Yasmine Bladelius (S):
För många som lyssnar på den här debatten kan den nog framstå som lite udda. Vi diskuterar verksamhetsberättelsen för den parlamentariska församlingen för Unionen för Medelhavet. Är Sverige verkligen medlem där? Berörs vi av det som händer runt Medelhavet?
Det är frågor i alla fall jag fick när jag förklarade för mina kamrater i min hemkommun att jag blivit ledamot i PA-UfM. Medelhavet är ju ofta synonymt med semestermål och charterresor, och en del kanske tänker på antiken och renässansen. Men att Medelhavet skulle vara av intresse för svensk inrikespolitik är det nog inte många som känner till. Världen har dock förändrats de senaste årtiondena.
Sverige har nu varit medlem i EU i 20 år, och därmed har vårt grannskap förändrats. I dag får vi tänka på länder som Marocko, Tunisien, Israel, Egypten och Palestina som grannländer. Det som sker där berör oss i vår vardag. Det är särskilt tydligt nu när det fruktansvärda inbördeskriget i Syrien och det tilltagande sönderfallet i Libyen leder till stora flyktingströmmar hit.
Många av de asylsökande som kommer till Sverige har tagit sig över Medelhavet i osäkra båtar från just Libyen. Men det blir också tydligt när vår regering strävar efter att öka den svenska exporten till Mellanöstern och Nordafrika. Det som sker i länderna vid Medelhavets södra strand påverkar oss konkret i vardagen. Därför är ett svenskt engagemang i området väldigt viktigt.
Herr talman! Det är nu drygt fyra år sedan den arabiska våren inleddes. Plötsligt gick människor ut på gatorna för att protestera mot decennier av förtryck. För många av oss var det som om händelserna i Östeuropa 20 år tidigare upprepade sig. Då föll de kommunistiska diktaturerna, och för fyra år sedan föll flera av diktaturerna i Nordafrika. Tyvärr fick dock inte den arabiska våren det förlopp vi önskade.
Med Tunisien som lysande undantag har utvecklingen, sedan den inledande euforin lagt sig, gått åt helt fel håll. I Egypten följdes störtandet av diktatorn Hosni Mubarak av ett val som vanns av Muslimska brödraskapet, och senare följde en militärkupp. I Libyen ersattes inte Muammar Gaddafi av en demokratisk regering utan av stridande grupper som kontrollerar delar av landet.
Syriens al-Asad föll inte, men landet kastades in i ett blodigt inbördeskrig där Islamiska staten kontrollerar delar av territoriet. Även freden mellan israeler och palestinier är ännu långt borta. Därför måste omvärlden, och inte minst Europa, stå upp för mänskliga rättigheter och demokratiska processer.
Vi kan inte vända ryggen till när förtrycket slår tillbaka och miljontals människor tvingas på flykt. Unionen för Medelhavet är en av de arenor vi gemensamt kan använda för att stärka de mänskliga rättigheterna i hela vår region. Herr talman! Mänskliga rättigheter måste i detta sammanhang också förstås som kvinnors rättigheter.
För att ett samhälle ska vara anständigt måste kvinnor ges samma rättigheter som män. För att ett samhälle ska kunna utvecklas måste kvinnor och män ges samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter att bidra till utvecklingen. Över hela jorden kämpar kvinnor fortfarande för rätten att bli behandlade som jämlika män, och i Nordafrika och Mellanöstern är den kampen kanske extra tydlig.
Vi måste våga tala om några av de saker som krävs för att jämställdhet ska vara möjligt. Det krävs att kvinnor och män har samma rätt till demokratiskt inflytande och att de har samma rätt och möjligheter till utbildning, till att ta ett arbete och till att göra karriär - men även att det finns möjlighet att genom preventivmedel och aborträtt bestämma över sexualitet och barnalstring.
Här har Sverige ett ansvar för att tillsammans med EU, världssamfundet och goda krafter i de berörda länderna arbeta för förbättrade villkor för kvinnorna. Situationen i Medelhavsregionen påverkar oss. Situationen för kvinnor i Medelhavsregionen påverkar oss. Därför är den ett gemensamt ansvar för alla länder i vår del av världen, och där ingår den här regionen.
Det, herr talman, är vad arbetet inom den parlamentariska församlingen för Unionen för Medelhavet ytterst handlar om. Med detta yrkar jag bifall till förslaget att redogörelsen läggs till handlingarna.