KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Rågsjö (V):
Liberalerna lägger 2,4 miljarder mindre. De olika före detta allianspartierna lägger lite olika pengar. Om man tittar ute i landstingen ser man att det ser väldigt olika ut hur man jobbar. Med riktade insatser kan man få igång ett helt land så att det tänker lite mer strukturellt. Folkhälsomyndigheten har massor av rapporter och mycket material.
Samtliga partier som sitter i denna riksdag har länge vetat om att hälsogapen är stora, och det vet man också ute i landet. Då måste man få igång arbetet på olika sätt.
När man tittar på vad det finns för metoder och hur man arbetar med strukturerade insatser för att nå ut och försöka hitta de kvinnor som har kort utbildning, som inte går på mammografiundersökningar och som dör i förtid ser man att det finns väldigt lite metodutveckling i Sverige. Det finns i Malmö, därför att de jobbade med Malmökommissionen där.
Men det vimlar inte av vårdcentraler och primärvård som har det. Det har gått alldeles för långsamt. Med dessa pengar vill vi piska på lite och få landet att tänka i rätt riktning. Vi måste någon gång komma fram till konsensus och se till dem som står längst bort från hälso- och sjukvården. Det är de som behöver vården bäst, och det är de som ska prioriteras.
Karin Rågsjö (V):
När orden tryter tar man till det gamla östknepet. Det tycker jag att vi kan sluta med. Det är ungefär som om jag skulle jämföra dig med någon extrem nyliberal, Staffan Danielsson, men det kan jag också göra, för det är ni ju inom Centern. Ni har lagt 6 miljarder mindre på hela området. Då kommer det att bli konsekvenser. Du står här och pratar ungefär som om vi hade en debatt i näringsutskottet. Det har vi inte. Vi pratar om hälso- och sjukvård.
Vi pratar om förlossning - 50 procent av kvinnorna har skador. Vi pratar om ojämlik hälsa - det gör du aldrig. Du pratar om gratissaker. Jag kan prata om 32 miljarder i ränteavdrag. Jag kan prata om ROT-avdrag och RUT-avdrag. Men här tänker jag inte göra det. Här pratar vi om hälso- och sjukvård och socialtjänst.
Då kan jag prata om 1 miljard som går till de utsatta barnen i socialtjänsten, så att man kan jobba bättre med dem. Har du pratat om dem i dag? Jag har inte hört det. Du har en förmåga att inte gå in på sakfrågan som vi ska diskutera. Visst kan vi prata som om vi stod här från näringsutskottet, om du känner för det. Vi kan prata om att de rikaste procenten i Sverige äger nära 70 procent av förmögenheterna.
Miljardärerna äger nu motsvarande 1 800 miljarder tillsammans. Det kan vi också prata om. Så har det blivit i Sverige efter era åtta år: öppna spjäll för dem som har det absolut bäst. Men de som har det absolut sämst pratar du inte om. Det är intressant. Prata om sakfrågorna i stället!
Karin Rågsjö (V):
Du pratar om våra systerpartier. Jag vet inte ens vilka du pratar om. Det vill jag först säga. Om man ska bygga ett gott samhällsklimat och stoppa fascismen som växer i hela Europa, vet du vad man ska satsa på då, Staffan? Vet du det? Man ska satsa på ett jämlikt samhälle. Man ska satsa på att bromsa arbetslösheten. Man ska satsa på en skola som håller ihop. Det gjorde inte er skola. Man ska satsa på utbildning, möjligheter och att ge människor en chans.
Så bygger man ett jämlikt samhälle. Så skapar man ett tryggt samhälle. Så ser man till att minska den rasism som finns i hela Europa. Det är viktiga frågor. Du står här och förlöjligar insatser som handlar precis om det. Det handlar om jämlik hälsa och att de mest utsatta människorna som finns, exempelvis kvinnor med låg utbildning och dålig inkomst, ska ha möjligheter att ha gratis mammografi och inte betala.
Vi talar om 150 000 kvinnor som inte kommer till mammografiundersökningarna. Det är en jämlikhetsreform och en hälsoreform. Du står och svamlar om någonting helt annat, om systerpartier och lite smått och gott. Ni drar ned budgeten med 6 miljarder. Så är det. När man tittar på vad som hände under era åtta år var det inte så att ojämlikheten i hälsa sjönk på något sätt. Nej, det gjorde den faktiskt inte. Vet du vad?
Det är i dag fortfarande 12 procent fattiga barn som lever under existensminimum. Den typer av frågor tycker jag att vi ska prata om.
Karin Rågsjö (V):
Jag tror, Emma, att man får se det här etappvis. Vi har en linje utstakad. Det handlar om jämlik hälsa. Vi kommer att göra sak efter sak. Som du vet går kvinnorna i Hedvig Eleonora även till primärvården i större utsträckning. De uppsöker hälsocentraler på ett helt annat sätt, och det handlar om klassmönster. Att 6 procent fler kvinnor i Skärholmen går på mammografi betyder mycket.
Vi har mixat olika saker med de olika budgetarna. Här handlar det om avgiftsfri mammografi. Men vi har också förmedlat medel så att primärvården och de som arbetar med hälsa ska hitta bättre möjligheter att nå kvinnor med kort utbildning. Hälsoutvecklingen för kvinnor med kort utbildning och sämre ekonomi är extremt mycket sämre än för kvinnor som har akademisk utbildning.
Man måste ta bit för bit. Jag tror att det här är väl riktade pengar som betyder mycket mer än den etableringsfrihet som ni har skakat loss i hela Stockholms läns landsting. Hade man inte haft alla de här vårdavtalen och så vidare som det pytsas ut pengar till hade vi haft möjligheter att göra ännu mer i Stockholms läns landsting, tror jag. Jag tror att det här är helt rätt insatser.
Vill man arbeta med jämlik hälsa måste man genomföra reform efter reform. Nu har vi sjösatt den här reformen, vilket jag är väldigt stolt över. Vi kommer nu att gå vidare, för det här är det viktigaste vi har att jobba med: jämlik hälsa på hela hälso- och sjukvårdsområdet.
Karin Rågsjö (V):
Det är inte så, Emma Henriksson, att vi har suttit och kokat ihop detta och undrat vad vi ska göra. Vi har lyssnat på forskning. Vi har lyssnat på högt uppsatta forskare. Vi har tittat i tabeller. Vi har haft ett slags mission att rikta insatserna. Nu börjar vi med mammografi, och sedan går vi vidare. Avgiftsfrihet för viss screening inom hälso- och sjukvården Sedan handlade det om att ha ryckt sönder landstingen. De röster jag har hört i fråga om avgiftsfri mammografi i hela Sverige är positiva.
Det är positiva röster från politiker, forskare och patientföreningar. Det är ingen som står och smågråter i ett hörn över att det blir avgiftsfri mammografi och säger: Vad jobbigt! Jag tycker att man ska ta dessa frågor på allvar. Jag säger en gång till: Kvinnor med kort utbildning har den absolut sämsta hälsoutvecklingen i Sverige. Det måste tas på allvar. Där måste steg efter steg tas. Nu måste man bestämma sig för att införa denna avgiftsfria mammografi.
Det finns forskning och belägg. Det är inte så att det inte finns belägg för att avgiftsfri screening leder till att kvinnor går till mammografi. Avgiftsfrihet för viss screening inom hälso- och sjukvården Vi parar detta med andra insatser. Vi vill få primärvården att arbeta mer offensivt och effektivt i socioekonomiskt utsatta områden. Det är så vi arbetar. Jag tycker att staten måste ta ansvar när man ser att ojämlikheten breder ut sig.
Då kan man inte bara sitta med armarna i kors och hoppas på att olika reformer som gynnar de absolut rikaste slår rot. Man måste värna de människor som står längst bort i fråga om hälso- och sjukvård. Det är enkelt.
Karin Rågsjö (V):
Emma Henriksson! Ibland undrar jag om inte samhällsutvecklingen har sprungit ifrån KD eller att någonting har hänt. I dag har vi olika typer av familjer. Vi har kärnfamiljer. Vi har familjer med två mammor och med två pappor. Pappor är viktiga. Mammor är viktiga. Farmödrar kan vara viktiga. Det är många runt ett barn som kan vara viktiga. Det är väldigt många som kan stötta ett barn under hela dess uppväxt. I dag ser det väldigt olika ut i samhället.
I min närkrets kan jag säga att jag har alla typer av familjer, så kallade stjärnfamiljer. Det viktiga för mig, för Vänstern och för oss som jag tror kommer att klubba det här i dag är att barnen får den kärlek och den omsorg i de familjekonstellationer som finns.
Ensamstående kvinnor som önskar få barn, och som inte kan befruktas här genom assisterad befruktning, åker till andra länder, Emma. De åker exempelvis till Danmark där man har anonyma spermagivare. Om vi nu klubbar det här i dag, vilket vi kommer att göra ungefär kl. 16, innebär det att de här barnen får tillgång till sina genetiska pappor.
Av olika utredningar framgår det att det går alldeles utmärkt för de barn som växer upp i olika typer av familjer. Vad ni gör är att ni exkluderar vissa typer av familjekonstellationer och säger: Men så här vill inte vi ha det. Vi vill att det ska vara en kärnfamilj. Och finns det inte en kärnfamilj ska inte den ensamstående kvinnan få hjälp med att bli befruktad.
Ni väljer på det sättet exakt hur en familj ska se ut. Det tycker jag är ganska märkligt när vi nu pratar om människors lika rätt att välja sina liv. Jag tycker att 2016 är det dags att klubba det här. Det är bara att titta på vår omvärld.
Karin Rågsjö (V):
Emma Henriksson! Ja, pappor kan vara bra men de kan också vara dåliga. Mammor kan också vara dåliga. Det viktiga tycker jag är att vi står här 2016 och diskuterar en lagstiftning som man har genomfört i andra länder.
Det du säger, även om du säger att du tycker att ensamstående föräldrar kan vara jättebra, är att det inte är riktigt bra, att det inte är riktigt okej att kvinnor nu kan välja att få assisterad befruktning i Sverige, för ni saknar ju pappan. Ni i KD säger: Vi vill ha familjen med mamma, pappa och barn.
Det är precis vad du säger och den signal som du skickar till kvinnor som adopterar, ensamstående kvinnor, pappor och pappor samt mammor och mammor som lever med sina barn, vilka det går alldeles utmärkt för och som får den kärlek, omvårdnad och respekt de ska ha. Det är det som är det viktiga 2016.
Karin Rågsjö (V):
Jag måste fråga dig något, Emma Henriksson. Ni hade möjlighet att göra något när ni såg att landstingens vilja att betala ut bidrag ser väldigt olika ut i Sverige. Det glider isär på område efter område när man tittar på vad landstingen gör och inte gör. Min ena fråga till dig är: Vad gjorde ni för att minimera de stora skillnaderna?
Min andra fråga är: SCB:s siffror visar att 385 000 barn, det vill säga 18 procent av alla svenskar under 19 år, levde i relativ fattigdom 2013 - hur tycker du att man ska hantera det? Behövs det inte mer generella välfärdsreformer för att lyfta dessa grupper, eller hur tycker du att vi ska hantera det?
Ska vi ha specifika ingångar för vissa barn, som exempelvis ska söka bidrag via socialtjänsten? Hur tycker du att vi ska bygga upp och säkra barns möjligheter att ta sig fram i det här landet?
Karin Rågsjö (V):
Jag återkommer till min första fråga om landstingen, som jag gärna vill ha ett svar på, och sedan går jag tillbaka till barnfattigdomen. Tittar man i olika rapporter och SCB:s siffror ser man att det är väldigt markant att den relativa barnfattigdomen ökade med 5 procent under er regeringsperiod.
Tittar man på olika nivåer, olika hälsotillstånd och så vidare ser man att ni inte har satsat på de sämst ställda, om man får uttrycka sig så, på dem som är socioekonomiskt utsatta. Ni har satsat på en helt annan grupp. Politiken hänger ihop. Det är därför vi vill reformera och ta in fler välfärdsreformer. Det är extremt viktigt. Vi vill inte sänka skatterna mer för de absolut rikaste och vill inte heller behålla de enorma räntebidragen. Allt hänger ihop.
Vi vill satsa på ett mer jämlikt samhälle, för vi tror att jämlikhet bygger ihop Sverige. Ett land som är mer jämlikt mår mycket bättre. När skillnaderna ökar mår folk sämre. Detta är en reform av flera. Vi pratar om reformpolitik, och det är vansinnigt stor skillnad på vad vi vill satsa på. Det vore väldigt bra om du kunde svara på frågan varför ni under åtta år inte laddade lite mer när det gäller skillnaderna mellan landstingen, som har ökat i ganska rask takt.
Karin Rågsjö (V):
Hans Hoff, det är väldigt många fina ord i strategin som vi dock ställer oss bakom, men det blir inte så mycket hands on, tycker jag. Jag har några frågor. En fråga handlar om barn till missbrukare, som har varit en projektfråga alltför länge. Det finns liksom inget lagrum för de här barnen.
Av de barn och unga vuxna - 16 år, säger vi att de är - som hamnar på Maria Ungdom kommer 60-70 procent från hem där man har missbruksproblem eller psykisk ohälsa. Kunde man inte ha gjort någonting i tidigare led? Jag funderar mycket på om den här regeringen skulle kunna göra någonting lagmässigt, för det ska inte bygga på frivilligt arbete, att eventuellt någon eldsjäl någonstans ska göra någonting med någon ungdom. Det är nämligen precis så det ser ut.
För de 100 000 barn som växer upp i miljöer som är väldigt alkoholrelaterade och där man har akuta problem görs det absolut alldeles för lite. Jag undrar om det på något sätt skulle kunna bli lite action i den frågan, för det är nödvändigt. Jag har själv jobbat med de här frågorna på olika sätt, exempelvis i Alkoholkommittén under en massa år.
Där försökte vi verkligen göra vårt för att det skulle hända någonting, och det är ganska länge sedan som vi sas upp av Maria Larsson. Jag har här ett urklipp av Börje Olsson, professor i alkohol- och narkotikapolitik vid Stockholms universitet, som säger: Vi har en politik som inte är i takt med tiden. Vad tror du, Hans Hoff? När kommer det att bli sprutbyte? Är det på gång? Det vore intressant att höra från dig.
Sedan undrar jag lite grann över de 765 dödsfallen som inträffade 2014. Det är ganska många. Nu håller i och för sig Socialstyrelsen på att göra diverse utredningar, men kanske inte tillräckligt djupa. Vad ser du i förlängningen av ANDT-strategin? ANDT-strategin är ju dock väldigt mycket ord och inte så mycket here we go.
Karin Rågsjö (V):
Tiden går snabbt. Nu är det två år kvar av mandatperioden, och sedan får vi se vad som händer. Vi hoppas på lite rappa tag. Det som den förra regeringen inte lyckades med hoppas vi att ni klarar av. Statskontoret har utvärderat strategin, som vi har haft i socialutskottet.
Det har man gjort genom att prata med de personer som har varit involverade i arbetet på den statliga nivån och även länsstyrelser. Statskontoret ringde runt till några kommuner för att höra hur tillämpningen och implementeringen hade varit och om de kände till strategin, om den fanns i deras sinnevärld.
Det visade sig att Statskontoret fick avbryta utvärderingen, för det var inte så många som kände till strategin. Det är en fin strategi, bra ord och bra målsättningar - jättebra - men det måste finnas någonting mer. Vissa saker gör länsstyrelserna, exempelvis alkoholförebyggande arbete.
Men det fattas en del i länkningen från strategin ned till det vardagliga arbetet, och det saknar jag.
Karin Rågsjö (V):
Ministern! Det är också så att den flyktingström som vi har haft i Sverige har gjort att det har blivit en väldig fart. Det har hänt mer på ganska kort tid än vad som hände under de åtta åren med den alliansstyrda regeringen som ändå såg att siffrorna låg på 40 procent, med ett mycket lägre antal flyktingar. Det vill jag säga en gång till. Man använder sig heller aldrig av den här frågan på det sätt som exempelvis Sverigedemokraterna gör när de menar de asylsökande inte vill ha hälsoundersökningar.
Detta är en samhällsservice som de ska erbjudas. Det är en väldig skillnad på semantiken, tycker jag, och hur den drivs från olika partier. En fråga som har lyfts fram är också antalet tuberkulosfall i Sverige som har ökat en aning sedan 2003. Då ska man ändå veta att i Sverige har vi generellt väldigt få fall och incidens av tbc. För 2015 var det 8,5 fall per 100 000 invånare och år.
Det handlar om personer som har kommit till Sverige, och det tar ungefär fem år att upptäcka att man tyvärr har fått den här sjukdomen som är ganska vanlig både i Europa och i resten av världen. Vi i Sverige har kommit långt, men det beror på att vi aktivt har jobbat med hälsoreformer för hela befolkningen, något man kanske inte har gjort i alla länder. Jag skulle ändå vilja avsluta med att säga att det behövs insatser och dessa behöver implementeras.
Det måste också finnas i hela Sverige, och man behöver se över det ansvar som ligger på personer som driver flyktinganläggningar att sprida information. Det är viktigt att man kan få till det. I Rikshandboken i barnhälsovård står det så här: "Erfarenheten är dock att flertalet flyktingar gärna vill genomgå en hälsoundersökning, men att åtskilliga aldrig nås av ett erbjudande." Det finns alltså väldigt mycket vi kan göra.
Det görs redan väldigt mycket, men de bra idéer som har kommit fram behöver också implementeras, och vi måste ta bort den värsta byråkratin.
Karin Rågsjö (V):
Läkemedelsutvecklingen går väldigt snabbt; det fullständigt sprutar ut nya mediciner. Som konsument tror man kanske att det är staten som står där och är en rigorös kontrollant, men riktigt så är det inte. Det är uppenbart att staten har lämnat över ett alldeles för stort ansvar till läkemedelsindustrin. Det är Läkemedelsverket som ska stå för granskningen av mediciner, biverkningar och så vidare.
Nu har Riksrevisionen gjort en rigorös rapportering av vad som händer och hur det ser ut, och läkemedelsindustrins inflytande över statlig läkemedelskontroll är relativt stor. Det är här som staten genom sina muskler ska stå upp för folkhälsa, integritet och egenkontroll. Jag undrar: Vem ska hålla i taktpinnen när det gäller bedömningen av medicin till oss konsumenter - är det staten eller kapitalet?
Karin Rågsjö (V):
Vad bra! I den genomgång som Riksrevisionen har gjort visade det sig att Läkemedelsverket har valt att prioritera ned sina egna säkerhetskontroller för att de förlitar sig på att läkemedelsbolagen garanterar dem genom sitt inflytande. Det är jättebra att du är på banan där, Gabriel Wikström. Hur ska då regeringen stärka den statliga läkemedelskontrollen?
Vi har en bra modell, men om detta fortsätter är risken att vi tappar den rakt ned i golvet. Då blir det svårt att ta tillbaka den.
Karin Rågsjö (V):
Emma! Du bor ju här i länet. Ni skriver i ert yttrande att ett ledarskap behövs för bättre och säkrare förlossningar. Det är ju också ni som har haft ansvaret. Det är alltid intressant att se vad som händer i praktiken när Alliansen, eller kanske före detta Alliansen, regerar i riksdagen. I Stockholms läns landsting lades ju BB Sophia ned, vilket förorsakade en förlossningskris i Stockholm som vi fortfarande lever med.
Det var ett marknadsexperiment, som mycket annat har varit. Jag tar upp detta för att Stockholm har varit det stora skyltfönstret för högern när det gäller hälso och sjukvård. Ni vill ju ha kömiljarden igen. Då är min första fråga hur kömiljarden skulle kunna fixa till förlossningen i Stockholms län.
Man ska komma ihåg att både Läkarförbundet och Socialstyrelsen var emot kömiljarden eftersom man såg undanträngningseffekter, speciellt för de multisjuka. Min andra fråga handlar om äldreomsorgen. Ni satt vid makten i åtta år.
Mellan 2006 och 2014, under er regering, försvann 9 619 platser i särskilda boenden. Nu har ni lagt in en äldreboendegaranti i ert förslag samtidigt som ni säger nej till investeringsstödet på 150 miljoner. Jag skulle väldigt gärna vilja veta hur ni resonerar i detta.
Karin Rågsjö (V):
Vi bedriver ingen jakt. Vi bedriver jakt på vinsterna. När vi tittar på avkastningen på operativt kapital inom välfärdsområdet ser vi att hälso- och sjukvården ligger på 51 procent jämfört med tjänstesektorn, som ligger på 10 procent. Det finns alltså en del att göra. Jag återkommer till den kömiljard som ni vill föra in och frågar igen: På vilket sätt tror Emma Henriksson att en kömiljard skulle avhjälpa att 600 platser står tomma i Stockholms län just nu?
De är liksom nedlagda på grund av den kris som finns här i länet, och det är kris även i andra län På vilket sätt tror Emma Henriksson att kömiljarden kan fixa till det här? Det handlar ju som hon säger om personal. Den här situationen har inte uppkommit på två år, bara så där, utan det handlar om hur man gräver ur välfärden under en längre period. Så ser jag på den här frågan. Just kömiljarden har varit ansatt av både Socialstyrelsen och Läkarförbundet för att man ser att den har undanträngningseffekter.
När det gäller äldreomsorgen, återigen, lade ni alltså ned 9 619 platser. Nu vill ni ha en äldreboendegaranti. Det borde ni ha tänkt på under era åtta år, kan jag tycka. Samtidigt säger ni nej till regeringens investeringsstöd på 150 miljoner. Det går inte ihop för min del. Hur går det ihop för er?
Karin Rågsjö (V):
Ni lägger ju lite mindre pengar i budgeten på det här området, Cecilia. Det är i och för sig bara 435 miljoner. Dock vill jag nämna det. Ni har en fin portal - vårt samhälle ska inte ge upp någon - och det låter nästan som att en vänsterpartist skulle ha skrivit det. Jag vill påminna om vad som hände under era år vid makten. År 2006 hade Sverige den lägsta andelen fattiga i Norden och efter två mandatperioder hade vi den högsta andelen fattiga. Jag vill bara säga det.
Det handlade väl om den politik som ni förde. Det står i er budget att ni vill ha en prestationsbunden vårdgaranti. Då undrar jag: Hur tror du att det skulle fungera i Stockholms län? Jag tar Stockholm som exempel, för det har ju varit ert stora skyltfönster och lite av en experimentverkstad. Jag tycker att det här är intressant. Hur skulle den prestationsbundna vårdgarantin påverka? Skulle den på något sätt hjälpa till när det gäller de 606 platser som nu står tomma?
Skulle man få en bättre personalpolitik i Stockholms läns landsting som är det största landstinget i Sverige och omfattar väldigt många människor som just nu lever i ett slags vårdkris? Ni har tagit bort och sagt nej till ganska konstiga saker. Ni har exempelvis tagit bort pengar för att arbeta med antibiotikaresistens på Folkhälsomyndigheten. Det är en liten summa, men man kan ändå fundera på den.
Ni har också tagit bort 40 miljoner som har gått till att arbeta med nyanlända med psykisk ohälsa. Det skulle säkert du och jag också ha om vi hade tvingats fly från exempelvis Aleppo. Det här är några små frågor till dig, Cecilia Widegren, som jag hoppas få svar på.
Karin Rågsjö (V):
Jag kommer att återkomma till våra mycket bra framförhandlade reformer. Den bästa tycker jag är de 10 miljarderna som vi riktar till just kommuner och landsting och som vi kommer att få följa upp, för det är förstås oerhört viktigt att se var pengarna landar. Papper är en sak, ord är en sak och sedan kan man titta på verkligheten.
Jag menar att er prestationsbundna vårdgaranti inte skulle göra någonting i ett landsting som Stockholms läns landsting där det är kris på alla områden just för att man har jobbat mycket med vårdvalen. Er melodi är ju: Ut med allt! Ekonomin går ganska knackigt i ett landsting som är superrikt. Här har ni styrt, och det här är verkligheten som skapas av er politik. Du drar upp Västernorrland och Jämtland och så vidare.
Där är det problem, och det är också glesbygdsproblem. Det handlar om personalresurser. Hur ska man exempelvis få läkare att stanna? Hur ska man få sjuksköterskor att trivas? Man måste självklart ha en rimlig arbetsmiljö. Man måste också se till att ha sjysta löner, sjysta arbetstider och att personer jobbar kortare på sina scheman inom hela hälso- och sjukvården. Det är så mycket mer man kan göra. Ni hade också möjlighet att ta fram de här reformerna just för arbetsmiljön inom hälso- och sjukvården.
Det som händer nu är inte en följd av de senaste två åren, utan det är en utveckling som vi har kunnat se över tid. Ni tog 140 miljarder från välfärden till skattesänkningar, och gör man det händer det saker i socialtjänsten, sjukvården, assistansen - you name it.
Jobbar man dessutom på att öka vinsterna för näringslivet, för vårdkapitalet, försvinner pengar rakt ut från välfärden och rakt ned i fickan.