KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göran S Persson (S):
Det diskuteras mycket här om pengar hit och dit, men det som den här frågan verkligen gäller är kulturarbetarnas viktiga arbete. När vi säger kulturarbetare så menar vi ju ett stort antal människor - konstnärer, författare, skådespelare och så vidare - och det är deras trygghet på arbetsmarknaden det handlar om.
Jag skulle vilja hänvisa till en tidigare proposition som behandlades i riksdagen 1999/2000. Där uttalar man följande: "Hänsyn ska härvid tas till de villkor som råder på den arbetsmarknad den arbetssökande är utbildad eller etablerad inom. Skälen är att arbetsmarknadssituationen varierar på grund av olika arbetsmarknaders och branschers speciella förhållanden.
Detta gäller exempelvis för kulturarbetare." Det är väl det vi vill komma till i den här debatten: Kulturarbetare är särskilda människor på arbetsmarknaden med särskilda förutsättningar. Exempelvis har här nämnts deras villkor och att man jobbar med korta anställningar och däremellan har uppehåll och så vidare.
En annan sak som bör tas hänsyn till är vilka signaler som skulle gå ut till kulturarbetarna med liggande förslag. Det som gäller är ju att om man jobbar en del av en månad så kan man inte få ut någon del av a-kassan. Är man däremot arbetslös hela månaden så kan man få ut ersättning från a-kassan. Det sänder lite dåliga signaler. Herr talman! Det här kommer också att innebära att kulturarbetarna blir mer bidragsberoende.
Det kommer att drabba kommunerna och kulturlivet ute i kommunerna. Det kommer också speciellt att drabba kvinnorna, som är en stor och utsatt grupp även på den här marknaden. Vi har även tidigare nämnt den viktiga bredden. Herr talman! Kulturarbetarna är också beroende av att vissa gager ges. De här gagerna kan enligt ett speciellt system som man har omvandlas till lönedagar under en tid.
Ska dessa dagar då öka, vilket krävs i det nya förslaget, innebär det också att gagerna måste ökas. Vi vet ju att den ekonomiska situationen inom kulturområdet redan är ansträngd i dag, och då innebär det också att kulturarbetarna ska slåss inbördes om gagerna. Det jag hänvisar till här, om gager och dylikt, har jag tagit från Klys, Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd, där man är ytterst oroad över den uppkomna situationen.
Göran S Persson (S):
Jag skulle bara helt kort än en gång vilja trycka på att det här alltså gäller tryggheten för kulturarbetare - tryggheten inom kultursektorn. Jag vill referera till det europeiska toppmöte som ministern var med på i mitten av november. Där kunde man konstatera kulturens ökade roll för den ekonomiska utvecklingen.
Man kom där fram till att kulturens ekonomiska roll var underskattad och att man aktivt skulle arbeta för att göra den rollen större. Kulturministern sade då att hon såg fram emot ett fortsatt aktivt samarbete kring de rekommendationer som lagts fram.
Vidare sade hon att "utöver det är det viktigt att verka för att kunskaper om företagande och entreprenörskap blir en integrerad del i de konstnärliga och kreativa utbildningarna och på så sätt stärka kulturarbetarnas möjlighet att själva försörja sig och bidra till kultur och tillväxt".
Jag måste få ställa följande fråga till ministern: Menar hon att kulturarbetarna skulle skaffa sig en F-skattsedel och på det viset gå ut och konkurrera för det lägsta gaget för att få en roll eller skriva en dikt, en bok eller något dylikt? Jag tycker det som ministerrådet kommit fram till är positivt.
Det är alldeles utomordentligt, men jag undrar om det finns några tankar om hur kulturarbetarna ska gå till väga för att kunna fortsätta att försörja sig.
Göran S Persson (S):
Det här är mycket intressant. Jag stöder också det Ulf Nilsson säger om utgrävningarna i Lund. Det är spännande att det ur myllan kommer fram inte bara grödor utan även vår historia. Jag blev lite konfunderad och fick lite funderingar. Jag vill passa på att ställa några frågor när möjlighet finns.
Från Socialdemokraternas håll tycker vi att det är intressant att man ska ha möjlighet att tillsätta någon sorts koordinator, samordnare eller vad det kallas. Jag tycker att det är positivt. Uppgifterna om det har höljts lite i dunkel. Det kommer att försvinna besökare från våra museer. Det står helt klart med tanke på att fri entré försvinner.
Det har talats om att koordinatorn skulle jobba med de frågorna för att behålla publiken i mesta möjliga mån. Det har också kommit fram i dag att man ska hjälpa till om inte att gräva i myllan så att se till att det fungerar med föremålsvården. Hur många tjänster är det egentligen fråga om för koordinatorn? Hur stort är det tänkt att det ska bli?
Är det mer än en? Det skulle egentligen komma fram i en dialog med museisektorn. Men som jag förstår ligger det några förslag som är utarbetade. Det skulle vara intressant att få veta lite mer vad som gäller för det hela och lite tips för hur man ska gå vidare. Det är ett gemensamt intresse. Min fråga till ministern är: Hur långt är egentligen förslaget kommet? Det har kommit fram en hel del saker här i dag.
Jag är nyfiken på ett svar.
Göran S Persson (S):
Jag tänkte att jag helt kort ska ge mig in lite i den här debatten. Vi har hört här om avtal som träffas mellan kommuner och landsting och privata företag. De är ett bra skydd och en bra signal, men de är ingalunda ett täckande skydd för arbetstagaren.
Om något skulle hända på arbetsplatsen och arbetstagaren vänder sig till medierna är det en klen tröst att kommunen eller lanstinget kan stämma företaget, för arbetstagaren själv har i det här fallet inget som helst skydd utan utsätts för ett tryck av arbetsgivaren och blir på så sätt tystad.
Det nämndes här att man har olika uppgifter runt om i kommuner och landsting och att inte ens juristerna på ett säkert sätt kunnat utreda hur de faktiska förhållandena är och kommer att vara i framtiden vad gäller avtalen.
Vi vet också att man bara i 5 av de 20 landstingen kräver någon som helst form av meddelarskydd när man tecknar avtal, vilket givetvis är högst beklämmande.
Det innebär att arbetstagaren kan stå rättslös om han eller hon använder sitt meddelarskydd, som självklart setts som en allemansrätt på den offentliga marknaden.
Till sist, herr talman, är det bara att konstatera att även om det förhoppningsvis inte har varit den allenarådande orsaken är privatisering av offentlig verksamhet ett effektivt sätt att tysta de anställda.
Göran S Persson (S):
Jag ska å Börje Vestlunds vägnar läsa upp hans svar på justitieministerns svar. Då blir det alltså Börje Vestlund på skånska. Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Det här svaret är väl nästan så långt ett statsråd kan tillmötesgå en interpellation, så det traditionella "menet" kommer inte. Men även om justitieministern och jag till stora delar är överens är det här en fråga som är djupt allvarlig.
För det första är det ofog som rederierna hade, att låta starköl eller vin ingå i den mat som ingår i resan, på gränsen till omoraliskt. Detta har nu tagits bort efter den tragiska bilolyckan i Skåne - tack och lov, får man väl säga. För det andra är det oroväckande att det trots all information om alkoholens negativa verkan vid bilkörning fortfarande finns yrkesförare som är beredda att chansa.
Det är ju fullständiga dödsmaskiner som rullar runt på våra vägar om en onykter förare sitter vid ratten till en stor långtradare. Det är viktigt att vi har ett brett och tydligt anslag till såväl myndigheterna som åkerinäringen. Men det är lika viktigt att vi är tydliga både i EU-arbetet och i annat internationellt arbete som berör biltrafiken. Herr talman!
Vi har en lag som vi har varit överens om, men ibland uppstår det situationer som vi inte hade kunnat räkna ut skulle uppstå när lagen tillkom. Det finns många skäl att se över rattfyllerilagstiftningen. Detta har nu gjorts. Däremot var fallet Ystad inte ens föremål för direktiven i denna utredning. Det var ju fullständigt självklart att det bara var polisen som skulle kunna ta alkotester innan det här hände. Men vårt samhälle förändras ständigt, och då måste lagen också ändras.
Det är därför glädjande att justitieministern nu väger in möjligheten för andra grupper, till exempel väktare, när hon går vidare med en ny rattfyllerilagstiftning. Herr talman! Visst är det konstigt att vi i dag tillåter krogvakter att ta hand om ordningen i och kring våra krogar, där vi vet att det förekommer en hel del bråk och slagsmål. Vakterna där ska ju skilja dem som bråkar åt och i förekommande fall kalla på polis.
Men att kräva utandningskontroller ska inte vara tillåtet. Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret och önskar statsrådet lycka till i det fortsatta lagstiftningsarbetet när det gäller att väktare ska kunna göra alkotester.
Göran S Persson (S):
Jag kan komma med egna ord till justitieministern. Det är bra att vi är överens i den här frågan. Men det finns också en tidsaspekt i det hela. Ytterst drabbar det samhällsmedborgarna. Man är både i Skåne och på andra platser överens om att detta har varit en bra åtgärd. Det råder inga tvivel om den saken. Människor runt omkring tycker att man har tagit ett bra initiativ.
Som vi hörde här tidigare har man fattat ett gemensamt beslut att just låta hamnen i Ystad genomföra dessa tester. De fungerade bra. Vi kan ta några exempel. Det har rapporterats in 20 eller 22 rattfulla eller rattonyktra per månad. När detta fick avslutas för en månad sedan har det den senaste månaden bara rapporterats in tre fall. Det är en markant skillnad.
Tyvärr tror inte jag att rattonykterheten har minskat, utan det beror på att de slumpmässiga kontrollerna har fallerat i det här fallet. Det kan vi förstå. Polisen har bra resurser, och vi har duktiga poliser. Men givetvis kan man prioritera andra områden.
Polisen i Ystad själv och Polisområde Södra Skåne tycker att detta varit ett bra initiativ och kan tänka sig från polisens sida att det får lov att fortsätta. Jag kan instämma i att det finns områden där väktare eller andra som ska gå ut och sköta lag och ordning inte har sin plats, utan det är ett polisärt arbete och ska så fortsätta att vara. Det är helt klart.
Detta är och borde förhoppningsvis också i framtiden kunna vara ett område där man fick fortsätta med dessa kontroller. Om man plockar bort den mänskliga faktorn här och inte får lov att ta alkotester kan man få göra det automatiskt.
Det är tillåtet att en bom fälls ned och att förare slumpmässigt väljs ut i en fålla och där får göra ett utandningsprov som rapporteras vidare. Detta skulle vara okej. Jag vet inte om så är fallet. Det sägs att det inte skulle vara det om vaktbolag utför det. Det är lagens gång i det hela. Det får vi också ha respekt för. Det hela är allvarligt.
Vi vet att det skyndas på och bereds. Frågan är om det på något sätt skulle kunna utgå en dispens. Detta är verkligheten. I kväll och i morgon kväll kommer det båtar in till hamnarna bland annat i Skåne. Just nu rullar det långtradare norrut. Det kan säkerligen vara så att i någon av dem sitter en onykter förare.
Sannolikheten är enormt stor med tanke på de tester som har gjorts och som har anmälts in. Alternativen är att ge en dispens för att ge bevakningspersonal möjlighet att kunna fortsätta med detta eller att vi ska låta dem som vi vet om rulla vidare. Det här är ingen Hollywoodfilm, utan det är verkligheten. I dag rullar det med stor sannolikhet bilar med onyktra förare.
Min fråga till justitieministern är om det på något sätt finns möjlighet med en dispens i det här ärendet.
Göran S Persson (S):
Jag förstår justitieministerns dilemma i denna fråga. Lagen och ordningen ska ha sin rågång. Jag är också införstådd med detta. Jag delar inte uppfattningen hos den förre talaren att detta skulle jämföras med någonting i samhället. Om det är någon som träffar på någon som sätter sig i sin bil onykter i samhället hoppas jag att vederbörande anmäler detta.
Om jag ser att en person som är helt onykter sätter sig i en bil får jag inte låta det gå vidare om jag sedan kan stoppa det eller meddela det till polisen. Jag måste i varje fall meddela det vidare. Det valda kommunpolitiker i Ystad gjorde här var att de anlitade ett vaktbolag som gick ut till förare och lät förarna frivilligt gå med på proven. Det är ingen som tvingar förarna att ta provet.
Men om man skulle upptäcka eller känna lukten av alkohol meddelar man också detta vidare till polisen. Det är på frivillig basis som detta har kommit fram. Jag vill slutligen säga att jag hoppas på ett snabbt avgörande och att vi hittar en lösning. Som tidigare sagts är det som hänt tragiska olyckor.
Olyckor händer oerhört ofta i samband med alkohol. Skulle något liknande hända framgent får vi en helt annan diskussion i det här ärendet. Jag anklagar inte någon för att ha begått juridiska fel, utan vi får tänka medmänskligt. Här är det samhällets medborgare som vi skyddar. Därför måste åtgärder skyndsamt vidtas här.
Göran S Persson (S):
Jag ska kortfattat lyfta fram något som också har betydelse för vår näring, och det är våra kontor utomlands där man ska marknadsföra Sverige. Företagen som har kontakter från svenskt håll gynnar också exporten. Det är viktigt.
Därför är det lite förvånande att man när det gäller området kring södra Östersjön, som jag kanske känner till bäst, bland annat har föreslagit nedläggning av generalkonsulatet i polska Gdansk och tyska Hamburg. Vi vet sedan tidigare att man inom Turistrådet minskade sina möjligheter att marknadsföra Sverige i bland annat Berlin och Hamburg.
Detta har stor betydelse, därför att om vi inte marknadsför Sverige utomlands får vi inte heller en tillströmning av besökare. Inte minst är återbesöken viktiga. Jag vill återkomma till de internationella evenemangen som vi kanske också ska se över en extra gång för att se vilka möjligheter som finns. Det kan vara allt från smått till stort inom olika områden.
Det kanske mest handlar om de stora idrottsevenemangen, men det finns även andra inom kultur och musik som ska främjas. Det finns många duktiga parter som arbetar med frågorna. Vi socialdemokrater föreslog i vår motion att 25 miljoner kronor skulle investeras i besöksnäringen för 2008 och därefter 50 miljoner per år.
Jag tycker att det vore bra om vi hade en samstämmighet här. Man kan alltid titta bakåt och hitta negativa och positiva saker. Det vore bra om vi tillsammans hittar en framkomlig väg, eftersom jag inte tror att vi står så långt från varandra just i dessa frågor, och att vi gör det övergripande så att alla parter känner sig tillfreds och inga behöver känna att de är i underläge.
Och ungdomarna är en viktig nyckel i dessa sammanhang.
Göran S Persson (S):
Tack för svaret, ministern. Jag kan konstatera att uppdraget inte var redovisat när jag skrev frågan. Vad jag kan förstå har inte kulturministern sett svaret eller hunnit analysera det. Jag tycker att frågan är viktig och komplex.
Vi har haft den uppe till debatt under ett antal år, även under den förra mandatperioden, och försökt följa den. Bakgrunden är skiljandet av kyrka och stat. Från år 2002 utgick 50 miljoner i ersättning. Det skulle ökas på med ca 50 miljoner per år.
Under 2009 kommer det att utgå 460 miljoner, vilket skulle ge en sammanlagd summa på närmare 2 miljarder. I kulturutskottet har vi nyligen fått en genomgång av Riksrevisionen som hade tittat på statens ansvar i frågan och hur insatserna hade fallit ut.
Man kan se att vi har vissa intressekonflikter. De är till viss del kontroversiella, men de ska väl inte vara helt oöverkomliga. Faktum kvarstår att vi har olika infallsvinklar när det gäller kyrkan och kyrkornas användning. Användningen är den ena stora delen, underhållet den andra.
Jag ska läsa så att vi får ta del av vilken bedömning Riksrevisionen har gjort. När det gäller användningsområdet vill man från Svenska kyrkan anpassa de kyrkliga kulturminnena till det moderna gudstjänstlivets behov.
Därför kommer det önskemål om att åstadkomma ett öppnare kyrkorum, en förändrad bänkinredning, ändrade uppvärmningssystem med mera. När det gäller användningen ska å andra sidan också påpekas att många församlingar använder flera kyrkor, och det finns fler kyrkor än man använder.
Staten har sitt bevarandeperspektiv på de kyrkliga kulturminnena, där man eftersträvar att bevara kulturminnena i så intakt skick som möjligt. Där finns en konflikt som vi får försöka komma över. Det skulle vara intressant att se vad man har kommit fram till när det gäller det som ministern redogjorde för och som nu kommit in på bordet.
Jag vill alltså ha några svar på frågorna vad gäller just samsynen, för det som Riksrevisionen har gått igenom och som vi fick höra om på kulturutskottet baserades ju på statens insatser, men även Svenska kyrkan har ett ansvar över sina insatser.
Det kanske inte skulle vara så passande att Riksrevisionen går in och kikar på deras verksamhetsområde, men när det gäller frågorna som kom upp i utskottet hade det kanske varit bättre att få en helhetsbild och att man även på den sidan hade gjort någon sorts utforskning av vad som hänt. Mina frågor till ministern är alltså: Hur kan vi göra framöver? Vad blir nästa steg?
Det är ändå 18 månader kvar till att ett nytt avtal ska vara klart - när 2009 går ut ska det helst vara klart. Hur tycker ministern att vi ska gå till väga för att hitta en bra samsyn?
Göran S Persson (S):
Jag tycker om idrott och att dribbla med boll och puck, men siffror tycker jag inte är någon större vits att dribbla fram och tillbaka med. Om de 15 miljonerna kan jag bara säga att det var rätt som ministern sade, att vi lyfte ur dem, men tanken var ändå från början att betala tillbaka dem. Man lyfte ur dem ena året och lade in dem nästa år eller nästa igen. Jag kan också hålla med ministern om att det är viktigt med samsynen, och jag tycker att det andas lite positiv andemening i att vi ska vara med på banan från början.
Men vi är lite nyfikna på ingångsvärdena när man från Riksrevisionen säger att länsstyrelsernas brist på egen tillsyn medför att eftersatta antikvariska behov riskerar att inte uppmärksammas och att man från Riksrevisionen också säger att ersättningssystemet som det är utformat i dag inte ger största möjliga bevarandeeffekt för det kyrkliga kulturarvet.
Under de ärenden jag har varit här i kammaren och debatterat har vi varit överens om att detta är en viktig punkt: att det ska fungera så att bevarandeeffekten är bra nog. Å andra sidan sade Riksantikvarieämbetet förra året att de "generellt inte [anser] att avsevärda skillnader i bedömningen mellan stift och länsstyrelser föreligger.
I de fall RAÄ har noterat sådana skillnader ger underlagsmaterialet vanligen ingen vägledning till att förstå och analysera de skilda bedömningsgrunderna." Vi har alltså två olika meningar som står emot varandra. Men jag tror att vi kan komma fram till en samsyn däremellan också. Det ligger kanske någonstans mittemellan, och det kanske går att hitta ett ingångsvärde i det hela.
Vad jag kunde förstå skulle man ha någon form av gemensam vägledning, och frågorna skulle inte få avgöras av olika regioner och mellan stiften. Hur långt anser ministern att vi ska gå? Ska vi förstatliga det hela och ha ett ovanifrånperspektiv, där Riksantikvarieämbetet från statligt håll sätter ned foten och bestämmer, eller ska vissa rörelser få lov att vara med i bedömningen ute i stiften också?
Kan man exempelvis göra olika bedömningar ute i stiften av vad man ska använda kyrkan till? Kyrkan har också ett ansvar. Vi vet att flera stift saknar en stiftsantikvarie. Där ligger också ett stort ansvar på Svenska kyrkan. Icke desto mindre är jag ju politiker och har förmånen att vara det på heltid. Jag vill därför också ha möjligheten att ha ett inflytande.
Till sist kan jag väl fråga ministern hur ni rent politiskt gör era ställningstaganden och går vidare i debatter, kanske har någon utfrågning i utskottet eller kommer att gå vidare med den här frågan så att vi känner att vi är med på bredden. Jag tror att ju fler vi är som kan agera, lyssna, se och ge vår syn på det hela, desto troligare att vi får en bra lösning.
Göran S Persson (S):
Just kostnadsansvaret har jag och ministern diskuterat tidigare. Här finns också en rad olika faktorer som påverkar detsamma. Vi har, som också har nämnts i svaret och som jag tycker är viktigt att upprepa, ett kulturarv. Vi har kulturmiljöer som ska bevaras, och vi har duktiga och kompetenta riksantikvarier och människor hos länsstyrelserna.
Vi har också samhällsnyttan som i varje fall har en viss förståelse för detta, tycker jag, men där det ibland också kan vara lite konfrontationer när det gäller vilket som är det viktigaste. Ska vi bevara vårt kulturarv, eller ska vi först och främst se till samhällsnyttan? För det mesta hittar man där också en samsyn.
Vi kan göra utgrävningar och efterforskningar exempelvis där man ska göra nybyggnation och behöver gräva i marken, eller vi kan göra en undersökning vid vägbyggen och titta på området. Ibland kan man göra undantag. Man säger att man har undersökt något liknande i området och att man gör bedömningen att vi redan vet tillräckligt om detta. Vi i Sverige har ett starkt grundlagsskydd.
Det tycker jag att vi ska vara stolta över. Samtidigt måste vi vara pragmatiska och fungera även praktiskt. Faktorer som påverkar är just konkurrensen.
Vi har det klassiska som har diskuterats i riksdagen, undersökningsverksamhet vad gäller arkeologiska undersökningar där vi har lagen om offentlig upphandling, och vi har Riksantikvarieämbetets önskan att få svar hur det blir när den ska skiljas från Riksantikvarieämbetet. Här är lagen om offentlig upphandling en knäckfråga.
Jag vet att man i Göteborg gjort undersökningar för att se vad det nuvarande undantaget i lagen om kulturminnen kan gälla i lagen om offentlig upphandling. Det har, som sagt, redovisats. Men hur kan det få praktisk betydelse, ministern? Kan vi redan i dag se att det kommer att ha praktisk betydelse?
Vi kan väl försöka hitta rätt i detta. Tiden går. Redan 2003 gjorde vi ett tillkännagivande till den förra regeringen om att de skulle skiljas åt, att det skulle finnas ett statligt bolag. Någonstans på vägen har frågan om det ska vara ett statligt bolag försvunnit. Det finns en oro på olika håll, inte minst i den södra delen av Sverige, framför allt Västra Götaland. Man ligger i startgroparna för att i så fall försöka bilda något eget. Man känner sig inte tillfreds med detta.
Jag kan ha viss förståelse för att det tar tid med utredningen. Det är fråga om många faktorer, inte minst detta med lagen om offentlig upphandling, men det hade varit önskvärt att få se en tidsplan. Därför undrar jag: Vad händer framöver? Kan vi få någon liten tidsplan för att se vad som gäller? Kanske kan vi få den inför nästa budget som kommer till hösten?
Göran S Persson (S):
Det känns tillfredsställande att få ett svar. Jag hoppas att tidsplanen håller. Vi har väntat ganska länge, men jag har förståelse för att det tagit tid. Mycket är komplext i denna värld av lagar, men vi har ju inte lagar bara för deras egen skull utan de är till för att skydda. Det ska också ta tid att ändra i grundlagen. Därför känns det bra att vi nu kommit så långt att vi skulle kunna få ett svar kring årsskiftet. Det tror jag att man skulle uppskatta även ute i landet.
Låt mig, fru talman, göra ytterligare ett kort tillägg. Just när det gäller kostnadsansvar och sådant är det viktigt att man inte drar in på kostnader. Det finns ett viktigt uppdrag vad gäller att exponera för allmänheten. Det finns ett oerhört sug, och kanske kunde man önska att detta än mer kunde ingå i undervisningen. Vi har tidigare i dag diskuterat kultur i skolan och hur det ska komma fram. Jag sätter inte upp någon ålder här, men ju tidigare desto bättre.
Det handlar om att på något sätt kunna föra in det i skolarbetet. Då kunde man regionalt komma in i skolan och tidigt skapa ett intresse för vår kulturmiljö, som jag vet att vi alla värnar och har en förståelse för.