Patrick Reslow (SD):
Under större delen av efterkrigstiden har det funnits goda möjligheter att ta del av personliga skildringar av förföljelsen av judar under andra världskriget. Vi som växte upp och gick i skolan på 1970- och 1980-talen har starka minnen av när överlevande från förintelselägren besökte oss i klassrummen för att berätta om alla övergrepp. Det blev intimt och personligt, och de gripande berättelserna satte djupa spår i oss alla.
Men de som kan berätta om dessa händelser blir färre och färre för varje år. Just detta var en av anledningarna till den offensiva satsning som bland andra justitieministern talade om, Om detta må ni berätta, som inleddes i slutet av 1990-talet. Med en omfattande upplysningsinsats skulle en ny generation få ta del av alla dessa berättelser. Att aldrig glömma var ett viktigt ingångsvärde. Jag menar att det nu är dags att gå från ord till handling.
Det behövs ett nytt informationsmaterial i skolorna som belyser antisemitismen, inte bara under naziregimen i Tyskland utan även under kommunistregimerna i de gamla öststaterna och den systematiska antisemitism som utspelas i Nordafrika och Mellanöstern. Samtidigt går det inte att gömma antisemitismen i allmänna begrepp som antirasism så som vi har hört här från vissa talare. Antisemitismen är en företeelse som är unik.
Det är ett hat som grundar sig på en kollektiv skuld, och det ska inte förringas eller relativiseras. Sverigedemokraterna har länge föreslagit kraftfulla åtgärder för att stärka kunskaperna om de värderingar som är grundläggande för det svenska samhället. Den som vill bli en del av vårt land måste lära sig språket, våra seder, traditioner och framför allt värderingar. Den som vill utöva hot och våld mot till exempel judar har inte i Sverige att göra. Parallellsamhället måste få ett slut.
Här måste vi vara resoluta och presentera konkreta förslag. Men vi måste också, mer kraftfullt än vad vi hittills har gjort, markera mot både nazister och vänsterradikala. Ert Sverige är inte vårt Sverige. Vi tar starkt avstånd från det. Er antisemitism är lika unken som islamisternas antisemitism. Sverigedemokraterna slår också vakt om civilkuraget.
Var och en av oss som tar avstånd från antisemitism måste mycket tydligt markera och agera vid varje sådan yttring. Kraven på rektorer och lärare att agera måste skärpas. Varje kränkning ska anmälas. Fler antisemitiska hatbrott måste klaras upp. Polisens uppdrag måste förtydligas. Vi anser också att offentliga bidrag till organisationer som till exempel bjuder in antisemitiska talare eller arrangerar demonstrationer med antisemitiskt inslag ska kunna dras in.
Vi är negativa till finansiering av religiösa samfund, och vi är positiva till en översyn av ansvarsfrågor vid demonstrationer. Synagogor måste bevakas, och vi är därför beredda att ta till okonventionella metoder för att säkerställa detta. Det finns goda exempel i vårt närområde, inte minst i Danmark. Men regeringen måste också skifta fokus i Palestinafrågan och rannsaka sig själv.
Det vilar ett tungt ansvar att förmedla ett politiskt budskap som inte spär på konflikter och som inte underblåser antisemitiska strömningar. Slutligen måste det politiska etablissemanget inse att den hittills förda migrationspolitiken har haft negativa konsekvenser. Då är vi en god bit på väg.