KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rikard Larsson (S):
När vi diskuterar välfärdens och kommunernas förutsättningar är det oerhört viktigt att vi också har med oss att kommunernas förutsättningar skapas av hur arbetsmarknaden och sysselsättningen ser ut.
Ibland har vi en tendens att fastna i en diskussion som om det vore 2 1⁄2 miljard kronor i denna kammare som avgjorde hur kommunerna kan leva upp till sitt välfärdsuppdrag. Det grundläggande för kommunerna är att vi har väl fungerande företag där folk har ett jobb som gör att man betalar in skatt. Nära 70 procent av kommunernas intäkter kommer från detta.
Det är klart att det skär sig lite när man diskuterar detta med vänsterpartister, för det ligger alltid väldigt nära till hands för dem att säga att företagen är stora och elaka och bör straffas. Så tror inte vi socialdemokrater att man bygger ett samhälle.
Vi tror att man genom att ge bra förutsättningar till företagen ger dem möjlighet att forska, att utvecklas och att utveckla produkter som gör att fler blir anställda och att vi får mer skatteintäkter till kommunerna. Där finns uppenbarligen en skillnad mellan Vänsterpartiets och Socialdemokraternas politik. Jag håller med om att reformen borde ha utvärderats. Nu gör man denna förstärkning.
Det är alltså inte en ny reform, utan man förstärker den gamla. Därefter bör man utvärdera detta. Majoriteten av dem som använde detta var ändå små företag med under tio anställda. Denna förstärkning kan i sig också göra att vi stärker situationen för de små forskningsintensiva företag som är vår framtid.
Det är dem vi ska leva på i form av skatteintäkter att bygga välfärd för.
Rikard Larsson (S):
Det är precis detta jag talar om när det gäller Vänsterpartiet. Man försöker skrämmas genom att säga att vi ger stora vinster till storföretagen. Men inte någonstans nämner man de 1 400-1 500 småföretag med under tio anställda som också har fått ta del av avdraget. Varför nämner man inte dem över huvud taget? Jo, det är för att man vill måla upp en bild av att det är stora privata företag som är de elaka skurkarna i världen. Från Socialdemokraternas sida tror vi inte att det är så.
Vi tror att både små och stora företag i det här landet är oerhört viktiga, oavsett om de heter Ikea, Volvo, Ericsson eller Börjes Mekaniska. De är oerhört viktiga för att bygga välfärd i vårt land, för de skapar jobb. Jag tror att det hade varit bra om Vänsterpartiet också hade sett alla delar av den här reformen och tittat på vem som faktiskt har tagit del av den. Då ser man att den kanske också har stärkt vår konkurrenskraft i Sverige internationellt.
Jag tänker att också Vänsterpartiet borde tycka att det är bra med stärkt svensk konkurrenskraft. Nu står Vänsterpartiet och säger att Socialdemokraterna i princip sänker välfärden i det här landet. I budgeten var det under förra mandatperioden våra partier som gjorde upp om resurstillskotten till välfärden.
Nu ökar vi dem jämfört med det som jag och Tony Haddou gjorde upp om under förra mandatperioden. Det tycker jag är bra.
Rikard Larsson (S):
Nej, jag har inte börjat i fel ordning. Jag har börjat, mitt parti har börjat och Pensionsgruppen har börjat. Det värsta vi hade kunnat göra är att inte börja. Det hade nämligen inte inneburit att pensionerna hade blivit bättre. Det hade inneburit att vi, samtidigt som medellivslängden ökar, hade urholkat de pensioner som människor får, oavsett om de går i pension vid 62, 63, 64 eller 65 års ålder.
Att sitta still i denna fråga skulle vara det värsta alternativet. Det skulle urgröpa pensionerna. När det gäller vad man ska börja med och vad man skulle vilja börja med finns det väldigt många saker. Det handlar om anställningstryggheten. Vi tog under förra mandatperioden initiativ i fråga om tillfälliga anställningar, osäkra anställningar och timanställningar.
Det finns jättemycket som vi skulle vilja komma bort från där. När det gäller värnskatten tror jag att Ida Gabrielsson vet att mitt parti, Socialdemokraterna, inte är någon stor supporter av att ta bort den.
Men vi gjorde samma bedömning som Vänsterpartiet; vi gjorde också bedömningen att ett januariavtal var ett bättre alternativ än att Moderaterna och Kristdemokraterna fick bilda regering med stöd av Sverigedemokraterna. Det valet gjorde vi socialdemokrater.
När Vänsterpartiet hade sett januariavtalet och vad den politiken skulle innebära gjorde Vänsterpartiet, om vi ska vara ärliga, också bedömningen att det var bättre att släppa fram en regering som slutit januariavtalet än alternativet. Jag hade gärna sett att den budget vi nu lägger fram inte hade innehållit borttagande av värnskatten och att vi i stället hade lagt de pengarna på något annat.
Men när man ingår avtal och når överenskommelser är det viktigt att hålla sig till dem. Annars försvinner ens trovärdighet i framtida samarbeten.
Rikard Larsson (S):
Jag har försökt förklara att vi inte gör antingen eller. Vi gör både och. Men vi måste göra det samtidigt. Att sitta still och vänta på att någon annan form av lösning skulle komma fram hade inneburit att pensionerna hade försämrats. De samtal som jag får om pensionerna hade blivit allt fler från människor som hade insett att ju mer medellivslängden ökar, desto mer urgröper vi pensionerna för framtidens pensionärer. Det hade man upptäckt.
Därför behöver vi göra både och. Jag säger inte att Ida Gabrielsson har fel. Hon har rätt. Jag tycker att man ska vidta de åtgärderna. Därför kommer vi också att lyfta upp förslaget om höjda avgifter - det är en del av vår politik - tillsammans med ett stärkt grundskydd.
Vi vill ha höjd pension för dem som har jobbat hela sina liv, som undersköterskor och vårdbiträden, vilket vi också diskuterar i Pensionsgruppen. Det är alltså inte antingen eller. Vi måste göra både och. Jag menar inte att Vänsterpartiet inte ska lägga fram ett eget budgetförslag. Jag tycker verkligen att Vänsterpartiet ska lägga fram ett eget budgetförslag.
Det är jättebra att Vänsterpartiet lyfter upp svåra frågor där vi kanske skulle vilja gå i en annan riktning men där det på grund av majoriteten i den här kammaren inte ser ut på det sättet. Jag konstaterar bara att vi nog drog samma slutsats: att alternativet till den regering vi har nu var sämre.
Rikard Larsson (S):
Det sista som togs upp är inte riktigt sant. Pensionssystemet fungerar inte så. Det fungerar på så sätt att man tjänar in till sin egen pension. Den står i relation till vad man har tjänat. Försöket att föra ett resonemang om att pensionen blir lägre för att vi ger pengar till någon annan köper jag inte. Det handlar om en grupp som för många är diffus, men för Sverigedemokraterna brukar det ofta vara klart vilken grupp man talar om.
Jag tycker att resonemanget är lite ohederligt. Vidare sa jag tydligt i mitt anförande att jag inte tror att Sverigedemokraterna menar deltid under arbetslivet utan efter arbetslivet. Jag har arbetat med dessa frågor på arbetsgivarsidan inom sjukvården under lång tid.
Och min poäng var att jag har sett hur vi har diskuterat alltifrån önskad sysselsättningsgrad till hur man kan få erbjudande om att gå upp i tid. Enligt min erfarenhet har vi under alltför lång tid haft med deltid som begrepp inom kvinnodominerade yrken.
Nu bakar man in det i tiden efter pensionen och säger att det ska vara möjligt att jobba deltid, och jag tycker att det signalerar att deltidsarbetande är en del av lösningen i pensionssystemet. Det är möjligt att det skulle kunna vara det på sikt, men enligt mig är det viktigt att vi tydligt säger att deltid är ett problem för pensionssystemet. Låt oss ta itu med denna fråga först, för det har vi ännu inte riktigt gjort.
Det första som ledamoten tog upp var att jag eller vi skulle slira på sanningen. Jag vill gärna fråga: Vid vilket tillfälle tycker ledamoten att jag har slirat på sanningen?
Rikard Larsson (S):
Jag konstaterar att jag nog inte hade slirat på sanningen och tycker att det vore bra om vi höll oss till de debatter som vi för här. Naturligtvis kan vi debattera något annat eller ta vid efter andra debatter, men jag tycker att dessa frågor är tillräckligt viktiga för att vi ska fokusera på dem nu. Låt oss göra det tillsammans.
Som jag misstänkte ville Sverigedemokraterna ta fram en speciell fråga och vilka det handlar om: De som tar pengarna från pensionärer. Men det så kallade flyktingundantaget höjer inte pensionen för andra per automatik. Om man tar bort flyktingundantaget gör det inte att undersköterskan får en högre pension.
Det skulle göra det om man valde att omfördela pengarna, men systemet fungerar inte så att man antingen har ett flyktingundantag och ger garantipension till dem som har flytt från krig och elände och har kommit hit, eller så får undersköterskan en högre pension. Så fungerar inte pensionssystemet. Om vi ska ta itu med de problem som vi har i pensionssystemet måste vi fatta konkreta beslut.
Man kan antingen höja avgifterna, lägga in ett extra tillägg, höja pensionsåldern, införa en riktålder eller höja garantipensionerna, eller så gör man som vi socialdemokrater vill och kombinerar allt detta. Då får vi bättre pensioner för alla oavsett var man är född, om man har flytt eller om man har jobbat här i hela sitt liv. Det är viktigt att vi inte börjar sålla ut människor.
Rikard Larsson (S):
Min fråga går till statsrådet Ardalan Shekarabi. Den tar egentligen vid där statsrådet slutade sitt förra svar. När jag är ute och träffar företrädare för de fackliga organisationerna och företrädare för arbetsgivare diskuterar vi naturligtvis ofta sjukförsäkringen. Dessa samtal tar ofta sin utgångspunkt i att det var mycket bra att vi avskaffade den så kallade stupstocken inom sjukförsäkringen.
Men där framskymtar också en oro för att sjukförsäkringen inte riktigt levererar den trygghet till de enskilda som den borde göra. Framför allt handlar detta om människor som har varit sjukskrivna under en längre period och blir utförsäkrade för att de ska prövas mot arbetsmarknaden i stort. Därför är min fråga till statsrådet om han delar denna oro och om statsrådet är beredd att göra någonting åt detta.
Rikard Larsson (S):
Jag tackar Julia Kronlid för förtydligandet om de 600 kronorna. Jag satt tidigare i dag och lyssnade på frågestunden, och jag fick samma intryck av Julia Kronlids fråga att det var en besvikelse att utlovade 600 kronor bara blev 25 kronor. Det är lite grann ett sätt att sprida en annan bild än den sanna.
Jag tycker att man ska fundera över om det verkligen är ett hederligt sätt att bedriva politik. Det gläder mig att Julia Kronlid nu ändå säger att det förslag som vi har lagt fram och som träder i kraft i september innebär att många av de pensionärer som har det dåligt ställt får 600 kronor i månaden. Det var vår ambition med förslaget, och det genomför vi nu. Det är klädsamt att Julia Kronlid åtminstone i replikskiftet erkänner det.
Det är viktigt med respektavståndet, men det innebär inte att vi inte också tycker att alla grupperna bör få en höjning. Men om man hade gjort som Sverigedemokraterna har velat i sina budgetar och först höjt garantipensionerna och sedan inte tagit med pensionstillägget, hade det respektavståndet krympt.
Då hade vi nu suttit i en situation där respektavståndet hade krympt och det hade lönat sig sämre och sämre att ha arbetat för sin pension. Vi socialdemokrater tycker att det är bra att fler partier kan enas om att vi ska höja avgifterna till pensionsavsättningarna för att höja pensionerna.
Anledningen till att vi nu inte ställer oss bakom den reservationen är precis som jag sa i mitt anförande, och som är en logisk och naturlig förklaring, nämligen att riksdagen inte behöver ge uppdrag till regeringen som regeringen redan har.
Rikard Larsson (S):
Jag hör ett lite förändrat tonläge, och det välkomnar jag. Jag hör att Julia Kronlid kanske tycker att regeringen i grunden har en bra politik men att det går lite för långsamt. Det är klart att man alltid kan önska att det gick snabbare. Det kan jag också önska - att vi hade kommit i mål med fler reformer i ett högre tempo. Men man ska ändå komma ihåg att utifrån den pensionsöverenskommelse som har slutits har vi höjt garantipensionen, och vi har höjt taket i bostadstillägget.
Vi har nu infört ett pensionstillägg. Vi håller på att komma till rätta med bristerna inom premiepensionssystemet. Vi har avskaffat pensionärsskatten eller i alla fall beslutat om sista steget så att det snart ska antas. Detta är väldigt många viktiga åtgärder för landets pensionärer. Visst kan jag tycka att vi skulle ha vidtagit ännu fler åtgärder ännu snabbare.
Men vi har en överenskommelse, och den är viktig därför att den skapar en rätt så bred majoritet i riksdagen för att faktiskt se till att höja pensionerna. Avgifterna ingår som en del i det. Det finns med i diskussionen i Pensionsgruppen. Jag hoppas att den diskussionen går så snabbt som möjligt och kommer fram till så bra beslut som möjligt, men jag vill ändå konstatera att det har gjorts en hel del för att stärka pensionerna. Mer behöver göras.
Rikard Larsson (S):
Det vi nu debatterar kan gå förbi som ännu ett beslut där vi anpassar svensk rätt till en ny EU-förordning. Så är det; det är ett sådant beslut vi fattar. Men det är också ett beslut som ökar vår säkerhet och som skapar en större kontroll av vilka som vistas i vårt land och minskar risken för missbruk och förfalskningar av uppehållshandlingar. Den proposition vi nu behandlar i detta betänkande skapar en större enhetlighet när det gäller identitetskort och uppehållshandlingar.
Det som slås fast i EU-förordningen och som nu införlivas i svensk rätt är att sådana handlingar ska innehålla innehavarens fotografi och två fingeravtryck. Vad detta i praktiken innebär är att det blir en tydligare gemensam europeisk standard för dessa handlingar. Det innebär också att de handlingar som i dag inte kräver fingeravtryck blir svårare att förfalska.
Jag noterar att förslagen mottagits positivt av remissinstanserna. Med förslaget följer också en reglering om att man ska vara skyldig att låta vissa myndigheter vid olika tillfällen ta till exempel fingeravtryck för att se att de stämmer med data på identitetshandlingen. De lagändringar som vi nu behandlar föreslås träda i kraft den 2 augusti i år. Fru talman!
I denna typ av ärende får vi ofta en debatt som i ena ändan handlar om personlig integritet och i andra ändan handlar om behovet av att kontrollera. Jag tror att de flesta av oss inser att vi lever i ett samhälle där vår säkerhet är beroende av att vi vet vilka människor som rör sig i samhället och om de har den identitet som de uppger. Därför är det viktigt att vi ständigt utvecklar metoderna för att motverka förfalskningar och försök att anta en falsk identitet.
Det underlättar också våra möjligheter att kontrollera detta inom hela EU om vi har gemensamma regelverk. Därför är detta förvisso en anpassning av svensk rätt till en ny EU-förordning, men det är också ett sätt att öka vår trygghet i Sverige. Jag tolkar de reservationer som finns som att reservanterna ställer sig bakom lagförslaget, men att man även vill föra ett resonemang om vidare åtgärder samt att förslagen inte ska försvåra för utlandssvenskar.
Det är naturligtvis också vår ambition att vidta vidare åtgärder för att ytterligare öka säkerheten men också att göra det utan att försvåra för utlandssvenskar. Detta är ett arbete som måste fortsätta att utvecklas och som också sker i andra sammanhang och i andra utredningar. Men det är viktigt att vi får dessa lagändringar på plats, oavsett det övriga arbete som sker. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag.
Rikard Larsson (S):
Rätt så långt in i Maria Malmer Stenergards anförande hade jag inte tänkt begära replik - jag såg att migrationsministern hade begärt replik - men när Maria Malmer Stenergard i vanlig ordning gick igång och gav beskrivningar av hur förhandlingar gått till och inte gått till kunde jag inte låta bli att också begära replik.
Jag tycker att Maria Malmer Stenergard är djupt oärlig i sina beskrivningar av hur vi har arbetat tillsammans. Jag har under hela tiden från att Migrationskommittén lade fram sitt betänkande i fjor varit väldigt försiktig med att uttala mig om de förhandlingar som vi hade och om de förhandlingar som vi hade bredvid själva kommittén, där både jag och Maria Malmer Stenergard ingick.
Men jag kan inte låta bli att kommentera när Maria Malmer Stenergard uttrycker sig på det sätt som hon gör. Maria Malmer Stenergard är bättre på att säga att hennes bild är den sanna bilden; jag säger att detta är min bild. Min bild är att hela den här förhandlingen blockerades av att Moderaterna spelade det politiska spel som man nu fortsätter med i kammaren.
Det var ett politiskt spel som förhoppningsvis, för Moderaternas del, skulle leda till att man redan förra sommaren kunde avsätta regeringen. Nu lyckades man inte i det spelet, men man spelade vidare. Detta präglade hela förhandlingsarbetet. Det var djupt oärligt, och det var också en av anledningarna till att vi misslyckades.
Jag måste ställa frågan: Om Maria Malmer Stenergard tyckte att vi socialdemokrater inte kompromissade mer, varför ställde Moderaterna då ett ultimatum i förhandlingarna där man sa - och jag antecknade detta mycket noggrant - att detta var ett slutbud från Moderaterna och att man inte skulle röra sig en millimeter till? Varför vägrade Moderaterna att fortsätta förhandla?
Rikard Larsson (S):
Maria Malmer Stenergard fortsätter med den retorik och den oärlighet som hon uppvisade i kommittén. Detta är ju inte sant; det är en felaktig beskrivning av arbetet. På vilka punkter stred det bud som vi socialdemokrater lade fram i kommittén mot de vallöften vi hade gett? Det kanske Maria Malmer Stenergard kan redovisa. Vilken av punkterna avvek från det som vi hade pratat om? Det skulle vara intressant att få veta. Det är ju just detta som blir så uppenbart.
Grön elefant. Annonskampanjer. Nu får ni välja: Moderaterna eller Miljöpartiet! Facebookinlägg och twittrande under hela denna process. Varje seriöst parti i denna riksdag som på allvar vill göra överenskommelser håller sig till det rum där man sitter och förhandlar och försöker att komma överens med dem som man förhandlar med. Maria Malmer Stenergard ville inte detta.
Det nya spåret - att man ska gå hand i hand med sverigedemokrater och kristdemokrater och föra en väldigt inhuman flyktingpolitik - var för lockande. Man ville mer än allt annat ha en regeringskris. Förutom detta har jag bara en fråga. Den kommer av det replikskifte som Maria Malmer Stenergard hade med Rasmus Ling, där jag spårade samma oärlighet.
Maria Malmer Stenergard pratade om att vi tar emot gymnasieungdomar och människor som inte har skyddsskäl och att vi måste ta emot de mest behövande. Berätta då, Maria Malmer Stenergard, hur ni gör när det gäller kvotflyktingar och de allra mest behövande. Ni säger att vi ska behandla detta på andra sidan Medelhavet. Hur mycket vill ni öka antalet kvotflyktingar? Är det inte så att ni vill minska antalet?
Är det inte så att det är tomt snack även på den punkten?
Rikard Larsson (S):
Tack, Jonny Cato, för frågan! Vi vill göra mycket för att stärka rättssäkerheten i asylprocessen och jobbar ständigt med det. Regeringen jobbar naturligtvis också med det gentemot sina myndigheter. Jag tror att man ska komma ihåg det uppdrag som Migrationskommittén hade. Jag tror också att man ska vara medveten om den tid Migrationskommittén hade på sig.
Vi hade ett år på oss i ett ganska svårt uppdrag: att försöka komma överens brett om en ny migrationslagstiftning för Sverige. Min bedömning - jag tror att ordföranden i kommittén delade den - är att det inte fanns någon möjlighet för kommittén att sätta sig ned och göra en stor rättssäkerhetsutredning om migrationspolitiken.
Man ska nog akta sig för att måla upp en bild av att en parlamentarisk kommitté ser stora hot mot rättssäkerheten inom migrationspolitiken. Vi ser inte de stora hoten mot rättssäkerheten. Vi ser naturligtvis ett antal områden där det kan bli betydligt bättre och ett antal områden där vi kan ha synpunkter på hur man hanterar det.
Men jag tror inte att det leder någon vart att försöka misstänkliggöra det svenska systemet för behandling av asylansökningar. Jag tror att vi ständigt behöver arbeta med rättssäkerheten, och jag tycker att man ständigt arbetar med den. Vi ska komma ihåg att vi har ett rättssystem för migrationspolitiken som speglar det vi har på alla andra områden i samhället. Det är vi som stiftar lagar.
Det är myndigheterna som fattar beslut. Men myndigheternas beslut överprövas också i rättsliga instanser, i domstolar, precis som inom alla andra områden. Det är klart att varje del kan bli bättre på sitt arbete. Men jag tror inte att det är gynnsamt att sprida en bild av att det inte fungerar.
Rikard Larsson (S):
Tack, Jonny Cato! Jag hävdar nog inte egentligen att det är Jonny Cato och Centerpartiet som misstänkliggör systemet. Men genom sitt agerande riskerar man att gå dem som misstänkliggör systemet till mötes.
Jag tror också att det hade blivit ännu starkare om Migrationskommittén hade landat i lite hastigt framtagna uttalanden om att rättssäkerheten inte fungerar i migrationspolitiken. Jag tycker inte att vi hade tid att göra en seriös utredning. Vi hade tid att sitta och diskutera enskilda fall och tidningsartiklar och seriösa rapporter som vi hade läst. Men det är inte så man gör en utredning.
Det är inte så man kommer fram till slutsatser om rättssäkerheten är god eller inte. Då måste man nog göra lite andra bedömningar. Det som Jonny Cato talar om är väldigt viktigt. När det gäller till exempel hbtq finns det rapporter som pekar tydligt på bristerna. När den typen av rapporter kommer är det viktigt för mig att försäkra mig om att den ansvariga myndigheten ser rapporterna, förstår kritiken och vidtar åtgärder.
Jag är väldigt trygg med att Migrationsverket i sina beskrivningar av hur man arbetar med frågorna tar till sig den kritik som finns. På det sättet arbetar man för att stärka rättssäkerheten. Man har myndigheter som ständigt ser över sina processer och domstolar som hela tiden kan överpröva de beslut som myndigheterna fattar. På det sättet skapar man god rättssäkerhet.
Rikard Larsson (S):
Moderaterna borde kunna känna igen en 180-graderssväng, eftersom det är precis en sådan Moderaterna har gjort i migrationspolitiken. Man har gått från att ha infört en av de mest generösa lagstiftningarna i Sverige någonsin till att nu säga att man ska sätta stopp för invandringen.
Det är ju det som är Moderaternas facit, och det är det som är anledningen till att vi står och diskuterar den här frågan utifrån ett migrationsbetänkande och en migrationskommitté som hade att hantera den situation som uppstod 2015. Detta är Moderaternas 180-graderssväng. Man borde känna igen en 180-graderssväng, men man gör det uppenbarligen inte. Vi har inte gjort någon 180-graderssväng.
Vi står kvar vid de principer som var vägledande för oss i Migrationskommitténs arbete. Man får nog ändå vara så pass ärlig att man påminner sig om hur resonemangen gick i Migrationskommittén. Samma dag som Migrationskommitténs förhandlingar sprack hade vi bokat in en träff med dem som satt och utredde språkkraven i förhållande till medborgarskap.
I kommittén var vi överens om att vi inte kan sätta upp några krav för svenska språket eller samhällskunskaper utan att veta hur det kommer att se ut för medborgarskap. Det mötet blev naturligtvis inställt, eftersom vi inte fick någon bred uppgörelse. Det innebar också att Migrationskommittén inte lade fram ett skarpt förslag på exakt hur de här kraven skulle se ut. Men man förde ett resonemang om det, och man sa att man skulle koppla det till medborgarskap.
Eftersom kraven för medborgarskap inte är klara kan vi inte heller föra in kraven för permanent uppehållstillstånd. Denna process kommer man lite utanför i samma stund som en uppgörelse spricker, men vi behöver genomföra den processen.