KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christin Hagberg (S):
Jag tackar för att Marie Nordén har ställt den här interpellationen, som är mycket angelägen i ett perspektiv där vi vet att just arbetstillfällen och sysselsättning inte minst i glesbygd är av mycket stor vikt.
När jag besökte Eldrimner tidigare i höst blev jag mycket förvånad när jag fick höra hur regeringen har hanterat det här, inte minst med tanke på att vi har en centerpartistisk jordbruksminister.
Åtminstone jag har i alla år haft uppfattningen att Centerpartiet har värnat om ett regionalt perspektiv, decentralisering, glesbygd och att hela Sverige ska leva. Under ett antal år har man byggt upp en organisation.
Jag vet att de som har de mindre företagen ute i glesbygden har uppskattat detta oerhört mycket. Där har de kunnat få utbildning och rådgivning, man har kunnat stötta varandra och så vidare. Nu säger Eldrimner: Vi har fortfarande inte fått besked om ifall vi får några pengar under 2008.
Den 11 november fick de beskedet att de skulle få pengar för 2008 - alltså när en och en halv månad är kvar av det år som man har försökt hålla i gång verksamheten. Marie Nordéns fråga är berättigad. Hur blir det 2009? Vi skriver i dag den 2 december. Vi vet att det snart är jul. Mellan jul och nyår lär det inte hända så mycket.
Om det inte händer någonting på 10 1⁄2 månad lär det inte hända något på en halv. Jag blir mycket förvånad när jordbruksministern i svaret skriver att Eldrimners verksamhet också är viktig för att uppfylla hans och regeringens vision om att Sverige ska bli Europas nya matland.
Varför drog man då undan förutsättningarna för att bedriva ett fortsatt utvecklingsarbete för Eldrimner, framför allt när det fanns ett beslut om att det skulle göras en utvärdering av verksamheten i slutet av 2008? Då har man samtidigt den här ambitionen. Det går inte ihop. Det är fullständigt omöjligt att bedriva en verksamhet med de här förutsättningarna.
Nu måste Eldrimner börja fundera på hur de ska lösa verksamheten under 2009. Ska det dröja till november 2009 innan man får veta om man har några pengar till det också? Hur länge ställer Jämtlands länsstyrelse upp med pengar för att finansiera det här? Det vet vi inte. Och om nu jordbruksministern är så intresserad - varför har han då inte varit där?
Detta är ändå en ganska omfattande verksamhet. Av svaret uppfattar i alla fall jag att ministern inte har besökt Eldrimner. Jag vet att representanter för Eldrimner har varit på departementet i Stockholm ett flertal gånger och diskuterat problemen, så man måste ha varit mycket medveten på departementet om att de ännu inte har fått några pengar. Jag hoppas att det här ska lösa sig.
Jag vet att verksamheten är oerhört viktig för de småföretag och livsmedelstillverkare som finns, inte minst i glesbygden. Jag hoppas att jordbruksministern här kan ge ett positivt besked till dem som är verksamma inom detta område.
Christin Hagberg (S):
Det gläder mig att jordbruksministern har varit på Eldrimner. Den insikten fick man inte i svaret, utan där lät det snarare tvärtom som att du bara hade gått på hörsägen. Maries inlägg påvisar behovet av att man måste tänka om och tänka på ett annat sätt.
En sådan här verksamhet som uppenbarligen jordbruksministern, och förhoppningsvis hela regeringen, tycker är viktig kan inte ges förutsättningarna att den måste vänta till november månad innan den vet om den har resurser att driva verksamheten vidare.
Jordbruksministern måste gå tillbaka till sin kammare och fundera över hur man löser detta på bästa sätt för att inte viktig kunskap och viktigt arbete ska gå förlorat. Har man inte pengar att bedriva verksamheten kan viktig kompetens försvinna från Eldrimner och flytta till ett annat område.
Jag har själv ganska mycket erfarenhet av detta eftersom jag har jobbat på ett företag där det mesta av verksamheten drivs med forskningspengar och så vidare i projekt. Men inte hade vi en sådan här situation. Det hade aldrig gått att driva ett företag om man hade fått veta först när året nästan var slut om man fick pengar. Då hade projektet varit nedlagt för länge sedan. Det kan jag lova.
Vi behöver bättre besked och större entusiasm för att få detta att fungera. Se till att pengarna kommer på plats innan året börjar så att man vet hur man ska kunna bedriva sin verksamhet! Vi kan inte ha en situation där man ska göra ansökningar och först veta när året är slut om man har fått pengarna eller inte.
Christin Hagberg (S):
Per Åsling säger i sitt anförande att han är motståndare både till uranbrytning och till kärnkraft. Vad jag förstår, inte minst i den här debatten, måste du nu vara ganska ensam i den centerpartistiska gruppen, i varje fall här i riksdagen.
Företrädare i näringsutskottet tog inte samma ställning, framför allt inte mot uranbrytning. Hur ställer sig egentligen Centerpartiet till uranbrytning?
Det är en fråga som blir alltmer aktuell, inte minst med tanke på den proposition som kom i går. Där behöver vi få veta vad man tycker. Per Åsling säger också att han vill satsa på förnybar energi. Det är bra.
Det är samma sak som vi i oppositionen tycker ska gälla och som vi har jobbat för sedan 1997 tillsammans med Centerpartiet. Men nu helt plötsligt i sitt anförande underkänner Per Åsling det arbete som har gjorts tidigare och säger att den satsning som nu görs är betydligt större än den som gjorts någon gång tidigare.
Det är ingenting som jag känner igen. Jag har för mig när jag läst från olika statliga myndigheter som håller på med energifrågor att den förnybara energin ska öka från 46 procent till 49 procent. Det är inte så jättemycket.
Christin Hagberg (S):
Per Åsling säger att vi har tappat ett antal år i den fortsatta utbyggnaden av förnybar energi. Då förstår jag att du menar åren mellan 2006 och 2009, när ni lade en våt filt över hela energipolitiken. Det kan jag i och för sig hålla med om. Det är ändå en märklig fråga.
Jag vet ju, eftersom jag befinner mig i Jämtland lite då och då, att Per Åsling ganska hårt har drivit frågan om uranbrytning, mot kärnkraft och så vidare. Att du inte tydligare står upp för det och säger: Jag tycker att den här propositionen eller det här betänkandet inte stämmer med min övertygelse och kommer därför att rösta emot majoriteten i morgon.
Det känns ju märkligt. Ska du åka hem till Jämtland, Per Åsling, och säga: Jag tycker egentligen så, men sitta i riksdagen och trycka på en knapp där jag säger nej till uranbrytning vill jag inte göra för jag har fått för mig att man då säger nej även till andra mineraler. Det står över huvud taget inte någonstans.
Man kan fundera lite grann över det som tidigare har debatterats här, hur man gör undersökningen av den borrkärna som man får upp. Man använder så klart en screeningmetod där man kör flera olika mineraler samtidigt, för det kostar mycket att köra olika prover.
Det tror jag inte ens att man försöker, utan man gör en snabbscreening och sedan när man vill borra ned sig, om vi ska skämta till det, efter något särskilt mineral gör man en djupare undersökning. Den analysmetoden måste finnas även när det gäller den här typen av analyser eftersom den finns på allt annat. Jag tycker att det känns som om du säger en sak men inte står upp för den politik som du tror på.
Du har, precis som centerpartisterna från Skåne, fått underkasta dig vad man tycker i Stockholm.
Christin Hagberg (S):
Jag blir förvånad när Per Åsling uttrycker att han stöder majoritetens förslag i betänkandet. Det här är ett motionsbetänkande, och man har inga förslag från majoriteten, utan man står fast vid det som för närvarande gäller.
Men vi har i motionerna och genom vår reservation gått ett steg längre och sagt att vi vill ha ett förbud mot uranbrytning i Sverige. Vi menar bland annat att det inte är förenligt med vår energipolitik, där vi säger att vi vill fasa ut kärnkraften.
Men det handlar också om att befolkningen är orolig i de områden där man i dag prospekterar och borrar och ser ifall det finns tillräckligt med uran. Det gäller bland annat Jämtland, där du bor. Man känner inte att man har kunnat vara med och påverka och så vidare. Därför blir jag väldigt förvånad när du säger att du stöder det förslag som majoriteten har i betänkandet.
De har ju inte några andra förslag än det som gäller i dag.
Christin Hagberg (S):
Då måste jag ställa en fråga till Per Åsling: Vad är det för brister du ser i vår reservation? Vi har ju tagit upp den problematik som bland annat du själv säger att du har tagit upp i din motion. Vi har också gjort det från Socialdemokraterna. Även de andra partierna har gjort det. Då vill jag veta vad det är för brister.
Sedan har jag full respekt för att du, genom det tryck som sätts inom ditt eget parti, väljer att inte delta vid omröstningen i den här frågan. Det har jag full respekt för. Det handlar inte om det. Men jag vill gärna veta: Vad är det för brister som du ser i vår reservation? Det är oerhört viktigt för oss att veta det, eftersom vi tidigare har haft en energipolitik som har varit blocköverskridande.
Till exempel näringslivet tycker att det är oerhört viktigt att man har det för att kunna få den här långsiktigheten. Därför är det oerhört viktigt att veta: Vad är det för brist som vi framför i vår reservation när vi tar fram det som bland annat du har drivit väldigt hårt hemma i Jämtland?
Christin Hagberg (S):
När det gäller den sista kommentaren om kroppsdelarna är det kanske något vi kan åtgärda med gentekniken om vi skulle behöva, men jag tror att vi avstår från det. Jag förstår att Lennart Sacrédeus blev besvärad när jag gjorde ett mycket kort bokslut över den borgerliga regimens år i riksdag och regering.
Det är de facto så att den nuvarande statsministern när han vunnit valet sade att ni kommer att bli betraktade efter vad ni har åstadkommit efter de fyra åren. Det är i så fall en korrekt dom som Lennart Sacrédeus gjorde att det inte har gått så bra ur många synvinklar.
När det gäller handelsgödseln är kväve och fosfor det stora problemet. Fosfor har dessutom en annan problematik. Det är ett ämne som är på upphällning. Det är kanske bra att man försöker använda det på ett förnuftigt sätt.
De pengar som kom in från handelsgödselskatten återfördes till lantbruket och användes för att förbättra det ur många synvinklar. Vi måste på något vis kunna styra genom att ha den här typen av skatter för att nå till den typ av jordbruk som vi eftertraktar. Ekologiskt jordbruk är jättebra.
Men jag har insett att vi kommer att ha kvar konventionellt jordbruk i många år. Vi måste fundera över hur vi på ett miljömässigt riktigt sätt kan stimulera fram att man jobbar på ett vettigt sätt inom jordbruket, vilket man har gjort under många år, även ur miljösynpunkt.
Christin Hagberg (S):
Ja, det är sant som finansministern säger, att han naturligtvis har att bedöma helheten, och vi är fullt medvetna om hur man hanterar det här. Finansministern säger också att svenska Skatteverket är ett av de bästa och effektivaste skatteverken. Det håller jag med om. Och vi har ett bra system i Sverige och har haft och har ett bra Myndighetssverige.
Vi förstår också att det skärs ganska rejält i budgetäskandena från myndigheten. Anledningen till att jag ställde interpellationen var den stora och dramatiska problematik som inte minst speglade sig i den rapport från Skatteverket som var ett resultat av att den nuvarande generaldirektören gick igenom verksamheten ganska snart efter att han hade tillträtt.
Redan den förre generaldirektören hade påvisat problematiken för Skatteverket när det gällde att kunna fullgöra de åtaganden man har. Mycket har handlat om att Skatteverket har behövt få en engångssumma för att klara av att införa förändringar och nya system. Jag tror att finansministern är väl medveten om detta.
Man påpekar också det som har debatterats här tidigare, nämligen att man har tvingats dra ned på ambitionerna i servicen till företag och enskilda personer. I stället för att ligga på över 80 procent i att snabbt kunna hantera ett ärende klarar man i dag knappt 60 procent. Det visar att man har problem.
Så här sade generaldirektören när han var i skatteutskottet: Ska vi behålla våra insatser på exempelvis ekonomisk och organiserad brottslighet måste vi minska ambitionerna på exempelvis internationella transaktioner och all annan granskning som folkbokföring etcetera.
I rapporten pekar man också på kompetensförsörjningen. Man har redan dragit ned med 800 personer och ska dra ned med över 2 000 om man inte får tillskott i budgeten. I dag är man 10 000; då blir det 8 000 kvar. Många har jobbat länge och skaffat sig en enorm kunskap.
Man har svårt att nyrekrytera bland dem som är nyutbildade, som har nya kunskaper och nya sätt att jobba på. Exempelvis kräver arbetet mot ekonomisk brottslighet ganska mycket, och man ska samtidigt samarbeta med till exempel polisen. Man har också tvingats dra ned på de IT-satsningar man har påbörjat.
Det innebär att man blir mindre effektiv. Hade man fått de engångssummor som IT-satsningarna kräver hade man kanske kunnat öka ambitionerna på granskningsarbetet men framför allt på den service som finansministern lyfter fram och som vi alla tycker är viktig.
När generaldirektören var hos oss sade han vidare: Jag var inte medveten om att Skatteverket skulle behöva dra ned med så mycket personal åren 2011-2014. Jag trodde att de neddragningar som gjorts med ca 800 personer var i princip tillräckliga.
Eftersom generaldirektören tidigare var statssekreterare hos finansministern undrar jag: Var finansministern medveten om Skatteverkets situation eller har alla på Finansdepartementet blundat och slagit dövörat till?
Christin Hagberg (S):
Jag återvänder till rapporten som vi har fått från den nuvarande generaldirektören. Där räknas klart och tydligt upp vilka problem de förändringar som man har gjort sedan 2006 har medfört ekonomiskt. Det är bara att läsa innantill. Den problematiken har man redovisat hela tiden.
Det har till och med stått i propositioner från Finansdepartementet att detta kommer att kosta för Skatteverket, men att man får ta det inom egen ram. Man har alltså inte lyssnat på Skatteverket när man har tagit upp den här problematiken. Det är naturligtvis det som är bekymret. Jag tror att vi alla är överens om att vi ska ha effektiva myndigheter i Sverige.
Skatteverket ska vara en av dem. Skatteverket är duktigt. Skatteverket är ett av världens mest effektiva. Det har naturligtvis sina skäl. Man har kunnat jobba framåt. Man har kunnat utveckla verksamheten.
Som de själva skriver har man möjlighet att satsa på att utveckla IT-avdelningen så att det går att använda sig betydligt mer av den servicen, det vill säga privatpersoner och företagare kan själva fixa ganska mycket utan att behöva tala med någon person. Den verksamheten har man nu varit tvungen att dra ned på eftersom man inte har några pengar. Det tycker jag är ett stort problem.
Då får man ju inte den service som vi pratar om. E-deklarationer är en sak, men det finns så mycket mer. Vi värnar om legitimiteten för det svenska skattesystemet och det kräver att Skatteverket får resurser så att de klarar av att behålla åtminstone den service och det utåtriktade arbete som man har gjort hittills.
Christin Hagberg (S):
Sverige har i alla år legat långt framme när det gäller att åtgärda miljörelaterade frågor och problem. Avfallet eller kretsloppet är ett sådant exempel. Det är en viktig del i samhällets infrastruktur. Det är av allmänt intresse. Det berör alla. Det handlar också om en samhällsservice som det är oerhört viktigt att vi kan lösa på ett bra sätt. Det handlar också om resursanvändning.
När vi antog miljömålen slog vi fast att vi ska lösa de stora miljöproblemen inom en generation. Jag skulle kunna hänvisa till det som finansministern sade i den förra debatten, nämligen att vi har betalat av på vår skuld i finanserna, det vill säga de låneskulder som staten har. Däremot har vi ju mycket kvar att betala av på gamla miljösynder.
En av dem är avfallshierarkin eller kretsloppsfrågan. När det gäller avfall och kretslopp är vi en bit på väg. Avfallshierarkin styr och vi måste jobba med de här frågorna. Först och främst ska vi minska vårt användande av så kallat jungfruligt material, som de säger i branschen, det vill säga ta ut nya resurser ur Moder Jord.
Därefter ska vi återanvända, sedan återvinna och därefter förbränna. Längst ned finns deponering. När det gäller detta har vi kommit långt, i varje fall på hushållssidan, där endast 4 procent i dag läggs på deponi. Finansministern har i sitt svar redogjort för turerna kring avfallsförbränningsskatten, och den är numera avskaffad. Han hänvisar till den utredning som gjordes innan den togs bort.
Man får intrycket att alla tyckte att den inte hade avsedd effekt. Jag tror att det var en förhastad slutsats. Till exempel återvinningsindustrierna menade att man borde förbättra den i stället för att ta bort den för att kunna fortsätta utveckla denna typ av företag. Men nu har den borgerliga majoriteten beslutat att den ska bort, och där står vi nu.
Av allt hushållsavfall går nästan 50 procent till förbränning, medan ca 35 procent går till materialåtervinning. Jag menar att borttagandet av avfallsförbränningsskatten inte har gynnat en ökning av materialåtervinningen.
Dessutom hade jag en liten förhoppning, när man nu bestämt sig för att ta bort skatten, att man i miljömålspropositionen skulle komma med en del skarpa förslag som kompenserar och för frågan om ett bättre uppfyllande av avfallshierarkin och miljömålen framåt. Men icke sade Nicke.
Enligt propositionen kommer detta mål - att avfallsmängden ska minska - bara delvis att uppnås medan det i andra delar bedöms som mycket svårt att nå även om ytterligare åtgärder vidtas. Därför undrar jag vilka nya åtgärder man kommer att föreslå. Jag fortsätter att läsa - tittar i andra propositioner, kollar på regeringens hemsida etcetera - men jag hittar inga nya åtgärder.
Man har inga förslag om hur man tänker gå vidare i denna så viktiga fråga. Då blir min fråga till finansministern: Hade det inte varit bättre ur miljösynpunkt att hitta andra åtgärder som har en bättre effekt på uppsatta mål innan man tog bort avfallsförbränningsskatten?
Christin Hagberg (S):
Jag ska börja med kompensationen för höjningen av koldioxidskatten. Sanningen är att man först sänkte koldioxidskatten för att sedan höja den med samma ettöring så att vi nu har samma koldioxidskatt som vi hade tidigare. Beslutet fattades före jul och trädde i kraft den 1 januari. Det är sanningen kring den frågan.
Det är en teknisk lösning som man har valt. Men sanningen är att ingen höjning av koldioxidskatten har skett generellt. Jag är mycket medveten om att skatter ska användas som styrinstrument. Det har varit problematiken när det gäller avfallsförbränningsskatten. Jag har inte hävdat att det var en bra skatt.
Men jag tycker ändå att kretsloppsfrågorna när det gäller att kunna sortera, ansluta sig till avfallshierarkin, återanvända och återvinna ska gå före förbränningen. Det tycker jag är viktigt. Förbränningen ökar för varje år av hushållsavfall, vilket jag ser som ett problem.
Jag vet att inte alla delar min uppfattning. Men jag ser det som ett problem. Vår generation har ändå möjlighet att lämna över till nästa generation utan att ha använt för mycket resurser. Vi kan dela med oss till kommande generationer. Den förra kretsloppspropositionen lades fram och antogs 2003, det vill säga för snart sju år sedan.
Det är anmärkningsvärt att den nuvarande regeringen har suttit vid makten i fyra år, men den har inte lagt fram ett enda förslag när det gäller kretsloppsfrågan eller avfallsfrågan. Jag vet att det inte är en fråga som faller under Finansdepartementet.
Men jag utgår från att ni pratar med varandra och att ni diskuterar denna fråga, till exempel i samband med att avfallsförbränningsskatten togs bort. Det är naturligtvis en komplicerad fråga. Den påverkar alla. Detta är svårt. Hur mycket ska man sortera, vad ska man sortera, hur ska man kontrollera och så vidare?
Det är en viktig fråga för att vi ska kunna lämna över ett samhälle som i alla fall har löst de stora miljöfrågorna. Jag hade hoppats att jag skulle få ett bättre svar från finansministern. Hans parti gick för en tid sedan ut med att man nu var de gröna Moderaterna. Då borde man kanske fundera lite grann kring dessa frågor också.
Jag kan efter finansministerns inlägg konstatera följande: Miljömålen handlar inte längre om vad naturen tål utan om vad Moderaterna förmår.
Christin Hagberg (S):
Avfallsförbränningsskatten hade ju inte bara till syfte att öka sorteringen utan också att jämställa avfallsförbränning med andra värmeverk och så vidare. Avfallsförbränningsanläggningarna fick då en mindre skatt, precis som de naturligtvis får nu igen.
Sedan blir jag lite förvånad, även om man lite raljerande kan uttrycka sig så, när finansministern talar om medborgarnas sorteringsvilja. Jag upplever nog att man försöker och gör så mycket man kan. I alla system, det må handla om skattesystem eller om att sortera sopor, finns det alltid någon som inte vill följa de regler och lagar som gäller.
Det kommer vi nog aldrig ifrån, vare sig det gäller avfall eller någonting annat. Jag som har jobbat med dessa frågor i ganska många år upplever dels att sorteringsviljan är stor, dels att människor blir duktigare och duktigare. Man behöver inte gå längre än till sig själv; det är ingen lätt fråga var man ska lägga olika saker.
Men det är framför allt när jag träffar dem som jobbar med den här typen av frågor som jag märker att mycket har hänt sedan 2003. Det kan handla om nystartad verksamhet för att återanvända eller återvinna gamla sopor eller om att ta fram system för att hantera matavfall. Här har det hänt otroligt mycket.
Därför menar jag att när man nu väljer att ta bort skatten, vilket jag kan förstå argumentationen för, borde man ha kommit med nya förslag som för frågan framåt. Det har man inte gjort.
Christin Hagberg (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det är med stor glädje jag konstaterar att det i dag i Sveriges riksdag finns en stor majoritet som ställer sig bakom att ge ensamstående kvinnor rätt till assisterad befruktning i Sverige. De kvinnor som väljer att genomgå assisterad befruktning är absolut inte en stor majoritet.
De är få, men de finns - och det är välkommet att de kan genomgå detta i Sverige. Det är ofta fråga om mogna kvinnor, som Eva Olofsson berättade om tidigare, som längtar efter att bli mamma och förälder. De barn som föds är naturligtvis mycket efterlängtade. För dessa kvinnor är detta en glädjens dag.
Nu ska regeringen skyndsamt se över lagstiftningen för att sedan återkomma med förslag till förändringar till riksdagen. Vi socialdemokrater förutsätter att ni ledamöter som tillhör de regeringspartier som ställer sig bakom förslaget också ligger på ansvarig minister för att översynen ska ske skyndsamt och inte förhalas i långbänk. Fru talman!
I betänkandet tas också frågan om surrogatmoderskap upp. En majoritet säger ja till att tillsätta en utredning som förutsättningslöst utifrån ett brett perspektiv tittar på frågan ur alla aspekter. Jag vill understryka att vi absolut inte tar någon ställning till surrogatmoderskapet, utan vi vill få mer kunskaper.
Det är en svår och komplicerad fråga. Det finns både juridiska och etiska sidor av detta, och frågan måste gås igenom mycket grundligt. Det finns många aspekter på surrogatmoderskap. Jag tänker inte upprepa mycket här, men Eva Olofsson lyfte fram en hel del i sitt anförande, till exempel kvinnor som handelsvara. Det motsätter naturligtvis vi oss också.
Men de facto finns i dag barn i Sverige som har fötts av surrogatmammor, och dessa barns rättigheter och vilka regleringar som behövs i lagstiftningen behöver vi gå igenom. Allt detta ska ske för att barnens uppväxt ska bli den bästa.
Utredningens uppdrag är alltså att ge oss ett bra och genomarbetat underlag för att vi senare ska kunna ta ställning. Jag vill än en gång upprepa att vi inte tar ställning för eller emot att surrogatmoderskap ska införas i Sverige i dag. Vi vill titta på frågan.