Ulla Andersson (V):
Vänsterpartiet stod bakom bolånetaket när det infördes, även om vi menade att amorteringskrav på nya lån med en belåningsgrad över 75 procent vore ett bättre instrument. Majoriteten förordade dock ett bolånetak, och vi ställde oss bakom förslaget eftersom det var viktigt för oss att åtgärder sattes in för att dämpa prisuppgången på bostäder och den höga belåningsgraden.
Vi förde samtidigt fram krav på investeringsstöd till nybyggnation av hyresrätter, eftersom en grundläggande orsak till den ökade skuldsättningen är bostadsbristen. Hushållens skuldsättning har ökat mer än inkomsterna sedan mitten av 1990-talet. Skulderna uppgår till 170 procent av inkomsterna, och Sverige ligger på en föga imponerande femteplats på listan över hushållens skuldsättning.
Vi ligger till exempel före både Portugal och Spanien, och hushållens skulder för bolån har blivit tre gånger så stora på tio år i nominella termer och uppgår nu till drygt 2 500 miljarder. En av huvudorsakerna är att bostadsrätterna har ökat medan antalet hyresrätter har minskat, och 65 procent av invånarna bor i en kommun med bostadsbrist.
Självklart bidrar också det låga ränteläget till den högre skuldsättningen, liksom att lönernas andel av produktionsresultaten har sjunkit genom åren. Prisökningen i Sverige har knappt varit i takt med Irlands och Spaniens de senaste tio åren, men här har priserna fortsatt att stiga. Bara Hongkong och Sydafrika har haft högre prisuppgång. Bankerna kalasar och har ökat sina bolånemarginaler, som slår nya rekord.
Bolånetaket blev kanske inte den prisdämpare som man hoppades på när det infördes, därav min interpellation. Framför allt trodde man att priserna skulle dämpas i de dyra områdena i storstäderna, men så blev det inte. Siffror från Svensk Mäklarstatistik visar att bostadsrätterna steg med 8 procent under fjolåret. Framför allt har priserna på små lägenheter ökat kraftigt, med hela 14 procent under fjolåret.
Däremot påverkade det prisutvecklingen i mindre städer, verkar det som. Om vi tittar på nya bolånetagares skulder ser vi väldigt oroväckande siffror, som visar att amorteringskrav på nya lån vore rimligt. Utanför storstäderna är belåningsgraden på nya lån 400 procent i förhållande till disponibla inkomster. I Göteborg är den drygt 500 procent och i Stockholm hela 600 procent.
Nästan 60 procent av nya bolånetagare har amorteringsfria lån, och de allra flesta hushåll som lånar för första gången amorterar alltså inte. 20 procent har lån som amorteras på mindre än 50 år. Det betyder att de troligtvis aldrig kommer att äga sin bostad och att banken kommer att fortsätta tjäna stora summor pengar på deras bostadsköp, på den troligtvis största investering de någonsin kommer att göra i sina liv.
Så ser Sverige ut i dag. Mäklarsamfundet har visat att unga och de med låga inkomster nästan helt har försvunnit från bostadsmarknaden sedan bolånetaket infördes. Man menar också att bankerna mer kollar om man klarar kontantinsatsen än om man klarar av lånen. Man menar också att det har haft en stor effekt på orter, så att nybyggnationen minskar, framför allt i regioner med lägre tillväxt.
Man menar också att unga som inte har föräldrar som klarar av den högre kontantinsatsen drabbas väldigt hårt. Slutsatsen är att bolånetaket behöver följas upp, och det vill också Vänsterpartiet. Jag tycker att det är bra att Finansinspektionen följer upp detta årligen, men vi menar också att en utvärdering vore mer rimlig. Jag kommer att återkomma till varför vi tycker att det är viktigt med en heltäckande utvärdering av bolånetaket och på vilka punkter vi tycker att det ska ingå.