KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Ann-Christin Ahlberg har frågat mig vad jag avser att göra för att unga människor ska få möjlighet till bra arbetsvillkor som ger möjlighet till egen försörjning. Det är ett viktigt ämne som Ann-Christin Ahlberg tar upp, och jag har också på senare tid flera gånger diskuterat det här i riksdagen med andra interpellanter, bland andra Josefin Brink och Sara Karlsson. Mitt svar kommer mycket att likna det jag sagt tidigare. Min utgångspunkt är att grunden för trygga levnadsförhållanden är att man har ett arbete.
Det är därför glädjande att sysselsättningen nu ökar, såväl bland unga som på arbetsmarknaden i sin helhet. I februari var 461 000 unga sysselsatta, vilket är en ökning med 32 000 personer jämfört med samma månad förra året. Regeringen genomförde under föregående mandatperiod vissa förändringar i arbetsrätten för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden samtidigt som en god trygghet för den anställde upprätthålls.
Regeringen ser inte skäl till några större förändringar av arbetsrätten. Vissa grupper, bland annat unga, kan dock till följd av utformningen av vissa delar av det arbetsrättsliga regelverket möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Det finns därför skäl att genomföra mindre justeringar av gällande regler för att minska dessa problem. Tillsvidareanställning ska dock även fortsättningsvis vara huvudregeln på arbetsmarknaden. Som tidsbegränsat anställd är man inte utan skydd.
Det finns i den arbetsrättsliga lagstiftningen olika regler som syftar till att skydda arbetstagarna, bland annat om automatisk övergång till tillsvidareanställning och företrädesrätt till återanställning. Reglerna är sanktionerade genom möjligheter för arbetstagaren att få skadestånd och en domstolsförklaring om att en lagstridig visstidsanställning ska gälla tills vidare. Löner är en fråga som hanteras av arbetsmarknadens parter, och det är naturligtvis viktigt att de också tar sitt ansvar.
Även på detta område finns det dock skyddsregler. Det är enligt lagen om förbud mot diskriminering av deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning förbjudet att diskriminera deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning i förhållande till heltids- respektive tillsvidareanställda när det gäller löne- och andra anställningsvillkor.
Lagen omfattar både direkt och indirekt diskriminering. Det finns således redan en mängd skyddsregler som gäller även för unga i arbetslivet. När det gäller möjligheten till egen försörjning är arbetslösheten bland unga en utmaning som regeringen tar på stort allvar. Som jag har redogjort för senast i ett interpellationssvar till Gustav Fridolin har regeringen en bred jobbstrategi för att bekämpa ungdomsarbetslösheten med aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser och satsningar på utbildning.
Slutligen är det förstås också viktigt att de unga själva känner till sina grundläggande rättigheter. Som jag tidigare nämnt i en debatt om arbetsmiljö här i kammaren kommer ämnet samhällskunskap i den reformerade gymnasieskolan som införs höstterminen 2011 att omfatta även grundläggande frågor om arbetslivets villkor, såsom arbetsmiljö och arbetsrätt.
Hillevi Engström (M):
Tack så mycket, Ann-Christin Ahlberg! Jag tycker att jag hör arbetslinjens lov sjungas. Det känns otroligt stimulerande och roligt, för det är precis det vi vill uppnå: att alla människor som kan jobba också ska kunna göra det, försörja sig och leva på sin lön. Det är också därför det har varit så viktigt för regeringen att sänka skatten på arbete så att man får mer pengar kvar i plånboken.
Framför allt är det viktigt att visa att detta har gynnat dem med de lägsta inkomsterna eftersom profilen har varit sådan att en familj av den typ som Ann-Christin Ahlberg beskriver, en ung familj med låg inkomst, har fått mest utdelning procentuellt sett av regeringens skattepolitik. Det är också detta att få ett jobb som leder till att man kan köpa den där lägenheten, kanske får möjlighet att köpa den där bilen eller kan åka på den där semesterresan.
Jag är också otroligt glad för den här interpellationen eftersom jag kan visa att det är 32 000 fler unga som har fått jobb bara under det senaste året. Sysselsättningen har ökat med 120 000 jämfört med ett år tillbaka. Ändå är jag förstås inte nöjd. Jag skulle inget hellre vilja än att alla som ville kunde få en tillsvidareanställning på heltid, om det är det man önskar.
Det är också det som är viktigt nu när konjunkturen vänder och jobbchanserna ökar: att man kan få jobba med den sysselsättningsgrad man själv vill. Detta är dock ytterst en fråga för parterna och för arbetsgivarna. När nu hjulen börjar rulla ökar också jobbchanserna. Till exempel läste jag i dag att Konjunkturinstitutet spår en ännu ljusare framtid. För mig som arbetsmarknadsminister är det viktigt att alla, både unga och äldre, har möjlighet att få jobb.
Det som då oroar mig väldigt mycket är bland annat den svårighet som personer med funktionsnedsättning har. Det görs för lite från alla håll och kanter för att någon ska vilja anställa en person som inte är hundraprocentigt arbetsför. Vi ser nu att många kommer tillbaka från långa sjukskrivningsperioder, kanske har varit borta fem tio år och har en lägre arbetsförmåga. De kanske behöver jobba i ett lite saktare tempo.
Där krävs det att någon öppnar dörren och säger: Du är välkommen att arbeta i mitt företag eller i min organisation. Här behöver vi göra mycket mer tillsammans. Jag delar i grunden den oro som väldigt många unga känner i dag som inte har något jobb, har en dålig utbildning och inte kan komma vidare och flytta hemifrån. I grunden har jag samma uppfattning och vill uppnå samma mål. Därför är det glädjande att utvecklingen har gått åt rätt håll och att vi ser ännu fler komma tillbaka till egen försörjning.
Hillevi Engström (M):
Tack för frågan! Det råder ingen åsiktsskillnad mellan regeringen och oppositionen när det gäller vikten av att värna den svenska arbetsmarknadsmodellen. Vår bedömning är att Lissabonfördraget också ytterligare förstärker arbetsmarknadsparternas roll och medlemsstaternas primära ansvar för arbetsmarknadsfrågor. Denna åsikt har även LO givit uttryck för i sitt remissvar när det gäller Lissabonfördraget.
Vi delar därmed inte oppositionens oro för att de initiativ som har tagits på EU-nivå för att bekämpa den ekonomiska krisen skulle kunna inverka på vår rätt att organisera arbetsmarknaden efter svensk modell. Detta har också statsministern redogjort för i EU-nämnden. Regeringens utgångspunkt i alla EU-förhandlingar är att värna om den svenska arbetsmarknadsmodellen, och regeringen driver aktivt denna ståndpunkt. Förhandlingarna om rådets slutsatser var inget undantag.
Regeringen fick under förhandlingen gehör för många av sina viktiga synpunkter som efter vad jag förstår också delas av oppositionen. Att tydliga skrivningar skrevs in om främjandet av kvinnors deltagande på arbetsmarknaden liksom behovet av satsningar på utbildningar var därför positivt. Dessutom framgår det tydligt att parternas roll ska respekteras. Men det var en förhandling, och i en förhandling är det ett givande och tagande.
Jag vill i det här sammanhanget också understryka att regeringen anser att de olika lönebildningsmodellerna inte får missbrukas så att de leder till social dumpning. Våra önskemål har inte i alla delar kunnat tillgodoses i förhandlingarna om slutsatserna som förs mellan 27 medlemsstater. Rådets slutsatser, som jag och mina kolleger skulle ta ställning till på rådsmötet, var alltså ett resultat av kompromisser från alla inblandade parter.
I enligt med samrådet med EU-nämnden tog Sverige ställning för tydliga skrivningar till skydd för den svenska modellen, och följaktligen kunde Sverige inte stödja rådets slutsatser eftersom de saknade skrivningar om vikten av att motverka så kallad social dumpning och tillräckligt tydliga skrivningar gällande arbetsmarknadens parters autonomi inklusive respekten för ingångna avtal.
Hillevi Engström (M):
Som jag tidigare nämnde har våra önskemål inte i alla delar kunnat tillgodoses i förhandlingen mellan EU:s 27 medlemsstater. Jag delar inte Patrik Björcks påstående att regeringen skulle vara passiv i arbetsmarknadsfrågor i EU. Tvärtom vill jag med bestämdhet understryka att vi har samma uppfattning när det gäller parternas autonomi och den svenska modellen, att värna den inom EU.
Sverige har under såväl denna regering som tidigare regeringar varit en aktiv och pådrivande part för att få på plats en väl fungerande gemensam tillväxt- och sysselsättningsstrategi inom EU. Inte minst återspeglas delar av den svenska strategin i den förnyade europeiska tillväxt- och sysselsättningsstrategin, Europa 2020-strategin. Jag vill också på nytt understryka att samarbetet inom EU på sysselsättningsområdet är viktigt och värdefullt.
Sverige kommer även fortsättningsvis att ta en aktiv roll i detta arbete. Regeringen ser ingen anledning att ändra denna hållning. I det ligger den svenska kollektivavtalsmodellen och Sveriges tradition av samförstånd mellan parterna. Det är en modell som har gynnat Sverige, och jag tycker att den ska fortsätta. Det tycker också den övriga regeringen. Det har jag hela tiden värnat och med bestämdhet understrukit. Vidare vill jag understryka att regeringens utgångspunkt i alla EU-förhandlingar är att värna den modellen.
Statsministern har också vid återrapporteringen i kammaren och vid Europeiska rådet understrukit vikten av respekt för arbetsmarknadens parters självständighet. Jag kan inte nog understryka detta, och jag hoppas att interpellanten kan förstå att det är en allvarlig synpunkt som regeringen har. Det gäller en ansvarsfull lönebildning och stark konkurrenskraft. Vi kan se att Sverige har en lysande ekonomisk tillväxt just nu, med goda tillväxttal.
Vi har en ökad sysselsättning och en sjunkande arbetslöshet. Regeringen kommer inte heller att acceptera att beslutskompetens om lönebildningen överförs till EU. Ingen annan än riksdagen kan fatta beslut om svensk finans- och skattepolitik och utformningen av välfärds- och trygghetssystemen. Låt mig i detta sammanhang påminna om vad fördraget säger, nämligen att unionen ska erkänna och främja arbetsmarknadsparternas betydelse och därvid ta hänsyn till skillnader i de nationella systemen.
Den ska underlätta dialogen mellan arbetsmarknadens parter med respekt för deras självständighet. Detta är viktigt att understryka.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar Patrik Björck för interpellationen. Det är en viktig fråga. Det är också viktigt att, i den mån det finns någon som tvivlar på regeringens politik i den här frågan, ytterligare betona och understryka att det är regeringens ärliga uppsåt, för att använda Patrik Björcks ord, att värna den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det är en modell som tjänat Sverige väl. Parterna tar ansvar för lönebildningen, vi har få konfliktdagar och en arbetsmarknad som fungerar.
Jag delar Patrik Björcks uppfattning att vi inte ska ha oseriösa aktörer, att vi inte ska ha lönedumpning, att vi inte ska ha usla villkor. Det är jag den första att understryka. Det är också viktigt att poängtera att de fackliga parterna var positiva till Lissabonfördraget, för det stärker rättigheterna för parterna. Det är viktigt för att kunna värna den svenska modellen. Och det är viktigt att kunna besluta om dessa frågor på nationell nivå.
Vi har alltså inga åsiktsskillnader i detta, utan jag ser att vi från riksdagens samtliga partier kan driva dessa frågor med kraft och värna den svenska avtalsmodellen.
Hillevi Engström (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att förbättra arbetsvillkoren för unga och för att unga och arbetsgivare ska lära sig mer om kollektivavtal, rättigheter och skyldigheter på arbetsmarknaden. Det är oroande att det finns oseriösa arbetsgivare som försöker utnyttja ungdomar som har eller söker arbete. Arbetsgivare måste respektera de lagar och kollektivavtal som gäller på arbetsmarknaden och har också skyldighet att ta reda på vilka regler som gäller.
Parternas organisationer har en viktig uppgift att informera om lagar och avtal. Jag utgår från att berörda fackförbund tar sitt ansvar för de ungdomar vars rättigheter kränks. Följer en arbetsgivare inte gällande regler kan frågan i sista hand föras till domstol. Min uppfattning är att regelverket i allt väsentligt är bra, men det är viktigt att alla tar sitt ansvar så att reglerna följs. Det är förstås också viktigt att de unga själva känner till sina grundläggande rättigheter.
Som jag tidigare har nämnt i en debatt om arbetsmiljö här i kammaren kommer ämnet samhällskunskap i den reformerade gymnasieskola som införs höstterminen 2011 att omfatta även grundläggande frågor om arbetslivets villkor, såsom arbetsmiljö och arbetsrätt. Monica Green skriver att många ungdomar inom handel och hotell- och restaurangbranschen har en visstidsanställning. Jag förstår att det kan anses som ett problem att inte ha en fast anställning.
Ett annat sätt att se det är att en tidsbegränsad anställning är en väg in på arbetsmarknaden och alltid bättre än arbetslöshet. Som jag nyligen redogjort för i andra interpellationssvar är tidsbegränsat anställda inte utan skydd. Det finns i den arbetsrättsliga lagstiftningen olika regler som syftar till att skydda arbetstagarna, bland annat om automatisk övergång i tillsvidareanställning och företrädesrätt till återanställning.
Reglerna är sanktionerade genom möjligheter för arbetstagaren att få skadestånd och en domstolsförklaring om att en lagstridig visstidsanställning ska gälla tills vidare. När det gäller löner är det en fråga som hanteras av arbetsmarknadens parter. Även på detta område finns det dock skyddsregler. Det är till exempel förbjudet att diskriminera arbetstagare med tidsbegränsad anställning i förhållande till tillsvidareanställda när det gäller löne- och anställningsvillkor.
Lagen omfattar både direkt och indirekt diskriminering. Unga arbetstagare omfattas således redan i dag av skyddsregler i arbetslivet. Min förhoppning är att de också genom den ökade satsningen på kunskaper om arbetslivsfrågor i gymnasieskolan kommer att ha bättre kunskaper om vilka rättigheter de faktiskt har.
Hillevi Engström (M):
Vi talade om ungdomar, deras arbetsplaner och seriösa och oseriösa arbetsgivare. Jag står för det jag har sagt. Jag tror att det är viktigt att ungdomar får kunskaper om arbetsmarknadens villkor. Jag kan hålla med Monica Green om en sak, nämligen att de oseriösa ska bort. Men låt oss ta fram vilka de är och på vilket sätt de är oseriösa.
Jag tror också att vi som konsumenter i olika sammanhang vill veta vilka som är oseriösa och undvika dem och gynna dem som är seriösa, vilket ju de allra flesta är. Jag skulle också vilja att fler arbetsgivare tog ett ansvar och faktiskt anställde ungdomar som har bristande skolunderbyggnad men som både vill och kan delta på arbetsmarknaden.
Problemet i dag är att vi är för få som vågar anställa en person som vi inte är hundraprocentigt säkra på har den absolut rätta kompetensen. Jag tycker att det är naturligt att man i sitt arbete lär sig att arbeta och successivt kommer in mer på arbetsmarknaden. Därför är det viktigt att arbetsgivarens kostnad för att anställa en ung person inte är alltför hög.
Att vi har halverat arbetsgivaravgifterna för att anställa unga är, tror jag, också ett av skälen till att vi har 32 000 fler unga anställda än för ett år sedan. Jag vill gärna ställa en motfråga till Monica Green: Hur skulle det kunna bli fler trygga anställningar med sjysta villkor om man gör det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar mellan 15 och 24 år?
Hur ser Socialdemokraternas lösning ut för att fler ungdomar ska få en chans att försörja sig på sjysta villkor?
Hillevi Engström (M):
Monica Green, nu får det väl ändå vara nog med floskelbiblioteket? Det du säger stämmer inte. Vi har inte förlängt någon provanställningstid. Försök hålla dig till det som gäller. Det kan vi vara nog oense om. Den bild som Monica Green målar upp stämmer inte. Jag tror att det är viktigt att se på hur det ser ut på arbetsmarknaden. Vad säger Statistiska centralbyråns arbetskraftsundersökning - går det åt rätt eller fel håll?
Det är uppenbart att regeringens politik har gett effekt. Vi har i princip aldrig haft så hög tillväxt i Sverige. Vi ser att arbetslösheten sjunker och att sysselsättningen ökar. Det blir fler människor i arbetskraften. Våra reformer har också lett till att inte minst kvinnor har kommit tillbaka i arbetskraften. Vi har halverat sjukskrivningarna. Man är sjukskriven hälften så lång tid. Det är klart att de här reformerna har bidragit till att vi har en betydligt ljusare situation på arbetsmarknaden.
Sedan är jag den första att instämma i att vi ska försöka hitta lösningar för de ungdomar, äldre, funktionsnedsatta och inte minst de utrikes födda som kan komma i kläm på arbetsmarknaden genom oseriösa arbetsgivare. Där behöver vi hjälpas åt, fack, arbetsgivare, anställda och lokalsamhället. Flera måste agera tillsammans. Vi ska hålla oss till den bild som finns. Den är inte som Monica Green beskriver den.
Jag ska svara på Johan Anderssons fråga om folkhögskolorna. Det är roligt att det görs besök på folkhögskolorna. Det är en bra verksamhet som bedrivs. Det är därför det är viktigt att ungdomar får chansen att få motiveringsutbildningen och sedan också genomgå utbildning. Frågan om arbetsmarknadsutbildning i den regin är en fråga för Arbetsförmedlingen som upphandlar arbetsmarknadsutbildningar. Förra året fick 70 000 personer en utbildning genom Arbetsförmedlingens försorg.
Jag ser inget hinder mot att det skulle kunna ske i folkhögskoleregi likaväl som hos andra företag. Det är viktigt med den bästa utbildningen som kan ge effekt. Tack för en intressant eftermiddag! Jag önskar allihop en trevlig helg.
Hillevi Engström (M):
Monica Green har ställt en interpellation till statsrådet Ulf Kristersson om vad han avser att göra för att underlätta samordningen av åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Som arbetet är organiserat i regeringen är det jag som svarar på denna interpellation.
Jag vill inleda med att säga att regeringen har vidtagit och kommer att vidta flera åtgärder i syfte att bekämpa ungdomsarbetslösheten, bland annat genom att överbrygga övergången från skolan till arbetslivet, men också för att hjälpa de unga som har ofullständiga betyg att fullfölja sin utbildning. Ungdomars situation på arbetsmarknaden är ett prioriterat område för Nordiska ministerrådet för arbetsliv.
På initiativ av de nordiska arbetsmarknadsministrarna vid det årliga mötet som hölls i Reykjavik förra året beslutades att genomföra en kartläggning och en analys av de insatser som genomförs mot ungdomsarbetslösheten i de nordiska länderna. Resultatet av denna kartläggning, som presenterades den 8 oktober i år, kommer att vara underlag för en temadiskussion om ungdomsarbetslösheten som de nordiska arbetsmarknadsministrarna ska ha när vi träffas i november i Köpenhamn.
Till denna diskussion kommer även arbetsmarknadens parter och Ungdomens nordiska råd att inbjudas. I rapporten konstateras att de nordiska länderna på flera sätt står inför stora och samma utmaningar när det gäller att bekämpa ungdomsarbetslösheten och att det därför är viktigt med samarbete och ett erfarenhetsutbyte länderna emellan.
För att undvika risken att goda erfarenheter och bra program stannar vid nationsgränserna, som Monica Green befarar, är det särskilt viktigt med erfarenhetsutbyte - med att sprida goda exempel mellan de nordiska länderna. Mot bakgrund av detta ser jag fram emot att få ta del av de erfarenheter som mina nordiska kolleger har av att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Förhoppningen är att vi alla kan lära av varandra.
Den nordiska arenan är ett väldigt viktigt forum för erfarenhetsutbyte. Även på tjänstemannanivå sker löpande diskussioner och erfarenhetsutbyte mellan de nordiska länderna bland annat om hur ungdomsarbetslösheten kan bekämpas inom ramen för Ämbetsmannakommittén för arbetslivs verksamhet.
Hillevi Engström (M):
Eftersom det kanske inte har framgått riktigt vill jag förtydliga att regeringen tar ungdomsarbetslösheten på väldigt stort allvar, och jag menar verkligen allvar med det. Vi vill förändra skolan så att inget enda barn lämnar skolan utan en bra grund att stå på. Det råder inget tvivel om det. Det är också viktigt att säga att för en 15-åring ska skolan vara så bra att 15-åringen inte slutar skolan i förtid.
Jag tycker att alla ungdomar ska ha chansen att förebygga arbetslöshet och få en grund att stå på. Arbetslösheten är för stor i hela Norden, och den är väldigt hög bland ungdomar. Jag tycker att det som Monica Green lyfter fram är väldigt bra. Jag har själv ingen erfarenhet av nordiskt samarbete. Jag träffade vid Epscorådet häromveckan min finländske kollega, och vi började diskutera om vi kunde lära av varandra. Jag tycker att det är viktigt att vi faktiskt lär, utvecklar och förbättrar.
Det som inte funkade i Finland är det onödigt att vi börjar pröva i Sverige och så vidare. De gränshinder som finns ska vi försöka undanröja. De ambitionerna finns verkligen. Jag välkomnar Monica Green, som faktiskt har stor erfarenhet av nordiskt samarbete, att komma med inspel om hon tycker att det är något i den här rapporten som man bör fästa särskild vikt vid eller som det till exempel finns invändningar mot. Jag har själv inte läst hela rapporten. Vi kommer att träffas i november i Köpenhamn och diskutera vilka frågor som vi behöver få en lösning på.
Nu är Sverige ett exportland, kan man säga, av ungdomar som pendlar ut från Sverige, men när konjunkturerna vänder ska fler kunna pendla in. Sedan har vi det som är kommissionens flaggskeppsinitiativ: Inom alla utbildningar i Sverige ska det finnas möjlighet att vid något tillfälle göra praktik eller studera i ett annat EU-land. Det kan vara i Norden eller i något annat EU-land. Det är sådana frågor som vi ska diskutera. Jag välkomnar verkligen inspel i den diskussionen.
Jag kommer att göra det jag kan för att underlätta för alla ungdomar i Norden att se Norden som en gemensam arbetsmarknad och kunna få erfarenhet, som också är viktig i andra avseenden, av att arbeta och studera i ett annat land.