KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isabella Lövin (MP):
Lars Beckman! Jag tycker på riktigt att denna fråga är viktig. Det exempel som Lars Beckman lyfter fram från Dagens Nyheter kring halkolyckor och äldre människor som kan få riktigt stora problem i samband med stora snöfall och halka är något som vi behöver ta på största allvar.
Vi måste naturligtvis från samhällets sida försöka se till att man undviker halkolyckor och fallolyckor när de går att undvika. Vi har ett omfattande kommunalt självstyre. Och denna lagstiftning uppdaterades, som sagt, senast 1958.
Sedan dess har snöröjningen fortsatt varit kommunens ansvar. Det är inte så att kommunerna på något sätt tvingas att lägga över ansvaret på småhusägare eller fastighetsägare, utan här finns en möjlighet.
Den möjligheten måste också kopplas samman med att vårt land är väldigt avlångt och har väldigt olika förutsättningar och olika väderförhållanden, precis som Lars Beckman påpekade alldeles nyss. Det är väldigt stor skillnad på södra Sverige, tät bebyggelse, norra Sverige, glesbygd och Sveriges inland.
Det finns alltså en möjlighet för kommunerna att överlåta ansvaret. Det är någonting som inte har ifrågasatts under överskådlig tid, utan detta är det förhållande som har funnits sedan många regeringar tillbaka. Detta bör rimligtvis vara en fråga på kommunal nivå. Jag tänker på när man väljer vilka som ska styra i kommunen.
Man kan också välja att lyfta fram detta som en kommunalpolitisk fråga som olika partier kan ha olika ingångar i. Det handlar om vilket ansvar kommunen ska ha för snöröjningen i olika områden i kommunen. Jag har inte fått bekräftat att det är 60 procent av kommunerna som gör detta.
Men det finns många kommuner där det finns stora möjligheter att ansöka om befrielse från detta ansvar. Och kommunerna har alla möjligheter att se över och ta tillbaka sina beslut eller det delegerade ansvaret till vissa fastighetsägare.
Vi kommer, som sagt, att titta över lagstiftningen utifrån Naturvårdsverkets påpekanden om att det i renhållningsdelen i dag inte finns någon hänsyn till djur och natur utan bara till människors hälsa och trevnad. Vi behöver titta över den av den anledningen.
I övrigt tycker jag att kommunerna bör ta ett ansvar och se vilka möjligheter som kommunens invånare har att ta detta ansvar. Den debatten bör man rimligtvis ta på kommunal nivå.
Isabella Lövin (MP):
Vi diskuterar nu den här frågan. Det är klart att vi delar bilden av att vi ska göra så effektiva lösningar som möjligt och så miljömässigt effektiva och bra lösningar som möjligt.
Samtidigt tror jag att vi inser att det är viktigt att människor kan påverka sin lokala miljö och sitt lokala samfund och samhälle genom de kommunala valen.
Detta med plogvallar och hur kommunen sköter snöröjning är ett utmärkt exempel på en lokal demokratisk fråga som borde kunna engagera medborgarna. Olika partier borde också kunna gå till val med olika lösningar. Det är ingenting i lagstiftningen som tvingar kommunerna att lägga över ansvaret på fastighetsägarna, men det finns en möjlighet att göra det.
Jag tänker på hur olika förutsättningarna ser ut runt om i vårt mycket avlånga land. Det finns naturligtvis kommuner som skulle ha väldigt svårt att tillhandahålla en väldigt precis snöröjning ute i glesbygden. Det är väl skälet till att denna möjlighet finns. Men, som sagt, det är en möjlighet.
Det är på inget sätt ett tvång. Kommunerna kan ta tillbaka ansvaret till sig själva, och i många fall bör de göra så. När det gäller fallolyckor delar jag verkligen bilden av att det handlar både om mänskligt lidande och om stora kostnader för samhället.
Jag kan konstatera att många kommuner av den anledningen prioriterar att snöröja gång- och cykelbanor framför vägbanorna i övrigt. Här finns naturligtvis möjlighet att påverka hur arbetet utförs.
Nu går vi in i ett klimat med mer extrema väderhändelser, våldsamma snöfall och liknande.
Vid en bedömning av huruvida en fastighetsägare verkligen har ett ansvar för framkomligheten vid ett hastigt snöfall är det inte nödvändigtvis så att man ska finnas till hands i alla dessa eventualiteter. Det är en bedömningsfråga.
Det går ju också att ansöka hos kommunen om befrielse från detta ansvar. Där bör också kommunen ha ett intresse av att befria de äldre.
Isabella Lövin (MP):
Jag tror att Lars Beckman satte fingret exakt på problemet i den allra sista meningen.
Om det ska ges som ett allmänt ansvar för kommunerna att ta hand om all snöröjning i hela Sverige finns det inte möjlighet för kommunerna att överlåta ansvaret till fastighetsägare i glesbygd i de fall där kommunen helt enkelt inte har kapacitet att nå ut överallt. Det är vad lagstiftningen ger möjlighet till.
Det är på intet sätt så att allt ansvar ligger hos fastighetsägarna i hela Sverige, utan det finns en möjlighet i lagstiftningen att göra detta. Frågan är hur lämpligt det är att detaljstyra kommunerna exakt i hur snöröjningen ska utföras.
Jag delar Lars Beckmans övertygelse om att kommunerna ska ha ett självstyre, och jag anser att det är en viktig fråga lokalt att ställa krav på de partier som styr kommunerna att se över frågan i de fall det är ett problem.
Frågan är viktig. Vi kan få återkomma till frågan om kommunerna inte tar sitt ansvar, men det utgår jag från att de gör.
Isabella Lövin (MP):
Lotta Olsson har frågat statsministern om han har fortsatt förtroende för mig och om han avser att vidta några generella åtgärder för att se över hur politiska tjänstemän rekryteras. Interpellationen har överlämnats till mig. Herr talman! Frågan har sin grund i att min stabschef i departementet tidigare har varit chef för Greenpeace Sverige. Stabschefen har personalansvar för de politiskt sakkunniga i departement och ansvarar för departementets planeringsarbete.
Hon har inte ansvar för säkerhetsfrågor för kärnkraften, och hon har inget ansvar för Strålsäkerhetsmyndigheten. Stabschefen har genomgått den säkerhetsprövning som krävs för anställningen. Att hon tidigare varit chef för en miljöorganisation gör henne inte olämplig för rollen som stabschef. Min bild är att Regeringskansliets rutiner för rekrytering av politiska tjänstemän fungerar väl.
Isabella Lövin (MP):
Det är intressant att lyssna till Moderaterna, för nu har ni flera gånger slagit fast att alla typer av civil olydnad är kriminella metoder. Jag tror inte att den analysen delas brett i samhället när vi vet att civil olydnad har varit väldigt viktigt för homosexuellas rättigheter, för svartas rättigheter och även för att uppmärksamma grova överträdelser mot miljön.
Illegalt fiske, oljeborrningar och annat har uppmärksammats genom civil olydnad. Och det är fredliga metoder som Greenpeace förespråkar. Man tar också sitt ansvar. Återigen vill jag säga att Annika Jacobson har genomgått en säkerhetsprövning. Hon är inte dömd. Det är ganska hårresande att stå här och implicera henne som en kriminell person.
Jag tycker inte att det är okej med olagliga handlingar inne på kärnkraftverk. Jag tycker heller inte, precis som tidigare miljöminister Lena Ek, att det är okej att personer ska kunna uppehålla sig inne på kärnkraftverk 38 timmar utan att bli upptäckta.
Jag delar verkligen den frustration som Lotta Olsson säger att de anställda på kärnkraftverket kände och är väldigt glad att säkerheten sedan dess har höjts väsentligt på våra kärnkraftverk. Det är någonting som jag tror att också allmänheten är väldigt glad över. Vi har fortfarande verkningar efter Tjernobyl i vårt land.
Vi vet vad en allvarlig kärnkraftsolycka kan innebära för långa tider framåt för människors hälsa, för jordbruk och annat när vi har strålning i marken. Det är i sig bra att vi efter de här intrången har vidtagit ett säkerhetsstärkande arbete, tidigare lett av miljöministern Lena Ek.
Precis som Maria Gardfjell citerade har hon flera gånger sagt att hon tycker att det var under all kritik att man så lätt kunde klättra över staketet och ta sig innanför skalskyddet och att Greenpeaces aktion var fredlig och en del av demokratin och transparensen via olika roller i samhället. Det allvarligaste tycker jag är att det här kunde ske.
Jag tycker inte att det var okej, och de aktivister som gjorde intrånget har tagit sitt straff. Sedan dess har vi skärpt strafflagstiftningen. På den tiden reglerades intrång i brottsbalken, som trumfade skyddslagen.
Detta har vi ändrat så att skyddslagen sedan 2018 inte längre är subsidiär i förhållande till brottsbalkens bestämmelser. Tidigare kunde en person som gjorde intrång på skyddsobjekt dömas till dagsböter. Det är nu borttaget från straffskalan för att straffet ska stå i proportion till brottets allvar.
Straffet för intrång eller olovligt kvarstannande inom skyddsobjekt är nu mycket högre på straffskalan än tidigare, och det tycker jag är bra. Den 1 april träder en ny säkerhetsskyddslag i kraft.
Strålskyddsmyndigheten får därmed ett utökat ansvar också när det gäller intrång av drönare, som ju är ett nytt problem och som vi behöver ha möjlighet att ingripa mot.
Isabella Lövin (MP):
Jag har gått in i politiken för att jag tror på demokratin. Vi har bildat ett parti för att vi tror på parlamentarism, politik och demokrati som en kraft. Jag delar tidigare miljöminister Lena Eks syn på att det finns olika roller för medborgare i en demokrati. Man kan arbeta som journalist och opinionsbildare, vilket jag har gjort tidigare.
Man kan arbeta för miljöorganisationer och i näringslivet och sedan gå in i politiken. Jag är övertygad om att Annika Jacobson kan skilja på dessa olika roller, och det är precis därför jag har anställt henne och känner stor tilltro till henne.
Jag blir lite förvånad över att Lotta Olsson inte med ett ord nämner alla de säkerhetsbrister som uppdagades med anledning av Greenpeaces intrång.
Inte heller nämner hon alla de förstärkningar av säkerheten som både alliansregeringen och vi gjorde med anledning av de här mycket flagranta och grova bristerna i säkerheten på kärnkraftverk i tätt befolkade områden i vårt land.
Jag tror inte att svenska folket skulle känna större tilltro till demokratin eller till de styrande om det skulle ske ett terrorattentat där någon med lätthet kan klättra in på en brandstege till farliga områden, ja, till och med upp på reaktorns tak. Nu har vi täppt igen dessa säkerhetsluckor.
För mig som minister är det överordnade och prioriterade att vi ser på strålsäkerheten i förhållande till kärnkraften.
Isabella Lövin (MP):
Rapporten från FN:s klimatpanel, IPCC, om 1,5-gradersmålet från oktober i fjol visar på nödvändigheten av att växla upp insatserna för att begränsa den globala temperaturökningen till en och en halv grad. Vi behöver därför öka investeringarna i klimateffektiv teknik.
I IPCC:s rapport förutsätts användning av CCS-tekniken i alla scenarier, och i flertalet scenarier ingår även så kallad bio-CCS, det vill säga CCS tillämpad på koldioxidutsläpp med biogent ursprung, som en teknik för att åstadkomma negativa utsläpp.
EU-kommissionen förutsätter i sitt förslag till en långsiktig klimatstrategi för EU också att CCS, inklusive bio-CCS, spelar en roll för att nå EU:s klimatmål. Herr talman! Vårt främsta fokus behöver fortsätta att vara att kraftigt minska våra utsläpp genom bland annat energieffektivisering och förnybar energi.
Men som Johan Hultberg nämner finns det vissa processrelaterade utsläpp från industrin som kan vara svåra att minska utan tillgång till CCS. Därutöver kan bio-CCS bidra till att åstadkomma negativa utsläpp. I juli 2018 tillsatte regeringen en utredning om kompletterande åtgärder för att nå negativa utsläpp av växthusgaser.
Utredningen har bland annat i uppdrag att uppskatta potentialen för och lämna förslag på incitament för bio-CCS samt identifiera brister och hinder i lagstiftning för CCS, inklusive bio-CCS. Utredningen ska samråda med berörda myndigheter och föra en nära dialog med relevanta intresseorganisationer, forskarvärlden och andra samhällsaktörer.
Den ska redovisa sina förslag inklusive ett förslag till strategi för negativa utsläpp senast den 31 januari 2020. Herr talman! Flera av de frågor som Johan Hultberg ställer är precis sådana som jag hoppas att utredningen ska belysa. Inom Regeringskansliet bereds nu skyndsamt det investeringsstöd för testanläggningar för minusutsläpp som omnämns i januariavtalet.
Jag vill dock invänta utredningens resultat innan jag tar ställning till eventuella ytterligare åtgärder.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Johan Hultberg. Jag är mycket glad över att vi har samma syn på att det viktigaste Sverige kan göra är att vara ett föregångsland och visa resten av världen att det går att ställa om och att det också är bra för människor, välfärd, ekonomi och utveckling. Vi har en mycket allvarlig situation, såsom IPCC:s klimatpanel med forskare tydligt har talat om för oss.
Vi måste halvera utsläppen globalt de närmaste tio åren om vi ska klara 1,5-gradersmålet, och vi behöver komma ned på nollutsläpp till år 2050. Här kommer CCS eller upptag av koldioxid från atmosfären att bli viktigt. Johan Hultberg nämnde ordet kostnadseffektiv.
Det absolut mest kostnadseffektiva vi kan göra är att energieffektivisera och ta tekniksprång för att få bort utsläppen. När det gäller CCS vill jag vara tydlig med att jag inte är negativ till det, utan det kommer att behövas i mitten av århundradet.
Men ibland framställs det i debatten som att vi, om vi bara satsar på CCS, kan fortsätta att elda kol och köra på bensin och att det inte är några problem att köra på precis som vanligt. Denna syn har dock fått sig en stark törn. EU har satsat enorma belopp och strategier på att få igång CCS-anläggningar inom EU. Man satte igång med strategin 2008.
Europeiska rådet uppmanade kommissionen att utarbeta en mekanism för att säkerställa upp till tolv demonstrationsanläggningar för CCS, som skulle byggas och tas i drift senast 2015. Men inte en enda av dessa har satts i drift. Flera försök har gjorts, och man avsatte 1 miljard euro 2009 till stöd för CCS-projekt. Varför har de inte blivit av?
Jo, därför att vi på längre sikt skulle kunna få bort utsläpp som kostar ungefär 1 000 kronor per ton, samtidigt som vi har mycket billigare sätt att minska utsläppen. Ekonomin i detta är alltså inte alldeles lysande. Norge satsar nu 17 miljarder.
De kommer att ha starkt statligt stöd för att ha CCS ute i Nordsjön, där de räknar med att kunna lagra ca 100 miljoner ton koldioxid senast 2023 eller 2024. Det är två års svenska utsläpp, och det är fortfarande väldigt dyrt.
Min bedömning är därför att vi ska forska. Vi har redan tillsatt en utredning, och vi har med i januariavtalet att medel ska anslås till detta. Energimyndigheten jobbar redan med det.
I slutet av februari beviljade Energimyndigheten tillsammans med norska Gassnova ekonomiskt stöd till Preems CCS-projekt i Lysekil för att undersöka upprättandet av en fullskalig anläggning för att fånga in och lagra koldioxid på raffinaderiets vätgasanläggning, som kan minska koldioxidutsläppen från raffinaderiet med upp till en halv miljon ton per år. Detta är alldeles utmärkt. Vi ska jobba med det här, och vi har en utredning på gång.
Men det jag vill understryka är att de lägst hängande frukterna när det gäller det som blir billigast och det som är mest hållbart i ett längre perspektiv är att vi måste ställa om våra processer. Jag tror att det finns saker att titta på i cementindustrin. Jag vet att det finns intressanta försök med till exempel alger som kan binda koldioxid.
Isabella Lövin (MP):
Jag vill kraftigt ifrågasätta påståendet att det skulle vara negativ opinion som har hållit tillbaka CCS. Jag har själv suttit i EU-parlamentet i över fem år, och jag vet att det finns en mycket stark tilltro till och förhoppning om CCS som ett magiskt sätt att slippa avveckla kolgruvor och att slippa sluta med fossila bränslen och i stället bara satsa på CCS.
Och det har satsats mycket pengar, strategier och samarbete inom EU ända sedan 2008, i tio års tid, men som jag sa är inte en enda testanläggning igång. Det är märkligt. Sex projekt beviljades medel 2009, och 424 miljoner euro, 4 1⁄2 miljard kronor, betalades ut.
Om vi ska värna om skattebetalarnas pengar kan man säga att det var bra att man försökte, men inte en enda demonstrationsanläggning har materialiserats. Samtliga projekt är i dag nedlagda, och det beror på att det är väldigt dyrt. Men det är väldigt billigt att släppa ut, och de som är starkt emot till exempel en höjning av bensinskatt, koldioxidskatt och annat blir svaret skyldiga här.
Vi behöver göra det dyrare att släppa ut för att det ska bli lönsamt att investera i CCS-teknik. Så är det.
När det gäller avdrag för klimatinvesteringar vill jag gärna uppmärksamma ledamoten Hultberg på en debattartikel från januari i år på DN Debatt, undertecknad av bland andra Svensk Betong, Svenskt Flyg, vd:n för Cementa, Jernkontoret, Åkeriföretagen, Sveriges Byggindustrier, Svensk Dagligvaruhandel samt gruvorna.
De tycker inte att ett klimatavdrag är en bra idé över huvud taget. De tycker att det behövs direkta ekonomiska stöd och att skatteavdrag inte är effektiva därför att det inte finns några vinster att dra av. De nya företagskonsortier som skulle kräva samarbete har ingen vinstskatt att dra av.
De behöver "upfront-stöd" när de börjar och inte i något slags löpande verksamhet. Detta behöver vi naturligtvis analysera från regeringens sida, och det gör vi också i den utredning som är tillsatt.
Summa summarum: Jag vill återigen understryka att jag är helt enig med FN:s klimatpanel om att vi måste uppnå negativa utsläpp i mitten av detta århundrade. Vi kommer att behöva investera i CCS oavsett om det är kostnadseffektivt eller inte.
Annars får vi lägga ned en massa mänsklig verksamhet eller se till att väsentligt öka beskogningen av vår planet eller öka vårt upptag på något annat sätt. I annat fall kommer vi inte att klara att stanna under två grader, vilket skulle få oerhört allvarliga konsekvenser för hela mänskligheten och alla framtida generationer. Vi kommer att behöva använda alla medel.
Det första, bästa och effektivaste som vi måste fokusera våra krafter på just nu handlar om att ta fram nya tekniker som är utsläppsneutrala. Projektet Hybrit, som nämndes, har regeringen stöttat med vår stora satsning Industriklivet, som ger möjligheter till tekniksprång för de tunga industrier som har utsläpp i själva sina processer, likt stålindustrin.
För cementindustrins del finns också möjlighet att bli beviljad projektbidrag inom Industriklivet. Det hoppas jag verkligen att vi kan fortsätta att samarbeta kring. Det är nödvändigt för ett fossilfritt välfärdsland, vilket Sverige ska bli.
Isabella Lövin (MP):
Jag hoppas att vi fortfarande är överens om att Sverige ska vara ett föregångsland och att vi inte kan använda anklagelser om att andra länder inte gör någonting som en förevändning för att inte göra någonting själva här i Sverige eller i EU. Vi behöver både driva på i EU och vara ett föregångsland själva. Jag tar gärna tåget till Norge för att titta på det här. Det har jag redan planerat att göra. Det är väldigt viktigt för att förstå utmaningarna.
Den norska staten har tillsammans med affärsintressen studerat det här under lång tid. Hade det varit en quickfix hade vi redan nu kunnat exportera alla våra utsläpp till Norge, och allting hade varit frid och fröjd. Men så enkelt är det ju inte. Med den storskaliga lagring som man nu planerar för kommer man att kunna lagra 100 miljoner ton, vilket är två gånger Sveriges utsläpp.
Även Norge kommer antagligen att vilja använda den. Det är klart att vi inte kan se det här som någon slutlig lösning på någonting, utan det är en del av lösningen. Jag tycker att det är bra med olika initiativ, och inte minst att Chalmers tekniska högskola ligger i framkant vad gäller CCS-forskning. De anordnade också i maj förra året världens största storskaliga konferens om tekniker för negativa utsläpp.
Väldigt många goda initiativ har påbörjats i Västsverige. Men det finns också andra intressenter i andra delar av Sverige inom CCS och bio-CCS. Stockholm Exergi studerar nu möjligheter att genom bio-CCS vid kraftvärmeverket i Värtan i Stockholm bidra till negativa utsläpp om ca 2 miljoner ton per år.
Vi har många intressanta projekt på gång, och jag kommer att följa och stödja dem framöver.
Isabella Lövin (MP):
Vi ser just nu en kraftig utbyggnad av vindkraften i Sverige. Prognosen är att vindkraften inom fyra år kommer att stå för 25 procent av Sveriges elproduktion.
Lägg till detta de 40 procent som vattenkraften i dag står för och de potentiella 10 procent som solkraften kommer att kunna stå för på lite längre sikt, om vi ger den de bästa förutsättningarna. Vi har också stor potential vad gäller energieffektivisering, med smarta elnät och nya sätt för transmission mellan olika EU-länder och med våra grannländer.
I en modern framtid ska vi naturligtvis ha den billigaste, bästa, enklaste och mest lokala lösningen för elproduktionen. Vi ska inte låsa in oss och bli beroende av import av vare sig olja, kol, gas eller ryskt uran.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Rickard Nordin, för den viktiga frågan! Som Rickard Nordin vet har regeringen jobbat mycket intensivt med att ta fram ett nytt system för bonus, så kallad bonus-malus, för nybilar. Där har vi skärpt kriterierna för vad som kan betraktas som en bonusbil. En sådan kan få ett kraftigt stöd, 60 000 kronor. Samtidigt höjer vi skatten på mest utsläppande bilarna, så kallad malus.
Sedan detta infördes den 1 juli förra året har vi haft val och en lång regeringsbildningsprocess, vilket har gjort att regeringen inte har kunnat gå vidare med att slå fast en ny miljöbilsdefinition som ska harmoniera med bonus-malus-systemet.
Detta arbetar vi med just nu i regeringen, och jag hoppas kunna återkomma så snart som möjligt med en ny miljöbilsdefinition. Det handlar om ca 2 000 personbilar per år, så det är viktigt.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Charlotte Quensel, för frågan! Vi ser inte med stor entusiasm på att Storbritannien nu ska lämna EU. Det kommer att få en påverkan på prognoserna för EU:s långtidsbudget. Regeringen arbetar i första hand för att Storbritanniens utträde inte ska påverka budgeten, utan vi behöver se över vilka utgiftsposter det går att minska på.
Strukturfonder och även jordbruksstöd är delar där vi kan se en omfördelning och en minskning. För oss är det viktigt att vi inte äter upp ytterligare budgetutrymme för Sverige genom att vi får en oproportionerligt mycket större höjning än andra medlemsländer. Men det är alldeles för tidigt att lägga in ett veto.
EU är en väldigt viktig kraft i världen i dag. Vi behöver se till att EU fungerar.
Isabella Lövin (MP):
Jag anser att Charlotte Quensel ställer en omöjlig fråga. Svaret på frågan kan inte vara ja eller nej. Det handlar om att vi ska se till att EU ska fungera så bra som möjligt. Och vi ska se till att vi inte behöver gå in med mer medel i EU:s budget än vad som är en rimlig andel för Sverige. Att torpedera hela EU-samarbetet genom ett veto är att gå väldigt långt. Det tror jag att Charlotte Quensel vet.
Isabella Lövin (MP):
Tack för frågan, Magnus Ek! Givetvis är jag minst lika oroad som de flesta andra över att utsläppen inte minskar i den takt vi behöver se om vi ska klara av det vetenskapsmännen säger till oss. Vi behöver minska utsläppen med någonstans mellan 5 och 8 procent om året för att klara 1,5-gradersmålet.
Däremot känner jag mig trygg i att vi har påbörjat en grundlig omställning av det svenska samhället - i transportsektorn, industrin och bostadssektorn. Vi tvingar in förnybara bränslen i bensin och diesel, och vi ska ha ett stopp för fossila bränslen, vilket vi är överens om i januariavtalet. Vi jobbar också på EU-nivå, där vi har förstärkt EU:s system för utsläppshandel kraftigt.
Den här omställningen tar dock tid, och vi behöver göra mer. Vi kommer att lägga fram en handlingsplan för detta, enligt klimatlagen i höst, och sektor för sektor berätta hur vi måste stärka politiken ytterligare för att utsläppen verkligen ska minska i den takt de behöver.
Isabella Lövin (MP):
Vi har ju ett produktionsstöd för biogas. Vi har gett långsiktiga förutsättningar för investeringar i biobränslen i och med bränslebytet, som tvingar in förnybart i bensin och diesel. Vi ser nu hur Ikea börjar sälja solpaneler i Sverige som ett av några prioriterade länder, och flera elbilstillverkare utser Sverige till ett av de länder där man vill sjösätta elbilarna.
Vi ser alltså att vi med vår politik ger säkerhet, och vi kommer att se mer investeringar.