Jacob Johnson (V):
Tack för svaret, utrikesministern. Det är snart nu i slutet av denna månad återigen lokalval i Turkiet. Jag kommer att åka ned till den största kurdiska staden Amed, eller Diyarbakir som det heter på turkiska, för att fungera som valövervakare, precis som jag gjorde för fem år sedan 2009.
Då blev jag och några andra valövervakare i och för sig ombedda att åka till staden Mersin, som är en hamnstad vid nordöstra Medelhavet, med stor kurdisk befolkning för att följa valet där. Valet då kunde trots vissa incidenter anses ha genomförts på ett godtagbart sätt. Det dåvarande prokurdiska partiet DTP, Demokratiska samlingspartiet, hade stora framgångar och vann många borgmästarplatser.
Dess värre reagerade Turkiet mycket negativt på dessa framgångar för DTP, och bara drygt två veckor efter valet påbörjades massarresteringar av folkvalda kurdiska politiker och även av journalister, människorättsföreträdare med flera. Många av dessa sitter fortfarande häktade i turkiska fängelser efter snart fem år, vilket är fullständigt oacceptabelt.
En av de fängslade vars fall jag har engagerat mig särskilt i är advokaten, författaren och vice ordföranden i Human Rights Association of Turkey Muharrem Erbey.
Erbey fängslades på julafton 2009, några månader efter det att han samma höst hade deltagit i ett seminarium här i riksdagen på inbjudan av Svenska stödkommittén för mänskliga rättigheter i Turkiet - ett av de nätverk som vi riksdagsledamöter är engagerade i. Denne unge tvåbarnsfar sitter nu, snart fyra och ett halvt år senare, fortfarande häktad i Diyarbakir.
Jag har besökt honom i fängelset och följt rättegången mot honom och hans medåtalade på plats flera gånger. Det är en näst intill tragikomisk, men i själva verket naturligtvis djupt deprimerande, teater som upprepas med jämna mellanrum. Det är fullständigt oacceptabelt att ett land som Turkiet, som hävdar att det uppfyller Köpenhamnskriterierna, behandlar en person som Muharrem Erbey på detta sätt.
Erbeys fall har uppmärksammats internationellt, och han erhöll Ludovic-Trarieux International Human Rights Prize för 2012. Det är ett pris som delas ut av advokater för att hedra andra advokater som kämpar för mänskliga rättigheter. Den förste som fick priset var förresten advokaten Nelson Mandela 1985. Även internationella PEN verkar för Erbeys frigivande. Ett femtiotal ledamöter av Sveriges riksdag, från de flesta av riksdagens partier, har också krävt hans frigivande. Fru talman!
Jag använder mig av exemplet Erbey för att konkretisera vad som nu har pågått i snart fem år i Turkiet - utan kraftfulla reaktioner från svensk eller EU:s sida. Dessutom strider Turkiets behandling av de fängslade i KCK-rättegångarna mot den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, särskilt mot dess artikel 6 om rätten till en rättvis rättegång inom rimlig tid.
Utrikesministern svarar på min fråga om vilka initiativ han avser att ta med anledning av dessa helt oproportionerliga KCK-rättegångar i stort sett att Sverige och EU kommer att fortsätta stödja Turkiets demokratisering och att man ser på EU-närmandet som ett ankare för reformprocessen i Turkiet. Fru talman! Detta har vi hört i årtionden. Ändå fortsätter Turkiet att behandla sina medborgare på detta sätt.
Är det inte dags, Carl Bildt, att rakt över disk och direkt till ansvariga i Turkiet kräva att Erbey och andra medåtalade nu efter snart fem år i fängelse släpps fria?