Hillevi Engström (M):
Det är svårt att sortera allt som oppositionen tar upp, men jag kan börja med att svara på Eva-Lena Janssons fråga. För oss i regeringen är det oerhört väsentligt, prioritet ett, att fler kommer in på arbetsmarknaden, att alla som vill arbeta kan få ett jobb, ett bra jobb, ett sjyst jobb. Under det senaste året har vi fått 123 000 fler sysselsatta på arbetsmarknaden. Den siffran har vi nämnt flera gånger i dag.
Arbetslösheten sjunker, vilket är oerhört glädjande. När konjunkturen vänder, orderböckerna börjar fyllas och företagen andas framtidsoptimism är det ändå en viss startsträcka att gå till att anställa en person på en tillsvidareanställning direkt. Många företagare är osäkra på om läget kommer att hålla i sig, om personen kommer att kunna ha en sysselsättning på längre sikt. Man vet inte heller om personen kommer att passa för arbetet.
Därför använder man sig ofta av provanställning, något som jag tror att också Socialdemokraterna förespråkar, för jag har inte sett något motförslag som säger att provanställning är något dåligt i grunden. Det kan ju gynna både arbetsgivaren och arbetstagaren att få pröva på om jobbet passar. Visstidsanställningar är ofta en brygga in till arbetsmarknaden, kanske på arbetsmarknaden generellt eller hos den specifika arbetsgivaren, på samma sätt som bemanningsföretag är en brygga in till arbetsmarknaden.
Det är också något som ofta kritiseras från oppositionens sida. Tyvärr kan man inte lagstifta bort människor med dålig moral eller unkna värderingar eller dåliga arbetsledare och chefer. Man kan ha en stark arbetsrättslagstiftning, och det hävdar jag att vi har i Sverige. Vi har en arbetsdomstol, vi har en svensk modell där vi tillmäter parterna ett stort ansvar att teckna kollektivavtal.
Vi har också gett parterna stridsmedel genom att både arbetsgivar- och arbetstagarsidan kan påkalla konflikt. Det fungerar bra. Parterna tar det ansvaret. Jag vill också säga att när lagen om visstidsanställning togs fram av den förra regeringen fanns det redan av den tidigare, socialdemokratiska regeringen ett förslag förberett om just tidsbegränsade anställningar.
Då sades det vara någonting positivt från Socialdemokraterna när man själv satt i regeringsställning. För mig är grunden för att människor kommer in på arbetsmarknaden inte motsatsen. Därför måste vi ha en balans mellan trygghet och flexibilitet. Var den balanspunkten ska ligga kan man diskutera. Den prövning som nu sker inom EU-kommissionen är inte avgjord än. Vi avvaktar ett besked som kommer någon gång i mitten av april.
Man har skjutit fram det flera gånger. Hela Europa tampas med problemet att balansera trygghet med flexibilitet. Jag delar också de beskrivningar som Josefin Brink gör av människor som far illa. Självklart är det ingenting som någonsin kan accepteras över huvud taget. Det är där parterna och också skyddsorganisationen har en roll. Arbetsmiljöverket har också en roll att utöva tillsyn över arbetsmiljölagen och arbetstidslagen.
Det finns mycket mer man kan göra, men jag tar de här frågorna på allvar. Grunden i Sverige ska vara en tillsvidareanställning, men för att folk ska kunna komma in på arbetsmarknaden är det viktigt att det finns en flexibilitet så att arbetsgivarna vill och vågar anställa. Och med billigare att anställa menar vi att vi vill sänka arbetsgivarnas lönekostnader när det gäller skatter och avgifter.
Regeringen har inte någon som helst önskan eller ambition att gå in i parternas fria roll att teckna kollektivavtal om löner.