Fredrik Olovsson (S):
Vi lägger nu bakom oss en höst vars like aldrig tidigare skådats i svensk politisk historia. Beredningen av rambeslutet och statens budget har inte varit något undantag. Socialdemokraternas hållning har varit konsekvent, och den är vid det här laget ganska väl känd. Men jag tycker att den förtjänar att upprepas.
Jag ska därför redogöra för vår uppfattning även här i kammaren. Det är nu mer än tre månader sedan valet i september, och Sverige står ännu utan ny regering. Vägen framåt är alltjämt oklar. Dagens sammanträde här i kammaren inleddes ju med just statsministerfrågan.
Utgångspunkten för allt vi gör nu borde vara att Sverige åter ska få på plats en handlingskraftig regering som kan tolereras av riksdagen. Det gäller även arbetet med statens budget. Så fort en sådan regering har tillträtt kan och bör den lägga fram ett förslag om ändringsbudget på riksdagens bord.
För oss socialdemokrater handlar det nu om att skapa en praxis som är hållbar och lämplig.
Hur kammaren väljer att agera här i dag är inte bara en fråga om den ekonomiska politiken för det kommande året, eller mer sannolikt den ekonomiska politiken tills en ny regering lägger fram en ändringsbudget, utan dagens beslut handlar också om att bidra till en konstitutionell praxis som utgår från att arbetet med att ge landet en regering måste väga tyngre än kortsiktiga politiska segrar, framför allt om dessa dessutom komplicerar regeringsbildningen.
Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag. Herr talman! I kontrast till vårt synsätt har det formerat sig en riksdagsmajoritet bestående av Moderaterna och Kristdemokraterna, vars reservation nu kan gå igenom med Sverigedemokraternas stöd efter de besked vi fått här i dag. Det är ett underlag som inte har tillräckligt stöd här i kammaren för att bilda en regering.
Detta har prövats i en statsministeromröstning i riksdagen, där som bekant en tydlig majoritet röstade nej till en regering med moderater och kristdemokrater, inte minst därför att en sådan kräver stöd av Sverigedemokraterna. Nu försöker samma minoritet som då visade sig sakna det parlamentariska underlag som krävs för att bilda regering och därmed styra landet ändå driva igenom sin ekonomiska politik.
Detta gör man utan att det egentligen finns någon plan för vad som ska hända sedan. Vi tycker på principiella grunder att det här är ett tveksamt agerande. Men det för också med sig en del praktiska problem. Eftersom de här tre partierna föregriper regeringsbildningen vet ju ingen hur länge förslagen kommer att gälla. Detta är inte att skapa goda förutsättningar för välfärdens verksamheter, för myndigheter eller för människor och företag.
Under beredningen har det också framkommit stora formella brister i budgetförslagen. Jag tänkte ge några sådana exempel. I ett försök att kompensera pensionärer för den vidgade klyftan i pensionärsskatten fanns ett förslag som skulle ge en marginalskatt på 3 000 procent för vissa grupper. Den beräknade offentlig-finansiella kostnaden för att införa en skatterabatt för redan anställda visade sig vara för låg.
Förslaget om höjd skatt på elproduktion genom vindkraftverk visade sig vara mycket mer komplicerat än förväntat och fick skjutas på framtiden. Listan skulle kunna göras längre, men jag ska stanna där och konstatera tre saker. För det första bedyrade Moderaternas och Kristdemokraternas ledningar när deras motioner presenterades för två veckor sedan att allt däri var korrekt och genomförbart. Det stämde inte.
Tack vare riksdagens och Regeringskansliets tjänstemän samt myndigheter har många brister och fel upptäckts, vilket är bra. Det är naturligtvis en del av processen. För det andra kan jag dock konstatera, med tanke på att processen har varit extremt kort och mycket sammanpressad, att man bara kan ana vad som ännu inte har uppdagats. Detta är inte en optimal process för att ta fram en statsbudget.
För det tredje - och detta måste vara helt unikt - ska riksdagen fatta beslut om ramarna utan att fullt ut ha fått samlad information om vad de innebär för varje anslag. Men det är det som är själva grunden som bygger upp budgeten. Det är där politiken ska genomföras. Nu har det sprungit moderata riksdagsledamöter med nya siffror och nya texter till utskottens möten.
Man har inte riktigt haft koll på vad man sysslar med. Det är inte en rimlig ordning, om tanken är att vi ska ha en tydlig, transparent och genomarbetad budget för staten.
Vad vi har att ta ställning till är å ena sidan en budgetproposition på tusentals sidor som har arbetats fram av hundratals tjänstemän på Finansdepartementet och Regeringskansliet under flera månader och å andra sidan en reservation som innehåller stora skattesänkningar och oklara nedskärningar och som har skrivits ihop under några hektiska dagar utifrån två budgetmotioner. Var och en får dra sina egna slutsatser.
Herr talman! Därmed säger vi inte att oppositionspartier och andra partier som inte sitter i regeringsställning inte ska lägga fram egna budgetmotioner. Det är förstås ett självklart och centralt inslag i alla öppna demokratier att oppositionen presenterar sitt alternativ. Det är ju inte ens otänkbart att man röstar igenom en annan ekonomisk politik än den som en regering lägger fram.
Det har hänt i Sverige, och det händer i andra länder. Men det som är den normala följden av detta är att regeringen avgår och att den nya regeringen, som har vunnit omröstningen, träder till eller att man genomför ett nytt val. Vi har dock som bekant en övergångsregering, som varken får avgå eller kan utlysa ett extraval. Det för mig tillbaka till det jag började med att tala om, nämligen att Sverige behöver få på plats en handlingskraftig regering.
Vad Sverige däremot inte behöver är mer av kortsiktighet, mer av planlöshet och mer av oreda. Den socialdemokratiska riksdagsgruppen kommer därför att rösta för övergångsregeringens förslag till statsbudget i dagens votering.
Vi gör detta samtidigt som vi tänker fortsätta våra ansträngningar att nå en blocköverskridande samsyn för att få en regering på plats på rätt sida om anständighetens gräns, så att den kan lägga fram en ändringsbudget och slå fast en långsiktig ekonomisk politik för hela denna mandatperiod som medborgare, företag, myndigheter och kommuner kan förhålla sig till. Herr talman!
Låt mig avslutningsvis säga några ord om den politiska inriktning som vi socialdemokrater gärna ser i en sådan ändringsbudget, som förr eller senare kommer att behöva läggas fram. Det handlar om nödvändiga och viktiga reformer - förslag som syftar till ökade resurser i välfärden i kommunerna i en tid när Sverige får hundratusentals fler gamla och barn i behov av skola och omsorg.
Det handlar om reformer för att fortsätta att höja takten i etableringen av människor som står långt ifrån arbetsmarknaden. Det är en politik som driver på byggandet av hyresrätter som människor har råd att bo i. Det handlar om fler skarpa investeringar för att komma till rätta med vår klimatomställning, om reformer som ökar friheten för landets barnfamiljer och inte minst om höjda pensioner för dem som har jobbat ett långt arbetsliv men som ändå har en alltför låg pension.
Det är fullt möjligt att genomföra en sådan politik därför att vi under fyra år har vänt stora underskott till överskott och fått ned statsskulden till dess lägsta nivå sedan 1977. Nu när vi står väl rustade inför lågkonjunkturer eller andra utmaningar bör styrkan i svensk ekonomi användas för att bygga samhället starkare och göra Sverige till ett tryggare land för alla.
Men ska så bli fallet behöver Sverige få en handlingskraftig regering på plats. Det borde vara fokus för riksdagen också denna dag.