KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
Interpellanten frågar mig om jag anser att utvecklingen när det gäller arbetet mot segregation går åt rätt håll. Det är en oerhört viktig fråga. Sedan Delmos presenterade segregationsindexet i somras kommer vi nu att slippa tycka om den frågan. I stället har vi objektiva mätningar, vilket jag tror är väldigt viktigt för att vi ska kunna sätta in rätt insatser.
Sammanställningen visar att andelen områden med socioekonomiska utmaningar ökar något under perioden 2011-2019. Detsamma gäller områden med goda socioekonomiska förutsättningar - andelen har ökat något, vilket innebär att skillnaden ökar. Delmos siffror visar också att den socioekonomiska bostadssegregationen har ökat sedan 1990-talet. Utvecklingen bedöms drivas av en ökande grad av åtskillnad mellan de mest resursstarka och de mest resurssvaga.
De grupper som lever mest segregerat är de med de högsta respektive de lägsta inkomsterna. En viss minskning av segregationen syns sedan 2012, men det är fortfarande för tidigt att dra slutsatser om det är ett eventuellt trendbrott vi ser.
Det senaste decenniet har alltså andelen områden med socioekonomiska utmaningar ökat något samtidigt som vi ser indikationer på att själva segregationen - hur åtskilt människor från olika socioekonomiska grupper lever från varandra - minskar något. Även om vi fortfarande inte vet om vi har ett trendbrott eller inte är det ingen tvekan om att problemet är väldigt stort. Naturligtvis vill vi vidta åtgärder.
Det här är en uppgift som till sin natur är tvärsektoriell, vilket är väldigt viktigt. Den samordnande funktion som finns dels i min ministerportfölj, dels genom Delmos kommer att vara avgörande för att vi ska klara att på ett effektivt sätt bryta segregationen. Delmos själva kan inte göra särskilt mycket för att bryta segregationen, och det är inte heller Delmos uppgift.
Däremot har Delmos en oerhört viktig uppgift i att vara expertmyndighet och därigenom sammanställa och säkra den kompetens, kunskap och information som krävs för att de aktörer som har bäst verktyg att bryta segregationen, det vill säga kommunerna, regionerna, vårt civilsamhälle och våra myndigheter, kan utvärdera sitt arbete så att vi också får en kontinuerlig mätning av hur utvecklingen ser ut.
Det tror jag är oerhört viktigt. Framför allt vill jag peka på att de strategier och handlingsplaner som vi nu har tagit fram lägger grunden för att vi ska kunna jobba långsiktigt och systematiskt med frågan. Den stora segregation som råder, där de med högst inkomster och de med lägst inkomster lever mest åtskilda från varandra och från andra delar av samhället, är en utveckling som vi behöver bryta.
Det är inte någonting som går fort, men just därför är det så oerhört viktigt att vi jobbar mycket långsiktigt, mycket strukturerat och mycket systematiskt. Där är expertmyndigheten Delmos väldigt viktig för att vi ska veta att vi gör rätt saker och också kunna mäta detta och följa det över tid.
Märta Stenevi (MP):
Jag håller fullständigt med om att det är otroligt viktigt med tydliga mål och tydliga datum. Det är också anledningen till att det har tagits fram strategier och handlingsplaner för att kunna jobba strukturerat och målmedvetet med problemen. Sedan vill jag mycket kort säga att det är oerhört viktigt att det finns tillräckligt många uniformerade poliser ute på fältet.
Men jag tror att rättsväsendet skulle hålla med mig om att det inte är oviktigt att det också finns tillräckligt många utredare och tillräckligt med kompetens för att kunna lagföra de personer som begår brott, så att konsekvenserna av att begå brott blir tydliga. Det är viktigt att konstatera att i fråga om segregation drar sociala och ekonomiska klyftor isär Sverige.
När Jämlikhetskommissionen konstaterar att ersättningarna från trygghetssystemen inte har hängt med i inkomstutvecklingen samtidigt som kapitalinkomsterna för de allra rikaste har skenat iväg ser vi att det skapar ekonomiska klyftor och segregation.
En marknadsskola och ett bostadssystem som separerar svenskar med olika bakgrund så att många naturliga möten aldrig sker innebär att strukturerna i skolan och bostadsmarknaden fördjupar och förvärrar sociala klyftor och segregation. Precis som samhället är integration och segregation ett mänskligt verk. Om något är fel kan vi ändra på det.
Alla de som lider av segregationens konsekvenser - alla offer för rasism, arbetslösa, alla offer för hedersbrott och för kriminella gäng - förtjänar att samhället och politiken lägger fullt fokus och full kraft på frågorna. Vi kommer inte att sluta att vidta åtgärder för att lyfta upp utsatta områden, utan vi kommer att med oförminskad kraft fortsätta att steg för steg minska segregationen, öka tryggheten och skapa frihet i Sverige för alla dess invånare.
Jag tackar ledamoten för att han har lyft upp dessa viktiga frågor till debatt.
Märta Stenevi (MP):
Louise Meijer har frågat mig vad jag avser att göra för att öka villabyggandet i Sverige. Det stämmer att ökningen av produktionen av småhus under senare år har varit lägre än ökningen av bostäder i flerbostadshus. Det beror framför allt på att antalet färdigställda lägenheter i flerbostadshus har ökat kraftigt. Att detta byggande ökar är naturligtvis glädjande eftersom det innebär att vi kan minska underskottet på bostäder.
Antalet färdigställda småhus har dock också ökat - från cirka 8 000 per år för tio år sedan till mellan 10 000 och 12 000 bostäder per år de senaste fyra åren. Det är en ökning på 25 till 50 procent. Enligt SCB:s preliminära siffror påbörjades byggandet av ungefär 6 800 småhus under första halvåret 2021. Kommunerna planerar och bestämmer vilken mark som bör användas för att bygga småhus.
Den byggbara marken är dock en begränsad resurs. Att planera för flerbostadshus ger fler nya bostäder inom den begränsade tillgången på byggbar mark. Det är också mer ekonomiskt fördelaktigt då fler får nytta av investeringar i infrastruktur med mera. Det är angeläget att kommunerna skapar förutsättningar för att konsumenternas efterfrågan på bostäder ska kunna möta ett utbud som svarar mot behoven, i linje med det mål för bostadsmarknaden som riksdagen har fastställt.
Det är därmed önskvärt att kommunerna även skapar förutsättningar för fler småhus. Regeringen har under mandatperioden arbetat på flera fronter för att skapa bättre förutsättningar för bostadsbyggandet. Bland annat har regeringen lämnat en proposition om privat initiativrätt som syftar till att möjliggöra snabbare detaljplaneprocesser. Riksdagen har antagit regeringens förslag, och ändringarna trädde i kraft den 1 augusti i år.
Regeringen tillsatte i december 2020 en utredning med uppdraget att utreda och lämna förslag på åtgärder för att underlätta för förstagångsköpare på bostadsmarknaden. Utredningen ska bland annat föreslå hur ett statligt startlån för förstagångsköpare ska utformas. Syftet med dessa åtgärder är att underlätta inträdet på marknaden för ägda bostäder. Det pågår således en rad åtgärder för att underlätta inträdet på bostadsmarknaden och byggandet av bostäder.
Märta Stenevi (MP):
Det var lite oklart vilka regler interpellanten vill avskaffa; därför har jag lite svårt att svara på den frågan. Det finns i det här läget inga planer på att subventionera villabyggandet eller att staten ska gå in och kompensera kommunerna för försäljning av mark.
Däremot fortsätter regeringens arbete med regelförenklingar för att gynna byggandet av både småhus och flerbostadshus. Till exempel stärker den nyligen genomförda ändringen för privat initiativrätt kommunernas kapacitet för planläggning. Därmed ökar utbudet av byggbar mark, för som jag tror att ledamoten är mycket väl medveten om är det största hindret för byggande av småhus i dag just planläggningen av kommunernas mark.
Ett ytterligare exempel på förenklingsarbetet är att regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en systematisk översyn av regelverket för bland annat bygglov. Syftet med det är att skapa ett enklare, effektivare och mer ändamålsenligt regelverk som säkerställer ett långsiktigt hållbart byggande av bostäder. Vi har också helt nyligen beslutat om lagrådsremissen Certifierade byggprojekteringsföretag - en mer förutsägbar byggprocess .
Förslaget innebär att en byggherre ska kunna använda ett certifierat byggprojekteringsföretag för projekteringen vid nybyggnad av bostadshus, och om ett sådant företag används ska byggnadsnämnden inte beakta krav som omfattas av certifieringen i bygglov och startbesked. Dessa förslag syftar till att lösa problemet med att olika kommuner bedömer byggreglerna olika och till att öka förutsägbarheten och effektiviteten i byggprocessen, vilket kan underlätta inte minst för seriellt byggande av bland annat småhus.
Förslaget bereds vidare efter Lagrådets yttrande. Vidare har ett arbete pågått på Lantmäteriet under flera år med att förkorta handläggningstiderna och göra handläggningen mer likvärdig över hela landet, vilket också leder till att det kommer att gå snabbare att bygga småhus inte minst på landsbygden. Slutligen har vi instegsreglerna.
Jag pekade redan i mitt svar på den utredning som pågår om möjligheten till statliga startlån för förstagångsköpare, vilket också skulle underlätta för den som vill köpa ett småhus.
Märta Stenevi (MP):
Det där var ett fascinerande sammelsurium av politik från olika partier. Jag är dock här för att svara i min roll som statsråd, så vi kanske sparar diskussionen om Miljöpartiets kongress till ett annat tillfälle. Jag misstänker att ålderspresidenten kanske delar den uppfattningen. Sedan är det alltid roligt att höra både uttryck som "guld och gröna skogar" och att regeringen med MP i spetsen driver olika typer av politik.
Men låt mig börja med att trygga Louise Meijers följare på Instagram - Miljöpartiet har inte några som helst invändningar mot att man bor man i villa. Planeringen av marken i våra kommuner är dock en kommunal angelägenhet och omfattas av självbestämmande i det kommunala planmonopolet. Detta tror och hoppas jag att ledamoten också är medveten om.
När det gäller olika typer av förslag som ledamoten slänger in i debatten är det inte regeringens politik. Jag tänker att vi därför sparar den debatten till ett annat tillfälle än en interpellationsdebatt där jag svarar för regeringens politik.
När det gäller byggande av småhus är inte minst det förslag kring certifierade byggprojekteringsföretag som vi precis har lagt fram en väldigt viktig del i att få fram småhus snabbare eftersom vi då förhoppningsvis kan arbeta med seriellt byggande på ett bättre sätt. Detta är syftet med förenklingen.
Det ger också möjlighet för priserna att sjunka när processerna går snabbare, och det ger bättre byggmiljöer i våra städer när vi får snabbare och enklare byggprocesser. Allt detta är viktiga åtgärder inför en bostadsmarknad i balans. Vi behöver en mängd olika typer av bostäder.
Vi har stora grupper i vårt samhälle som inte alls befinner sig i ett skede där de är på väg att köpa ett småhus, utan de behöver någonstans att bo. För dessa grupper är det väldigt viktigt att vi får tillräckligt många bostäder i flerfamiljshus och tillräckligt många hyreslägenheter på plats och att de kan byggas till rimliga hyror.
Där har det investeringsstöd som regeringen har gått fram med och som Moderaterna med flera i spetsen vill slakta gjort att vi har en helt annan byggtakt i dag än vi någonsin hade under de åtta år som alliansregeringen styrde landet för en tid sedan. Sammantaget ser vi självklart positivt på alla bostadsformer. Vi ser ett stort behov av att tillföra hyresrätter till rimliga hyror för att fler ska få en egen, självständig bostad.
Vi gör regelförenklingar som underlättar för kommuner och företag att detaljplanera mark och för företag att bygga, även småhus, snabbare. Allt detta sammantaget, även det statliga startlånet för insteg på den ägda marknaden, tror och hoppas jag kommer att ge positiva effekter för såväl bostadsmarknadens funktion i stort som för de personer som vill bo i småhus.
Märta Stenevi (MP):
Jag tycker att det är ett stort problem att inte alla har en bostad. Jag tycker att det är ett stort problem när bygg- och detaljplaneprocesser blir så långsamma och kostsamma att det hejdar byggandet. Jag ser att vi lägger fram politik som ska underlätta byggande av såväl småhus som flerbostadshus. De senaste 20 åren, inte minst under den senaste alliansregeringens tid, har det byggts alldeles för lite.
Både inkomstskillnader och bostadspriser har därför ökat. För allt fler har det blivit orealistiskt att spara ihop till en ägd bostad, och för dem som faktiskt kan spara har tiden det tar att få ihop till en kontantinsats blivit allt längre. Detta innebär att antalet hushåll som är hänvisade till hyresrätter har ökat samtidigt som andelen hyresrätter i beståndet har minskat, inte minst under de senaste åtta åren med alliansregering.
Sammantaget har vi alltså en situation där det under flera decennier har byggts för lite, inkomstskillnaderna har ökat och bostadspriserna har stigit. Då är det inte konstigt att så många har svårt att få in en fot på bostadsmarknaden eller att anpassa sin boendesituation när livet förändras. Då skapas en grogrund för trångboddhet, renovräkningar och boendesegregation.
När Moderaterna och Kristdemokraterna gick ihop och slopade investeringsstödet 2019 var det ett slag mot möjligheten att bygga rimligt prissatta hyresrätter. Att ta bort investeringsstödet för hyresrätterna i ett läge där vi precis har börjat bygga i kapp och beta av den bostadsskuld som har byggts upp sedan alliansregeringens tid vore inget annat än helt huvudlöst.
Om vi inte tillför tillräckligt många bostäder totalt på bostadsmarknaden kommer vi - detta är ganska enkel marknadsekonomi - att fortsätta ha en situation där priserna går upp och det blir svårare för flyttkedjorna att fungera optimalt. Vi jobbar för att det ska byggas fler småhus och fler lägenheter. Båda delarna är viktiga, inte minst för att fortsätta sanera den bostadsskuld som byggdes upp under så många år.
Märta Stenevi (MP):
Nej, jag anser inte att något barn ska stå utan bostad, och jag anser inte att det är värdigt när barn slussas runt på vandrarhem. Jag tror att jag och interpellanten är helt överens här. Min syn är att vår politik hela tiden ska syfta till att inget barn ska hamna i en situation där vräkning är aktuell.
Kommun och socialtjänst ska klara av att sätta in de insatser som krävs, och länsstyrelserna har nu ett mycket tydligt uppdrag att stötta kommunerna i detta arbete så att familjer inte ens ska stå inför hot om vräkning. Det måste vara vår politik.
När pandemin slog till gjordes en rad stora insatser, inte bara i form av tillägg utan för att förhindra att man förlorade sin inkomst på grund av denna extraordinära situation och för att säkra upp trygghetssystemen så att man kunde ta sig igenom pandemin så smärtfritt som möjligt.
Korttidspermitteringar för att undvika stora varsel, höjningar av a-kassa och borttagen karensdag har syftat till att stärka hushållens möjlighet att betala, även barnfamiljernas. Vi vill se långsiktiga lösningar för barn och en långsiktig strategi för att personer inte ska förlora sitt hem.
Att lägga ett moratorium är förknippat med en lång rad juridiska problem som jag inte ska gå in på i detalj här och nu. Jag vill dock peka på att de länder som interpellanten nämner har väldigt svaga trygghetssystem jämfört med våra.
Det vi gör i Sverige och som jag är stolt över, vill fortsätta utveckla och vill att Sverige ska bli ännu bättre på är att se till att familjer inte hamnar där. Våra trygghetssystem ska kliva in innan det är aktuellt med vräkning. Vi har i medierna läst att familjer har blivit vräkta på grund av en skuld på 600 kronor.
Jag kan inte avgöra om det verkligen handlar om den skulden, för jag kan inte bedöma enskilda fall. Jag kan dock konstatera att vi ska ha system på plats och kommuner som klarar att fånga upp familjer innan dess. Kommuner ska kunna gå in och se till att barnfamiljer inte vräks på grund av små skulder. Vi har systemen, och nu ska de användas.
De nationella riktlinjer som har tagits fram behöver användas lokalt, och det arbete som länsstyrelserna gör för att stärka upp kommunerna i dessa frågor är mycket viktigt. Målsättningen, som jag ändå tror att ledamoten delar med mig, är att inga barnfamiljer ska stå inför en vräkning över huvud taget.
All vår samlade kraft och politik och de stödsystem vi har måste syfta till att barn ska kunna växa upp i ett tryggt hem där familjen inte hotas av vräkning. Det är här vi ska sätta in vår kraft så att det aldrig ens kommer dithän.
Märta Stenevi (MP):
Jag vill upprepa mitt allra viktigaste budskap här i dag, nämligen att när det har gått så långt att man står inför en vräkning är skadan redan skedd. Att skjuta flytten på framtiden är inte en hållbar lösning där, utan samhället måste komma in med insatser redan innan man är framme vid en situation där man hotas av vräkning. Det absolut viktigaste vi kan göra för att förhindra att någon blir vräkt är att se till att man från början kan betala hyran.
Att fler har ett jobb att gå till och att skapa starka trygghetssystem för dem som förlorar sin försörjning är de absolut mest grundläggande delarna där. Sedan har pandemin skapat en extraordinär situation, och vi har infört insatser för att täcka upp för den, för att möta utvecklingen och för att stärka utsatta barnfamiljers plånböcker.
Det har handlat dels om de stora generella insatserna, såsom förstärkning av a-kassan och korttidspermitteringar, dels om att tillföra riktade pengar för att stärka utsatta barnfamiljers förutsättningar att klara av att betala hyran och ställa mat på bordet, genom tillägget i bostadsbidraget. Framöver kommer vi att behöva fortsätta jobba med att alla ska ha råd att betala hyran från första början, men vi måste samtidigt se till utbudssidan. Kommunerna behöver fler bostäder för att kunna ta sitt ansvar för bostadsförsörjningen.
Här vill jag lyfta fram regeringens investeringsstöd, som har beviljats för byggande av nästan 50 000 bostäder och som är en viktig del av detta pussel. Det innebär att antalet lägenheter i allmännyttan har ökat de senaste tre åren i stället för att försvinna ut, och ombildningarna har också minskat. Regeringen kommer att fortsätta att arbeta från många olika håll och kanter för att minska vräkningarna, i synnerhet där barn är involverade.
Där kommer inte minst hemlöshetsstrategin att vara en viktig pusselbit. I grund och botten måste målsättningen vara att inget enda barn ska vräkas från sin bostad och att alla barn, både de som är i hemlöshet i dag och de som hotas av hemlöshet, i stället ska få en trygg situation, möjlighet att fokusera på sin utbildning och växa upp trygga och säkra i ett hem.
Märta Stenevi (MP):
Tack, Anders Österberg, för frågan! Att fler har möjlighet till bostad är en oerhört högt prioriterad fråga. Det är också glädjande att se att vi har fått en så stor förändring. Efter de åtta åren med alliansregeringen där vi i princip inte byggde någonting alls har vi nu en byggtakt som innebär att man inte bara bygger i takt med befolkningstillväxten utan dessutom har börjat bygga bort bostadsskulden bit för bit. Nu är utmaningen att hålla den byggtakten uppe.
Investeringsstöden, som moderater och kristdemokrater slaktar varje gång de får möjlighet, har varit helt avgörande för den här situationen. Investeringsstöden är väldigt viktiga, och de behöver komma de delar av landet till del där de gör mest nytta. Däremot finns i dagsläget inga planer på att ställa andra villkor för investeringsstöden. De villkor som i dag ställs är att en del av bostäderna viks just till personer som har svårt att ta sig in på bostadsmarknaden eller till unga personer.
Så är investeringsstödet utformat. Vi har sett att det har gett god nytta och också gör att bostäderna i det allmännyttiga beståndet har ökat de senaste tre åren.
Märta Stenevi (MP):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret, även om det kanske inte gav svar på frågan. Klimat- och miljöminister Pourmokhtari säger i sitt svar: "Jag menar att vi behöver arbeta för att nå klimat- och miljömålen med hänsyn tagen till den tuffa situation som svenska hushåll och företag står inför. Vi måste se till att människor har råd att åka till jobbet och att de kan leva sina liv."
Trots detta gör regeringen tvärtom. Efter regeringens slopande av klimatbonusen är det nu nästan dubbelt så dyrt att leasa en elbil som tidigare. För den som inte har möjlighet att köpa en helt ny bil är alltså elbil, och därmed också lägre transportkostnader, nu utom räckhåll. Det är nu bara den som ändå hade haft råd att lägga många hundratusentals kronor på en ny bil som har möjlighet att ställa om.
Vanligt folk som är beroende av bil tvingas i stället fortsätta att köra på bensin och diesel. Det reformerade reseavdrag som alla partier utom Sverigedemokraterna röstade igenom i somras stoppas - det reseavdrag som skulle ge en rättvisare fördelning mellan stad och land, som skulle ge ersättning också för dem som åker kollektivt och som skulle få stopp på det omfattande fusket.
I stället väljer den regering som statsrådet är en del av att ge ännu mer pengar till storstadsbor som fuskar med reseavdraget. Det elprisstöd som regeringen har lagt fram kommer inte bara sent och är byråkratiskt tungrott - det är också ett stöd som kommer att ge allra mest till de miljardärer, företrädesvis i storstadsregionerna, som värmer upp enorma villor, medan de pensionärer som lever i norra Sverige inte får något stöd alls när deras elräkningar går upp i vinter.
Inte heller får de något stöd att tala om för att energieffektivisera. Miljarderna rullar när de med lägst inkomster ska bära miljardärernas elräkningar utan att de själva får något stöd. Fru talman! Samtidigt som man pumpar in mer pengar i ett reseavdragssystem som redan tidigare omfattade ett fusk med skattemedel på 2 till 3 miljarder per år lägger man 7 miljarder på en subvention av fossila bränslen.
Detta genomfördes samtidigt som statsrådet Pourmokhtari höll anföranden inför deltagarna på COP 27 och uppmanade andra länder att minska sina fossila subventioner. Det är naturligtvis inget annat än ett hårresande hyckleri, för samtidigt som regeringen gör det svårare och dyrare för hushållen att ställa om underfinansierar man välfärden.
Närmare 10 miljarder går alltså bara genom de två reformer som jag senast nämnde till fossila subventioner och fusk, samtidigt som kommuner och regioner larmar om att de kommer att tvingas skära i skola och vård på grund av att regeringen inte möter de behoven. Fru talman! Statsrådet säger i sitt svar att det är viktigt att skapa förtroende för klimatarbetet.
Men jag undrar: Hur ska någon kunna känna förtroende för en klimatpolitik som ökar utsläppen, subventionerar fossila bränslen och tvingar låginkomsttagare att ta notan för miljardärer?