KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nicklas Attefjord (MP):
Sedan 1980-talet har vi levt i ett paradigm där ständiga avregleringar och ökad konkurrens varit universallösningar. Men på område efter område återinträder nu staten, och vi ser ett växande tryck från väljare och medborgare som vill ha reglering och inte oreglerad anarki.
Före den här propositionen skulle man kunna säga att skönhetsbranschen varit lite av ett timbroianskt himmelrike: inga tillståndskrav, inget konsumentskydd, inga regler om vem som får göra vad och sist men inte minst ingen myndighetsinsyn - helt enkelt en våt dröm för Timbrohögern.
Men, fru talman, i dag ska riksdagen fatta beslut om reglering av denna marknad. Jag uppfattar det som en marknad som har missbrukat det goda förtroende som Sveriges befolkning hyser för svensk hälso- och sjukvård. Hälso- och sjukvården i Sverige präglas av en hög kvalitet som upprätthålls av statliga regleringar, kunskapsstyrning och forskning men även legitimationsyrkenas höga etik.
Fru talman! Den som söker eller uppsöker en skönhetsklinik - det kan också räcka med en vanlig googling - ser att dessa kliniker marknadsförs med attribut som vita rockar och stetoskop. Det är helt enkelt ett bildspråk som ska få oss att tro att detta är sjukvård.
Att det sedan sitter olegitimerad eller outbildad personal och injicerar till exempel botox, ett potent läkemedel med en lång rad potentiella biverkningar, är inget man skyltar med eller ens informerar sina kunder om i vissa fall. Fru talman! Man skulle kunna säga att skönhetsbranschen, eller delar av den, snyltar på sjukvårdens goda renommé.
Man åker helt enkelt snålskjuts, inte minst på den offentliga och gemensamt uppbyggda hälso- och sjukvården. Därför känns det bra att i dag kunna bidra till att ta ansvar genom att reglera den här marknaden, som lämnat efter sig krossade drömmar och patienter eller kunder som efter felaktiga behandlingar fått skador, en del irreversibla.
Många av skadorna hänvisas sedan till den offentliga vården, som då ska reda ut och ta hand om de vårdskador som privata aktörer ställt till med. Det är därtill en vård som redan befinner sig i ett ansträngt läge. Fru talman!
Bland de regleringar som nu införs kan nämnas informationsplikt - patienten ska informeras både muntligt och skriftligt om riskerna - och en åldersgräns på 18 år för estetiska injektionsbehandlingar. Andra viktiga delar av regeringens proposition är att patientskadelagen ska gälla och att IVO ska vara ansvarig tillsynsmyndighet. Vi får helt enkelt ett stärkt skydd för liv och hälsa.
Äntligen kommer det att finnas ett stärkt skydd för konsumenter! Det kommer också att finnas regler som på ett tydligt sätt gynnar de seriösa aktörer som alltid har funnits i den här branschen men som på ett orättvist sätt tvingats föra en kamp mot oseriösa aktörer. Men vi behöver troligen gå vidare med fler regleringar inom både detta område och andra.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Nicklas Attefjord (MP):
Som sagt jag håller med om mycket av det ledamoten säger. Vi kan backa till jämförelsen med barnäktenskap, som såklart är en viktig fråga. Jag tycker att det är jättebra att den nya lagstiftningen är på plats. Där valde riksdagen dock att gå den vanliga vägen.
Det gick lite långsammare än vad man hade kunnat önska, men det utreddes inte separat i riksdagen. Nu uppfattar jag att ledamoten menar att det gjorde det - okej. Den bild jag fått är i alla fall att det inte är den vanliga gången utan att regeringen får ett uppdrag att utreda. Om man inte är nöjd med förslagen får man skicka tillbaka dem för ny beredning - det är så gången behöver vara.
Både denna och tidigare svenska regeringar har fått ett antal reprimander eller vad man kallar det för att juridiken inte har beretts på ett tillräckligt bra sätt. Det här är inte bra, utan det behöver beredas ordentligt.
Jag håller med om att det finns en problematik i att juridiken är lite mer konservativ än politiken, men likväl behöver man få med juridiken på tåget.
Nicklas Attefjord (MP):
Kanske till skillnad från ledamoten Hultberg har jag suttit och förhandlat om tillgång till och tillgänglighet när det gäller beroendesjukvård i Västra Götaland. Jag vet vilka frågor mitt parti har drivit, och jag vet vilka frågor ditt parti har drivit, Johan Hultberg. I svensk hälso- och sjukvård ska sjukvård ges efter behov. Människor med beroende har stora vårdbehov.
Jag vet som sagt vad jag själv har drivit i de förhandlingarna, och jag vet vad resultatet blev efter diskussionerna med ledamöter från bland annat ditt parti. Det är någonstans skillnad på vad man säger här i kammaren. Jag förde någon sorts streckräkning över antalet "vi moderater". Men det handlar ju inte om "vi moderater".
Det är Johan Hultberg själv, inte "vi moderater" i resten av landet, som driver de här frågorna. Det är Johan Hultberg.
Nicklas Attefjord (MP):
Nu landade vi helt plötsligt i nikotinfrågan. Jag tänker att de flesta rökare som vill sluta röka - och det är väldigt många - inte vill ersätta ett beroende med ett annat, utan de vill bli fria. Det är lite grann som ledamoten Barbro Westerholm sa i sitt anförande: Det handlar om att man blir berövad en frihet genom att man blir slav under en substans som skapar ett beroende, nämligen nikotin.
Det viktiga är att vi jobbar både förebyggande och med insatser kring dem som vill sluta röka, tänker jag. Det är självklart superviktigt. Skadorna av tobaksrökning är såklart större, men det innebär inte att nikotin eller nikotinprodukter är ofarliga.
Vi behöver ha lika mycket förebyggande åtgärder, och framför allt är det viktigt att barn och unga inte förleds in i eller riskerar ett livslångt beroende.
Nicklas Attefjord (MP):
Tack för frågorna, ledamoten Pia Steensland! Jag kan väl börja med hur vi kan se på strategi kontra konkreta förslag; den diskussionen har ju varit lite av en röd tråd i kritiken. Min syn är att en strategi inte ska styra i detalj.
Den ska lite grann ge de breda penseldragen, och sedan kommer konkretiseringen när man jobbar med och bryter ned frågorna lokalt och regionalt: Hur blir de här målen relevanta? Hur ska vi möta dem utifrån den kontext vi har här och nu?
Det kan ju vara väldigt olika beroende på om det rör sig om en kommun i Norrlands inland eller om det rör sig om en storstadskommun som Stockholms stad. Det tycker jag väl är svaret på frågan vad gäller konkretiseringen av strategin.
När det gäller den explicita frågan om kompetenscentrumet som tillhör STAD är det säkert en superbra inrättning och kunskapsnod - säkert state of the art - men jag vet inte om vi från riksdagens sida ska peka ut ett visst centrum. Det finns kanske fler kunskapscentrum, vad vet jag?
Den frågan har inte heller berörts, det vill säga om vi ska detaljstyra exakt vilka kunskapscentrum som ska vara en del av en nationell strategi. Jag har inget emot att de skulle få ett uppdrag, men det kan lika gärna vara något annat centrum - jag vet inte.
Nicklas Attefjord (MP):
Frågan kommer upp till beslut i morgon, och allt beror lite på vilket beslut riksdagen väljer att fatta. Mycket talar ju för att den här strategin inte kommer att gå igenom, och då gäller det.
Då får man ta och kavla upp ärmarna och börja jobba utifrån de förutsättningar som finns parlamentariskt i och med det beslut som riksdagen fattar och se hur det ska hanteras tillbaka till regeringen. Det är väl så jag tänker att man får jobba.
I nuläget är min bedömning att den strategi som regeringen har presenterat ser ut att kanske inte få majoritet i kammaren, och om den faller blir det ett nytt läge. Då får man börja jobba utifrån det läget. Det är väl så man gör, tänker jag.
Nicklas Attefjord (MP):
Tack, Karin Rågsjö, för den frågan! Det möjliggör för mig att förtydliga. Jag får också be om ursäkt till fru talmannen för att jag kraftigt överskattade min förmåga att hålla min talartid i mitt anförande. Det som jag ville poängtera var att det för mig är viktigt vi vidtar åtgärder här och nu för att få ned den narkotikarelaterade dödligheten.
Det finns ett tydligt mål, det vill säga en nollvision, och det finns tydliga mål om ökad tillgänglighet till bland annat LARO-vård i ANDTS-strategin som finns på bordet. När det gäller frågan om en utredning av den nuvarande narkotikapolitiken var min poäng att det kommer att ta tid innan den är klar.
Jag vill jättegärna ha en sådan utvärdering och en utredning. Men jag vill också börja arbetet med att få ned dödligheten i morgon, eller för den delen i går. Det är mitt tydliga svar till ledamoten Rågsjö.
Nicklas Attefjord (MP):
Jag ska vara jättetydlig. Jag säger både och. Vi behöver sätta igång utredningen. Den information jag har fått är att regeringen just nu tittar på utredningsdirektiven för att sätta igång den utredningen. Det är jättebra, check på det. Det är superbra.
Bättre sent än aldrig, kan vi uppenbarligen tycka båda två. Vi behöver likväl påbörja det andra arbetet. Det är att få Sveriges regioner att jobba med nollvisionen för narkotikarelaterad dödlighet och få ned den. De sitter ändå på nycklarna här.
Det handlar om att vi måste öka tillgängligheten till bland annat LARO-behandlingen. Det är ändå inom den gruppen som den stora dödligheten är. Man behöver egentligen inte vänta på detta. Det är också en fajt som jag uppfattar att Miljöpartiet tar när vi sitter i majoritet i varenda budgetförhandling.
Det är grunddelen i svensk hälso- och sjukvård. Vård ska ges efter behov. Har du samsjuklighet, beroendesjukdom och ditt beroende dessutom gäller opioider är det en extremt hög dödlighet. Då ska du ha vård i paritet till det behovet.
Nicklas Attefjord (MP):
Tack, ledamoten Anders W Jonsson, för frågorna! Jag börjar med den första frågan om huvudmannaskapet. Miljöpartiets syn på detta är att det är hälso- och sjukvården som ska vara huvudman för beroendevården. Det är väl ändå en slutsats man kan dra.
Det pågår nu en utredning för att reda ut allt som behöver redas ut för att flytta ett sådant huvudmannaskap. Sedan finns det delar av beroendevården där socialtjänsten fortsatt kommer att spela en viktig roll.
För att komma ut ur ett beroende behöver man hjälp med skuldsanering, bostad och en rad andra saker som socialtjänsten ändå borde vara det rimliga verktyget eller gränssnittet för att se till att man får hjälp. När det gäller frågan om utvärdering talade jag i mitt anförande och också i några replikskiften om vår syn från Miljöpartiets sida.
Jag personligen är väldigt angelägen om att få till stånd en sådan utvärdering. Vi har tydliga kongressbeslut på att en utvärdering av nuvarande lagstiftning ska göras. Det är partiets linje i detta. Vi är regeringsunderlag, och ni är ett samarbetsparti till regeringen.
Jag utgår från att vi kan föra en sådan diskussion och få igenom en bra och tydlig utredning för att kunna utvärdera nuvarande lagstiftning.
Nicklas Attefjord (MP):
Tack, ledamoten Anders W Jonsson, för de förtydligade frågorna! Den information jag har är, som sagt, att regeringen nu tittar på hur man ska omhänderta det utskottsinitiativ som den här frågan härrör från, om att utvärdera gällande narkotikapolitik.
Jag har inte sett några färdiga skrivningar eller förslag på skrivningar. Jag har inte hört några namn på eventuella personer som ska leda utredningen och så vidare. Jag sitter inte i regeringen. Däremot ingår jag i ett parti som är underlag för regeringen. Det finns frågor om vad de olika statsråden har sagt och inte sagt i diverse sammanhang kopplat till detta.
Jag tänker att det är rimligare att ställa en enkel fråga eller en interpellation till dem om hur de tänker omhänderta ett tydligt beslut från riksdagen i denna fråga.
Nicklas Attefjord (MP):
I dag debatterar vi Riksrevisionens rapport. Man har granskat Äldresatsningen 2010-2014, det vill säga den period då Göran Hägglund var sjukvårdsminister och Maria Larsson var äldreminister i den dåvarande alliansregeringen. När jag skrev ordet alliansregeringen kändes det nästan som att det är en halv evighet sedan.
Man kan ju säga mycket om vad den regeringen gjorde och inte gjorde.
Fru talman! Tidigare talare har tagit upp vikten av kvalitetsregister och hur de påverkar och har påverkat arbetet med kvaliteten inom äldreomsorgen. Jag vill i stället lägga en del av tiden i mitt tal på att prata om samverkan.
Under den period som Äldresatsningen gjordes var jag ordförande i en av hälso- och sjukvårdsnämnderna i Västra Götaland. En av mina primära uppgifter var att jobba med vårdsamverkan, som det då hette och heter fortfarande för den delen, mellan kommunerna och regionerna.
Att samverka är ju betydligt lättare sagt än gjort, men det är något som är helt avgörande för att få ihop vården och omsorgen, inte minst kring de mest sjuka äldre. Den dåvarande satsningen som gjordes hade ett snudd på genialt upplägg.
I vanliga fall skickar vi ju från den här kammaren statsbidragen till kommunerna och regionerna direkt, men i den här satsningen hade man knixat till det lite.
Ett av villkoren var att den kommunala och den regionala politiken skulle komma överens om hur samverkan skulle riggas och tillsammans formulera hur man skulle jobba med den gemensamma kvalitetsutvecklingen kring målgruppen de mest sjuka äldre för att få ta del av statsbidragen.
I vanliga fall sitter regionpolitikerna på sin kammare med sina tjänstepersoner och kommunpolitikerna på sin kammare med sina tjänstepersoner och tänker var för sig, men här tvingades vi att tänka tillsammans.
Det var något jag upplevde som positivt trots att det var jättejobbigt, och det drev utvecklingen och arbetet med äldresatsningen framåt.
Problemen och utmaningarna inom äldreomsorgen var kända långt innan denna satsning gjordes och lyftes inte minst fram under pandemin.
Trots att kommunerna lägger stora resurser på säbo och regionerna enorma resurser på dyr slutenvård skapas inte alltid ett värde för patienterna - eller för den delen värdig vård och omsorg.
Vårdsamverkan kan användas för att definiera varför ett värde inte skapas.
Bland annat byggdes kvalitetsregistren, som nämnts tidigare i debatten, och samverkansdelarna byggdes upp i denna satsning. Jag upplever dem som beständiga, i alla fall i Västra Götaland.
Fru talman! Den här debatten har kanske inte varit sådan, men ibland kan en debatt gå ut på att hitta fel och brister i de satsningar som görs.
Dagens regering skördar väl delvis frukterna av tidigare regeringars arbete liksom framtida regeringar kommer att skörda frukterna av de satsningar som denna regering gör.
Ibland grips vi av lust att hitta politiska motsättningar och utvärderar därför satsningar alldeles för tidigt.
Här bidrar Riksrevisionens rapport till en bättre och sakligare debatt genom att vi kan få utvärdera satsningarna i ett lite längre tidsperspektiv. Jag yrkar bifall till reservation nummer 4.
Nicklas Attefjord (MP):
Det är en intressant debatt att följa. Jag har inte varit med i ärendets framtagande. Jag noterar ändå att det finns en samsyn om vikten av uppföljning av hur staten använder sina pengar. Det tycker jag är bra. Det är också en rimlighet i att vi blir bättre på det.
Samtidigt slås jag lite av det som ledamoten Kristina Nilsson från Socialdemokraterna lyfte fram om vikten av att ompröva och fundera på hur vi utformar de beslut vi fattar. Herr talman! Sverige är ett stort land.
Det ser väldigt olika ut, och utmaningarna ser väldigt olika ut på till exempel området äldreomsorg. I vissa kommuner kanske det handlar om resurser. Man har en tuff arbetsmarknad och ett sviktande skatteunderlag. I vissa kommuner kanske det mer handlar om att det är svårt att rekrytera personal.
På andra områden kan det handla om att man har en bristfällig samverkansstruktur med sin region och hälso- och sjukvården.
Att då utforma riktade statsbidrag som ibland tar sin utgångspunkt i några kommuners specifika problemställning är kanske en av de saker som gör att det blir problematiskt att omhänderta det lokalt.
Här behöver vi nog, som väldigt många av ledamöterna har berört, fundera på: Hur utformar vi stöden, och hur får vi det att docka till målbilderna? Jag uppfattar att det finns en stor samsyn om att vi vill satsa på äldreomsorgen. Vi vill höja kvaliteten, och vi vill jobba med till exempel tillit.
Det gäller våra kommuner som bedriver den här verksamheten och våra lokala politiker som är de som ansvarar för verksamheten.
Det är något att fundera på både i vårt utskott och kanske tillsammans med andra utskott för att hitta en ny balans eller en ny väg framåt för att utforma statsbidragen.
Det kan ibland från den här talarstolen framstå som att de här konfliktlinjerna finns överallt i landet. Jag kan bara reflektera över att jag en gång för länge sedan tillsammans med socialdemokrater och vänsterpartister LOU-upphandlat lokalsjukhus. Jag kommer från en kommun som är borgerligt styrd men som inte har en enda privat utförare inom äldreomsorgen.
Uppenbarligen finns det olika sätt att angripa och hantera utmaningar och för att lösa lokala specifika problem. Det är här staten och den lokala nivån och intresseföreningen SKR behöver hitta ett nytt handslag och ett nytt sätt att jobba med de här frågorna.
Vi ställer oss från Miljöpartiets sida bakom det förslag som ligger på bordet om att få en skärpt utvärdering. Vi ser jättegärna fram emot en diskussion om hur vi kan jobba bättre och kanske mer rationellt och effektivt med hur vi stöder och får en bättre äldreomsorg.
Uppföljning och utvärdering av ekonomiskt stöd till äldreomsorgen
Nicklas Attefjord (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag och som många talare före mig säga att detta är ett viktigt beslut.
Undersköterskor är ryggraden eller benstommen eller vad man nu vill använda för kroppsdel för att förklara vikten av denna yrkeskategori inom svensk hälso- och sjukvård och omsorg. Jag har själv jobbat en del inom habilitering eller omsorg - det har kanske bytt namn sedan jag jobbade.
Det man slås av är hur komplex en sådan här tjänst är och hur få ord detta ofta beskrivs med i platsannonser, uppdragsbeskrivningar och så vidare.
Det handlar om att se och identifiera behoven, att läsa in en situation och känna av en stämning i rummet, att hantera olika sociala situationer och så vidare. Allt detta är saker som en erfaren undersköterska gör på millisekunder.
Om man skulle leka med tanken att ersätta undersköterskor med artificiell intelligens eller robotar är det kunskaper som det skulle ta år av programmering och mängder av datakraft att över huvud taget ens komma i närheten av. Allt detta är egenskaper som de flesta undersköterskor har och saker som de behärskar med en beundransvärd kvalitet.
Som många andra vill jag också rikta ett särskilt tack till de många undersköterskor som i år har uträttat lite av underverk och, skulle jag säga, har varit en del i att lotsa Sverige genom pandemin med den äran. Stort tack för allt där!
Vid sidan av detta och förutom införandet av en skyddad titel, vilket är ett viktigt steg i att säkerställa kvaliteten inom den offentliga välfärden, skulle jag också vilja passa på att lyfta att nästa viktiga steg är att jobba med arbetsmiljö och det som jag definierar som det hållbara arbetslivet.
Här tycker jag att man också kan lyfta fram en del av de satsningar som regeringen har gjort tidigare på till exempel återhämtningsbonusen, som innebär att man lokalt kan jobba med att utforma och utveckla sitt arbetsmiljöarbete med olika arbetstidsmodeller.
Regeringen tar steg efter steg för att stärka basen i svensk välfärd. Vi har höjt statsbidragen för till exempel äldreomsorgen. Det innebär att undersköterskor inte bara får en titel utan också fler kollegor. Detta är jätteviktigt, och det rör sig om en stor och viktig satsning, som är långsiktig.
Jag nämnde tidigare återhämtningsbonusen, det vill säga att vi stimulerar det arbete man kan göra lokalt för att stärka arbetsmiljön och ta steg mot ett hållbarare arbetsliv. Det senaste steget är att nu fatta beslut om en skyddad yrkestitel. Det är viktiga steg när det gäller att utveckla svensk offentlig välfärd.
Slutligen vill jag som sagt säga stort tack och yrka bifall till utskottets förslag.
Nicklas Attefjord (MP):
Jag tycker att den svenska vägen genom denna pandemi har varit väl avvägd.
Vi kommer säkert att i efterhand kunna konstatera att man kunde ha gjort väldigt många saker annorlunda, men det är ju en lyx som den som tittar bakåt kan ägna sig åt.
Grunden, eller kärnan, och den röda tråden i vägen framåt har varit att pressa ned kurvan, som det heter. Vad är då kurvan? Kurvan är egentligen inte antalet smittade, utan kurvan är belastningen på svensk hälso- och sjukvård.
Vad är belastning? Jo, belastning är patienter. Patienterna kan vara individer med svår covid.
De kan också ha hamnat där på grund av att de har blivit påkörda av någon som varit rattonykter, på grund av att de har blivit misshandlade en sen kväll i krogkön eller på grund av någonting annat. Fru talman! Om vi ska vara ärliga finns det väldigt många trevliga saker med alkohol. Det är en del av vår kultur.
Det är en del av vår utveckling mot att få väldigt bra och fina restauranger och ett jättefint utbud av trevliga kulinariska upplevelser. Men det är också någonting som har en baksida. Vi vet att våra akutintag varje normal helg - alltså när det inte är pandemi - fylls av människor som hamnar där på grund av alkohol.
De hamnar där på grund av att deras medmänniskor har tappat spärrar, har tappat omdömet och i grund och botten har tappat respekten för sina medmänniskor. Merparten av dem som misshandlas och merparten av olyckorna och trafikolyckorna har alkohol som en gemensam nämnare.
Därför är denna restriktion viktig. Detta är ett sätt att hålla nere kurvan. Kurvan består av patienter, och för de sjuksköterskor och undersköterskor som sliter på intensivvårdsavdelningarna med att hålla människor vid liv är det helt ointressant om patienten har hamnat där på grund av covid eller på grund av någonting annat.
Det här är ett sätt att hålla nere kurvan, precis som alla andra restriktioner. Detta är kanske också en av anledningarna till att vi och många andra länder - i princip alla länder - har valt att gå den här vägen. Man vet att alkohol påverkar omdömet och människors förmåga att hålla sig till restriktionerna. Därför är det viktigt. Detta är huvudsaken i det beslut vi ska fatta.
En bisak är att väldigt många människor som driver företag drabbas på ett oproportionerligt hårt sätt. Detta är någonting som måste hanteras, och det hanteras också. Det kan säkert göras bättre. Det finns myndigheter och andra statliga förvaltningar som behöver skärpa till rutinerna för utbetalningar av stöd och så vidare.
Men det är ändå en bisak. Huvudsaken är att vi fortsätter att pressa ned kurvan och håller den nere, för en imploderad svensk hälso- och sjukvård är systemfarlig och kommer att riskera ännu fler människoliv än i dagsläget.
Fortsatt giltighet av lagen om tillfälliga smittskyddsåtgärder på serveringsställen Med detta sagt önskar jag att pandemin försvinner, så att vi kan gå tillbaka till något normalt. Men jag vill också yrka bifall till utskottets förslag.