Linda W Snecker (V):
Vänsterpartiet vill ha en polis som man kan lita på, som har lokalkännedom om området den arbetar i, som kan skilja ett hatbrott från en misshandel, som känner skolbarn och gangstrar och som vet att det främsta arbetsverktyget är munnen och inte batongen.
Vi vill ha en trygg myndighetsutövning som pallar trycket när allmänheten och politiker säger saker som kanske inte alltid går hand i hand med myndighetens egna prioriteringar. Vi vill ha en myndighet som vågar och som är tuff.
Vänsterpartiet vill ha en polisorganisation med många kollegor och stark arbetsrätt där det arbetar civilare, hundförare och analytiker.
Vi vill ha en polis som är expert på mäns våld mot kvinnor och är riktigt grym på att förmedla kontakt med brottsofferjourer, som håller barnförhör, som arbetar brottsförebyggande och långsiktigt och som vågar låta vissa saker ta tid. Vi vill ha en polis som känner stolthet. Vänsterpartiet vill ha fler närpoliser.
Vi vill ha en blåljuspatrull för att skydda polis och ambulanspersonal mot stenkastning. Vi vill ha förstärkt arbete mot hatbrott. Vi vill ha fler specialpoliser inom näthatbrott och arbetsmiljöbrott. Därför har vi tillsammans med regeringen lagt rekordstora satsningar på polisen. I vårt senaste förslag tilldelades polisen 200 miljoner.
Totalt har det föreslagits och aviserats 9,8 miljarder kronor till Polismyndigheten. Målsättningen med budgeten är att öka antalet polisanställda med ytterligare 10 000 till 2024. Det finns stora utmaningar för polisen. Alldeles för många människor i stora delar av Sverige har för långt till närmaste polispatrull.
Man behöver bara komma utanför de största städerna för att se att det börjar glesna väsentligt. Så kan vi inte ha det. Trygghet skapas genom att alla har samma tillgång till samhällets resurser. Det gäller även tillgång till polisen.
Det är också svårt att få personer som klarar polisutbildningen att söka till polisutbildningen - 50 procent av dem som söker är inte behöriga, och en tredjedel inställer sig inte till uppropet. Då är det klart att det också är svårt att få tillräckligt många poliser.
Vi måste få fler personer som både är lämpliga och klarar testerna att söka sig till polisutbildningen. Trots detta har antalet antagna till polisutbildningen fördubblats. År 2019 kommer det att gå ut 1 300 från polisutbildningen. Men att sänka kraven för att komma in på utbildningen är inte ett alternativ.
Däremot kanske det behövs fler ingångar för att komma in på utbildningen. Alla som utbildas behöver inte bli patrullerande poliser utan kan i stället utbilda sig till kompetenta it-utredare eller barnförhörare. Polisyrket är väldigt brett. Då måste också angreppssättet till utbildningen vara det. Polisens arbetsförhållanden har blivit en alltmer aktuell fråga.
Polisen arbetar i en varierande och komplex arbetsmiljö som är både fysiskt och psykiskt påfrestande. Det är därför viktigt att såväl tekniska som andra fysiska hjälpmedel och arbetsverktyg fungerar och är anpassade för polisens verksamhet. Att exempelvis rapportera in en händelserapport tar ofta onödigt mycket tid. Här finns det mycket att göra. Det är också en hel del poliser som slutar.
Det är ju aldrig bra om det görs på grund av missnöje. Men vi måste nog också ändra förhållningssätt gentemot polisen, för även poliser får byta jobb. Det sker på alla andra myndigheter, och det får ske också inom polisen.
Myndigheten har också ett uppdrag att återrekrytera poliser som har slutat, och det har visat sig fungera bra. Den stora frågan är: Hur löser vi polisens situation? Det spelar ingen roll hur upprörda vi är i den här kammaren; vi måste lösa problemet. Det handlar om tilldelning av ekonomiska medel, och det har vi fixat i budgeten.
Men det handlar också om att lyfta blicken och se att hela välfärden står inför en stor utmaning där högerpolitiker vill dra ned på det offentliga och sänka skatterna. Det som går till oss alla - det vill de dra bort. Det är därför vi måste ha en solidarisk välfärd.
Annars kommer antalet poliser aldrig att kunna öka.