Sten Tolgfors (M):
Om processen har brustit måste den rättas till, sade Staffan Danielsson. Då handlar det om de vindkraftverk som tidigare erhållit bygglov vilka Försvarsmakten nu har överklagat. Ja, det finns en process för det. Den får avgöra om detta var korrekt eller inte. Myndigheten har som myndighet rätt att självständigt besluta att begära en sådan överprövning. Det är konflikter mellan olika intressen som instansordningen är till för att pröva.
Jag noterar att Försvarsmakten har framhållit, till exempel i en text på hemsidan, att de vindkraftverk som har byggts på grundval av den - enligt Försvarsmakten - bristfälligt tillämpade processen i de ärenden som har överklagats på grund av sin placering kan leda till begränsningar av Försvarsmaktens verksamhet men att begränsningarna i de specifika fallen enligt myndigheten kan accepteras utan avgörande nackdel för Försvarsmakten.
Det beror enligt Försvarsmakten på att det rör sig om ett i sammanhanget begränsat antal anläggningar på ett avgränsat antal platser. Försvarsmaktens intresse i detta ligger alltså enligt dem själva inte i att existerande kraftverk rivs utan i att man får till stånd respekt för processen. Så svaret på frågan som ställdes tidigare i diskussionen, om det inte har varit så att det funnits problem förut, är: Jo, så är det alldeles sannolikt.
Det är heller inte en ny fråga. Jag vill också påpeka i debatten att Försvarsmaktens riksintresse inte är det enda riksintresset. Det finns ett antal sådana i miljöbalken som så långt som möjligt ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan skada eller motverka riksintressena.
Det gäller ekologiskt känsliga områden, jord- och skogsbruksmark av nationell betydelse, rennäringen, yrkesfisket, områden med natur- och kulturvärden, områden med värdefulla ämnen och material, områden för energiproduktion, kommunikationer, vattenförsörjning och riksintresse av betydelse för totalförsvaret. Det finns alltså ett antal sådana utpekade riksintressen.
Det är klart att denna ordning syftar till att väga av dem i fall där de inte alldeles omedelbart är uppenbart förenliga. Jag vill säga till dagens interpellant och meddebattörer att jag har stor respekt för deras engagemang för förnybar energi.
Jag vill också skjuta in att det i debatten inte får framstå som att detta bara handlar om en allmän obstruktion utan grund i flygsäkerhet och ett reellt försvarsintresse från Försvarsmaktens sida. Det frågan handlar om är i stället att komma fram till en bra avvägning i hela vårt samhälle.
För det har Försvarsmakten det utpekade ansvaret att tillföra riksintresset försvar, och sedan finns det en instansordning som har att väga av samtliga intressen mot varandra. Sedan vill jag återigen säga till interpellanten och meddebattörerna att jag tycker att det är väldigt bra att Försvarsmakten från i våras till på hösten själv och utan politiska påtryckningar har kommit fram till en reducering av stoppområdena.
Det möjliggör en enklare avvägning mellan de olika intressena på många håll i landet. Det är också så att det på ett fortsatt antal platser är mer omfattande stoppområden som enligt Försvarsmaktens uppfattning till exempel grundar sig i en betydande flygverksamhet, som i de områden vi här diskuterar. Det finns alltså reella intressen, och vi har en instansordning som är till för att väga av dem.