Gustav Fridolin (MP):
Regeringen gör insatser för att komma till rätta med lärarbristen och för att öka attraktiviteten i läraryrket. Vi genomför just nu en nationell samling för läraryrket där vi är beredda att tillskjuta 3 miljarder för att ge parterna möjlighet att höja lärares löner. Det är alltså lite mer än dubbelt så mycket som hela karriärtjänstmodellen som fortsätter att byggas ut enligt vad den första planeringen innebär, så det är klart att det är en stor insats för att höja attraktiviteten i läraryrket.
Erik Bengtzboe sammanfattar det som att det är självklart att många timmar av bra kvalitet är bättre än få timmar av dålig kvalitet. Ja, det är självklart. Problemet är bara om antalet timmar riskerar att påverka kvaliteten i timmarna negativt. Det är den frågan vi måste ställa oss när vi nu ska hantera det tillkännagivande som riksdagen har gett oss.
Om det blir samma mattelärare som på skolorna avkrävs fler timmar riskerar de att behöva ta den tiden någonstans ifrån. Risken är då att man behöver ta det från sin för- och efterarbetestid, alltså just den tiden där man kan skapa kvalitet i undervisningssituationen och just den tiden där man jobbar enskilt med den elev som behöver extra stöd vid sidan av lektionen, alltså precis de eleverna som Erik Bengtzboe brinner för och talar om i denna debatt.
Det är precis därför vi måste ställa oss de här frågorna innan vi fattar beslut om timplanen. Vad innebär kravet? Hur ska det finansieras? Hur ska vi säkerställa att det leder till att vi får fler timmar av bra kvalitet, att nya krav inte leder till att kvaliteten i de timmar som finns i skolan i dag påverkas negativt?
Jag har varit tydlig med att jag vill att vi ska kunna bli överens om en timplan för grundskolan. Anledningen till det är kanske lättast att söka i det meningsutbyte vi precis hade om insatserna för att motverka kränkningar och stärka fortbildningen för lärare.
Där påpekade vi i enighet vikten av att regeringens och statens insatser för skolan är strukturerade och tydliga och att man som huvudman vet vad man har att förhålla sig till. Det har alltför länge varit så i skolpolitiken att nya direktiv och krav ständigt har uppkommit. Det har förändrats, dag efter annan, vad som gäller för den enskilda huvudmannen i den enskilda skolan.
Det har skapat en upplevelse bland huvudmän och rektorer av att man kan spekulera i om statens krav egentligen håller och hur länge de kommer att hålla innan de förändras nästa gång. När den upplevelsen finns lägger vi inte grunden för bästa möjliga skolutveckling.
För att säkerställa att en ny timplan verkligen tas emot väl i skolsystemet, att skolorna får möjlighet att bygga upp den bästa kvaliteten att fylla timmarna i timplanen med - det måste ändå vara syftet - är det av avgörande vikt att vi skapar en bred uppslutning bakom den.
Om det blir så att skolorna är osäkra på vilken timplan som egentligen gäller, hur länge den kommer att gälla, när nästa förändring kommer, när nästa ämne ska få några nya timmar, när nästa ämne ska avskaffas, när nästa ämne ska läggas till eller dras ifrån, då kommer inte skolutvecklingen med systematiskt kvalitetsarbete och kvaliteten i de enskilda lektionerna att påverkas positivt.
Det är just därför vi behöver de breda samtalen, och det är därför som regeringen är så glad över att de borgerliga partierna har gjort klart att de är beredda att delta i sådana samtal. Jag hoppas att samtalen är konstruktiva. Ingångsvärdena är, för att svara på Erik Bengtzboes fråga, precis som vi beskriver dem i den uppgörelse som partierna har. Det är ett uppdrag som gick till Skolverket och som nu har avlämnats till regeringen.