KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Tiefensee (C):
I direktiven till utredningen om en fossiloberoende fordonsflotta slår regeringen fast att de generellt verkande styrmedlen som sätter pris på utsläppen av växthusgaser ska utgöra grunden för omställningen.
Därutöver kan man behöva komplettera med styrmedel som är riktade och som framför allt främjar teknikutveckling. Jag var inne lite grann på det vi hade tidigare. Då hade vi styrmedel eller definitioner som inte främjade teknikutveckling, utan det var miljöbra bara för att det var en teknik. En hybridbil, en Lexus som då kostade ca 300 000 och i dag kostar ca 1⁄2 miljon, var en miljöbil oavsett hur mycket fossila bränslen den drog.
Det tog inte Anders Ygeman upp i sin interpellation, och jag förstår det. Det är kanske en svart historia. Det är ingen skön historia för en tidigare socialdemokratisk regering. Utredningen ska titta på energieffektiviseringar och hur man ställer om från fossila bränslen till förnybara bränslen och elektrifiering.
Sedan skriver man också att styrmedel som stimulerar introduktion av energieffektivare fordon är viktiga komplement till styrmedel som minskar utsläppen av växthusgaser. I detta lägger jag in något som Centerpartiet förordar och som också innebär en utveckling av supermiljöbilspremien som Anders Ygeman sågar här. Jag tolkar Anders Ygeman så att han också sågar själva målet i sig.
Vi tycker att man ska ha ett premiesystem där supermiljöbilspremien är den högsta premien, men det ska också innebära avgifter för bilar som inte är klimateffektiva. Frankrike har ett sådant system. Det är ett exempel som man tydligt kan läsa ut ur utredarens direktiv. Det förvånar mig att Anders Ygeman står här och i princip sågar målet.
Roger Tiefensee (C):
Grunden till denna interpellation är enligt interpellanten själv ett initiativ från Greenpeace. De har anmält regeringen till EU-kommissionen för ett påstått brott mot EU:s art- och habitatdirektiv. Det handlar, som de uttrycker det, om brister i skyddet av marina Natura 2000-områden.
Jag delar både Helena Leanders engagemang för Fladen och Lilla Middelgrund och hennes åsikt att de är två av Sveriges mest värdefulla marina områden, precis som hon framför i interpellationen. Av miljöministerns svar framgår också tydligt att art- och habitatdirektivets regler om skydd av Natura 2000-områden genomförts i svensk rätt genom framför allt miljöbalken.
Sedan den 1 januari 2009 tillämpas miljöbalkens bestämmelser om Natura 2000-områden fullt ut också inom Sveriges ekonomiska zon, vilket har betydelse för både Fladen och Lilla Middelgrund. I enlighet med art- och habitatdirektivet krävs det enligt miljöbalken tillstånd för att bedriva verksamheter som kan skada de värden som skyddas i ett Natura 2000-område.
Det finns inget som undantar fisket från denna tillståndsprövning. Det är länsstyrelsernas ansvar att som tillsynsmyndighet fullfölja detta. Det har gällt sedan 2009. Går man in på Greenpeaces hemsida i dag - Greenpeace är alltså upphovsorganisationen till denna interpellation - ser man dock att de tolkar miljöministerns korrekta och välkomna svar som en nyhet. Det har alltså gällt sedan 2009. Min fråga till interpellanten är om det även är en nyhet för Helena Leander.
Roger Tiefensee (C):
Jag ställde frågan till Helena Leander om det som verkade vara en nyhet för Greenpeace var en nyhet också för henne, att det är fullt möjligt att reglera detta i lagstiftning sedan 2009. Och jag tolkade Helena Leanders påstående i det andra replikskiftet, att problemet inte är lagstiftningen, som ett halvt erkännande.
Ändå påstår Helena Leander i sin interpellation att eftersom man inte reglerat skadlig verksamhet i dessa områden bryter Sverige mot habitatdirektivet. Att just använda ordet man är väldigt insinuant. Det kan vara länsstyrelsen och det kan vara regeringen.
Men hon avslutar interpellationen med att när regeringen inte ens förmår att leva upp till EU:s krav och ge tillräckligt skydd åt våra marina Natura 2000-områden blir det svårt att ta regeringens prat om havsmiljösatsningar på allvar. Jag tror inte att vi är så oense. Men Helena Leander tar ett tydligt initiativ från Greenpeace, gör det till sitt eget och skruvar det sedan några varv till för att ta politiska poänger på det.
Det tycker jag är synd, för jag tycker att vi gemensamt i Sveriges riksdag ska vara stolta över att vi sedan alliansregeringen tillträdde har en havspolitik. Och vi har ett havsanslag i budgetpropositionen. Det fanns inte före 2006. Vi har ett anslag, och vi har en utpekad politik på havsmiljöområdet. Det är jag stolt över, och jag tycker att vi gemensamt ska vara stolta över det. Sedan kan vi rätta till och se till att myndigheter verkligen är medvetna om det uppdrag de har.
Det kan väl vara ett positivt resultat av den här interpellationsdebatten att ansvaret är tydligt.
Roger Tiefensee (C):
Tack, Jens Holm, för frågorna! Först var det en fråga om ramverket och hur den gröna fonden ska fyllas med innehåll. Jag sade i mitt anförande att Sveriges och den svenska regeringens prio ett har varit att få ramverket för den gröna fonden på plats. Vi tycker inte att det är ansvarsfullt att lova ut eller skicka i väg pengar och inte veta var de hamnar och inte veta att de får effekt. Vi är rädda om skattebetalarnas pengar.
Ramverket formades under klimatförhandlingarna. Nu när ramverket är på plats kan vi börja fundera över hur vi ska hitta nya finansieringskällor. Sedan var det klimatmålen.
Jag tycker inte att Storbritanniens mål om en minskning med 80 procent till 2050 är bättre än Sveriges mål om noll utsläpp netto. Jag vidhåller att vi har Europas mest ambitiösa klimatmål. Sedan kan du ju mäta till 2020 eller så. Vi har ännu inte några mål för 2030 och 2040. Men det är väldigt osäkert vad till exempel Storbritannien ska göra efter 2030.
Roger Tiefensee (C):
När det gäller höjd avgift på CDM tog jag exemplet att avgiften i dag går till anpassningsfonden. Mitt exempel gick ut på att vi skulle kunna höja den avgiften och föra över till den gröna fonden. Det var klargörande i den delen. Jag tycker att Jens Holm inte är riktigt trovärdig när han ena gången dissar CDM:s varande och nästa gång vill höja avgiften på CDM för att finansiera anpassning eller klimatinvesteringar.
Jag får det inte att gå ihop. Sedan gällde det Storbritanniens mål och Sveriges mål nettonollutsläpp. Det handlar om olika sektorer. Jag är från Sörmland, och SSAB i Oxelösund är den största punktkällan av koldioxid. Kol är en aktiv del i ståltillverkningen. Jag tror och tycker att vi ska ha en stålindustri även 2050, och då behöver andra sektorer vara netto minus - därav netto noll.
Det är inte nollutsläpp. Med nollutsläpp har du stängt SSAB i Oxelösund, och det vill inte jag göra.
Roger Tiefensee (C):
Ja, fem myror är fler än fyra elefanter. För mig är netto noll till 2050 mer än minus 80 procent. Även om Naturvårdsverket har haft olika scenarier ser jag att vi inte ska nå målet 2050 med internationella utsläppskrediter. Då når vi inte de globala utsläppsmålen.
Däremot tycker jag att det är helt rätt att vi har en del av vårt mål nu, med att vi köper internationella utsläppskrediter, för då bidrar vi till fungerande klimatmarknader. Det var en viktig del av Kyotoprotokollet. Jag tror att det kommer att vara en viktig del av klimatöverenskommelsen från 2015.
På så sätt bidrar vi, med höga mål och genom att vi köper utsläppskrediter på en global marknad, till att vi får fungerande klimatmarknader. Det kommer att innebära att vi också kan få ett globalt bindande avtal. Färdplan 2050 är ett klimatramverk. Jag tror inte att skillnaderna är så stora.
Färdplan 2050 är mer inne på vad vi behöver göra. Klimatramverket är inne på hur vi administrativt ska fixa det. I Färdplan 2050-arbetet kommer det att vara viktigt att bryta ned mål sektor för sektor, precis som Storbritannien gör.
Det som är intressant, och som det skulle vara intressant att höra Helena Leanders syn på, är att Storbritannien köper utsläppskrediter om de inte når sina mål. Det är semantik. Om de inte når sina mål måste de köpa utsläppskrediter för att kompensera det. Vi har för 2020-målet valt att lägga en del av våra mål i utsläppskrediter. Storbritannien lägger utsläppskrediterna i efterhand om de inte når sina mål.
Roger Tiefensee (C):
Jag kan upprepa det jag sade i mitt första inlägg i det här replikskiftet. Det Centerpartiet och jag förordar är ett scenario där vi inte uppnår 2050-målen med utsläppskrediter. När vi däremot säger netto noll innebär det att när vi sätter upp sektorsmål för att till exempel kunna ha en stålindustri i Sverige behöver andra sektorer ha negativa utsläpp.
Det kan handla om skogen, om jordbruket och om andra sektorer. Det kan till exempel vara ett biobränsleeldat kraftvärmeverk där man tar in biokolet och koldioxiden åker ut. Aga kan göra gas till kolsyra av det, man kan göra metanol eller man kan skicka ned det i berggrunden och göra CCS-teknik.
I vilket fall som helst behöver man få vissa sektorer som har ett nettoupptag av koldioxid. Just sektorsmålen är den stora likheten mellan hur regeringen avser att jobba med Färdplan 2050 och hur Storbritannien jobbar. Jag vill varna Helena Leander för att göra en blåkopia av Storbritanniens arbete.
Till exempel bygger Storbritanniens mål med klimatarbetet på att man subventionerar kärnkraft. Det har jag inte hört Helena Leander säga något om i sitt anförande. Jag vill varna. Vi ska lära oss av andra länder, men vi ska inte översälja andra länders arbete. I stället ska vi dra goda erfarenheter och använda dem i vårt eget arbete.
Roger Tiefensee (C):
Jag lyssnade också på vad Lars Hjälmered sade. Han sade att EU ska skala upp till minus 30 procent som en del i en internationell överenskommelse. EU:s internationella klimatstrategi formades inför Köpenhamnsmötet 2009. EU:s åtagande där var minus 20 procent, och strategin var att om det blev ett internationellt avtal skulle vi skala upp till minus 30 procent i efterhand.
Jag menar att EU behöver kunna komma till internationella klimatmöten och ha mandatet att antingen inför eller under mötet kunna gå upp till 30 procent. Löftet om att i efterhand höja till minus 30 är inget spelkort längre. Det ger inte effekt. Jag såg det väldigt tydligt. Det är två saker man behöver kunna ge vid ett klimatmöte.
Det är antingen utsläppsåtaganden eller finansieringsåtaganden.
Roger Tiefensee (C):
Som jag sade formades EU:s klimatstrategi inför klimatmötet 2009 och gällde till 2012. Just nu är det lite limboläge när det gäller vad som är EU:s klimatstrategi.
Vi håller på och formar den, och det är just därför jag säger att EU måste ha ett mandat att vid ett kommande klimatmöte, helst nu i Warszawa i december, kunna spela ut ett kort som är aktivt och inte bara gäller åtaganden i efterhand. Jag ser inga skillnader mellan Centerpartiets och Moderaternas hållning i detta.
Vi vill använda detta med att gå från 20 till 30 procent som en aktiv möjlighet i internationella klimatförhandlingar. Min erfarenhet från förhandlingen i Doha var att det inte duger att bara säga att andra måste göra först och så gör vi i efterhand, utan vi behöver vara först.
Roger Tiefensee (C):
Jag tackar Johan Löfstrand för att det trots allt blir lite debatt. Jo, jag läste Socialdemokraternas reservation. Det handlar om ett insamlingsmål för matavfall, både insamling och hur det ska hanteras, vilket regeringen beslutat om. Ibland kan man reservera sig i frågor som man reserverat sig i tidigare.
Jag tittade därför i förra årets betänkande för att se om Socialdemokraterna då reserverade sig på den här punkten - då hade ju regeringen inte hunnit fatta beslutet - men det hade de inte gjort. Det är alltså någonting som de nu kommit fram till. Regeringens mål, som beslutades den 26 april förra året, är ett insamlingsmål. Ja, 50 procent av matavfallet är ett insamlingsmål.
Det står tydligt på s. 8 i betänkandet. Det står också hur det ska hanteras, att det ska hanteras biologiskt och att 40 procent ska hanteras så att man även energiåtervinner. Sedan har avfallsutredaren resonerat kring att det kanske är fel att tala om biologisk behandling, vilket jag tycker är intressant.
Om man ska återvinna frityrolja kanske det inte är biologisk behandling i form av rötning som är det smartaste, utan att man återanvänder oljan för att göra drivmedel. Där tycker jag att avfallsutredaren är på rätt väg. Man har ett insamlingsmål, men resonerar sedan om hur man ska hantera det på bästa sätt. Regeringen har fattat ett beslut. Det finns ett insamlingsmål. Men det är precis det som Socialdemokraterna reserverar sig för. En sak vore om ni ville ha ett högre mål eller någonting sådant, men det skriver ni inte.
Ni hänvisar till Miljömålsberedningens förslag och att det bereds i Regeringskansliet. Miljömålsberedningens förslag har beretts och beslutats. Jag vidhåller att ni slår in en öppen dörr.
Roger Tiefensee (C):
Ja, jag har läst. I mitt anförande citerade jag till och med ur er reservation. Johan kan titta i riksdagens protokoll sedan. Ni hänvisar i reservationen till Miljömålsberedningens förslag, som regeringen har genomfört. Jag menar att Miljömålsberedningens förslag är ett insamlingsmål, och det är bredare än så. Det är ett insamlingsmål och ett mål för hur man ska hantera det.
Det är inte så smart att bara ha ett mål för att samla in och sedan inte göra något vettigt med det. I Miljömålsberedningens förslag finns ett mål på 45 procent. Regeringen har satt ett insamlingsmål på 50 procent, vilket alltså är högre än Miljömålsberedningens förslag, som Johan Löfstrand hänvisar till i sin reservation.
För att vara lite snäll mot er gick jag tillbaka till tidigare betänkanden och läste era reservationer. Det kan vara så att man slentrianmässigt reserverar sig för samma sak eller skriver en motion om samma sak år efter år utan att se hur verkligheten har förändrats. Men faktum är att ni inte har någon sådan ursäkt. Ni har inte gjort detta tidigare. Jag vill hävda att det finns ett insamlingsmål.
Det mål som regeringen har antagit och som nu finns och styr grundar sig på det insamlingsmål som Socialdemokraterna och Johan Löfstrand hänvisar till i sin reservation. Om ni hade satt en högre procentsiffra - fine ! Men ni gör inte det, utan det handlar om målet i sig - som har beslutats och överträffats av regeringen.
Roger Tiefensee (C):
Det är bra. Det hedrar Josef Fransson att ni backar från positioner som egentligen är helt omöjliga att inta, om man som Josef Fransson säger att det är fokus på djurskyddet men ni sedan på er hemsida säger att ni är emot halalslakt oavsett om det är bedövat eller obedövat. Då kan väl Josef Fransson gå hem och ändra den formuleringen.
Förra gången vi diskuterade, för ett år sedan, tog jag upp en motion. Jag sitter också i fullmäktige i Flens kommun, och där hade Sverigedemokraterna väckt en motion om att kommunen inte skulle köpa in halalslaktat kött. Det stod ingenting i motionen om att det fanns halalslaktat kött som kunde uppfylla svensk djurskyddslag.
Det hedrade den aktuella motionären, Sven Bager i Flens kommunfullmäktige, att när han fick reda på det drog han tillbaka motionen eller följde inte upp den. Det är väl lite symtomatiskt att Sverigedemokraterna springer på olika bollar utan att riktigt ha koll. Ni har inte koll på att det faktiskt finns halalgodkänt kött som uppfyller svensk djurskyddslag. Det hedrar väl Josef Fransson att han backar. Men se då till att rensa lite grann!
Uppenbarligen hade ni inte heller koll på att Sverige har lyft fram och drivit frågan om märkning.
Roger Tiefensee (C):
Det är möjligt att Josef Fransson inte ställer sig bakom skrivningen på hemsidan. Men jag kan inte tolka den skrivningen på annat sätt än att den har tillkommit efter den debatt som vi hade för ett år sedan, då Josef Fransson blev upplyst om att det finns halalgodkänt kött som uppfyller svensk djurskyddslag.
Det anmärkningsvärda är påståendet "Även halalslakt med bedövning innebär ett onödigt utdraget lidande för djuret." Josef Fransson är ansvarig för dessa frågor i Sverigedemokraternas riksdagsgrupp. Men vem är det som skriver texten från A till Ö? Har du inte någon koll på det och kvalitetsgodkänner det?
Eller är det Björn Söder eller någon annan som sitter och skriver detta? Det är uppenbart att Sverigedemokraternas ingång i många av dessa frågor är religiositeten och inte djurskyddet. Ni har problem med att det kommer människor till Sverige som har ett annat ursprung eller en annan religion. Det är er ingång.
Jag välkomnar om ni tar fram en samlad jordbrukspolitik eller livsmedelspolitik. Men rensa också bort de saker som är rent felaktiga eller stötande på er hemsida.
Roger Tiefensee (C):
Jag vill tacka Jens Holm för att han har ställt den här interpellationen till miljöministern. Det är jätteviktigt att föra en diskussion om hur vi i Sverige ska nå visionen noll nettoutsläpp av klimatgaser till 2050. Nu har vi Naturvårdsverkets underlag. Det är jätteviktigt. Det är nu vi ska diskutera, precis som miljöministern sade i sitt svar.
Vi ska stöta och blöta detta. Det gäller inte bara regeringen, utan hela Sverige, kommuner, landsting, företag och privatpersoner, ska bidra i ett sådant här arbete. Det är viktigt att väga för- och nackdelar och olika handlingsstrategier mot varandra. Målet, visionen, är formulerat som ett netto på noll till 2050. Jag tycker att det är riktigt. Precis som Sara som ska prata här senare kommer jag från Sörmland. SSAB ligger i Oxelösund.
Kol är en aktiv del i stålprocessen. SSAB gör oerhört energieffektivt och hållfast stål. Det är konkurrenskraftigt på världsmarknad just därför. Jens Holm skriver i sin interpellation och säger ännu tydligare nu att alla utsläpp ska bort här i Sverige. Det innebär att SSAB inte ska finnas.
De ska inte få driva sin verksamhet om de inte har ställt om till någonting där de har lyckats ersätta fossilt kol med förnybart kol. Det kan vara möjligt. Vi ska bidra med teknikutveckling till det, och det handlar framför allt att ha den här Carbon Capture and Storage. Jag gillar inte det om man tror att man ska fortsätta att bränna kol, men det är en bra teknik om man ska kunna fortsätta att göra stål.
Det handlar om att fånga in koldioxid och skicka ned den i berggrunden. Det handlar också om att kunna använda förnybara drivmedel och att fånga biologiskt kol och på så sätt få negativa utsläpp. Det är jag också mycket positiv till. Men Jens Holm uttrycker det så att alla utsläpp ska bort här i Sverige. Det innebär tyvärr att SSAB får lägga ned sin verksamhet i Oxelösund.
Det är jag inte beredd att medverka till. Därför tycker jag att vi ska kunna använda skogen och marken som en kolsänka. Det handlar inte om att räkna in den kolsänka som finns i dag, utan som jag ser det handlar Naturvårdsverkets underlag om att vi ska bli bättre. Vi ska kanske bli bättre på att röja i skogen så att vi får en större tillväxt.
Det finns internationella regelverk för hur mycket av en ökning av kolsänkan som vi får tillgodoräkna oss. Vi har den fantastiska förkortningen LULUCF, Land Use, Land Use Change and Forestry. Den reglerar precis hur vi får tillgodoräkna oss ökningen av kolsänkan. Det är jättebra att vi har den regleringen. Jag tycker att vi ska utnyttja den.
Jag åker gärna till Oxelösund och pratar om hur man kan bli bättre på att minska koldioxidutsläppen i stålindustrin. Vi ska ha klart för oss att SSAB står för Sveriges enskilt största punktutsläpp, men samtidigt gör de ett sådant oerhört smart stål. Det innebär att man kan ha tunnare stål som en slityta i en dumper till exempel. Det ska vi kunna göra i Sörmland.
Vi ska kunna göra det i Sverige och ända säga att vi har noll nettoutsläpp eftersom vi kan kompensera det genom att till exempel fånga in kolet och skicka ned det i berggrunden eller genom en ökad kolsänka i skogen och marken.
Roger Tiefensee (C):
I diskussionen låter det som att man ska ställa kolsänkor mot utsläppsminskningar. Låt mig göra det tydligt att en minskning av utsläpp i Sverige och globalt är helt nödvändig för att klara ett tvågradersmål.
Men ser man det också globalt innebär avskogning ett väldigt stort bidrag till ökade växthusgasutsläpp, som påverkar klimatet.
Det är därför som FN har valt att lägga in och diskutera denna konstiga förkortning, LULUCF, Land use, land-use change and forestry, alltså hur vi använder mark och skog och hur förändring av den användningen kan vara negativ eller positiv när det gäller halten av växthusgaser i atmosfären. Det är jätteviktigt att vi har hittat ett ramverk, så att vi kan börja räkna där.
Jag är positiv till att vi kopplar detta ramverk till andra ekonomiska styrmedel och utsläppsmarknader för att på så sätt ge en betalningsvilja för till exempel Indonesien, så att de ska kunna få en ersättning för att börja återbeskoga sin mark. Det är jätteviktigt. I det perspektivet tycker jag att vi i Sverige har varit duktiga.
Det här landet var mer eller mindre kalhugget vid förra sekelskiftet, alltså runt 1900. Då fick vi en skogsvårdslag som innebar att man skulle återplantera. Vi har nu ett större upptag av kol i skogen än vad vi har avverkning. Men det är inte totalen av det här, utan det är en del av ökningen som vi skulle kunna tillgodoräkna oss.
Jag tror att det är jätteviktigt att vi har en hållbar markanvändning och att vi kan öka kolinnehållet både i marken - jordbruksmarken har vi inte pratat så mycket om - och i skogen och att vi kan tillgodoräkna oss det. Det är tvågradersmålet som är det viktiga och att vi har smarta vägar dit.
Karin Svensson Smith (MP):
Sven Bergström undrade om Vänsterpartiet förordar en återgång till det gamla SJ. Svaret är att det gör vi inte. SJ hade på den tiden en hel del byråkrati och okänslighet gentemot både personal och gentemot sin uppdragsgivare som vi är tacksamma över att man har blivit av med. Nej, det som vi förordar är ett SJ som ett verktyg för att nå de transportpolitiska mål som vi är överens om här i kammaren.
Vi vill att SJ får dels ett utvidgat ägardirektiv, dels ett trafikeringsavtal som ser till att man inte lämnar någon del av landet för fäfot. Vi tycker också att SJ ska få ansvar för all interregional och nationell trafik, så att SJ ska ha hand om det som Rikstrafiken i dag står för.
Det är mot bakgrund av den erfarenhet man har av konkurrens på järnväg i andra länder, där ingen av dessa målsättningar som man har satt upp tidigare har uppfyllts, utan man har tvärtom fått ett sämre och dyrare trafikutbud och mindre tillförlitlighet.
Vi tycker också att verkstäder, städning och allt annat som ingår i det som behövs för att bedriva tågtrafik ska ingå i SJ:s verksamhet, så att personalen kan få rimliga arbetsvillkor och trygghet i anställningen. Anledningen till att vi vill detta är att vi inte tror att man kan skapa några större vinster på grund av konkurrensen.
Jag vill citera vad Industriförbundets dåvarande representant Lennart Hjalmarsson, som ju inte precis tillhör Vänsterpartiet, framförde vid den hearing som hölls innan SJ bolagiserades och delades upp: "En ökad konkurrens i vissa fall kan leda till försämrad effektivitet i samhällsekonomin.
Ett fall av en möjlig men inte önskvärd konkurrens kan vara när en producent lägger beslag på de mest vinstgivande aktiviteterna, så kallad cream skimming . Detta leder under vissa förutsättningar till en lägre produktivitet och högre totala kostnader i branschen." Det här innebär att sammantaget finns ingenting att vinna på detta.