Sven Otto Littorin (M):
Låt mig börja i slutet av frågorna. Jag tror att varselsamordnarna har varit väldigt betydelsefulla. De har gjort två bra saker. Det ena är att de har samlat de lokala aktörerna kring bordet. De har i princip lagt på bordet vad de olika aktörerna har för stödsystem i dag. Sedan har man med det kunnat bygga system som har räckt ganska långt.
Det andra är att man dessutom mot bakgrund av det som finns har gått igenom och pekat på saker som borde se annorlunda ut eller där man kunde ha mer. Det är precis som Ulla Andersson beskriver. Det har från alla län kommit olika typer av inspel i detta. När vi har talat med samordnarna har vi också märkt att det ibland har funnits informationsbrister. Man har inte känt till riktigt hur systemen fungerat.
Då har vi kunnat försöka bistå med att visa det. Från en av de resor som jag varit på upptäckte jag att det tydligt var så. Vi bjöd då in samordnarna tillsammans med ledningen för Arbetsförmedlingen och ledningen för ESF-rådet så att de skulle få tillgång till samma information för att underlätta och så att åtminstone de medel som vi har i dag kommer till rätt användning. Det var i förrgår som varselsamordnarna redovisade för statssekreterargruppen.
Det ska nu in i den ordinarie beredningsprocessen. Det ska inte uteslutas att saker och ting som varselsamordnarna begär och kommer fram till också är sådant som kommer att komma. Det finns mycket som är klokt. Ulla Andersson tog upp två exempel här. Det handlar om infrastrukturinvesteringar. Det är väldigt bra att kunna göra i det här läget.
Jag vill påminna om att det i decemberpaketet kom en 25-procentig ökning av närtidssatsningen för just infrastruktur. Det är en sådan insats man kan göra. När det gäller statsbidragen till kommunerna får jag hänvisa till finansministern. Jag noterar ändå de kommentarer som vi har fått från finansministern. Han hänvisar till den ordinarie budgetprocessen.
Det kommer naturligtvis att vara en sådan sak som man kommer att se över. Jag hörde också Ulla Andersson säga att vi är passiva, och hon använde det uttryck som jag kanske inte ska upprepa som intäkt för det. Det är vi absolut inte.
När man står där och får prognosen från Arbetsförmedlingen i december om 145 000 nya arbetslösa i år och nästa år får man någonstans kalla en spade för en spade. För dem det berör och deras familjer är det naturligtvis på det sättet. Det innebär att man har en insikt om problemens vidd. Det innebär inte att man är passiv och verkanslös. Det är oerhört viktigt att komma ihåg.
Sedan kan det vara så att Ulla Andersson ändå tycker att det för lite. Det har jag respekt för. Det kan man naturligtvis alltid diskutera. Jag vill återigen påminna om att från budget och decemberpaketet har vi 3,3 miljarder mer till utbildningssystemet. Det handlar om yrkesvux, yrkeshögskola, praktikplatser, lärlingsutbildning och ökat studiebidrag för vuxna som går tillbaka till skolbänken. Det är 4 miljarder mer till arbetsmarknadspolitiken.
Det handlar bland annat om coacher och olika typer av kortare insatser i arbetsmarknadspolitikens regi. När man frågar Arbetsförmedlingen får man stundtals lite olika svar. Decemberpaketet presenterades den 5 december, och medlen fanns tillgängliga från veckan som avslutades den 18-20.
Innan upphandling och genomförande har kommit på plats tar det några veckor oavsett om man ska rekrytera nya människor eller köpa in tjänsterna av kompletterande aktörer. Det är en av mina viktiga frågor när jag är ute. Finns det på plats? När kommer det? Hur ligger man till i upphandlingstidsplaner och annat? Slutligen vill jag återigen påminna om de 2,8 miljarder som är redo för utbildningsinsatser för anställda och varslade inom ramen för Europeiska socialfonden.