Lars-Axel Nordell (KD):
Det finns en tydlig kristdemokratisk princip om ansvars- och maktfördelning. Den heter subsidiaritetsprincipen. I dag används den inte bara av kristdemokratiska partier utan, tror jag, av alla partier på Europanivå. Många svenskar tycker att det är svårt att uttala ordet "subsidiaritet", och därför har det gjorts försök att hitta svenska översättningar, som inte alltid har varit så lyckade.
Bland annat säger man "närhetsprincipen", men det täcker inte in hela begreppet, eftersom subsidiär betyder understödja. Det handlar om att vi bygger vårt samhälle inte uppifrån och ned utan nedifrån och upp och att beslut därmed ska fattas på lägsta möjliga ändamålsenliga eller effektiva nivå.
Det kommunala självstyret, med rötter ända hos Gustav Vasa, är något som vi vill vara rädda om, och vi gillar också decentralisering. Men subsidiaritetsprincipen innebär att nivån som ligger över ska understödja de lägre nivåerna att ta sitt ansvar. Det innebär att en kommun inte ska beröva en familj dess ansvar för barnomsorgen, utan kommunen ska understödja och komplettera.
På samma sätt är det med staten gentemot kommunerna, eller EU, som har en viktig understödjande roll gentemot medlemsländerna, till exempel när det gäller sammanhållningspolitiken.
Lägsta möjliga ändamålsenliga nivå kan innebära att vi kommer fram till att vissa frågor, till exempel de som handlar om internationell brottslighet eller narkotikasmuggling, måste upp på en övergripande EU-nivå för att bli ändamålsenliga eller effektiva. Herr talman! Samverkansmodellen på kulturområdet bygger på samma principer, just subsidiaritetsprincipen.
Och den har blivit en succé. Tidigare fördelade staten sina kulturpolitiska anslag i detalj även till regionala självstyrelseorgan. Oavsett om det till och med kunde råda total enighet i en region om hur man ansåg att resurserna skulle fördelas visste staten alltid bäst.
Men sedan det här har införts kan kommunerna och landstingen vara med och påverka. Den kultursamverkansmodell som sjösatts omfattar från och med i år 16 av 21 län. Det innebär en tyngdpunktsförskjutning från centralt fattade beslut till ett ökat regionalt ansvar för kulturområdet.
Inom ramen för de nya nationella kulturpolitiska målen, som riksdagen antog i december 2009, ska regionala och lokala prioriteringar få ökat genomslag och föra kulturen närmare medborgarna. Det finns en viktig förutsättning. Det är att respektive region eller landsting har arbetat fram en regional kulturplan i samverkan med länets kommuner.
Arbetet med den regionala kulturplanen ska även ske i dialog med det civila samhället och de professionella kulturskaparna. Modellen bidrar därmed till att skapa strategiska mötesplatser för de många aktörer som på nationell, regional och lokal nivå verkar för kulturens utveckling i hela samhället. Jag vill understryka att samverkansmodellen är bra. Den är viktig för kulturutvecklingen i vårt land. Herr talman!
Det statliga bidraget till regional kulturverksamhet uppgår i dag till 1,28 miljarder kronor. För att underlätta utvecklingen av samverkansmodellen tillfördes 25 miljoner kronor för 2012, och en förstärkning har aviserats även för 2013 och 2014.
Förstärkningen ska inriktas mot verksamheter som förnyar och utvecklar kulturområdet, vad gäller både konstnärliga uttryck och nydanande sätt att tillgängliggöra och sprida kulturen till nya och bredare publikgrupper. Utskottet anser att det är angeläget att fortlöpande följa upp och utvärdera kulturpolitiken för att försäkra sig om att de nationella målen också får genomslag i praktiken.
Det var också bakgrunden till bildandet av Myndigheten för kulturanalys. Av de 25 motionsyrkandena från den allmänna motionstiden 2011 som behandlas i betänkandet kan man konstatera att det finns ett betydande intresse och engagemang från ledamöterna i Sveriges riksdag för kulturpolitiska frågor.
En motion handlar om en intressant framgångssaga i norra delen av min valkrets, Örebro län. Herr talman!
År 1999 presenterade eldsjälen, entreprenören, violinisten och operasångaren Sten Niclasson en vision om att skapa ett operahus av ett jättelikt gammalt virkesmagasin mitt ute i glesbygden intill sjön Ljusnaren i Ljusnarsbergs kommun i norra delen av Örebro län. Han hade bjudit in länsstyrelsens styrelse, där jag var ledamot.
Han klev upp på en gul uppochnedvänd läskedrycksback - den gamla sorten, ni vet, för 25 flaskor - som han hade placerat mitt på golvet i virkesmagasinet och gav med full hals prov på vilken fantastisk akustik som den gamla byggnaden bjöd på. Där stod vi, helt fascinerade över hur det lät, över hur hans vision såg ut och över hans handlingskraft och engagemang.
I dag, 13 år senare, har Opera på Skäret under åtta års tid spelat opera och utvecklats till Sveriges största operafestival med 15 000 besökare förra sommaren då de under fyra veckor spelade Carmen. Alltsedan Opera på Skäret startade har frågan om att få till stånd en stabil och långsiktig finansiering varit aktuell.
Därför är det glädjande att ett statsbidrag på 600 000 kronor nu kommer att utgå till landstinget och ingå i samverkansmodellen för att tillförsäkra Opera på Skäret en framtid där också kommun och landsting är med och finansierar.
Detta är bra, men tillsammans utgör det offentliga stödet ändå enbart 30 procent av verksamhetsbudgeten medan 70 procent finansieras genom biljettintäkter och sponsring.
Det är extremt högt och leder till att ambitionen att satsa på vissa saker, till exempel föreställningar för barn och ungdomar eller turnéverksamheten, måste stå tillbaka. Det är beklagligt. I betänkandet lyfter utskottet också fram regeringens handlingsplan för kulturella och kreativa näringar.
Planen utgör en del av en fördjupad samverkan mellan näringspolitiken och kulturpolitiken och omfattar en satsning på totalt 73 miljoner kronor under åren 2009-2012. Det övergripande målet är att stärka entreprenörskap och företagande inom kulturområdet och att främja kulturell och kreativ kompetens i näringslivet för ökad konkurrenskraft och innovationsförmåga.
Insatserna i handlingsplanen utgår från de kulturella och kreativa entreprenörernas behov och möjligheter. Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till förslaget i kulturutskottets betänkande.