KBLab/rixvox huggingface dataset:
Camilla Hansén (MP):
Konsumtion handlar för en miljöpartist naturligtvis om hållbarhet. När vi talar om hållbar konsumtion är det lätt att tänka på sådant som har med ekonomisk hållbarhet, tillväxtens faror och så vidare att göra. Men hållbarhetsbegreppet innebär också social hållbarhet, och en del av det handlar om tillit mellan människor. Det handlar om att lita på varandra när man gör affärer med varandra.
Det handlar om att lita på producenter och på företag som säljer prylar, oavsett om prylarna är fysiska eller digitala. Kanske kan avståndet från social hållbarhet till konsumenträtt verka långt, men för mig är det just tilliten som är den springande punkten. Vi som konsumenter behöver kunna lita på att de företagare som vi köper varor av är seriösa företagare och att oseriösa företagare stoppas.
Då är det viktigt dels att sanktionerna avskräcker försäljare från att ta till oseriös marknadsföring eller ohederliga avtalsvillkor, dels att Konsumentombudsmannen har tillgång till effektiva sanktionsmöjligheter när någon trots allt väljer att medvetet lura andra för sin egen vinnings skull.
Regeringens politik för stärkta sanktionsmöjligheter för Konsumentombudsmannen innebär både viss avskräckning, i och med att avgifterna höjs, och att Konsumentombudsmannen blir effektivare när bindande förelägganden vinner laga kraft omedelbart, utan näringsidkarens godkännande. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på följdmotionen från Vänsterpartiet.
Vänsterpartiets följdmotion tar dock upp en intressant aspekt. Är den högsta gränsen tillräckligt avskräckande? Nu blir nivåerna fördubblade, och den högsta nivån är 10 miljoner kronor. Regeringen kommer att följa hur praxis utvecklas. Om det visar sig att detta inte är tillräckligt kommer åtgärder att vidtas.
Om det nu skulle visa sig att 10 miljoner inte betyder något för ett stort företag och att det är värt att riskera en sanktionsavgift är mitt heta tips att företagare ska se till att undvika att befinna sig i gråzoner där de kan åka på en sådan avgift. Konsumenträtt är ändå en del i det hållbara samhällsbygget. Det handlar om att bygga tillit till varandra.
I konsumenträtten läggs nu en pusselbit där Konsumentombudsmannen får stärkta möjligheter att agera både effektivt och kraftfullt. Jag tänker faktiskt på Konsumentombudsmannen som lite av en superhjälte som slåss för dem som har minst möjligheter att försvara sig själv och som slår buset på fingrarna när de inte sköter sig.
Camilla Hansén (MP):
Jag har en fråga till statsrådet Romson. Vi har alla nåtts av den glädjande nyheten att Miljömålsberedningen föreslår en klimatlag och ett klimatpolitiskt råd som ska bevaka att regeringen följer klimatlagen. Allt detta görs för att Sverige ska nå nollutsläpp år 2045 och vara föregångare i det klimatarbete som världen har manifesterat i Parisavtalet. Klimat- och miljöministern har sagt att erfarenheten visar att när vi väl sätter mål når vi dem ofta snabbare än vad vi tror.
Detta förslag har redan hunnit få kritik för att det är för tufft och för att det är för lätt. Det är kanske ett gott betyg till utredningen. Det jag tänker är att olika grupper i samhället, olika företag, branscher och människor i sin vardag har olika förutsättningar att nå klimatmålen. Det leder till min fråga. Var ser vi de största utmaningarna, och vilka är de största inspiratörerna och föregångarna?
Camilla Hansén (MP):
Konstitutionsutskottet behandlar i detta betänkande två yrkanden ur vårändringsbudgeten. Som en del av finansieringen av nyhetstidningar som kommer ut varje dag eller varje vecka finns presstödet. Det beviljas årligen och betalas ut månatligen. För att få detta stöd ska en tidning ha minst 55 procent eget redaktionellt material.
Det regeringen nu föreslår är att betala ut det beviljade presstödet i förskott så att tidningarna får tillgång till hela årets stöd redan nu och kan disponera stödet på det sätt som passar dem bäst. Det är också ett förslag om att ändra reglerna för hur mycket eget redaktionellt material en tidning måste ha för att få presstöd. Coronavirusets spridning har fått betydande konsekvenser för medier i hela landet.
Detta är några av de åtgärder som regeringen vidtar för att underlätta för medierna att hantera effekterna av coronaviruset. Det är en viktig del av en livskraftig demokrati att ha fria och oberoende medier. När vi ser ut i omvärlden märker vi att detta blir extra viktigt under en pågående samhällskris.
Inte minst annonsberoende medier har snabbt förlorat annonsörer och därmed en stor del av sina intäkter. Samtidigt vill man veta mer och mer om hur man ska kunna hantera det här viruset. Mycket av informationen är också sådant som kommer från olika myndigheter och som vi vill ska förmedlas till alla medborgare, vilket gör det rimligt att kravet på unikt material i en tidning inte finns kvar just nu.
Det är också viktigt att vi har medier i hela landet, för medborgare i hela landet behöver kunna ta del av denna information. Regeringen har presenterat flera olika stöd till mediebranschen den senaste tiden, bland annat ett tillfälligt redaktionsstöd som gäller under detta år.
I vårändringsbudgeten föreslås även en permanent förstärkning av mediestödet och en fördubbling av stödet för att bevaka de geografiska områden där det finns svag eller obefintlig journalistisk bevakning - det som man kallar vita fläckar.
Det stöd som konstitutionsutskottet nu har behandlat är tillfälliga regelförändringar som innebär dels att utbetalningarna av redan beslutat presstöd för innevarande år kan ske nu, dels att kravet på eget redaktionellt material tillfälligt slopas. Detta är viktiga delar i det väldigt komplexa pussel som är mediers finansiering. Godkännande av tillfälliga ändringar i presstödet Med detta yrkar jag bifall till förslaget i konstitutionsutskottets betänkande.
Camilla Hansén (MP):
Länsstyrelsernas uppdrag är komplext. Det visar både Riksrevisionens granskningsrapport och regeringens skrivelse som är ett svar på granskningsrapporten. Utskottet är enigt i sitt ställningstagande, och jag väljer att helt kort lyfta fram två aspekter som jag tror är viktiga att ta med i det arbete som kommer att fortsätta framöver.
Riksrevisionens rapport om reger-ingens styrning av länsstyrelserna Den första är vikten av att låta länsstyrelserna ha en karaktär som formas av de regionala förutsättningarna. Även om det finns gemensamma uppdrag ser våra län olika ut. Det kan till exempel komma till uttryck när det gäller krisberedskap där lokalkännedom är en viktig faktor för snabba och effektiva beslut.
Den andra aspekten är vikten av att alla statliga aktörer har ett grundläggande förhållningssätt som bygger på samverkan och tillit och bidrar till länsstyrelsernas samordningsuppdrag.
Det behövs samverkan med kommuner och det civila samhället i det aktuella länet, och jag tror att det är viktigt att det bygger på principer och förhållningssätt som omfattar alla inblandade aktörer, för annars riskerar vi att hamna i en detaljstyrning riktad till varje myndighet. Det kan leda till alldeles för mycket byråkrati, vilket kan göra att vi inte kan ta vara på det arbete som görs.
Utskottet kommer att följa arbetet, och jag ser fram emot att göra det.
Camilla Hansén (MP):
Konstitutionsutskottet har i betänkandet behandlat en proposition från regeringen om att göra en uppdatering i offentlighets- och sekretesslagen. Beslutet innebär inte en egentlig förändring i sak, utan det beror på att det sedan den 1 januari finns en ny förordning om europeiska medborgarinitiativ som handlar om att göra dem mer lättillgängliga. Därför behöver lagrummet i vår offentlighets- och sekretesslagstiftning knyta an till den nya förordningen och inte till den gamla.
Man kan vara förvånad över att det ska vara skyddat vem som lämnar stöd till medborgarinitiativ inom EU, att man alltså inte får veta vem det är som har skrivit under. Det skiljer sig från den tradition av öppenhet som vi är vana vid kring folkinitiativ och medborgarförslag i våra kommuner och regioner.
Utskottet gör ändå ställningstagandet att det finns en betydelse i att villkoren för att skriva under medborgarinitiativ är lika i de olika EU-länderna. I Sverige är det Valmyndigheten som kontrollerar och intygar att en undertecknare uppfyller kraven för att få underteckna medborgarinitiativ, till exempel att man är tillräckligt gammal.
För att initiativen ska behandlas av kommissionen ska de undertecknas av 1 miljon EU-medborgare som representerar minst 24 länder. Det finns även kvotregler när det gäller hur många från varje land som måste vara representerade. Det behövs också en redovisning av eventuella ekonomiska stöd som man har fått till medborgarinitiativet.
Detta ärende handlar alltså om Valmyndighetens verksamhet att kontrollera och intyga antalet giltiga stödförklaringar som omfattas av sekretess. När det gäller denna fråga gör konstitutionsutskottet samma ställningstagande som när frågan om offentlighets- och sekretesslagen behandlades senast.
KU understryker i sitt betänkande vikten av att regeringen noga bevakar de svenska principerna om öppenhet, insyn och transparens i EU-arbetet. Med detta yrkar jag bifall till konstitutionsutskottets förslag.
Camilla Hansén (MP):
Jag har under några dagar följt Sametingets plenum i Umeå. Flera av statsrådet Linds ansvarsområden diskuterades flitigt. Det gäller kulturens finansiering, önskan om en samisk nationalscen, samiskt idrottande, särskilt ungdomars, och språk. Det var mycket diskussion om den samiska sanningskommission som ska genomföras. En del ledamöter upplever att det inte händer någonting.
En förklaring är att Sametinget saknar finansiering för det förankringsarbete som behöver ske inför kommissionens arbete. Det är såklart en viktig fråga för det samiska folket. Vi i Miljöpartiet har gått till val på att vi ska stärka urfolket samernas självbestämmande och inflytande. Vi vill att Sverige ska skriva under ILO:s konvention 169 om urfolks rättigheter och att Sverige ska ta ansvar och ge upprättelse för historiska övergrepp.
Därför undrar jag om statsrådet kan informera om hur arbetet med sanningskommissionen ser ut just nu och om de närmsta planerna.
Camilla Hansén (MP):
EU bygger på respekt för människans värdighet. Solidaritet är ett av EU:s grundvärden. Vi måste nu jobba med att vården får de resurser som behövs. EU jobbar nu med upphandlingar av respiratorer, tester och personskyddsutrustning, och Sverige deltar. Vi hoppas att det materialet ska komma hit så fort som möjligt. Situationen i flyktinglägren måste lindras. Det behövs hygienartiklar och rent vatten. Statsrådet Peter Eriksson jobbar med det inom biståndet och med kontakter med kollegor i EU.
Det brådskande nu är att bekämpa corona. Samtidigt behöver vi tänka på den långsiktiga återuppbyggnaden. Europa behöver vara socialt och ekologiskt hållbart och motståndskraftigt mot kriser. Det gäller såväl pandemier som klimatkrisen. Statsministern: Tjeckien och Polen har gjort utspel om att slopa EU:s klimatmål och Green Deal. Det vill inte Sverige. Hur ser statsministern på den utvecklingen framåt?
Camilla Hansén (MP):
Ett år läggs snart till handlingarna, och vi förbereder oss för nästa genom att steg för steg i de olika utskotten behandla statens budget. Jag är rädd att mitt anförande kan innebära viss upprepning, men jag ska i denna debatt ändå med stolthet representera riksdagens minsta parti.
Jag har inställningen att det faktum att vi upprepar samma frågor och ser dem som viktiga, om än med olika betoning, ändå innebär en värdefull samsyn. Jag vill i just konstitutionsutskottets budgetdebatt påminna om fundamenten i grundlagen, som gäller för alla delar av det offentligas verksamhet.
Varje människas personliga, ekonomiska och kulturella välfärd ska vara grundläggande mål för det offentliga. Vi ska särskilt se till att trygga rätten till arbete, bostad och utbildning samt verka för social omsorg, trygghet och goda förutsättningar för hälsa.
Det offentliga - regeringen, riksdagen och alla myndigheter - ska främja en hållbar utveckling som leder till en god miljö för oss, våra barn och kommande generationer. Vi ska också arbeta för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden och för att värna privatliv och familjeliv för var och en.
Inom KU:s område vill jag särskilt lyfta fram några saker vi står inför nästa år. Bildandet av ett nationellt institut för mänskliga rättigheter planeras, och det ska nu förankras brett i riksdagens partier. Sverige har fått internationell kritik för att inte ha ett oberoende MR-institut, och efter en lång process under flera år förbereds nu ett inrättande. Det är glädjande.
Nu förbereds också beslut om en konsultationsordning i frågor som rör det samiska folket. Det samiska folket har skydd i grundlagen. Det handlar om att det samiska folkets möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. Konsultationsordningens syfte är att främja samernas inflytande i frågor som rör dem. Detta kommer att utvärderas om några år.
Även minoritetspolitiken i övrigt är viktig, och alla nivåer i samhället behöver bidra till att öka efterlevnaden av alla de nationella minoriteternas rättigheter. Nästa år ser jag fram emot regeringens behandling av förslag om stärkt samordning och uppföljning av minoritetspolitiken. Utskottet har även andra viktiga ansvarsområden som understryker värderingarna i grundlagen.
Jag tänker bland annat på Riksdagens ombudsmän, JO, som granskar händelser medborgare är med om i relationer till myndigheter. Utskottet tog emot deras ämbetsberättelse i går, och det råder ingen tvekan om att det finns arbete att göra utifrån den statliga värdegrunden. Den funktion som JO har är otroligt viktig.
Jag tänker också på Riksrevisionen som granskar att statens pengar används på bästa sätt, Datainspektionen som nu byter namn till Integritetsskyddsmyndigheten, länsstyrelserna med sin viktiga roll som samordnare ute i landet och Myndigheten för press, radio och tv som fördelar mediestöd bland annat för att vi ska ha livskraftiga medier i hela landet. Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och ser fram mot nästa år.
Camilla Hansén (MP):
Jag kommer nu att presentera några specifika ärenden utifrån den värdegrund som jag redogjorde för i min inledning. Alla i landet har höga förväntningar på att ärenden handläggs snabbt och ordentligt i alla kommuner, regioner och myndigheter. Det ska man ha.
Många handläggare som arbetar i de här olika verksamheterna har förvaltningslagens krav om snabbhet, effektivitet och rättssäkerhet som rättesnöre i sitt vardagliga arbete. Jag är säker på att de, precis om jag, förväntar sig detsamma när det gäller regeringens handläggning av förvaltningsärenden. I ärendet om bearbetningskoncession för Kallak har handläggningen har dragit ut på tiden alldeles för länge.
Det innebär en rättsosäkerhet för alla parter. Många lyfter att det försvårar för näringslivets investerare. Det gör det; jag delar den uppfattningen. Jag vill också lyfta att det påverkar livet i mycket hög grad för dem som lever på platsen, bland annat urfolket samerna. De har samma rätt att få veta hur deras framtid ser ut.
Det är viktigt för mig och Miljöpartiet att alla som berörs i den här typen av ärenden synliggörs när frågorna debatteras. Jag vill också säga några ord om hanteringen av ärendet som gäller Preems utbyggnad av raffinaderiet i Lysekil.
Det är viktigt att konstitutionsutskottet tar alla riksdagsledamöters anmälningar på största allvar och utreder dem till dess att utskottets ledamöter känner att de har det underlag som de behöver för att kunna göra sin bedömning. En noggrann utredning är något som är till nytta både för oss ledamöter och för regeringen och de statsråd som granskas.
Det blir tydligt i till exempel ärendet om Preem, där utskottet har mycket underlag och till och med kallade experter till sig för att ytterligare fördjupa den juridiska granskningen. Det är bra att KU, liksom utfrågade statsråd, är överens om att regeringens beslut att i sådana här ärenden förbehålla sig prövningen bör fattas så tidigt som möjligt i processen.
Något formellt hinder mot att fatta ett sådant beslut i ett senare skede finns dock inte. Det här är egentligen inga konstigheter, eftersom det finns reglerat i särskilda lagrum att regeringen kan åta sig prövningen från alla rättsliga nivåer. Regeringen har en uttalad plats i rättskedjan.
Det är viktigt att det är klargjort, särskilt eftersom det här är ärenden som förekommer så sällan att det inte finns någon upparbetad praxis att ta del av. Utskottet påpekar att större försiktighet krävs ju senare i processen regeringen åtar sig ett ärende. Så hanteras också andra ärenden och beslut som hanteras i domstolarna: Det ställs högre och högre krav på hanteringen av ärenden ju högre upp i rättssystemet man befinner sig.
I den här granskningen har KU verkligen fått påminna sig om sin egen vilja att granska objektivt och utifrån hur lagen faktiskt ser ut. Det kan vara så att olika aktörer har synpunkter på lagen, men vi som är riksdagsledamöter vet vilka det är som bär ansvaret för att besluta om nya lagar eller förändra lagar som vi inte är nöjda med hur de fungerar när de faktiskt ska tillämpas.
Det är vi som har det ansvaret, och grunduppfattningen är ändå att land ska med lag byggas.
Camilla Hansén (MP):
Regeringsformen, en av våra grundlagar, ger oss här i landet skydd av vår frihet att vara de vi är, att tro på vad vi vill och att tala om för andra vad vi tycker. Det handlar om att yttrandefriheten, religionsfriheten och förbudet mot diskriminering är en fundamental grund för hur vi vill att Sverige ska vara. Det handlar om att det offentliga inte ska kunna inskränka våra fri- och rättigheter.
Detta är någonting som vi verkligen har mycket fokus på utifrån den situation vi befinner oss i med pandemin, men jag ska prata om någonting annat. I utskottets betänkande behandlas en rad motioner som rör dessa friheter i en väldigt bred bemärkelse. Jag ser dock att en del motioner inte verkar handla om att verkligen skydda friheter utan snarare om att vilja inskränka friheter.
Vi i Miljöpartiet har funderat på vad som händer när till exempel en kommun inskränker individers friheter och rättigheter som ska skyddas av det allmänna. När vi såg hur kommuner förbjöd slöja ställde vi oss frågor om hur grundlagens intentioner om religionsfrihet kan värnas för de individer som bor i den aktuella kommunen om kommunen inför den typen av förbud.
Vad finns det för skydd på nationell nivå som kan stoppa en sådan utveckling utan att det i övrigt inskränker kommuners rätt till självbestämmande? Vad har då hänt sedan i höstas, när de här förbuden kom? Förvaltningsrätten har beslutat att besluten i Staffanstorp och Skurup strider mot bestämmelserna om religionsfrihet i grundlagen och Europakonventionen, och besluten har upphävts.
Domstolen skriver: "Gemensamt för alla grundläggande rättigheter är att de är - och ska vara - svåra att begränsa."
I domskälen hänvisas till ett tidigare utlåtande av vårt eget utskott, där KU framhållit - liksom vi fortsätter att göra även nu - att det är en självklar utgångspunkt att var och en har en frihet att klä sig som han eller hon vill och att lagstiftning som förbjuder slöja ute i samhället eller för barn i vissa verksamheter inte bör komma i fråga.
Besluten är överklagade, och vi följer den fortsatta processen för att se hur skyddet ser ut och om det är tillräckligt starkt. Vi kan också konstatera att i debatten om kvinnors frihet och rättigheter är det otydligt vem som definierar frihet för den kvinna som av eget val bär slöja. Vi frågar oss: Vad innebär frihet för den kvinnan? Vem ska definiera den friheten?
Är kvinnans frihet en homogen och snäv definition, eller är den någonting som är upp till var och en att själv bestämma? Miljöpartiet menar att frihet är kopplat till den enskildes egen vilja och önskan, inte någonting som kan bestämmas av andra. Att tvinga någon att bära religiösa symboler är fel, och lika fel är det att tvinga någon att ta av sig dem.
Vilka andra plagg ska politiken i så fall tvinga kvinnor eller män att ta av sig? Detta är någonting som man behöver bestämma själv. Fru talman! Detta var bara ett nedslag i den stora bredden av motioner som behandlas i konstitutionsutskottets betänkande. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Camilla Hansén (MP):
Miljöpartiet och Socialdemokraterna har tillsammans med Liberalerna och Centern kommit överens om en rad frågor i det som vi kallar januariavtalet. En viktig punkt är nummer 64 om personlig assistans. Det som vi är överens om är att vi ska utreda huvudmannaskapet för personlig assistans. Vi ska efter utredningen, om vi är överens, föreslå riksdagen att besluta om ett nytt statligt huvudmannaskap för assistansen.
Vårt avtal är såklart ingenting som oppositionen har något som helst ansvar att hedra. Men som riksdagsledamot tycker jag att man har ett ansvar att lägga fram välgrundade förslag. Detta ansvar ser jag inte att alla tar i denna fråga. Nu har vi ett snabbt formulerat förslag på bordet om hur detta ska gå till. Det är en fråga som kräver största möjliga ansvar att utreda. Januaripartierna kommer att göra precis det som vi har lovat varandra och våra väljare.
Vi kommer noggrant att utreda ett statligt huvudmannaskap, och vi kommer att göra det på ett sätt som är rättssäkert och tryggt för dem som har personlig assistans i dag. Ibland är det, som några tidigare har sagt, svårt att förestå varför regeringspartier reserverar sig mot sådant som de säger att de vill göra.
Det handlar om att det är regeringen som har ansvaret att utreda och bereda alla underlag för propositioner som man lämnar till riksdagen. Därför yrkar vi från Miljöpartiet avslag på initiativet och bifall till vår reservation. För mig handlar detta om respekt för alla som har assistans. De ska inte behöva stå ut med snuttifierade utredningar som inte gör det jobb som behöver göras.
Nu kommer vi att ta ansvar för att ta vara på allt som redan har gjorts och komplettera med den utredning som behövs för att vi ska kunna fatta ett beslut på goda grunder. Vi tar ansvar för en hög kvalitet på underlagen och en tidsplan som är genomförbar på riktigt.
Camilla Hansén (MP):
Jag kände att jag fick en fråga tydligt riktad till mig, så jag tänkte att det är bäst att jag förtydligar lite vad funktionen för en statlig utredning är och hur man kan förhålla sig till den som riksdagsledamot även för ett regeringsparti. Vi i vårt parti brukar vara måna om att ha ett gediget underlag för våra beslut, och det är vi också i den här frågan.
Men det är inte taget ur tomma luften att vi har kommit överens i januariavtalet om att utreda förutsättningarna för huvudmannaskapet för assistansen.
När utredningen är klar föreställer jag mig att vi har ett underlag som tydligt visar på vilka risker det finns och vilka fördelar det finns, för jag tror ändå att vi kan vara överens om att ett förstatligande aldrig är ett självändamål. Jag tror att det finns en del som kan tänka på verksamheter som har förstatligats eller ändrat sin organisationsform där det inte alltid har blivit lyckat.
Jag är därför mån om att ha ett gediget underlag. När vi har ett gediget underlag är jag övertygad om att regeringspartierna och hela januarisällskapet kommer att hitta en väldigt bra och stark överenskommelse. Det är så jag ser på utredningars funktion.