KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack för de orden, ministern! Det går ju bra att säga att man håller med, men man måste vilja också. De här personerna står långt från en reguljär arbetsmarknad. De har inte så många som vågar ta fajten för dem. En del av dem är unga människor och en del är lite äldre.
Vi ser dagligen i tidningarna unga människor som mår dåligt och uttryckligen ropar på hjälp. Under den tid de inte får någon hjälp brukar de strula till det för sig själva, för sin familj, för sin omgivning och för samhället. Det är många som säger att de inte känner någon trivsel och trygghet när man ser dessa unga människor ute på stan.
Därför är det så oerhört viktigt att hjälpa just de här grupperna. I det arbete som bedrivs hemma i min hemkommun har man faktiskt lyckats med mycket av detta. Ministern blandar in Samhall och lönebidrag. Det kan vara nästa steg, men det är OSA-anställningarna som jag pratar om nu.
I vår kommun kan man ta emot 120 personer, varav 60 i det vi kallar för skogslaget. Det är väldigt uppskattade insatser men framför allt väldigt bra för den enskilde. Man kan också se hur de här människorna växer och lyckas i framtiden.
Ministern vet säkert precis som jag att om man inte gör något för de här grupperna får vi ändå betala för dem med våra gemensamma skattemedel.
Eftersom ministern höll med mig i en hel del tycker jag att om man har en vilja så måste man ändå tycka att det är bättre att betala med samma skattemedel för någonting som blir positivt och utvecklande och som är bra både för individen, individens omgivning och samhället och som faktiskt också gör det tryggare på stan. På så sätt slipper vi kanske att dessa personer blir förebilder som inte är de bästa.
Jag tycker att det är bättre att man betalar för att lyckas och inte för att unga människor ska misslyckas. Det här är faktiskt just så: Den här hjälpen fungerar. Det känns så konstigt att inte vilja betala för något som är bra, för vi vet att det går in till kommunens socialbidragskassa.
Det vet kommunen, det vet den fackliga organisationen, det vet individ- och familjeomsorgen, det vet Arbetsförmedlingen och det vet ministern och jag. Då borde man kunna erbjuda lite fler av de här platserna, för i dag står där en organisation som inte tar emot de här personerna på grund av att man inte har resurser på AF.
Det kostar ju också att ha denna organisation som man har byggt upp, och den kompetens som finns står nu sysslolös. Det är endast några få i den här gruppen. Det är resursslöseri. Har vi helt enkelt råd att inte hjälpa de här tjejerna och killarna eller kvinnorna och männen? En del är unga, en del är gamla. Har vi det, ministern?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Det är positivt att ministern delar min grundläggande åsikt, men då hoppas jag också att även den organisation som har väckt den här tanken och inbjöd till det här mötet också kan få en framtidstro i att de kan hjälpa de här medlemmarna.
Jag hoppas också att kommunen ska kunna placera fler kvinnor och män i det här OSA-laget, som vi kallar det för, och hjälpa dem tillbaka till ett värdigt liv så att de kan utvecklas och göra en samhällsinsats.
Jag hade hoppats att ministern hade sett lika mycket som jag har sett av deras samhällsinsats när de får rätt förutsättningar. Det är beundransvärt, och det är bara tråkigt att det inte har lyfts fram tillräcklig bra för de här grupperna. Jag är inte riktigt nöjd med att ministern bara håller med.
Jag vill ju veta om jag kan gå hem och säga så här: Ministern har lovat att ni kommer att kunna ha 60 OSA-anställda i skogslaget och 60 OSA-anställda i den övriga verksamheten i Borås kommun. Kan jag få ett sådant löfte vore det verkligen bra, och då vet jag också att ministern menar någonting med att hålla med.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, ministern, för svaret! Vad ska jag säga om ett sådant här svar? Jag instämmer definitivt inte i mycket av svaret, men jag kan börja med det som kunde vara positivt - jämställdhetsbonusen. Men så blev det inte. Det är endast 30 föräldrar som har ansökt om jämställdhetsbonus.
Det var faktiskt något som vi socialdemokrater tänkte kunde bli bra, men det är alldeles för krångliga regler. Sedan var det frågan om skattereduktion för hushållsnära tjänster. Den ska gynna även dem med lägre löner så att de kan få vardagen att gå ihop med ett heltidsarbete.
Då funderar jag på vem ministern tänker på. Är det städhjälpen han tänker på? Till vilken lön? Hur många är heltider? Vem kommer hem och hjälper dem som utför dessa tjänster? En sak som ni inte tar upp, men som ni brukar säga är en jämställdhetsåtgärd, är vårdnadsbidraget.
I min hemkommun har 94 ansökt om bidraget. 8 är pappor, men de flesta av dem delar bidraget med barnets mamma. I en del av fallen jobbar båda föräldrarna och avlöser varandra med att ta hand om barnen. Hur kommer den arbetsmiljösituationen och den hälsan att se ut sedan?
Jobbavdraget gynnar den som tjänar mest. Så är det bara. I går roade jag mig med att titta på hur det skulle vara om jag fortfarande hade varit barnskötare med den inkomst jag i så fall skulle ha med en heltid. Då hade jag fått ett jobbavdrag på 272 kronor.
I dag som riksdagsledamot får jag 1 115 kronor. Hur kan man få ihop det till att det lönar sig för den som har lägst lön? Vi vet att män generellt tjänar mer än kvinnor. Skattesänkningarna gagnar inte lågavlönade kvinnor.
Tvärtom ser vi nu att kvinnor i offentliga sektorn missgynnas. Nu får de problem att klara välfärden, det vill säga vård, skola, omsorg. Vi ser redan de tysta varslen, det vill säga att de med visstidsanställningar redan har fått gå hem. Många verksamheter bygger på att det finns visstidsanställda som hjälper till.
Arbetsbelastningen kommer att drabba välfärdsarbetarna. Vi vet vilka som jobbar i de branscherna - oftast kvinnor. Ministern måste också vara medveten om att den som har ett ofrivilligt deltidsarbete jobbar oftast bara när det är som värst på jobbet, det vill säga de riktiga topparna.
Det är stressigt då, och det syns i sjuktalen att det inte är de heltidsarbetande som är mest sjuka. De friskaste är faktiskt de heltidsarbetande småbarnsmammorna - trebarnsföräldrarna. Vad beror det på? Är det för att ansvaret delas i hemmet?
Eller jobbar de vid sådana tider att de får arbeta med både höga toppar och stress och när det är lite lugnare?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Det är nästan så att man tror att ministern tror på sig själv. Då undrar jag bara: Om man ska räkna som ministern gör, räkna i procent, kan man betala med procent i affären? Det är ju det som det handlar om.
Jag kan som exempel ta barnskötaren som får 272 kronor - om vi ska fastna lite vid jobbskatteavdraget, eftersom ministern tycker att skatterna är väldigt viktiga i ett jämställdhetsperspektiv - och riksdagsledamoten som får 1 115 kronor. Oavsett procenten är det mer pengar man får som riksdagsledamot än som barnskötare.
Tror ministern att en barnskötare kan komma till affären och säga så här: Jag är bara barnskötare och fick 272 kronor i jobbskatteavdrag så jag ska betala 136 kronor per kilo för fläskfilén, men riksdagsledamoten ska betala 557 kronor per kilo för fläskfilén. Så fungerar det inte, Sven Otto Littorin.
Det är att ta bort jämställdhetsfrågorna från vad de faktiskt är. De som hade en lön som de kunde leva på har fått det ännu bättre och kan leva ännu bättre på sin lön. Det kan man räkna ut i den vanliga skattetabellen.
Jag glömde tyvärr att kolla vad man skulle tjäna som minister, hur många kronor det hade blivit, men det blir väl ännu mer än för en riksdagsledamot. Ni har krånglat till det speciellt för småbarnsföräldrar. Jag kan ta ett exempel.
I frågestunden förra veckan var det helt uppenbart att jämställdhetsminister Nyamko Sabuni inte visste om att den borgerliga regeringen hade infört ett krångligt VAB-intyg. Då undrar jag: Vet Sven Otto Littorin att den borgerliga regeringen har infört VAB-intyg och vad det innebär? Vem är det som drabbas mest av det?
Jo, vem är det som jobbar på förskolan? Jo, det är oftast kvinnor. De har fått ett nytt arbetsmiljöproblem. Och vem är det som mest lämnar och hämtar barn på förskolan? Vem är det som mest tar föräldraledighet eller VAB-dagar? Jo, det är kvinnorna. Det här är bara en sak som är ett bekymmer mer.
Jämställdhetsbonusen kunde ju ha blivit bra, men det var också ett regelverk som var väldigt krångligt och väldigt konstigt för att man skulle kunna få den. Men det är inte bara det. I svaret säger ministern att den som är deltidsarbetslös kan ni nu erbjuda en anställning med nystartsjobb.
Jag är jättenyfiken på att få veta hur det ska fungera i praktiken. Det skulle jag jättegärna vilja att ministern förklarar. De som har deltider är, som ministern säkert vet även om han inte vill kännas vid det, kvinnor.
Kvinnorna har inte fått det bättre nu i dessa lågkonjunkturer, för nu kommer de också bort från statistiken på Arbetsförmedlingen.
När de inte längre får a-kassa efter de 75 dagarna kommer det sannolikt inte bli så att de får stöd och hjälp för att få en modern arbetstid och en modern arbetsgivare som förstår att heltid måste vara en norm även för kvinnor.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Detta med deltidsstämpling i upp till 18 år kommer alltid upp. Jag skäms å arbetsgivarnas vägnar när man inte under 18 års tid kan fixa heltid åt dessa kvinnor som ofrivilligt har deltid.
Om det ska ta så lång tid att fixa en heltidstjänst, ska då den enskilde behöva betala den dåliga arbetsgivarens möjlighet att förändra en gammalmodig arbetsorganisation? Det är bedrövligt att den enskilde ska få ta det.
VAB-intyget är inte alls till för att se att det blir rätt person. Ni hade ett helt annat syfte med det, och det har visat sig att det inte alls har haft någon nytta där. Vårdnadsbidraget, som jag inte har nämnt, är ett fördärv för jämställdheten.
Jobbavdraget gynnar fler män än kvinnor, och det gynnar högavlönade mer än lågavlönade, för det är kronor och ören som vi handlar med och betalar med. A-kassereglerna har definitivt inte sett till att det har blivit mer jämställt i arbetslivet, genom både detta med sjuka barn, försörjningsansvar och beräkningsunderlaget.
Jämställdhetsbonusen är krånglig när det gäller ersättningen, och den betalas ut väldigt långt efteråt. Till sist: Jag fick inget svar på hur detta med hushållsnära tjänster ska gynna att den lågavlönade kan få ett heltidsarbete och förena familjeliv och arbetsliv. Det vore väldigt intressant att få höra vad ministern säger här.
Är det så att de som har hushållsnära tjänster - jag tänker speciellt på kvinnorna - har heltider och bra löner, och vem hjälper dem?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag kan inte tacka för svaret eftersom jag inte är en av interpellanterna. Men när jag hörde svaret reagerade jag på en del saker, bland annat att man tar upp regeringens skrivelse En jämställd arbetsmarknad där regeringens strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet redovisas. Vi hade i arbetsmarknadsutskottet en debatt om den skrivelsen den 11 mars.
Jag kunde inte få svar på mina frågor då, och nu tänkte jag att Sveriges finansminister säkert kan bättre och kan svara på dem. I skrivelsen finns det 68 punkter. Det kan låta som att det är väldigt bra. Men egentligen är det ingenting som driver på jämställdheten, utan det mest konkreta i skrivelsen är att regeringen ber att få återkomma först 2011.
Skrivelsens rätta namn borde egentligen vara: Regeringens strategi för hur vi tar från kvinnor och ger mer till män. Mina frågor som jag inte fick svar på vid den debatten är följande, Anders Borg: I skrivelsen står det att jobbskatteavdrag är en av strategierna, och då undrar jag hur det kan bli mer jämställt med jobbskatteavdrag.
Männen har ju fått mer skattelättnader än kvinnor. Det vet vi. Hur kan det bli mer jämställt med privatisering av till exempel vård, omsorg och apotek som upphandlas till stora börsbolag och ger kvinnor mycket sämre anställningstrygghet? Hur kan det bli mer jämställdhet när ni inför skattesubventioner på hushållsnära tjänster?
Kommer det att innebära att männen tar på sig en större andel av det obetalda hushållsarbetet eller omsorgen av barnen? Hur kan det bli mer jämställt för att regeringen har försämrat a-kassan? Det skriver ni också i den här skrivelsen, men det missgynnar kvinnor mer än män.
Hur kan det bli mer jämställt när man försämrar i våra trygghetssystem som finns när vi blir sjuka eller skadas på våra jobb? Vi vet att det drabbar fler kvinnor än män. Det är det här som ni räknar upp i er skrivelse, och det var en av anledningarna till att jag reagerade på svaret.
Jag tänker att det kan nog Sveriges finansminister svara på eftersom han nämner detta i interpellationssvaret. Skrivelsen är alltså inget som vi socialdemokrater alls ser driver frågan i rätt riktning. Sedan måste jag också reagera på Carl B Hamiltons tidigare inlägg.
Jag kommer från Västsverige. Jag vet mycket väl att män har drabbats oerhört hårt av arbetslösheten i Västsverige, vilket är något som vi socialdemokrater har följt med väldigt stor oro. Men den här debatten handlar om jämställdheten, och man måste våga se helheten.
Det är så att för varje hundralapp som männen får i lönekuvertet - och det sägs i svaret här att det är viktigt med jämställda löner - får kvinnorna 84 kronor. Tar man hänsyn till en massa olika faktorer blir det trots det bara 92 kronor för kvinnor. Det här handlar också om jämställdhet.
Det är män som just nu är hårdast drabbade av arbetslösheten, men vi vet att efter den arbetslösheten kommer välfärdssektorn att drabbas, och där jobbar mest kvinnor. Vi har sett att ni redan har lyckats få bort 25 000.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag ställde en mängd frågor till Sveriges finansminister Anders Borg, bland annat vilka möjligheter och strategier Sveriges regering har för ett jämställt arbetsliv.
Vi vet att kvinnor missgynnas mer än män av den borgerliga politiken, och jag tror ingen av de kvinnor som deltar i denna debatt känner att de fått svar av Anders Borg. I stället rabblar han upp en mängd statistikuppgifter. Alla vi som ofta använder oss av statistik vet att statistik är som en lyktstolpe, den belyser ett begränsat område, det som man vill ha belyst.
Precis så gör Anders Borg. Så gör man när man inte vill tala om de frågor som interpellationen egentligen handlar om. Jag ska ge Anders Borg en sista chans, men jag tror inte att han kan förklara det som regeringen har sagt ska öka jämställdheten i arbetslivet.
Hur kan det bli ökad jämställdhet genom jobbskatteavdrag, privatisering av apotek, vård och omsorg eller hushållsnära tjänster? Hur kan det bli ökad jämställdhet genom att man försämrat a-kassan, vilket missgynnar kvinnor mer än män? Detsamma gäller våra trygghetssystem, som också blivit starkt försämrade. Jag hoppas få svar på dessa frågor. Så till Carl B Hamilton.
Han vill diskutera många olika saker, men min tid räcker inte till det. Jag har dock aldrig sett Carl B Hamilton i en jämställdhetsdebatt i arbetsmarknadsutskottet då vi har mer tid till förfogande. Jag välkomnar honom till en sådan debatt.
Då ska jag gärna föra en debatt om både vita och svarta tjänster med RUT-avdrag där rika män säger att kvinnors jobb inte är värda att betala för om de inte får en skattesubvention.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, ministern för svaret! Det är ett svar som ger anledning till lite fler frågor, som jag hoppas att Sven Otto Littorin kan besvara under den här interpellationsdebatten. Min första fråga är: Hur kan jobbskatteavdraget påverka jämställdhetsarbetet? Du har nämnt lite grann men ingenting som visar på hur det kan påverka jämställdhetsarbetet.
Kan ministern också utveckla vad han menar med att man ska samverka för att minska lönegapet mellan kvinnor och män? Vi vet redan i dag att kvinnor har lägre lön än män. Och ju mer du har i inkomst desto mer får du av skattelättnader.
Eftersom kvinnor har mindre än män är det redan rika män som har fått mer på bekostnad av kvinnor med låga löner, deltidsanställningar och mer otrygga anställningar.
Särskilt kvinnor som är sjuka, arbetslösa, ensamstående med barn eller deltidsarbetande har fått betala ett oerhört högt pris med den här politiken, som gynnar männen. Ministern nämner också i svaret regeringens strategi för att främja jämställdheten på arbetsmarknaden. Trots att det är 68 punkter innehåller de inga konkreta förslag.
Det mest konkreta är att man ska återkomma 2011. Rapporten borde egentligen heta: Regeringens strategi för hur vi tar från kvinnor och ger till män. För det är det som rapporten egentligen handlar om. Ministern nämner också i sitt svar att man kan satsa på mångfald inom vård och omsorg. Det innebär alltså fler privatiseringar.
Privatisering av exempelvis äldreomsorgen har inte gett kvinnor vare sig bättre anställningsvillkor eller bättre löner utan mer deltider och delade turer och lägre lön. Låt mig ta ett levande exempel! För några veckor sedan träffade jag några kvinnor. De var uppsagda från sina tjänster på äldreboendet på grund av arbetsbrist.
Men de återanställdes på samma tjänster med lägre lön och lägre sysselsättningsgrad. De vikarierade nämligen på sina egna vikariat, hur man nu kan göra det. Jag undrar hur man över huvud taget kan tycka att det är bra och hur arbetsgivaren kan göra detta. Men regelverken har ändrats, så att man numera får göra så.
Arbetsuppgifterna var exakt desamma som tidigare. Men nu hade de fått lägre lön och lägre sysselsättningsgrad. Man kan ju fundera över varför det skulle klaras av snabbare. Jo, det är klart att bolaget skulle gå med vinst. Det är en vinst som varken gagnar de äldre eller de anställda eller Sverige.
För jag antar att den vinsten går utomlands, eftersom det är ett utländskt bolag. Monica Green nämnde tidigare det som stod i senaste numret av Kommunalarbetaren.
Mig veterligen finns det ingen arbetsplats där män jobbar där man mäter upp att toaletten ska ta 1 minut och 22 sekunder att städa, ett klassrum 5 minuter och 52 sekunder och en korridor 1 minut och 2 sekunder. Det är inte nog med att det ska gå snabbare och vara färre anställda. Det ska också bli lägre lön för dessa skolstäderskor.
De fick alltså en lönesänkning på 1 000 till 2 000 kronor. Det är oerhört mycket pengar. Och det är en lägre sysselsättningsgrad och fler arbetsuppgifter. Det är så här det ser ut för väldigt många kvinnor på arbetsmarknaden.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Något svar på hur jobbskatteavdraget ökar jämställdheten fick jag inte. Procent är inte detsamma som att få mer pengar i plånboken. Som jag sade tjänar kvinnor mindre än män. Då får män mer av detta än kvinnor. Då ökar skillnaden ännu mer i inkomst.
Det är mer värt kanske för att man är i behov av mer pengar, men det handlar om hur vi värderar kvinnor. Vi värderar inte kvinnors arbetsinsats på samma sätt som mäns. Det är ju det problemet är. Vi socialdemokrater, Vänstern och Miljöpartiet hade tagit fram en handlingsplan för att jobba med jämställda löner.
Den ville inte regeringen bereda. Den drog man tillbaka. Det hade säkert gjort att man kommit en bit på väg. Visst ska parterna sköta mycket, men en del av parten i den offentliga sektorn är vi själva, vi politiker. Vi har ett jättestort ansvar.
Det lyser med sin frånvaro. Jag vet också att man kan vara mer nöjd på vissa privata ställen. Men man måste vara väl medveten om att vi inte har samma yttrandefrihet i den offentliga och den privata världen. Historien förtäljer kanske inte riktigt hela sanningen när man jobbar i den privata sektorn.
Det handlar också om att kunna förena arbetsliv med familj. Barn behöver båda sina föräldrar. Jag tyckte också där att svaret på min interpellation var lite tunt. Jämställdhetsbonusen har inte slagit så väl ut, och den är väldigt krånglig. Jag måste fråga: Varför ska alltid män få mer betalt än kvinnor för att ta ansvar?
Så är det även när man blir förälder. Det är så det blir med jämställdhetsbonusen. Det hade varit intressant om man hade vänt på det och kvinnor skulle fått mer betalt för att de tar sitt ansvar, både på jobbet och i hemmet. Då tror jag att något skulle hända.
Vi som politiker måste våga påverka hur arbetsgivare och samhälle ska se på att både kvinnor och män blir föräldrar och att de båda har ett ansvar. Det tjänar alla på, inte minst barnen. De behöver både sin mamma och sin pappa. Vi måste ändra på att kvinnor diskrimineras när de blir föräldrar och män premieras när de blir föräldrar.
Det borde ses från samhällets och arbetsgivarens håll som något positivt med gemensamt föräldraskap. Det är faktiskt framtidens arbetskraft. Hur kan hushållsnära tjänster hjälpa till med jämställdhetsarbetet? Kommer männen att ta större ansvar för hem och barn då?
Vi tror att heltid för kvinnor och rättvisa löner är bra för jämställdhetsarbetet, både i hemmet och på jobbet. Hur blir det ett bättre jämställdhetsarbete utifrån den här skrivelsen med vårdnadsbidrag, en a-kassa som missgynnar kvinnor och ofrivilliga deltider?
Det är ändå det som ni rapporterar om i skrivelsen som är en framgångssaga för att jämställd arbetsmarknad ska råda i Sverige.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Nu hoppas jag att jag kan få ställa en samvetsfråga till statsrådet Littorin. Jag undrar om ni inte håller er till sanningen eller om ni har brist på kunskap. Hur kan ni få det till att jobbskatteavdraget ökar möjligheten till att jämställdhetsarbetet går framåt?
Eftersom vi vet att kvinnor som grupp tjänar mindre, och vi vet att män som grupp tjänar mer blir det ju mer till männen än till kvinnorna med jobbskatteavdraget. Det vet vi. Därför undrar jag: Håller ni er till sanningen eller är det okunskap? Jag kan bara ta mig själv som exempel.
När jag jobbar på en förskola med den lön man har där får jag inte samma jobbskatteavdrag som jag har som riksdagsledamot, och jag kan i alla fall räkna på dessa siffror. Jag tycker också att vi politiker har ett jätteansvar att fixa det man kan fixa, och det kan vi i den offentliga sektorn.
Det är fullständigt oacceptabelt att kvinnor får en sysselsättningsgrad på 68,235 procent. Jag vet inga män som har en sådan sysselsättningsgrad.
Jag har inte fått svar på mina frågor om hur det blir ett bättre jämställdhetsarbete med jobbskatteavdraget, hushållsnära tjänster, vårdnadsbidrag, a-kassa och ofrivilliga deltider. Den gemensamma bördan för hem och familj vet vi att kvinnan tar i högre grad än männen.
Vi vet också att när män får mer ledig tid gör de den tiden till sin egen, men när kvinnor får mer tid ger de den till den gemensamma bördan. Det talar all statistik för.