Patrik Björck (S):
Min fråga till arbetsmarknadsministern var om hon delade EU:s oro för den höga svenska ungdomsarbetslösheten. Jag blev inte riktigt klok på svaret och om det var så. Däremot vill arbetsmarknadsministern ha en diskussion om ambitionsnivån, och det tycker jag gott att vi kan ha.
I arbetsmarknadsministerns interpellationssvar till mig läser jag att hon konstaterar att Sverige har en ungdomsarbetslöshet i EU som ligger nära snittet. Vi delar placeringen med dem som är på fel sida om gränsen: Grekland, Spanien, Italien och Portugal etcetera. Det är så det ser ut, och det konstaterar arbetsmarknadsministern i sitt svar.
Om vi sedan går till hur Sverige agerar i EU har arbetsmarknadsministern i samband med ett möte i EU-nämnden, där man ska föreslå den svenska ståndpunkten inför mötet om arbetsmarknadsfrågor och ungdomsarbetslöshet i Bryssel, meddelat att hon ska dela med sig av våra goda erfarenheter när det gäller den svenska jobbgarantin för ungdomar.
Om vi är överens om verklighetsbeskrivningen att det går väldigt dåligt för Sverige och arbetsmarknadsministern sedan säger att hon har goda erfarenheter är hennes ambitionsnivå att det är okej att ligga på snittet i EU. Det går inte att dra någon annan slutsats. Annars hade inte arbetsmarknadsministern haft så goda erfarenheter att dela med sig av i EU. Det är så jag tolkar arbetsmarknadsministerns ambitionsnivå, och det är lite förskräckande.
Vi socialdemokrater är inte nöjda med att vara nära snittet och tillsammans med Grekland, Spanien och Italien få ta del av de pengar som EU ger på ett solidariskt och bra sätt. Jag har naturligtvis inga problem med att EU stöder de länder som inte klarar av att hantera ungdomsarbetslösheten. Men att man skulle vara nöjd och tycka sig ha goda erfarenheter av ungdomsarbetslöshetsbekämpning när man tillhör den gruppen är anmärkningsvärt.
I min interpellation frågade jag arbetsmarknadsministern om hon skulle ta initiativ till att implementera en ungdomsgaranti i Sverige, och då menar jag naturligtvis en som är värd namnet och garanterar just jobb eller utbildning. Det enda dagens ungdomsgaranti garanterar ungdomar är en lägre ersättning vid arbetslöshet. Om garantin hade varit så bra och fungerat hade Sverige inte legat på den nivå vi ligger på. Därför återstår ett svar på den frågan.
Jag har också frågat - och där tycker jag inte ens att det finns i närheten av ett svar - om arbetsmarknadsministern har agerat på ett sätt så att Sverige kan ta del av de medel som är avsatta för de länder som misslyckats med att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Hur går det arbetet till, var ligger vi och när kommer vi att få ta del av detta? Det förutsätter naturligtvis att Sverige agerar för att kunna ta del av medlen. Det tycker jag att arbetsmarknadsministern skulle kunna redogöra för.
Sedan är det naturligtvis viktigt att komma ihåg att uppfattningen att Sverige har goda erfarenheter av att bekämpa ungdomsarbetslöshet är en del av den brist på sjukdomsinsikt som den sittande regeringen lider av. Det tror jag tyvärr, fru talman, också är en bidragande orsak till att situationen är så allvarlig.
Om vi har en ansvarig regering och ansvariga ministrar som tycker att situationen i Sverige är bra och som inte kan uttrycka sin oro över ungdomsarbetslösheten, vilket alla andra som ser på Sverige gör, är det inte så konstigt om de inte anstränger sig för att försöka göra någonting åt det. De tycker egentligen inte att det är något större problem.
Där någonstans tror jag att vi har roten till det onda: regeringens brist på sjukdomsinsikt när det gäller Sveriges allvarliga ungdomsarbetslöshet.