablonberäkningar är den princip som är överordnad alla andra principer och styrdokument inom biståndspolitiken?
Sofia Arkelsten (M):
Tack, Pernilla Stålhammar, för detta! Jag tolkar det som att regeringens uppfattning är att schablonen som den ser ut kvarstår och att finansiering är någonting ni söker på annat håll och inte enbart från biståndsbudgeten. Min andra fråga är mer en fråga om relationen mellan riksdag och regering. Är det din uppfattning, som företrädare för ett av de två partierna i regeringen, att utrikesutskottet skulle få en samlad redovisning av regeringens förslag?
Det handlar alltså såväl om avräkningen och det här med senareläggning av utbetalningar, vilket har meddelats till utrikesutskottet från statssekreteraren, som om de 2 miljarder som ska tidigareläggas, vilket har meddelats i ett pressmeddelande från Vänsterpartiet.
Sofia Arkelsten (M):
Moderaterna har valt att ligga ganska nära regeringen i biståndsbudgeten, men har valt att prioritera det humanitära biståndet lite mer framför visst bilateralt bistånd. Det har varit en utmaning att se vilka prioriteringar regeringen har med biståndet. Den frågan ställdes lite på sin spets när avräkningsdebatten gick som hetast. Vad var det som skulle väljas bort, och vad skulle finnas kvar?
Med tanke på detta ska jag säga två saker till att börja med. Det ena är att jag uppskattar att statsrådet deltar i debatten. Det andra är att jag uppskattar anslaget, långsiktigheten och samsynen i anförandet. Jag vill också ställa en fråga om hur vi ska se på Sidas nya regleringsbrev. Riksdagen fick ta del av det före debatten, och vi uppskattar det.
Men vilka är de största förändringarna inom Sidas verksamhet enligt det regeringsbeslutet, anser statsrådet? Är det flytten av 850 miljoner från Afrikakontot till Folke Bernadotteakademin, minskningen inom internationell civil krishantering eller minskningen inom Östersjösamarbetet? Vilka delar av detta är det som bäst beskriver regeringens prioriteringar?
Sofia Arkelsten (M):
Det är korrekt att vi i vårt budgetförslag ligger något lägre. Men det är ändå en budget på 43 miljarder. Det är en väldigt defensiv biståndsminister vi ser i kammaren här i dag. Det tycker jag är tråkigt, för det finns mycket som vi skulle kunna ha samsyn om. När det gäller klimat och miljö är det väldigt tydligt att den gröna fonden är ett sätt att arbeta. I den biståndspolitiska plattformen finns klimat och miljö med som en av huvudprioriteringarna.
Jag tror att det är väldigt viktigt att man mainstreamar biståndet och inte sätter sin tilltro till en enda fond som det enda sättet att arbeta. Jag uppskattar informationen om att det finns ett tak på 30 procent. Men jag kan konstatera att det här inte ligger på riksdagens bord. Det finns inte med. Detta är någonting som har meddelats i medier. Vi fick därefter kontakta regeringen, så att denna information formellt kom till utskottet. Men det är hänskjutet till vårändringsbudgeten.
I riksdagen funkar det så att när vi får ett förslag tar vi ställning till det. Det kommer alltså att komma i vårändringsbudgeten. Det oroar mig något när biståndsministern förklarar att man inte vet vad som är prioriterat, eftersom man inte vet hur många flyktingar som kommer. Det kan omöjligt vara korrekt. Ni måste ju ha ett plan för vad det är ni tycker är viktigt med biståndet.
Dessutom är jag nyfiken på att höra biståndsministern beskriva de 2 miljarder som har hattat fram och tillbaka i debatten och som helt plötsligt flyttades till den här sidan nyår genom tidigarelagda utbetalningar, vilket jag ser som ett rent siffertrixande som man ägnat sig åt för att inte utgiftstaket ska krascha. Jag uppfattar att Socialdemokraterna har samma syn - att detta är en utgiftstakshanteringsfråga - medan Vänsterpartiet säljer in detta som ett extra tillskott på 2 miljarder. Vilket är det som stämmer, biståndsministern?
Det kan ju inte vara så att båda två har rätt.
Sofia Arkelsten (M):
Min fråga går till statsrådet Isabella Lövin. Äntligen kom beskedet att den rödgröna regeringen internt har nått en överenskommelse. Regeringen kommer att avräkna ungefär en tredjedel av biståndet till flyktingmottagande. Det har varit stor oro om vad som gäller, och det har varit en knepig budgetbehandling i utskottet.
Regeringspartiernas interna överenskommelse med varandra gäller bara för 2016, alltså nästa år. Längre kunde de inte komma överens. Min fråga är: Vad händer sedan, finns det någon plan?
Sofia Arkelsten (M):
Jag noterar att jag inte fick svar på vad som kommer att hända efter 2016. Jag konstaterar att Miljöpartiet var emot avräkningar men alltså har mångdubblat dem, från 8 till ungefär 30 procent. Regeringen väntar till vårändringsbudgeten med att ge besked om hur detta ska hanteras praktiskt och vad som ska prioriteras bort i biståndet.
Varför bedömdes inte biståndet som viktigt nog att finnas med i den extra ändringsbudget som regeringen lämnade till riksdagen den 12 november?
Sofia Arkelsten (M):
Min fråga går till statsrådet Lövin. Regeringen har antagit en strategi - ingen resultatstrategi men en strategi - för biståndet till Syrien. Grundansatsen är bra. Men dokumentet väcker ändå frågor. Konflikten är fruktansvärd. Människor svälter. Krig, våld och övergrepp är vardag för dem som är kvar i landet. Situationen är desperat.
Det står till och med i strategin att det är världens värsta humanitära katastrof. Då undrar jag: Hur avser ministern att anlägga ett klimatperspektiv på biståndet till Syrien, och varför finns inte Syrien med i regeringens handelsstrategi, när den första punkten i strategin är att bygga motståndskraft genom förbättrade möjligheter till försörjning? Möjligen kan handel vara en del av detta.
Sofia Arkelsten (M):
Jag är väldigt glad att regeringen fortsätter att arbeta med miljö och klimat. Men det jag undrade var: I denna brinnande konflikt, hur ska ni rent praktiskt göra det? Jag undrar också om ministern - eftersom det står om detta i strategin - kan ge några exempel på den normkritiska verksamhet som ska ändra attityder mot könsrelaterat våld. Jag vill gärna höra hur det är tänkt att genomföras, vilka delar av Syrien man ser att man skulle kunna göra det i nu och om det är genomförbart.
Sofia Arkelsten (M):
Tack för frågan, som jag anade skulle komma! Moderaterna vill naturligtvis inte sänka, utan vi har kvar den gamla definitionen också i den här budgeten. Detta är också det första året som regeringen har den nya definitionen av hur biståndet räknas ut. Jag kan personligen tycka att det var tråkigt att vi inte kom längre i den moderata budgetprocessen, men vi har också varit tydliga med att när vi har ordning och reda i ekonomin kommer vi naturligtvis att respektera OECD-Dac.