Marie Nordén (S):
Det har varit intressant att följa debatten om uranbrytning. Jag vet att många följer debatten via olika medier. Egentligen är det en pågående debatt om just uranbrytning, som många hoppas ska få ett slut. Man sätter sin förhoppning till oss i denna kammare, att vi ska fatta det kloka beslutet att förbjuda uranbrytning.
Det finns inget län i Sverige med så många pågående prospekteringar som Jämtland. Bara i Bergs kommun pågick ett trettiotal prospekteringar så sent som för ett år sedan. Nu har de blivit något färre. Man letar mer eller mindre öppet efter uran.
Redan prospekteringarna är ett stort ingrepp i naturen, och tanken på en urangruva i dessa trakter, vid kanten av Storsjön, skrämmer många.
Det handlar inte bara om att en gruva skulle innebära oerhörda ingrepp i naturen i form av dagbrott, dammar och slagghögar, något som aldrig kan återställas i ursprungligt skick, utan också om de konsekvenser för miljön som det skulle innebära i form av stora mängder lakrester som ska pumpas ut i dammarna i anslutning till gruvan.
I dessa lakrester finns uranets naturliga sönderfallsprodukter kvar, bland annat radium, som bildar radongas. Avfallet förblir radioaktivt under oöverskådlig tid, och lakrester innehåller ofta även andra giftiga tungmetaller. Risken för att dessa sipprar ned i Storsjön, som är gemensam vattentäkt för Östersunds, Åre, Krokoms och Bergs kommuner, är stor.
Det skrämmer och oroar alla oss som bor i det län som i dag står i fokus för gruvbolagen. Eva Flyborg med flera har tidigare i dagens debatt hävdat att ingen vill bryta uran, att det inte finns någon som helst vilja eller något intresse från gruvbolaget att sätta det i verket. Men det stämmer inte.
Continental Precious Minerals har redovisat ett konkret gruvprojekt för utvinning av uran och andra metaller norr om Ovikens kyrkby i Jämtland. Man planerar en provbrytning och har tecknat ett arrendeavtal med markägaren.
Nu har man en sluten pilotanläggning för provanrikning av uran i ett 200 gånger 1 000 meter stort projekteringsområde. Det har godkänts av länsstyrelsen men överklagats av Bergs kommun. Det avslogs också av mark- och miljödomstolen. Nu har man överklagat till hovrätten.
Det är mot den bakgrunden jag och min bänkkamrat från Jämtland Gunnar Sandberg skrev motionen där vi föreslår ett förbud mot uranbrytning. Vi socialdemokrater har sagt nej till uranbrytning under många år. Vi har också slagit fast att vi inte tänker medverka till att uran bryts i Sverige.
Därför kan vi inte göra annat än att ställa oss bakom och vara glada över den reservation vi har i dag och som kammaren har att ta ställning till den 14 mars. Tyvärr är inte beskedet från nuvarande regering detsamma, snarare tvärtom. Det är inte så konstigt att gruvbolagen vädrar morgonluft. Det är just därför man lägger ut miljonbelopp på att prospektera.
Man tror på en framtida brytning. Man slänger inte pengarna i sjön för att man tycker att det är roligt att springa i Jämtlands skogar och provborra, utan man har förhoppningen att det ska ge utdelning. Vi har i dag diskuterat kommunernas veto mot en eventuell gruva i respektive kommun. Men vi anser att det inte är skydd nog. Frågan är för viktig för att det ska beslutas på kommunal nivå.
Just i Jämtland blir det uppenbart att detta inte räcker, då en gruva i en kommun som till exempel Berg kan komma att påverka alla kommuner kring Storsjön, medan ingen av dessa kan vara med och säga nej till en gruva. Jag skulle naturligtvis vilja se ett större lokalt inflytande över prospekteringarna och en ökad informationsskyldighet, så jag välkomnar den utredning som nu pågår.
Men det som är viktigast just nu är att vi får en lagstiftning som förbjuder uranbrytning. Därför var jag så glad innan debatten började.
Vi har en reservation som det rimligtvis borde finnas en majoritet för, då Centerpartiet i höstas i Jämtland på sin senaste partistämma slog fast att man ska verka för att utreda möjligheterna till en nationell lagstiftning om uranbrytning, vilket vår reservation också föreslår.
Därför beklagar jag verkligen det besked som lämnades i dag från Centerpartiet. Fru talman! Jag vet inte om jag ska skratta eller gråta när jag lyssnar på Centerpartiets Helena Lindahls argumentation om varför man inte följer centerstämmans beslut.
Man ser sig fortfarande som en stark part i alliansregeringen, men man fick sälja sin gröna själ när regeringen skrotade den tidigare energiöverenskommelsen och öppnade för nya kärnkraftverk. Nu väljer man att inte rösta för en reservation som skulle innebära ett förbud mot uranbrytning inom kort, inte långsiktigt.
Jag kan lova er att de i Jämtland som i dag lever med prospekteringarna och hotet om en gruva inte nöjer sig med en långsiktig lösning utan vill se ett beslut den 14 mars. Det här gör Centerpartiet genom att säga att man vill ha kvar en stark position i regeringen, när det är så uppenbart att man är överkörd.
Den gröna kilen i den orange Alliansen är för länge sedan borta. Just nu är det tyvärr så att Centerpartiet går emot sina medlemmars vilja och fortsätter att vara en garant för att det inte ska bli ett lagstadgat beslut mot uranbrytning. Det är många som känner sig svikna, inte minst hemma i Jämtland.
Men det finns tid att ändra sig. Det är två veckor till omröstningen. Jag hoppas att vi får en majoritet som går helt i linje med majoriteten av partierna i riksdagen.