Jan Lindholm (MP):
Den rödgröna feministiska regeringen arbetar långsiktigt med att förbättra Sverige och världen på alla politikområden. Eftersom Miljöpartiets ordinarie ledamot i civilutskottet är förhindrad att närvara här i dag har jag hoppat in som ersättare i betänkandedebatten, om ni i utskottet undrar.
Civilutskottets betänkande Familjerätt innehåller ett stort antal viktiga och intressanta frågeställningar som berör alla medborgare, som redan har påpekats här, trots att många inte reflekterar över det.
Där behandlas exempelvis ett flertal olika aspekter på vigsel- och äktenskapsfrågor, frågor om skilsmässa och bodelning, faderskapsfrågor, adoptions- och vårdnadsfrågor och även en spännande fråga som var ny för mig, nämligen könsneutrala författningar, vilket var mycket intressant att läsa om.
Betänkandet är ett motionsbetänkande som behandlar ungefär 190 olika yrkanden från de två senaste allmänna motionstiderna, så det är inte konstigt att det mesta från födelse till livets slutskede behandlas. Jag såg även att den gamla frågan om särkullbarn finns med. Den handlar mycket om efterlevande makars arvsrätt och har funnits med tidigare.
Herr talman! För nästan ett år sedan, den 26 maj 2016, organiserade civilutskottet en offentlig utfrågning på temat om familjerätten är i takt med tiden. Det är ett väldigt bra namn på en utfrågning.
Några av de frågeställningar som tas upp i betänkandet debatterades under denna utfrågning av fem juridiskt erfarna personer med olika bakgrund. Som lite utomstående kan jag, efter att ha tittat på materialet, inte påstå annat än att utskottet har arbetat grundligt med betänkandet om familjerättsfrågor.
Med tanke på att betänkandet innehåller 34 beslutspunkter kanske man inte ska klaga på att dessa har föranlett 17 reservationer. Ni som har lyssnat har hört att man ändå har varit hyfsat överens i utskottet. Vi lever i en tid med stora utmaningar. De grundläggande förutsättningarna för familjen hotas.
Halten av klimatgaser i jordens atmosfär har aldrig varit så hög som i dag. Den biologiska mångfalden är hotad, och skövlingen av orörda områden på planeten fortsätter. Matjorden spolas ut i haven på de ställen där skyfall blivit vanliga. På andra ställen på planeten, där torkan har tagit över, blåser matjorden ut i haven.
De viktigaste kornbodarna för familjens försörjning försaltas när havsvattnet sakta tränger in i floddeltaområden. I ett globalt perspektiv kan kanske våra frågor kring familjepolitiken ibland kännas försumbara, men vi får aldrig glömma att även i Sverige påverkas familjens villkor av det som sker på hela planeten.
När samhällen hotas brukar medborgarna och politikerna ha lättare för att sluta sig samman och nå konsensus. Det är ett politikerord som är en omskrivning för en kompromiss där man är tämligen överens och eniga i en fråga.
När jag läste betänkandet tänkte jag, trots de 17 reservationerna, att det är ett litet tecken på en sådan tendens mot konsensus i den svenska politiken. I betänkandet finns nämligen fyra tillkännagivanden som utskottet är överens om.
För er som inte har lyssnat på en riksdagsdebatt tidigare vill jag bara säga att när riksdagen riktar ett tillkännagivande brukar det uppfattas som något viktigt. Det är en uppmaning eller egentligen ett uppdrag till regeringen.
För oss här i kammaren brukar detta höra till höjdpunkterna - lite hot stuff som kan ge rubriker i tidningarna. Hela utskottet står alltså bakom de fyra tillkännagivandena, och det var det jag syftade på när jag talade om en liten tendens i utskottet mot konsensus.
Det är inte brukligt att regeringspartiernas riksdagsgrupper ställer sig bakom tillkännagivanden till regeringen. Antingen är detta ett tidens tecken, eller också är det en naturlig följd av att vi har en feministisk regering som söker breda överenskommelser i så många frågor som möjligt.
Tillkännagivandena handlar om barnäktenskap, månggifte, vårdnadsutredningar samt gode män och förvaltare. Eftersom jag inte har deltagit i beredningen av utskottets betänkande utan har blivit inlånad enbart för denna debatt tänker jag inte fördjupa mig alltför mycket i vart och ett av de olika ärendena, för då är det risk att jag gör bort mig.
Min kunskap är inte så djup på detta område längre; man glömmer ganska snabbt när man byter utskott. Frågan om barnäktenskap handlar alltså om att regeringen får ett uppdrag att återkomma till riksdagen med ett lagförslag om att ytterligare begränsa de möjligheter som i dag finns i lagen att i undantagsfall erkänna barnäktenskap och tvångsäktenskap.
Regeringen arbetar redan med att göra FN:s barnkonvention till svensk lag för att på så vis ytterligare stärka barnens rättsliga ställning. Vi hade ett seminarium om detta här i riksdagen i dag på morgonen - ett av alla de frukostseminarier som ordnas här. Jag kan tycka att det är lite märkligt att möjligheten finns.
Grundprincipen är ju att barn är barn fram till dess att de fyller 18. Jag tycker att den diskussion som har varit här i dag om vem som var först och så vidare känns lite märklig. Jag har bekanta som har ägnat sig åt släktforskning, så jag vet att barnäktenskap har varit förbjudet i över hundra år men att det har funnits undantag.
Jag har sett brev där underåriga barn skrev till kungen för hundra år sedan därför att flickan blev med barn och de ville behålla barnet. Då hade kungen möjlighet att tillåta dem att gifta sig trots att de inte var 18 år för att de skulle kunna behålla barnet. Detta kan vara en sak att tänka på.
Det finns en lång, i alla fall mer än hundraårig, erfarenhet i vårt land av att det kan finnas förutsättningar, villkor och situationer som man kan ta hänsyn till när man diskuterar barnäktenskap.
Familjerätten har utvecklats mycket, men giftermål får fortfarande inte ingås före 18-årsdagen enligt det generella regelverket.
Under de senaste åren har ett stort antal människor kommit till Sverige, och de har med sig en annan kultur där de normer som har legat till grund för vårt förhållningssätt inte är självklara, även om det har funnits en möjlighet till barnäktenskap före 18 års ålder i vårt land.
Jag menar att det är därför som denna fråga har fått ny aktualitet, men med ett lite annat innehåll. Jag nämnde barnkonventionen, och vårt åtagande enligt denna konvention är svårt att förena med att allt fler barn i vårt land lever som gifta fast de har långt kvar till 18-årsdagen.
I vilken utsträckning dessa äktenskap har ingåtts frivilligt är naturligtvis oerhört svårt att avgöra, men jag tycker att detta egentligen är ganska ointressant eftersom grundprincipen är att ingen under 18 ska leva som gift i Sverige, åtminstone inte utan väldigt speciella anledningar.
Regeringen har tillsatt en utredare som ska titta på hur den här problematiken kan hanteras, så arbetet är som jag förstår det igång. Utskottet har även satt ett datum för när man förväntar sig att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag i den här frågan. Det är bra, för vi måste se till barnens rättigheter att få leva som barn.
Vi måste ta detta på allvar om vi ska kunna påstå att vi lever upp till barnkonventionen. Herr talman! Vi har här i dag hört sägas att över 300 personer lever i Sverige folkbokförda som gifta med mer än en person, vilket inte heller står i överensstämmelse med de normer vi har i Sverige så som de uttrycks i lag.
Månggifte är faktiskt kriminaliserat i Sverige. Även här anser utskottet att regeringen ska se över hur vår lagstiftning kan behöva justeras för att säkerställa att den gällande rätten inte undergrävs på något sätt.
Jag kan inte låta bli att kommentera att jag tycker att det är lite märkligt att vi kan ha registreringar som tillåts men som redovisar någonting som strider mot lagen. Men det finns säkert skäl till det. Nu har jag inte hunnit sätta mig in i alla detaljer i hur utskottet resonerar när det gäller det tredje tillkännagivandet.
Men jag har förstått att det handlar om att ta till vara delar av det som framkom när man utvärderade 2006 års vårdnadsreform i 2014 års vårdnadsutredning. Det jag kan läsa mig till är att utskottet har fokuserat på att barn kommer i kläm i vårdnadstvister.
Jag kan inte annat än säga att jag tycker att det är väldigt bra om det här tillkännagivandet nu får effekten att det går snabbare att synliggöra barnrättsperspektivet ytterligare. Vi håller ju som sagt på med att få in barnkonventionen som lag i Sverige. Den processen kommer säkert också att bidra till att det här förbättras. Det är en utveckling i rätt riktning.
Det fjärde tillkännagivandet handlar om överförmyndare, gode män och förvaltare. Jag har minnen av att detta har varit en långkörare tidigare. Det är väldigt många ledamöter som har motionerat kring det här. Jag kan konstatera att jag faktiskt själv har med en motion där som jag hade glömt bort. Bristerna i systemet med gode män och förvaltare har varit på tapeten väldigt många gånger.
De dyker då och då upp som skandaler i tv och kan vara ganska hårresande, tycker jag. Det är väldigt bra att regeringen nu har fått ett mycket brett uppdrag - som jag uppfattar formuleringen - att titta på den här problematiken. Även där har man redan varit igång.
Eftersom jag inte är ledamot i utskottet ska jag inte gå in på så väldigt många av reservationerna och diskutera dem, som några andra har gjort, för jag har inte hunnit sätta mig in i dem riktigt. Men jag vill kommentera någonting som jag tycker är intressant. Det finns ingen reservation på området, men jag vill ändå säga något om det här med särkullbarn.
När jag läser utskottets utfrågning från maj 2016 tycker jag att det är slående hur oerhört svårt vi har att väga nackdelar och fördelar mellan parterna i de här konflikterna.
Där presenteras lite olika modeller för hur man skulle kunna tackla det här med vad som är rättvisa när arv ska fördelas mellan parter med olika status. Men utifrån den rapporten tycker jag också att man kan ifrågasätta om det egentligen finns någon rättvisa i sådana situationer. Jag vet att det återkommande har motionerats om det här under åren. Jag anser att det inte bara handlar om den efterlevande makans situation.
Det kan faktiskt gälla makens situation också. Men sedan är det också så att det här i ökad utsträckning handlar om konflikter mellan bröstarvingar och särkullbarn, konflikter som kan vara livslånga och oerhört sorgliga.
Med de nya familjestrukturer som vi nu har kan jag tänka mig att vi i framtiden även kommer att ha konflikter mellan särkullbarn från olika särbarnkullar i våra stjärnfamiljer och vad vi nu kallar dem.
När det gäller den här problematiken tyckte jag verkligen att er utfrågning gav ett svar, nämligen att familjerätten åtminstone i den här frågan inte är i takt med tiden, herr talman. Jag yrkar avslag på de 17 reservationerna och bifall till förslaget i betänkandet.