Mikael Damberg (S):
Nu börjar debatten bli intressant. Här har alliansen tydligen två helt olika bilder. Finn Bengtsson säger att vi inte är överens om målen när det gäller att minska den sociala snedrekryteringen. Ministern säger: Interpellanten och jag är överens om att detta är ett allvarligt problem. Jag tror att alliansen har lite problem att reda ut vad det är som egentligen gäller. Jag tror att det är ett problem att vi slösar med talanger och begåvningar.
Att vi har sådana skillnader mellan Norrtälje och Danderyd i Stockholms län kan inte bara vara en fråga om fallenhet och begåvning. Det handlar också om att vi har hinder i vägen så att människor med talanger inte får chansen att studera vidare.
Jag tror att det krävs ett aktivt arbete för breddad rekrytering: att se mångfald i högre utbildning också som en kvalitetsfråga och att utbildningar faktiskt befruktas av att människor med olika erfarenheter och bakgrunder har någonting att tillföra i utbildningarna. Det är ett perspektiv som jag tycker helt saknas i denna diskussion hitintills. Sedan blir det lite märkligt. Man säger att alla som har fallenhet ska studera vidare.
Men är det färre som har fallenhet i dag än när ni tillträdde? Vi har just fått höra att det är en större ungdomsgeneration nu än tidigare. Då måste ungdomarna vara mycket mer korkade och ha mindre fallenhet nu eftersom den andel som går över till högre utbildning successivt minskar. Följande fråga ställs: Varför är ni så fixerade vid mål? Det är vi därför att politik handlar om att styra samhällsutvecklingen i en riktning.
Tror man att framtidens arbetsmarknad och arbetsliv kommer att ställa större krav på kunskap och kompetens och att fler arbetsgivare i morgondagens arbetsliv kommer att vilja anställa människor med högskolebehörighet? Jag tror att det är så.
Tror ni i alliansen någonting annat förstår jag varför andelen ungdomar som nu går vidare till högre utbildning minskar, om det inte är så att de inte har fallenhet för högre studier. Då förstår jag varför man gör det. Men tror man att det kommer att bli ett mer högkvalitativt arbetsliv måste man också bestämma sig för vart man ska.
Många andra länder runt om i världen sätter upp mål därför att de tycker att det är så viktigt för det egna arbetslivet, för industrin, för näringslivet, för tjänstesektorn och för den offentliga förvaltningen att kunna rekrytera tillräckligt duktig arbetskraft. Man säger att man som nation har som mål att bli ännu mer välutbildad. Regeringen verkar ha en annan ambition på området. Det tycker jag är konstigt. Danmark - ni behöver inte gå längre än så - och den borgerliga regeringen där har ett 50-procentsmål och tycker att det är viktigt.
Deras globaliseringsråd - jag kommer inte ihåg exakt vad det heter - satte upp ett sådant mål. Många andra länder runt om i världen gör likadant. Vi vet att geografisk spridning är ett hinder på vägen till högre utbildning. Det vore intressant att höra om ministern har en annan uppfattning också i den frågan. Högskoleverket har konstaterat att det finns en barriär.
Vi socialdemokrater valde tillsammans med Centerpartiet att målmedvetet bedriva ett arbete för att bygga upp starka högskolemiljöer runt om i Sverige, alltså för att kunna ge utbildning i hela landet och för att ge en tillväxtmotor regionalt och samtidigt minska steget till högre utbildning. Det var en klok politik. Det var tur att Moderaterna, som på den tiden talade om bygdehögskolor, inte fick rätt i fråga om sin politik för detta. Jag tvingas konstatera att det enda man nu kommer fram till är att det är en massa andra som ska göra saker och ting.
Det talas om en kraftig studiemedelsreform. Mmm, det är väl lite magstarkt. 12 kronor i bidragshöjning tror jag inte får studenterna i gymnasieskolorna att stå och banka på dörren till högre utbildning. Jag tror att det i stället behövs ytterligare studiemedelsreformer, framför allt med tanke på de studenter som har barn och som har det ganska tufft när det gäller att få det att gå ihop under studietiden. Jag tror också att man måste börja tänka nytt. Vi har talat om treterminssystem. Inom högskolesektorn har vi pratat om det hur länge som helst.
Nu börjar det bli dags att ta lite initiativ för att både förbättra för studenterna och göra det hela mer effektivt.