Carl Bildt (M):
Désirée Pethrus Engström, Lars Ohly, Peter Hultqvist och Anita Brodén har ställt frågor som berör olika aspekter av regeringens Mellanösternpolitik och den israelisk-palestinska konflikten. Jag väljer att besvara de fyra interpellationerna i ett sammanhang och att något kommentera den nya situationen efter mötet i Annapolis förra veckan. Mötet i Annapolis var det första internationella mötet om en möjlig fred i Mellanöstern sedan Madridkonferensen för 16 år sedan.
Mötet var viktigt i två avseenden. Det gällde dels överenskommelsen att nu inleda slutstatusförhandlingar med inriktningen på en fredsöverenskommelse under loppet av nästa år och med en mekanism för att följa och värdera hur olika steg i processen implementeras, dels det breda internationella stödet för denna process. Inte minst viktigt var det breda deltagandet från arabvärlden i diskussionerna i Annapolis.
Annapolis innebär att det finns ett nytt hopp om fred grundat på upprättandet av också en palestinsk stat. Alla frågor kommer nu att tas upp - gränserna, säkerheten, Jerusalem, bosättningarna, vatten, flyktingarna - och en fredsöverenskommelse måste omfatta dem alla. I mitt inlägg på konferensen betonade jag vikten av ett visst momentum i den process som nu förestår.
Alla frågor är väl kända och identifierade; i stor utsträckning är ju dessutom svaren väl kända och identifierade. En alltför utdragen process riskerar att leda till att svårigheterna kommer att dominera över möjligheterna. Jag tillhör dem som - vilket jag utvecklade i en artikel i Dagens Nyheter nyligen - ser med viss optimism på utvecklingen. Men samtidigt måste vi alla vara medvetna om risken för bakslag.
Mot denna bakgrund är det viktigt att vi - Sverige likaväl som Europeiska unionen i övrigt - ger denna process allt det stöd vi kan. Det kom också till klart uttryck i Annapolis och kommer att manifesteras ytterligare på den viktiga konferensen om statsbyggande i Palestina i Paris den 17 december.
Som Anita Brodén känner till har Europeiska unionen nyligen tagit fram en handlingsplan för hur unionen framöver ska stödja fredsansträngningarna och stärkandet av demokratiska palestinska institutioner. Det är viktigt att slutstatusförhandlingar kombineras med omfattande biståndsinsatser, inte minst från arabvärlden, och palestinska krafttag för att reformera förvaltningen, inklusive ett större ansvarstagande för säkerheten. EU har redan instrument på plats.
Eupol Copps är unionens insats för uppbyggnad av en modern och demokratiskt förankrad palestinsk civilpolis. Det är angeläget att insatsen ges nödvändig ackreditering av Israel så att den kan fördjupa fältverksamheten. Samtliga parter, inklusive Israel, gagnas självfallet av ökad säkerhet på de palestinska områdena. Herr talman! Det är självklart att en lösning på konflikten mellan israeler och palestinier måste baseras på folkrätten.
Slutmålet är en oberoende, demokratisk och livskraftig palestinsk stat som existerar sida vid sida, i fred och säkerhet, med Israel och övriga grannländer. Utgångspunkten är 1967 års gränser, även om det är uppenbart att det kommer att behövas vissa justeringar. Dessa måste emellertid grundas på överenskommelser mellan parterna. I detta ligger självklart att ockupationen och den med denna sammanhängande bosättningspolitiken måste upphöra.
En palestinsk stat måste ges förutsättningar att utvecklas genom ett sammanhängande territorium och fritt tillträde till omvärlden. I detta ligger att Europeiska unionen självklart kritiserat de ytterligare beslag av palestinsk mark i området mellan östra Jerusalem och bosättningen Maale Adumim som nyligen skett. Vi anser att separationsbarriärens sträckning, bosättningar och så kallade utposter på ockuperat område strider mot folkrätten och utgör hinder för en framgångsrik fredsprocess.
Mot denna bakgrund är det välkommet att Israel i Annapolis återigen meddelade att man ska leva upp till sina tidigare åtaganden. Lars Ohly tar upp den allvarliga situationen i Gaza och frågar vad jag avser att göra för att se till att den internationella humanitära rätten efterlevs. Sverige och Europeiska unionen har kritiserat Israel för beslutet att begränsa leveranserna av el och bränsle till Gaza.
Israel har förvisso rätt att försvara sig mot Qassambeskjutningen, men en begränsning av el- och bränsleleveranser utgör kollektiv bestraffning som inte är förenlig med folkrätten. Det är också viktigt att hjälporganisationer ges obehindrat tillträde till Gaza och att gränserna öppnas så att den palestinska ekonomin kan fungera.
Sverige och Europeiska unionen har också upprepade gånger betonat att förbättrad rörelsefrihet i Gaza och på Västbanken är avgörande för att uppnå framsteg i fredsprocessen. Désirée Pethrus Engström och Anita Brodén undrar vad jag avser att göra för att uppmärksamma situationen för kvinnor och kristna grupper i de palestinska områdena samt för att lyfta fram de organisationer som arbetar för demokrati, samförstånd, fred och försoning.
Via Sida bidrar Sverige varje år med betydande stöd till organisationer som arbetar med dessa frågor. Enligt regeringens uppdrag ska det civila samhället och kvinnans rättigheter ägnas särskild uppmärksamhet. Herr talman! Efter år präglade av våld och hopplöshet finns nu en verklig möjlighet till positiv förändring. Den får inte gå förlorad. Slutstatusförhandlingarna måste leda till en fred. Det är inte främst en ny fredsprocess vi behöver, utan en genuin fred.
Sverige och Europeiska unionen står redo att bidra till en allomfattande fred i regionen.