Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack för ytterligare diskussion i detta viktiga ämne. Precis som Cecilia Magnusson beskriver berör MIK, förmågan att hantera och arbeta samt kritiskt granska rörlig bild, många olika politikområden. Inte minst viktig är utbildningspolitiken på de olika nivåerna, inte enbart riktad till de barn och unga som går i skolan utan också till lärarna.
Jag vet inte alls exakt hur många timmar, eller hur få timmar, jag misstänker att det är få timmar, lärarstudenterna får. Det är ett område som vi just nu arbetar med. För första gången har departementschefen på Kulturdepartementet, vilket är jag, tillsammans med Utbildningsdepartementets departementschef Gustav Fridolin bildat en arbetsgrupp mellan våra två departement. Det är helt nytt.
Det har inte skett tidigare i den formen när departementen har varit delade. Detta är för att vi ska kunna identifiera några av de områden där vi gemensamt ser behov av den kunskapen, bland annat med utgångspunkt i erfarenheter från de olika myndigheter vi jobbar med nu. Till exempel ansvarar jag för Statens medieråd, den myndighet som i dag arbetar mycket med att ta fram olika verktyg och material för lärare, föräldrar och unga.
Gustav Fridolin har som departementschef på Utbildningsdepartementet möjlighet att påverka hur lärarutbildningen ser ut, även om Hellmark Knutsson har ansvaret för högre utbildningar. Det här området befinner sig just nu under lupp. Utvecklingen går oerhört snabbt. Det kommer siffror efter siffror och underlag efter underlag som visar att vi ligger steget efter.
Detta är allvarligt, både när det handlar om att rörlig bild behöver bli ett verktyg som många unga kan utvecklas med ur ett rent kulturpolitiskt perspektiv, men också i fråga om den våldsbejakande extremismen. Vi ser hur mörkerkrafter och extremister på olika sätt använder den rörliga bilden för att locka till sig och radikalisera unga.
Vi behöver rusta våra barn och unga, via inte minst lärarna, precis som Cecilia Magnusson beskriver, så att de kritiskt kan granska och genomskåda budskapen. Vem är avsändaren? På vilket sätt klipps de olika bilderna ihop? Vilken är berättelsen, som blir stark i bild? Bilden är ett av de starkaste medierna och kommunikationsverktygen vi har. En av de saker som finns är IDA-gruppen.
Det är alltså tjänstemän från Kulturdepartementet och Utbildningsdepartementet som arbetar på Gustav Fridolins och mitt uppdrag med att ta fram förslag på nya politiska verktyg. Där har vi identifierat MIK-frågorna. Vi behöver se vilka olika och nya uppdrag som ska ges till våra myndigheter. Precis som Cecilia Magnusson anger går medieanvändningen långt ned i åldrarna.
Redan små barn, ettåringar och tvååringar, hanterar bildmedier. Därför har Statens medieråd, den myndighet som arbetar mest med denna fråga, sedan hösten 2014 genomfört en pilotutbildning av barnavårdscentraler.
De är en av de plattformar vi har identifierat under senare år i Sverige där vi når många nyblivna föräldrar som behöver kunskaper om barns och ungas medievardag, verktyg och föräldrars ansvar. Jag ser fram emot att höra svaret på hur exakt hur många, eller få, timmar lärarstudenterna i dag får för att utveckla kunskaper på detta område. Det är viktig kunskap som behöver nå våra barn.