Anders Borg (M):
Låt mig börja med att vara tydlig med Raimo Pärssinens avslutning. Vi tänker oss inte något systemskifte när det gäller anställningstryggheten i Sverige. Vi tror att det är bra att vi har en arbetsrätt där man i någorlunda god ordning kan lösa ut förhållandena mellan parterna på arbetsmarknaden på ett bra sätt. Samtidigt vill vi gärna ha ett systemskifte på arbetsmarknaden i så måtto att vi ska gå från hög arbetslöshet till full sysselsättning. Det är något vi gärna gör.
Det handlar inte om att lägga om arbetsrätten bakvägen. Jag står i den kanske rätt avundsvärda situationen att bli anklagad å ena sidan av företagarna för att vara senfärdig med att hantera F-skattefrågan och att jag drar fötterna efter mig, å andra sidan av Raimo Pärssinen och andra för att jag går för fort fram. Båda parterna har fel. Det här är en komplicerad fråga.
Det ligger en del i det som Raimo Pärssinen säger och det som Marie Engström säger. Vi införde F-skattsedelsbegreppet därför att den som köper en tjänst ska veta om man anställer en person eller har en relation till en företagare. Man ska veta om man åtar sig de olika förpliktelser som ligger i att vara arbetsgivare eller om man har köpt en tjänst av en företagare. Därför är det bra att det finns ett system som tydliggör det. Det ska vi naturligtvis också ha i framtiden.
Arbetstagarbegreppet är naturligtvis centralt i arbetsrättsliga frågor, men det är precis lika centralt i alla de skattefrågor som vi har att hantera. Där måste vi ha en avvägning. Det handlar därför inte heller om att ta sig förbi arbetsrätten. Det har vi varit tydliga med hela vägen. Det är inte fråga om att bakvägen förändra förutsättningar på arbetsmarknaden.
Många av de vikarier som Raimo Pärssinen talar om kommer att förbli anställda också i framtiden på det sätt de är i dag. Men det finns också medarbetare, det kan vara sjukgymnaster eller andra, som vill bli egenföretagare och som vill ha den möjligheten även om de bara har en eller ett fåtal uppdragsgivare att arbeta med i formen företagare.
Här kommer vi in på en ideologisk skiljelinje - jag ska inte säga att det är en stor ideologisk skiljelinje, men det är en ideologisk skiljelinje - i synen på företagande. För oss är ett av Sveriges viktigaste problem att vi har en liten andel företagare, att det är få företagare som vill anställa och att det är alldeles för få små företagare som vill bli snabbväxare och få den explosiva utvecklingen som vi vet är så avgörande för att vi ska få upp sysselsättningen.
Det finns en lång rad studier som visar att just de små företagarnas vilja att växa är en av de faktorer som skiljer länder som har en snabb sysselsättningsutveckling från länder med mindre bra sysselsättningsutveckling. I Irland, England, USA och Nederländerna finns en större andel små företag som snabbt vill växa än vad vi har i Sverige. Det är ett av Sveriges problem. Vi har ett bra företagsklimat i Sverige för stora företag, men för små företag finns en lång rad problem. Det har negativa effekter.
Det har negativa effekter på sysselsättningen. Därmed har det också negativa effekter på vilka löner vi har i samhället. Det har också en negativ effekt på vad vi har för produktivitetsutveckling. Jag är beredd att pröva en lång rad åtgärder. Det gäller naturligtvis en översyn av F-skattsedeln men också en lång rad andra förslag som kan göra det lättare för människor att starta och driva företag.
Det ska naturligtvis inte vara åtgärder som gör det lättare att undvika förpliktelser mot anställda, samhället eller staten i övrigt, men vi har en något för tung regelbörda för företagare. Då ska vi i god ordning och med noggranna överväganden se vad vi kan göra för att rätta till det. Vi kommer säkert att återkomma i frågan, men jag är övertygad om att när utredningen väl presenteras kommer man att ha hittat en bra avvägning mellan de olika intressena som finns i frågan.