Tobias Billström (M):
Det är Migrationsverket och migrationsdomstolarna som självständigt utifrån gällande lagstiftning och det underlag som har presenterats i ärendet eller målet avgör när och hur Dublinförordningen ska tillämpas. Det sker också med utgångspunkt från det underlag som parterna önskar åberopa. I prövningen ingår också UNHCR:s rekommendationer.
Detta borgar för att den svenska processen är rättssäker även i de delar som handlar om att tillämpa Dublinförordningen. I domen från den 28 oktober 2008 har Migrationsöverdomstolen konstaterat att det inte strider mot non-refoulement- principen eller artikel 3 i Europakonventionen att överföra asylsökande till Grekland enligt Dublinförordningen.
Den saken betraktar jag som utredd så långt. Låt mig också, eftersom både interpellanten och Magdalena Streijffert tar upp det, understryka vilket synsätt som präglar den svenska regeringens agerande när det gäller asylpolitikens utformning på europeisk nivå.
Den mest väsentliga uppgiften för regeringen är att verka för ett gemensamt regelverk inom EU som innebär ett stärkt skydd för den enskilde och att vi värnar rätten att söka asyl. Det europeiska samarbetet hittills har lett till att nivån för vad som kan krävas inom såväl asylprövning som asylmottagande har höjts i Europa.
Genom samarbetet har vi också ett system för övervakning av att reglerna genomförs och tillämpas i hela unionen, vilket vi inte hade tidigare. Det har tagits mycket stora steg framåt på senare år. En naturlig fortsättning på detta samarbete är som regeringen ser det att fortsätta mot en ytterligare höjning av standarden genom att införa helt gemensamma regler i stället för dagens miniminormer, som på goda grunder kritiseras.
Regeringen stöder aktivt arbetet i riktning mot utvecklingen av ett sådant gemensamt asylsystem. Vi gör många inlägg på europeisk nivå i de här frågorna och kommer att fortsätta med det hela vägen fram till, över och förbi det svenska ordförandeskapet. Där kommer det här att vara en prioriterad fråga.
Regeringen stöder och verkar även för att det praktiska samarbete som har påbörjats på asylområdet ska förstärkas, bland annat i fråga om inrättandet av en europeisk stödbyrå för asylfrågor. Men den närmare konstruktionen, den geografiska placeringen och annat är frågor som vi kommer att behöva återkomma till.
Det känns lite för tidigt att påbörja den diskussionen här och nu innan vi över huvud taget har sett den legala ordning som ska styra grunden för detta stödkontor. Avslutningsvis vill jag bara understryka det jag sade tidigare; det är mycket bra att vi verkar ha en samstämmighet i de här frågorna. Det har vi haft under lång tid. Det är också bra att Göte Wahlström är positiv.
Men frågan är hur det ser ut med samarbetsparterna Miljöpartiet och Vänstern i de här frågorna. Ingen av dem vill ha gemensamma regler på asylområdet. Ingen av dem är förespråkare för alla de goda ting som vi här i kammaren tycks vara överens om.
Min motfråga blir hur Göte Wahlström tänker sig detta med partier som vill lämna den europeiska unionen, som Vänsterpartiet, och med ett parti som Miljöpartiet som visserligen har gått ifrån utträdeskravet men som i debatt efter debatt här i kammaren och EU-nämnden upprepar att de inte vill ha gemensamma asylregler. Hur ska då alternativet se ut i de här frågorna? Det tycker jag är viktigt.
Om vi nu pratar om att vi ska ha en tydlig och klar hållning från svensk sida i de här frågorna konstaterar jag att med den nuvarande regeringen och de nuvarande fyra partierna, som alla tror på ett gemensamt regelverk, funkar det väldigt bra. Men frågan är hur det kommer att fungera i framtiden.