Thomas Östros (S):
Jag och Mariam Osman Sherifay delar inställning till hur vi bör jobba vidare. Jag måste säga att jag också ligger väldigt nära de diskussioner som Ana Maria Narti har - om risken för stigmatisering och risken för att vi målar upp en bild av verkligheten som endast kommer att förstärka segregation och utanförskap. Men jag tror också att vi är överens om att det inte får förhindra en väldigt aktiv inspektion för att avslöja missförhållanden.
Jag tror inte att det är särskilt fruktbart att som Ana Maria Narti ha uppfattningen att kommunerna är konkurrenter. Vi har ju valt att ordna vårt samhälle så att den demokratiska organisation som vi alla tillhör, som finns närmast oss i vardagen, är kommunen. Det är kommunen som vi här i riksdagen har givit ansvaret att se till att alla våra barn och ungdomar får en bra utbildning.
Det har vi inte gjort för att vi har givit det till någon konkurrent eller någon särskild aktör utan för att det är den demokratiska organisation som kan ta det ansvaret. Vem ska annars ha det ansvaret om demokratin över huvud taget ska vara inblandad? Jag tror att det är oerhört ofruktbart att se det så. Vi ska i stället driva på våra kommuner och uppmuntra dem.
Vi ska gärna genom riksdagsbeslut se till att de inser att det är en skyldighet att se alla skolor i kommunen som en gemensam angelägenhet, de kommunala skolorna och de fristående skolorna. Vi ska se till att involvera alla skolor i vidareutbildning, kvalitetsutveckling, uppföljning och utvärdering. Så kommer vi också ifrån den stigmatisering och de ökande klyftor som vi annars får.
Det är också min idé när det gäller hur vi ska jobba med fristående skolor på konfessionell grund. Det är inte så att vi har någon möjlighet att förbjuda sådana skolor. De är tillåtna enligt internationella konventioner. Vår möjlighet att diskutera detta gäller om vi ska ge dem offentliga bidrag eller inte. Det finns en stark opinion i vårt samhälle som tycker att vi inte ska ge dem offentliga medel. Mitt argument mot det är att det skulle skapa ännu mer isolerade miljöer, mer av stigmatisering och större utanförskap.
Vi riskerar åtminstone detta. Därför måste vi arbeta med öppna miljöer, mera dialog, mer av tuff inspektion från Skolverket men också mer aktiva kommuner, som är ansvariga för att alla barn och ungdomar ska ha samma rättigheter. Det är en väg som jag vill vandra.
Jag har också sagt, vilket jag nu har blivit anmäld till konstitutionsutskottet för, för att uttrycka en politisk uppfattning, att det kan komma till en punkt där det politiska läget är sådant att vi måste säga att det inte går att finansiera skolor på konfessionell grund, för det gick inte att hitta ett sätt att göra det på som innebär att vi kan känna oss trygga med att barnen får en bra utbildning. Där är vi inte, men den här dialogen måste vi föra med människor, för det är det här människor funderar på: Är det rimligt?
Det man är rädd för är vad som händer med världsbilden och vad som händer med respekten för andra om vi får alltmer av grupperingar på den kristna sidan, på den muslimska sidan och bland andra religioner som väljer att isolera sig från varandra. Om vi inte möter varandra längre från olika bakgrunder, religioner och kulturer - vad händer då med vårt gemensamma samhälle och vårt gemensamma ansvar för varandra? Det är en relevant diskussion som vi måste föra. Den är komplicerad.
Det är lätt att det piskas upp väldigt starka opinioner. Men den måste föras. Och regeringens bidrag är att ett nytt skolverk arbetar på ett helt nytt sätt, mycket tuffare och mer aktivt, också med de skolor som pekas ut i de här debatterna, genom att genomföra inspektioner, genom att driva på för att få kommunerna att involvera alla skolor och ta ett ansvar för alla skolor inom sitt område och genom att föra en öppen dialog med människor om skolans utveckling och de fristående skolorna.
Vi har inte majoritet i riksdagen för de förslag till skärpningar som vi vill genomföra. Det kommer vi naturligtvis att gå till val på, men jag utesluter inte att ett och annat parti också kan komma till sans när det gäller att införa rimliga skärpningar.