Morgan Johansson (S):
Jag tackar för svaret. Jag kommer i mina inlägg att koncentrera mig framför allt på presstödsfrågan, eftersom vi kommer att få en debatt till som rör public service-avtalet generellt. Så vi sparar den diskussionen. Om man först ser till presstödet är det en grundbult i massmediepolitiken. Utan ett presstöd skulle vi snabbt få se tidningsmonopol etableras över hela landet. Vi har redan tidigare många sådana exempel.
Men nu skulle vi också se, om man skulle få lägga ned och dra undan presstödet, att tidningar som Svenska Dagbladet och Skånska Dagbladet skulle få lägga ned, tillsammans med en rad socialdemokratiska tidningar och kanske en och annan kristdemokratisk tidning. Det skulle etableras tidningsmonopol över praktiskt taget hela landet. Det är viktigt att vi gör allt vad vi kan för att undvika en sådan situation, just för att slå vakt om mångfalden i medierna.
Detta är inte något primärt socialdemokratiskt intresse, utan det är ett intresse, tycker jag, för alla partier, inte minst mot bakgrund av att det rör sig om att slå vakt om en gemensam mångfaldstanke. Det problem som nu har uppkommit är de frågeställningar som finns kring presstödet, framför allt i förhållande till EU-kommissionen.
Bakgrunden är ganska konstig, om man ska vara ärlig. Vi gjorde en uppgörelse i våras om smärre förändringar i presstödet med brett politiskt stöd: socialdemokrater, centerpartister, kristdemokrater, dessutom med stöd av Vänster- och Miljöpartiet. Det var brett och blocköverskridande som det ska vara i sådana här sammanhang. Den förändringen i presstödet anmäldes sedan till EU-kommissionen enligt de regler som finns.
Och det blev en skriftväxling under sommaren där kommissionen ställde ett antal frågor som sedan besvarades. Sedan hördes ingenting. Allting var, så att säga, frid och fröjd. Det blev val, det tillträdde en ny regering, det tillträdde en ny kulturminister som sedan avgick, och vi fick ytterligare en ny kulturminister. Ovanpå det får vi en budgetproposition.
I den budgetpropositionen står det plötsligt att nu har kommissionen meddelat att Sverige ska ställas under granskning när det gäller just presstödsfrågan, hur det förhåller sig till statsstödsreglerna och konkurrensreglerna. Därför, säger regeringen, ska de nya reglerna inte träda i kraft.
Det här kom som, vågar jag säga, en fullständig överraskning för de allra flesta, inte bara för oss socialdemokrater utan också för de riksdagsledamöter som företräder majoriteten för regeringssidan, som också, vad jag förstår, blev tagna på sängen. Det var konstigt i sig. Men sedan blev det konstigare och konstigare, ju mer tiden gick.
När vi frågar efter underlaget till EU-kommissionens beslut, och om det finns något underlag över huvud taget, är det enda vi förevisas en dagboksanteckning från en tjänsteman på Regeringskansliet. Där skriver man att man har fått ett telefonsamtal den 20 september från EU-kommissionen att detta inte ska godkännas.
Det är det enda underlag som man förevisar, en diskussion mellan tjänstemän på EU-kommissionen och Näringsdepartementet. Det är det enda som regeringsbeslutet baserar sig på. Efter de nya besked som vi får blir det sedan konstigare och konstigare.
När vi ber om att få ytterligare underlag visar det sig att Regeringskansliet i sina kontakter med EU-kommissionen inte ens fått möjlighet att få en bekräftelse från EU-kommissionen på punkten att de ska granska det svenska presstödet.
Mina första frågor till kulturministern är: Finns det över huvud taget något skriftligt underlag för att det nu ska genomföras en granskning? Finns det över huvud taget någonting att hänvisa till när regeringen nu föreslår att de nya presstödsreglerna inte ska träda i kraft?