KBLab/rixvox huggingface dataset:
Barbro Holmberg (S):
Eftersom jag inte hann svara på den frågan i förra omgången börjar jag där. På frågan om barnkonventionen har en tillräckligt stark ställning går det att svara både ja och nej. Ja, barnkonventionen har en mycket stark ställning i dagens asyl- och migrationspolitik. Men det är en ständig process.
Vi får aldrig någonsin slå oss till ro och säga att allt vi har gjort är tillräckligt. Vi har gjort mycket i Sverige. Vi har gjort mycket mer än de allra flesta andra länder när det gäller att implementera barnkonventionen, både i lagstiftning och i tillämpning.
Vi håller fortfarande på med att ständigt också förbättra möjligheterna för barn att komma till sin rätt i asylprocessen. Jag ska bara nämna några exempel på vad som har gjorts. Sverige är ett av de absolut få länderna som har skrivit in barnets bästa i utlänningslagen. Det finns inte i andra länder. Det gör att vi individualiserar. Vi ser barnen i asylprocessen.
I vissa andra länder registreras inte ens barn som asylsökande. De är så att säga bihang till föräldrarna, till fadern ibland - ibland registreras inte ens kvinnor - som då är den asylsökande. Vi har ett fokus på barn. Portalparagrafen innebär att man beaktar barns bästa i alla led av asylprocessen, både i mottagandet, i utredningarna och i besluten.
Men också i fall av avvisning av ett barn eller en barnfamilj måste man ta ställning till vad som kan vara bäst för barnet i den situationen. Det här betyder naturligtvis inte att enbart det faktum att man är barn gör att man får stanna i Sverige. Så långt går inte tolkningen av barnkonventionen.
Jag sade också att det återstår mycket att göra och att mycket är på gång. Bland annat håller Migrationsverket på att arbeta med att förbättra asylutredningarna när det gäller barn i asylprocessen. Där tror jag att det finns mycket att göra, att verkligen se till att utreda barns egna asylskäl.
Vi har kommit en bra bit på väg, men jag tror också att vi har en bra bit att gå. Vi måste höra barn i asylprocessen, och vi måste se barns egna asylskäl. Precis som vi nu talar om att kvinnor kan förföljas på ett särskilt sätt måste vi också se att förföljelse av barn kan se annorlunda ut och föra in och utveckla det i asylprocessen.
Det var några saker som jag menar är på gång och några som är gjorda. Jag menar att vi har gjort mycket när det gäller barn. Men vi kommer aldrig riktigt ända fram på det sättet att vi blir färdiga med den saken. Det är något som ständigt måste utvecklas.
Barbro Holmberg (S):
Jag tycker att vi går i en väldigt bra klass. Jag tycker också att vi är ganska bra när det gäller barn. Det måste jag ändå säga i det här sammanhanget. Vi kan vara helt överens om att vi inte har nått fram tillräckligt, och det måste vi naturligtvis fortsätta att arbeta med. Det är också någonting som vi fortsätter att arbeta med. Det är bland annat just det som Gunnar Nordmark efterlyser, nämligen en översyn av hur lagarna tillämpas.
Den parlamentariska kommitté som jag nämnde tidigare ska också se över just hur portalparagrafen om barnens bästa tillämpats i svensk lagstiftning. Inom kort kommer vi alltså att få en ganska fullödig genomgång av den här saken, och sedan får vi ha en vidare diskussion i kammaren om huruvida det kommer att innebära förändringar av reglerna.
Barbro Holmberg (S):
Vad man för det första måste göra väldigt klart är att människor som kommer från Somalia och som har skyddsskäl och asylskäl och som är förföljda eller som på något sätt riskerar sitt liv får stanna i Sverige. Som Joe Frans sade är det en mänsklig rättighet att söka asyl.
Att få asyl är också en mänsklig rättighet, och kärnan i de mänskliga rättigheterna är att de är individuella. Därför får man aldrig göra generella bedömningar av hur ett land förhåller sig till mänskliga rättigheter. Man måste alltid se till varje enskild individ.
Det gäller också när vi gör asylbedömningar att vi måste se till varje enskild individs behov av skydd. Vad vi nu här talar om är det praxisbeslut som Migrationsverket fattade i november förra året.
Det bygger inte på bedömningen att det har skett någon radikal förbättring eller någon radikal försämring av säkerhetsläget, utan beslutet har sin grund i bedömningen att säkerhetsläget i Somalia varierar mellan olika regioner.
Det finns flera olika vittnesmål om att läget är skiftande, till exempel i norra delen av Somalia jämfört med andra delar i Somalia. Ambassaden i Nairobi säger till exempel att säkerhetssituationen generellt är allvarlig.
Det är något som vi är väldigt väl medvetna om, men situationen skiljer sig markant mellan olika platser i Somalia. Det här är också en bedömning som FN:s flyktingkommissariat och flertalet andra EU-länder gör.
UNHCR uppmuntrar i den rapport till vilken Kalle Larsson hänvisar till frivillig återvandring exempelvis till Somaliland och Puntland.
I FN:s flyktingkommissaries rapport betonas också det som framgår av Migrationsverkets praxisbeslut, nämligen att det finns människor som har behov av skydd men att det också finns människor som kan få det skyddet av den klan varifrån man kommer. Det är alltså här oerhört viktigt att säga att det alltid görs individuella bedömningar i varje enskilt fall.
Barbro Holmberg (S):
Som jag sade tidigare har jag inte svårt att säga någonting - inte alls - utan jag försöker förklara dessa frågor för Kalle Larsson. Vad jag tidigare sagt är att vi aldrig gör generella bedömningar när det gäller asylskäl. Det görs alltid individuella bedömningar, och det måste göras därför att det är det som är grunden för mänskliga rättigheter.
Däremot har vi gjort generella bedömningar när det gäller till exempel möjligheterna för människor att återvända till ett land, och det är precis så som det har varit när det gäller Somalia. Vissa har haft skyddsskäl, och de har också tidigare fått asyl och skydd. Andra har kanske inte haft skyddsskäl, men de har fått uppehållstillstånd därför att det inte har gått att återvända till Somalia.
Det har, som jag sade tidigare, inte funnits någon statsapparat att agera i förhållande till när en avvisning ska genomföras. Då gjorde man bedömningen att det inte går att genomföra tvångsmässiga avvisningar och inte heller att genomföra frivillig återvandring, det vill säga kräva att människor ska återvända frivilligt. Det är förändringen i dag.
I dag vet vi, som UNHCR har pekat på, att en halv miljon människor faktiskt har återvänt till Somalia. Vi vet också att människor återvänder från Sverige till Somalia, antingen under kortare eller under längre tid. Det har alltså skett en förändring. Människor kan återvända, men vi kan aldrig använda oss av tvångsmässig avvisning.
Där tror jag att man kan ge ett lugnande besked till människor om att de får hjälp med sitt återvändande men att vi inte kommer att genomföra tvångsmässiga avvisningar. Det bygger helt på att den enskilda individen känner sig kunna återvända till det land som man kommer ifrån och att den individen får skydd från den klan som man tillhör.
Barbro Holmberg (S):
Kalle Larsson upprepar sig hela tiden och bryr sig faktiskt inte riktigt om det svar som jag givit. Jag sade just att det inte finns någon statsapparat, och det fanns inte tidigare heller. Där är ingen skillnad. En statsapparat behövs om man ska använda ett tvångsmässigt återvändande, men det är inte det som vi tillämpar utan vi säger att skillnaden är att människor i dag kan återvända frivilligt.
Det är skillnaden, och det är också just det som UNHCR pekar på i sin rapport - i en del som Kalle Larsson uppenbarligen inte har läst eller väljer att inte lyfta fram. Man pekar i rapporten på att det förekommer ett återvändande till Somalia, att man kan återvända till Somalia självmant, och det är just det som Migrationsverkets beslut handlar om, nämligen att stödja människor i ett återvändande.
Men det finns inget tvång inblandat i sammanhanget.
Barbro Holmberg (S):
Kalle Larsson har ställt en fråga om vilka åtgärder jag avser att vidta för att det inre flyktalternativet i fortsättningen inte ska tillämpas på ett sätt som enligt Kalle Larsson sätter asylrätten ur spel.
Regeringen framhöll i de vägledande besluten den 19 februari 2004 att det så kallade inre flyktalternativet måste tillämpas med stor försiktighet för ryska medborgare från Tjetjenien.
Avvisning bör emellertid kunna ske om utredningen i ett visst ärende visar att den sökande har anknytning till andra delar av Ryska federationen där han eller hon inte löper risk att återsändas till Tjetjenien och att inga individuella skyddsbehov föreligger. Regeringen betonade också vikten av noggranna utredningar. Regeringens bedömning var också i linje med UNHCR:s ställningstagande.
Utlänningsnämnden överlämnade ärendena till regeringen för avgörande bland annat för att nämnden ville ha vägledning vid tillämpningen av en tidigare sällan använd regel i utlänningslagen om skyddsbehov vid väpnad konflikt. Myndigheterna har att följa den praxis om skyddsbehov och inre flyktalternativ för asylsökande tjetjener som regeringen har fastslagit.
Jag vill understryka att alla som ansöker om asyl i Sverige ska få sin sak individuellt prövad oberoende av vilket land den asylsökande kommer från. Jag utgår från att en individuell prövning alltid kommer att ske i varje enskilt asylärende där prövningen av asylskälen ankommer på Sverige.
Ett statsråd kan inte ingripa i utlänningsmyndigheternas praxis eller i tillämpningen av praxis i enskilda ärenden. Myndigheterna har själva ansvaret för att en enhetlig praxis skapas och efterlevs. Detta gäller oavsett om praxis slagits fast genom regeringsbeslut, i överinstans eller genom interna föreskrifter.
Barbro Holmberg (S):
Om jag ska förklara regeringens beslut lite mer ingående än i svaret så var det så att regeringen avgjorde fyra ärenden som alltså är praxisbildande för tjetjenska asylsökande. Vad var det regeringen sade?
Vi sade att eftersom det råder en inre väpnad konflikt i Tjetjenien så bör människor som kommer från Tjetjenien få tillfälliga uppehållstillstånd under två år. Sedan får man göra en ny bedömning. Det inre flyktalternativet är en del av den internationella flyktingrätten. Det är också något som ingår i myndigheternas bedömning.
Vi sade i praxisbeslut att det inre flyktalternativet måste tillämpas med stor försiktighet för ryska medborgare från Tjetjenien. Det är ett citat direkt från beslutet. Det är för att sätta både hängslen och livrem där.
Vi skrev väldigt tydligt att i de fall man gör bedömningen att människor har en anknytning till olika delar av Ryssland måste det vara säkerställt i det individuella fallet 1.att vederbörande inte kommer att återsändas till Tjetjenien 2.att vederbörande inte heller utsätts för någon form av förföljelse.
Det är lite hängslen och livrem när det gäller just det inre flyktalternativet i det praxisbeslutet. Det är något som myndigheterna har att följa och som man också följer.
Barbro Holmberg (S):
Man kan ha olika tolkningar av verkligheten. När det gäller siffror kan man undra lite grann över två tredjedelar. För det första registrerar vi inte asylsökande utifrån etnicitet. Vi kan inte veta riktigt hur många asylsökande som kommer från Tjetjenien. Man registreras utifrån sin nationalitet, det vill säga Ryssland.
Därför är det svårt att veta exakt när det gäller alla ärenden. Man kan titta på de ärenden som låg och väntade hos myndigheterna när regeringen fattade beslut. Man väntade tills regeringen kom med sitt beslut. Sedan fattade man beslut utifrån de ärendena. Det var 50 ärenden.
I de 50 ärendena fick hälften uppehållstillstånd helt i enlighet med regeringens praxisbeslut, det vill säga man fick två års tillfälligt uppehållstillstånd. Ungefär hälften avslogs. Då kan man fråga sig vilka det var. Det visade sig att den överväldigande majoriteten av dem obestridligen inte var från Tjetjenien.
Några i den här gruppen avvek och var över huvud taget inte tillgängliga innan beslut skulle fattas. I några fall användes det inre flyktalternativet. Det handlade till exempel om en person som var av rysk etnicitet och som bodde i Tjetjenien.
Man menade att det fanns en möjlighet för en person med rysk etnicitet att ta sin tillflykt till Ryssland. I ett annat fall var det Dagestan. Där menade man också att det fanns en möjlighet för dem. Det var ytterligare några fall där det gjordes väldigt noggranna individuella bedömningar i varje enskilt ärende.
Att det används slentrianmässigt stämmer faktiskt inte riktigt, inte med de siffror som finns tillgängliga.
Barbro Holmberg (S):
Det var inte ordet slentrianmässigt som Kalle Larsson använde. Det var mekaniskt, ett mekaniskt användande av det inre flyktalternativet. Det menar jag inte stämmer. Jag tror att vi kan få en ganska bra debatt, men jag tror ändå att det är viktigt att utgå ifrån fakta när man har en debatt. Två tredjedelar stämmer inte. Det gör inte det för det första.
För det andra finns det över huvud taget ingen statistik vad gäller tjetjenska asylsökande. Det är något som är ryckt lite grann ur luften. Kalle Larsson nämner också att det inre flyktalternativet används när det gäller människor från Kosovo. Där har Utlänningsnämnden ganska nyligen tagit fyra beslut där man just har tittat på möjligheten att använda det inre flyktalternativet.
I tre av de besluten gjorde man det inte. Det är viktigt att vi ändå utgår från den verklighet som vi faktiskt har, inte från något som man är rädd för ska komma eller något annat. Det här är de bedömningar som man gör på Migrationsverket.
Den praxis som vi har när det gäller Tjetjenien är att alla tjetjener i Ryssland som riskerar förföljelse har rätt till skydd i Sverige. Det inre flyktalternativet är en del av den internationella flyktingrätten som också alltid ska vägas in, men det måste alltid göras individuella bedömningar i varje enskilt ärende.
Där måste man se till att människor inte riskerar någonting vid ett återsändande.
Barbro Holmberg (S):
Vi har diskuterat frågan tidigare. Det är en viktig fråga. Jag är helt överens med Tobias Billström om att det inte räcker med att säga "barnets bästa". Det räcker inte med att skriva "barnets bästa". Det gäller att diskutera vad som är barnets bästa. Vi är överens om problembilden när det gäller barn i asylprocessen.
Barn behöver en stark ställning i asylprocessen, och barn behöver skydd i asylprocessen. Vi måste också när det gäller familjeåterförening ha metoder för att kunna visa att det är fråga om de riktiga föräldrarna till barnen.
Vi vet att det förekommer och har förekommit ett antal gånger att barn har kommit till Sverige, har vuxit upp i Sverige, kanske är svenska medborgare, och sedan har det visat sig efter en tid att de människor som har påståtts vara deras föräldrar inte är det. Det gör att barnen blir utsatta i Sverige.
Det kan ha förekommit övergrepp, men det är också en utsatthet i faktumet att de inte lever med sina föräldrar. Barnen kanske blir övergivna eller blir tillbakaskickade till hemlandet, vilket vi också har sett exempel på.
Jag tror att Tobias Billström och jag är överens om att DNA inte är något man tar till i första hand. Om föräldrarna med hjälp av födelseattester eller annan typ av dokumentation kan visa att de är en familj och att barnen är deras behövs inte DNA-test. I de fall där det inte är klarlagt via dokumentation måste möjligheten finnas.
Det är det som vi tänker lägga fram ett förslag om för riksdagen att ta ställning till. När det gäller asylprocessen har vi en situation i dag där 93 % av dem som kommer som asylsökande till Sverige inte har identitetshandlingar. Det är det stora problemet. Vi måste komma till rätta med det problemet.
Gör vi det kommer vi också till rätta med styrkande av föräldraskap. I dag har vi en situation där många kommer hit utan identitetshandlingar. Under asylprocessen medverkar de allra flesta så att det går att fastställa identitet och släktskap.
Det stora problemet när det gäller asylprocessen är att vi har många som inte har identitetshandlingar när de kommer hit. Det är oerhört viktigt.
Barbro Holmberg (S):
Jag är helt överens med Tobias Billström om detta med att barn ska ha en egen asylprocess och att barn ska ha en stark ställning i asylprocessen.
När det gäller asylärenden, som jag nämnde inledningsvis, har vi en lagstiftning. Om det är brott som har begåtts finns det en sådan möjlighet också där. Det är en möjlighet som kommer att utvidgas den 1 januari. Om jag får säga någonting mer när det gäller barns skydd och ställning i asylprocessen är det att vi har gjort väldigt mycket.
Vi har under de senaste tio åren sett till att jämställa asylsökande barn med barn som bor i Sverige, när det gäller både skola och hälso- och sjukvård. Vi har också i själva asylprocessen, i själva beslutsfattandet, sett till att barn har en mycket stark ställning, såtillvida att barnärenden till exempel alltid är förtursärenden och att barn ska höras i asylprocessen.
Det är verkligen någonting som vi tar för givet men som inte förekommer i särskilt många andra länder. Barns asylskäl ska bedömas separat. Vi har utbildat barnhandläggare. Vi har en särskild samtalsmetodik när det gäller just att samtala med barn. Det har gjorts väldigt mycket, tycker jag, när det gäller barns ställning i asylprocessen.
Men jag tror att vi hela tiden måste vara uppmärksamma på att det kan förekomma att barn används i asylprocessen. När det sedan gäller Tobias Billströms fråga om Migrationsverket och socialtjänsten, är det inte bara Migrationsverket som har en anmälningsskyldighet.
Ligger barn på sjukhus faller det naturligtvis ett väldigt stort ansvar på sjukvårdande myndigheter och på skola och förskola. Det handlar om hela samhället, alla de myndigheter och offentligt anställda som på något sätt kommer i kontakt med barn och ungdomar som är asylsökande.
Här menar jag att Socialstyrelsens meddelandeblad, som trycker just på anmälningsskyldigheten, kommer att bli viktigt när det gäller asylsökande barn. Jag tror att det är viktigt att verkligen betona just detta att asylsökande barn ska ha samma rättsskydd som alla andra barn.
Ser man att asylsökande barn far illa - om det är Migrationsverket eller om det är någon annan myndighet som gör det - har man en skyldighet att anmäla detta till socialtjänsten. Sedan är det socialtjänsten som ska göra utredningar för att se vilka åtgärder man bedömer vara nödvändiga att vidta för att kunna skydda barnen.
Barbro Holmberg (S):
Tobias Billström säger att regeringen har en betydligt lägre ambitionsnivå än vad Moderaterna har. Jag tycker att det är precis tvärtom. Han säger att DNA-test på alla är första försvarslinjen. Jag menar att man naturligtvis ska använda DNA-test - det är precis det vi går fram med förslag om. Men det är när allting annat har misslyckats. Det är när vi inte får fram identitetshandlingar, när vi inte klarar av att utreda släktskap eller när vi har väldigt dåliga förebyggande insatser. Självklart måste det finnas en sådan möjlighet.
Där är vi överens. Det är en möjlighet som vi nu utökar för Migrationsverket i familjeåterföreningsärenden. Det är också en möjlighet som vi utökar från den 1 januari 2006 när man misstänker att brott har begåtts. Där är vi också överens. Men att det skulle vara den första åtgärden man vidtar är vi inte överens om.
När det gäller Migrationsverket och socialtjänsten tror inte heller jag att ett meddelandeblad från Socialstyrelsen löser alla problem. Jag tror att det är en viktig insats, som riktas till alla myndigheter, alltså både skola, förskola, sjukvård och så vidare. Alla som kommer i kontakt med barn har en anmälningsskyldighet.
När det sedan gäller de specifika fallen, som har diskuterats den senaste tiden där Migrationsverket har gjort anmälningar till polisen då man misstänker att brott har begåtts, är de föremål för utredning från länsstyrelsens sida. Det finns också en JO-anmälan och så vidare. Vi kommer naturligtvis att avvakta de utredningarna. Om det är så att vi behöver vidta åtgärder kommer vi att göra det.
Men jag kan också konstatera att Migrationsverket självt redan har vidtagit åtgärder och förtydligat sina rutiner när det gäller när man ska anmäla till socialtjänsten och hur man ska anmäla till socialtjänsten. Informationen om hur Migrationsverkets rutiner ser ut finns på Migrationsverkets hemsida, så den kan jag rekommendera till Tobias Billström.
Barbro Holmberg (S):
Anne-Marie Ekström har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att reglerna kring ansvaret för biståndsbedömning blir klarare när det gäller funktionshindrade asylsökande.
Anne-Marie Ekström tar i sin interpellation också upp några enskilda händelser på Migrationsverket och frågar mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att de etiska regler som Migrationsverket har i sina policydokument också ska gälla asylsökande med funktionshinder. Fru talman! Mottagandet av asylsökande ska vara humant och värdigt och organiseras med full respekt för individen.
Migrationsverkets personal har ett svårt uppdrag men gör generellt ett mycket bra arbete. Eftersom de anställda dagligen möter människor som befinner sig i utsatta situationer måste det kontinuerligt föras en diskussion om etik och om hur den enskilde ska bemötas.
Som jag tidigare redovisat här i riksdagen har Migrationsverket initierat ett åtgärdsprogram för att stärka arbetet med etik och bemötande på myndigheten. Detta arbete fortsätter. Som jag också redovisat tidigare har regeringen beslutat att inrätta ett etiskt råd vid Migrationsverket.
Jag vill understryka att det arbete med inriktning på etik och förhållningssätt som Migrationsverket bedriver naturligtvis är generellt till sin karaktär och också omfattar exempelvis personer med funktionshinder. De exempel som Anne-Marie Ekström tar upp handlar i huvudsak om Migrationsverkets uppdrag att erbjuda de asylsökande ett lämpligt boende.
När Migrationsverket ordnar boendet för asylsökande är det naturligtvis viktigt att hänsyn tas till särskilda behov som kan finnas, till exempel till följd av funktionshinder. Om verket i det enskilda ärendet inte kan erbjuda en anpassad bostad kan ett sådant boende i stället upphandlas från bland annat kommunerna.
Det är av yttersta vikt med en bra samverkan mellan Migrationsverket och kommunerna vad gäller boende eller andra insatser för asylsökande med funktionshinder. Jag är medveten om att det finns ett behov av att i olika avseenden se över Migrationsverkets ansvar i förhållande till kommunernas ansvar.
Ansvarsfördelningen mellan verket och kommunerna när det gäller asylsökande regleras i huvudsak av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och socialtjänstlagen. Jag har för avsikt att initiera bland annat en översyn av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. I det sammanhanget bör även Migrationsverkets ansvar i förhållande till andra aktörer ses över.