Lennart Axelsson (S):
Man kan närma sig det här området på många olika sätt. Vi har hört några av dem tidigare i dag. Jag tänker också ägna en del av tiden åt just apoteksfrågan. I sådana här motionsbetänkanden finns det oftast många väldigt bra motioner. Det här betänkandet är inget undantag.
Många av motionerna handlar om de problem som man har uppfattat att avregleringen av apoteksmarknaden förde med sig. En stor del av Vänsterpartiets reservationer handlar också om den problematiken.
Läkemedelsfrågor har, i takt med att nya läkemedel har forskats fram, snabbt blivit en allt viktigare del av svensk hälso- och sjukvård.
Ett av de senaste exemplen som vi nu diskuterar på olika sätt är möjligheten att bota människor med hepatit C. Det är en fantastisk framgång som har skett under de senaste åren och som är en del av förklaringen till den ganska kraftiga ökningen av kostnaderna för läkemedel under de senaste åren.
Men det ger naturligtvis samtidigt vinster i den andra änden, när folk blir friska från sådant som annars skulle ha medfört kostnader på alla möjliga sätt. Därför är en sådan här debatt jätteviktig. Även om det handlar om 39 motionsyrkanden är det viktigt att diskutera det.
Det handlar alltså om tillgänglighet till läkemedel, apotek i glesbygden, apotekspersonalens kompetens, förbättrad användning av läkemedel, prissättning och upphandling av läkemedel samt tillgång till nya läkemedel.
En majoritet i utskottet föreslår att riksdagen ska avslå samtliga motionsyrkanden, men huvudsakligen med motiveringen att det pågår ett arbete i form av en utredning för att uppnå det som motionärerna vill att vi ska uppnå.
Mycket av det kan jag känna att vi är på väg att kunna lösa framöver. I betänkandet finns det även åtta reservationer från ledamöter som vill att riksdagen ska fatta lite andra beslut än vad majoriteten vill.
Och som jag sa tidigare handlar en stor andel om de problem som uppstod den 29 april 2009 när den borgerliga regeringen avreglerade och privatiserade den svenska apoteksmarknaden. När jag tittar på när det var funderar jag på hur tiden kan gå så fort.
Jag tycker att jag har debatterat det här med Finn Bengtsson och Göran Hägglund ett antal gånger, och nu får jag förmodligen ett dacapo på det.
Vi menar att avregleringen innebar att man enbart av ideologiska skäl försämrade ett av världens säkraste och mest kostnadseffektiva distributionssystem för läkemedel. Det var också ett system som människor gillade. Folk tyckte om apoteket rent generellt.
När man kom in och handlade där kunde man känna ett förtroende för apoteket. Det upplever jag inte på samma sätt i dag. I dag för medicinen en undanskymd tillvaro på apoteket i förhållande till många andra produkter som de har varit tvungna att börja sälja. Antalet recept har inte blivit fler.
Det är fler apotek som ska dela på samma antal recept, och då är det naturligtvis svårt att få det att gå ihop. Vi har fått många fler apotek i större städer och tätorter. Men det innebär inte att det har blivit lättare att få tillgång till läkemedel. I många fall är situationen faktiskt den motsatta, precis som Karin beskrev.
I går pratade jag med min äldsta dotter som bor i Tyresö och berättade att vi skulle ha den här debatten om apoteket. Då sa hon något som förvånade mig lite grann. Hon sa "Ja, vi får springa runt och leta efter medicinerna som ungarna behöver ibland. Och det är inte bara jag, utan mina kompisar säger också det."
Jag förväntade mig inte just den starka reaktionen från en 40-årig tjej. Men så är det. Och jag vet att de inte är ensamma. Det finns också många apotek som fungerar väldigt bra. I Nora, som jag kommer från, har vi fortfarande ett apotek, som vi hade före avregleringen med i princip samma personal.
Och det fungerar väldigt bra. Men på andra platser där det finns hur många apotek som helst undrar jag om det verkligen är nödvändigt. Har folk behov av att gå runt till alla de nya apoteken som finns?
År efter år har kostnaderna för läkemedel ökat i svensk hälso- och sjukvård. De är nu uppe i 26 1⁄2 miljard för de receptbelagda läkemedlen och ytterligare 9 1⁄2 miljard för de receptfria. Detta har delvis överlämnats till marknaden att lösa.
Ett bra argument som användes i den stundtals heta debatt som fördes 2009 var att man aldrig skulle försöka att laga något som inte är trasigt, och det visade sig snabbt vara en helt riktig bedömning. Avregleringen och privatiseringen var inte en bra idé 2009, och vi tvingas fortfarande brottas med konsekvenserna av den.
Nu är det den nya regeringen som får säkerställa att vi återigen får ett väl fungerande apotekssystem som har som sin huvuduppgift att se till att vi får våra läkemedel snabbt och säkert när vi behöver dem. Det känns tryggt att veta att man redan har börjat arbeta med frågan.
Huvudfrågan när man diskuterar apoteket är att om det nu uppfattades som att det fanns en brist på tillgänglighet, hade vi kunnat lösa det inom Apoteket AB:s ramar? Jag vill nog svara ja på den frågan.
Vi hade bara kunnat utfärda direktiv om att det ska finnas apotek på de angivna orterna som ska vara öppna si och så länge. Det hade förmodligen också blivit billigare. Vi hade säkerligen inte behövt uppleva en del av de problem som uppstod i och med avregleringen.
Som jag sa har Vänsterpartiet fem reservationer som samtliga handlar om apoteksproblematiken.
Utskottet skriver att detta är frågor som ska tas upp i kommande utredningar för att man ska se till att apoteksmarknadens funktionssätt ska bli så bra som möjligt. Fortfarande kan statliga Apoteket AB utveckla sin verksamhet åt rätt håll.
Finn Bengtssons reservation nr 7 handlar om tillgång till nya läkemedel.
Regeringen har i sin innovationsstrategi för att utveckla svenskt näringsliv pekat ut just life science-delen som viktig.
Det känns tryggt även där att man kommer att göra vad man kan för att se till att läkemedelsföretagen och forskningen ska kunna finnas kvar i Sverige. Ett problem har ju varit möjligheterna att delta i kliniska prövningar på sjukhusen. De har blivit mycket sämre under de senaste årtiondena.
Men det är en prioriterad fråga för regeringen. Sverigedemokraterna tar upp lite grann om miljöproblematiken med läkemedelsrester. Det måste man självklart se över.
I dag klarar ju inte reningsverken av att ta hand om de resterna, så de kommer ut i sjöarna. Det måste vi ta på fullaste allvar. Med dessa kommentarer yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.