Torbjörn Björlund (V):
Det här är en interpellation som är väldigt intressant för många av oss. Det kan man se, eftersom många har satt upp sig på talarlistan. Många av oss är berörda av den ideella sektorn, det ideella föreningslivet och inte minst, som man ser här, idrottsrörelsen. Idrottsrörelsen är den största delen av den här ideella föreningsrörelsen. Det gör naturligtvis att många berörs av det här.
När man läser finansministerns svar kan man känna viss oro. Man pratar om ambitioner, och man pratar om andra saker. Det är väldigt vackra ord. Men det handlar om att komma upp till bevis. Det ska bli intressant att se vad som kommer ut av det här från regeringens sida, framför allt från finansministerns sida, när det gäller att klara ut den här situationen. Vi vet, som sagt, att det här är en väldigt stor fråga för hela den ideella sektorn, framför allt idrottsrörelsen.
Om man pratar idrott handlar det kanske om att vi inte har någon homogen idrottsrörelse. Det finns naturligtvis föreningar som klarar de här sakerna, men det finns väldigt många som inte gör det. Till allra största delen är det ideellt arbetande människor i den här rörelsen som hanterar det här. Då handlar det alltså om två frågor. Det handlar om ekonomin, vad det kommer att kosta för idrottsrörelsen. Det andra är kanske ännu svårare: Hur hanterar man de här förutsättningarna för en vanlig föreningskassör?
Vi har i dag en situation där den svenska idrottsmodellen eller den nordiska idrottsmodellen i sådana fall är hotad av de här EU-direktiven. Det vore tacksamt om vi på något sätt, någon gång, kunde få se att man tog strid mot EU. Det här är ett utmärkt tillfälle att göra det, att visa vad vi står för, att vi är annorlunda i det här landet när det gäller idrott och ideell verksamhet än man är i andra länder och att det är vi som ska bestämma över vår egen idrottsrörelse och våra ideella föreningar.
Just den här utvecklingen när det gäller EU, att EU många gånger försöker styra och påverka, att det finns regelverk som vi måste följa och så vidare, skapar också ett starkt motstånd mot EU. Det ska man inte missa. Jag tycker naturligtvis att det är bra, för jag tycker att EU är en hybrid som vi så småningom ska lämna, men det är min synpunkt.
Just den här förändringen, som skulle kunna komma, av verksamheten, som då blir styrd av ekonomi och byråkrati, kan faktiskt leda till en större kommersialisering av idrotten. Den ideella verksamheten kan ta så mycket stryk att man tappar den. Man köper då idrott i stället, för då kan man hantera den här situationen på ett sådant sätt att man klarar ut det här. Just den här biten tycker jag att man ska ta hänsyn till.
Man kan också titta på de undersökningar som har gjorts där idrotten själv har tittat på vad som händer om man genomför de här förändringarna. Det kommer att bli många människor som inte går in i idrotten. Det var någon som var uppe här förut och sade att det är jättesvårt att rekrytera människor till ideell verksamhet, för det här är svårt att hantera. Dessa människor är inga proffs. Byråkratin är kanske egentligen den stora frågan i det här, hur man ska hantera den biten.
Därför tycker jag att finansministern verkligen ska lyssna på dem som har varit ute i den här debatten, framför allt Riksidrottsförbundet, som är i gång med det här och varnar för vad som kan hända. I svaret från finansministern talas det om en helhetsbedömning. Det är oroväckande. För ska man som helhet klara ekonomin kan det innebära att man får stora föreningar som klarar sig och små föreningar som slås ut. Det är en oerhört oroväckande utveckling om man tittar på den svenska idrottsmodellen.
Jag tycker alltså att det är bra att man tar upp detta. Och, som någon sade förut, det ska bli intressant att se om det kommer någonting även i budgetdebatten när det gäller vårpropositionen så småningom.