KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tuve Skånberg (KD):
Vi överlämnar från KU J ustitieombudsmännens ämbetsberättelse . Den är på 787 sidor och spännande som en roman och tyvärr gripande som Victor Hugos Samhällets olycksbarn .
I många fall handlar det om enskilda som har förtrampats och vars öden, äventyr och framtid har förlorats på olika sätt. Vi blir gripna när vi läser om det men också tacksamma över att JO nu, som sista instans, kan återupprätta dessa människor.
Jag tänker på ungdomarna i Sundby, på avdelningen Aspen på ungdomshemmet, som fick stryk. I den enkla meningen ryms förhållanden som kan förändra en människas liv för alltid. Nu nämndes de, om inte med namn så i alla fall med omständigheter. Detta gjordes tidigare också. JO har en väsentlig del i att ge dessa ungdomar återupprättelse och få stopp på övergreppen.
Det är det ena exemplet efter det andra, men i stället för att räkna upp dem nämner KU att det är något att läsa och fördjupa sig i, inte minst för tjänstemän inom olika myndigheter. Ofta är JO:s arbete händelsestyrt. Det är något som har inträffat, och de har fått en JO-anmälan.
JO-anmälningarna har nära nog fördubblats. Vi försöker dra slutsatser och understryka vissa saker i utskottet. Något som KU bland annat lyfter fram är att JO:s tillsyn är extraordinär, och vi betonar betydelsen av en fungerande ordinarie tillsynsverksamhet. Detta är något återkommande som vi pekar på.
Vidare framhåller vi respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten och understryker vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer, bara för att nämna något av det viktigaste. Sedan noterar vi med tillfredsställelse att JO under verksamhetsåret har genomfört fler inspektioner än under tidigare verksamhetsår.
Chefs-JO har till exempel gjort 25 inspektioner, och sedan hösten 2011 har JO gjort 200 Opcat-inspektioner, däribland 15 oanmälda.
Normalt sett är Opcat-inspektionerna föranmälda, men inom Opcat, som arbetar utifrån tilläggsprotokollet i FN-konventionen, finns det ett krav på att en viss del av inspektionerna ska vara oanmälda. Man ska dyka upp och bara finnas på plats. Detta är viktigt.
Jag ska inte förlänga genomgången av detta, men jag vill säga att KU:s kanske viktigaste arbetsredskap, vid sidan av Riksrevisionen, är det arbete som justitieombudsmännen har gjort sedan 1809. Vi överlämnar det till kammaren - var så goda!
Tuve Skånberg (KD):
Jag yrkar bifall till förslaget i KU:s betänkande nr 6 om Riksrevisionens ledningsstruktur. Förslaget innebär att Riksrevisionen ges en ny ledningsstruktur som innebär att Riksrevisionen leds av en enda riksrevisor som är chef för myndigheten Riksrevisionen och ansvarar för dess verksamhet inför riksdagen.
Vidare kommer riksdagen att välja en ställföreträdande riksrevisor med titeln riksrevisionsdirektör, som under riksrevisorn ska kunna ta hand om den dagliga administrativa ledningen av myndigheten. För att kunna väljas som riksrevisionsdirektör gäller samma formella krav som för att kunna väljas som riksrevisor.
Val av en riksrevisionsdirektör bereds av konstitutionsutskottet, och sådana val gäller för en mandatperiod om sju år med möjlighet till omval. Riksdagen får skilja en riksrevisionsdirektör från uppdraget endast om han eller hon inte längre uppfyller de formella kraven eller om han eller hon grovt har åsidosatt sina ålägganden.
Riksrevisionsdirektörens primära uppgift är att under riksrevisorn ha hand om den dagliga administrativa ledningen av myndigheten. Riksrevisorn bestämmer vilka uppgifter som ska utföras av riksrevisionsdirektören. När det gäller Riksrevisionens grundlagsreglerade uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten ska riksrevisorn innan han eller hon beslutar att inleda en granskning samråda med riksrevisionsdirektören.
Riksrevisorn får delegera till riksrevisionsdirektören att genomföra granskningsärenden, och i sådana fall beslutar riksrevisionsdirektören självständigt hur granskningen ska bedrivas och om slutsatserna av den. Riksrevisionsdirektören ges tillgång till kontakter med riksdagen på samma sätt som riksrevisorn.
På motsvarande sätt som gäller för riksrevisorn får riksrevisionsdirektören inte ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva verksamhet som kan påverka självständigheten i hans eller hennes ställning. Riksrevisorn tillsätts, på samma sätt som riksrevisionsdirektören, opolitiskt och opartiskt av KU.
Hela det arbete som har lett fram till dagens beslut förutsätter att KU lever upp till ansvaret att hantera detta opolitiskt. Utskottet föreslår med stöd av initiativrätten enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen en följdändring i 1 § lagen om säkerhetsskydd i riksdagen och dess myndigheter.
Utskottet förordar, fru talman, att förslaget till lag om ändring i riksdagsordningen ska beslutas enligt 8 kap. 17 § första stycket andra meningen regeringsformen. Enligt denna bestämmelse kan riksdagen anta huvudbestämmelser i riksdagsordningen genom endast ett beslut om minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av riksdagens ledamöter röstar för beslutet.
Utskottet föreslår att ändringen ska träda i kraft den 1 april 2020.
Tuve Skånberg (KD):
Först vill jag säga att de övergrepp som har skett mot det samiska folket, som jag själv räknar någon gen från, är oförsvarliga.
Jag vill göra mitt absolut bästa - och det vill Kristdemokraterna också göra - för att detta inte ska glömmas och för att de ska få en ursäkt. Att Svenska kyrkan gör det här är grundat i ett beslut som en fristående, självständig kyrka gör.
Jag kan som privatperson värdesätta och uppmuntra det och tycka att det är bra, men jag kan som politiker inte lägga mig i vad en kyrka eller ett trossamfund gör. Men jag noterar det och ser det med tillfredsställelse. Staten är en annan sak; det är på vårt bord. Jag menar att det är viktigt att stärka samernas situation, och det får göras med en omfördelning inom anslaget.
Det är sant att det finns en minskning, men det är inte sant att vi inte vill stärka Sametinget.
Tuve Skånberg (KD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. I dag är en stor dag för konstitutionsutskottet och för Sveriges riksdag. En grundlagsändring, som nu är påbörjad, är inte någonting som vi arbetar med varje dag, och vi har gjort noggranna överväganden i utredningar och sedan i utskottet innan vi kommer till kammaren med det här förslaget.
Det är en grundlagsändring i avsikt att bättre kunna skydda oss från terrorism. Vi vet att mycket av det som hotar oss inte är enskilda människor eller grupper som terroriserar. Det är stater som använder terrorism och som utgör merparten av det dödliga hot som vi har över oss.
Men vi har mött terrorism, och vi har mött terroristorganisationer på ett sådant sätt att utskottet nu kommer till kammaren med ett förslag och vill att kammaren ska besluta om en ändring i regeringsformen. Förslaget innebär utökade möjligheter att genom lag begränsa föreningsfriheten när det gäller sammanslutningar som ägnar sig åt och understöder terrorism.
Ändringen kommer att göra det möjligt för lagstiftaren att exempelvis införa en bredare kriminalisering av deltagande i en terroristorganisation eller i ett förbud mot terroristorganisationer. Det är riktigt som har framförts tidigare att det här inte täcker in allt, och vi önskade vara mer heltäckande.
Men det är ett steg mot att ytterligare skydda Sverige och svenska intressen mot terrorism. Jag vill därför lyfta fram vad Kristdemokraterna har ställt sig bakom i reservation 2. Med hänsyn till den samhällsfara som de kriminella gängen i Sverige representerar, finns det, menar vi, starka skäl att även överväga en kriminalisering av att delta i ett kriminellt gäng.
För att möjliggöra en sådan kriminalisering krävs sannolikt att föreningsfriheten begränsas också här, vilket vi anser vore fullt rimligt. KD anser därför att regeringen snarast bör lägga fram förslag som innebär att ett undantag från föreningsfriheten utformas så att även kriminella sammanslutningar och gäng omfattas.
Vi har krävt att frågan skulle föras in i 2020 års grundlagsutredning, och där har regeringen varit senfärdig, men här ställer vi oss bakom reservationen. Regeringens ovilja att hörsamma kravet innebär att lagstiftningen kan komma på plats tidigast efter nästa val 2026.
Kristdemokraterna anser också att regeringen bör se över möjligheten att begränsa den grundlagsskyddade föreningsfriheten för alla former av våldsbejakande extremism.
Tuve Skånberg (KD):
Vi kommer nu i debatten att gå igenom de olika resultaten av de 35 anmälningarna och vår granskning av dem. Jag vill beröra en av dem. Vi recenserar aldrig anmälningarna, utan de är en "attention" för oss i utskottet att det är någonting som vi ska granska.
Men om man ändå skulle recensera en anmälan som inte har lett fram till någon kritik när det gäller agerande eller brist på agerande men som ändå har gjort stor nytta skulle det möjligen kunna vara den som tidigare talare har berört här, nämligen statsministerns agerande vid Europeiska rådet möte i oktober och i december 2021.
Den ledde inte till någon kritik när det gäller agerande eller brist på agerande men till en principiellt mycket viktig diskussion och ett viktigt ställningstagande i utskottet som vi har all anledning att vara tacksamma för. Det kommer att vara till hjälp för framtiden.
KU har granskat hur dåvarande statsminister Stefan Löfven och nuvarande statsminister Magdalena Andersson agerade vid Europeiska rådets möten i oktober respektive december 2021. Bakgrunden till granskningen är att en majoritet i riksdagens EU-nämnd stod bakom att ge ministrarna mandat att vid de olika mötena i Europeiska rådet argumentera för att kärnkraft ska klassas som hållbar.
Samtidigt kunde det antas att majoritetsuppfattningen i nämnden inte skulle motsvara majoritetens uppfattning i riksdagens kammare om frågan hade tagits upp där. I vårt granskningsbetänkande anför vi därför att detta är en situation som kan uppstå, det vill säga att ett samråd i EU-nämnden resulterar i ett mandat som inte kan antas ge uttryck för de rådande åsiktsförhållandena i riksdagen.
Så är fallet när majoriteten som kommer till uttryck i EU-nämnden inte speglar majoritetsförhållandena i hela riksdagen sett till partiernas storlek. Om regeringen i en sådan situation väljer att avvika från EU-nämndens mandat ska det enligt praxis redovisas för riksdagen.
Att i denna situation avvika från EU-nämndens mandat får enligt vårt eniga betänkande anses vara förenligt med grunderna för det parlamentariska styrelseskicket och utkrävandet av ansvar inom ramen för riksdagens kontrollmakt, det som vi kallar för att man handlar under parlamentariskt ansvar. Man har alltså ett visst handlingsutrymme som statsminister.
Men om man tänjer på detta utrymme får man också ta ansvar för det när man möter kammaren. Och man löper ständigt risk att bli avsatt. Det kan gå fortare än man anar.
Kenth Högström (S):
Jag tackar för den förklaringen. Jag misstänkte nästan att det var någon sådan tingens ordning som hade spökat för er.
Men detta är ju ännu märkligare om ni har haft en föredragning inför utskottet om de nya Basel 2-reglerna, som de facto ingår i säljmaterialet för personal i dag i nästan alla banker och försäkringsbolag. Inte minst statens eget SBAB lär ut vad det här innebär.
Om det då är så att ni har haft en föredragning och ni vet att rättsverkan fullt ut kommer 2007 och ni inte har hört någon från den svenska finansiella marknaden, i alla fall inte än, som har protesterat mot processen - och de har redan påbörjat insäljningen - så är jag lite fundersam över varför ni inte har tagit upp detta i texten.
Betänkandetexten ska ju ändå, vad jag förstår, förstärka justitieministerns försök att komma åt själva utvärderingsfrågan, så det hade varit bra om ni hade gjort det. Jag har förstått att lagutskottet inte gärna vill trampa in i finansutskottets hägn alltför mycket. Men ni har de facto gjort det genom att ni erkänner att ni har haft en föredragning.
Det tycker jag att ni ska fortsätta med att ha, för det är ni som har ansvaret för förmånsrättslagen, för insolvensfrågorna, för en rad immateriella frågor och för hela konkursförfarandet. Det är hos er - i ert utskott och inget annat, vad jag förstår, som det ska finnas ett tydligt ansvar.
Niclas Lindberg (S):
Jag ser inget motsatsförhållande i den utvärdering som utskottet talar om som en effekt av beslutet om nya förmånsrättsregler och det nya hot som Kenth Högström beskriver och talar om.
Det utskottet har sagt i sitt betänkande om de nya förmånsrättsreglerna är att vi vill att regeringen ska återkomma med en utvärdering för att se om kreditförsörjningen för små och medelstora företag i glesbygdsområden har påverkats negativt av förmånsrättsreglerna.
Om det har dykt upp nya faktorer eller hotbilder under resans gång kommer också de att kunna fångas upp i det utvärderings- och analysarbete som pågår. Jag förutsätter att regeringen också i de fallen återkommer med förslag till åtgärder.
Jag ska gärna ta med mig det som Kenth Högström har sagt om den andra hotbilden och se till att vi bevakar även de frågorna när vi diskuterar utvärderings- och analysarbetet vidare.
Rolf Lindén (S):
Vi ska i dag behandla handlingsplanen för åtgärder inom hästsektorn. Antalet hästar var som störst i Sverige i början av förra seklet. Runt 1920 fanns det 728 000 hästar i landet. Den 1 juli varje år genomförde man en husdjursräkning. Utifrån denna räkning skulle man sedan deklarera och betala skatt. Det var alltså extra viktigt att veta det exakta antalet hästar.
Men från 1920-talet minskade antalet hästar i landet stadigt. Vid 1970-talets början uppgick antalet till ca 60 000. Man vet inte riktigt hur många det var eftersom hästräkningen tillhörde det förgångna. Vad hade hänt? Jo, hästarnas arbete hade naturligtvis tagits över av maskinerna i jordbruket, i skogsbruket och som transportmedel där det numera, herr talman, är helt andra hästkrafter som gäller.
I dag är hästarna nästan lika många som antalet mjölkkor. Därför är regeringens skrivelse en särskilt viktig markering för det fortsatta arbetet inom hästsektorn. Det är en sektor som är integrerad i många av riksdagens fastställda politikområden, till exempel i landsbygdspolitiken, i miljöpolitiken och i djurpolitiken.
Inom dessa områden föreslås fortsatta åtgärder från hästsektorn som karakteriseras av en god utveckling med särskild fokus på hästens betydelse på landsbygden, hästens betydelse för barn, ungdomar, handikappade och för övrig fritidsverksamhet samt goda kunskaper i hästhållning. Hästen har också blivit en viktig länk mellan stad och land.
Hästsektorn inrymmer allt ifrån tävlingshästar inom trav-, kör- och ridsport till fritidshästar som används för rekreation, motion och som sällskapsdjur. Det skapas nya arbetstillfällen på landsbygden genom att det växer fram ett nytt företagande bestående av bland annat hästgårdar och ridskolor.
Hästsektorns ekonomiska betydelse illustreras bäst genom att peka på dess uppskattade omsättning på minst 18 miljarder kronor. Herr talman! I betänkandet tillstyrker utskottet de uppdrag som regeringen aviserat att ge till Jordbruksverket och Konsumentverket. Till sist, herr talman, släpp hästarna loss! Det är debattdags!
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det blev som jag trodde. Någon lät sig chockas över siffrorna - de tre stora minus som jag tog upp i mitt anförande och omsatte i ganska höga procent. Det var just det som Kjell-Erik Karlsson också gjorde. Han pekar på siffrorna och tror att de ska leda till en betydligt sämre miljö.
Dessutom försöker han peta ut Moderaterna tillsammans med de övriga och säger att alliansen spretar och inte är enig. Det är precis det som man skulle kunna tro om man bara tittar på de siffror som finns på det här utgiftsområdet. Men det är inte så.
Jag vill fråga Kjell-Erik Karlsson: På vilket sätt kommer miljön att bli bättre och värnas och vårdas mer enbart beroende på att staten köper in mark från enskilda markägare som i generation efter generation har lagt ned själ och hjärta för att vårda och sköta? På vilket sätt kommer miljön att bli bättre av att staten går in och blir ägare?
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tycker att det är ganska talande. Vi som känner till historien känner också till hur det såg ut på andra sidan Östersjön där kommunismen såg till att socialisera så mycket som möjligt och staten ansåg att man var bäst som ägare. Vi har också facit i hand på hur rovdriften fullkomligt ödelade allt vad miljö heter. Där togs nämligen inte ansvar. Allas ansvar var helt plötsligt ingens ansvar.
Jag kan förvisso förstå, fru talman, Kjell-Erik Karlssons oro över marker runtomkring med fina skogar och bra miljövärden om människor inte tar det här ansvaret. Min uppfattning är dock att det är just de personer och familjer som med själ och hjärta har ägt och vårdat sina marker som har sett till att dessa värden har uppkommit.
Jag tycker att det är synd att inte fortsätta att förlita sig på dem och till exempel låta mer av skötselavtal komma till stånd i stället för att man ska gå före och köpa in marken av dessa personer. Det är just denna skillnad i synsätt vi har mellan alliansen och den socialdemokratiska majoriteten, där Kjell-Erik Karlsson också är med och arbetar. Det är också därför vi moderater säger nej.
Rent pengamässigt på kontot har vi ett stort minus, nästan 1 miljard. Det blir en hög procentsats. Men det är ganska löjligt, fru talman, att påstå att just den summan skulle göra att det blir en sämre miljö. Det är en ganska löjlig typ av miljödebatt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Ja, tänk hur det kan gå med replikskiftena fram och tillbaka. Sinikka var inne på ett problem som vi uppenbarligen står inför. Även Sinikka Bohlin har insett att all miljö inte påverkas av det som vi beslutar i vårt utskott, inte ens en gång under det område vi har att fatta beslut om nu, utgiftsområdet 20.
Miljön påverkas av så mycket annat. I sitt anförande nämnde Sinikka Bohlin med belåtenhet hur vi nu exporterar miljöteknik och har duktiga företag. Det är fantastiskt.
Det jag reagerar mot och funderar över är hur Socialdemokraterna så frenetiskt för att hålla sig kvar vid makten kämpar med näbbar och klor tillsammans med Miljöpartiet och Vänstern samt hur effekten blir för vanliga människor. Sinikka Bohlin talade inledningsvis om vikten av att människor har arbete och att det finns företag så att människor kan få arbete.
Det är just vad människor upplever i dag, nämligen att för få går till jobbet och att det är för få som är företagare. Effekten har däremot blivit att hushållens kostnader har ökat på grund av ökade skatter för energi och avfall. Stockholmsområdet kommer att få ökade kostnader för trängselavgifter. Kol- och oljekraft importeras och miljövänlig kärnkraft stängs ned.
På område efter område för sådant som inte berörs av det vi debatterar i dag har det blivit konsekvenser som går rätt emot. Det är knepigt. Anser inte Sinikka Bohlin att det måste vara mer balans mellan ekonomin, det sociala och det miljömässiga?
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tycker också att det är viktigt att gamla synder ska betalas. Jag nämnde i mitt inledningsanförande att det finns ett anslag för sanering av förorenad mark. Vi tar förvisso bort en del. Det är ett av våra tre minus, men det finns ändå pengar kvar.
Om det då är så viktigt att betala för sådant som måste skötas och tas ansvar för är jag förvånad, med tanke på den takt med vilken regeringen tillsammans med Miljöpartiet och Vänstern har valt att marksocialisera människors enskilda skog och mark, att man inte har avsatt tillräckligt med pengar för att sköta skogen och marken. Det känns omoraliskt mot människorna och inte minst miljön.
Om vi skulle leka ett slags tävling om vem som är bäst i miljöpolitik genom att bara titta på siffrorna inom utgiftsområde 20 skulle Moderaterna inte vinna kampen just i dag. Det är helt klart. Under åren sedan 1999 har ni samarbetat, förvisso med gott resultat om jag vore miljöpartist, och ökat anslaget från 1 1⁄2 miljard till 4,2 miljarder.
Till vad nytta? Det är fråga om sammanlagda kostnader för enskilda där skatterna har höjts, där den egna ekonomiska situationen har försämrats, där de sociala förutsättningarna har försämrats och de få faktorer som är så viktiga för att ta miljömässigt ansvar har försvunnit.
Fokus står nu återigen på högre skatter, sämre villkor för företagare, sämre möjligheter att få en anställning, arbeta och leva på en egen lön. Du ställer frågan till oss om hur framtiden ska se ut. Ja, vi är en enad allians, och vi är rätt trygga i var vi står i de stora frågorna. Det kommer att påverka även miljön. Moderaternas bärande punkt är inte alltid marknaden.
Här är det balansen mellan ekonomin och det sociala för ett bra miljömässigt arbete.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag kan i mångt och mycket förstå Annika Lillemets frustration, inte minst när det gäller arbetspendlingen, och framför allt frustrationen från många studenter i Östergötland som använder sig av tågets möjligheter.
Det uppstår just nu en konflikt i regionen mellan regionpendlingens behov av att ha styva tidtabeller och planeringen av övriga tidtabeller för bussar, länstrafik och Kustpilen, som jag tror, Annika Lillemets, att ni har i ert område.
Det är en komplex situation att Södra stambanan har dubbelspår bara mellan Katrineholm och Malmö. Men den stora sårbarheten är egentligen sträckan mellan Norrköping och Linköping. Jag är väldigt medveten om det. Under många års tid har fokus varit på att det ska byggas en höghastighetsbana, där Ostlänken mellan Järna och Linköping har varit en del.
Och det är mycket arbete som har lagts ned. Skulle vi fullfölja arbetet, vilket inte är avsikten i och med att det inte finns med i planen, vet jag att det handlar om ytterligare ungefär 800 miljoner för att gå vidare med bara järnvägsplaner. Det som är viktigt är framför allt punktligheten. Vissa sträckor på Södra stambanan är överbelastad.
Det har jag också kunnat konstatera. Det är några konflikter som har uppstått redan under hösten och som vi ser över i de kommande trafikavtalen. Ett exempel är när SJ:s snabbtåg hamnar bakom ett Östgöta lokaltåg och även ett Green Cargo-posttåg. Men det handlar också om fem snabbtåg från SJ som har fått prioriteras och att i stället Östgötapendelns fem tåg har fått tidsförskjutas några minuter.
Som det ser ut i dag har samtliga som har sökt kapacitet fått kapacitet, men inte exakt på den tid som har önskats. Då uppstår problem, och jag är fullt medveten om det.
Ett sätt att råda bot på problemet inom en snar tid, snabbare än det går att bygga nya spår - det behövs säkert förbipassager och annat för att minska sårbarheten - är att inom kort ge Trafikverket ett uppdrag att se över metoderna för tilldelning och eventuellt också om man ska använda någon form av ekonomiska styrmedel under kapacitetsprocessen.
Jag känner också att diskussionen som vi har haft tidigare, fru talman, om järnväg och spårtrafik mycket mer kommer att handla om att säkra arbetspendling, kanske före långa resor. Det finns små justeringar som behöver göras och som ligger längre fram i planperioden när det gäller Södra stambanan. Jag är medveten om det.
Men det vi har sagt är att det ska göras en kompletterande utredning till Höghastighetsutredningen som nu är färdig. Den ska handla om vad vi kan och bör göra för att öka kapaciteten på de stambanor vi redan har och till vilken kostnad för att se om det finns någonting som vi kan gå före med. Annars är det riktigt som Annika Lillemets säger, att det inte ligger så mycket i planen.
Framför allt ligger inte Ostlänken med i den plan som nu är fastställd.