Mikael Damberg (S):
Jag skrev den här interpellationen eftersom jag blev ganska förvånad över regeringens slarviga hantering av frågan om att inrätta den nya speciallärarutbildningen. Jag har också förstått att jag inte är ensam om att vara förvånad över att regeringen valde att göra på det här sättet. Bakgrunden är att regeringen beslutade att återinföra speciallärarutbildningen och två månader senare tog beslut om att ge nio lärosäten rätten att bedriva utbildningen från och med i höst.
Men regeringen hoppade över att låta Högskoleverket och deras expertbedömning komma med synpunkter innan man fattade beslut om vilka lärosäten som skulle få utbildningen. Detta är ganska unikt. Utbildningsutskottets ledamöter besökte Högskoleverket den 6 maj 2008. Då klargjorde universitetskansler Anders Flodström att han var kritisk till regeringen på den här punkten.
Han ogillade att man inte inhämtar en kvalitetsbedömning från myndigheten innan beslut fattas om lokalisering. Högskoleverket berättade vidare att detta var första gången sedan 1977 som en ny sådan här examen har utlokaliserats utan prövning. Man kan fundera över vilka starka skäl som kan ha funnits till varför regeringen gjorde som den gjorde.
I ministerns svar säger han att detta är en viktig del av regeringens skolpolitik. Ja - men nya utbildningar är väldigt ofta en del av den sittande regeringens politik, och man har en ordning med expertutlåtande just för att politiken inte ska in och styra i högskolornas verksamhet. Man ska i stället låta Högskoleverket komma med ett expertutlåtande för att se vilka utbildningar som de facto är bäst.
Högskoleverket framhöll vidare att detta var extra märkligt just nu eftersom vi aldrig tidigare haft en så gedigen kunskap om sektorn som i dag. Högskoleverket framhöll också att det inte självklart är så att de lärosäten som i dag bedriver specialpedagogutbildning per automatik är bäst lämpade eller har fullständig kompetens för att bedriva en speciallärarutbildning. Det är ju två olika utbildningar.
De berättade också att de har samma erfarenheter när det gäller processen kring den nya civilekonomutbildningen alldeles nyligen där några av lärosätena inte hade den kompetens inom till exempel redovisningskunskap som den nya utbildningen krävde. Jag vill därför ställa följdfrågan: På vilket sätt arbetade regeringen med kvalitetsprövningen innan man fattade sina beslut? Vilken rutin använde man för att bedöma vilka lärosäten som skulle få den här utbildningen?
Högskoleverket har sin rutin för hur det här arbetet ska skötas. Jag ställde tidigare en skriftlig fråga och blev lite förvånad över svaret. Därför följer jag upp detta nu. Den gången svarade ministern skriftligt att det var bråttom att komma i gång med den här utbildningen. Jag vill fråga ministern: Hur lång tid extra hade det tagit för Högskoleverket att göra en expertgranskning av utbildningarna? Hur lång tid hade det förskjutit processen?
Nu rev man i stället upp en princip som har gällt sedan 1977 i högskolevärlden. Fru talman! Det korta svaret är ja på den första frågan och nej på den andra, säger ministern. Det är ett väldigt märkligt svar. När det gäller den första frågan hoppades jag att ministern skulle säga att detta var fel och att man gjort detta för slarvigt, precis som en del andra frågor som regeringen slarvat igenom.
När ministern sedan svarar nej på den andra frågan blir det helt obegripligt. Vad är det som säger att regeringen inte har en angelägen utbildning som man vill starta om ett år och som det är bråttom med? Det brukar nämligen vara så i politiken; man vill genomföra sin politik. Man har lanserat en helt ny princip här. Jag tycker, fru talman, att det är allvarligt att ministern inte verkar inse att han genom sitt agerande har skadat tilltron till det kvalitetsvärderingsarbete som Högskoleverket gör av landets högskoleutbildningar.