KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Det är väl jättebra, säger jag som före detta norrbottning, att man i min hemstad Boden vill göra ett fossilfritt stålverk. Det finns bara ett litet problem, fru talman, en liten detalj: Det finns ingen el. Men regeringen lägger ned väl fungerande kärnkraft i södra Sverige.
Vi får väl hoppas att något annat statsråd tar elfrågan på allvar, så att de här jobben blir av. Problemet, fru talman, är väl att regeringens politik inte hänger ihop. Om man inte har en politik för hur man skapar jobb, med en gemensam vision, kommer det att bli så att olika statsråd motarbetar varandra. På Finansdepartementet finns det just nu till exempel planer på att kraftigt försämra reseavdraget.
Jag har låtit riksdagens utredningstjänst titta på hur många som påverkas av det. Det är en betydande andel. Av dem som bor i Halland har 15 procent reseavdrag i dag, och det kommer alltså att försämras. I Norrbotten är det mer än var tionde arbetande person, 12 procent, som riskerar att bli av med sitt reseavdrag. I Värmland är det 13 procent. Det är klart att man alltid kan undra om det är bra att människor får avdrag för resor till och från jobbet.
Ja, allting som uppmuntrar till och underlättar arbete måste väl rimligen vara bra. Men jag vill ge statsrådet rätt på en punkt. Det finns nog ingen regering och inget politiskt parti i världen som är så bra på att höja bidrag som Socialdemokraterna. Ni är världsmästare på det. Mycket av er politik handlar ju om hur mycket ni ska höja bidrag med och för vem.
Problemet är bara att det blir mindre lönsamt att arbeta då, vilket inte gör att fler kommer i jobb. Jag skulle bara vilja veta: Vad anser ministern är den enskilt viktigaste åtgärden för att få fler i jobb och framför allt fler unga i jobb?
Lars Beckman (M):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Herr talman! Det sker en kraftig utbyggnad av vindkraften i Sverige, vilket påverkar väldigt många människor som bor i de berörda områdena. Det rör sig om såväl den psykosociala livsmiljön som buller. Den som har valt att bo vackert och kustnära har naturligtvis gjort det för att det är där man vill bo.
Tänk att man har flyttat till Söderhamn och har köpt ett rött hus med vita knutar för att man vill njuta av ljudet från havet och av den vackra utsikten över havet. Helt plötsligt får man reda på att det ska byggas vindkraftverk efter hela den vackra kusten. Herr talman!
Livsmiljön påverkas väldigt negativt. Man kan tycka - det är därför jag har ställt den här interpellationen - att en bostadsminister som tillhör ett parti vars namn börjar på miljö- och slutar på -partiet skulle ta hänsyn till hur människor påverkas av en kraftig vindkraftsutbyggnad.
Jag kan bara beklaga att bostadsministern inte delar min uppfattning: att man borde studera och ta mer hänsyn till hur människor påverkas. I Hela Hälsingland kunde man förra veckan läsa om en man som bor i Hälsingland och som beskrev de mycket svåra konsekvenserna för hans livsmiljö det har inneburit att få en vindkraftspark bredvid sig. Det är väldigt stor bullerpåverkan.
I tidningsartikeln beskriver han gripande hur hela livet har förändrats. Han bor i skogen, naturnära, och vill höra kvittret från fåglarna. Men helt plötsligt har hans livsmiljö totalt förändrats. Vi kunde i går läsa i Gefle Dagblad om boende i Sandviken som har närmast panik över att deras livsmiljö ska påverkas.
En av kvinnorna som intervjuas i tidningen säger att det kommer att bli som att bo bredvid ett tivoli. Vi har tidigare, också hemma i Gävleborg, sett att propellerblad från vindkraftverk har lossnat och flugit i väg hundratals meter. Herr talman! Man hade önskat en ödmjukhet från bostadsministern.
Vill man vara en bostadsminister för hela Sverige, för alla boende, även i de orter och regioner som berörs av vindkraftsutbyggnad, måste man ta hänsyn till hur människor påverkas. Bostadsministern har också en expertmyndighet. Det är Boverket, som i många sammanhang är kommuner och marknaden behjälplig om olika saker som rör byggnation, faktiskt det mesta.
Jag blir därför förvånad att bostadsministern anser att Boverket inte ska ha synpunkter eller vägleda kommunerna när det gäller hur den psykosociala livsmiljön påverkas för dem som berörs av vindkraften. Det vore rimligt att den som berörs av vindkraftsutbyggnad har stöd av oss förtroendevalda, har stöd för att inte få sin livsmiljö förstörd.
Personen som bor i den vackra, fina, röda stugan med vita knutar och som har valt att bo där för att kunna se den vackra havsutsikten vill inte se sin livsmiljö bli förstörd. Varför vill inte bostadsministern ge ett uppdrag till Boverket?
Lars Beckman (M):
Jag ska återge vad som stod i Gefle Dagblad i går. Det gäller boende som kommer att beröras av en eventuell vindkraftspark i Sandviken: "Risk att det blir som disko på himlen." Sedan beskriver Jenny Lundberg utförligt och omfattande hur hennes livsmiljö riskerar att förstöras.
Jag noterar i debatten att bostadsministerns empati med dem som berörs av den kraftiga vindkraftsutbyggnaden i Sverige är mycket begränsad. Det är landsortsbor som får sin livsmiljö kraftigt påverkad.
Man kan undra varför bostadsministern inte vill ge sin egen myndighet Boverket i uppdrag att stödja kommuner och andra med just planering av hur man ska ta hänsyn till människor som påverkas. Hur ska man ta hänsyn till att den som har valt att bo utefter kusten i Gävleborg inte ska få sin livsmiljö påverkad? Jag tycker att det är provocerande, herr talman.
Jag kan inte förstå hur man kan representera ett parti som har miljö i sitt namn om man inte vill beakta hur livsmiljön påverkas. Det är bekymmersamt. När Boverkets generaldirektör besökte civilutskottet ställde jag frågor. Har Boverket ett uppdrag? Jobbar ni med frågorna om hur livsmiljön och den psykosociala livsmiljön påverkas av vindkraftsutbyggnad?
Det korta svaret var att verket inte har fått något sådant uppdrag av regeringen, att verket över huvud taget inte jobbar med den frågan. Jag blir förvånad över att Boverket inte fått det uppdraget av regeringen. Men det kan vara så att det är så ideologiskt viktigt för vissa partier att man helt enkelt struntar i alla de hundratusentals människor som får sin livsmiljö påverkad eftersom man tycker att frågan är så viktig. Jag kan bara beklaga det. Jag kan försäkra att efter valet kommer den nya moderatledda regeringen att ta hänsyn till människors livsmiljö.
Lars Beckman (M):
Efter statsrådets retorik i svaret tänkte jag återkomma till verkligheten. Jag tänker hålla mig till verkligheten i Gävleborg. Ännu större hål, gropar och djup lera. Grusväg i flera mil. I det här fallet har jag tagit upp en av länsvägarna i Gävleborg, 546 i norra Ockelbo.
Den socialdemokratiske kommunstyrelseordföranden där kallar vägen helt ofarbar, och de boende kallar den en dödsfälla. Jag förstår om statsrådet inte tar del av SVT Gävleborg, men rubriken på deras hemsida i dag är "Gävleborg har landets sämsta statliga vägar".
Nästan en fjärdedel anses vara mycket dåliga med mycket sprickor och spårbildning, enligt Transportföretagens analys. Vad säger då Trafikverket? Jo, Trafikverket säger: Vi är medvetna om att vägarna i Gävleborg inte når upp till den satta standarden. Vår prioritet är det högtrafikerade vägnätet.
Min interpellation handlar om vardagen för dem som bor i landsbygd med det Trafikverket kallar lågtrafikerad väg. Vi är inte i något gammalt öststatsland. Vi är i Gävleborg, och i Gävleborg säger yrkeschaufförer: Vi kan inte köra säkert. Vi fastnar efter grusvägen. Vi fastnar i modden.
Vi fastnar, fru talman! Detta är helt oacceptabelt. Trafikverket är väldigt tydligt. De säger att regeringen har avsatt för lite pengar. Vi kan inte renovera vägnätet, säger de. De säger också att anledningen till att de gör om vägar från asfaltvägar till grusvägar och sänker hastigheter är att de tycker att det skulle vara mer trafiksäkert.
Jag kan dock försäkra, fru talman, att den yrkeschaufför i Ockelbo som kör virkestransporterna - Gävleborg är ett väldigt bra skogslän - får en oacceptabel arbetsmiljö.
Kommunstyrelsens ordförande i Ockelbo har tillsammans med alla andra politiker i Ockelbo krävt av Trafikverket att de asfalterar vägen, att de ser till att det finns framkomliga vägar. Trafikverket säger då till Arbetarbladet att de håller med om att vägarna i Ockelbo är feldimensionerade.
De säger att behovet finns, men de säger också att de inte får tillräckligt med pengar för just lågtrafikerade vägar på landsbygd. Jag skulle gärna vilja höra vad infrastrukturministern har för besked till dem som bor i Ockelbo, eller för den delen i Gävleborg. I den här undersökningen konstaterar man att Gävleborg har landets sämsta statliga vägar.
Samma personer som bor i Gävleborg kan läsa om fantasifulla höghastighetstågsprojekt som kommer att kosta hundratals miljarder. Det är samma personer som kör fast med bilen efter grusvägen och samma yrkeschaufförer som kör fast med sina virkeslass. Jag skulle vilja fråga infrastrukturministern: Är ministern nöjd med de satsningar som är gjorda?
Och delar ministern Trafikverkets analys att det inte finns pengar till de lågtrafikerade vägarna?
Lars Beckman (M):
Statsrådets och regeringens klimatengagemang innebär att man avvecklar väl fungerande kärnkraft, och nu när det är kallt importerar man el från Tyskland och Polen, där elen produceras i koleldade kraftverk. Så var det med det klimatengagemanget. Fru talman! Statsrådet talade i fyra minuter om allt och ingenting, förutom det interpellationen handlar om.
Men jag tror att de som tar del av den här debatten ser och hör att det inte finns något svar från infrastrukturministern. Kommunpolitikerna i Ockelbo kommer inte att bli lyssnade på. Det kommer inte någon lösning för den väg som är så dålig att bilar kan köra fast om de inte har tillräckligt hög fart och på grund av lera riskerar sladd om de kör för fort.
Trafikverket är mycket tydligt: Vi har inga pengar till det lågtrafikerade nätet utan kommer att prioritera det högtrafikerade nätet. Det är verkligheten bortom statsrådets retorik. Jag tycker att det är bekymmersamt. Det är bekymmersamt för dem som ska arbetspendla och försöka ta sig till Bollnäs, med livet som insats.
Det är bekymmersamt att den åkeriägare som kör de viktiga skogstransporterna inte kan påverka arbetsmiljön och se till att man har farbara vägar. Vi är inte något gammalt öststatsland någonstans i utkanten av Europa. Vi är ju Sverige!
År 2021 i februari står vi och diskuterar vägar som är så ofarbara att bilisterna betraktar dem som dödsfällor, fru talman. Och statsrådet står här och raljerar över sänkt dieselskatt. Det är kanske den sänkta dieselskatten som gör att arbetspendlarna kan bo på landsbygden och ta sig till och från jobbet. Det finns nämligen ingen tunnelbana i Hälsingland. Det finns ingen kollektivtrafik i Hälsingland. Människor är beroende av bilen. Nu ger jag statsrådet en möjlighet till.
Kommer det någon lösning för de lågtrafikerade vägarna?
Lars Beckman (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Interpellationen handlar om funktionsnedsatta som tvingas till försörjningsstöd. Interpellationen handlar om att antalet personer som tvingas söka försörjningsstöd från socialtjänsten trots att de har en funktionsnedsättning och deltar i daglig verksamhet har ökat kraftigt. Det är SVT som har tagit fram siffrorna med hjälp av Socialstyrelsen.
Ett rättsombud för personer med intellektuell funktionsnedsättning säger klart och tydligt i SVT:s inslag: "Det här drabbar de allra fattigaste i vårt samhälle." Fru talman! Vi pratar alltså om personer med funktionsnedsättning. Både läkare och Arbetsförmedlingen har bedömt att de inte kan klara av ett vanligt arbete.
Samma slutsats har kommunens handläggare gjort. För att de här personerna ska ha en sysselsättning går de ofta på någonting som kallas daglig verksamhet. Det är alltså personer som sannolikt aldrig någonsin kommer att få ett jobb, oavsett om det är subventionerat eller osubventionerat. Fru talman! Vad har då hänt? För ett drygt år sedan stod jag och statsrådet här och förde samma debatt.
Statsrådet var rasande och upprörd. Man kan gå tillbaka och läsa protokollet och se vad statsrådet sa för över ett år sedan. Nu står vi här igen, fru talman. Vi kan ta del av förskräckliga siffror som säger att antalet personer som är i den här situationen har ökat kraftigt, till och med mycket kraftigt.
Fru talman! Sveriges funktionsnedsatta har haft en tuff tid sedan 2014. Vi har sett kraftiga nedskärningar i LSS. Enligt regeringens egen budget ska fortsättningsvis tusentals personer tappa sin personliga assistans. Vi har sett skrämmande rapporter om hur personer som är beroende av bilstöd inte har fått det beviljat - även om det har skett förbättringar på senare tid.
De personer som vi pratar om nu, fru talman, samhällets absolut mest sårbara individer, hamnar i försörjningsstöd för att Försäkringskassan sparkar ut dem ur aktivitetsersättningen.
Det är naturligtvis helt oacceptabelt att Sverige, ett välfärdssamhälle, sparkar ut personer ur aktivitetsersättningen - de personer som vi andra betalar skatt för, de personer som vi alla som har ett jobb värnar. Det som är fundamentet i den svenska samhällsmodellen är ju att vi värnar den som är svagast.
Jag blir lite förvånad över att statsrådet i sitt interpellationssvar nämner att man gett ett uppdrag till Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen att värna dem som blir utsparkade ur aktivitetsersättningen. Det handlar om att kunna få hjälp till ett jobb. Det är en mycket lovvärd ambition, men många av de personer som vi pratar om är inte aktuella för arbetsmarknaden. Det är därför de är på daglig verksamhet.
Det är därför läkaren i Ljusdal går ut i Ljusdals-Posten och är helt förtvivlad. För över ett år sedan stod vi här och debatterade samma sak. Varför har ingenting hänt, statsrådet? Varför har situationen förvärrats?
Lars Beckman (M):
De som är insatta i de här frågorna - RBU, FUB och representanter för dessa grupper - vet naturligtvis att statsrådet nu har ägnat ytterligare fyra minuter åt tom luft. De vet att regeringen har möjlighet att skriva regleringsbrev till Försäkringskassan. Det var nämligen det regeringen gjorde i ett regleringsbrev när den sa åt Försäkringskassan: Knuffa bort människor ur LSS, ta bort de personliga assistenterna för dem som behöver det.
Det är klart att det inte är värdigt en välfärdsstat att det dog en kvinna på toaletten i Malmö för att hon hade fått sin assistans indragen. Sedan den förra debatten, när statsrådet hade samma höga tonläge och kom med samma retorik, har den regering som statsrådet ingår i sett till att det är 25-30 procent fler än vad det var då som har tappat sin aktivitetsersättning.
Det handlar om de unga funktionsnedsatta som är i daglig verksamhet och som är de som vi betalar skatt för. Jag tror att svenska folket är stolt över att vi har välfärdssystem och att vi hjälper samhällets svagaste. Jag tror att det finns en bred folklig acceptans för det. Det är därför som folk blir så förbannade och upprörda på finansministerns uttalande 2016 där hon sa att vi ska spara pengar på funktionsnedsatta.
Jag tror inte att det folkliga stödet och acceptansen finns. Jag hade uppskattat om statsrådet hade haft lägre tonläge i retoriken och större ödmjukhet. Han borde i stället agera så att de unga funktionsnedsatta som är i daglig verksamhet inte ska behöva gå till kommunerna med mössan i handen och begära försörjningsstöd. Det är precis just den gruppen som ska vara i sjuk- och aktivitetsersättningen.
Det är precis den gruppen som ska ha samhällets stöd. Det är precis därför som jag har ställt den här interpellationen. Jag vill få svar på vad statsrådet och regeringen tänker göra för att unga funktionsnedsatta ska få stöd.
Lars Beckman (M):
Vi är helt överens om att bilstödet är en viktig del i välfärdssystemet i Sverige. Det är vi helt överens om. Men det här är ju problemet med regeringens politik: Den ena handen vet inte vad den andra gör, och det får konsekvenser.
I det här fallet begränsar man kraftigt möjligheterna för Sveriges funktionsnedsatta att ha ett rimligt fordon. Man begränsar det kraftigt, för de kan få 30 000 kronor i bidrag men få betala 120 000 kronor i straffskatt på tre år. Det säger sig självt, fru talman, att det begränsar oerhört kraftigt.
Jag tolkar de sista meningarna i finansministerns senaste inlägg som att hon börjar få insikt om att det här är ett problem. Hon säger att i så fall ska man fundera på förändringar inom bilstödet. Men, fru talman, det borde man väl ha gjort innan. Det är därför jag har frågat i min interpellation vilken konsekvensanalys regeringen och finansministern har gjort av hur detta kan påverka till exempel Sveriges funktionsnedsatta.
Finansministern har nu möjlighet att i sitt sista inlägg komma tillbaka och naturligtvis be om ursäkt till alla de barnfamiljer vars möjlighet att investera i bil nu begränsas men framför allt tala om vad ministern tänker göra för Sveriges funktionsnedsatta. Man kan tycka att det är en liten målgrupp. Man kan tycka att det är bara några hundra eller tusen bilar per år som det berör.
Men för den enskilda familjen som bor i Gävleborg har det väldigt stor betydelse om man kan investera i en bil och få med sig två permobiler eller inte. Vad tänker finansministern göra konkret för att alla ska ha möjlighet att ha minibuss?
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Haveriet med Arbetsförmedlingen blir kanske ett av de största misslyckandena för denna regering. Låt oss ta Gävleborg som exempel. Gävleborg är ett av de län i Sverige som har tagit emot flest nyanlända. Man har flyttat dit där det har funnits lediga bostäder. Det är inte helt ovanligt att det har blivit till Ockelbo, Sandviken eller Ljusdal.
Dessa personer behöver mycket stöd och många insatser för att komma in på arbetsmarknaden. Vad gjorde regeringen då? Jo, man fattade ett beslut som innebar att Arbetsförmedlingen helt plötsligt drog sig bort från ett antal mindre orter. Det är nog visserligen väldigt få som tycker att Arbetsförmedlingen historiskt sett har gjort ett bra jobb.
Det kan i stället vara klokt att se till att man får företag och alternativa utförare som kan matcha mot lediga jobb och rusta de arbetssökande.
Men att kommunalisera Arbetsförmedlingen, vilket statsrådet i sitt svar antyder som en av regeringens åtgärder, tror jag kommer att leda till en sämre arbetsförmedling och en urgröpt AF-reform. Runt om i landet ser vi nu hur ett antal kommuner förbereder en kommunalisering. Vad tycker arbetsmarknadens parter om detta?
Jag har åtminstone tidigare uppfattat att statsrådet värnar arbetsmarknadens parter, lyssnar på dem och väger in vad de tycker. En organisation som heter TCO uttrycker stark skepsis i sitt remissvar till regeringen. På ett seminarium i fredags lyssnade jag till LO. De var väldigt tydliga. De sa helt enkelt blankt nej och tyckte att det var en dum idé att kommunalisera Arbetsförmedlingen.
Arbetsgivarorganisationerna är såklart också väldigt skeptiska. Svenskt Näringsliv uttryckte skarp kritik, och Almega var naturligtvis ännu mer kritiskt. I fredagens Dagens Samhälle krävde dessutom SKR:s ledning svar från regeringen om vad den menar och vad den vill.
En av Sveriges främsta professorer i upphandlingsjuridik, Olle Lundin vid Uppsala universitet, menar att kommunernas befogenheter inte är tillräckliga för att ingå i Arbetsförmedlingens upphandlingar. Han uttryckte sig kort och koncist: "Som jag bedömer det är detta olaglig verksamhet. Det är inte förenligt med kommunallagen. - - - Kommunen kan inte hitta på egna grejer bara för att minska sitt ekonomiska underskott.
De får nog förhålla sig till kommunallagen." Jag lyssnade alltså på ett seminarium i fredags. Där sa arbetsmarknadsutskottets ordförande Anna Johansson: Vi har ännu inte bestämt oss. Vi har inte satt ned foten. Jag har ställt denna interpellation för att få reda på vad regeringen vill och vad den tänker sig.
Om man öppnar Pandoras ask och tillåter kommuner att konkurrera med privata företag kommer de att slå undan benen på de små företagen på mindre orter i Gävleborg. Det finns ju ingen som kan konkurrera med en kommun. Ingen kan bedriva förlustverksamhet som en kommun. Därför måste regeringen och statsrådet sätta ned foten.
Ska kommuner få ingå i Arbetsförmedlingens upphandlingar eller inte? Frågan kan besvaras med ett ja eller ett nej. Det är viktigt att statsrådet här i kväll talar om huruvida man tänker göra detta eller inte. Frågan kan besvaras med ett ja eller ett nej.
Lars Beckman (M):
Att kommunerna engagerar sig i de här frågorna är givet. De sitter ju med svartepetter på grund av väldigt många nyanlända som behöver väldigt mycket hjälp. För att få bort folk från försörjningsstöd gör man naturligtvis vad man kan. Låt oss slå fast några saker.
En är att en av Sveriges absolut skickligaste professorer, Olle Lundin vid Uppsala universitet, är väldigt tydlig: Som jag bedömer detta är det olaglig verksamhet, Det är inte förenligt med kommunallagen, säger han. Jag noterar att statsrådet inte bemötte om hon håller med ordföranden Ulla Sandgren i nämnden för arbete och välfärd i Karlshamns kommun.
Delar statsrådet motivet till att den kommunen ansöker? Vi tycker inte att pengarna ska hamna i fickorna på de stora företagen eller koncernerna. Det är ideologiskt motiverat. Fru talman! Det är just det som kommer att hända om man öppnar Pandoras ask och tillåter kommunerna att konkurrera med privata företag.
Det kan inte ligga i någons intresse att göra det. Rättsläget är oklart. Det är många kommuner som är väldigt frågande just nu. Det är viktigt att regeringen skyndsamt sätter ned foten. Jag har noterat att statsrådet i den här debatten inte har sagt om hon tycker att en kommun ska medverka i upphandlingen eller om hon inte tycker det.
Om statsrådet inte tyckte det hörde vi en annan interpellationsdebatt i kväll som handlade om gigekonomi. Där var statsrådet väldigt tydlig. Var-för är det så svårt att sätta ned foten i den här debatten? Ja eller nej, borde kommuner konkurrera ut privata företag? Det vore intressant att höra statsrådets svar på den enkla frågan, som många kommunpolitiker därute ställer sig.
Lars Beckman (M):
Det är helt korrekt, som ministern säger, att regeringen i ram har avsatt 164 miljarder för vägen i dag. Problemet är bara att behovet är 197 miljarder för att bevara det vi har. Det är alltså en brist på 23 miljarder. Är det då någon ond moderat som står och säger detta här i riksdagens talarstol? Nej, det är direkta siffror som vi fick från Trafikverkets måldirektör på seminariet för Riksdagens bilnätverk.
Bristerna i järnvägen är också väldigt stora. Det är därför, fru talman, som bilisterna i Gävleborg får sänkt hastighet. Det är därför yrkeschaufförerna, precis som en annan talare sa här, varnar för den usla arbetsmiljön när det handlar om trafiksäkerhet. Det är därför pengarna inte räcker till för att hålla E4:an farbar.
Det är allvarliga och stora brister. Då kan jag tycka att innan ministern gör listor för att åka och klippa band någon annanstans ska man naturligtvis underhålla det man har. Sverige är ju inte något fornt öststatsland med en usel ekonomi.
Men det kanske är så, fru talman, att den här regeringen tycker att en familjevecka för 30 miljarder, att höja bidrag och att överväga att införa friår är viktigare. Det friår som man nu planerar kan kosta 10 miljarder per år. Lägger man ihop familjeveckan, 30 miljarder, med ett friår, 10 miljarder, då är vi uppe i 40 000 miljoner som vi hade kunnat förbättra vägnätet och järnvägen i Sverige med.
Det skulle göra att arbetspendlarna i det här landet faktiskt skulle ha en möjlighet att ta sig till och från jobbet, för infrastruktursatsningarna hör naturligtvis ihop med arbetslinjen. Fru talman! När kommer regeringen att prioritera vägunderhåll?