Olof Lavesson (M):
Vikten av utbyte av erfarenheter kan inte nog betonas. Det är inte alltid bara vi som har att lära av andra, utan ibland är det vi som har något att lära ut. Det kan finnas anledning att se hur Öresundsregionen kan vara ett föredöme i ett europeiskt perspektiv. Jag nämnde den nyligen presenterade OECD-rapporten i mitt förra inlägg, men redan tidigare har OECD pekat ut Öresundsregionen som ett tydligt föredöme.
Man pekade då på den roll som högre utbildning har spelat för den regionala utvecklingen och hur modellen med samarbete mellan universitet, näringsliv och offentlig sektor har visat sig fungera mycket väl. Kanske kan vi lära våra europeiska grannar någonting här. Att det nationella, det nordiska och det europeiska är starkt förknippade med och beroende av varandra blir vi påminda om dagligen. Detta gäller givetvis även gränshindersarbetet.
Statsrådet Husmark Pehrsson har tidigare tillsammans med justitieminister Beatrice Ask påtalat att detta också kan utgöra en fara. I en debattartikel i november förra året pekade båda på vikten av att vi, samtidigt som vi fortsätter att förenkla för människor att röra sig över gränserna, också bevakar att vi inte genom ny lagstiftning skapar nya problem.
Ett sådant problem kan vara att när de nordiska länderna ska införa europeisk lagstiftning kan skilda tolkningar och lösningar skapa nya hinder för medborgarna. I det nordiska lagstiftningssamarbetet kan hänsyn tas även till det som sker i EU. Det finns en tradition i Norden av framgångsrikt samarbete just i lagstiftningsfrågor. Samarbetet ska bland annat underlätta rörligheten mellan våra länder, något som i högsta grad är påtagligt i Öresundsregionen.
Lagstiftningssamrådet har främst varit aktuellt när det gällt rättsakter som samtliga nordiska länder är förpliktade att genomföra och följa, det vill säga inom EES-samarbetet. Att den svenska regeringen nu har tagit initiativ till att detta även ska omfatta vissa EU-direktiv är bara att välkomna. Kan man nå en samsyn om hur direktiven ska tolkas i de olika länderna är det något som kommer att underlätta avsevärt för dem som bor och verkar i gränsregionerna.
Även om jag välkomnar såväl detta som det som statsrådet redogjort för i dag, har ambitionerna och tankarna inför det svenska EU-ordförandeskapet mötts av viss kritik, som statsrådet var inne på. Många menar att gränshindersfrågorna är något som framför allt ska behandlas på bilateral nivå och att det är tveksamt huruvida det blir mer effektivt att lyfta upp diskussionen till EU-nivå. Man har uttryckt en rädsla, precis som statsrådet nämnde, för att det nordiska arbetet nu avstannar och att man försöker lämpa över problematiken på Europeiska unionen.
Det hade varit intressant att höra hur statsrådet ser på den kritiken, men också hur Sverige mer konkret kan använda sig av sitt ordförandeskap för att sätta ytterligare fokus på frågorna. Frågorna är ju aktuella i flera gränsregioner och diskuteras i de flesta europeiska länder. Herr talman! Eftersom jag ser att jag har en minut på mig vill jag passa på att ge en kort kommentar till det som min kollega lyfte fram här tidigare, bland annat problemet med skatteavtalet.
Jag kan som representerande Malmö stad här vara oerhört tacksam för den utredning som nu är tillsatt när det gäller kostnadsutjämningen inom landet. Det finns nu ett direktiv att särskilt se över konsekvenserna för de kommuner som finns i gränsregioner och hur de kan kompenseras på olika sätt för att minska effekterna av att man betalar skatt i det andra landet medan kostnaderna uppstår i Sverige. Det är en utredning som jag ser fram emot och välkomnar.