KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Forssell (M):
Det grova våldet håller på att riva sönder det samhälle vi känner och det land vi vill att Sverige ska vara. Hela 60 områden klassas i dag som utsatta, och misstron gällande samhällets förmåga att hantera brottsligheten och de många skjutningarna är tyvärr stor. Narkotikahandel bedrivs på öppen gata. Handgranater och sprängmedel används i uppgörelser mellan kriminella och i attacker mot polisen. Parallella samhällsstrukturer som på allvar hotar samhällskontraktet håller på att växa fram.
Vi moderater har tidigare presenterat omfattande satsningar på fler poliser för att kunna upprätthålla säkerheten och tryggheten och beivra brottsligheten. En särskild lönesatsning behövs för att vi ska få fler poliser att stanna kvar i yrket och för att underlätta framtida rekrytering. Vi har också föreslagit en särskild gängbestämmelse som skulle dubblera straffen för den som begår ett gängrelaterat brott. Visitationszoner skulle göra det enklare för polisen att leta efter vapen och sprängmedel.
Samtidigt bör dagens mängdrabatt slopas, så att kriminella kan ställas till svars för fler av de brott de begår. Vuxna mellan 18 och 21 år ska inte regelmässigt få nedsatta straff på grund av sin ålder. Reglerna för villkorlig frigivning behöver skärpas, och lagstiftningen behöver ändras så att fler utländska medborgare utvisas till sina hemländer. Detta kommer dock inte att räcka.
Jag vill därför presentera ytterligare två angelägna reformer: För det första bör straffet skärpas för den som ertappas med sprängmedel på allmän plats, och för det andra behöver övervakningskameror omedelbart sättas upp på de platser där det bedöms finnas en risk för nya sprängdåd. Resurstillskottet i vår moderata budget skapar också utrymme för att antalet kameror ska kunna bli upp till fyra gånger så många som de är i dag.
Den rödgröna regeringen har haft fem år på sig att vända den här utvecklingen men famlar fortfarande efter svar när det gäller den växande otryggheten. Ansvariga ministrar verkar varken förstå vidden av de problem vi ser eller ha någon långsiktig plan för att vända utvecklingen. Det räcker helt enkelt inte med att Mikael Damberg åker ut och gör några snabba tv-intervjuer på platser där det nyss har skjutits eller sprängts, för vad svenska folket förväntar sig just nu är tydliga reformer och politisk handlingskraft.
Kriminella gäng får nämligen inte tillåtas gripa tag i utsatta förorter, slå klorna i butiksinnehavare och dra in barn och ungdomar i kriminalitet och missbruk. Att människor i det här landet vaknar till ljudet av bomber som sprängs i bostadsområden eller oroar sig över att barnen ska träffas i korselden från de kriminella gängens skjutningar får aldrig bli ett nytt normalläge.
Att sätta stopp för det växande våldet, återupprätta säkerheten på gator och torg och göra människor trygga igen är vår tids stora frihetsfråga.
Johan Forssell (M):
Sverige har en mycket allvarlig trygghetskris. Vi ser också att svenska folket är bekymrat över denna utveckling och att många upplever en växande otrygghet i vardagen. Det behövs givetvis flera saker för att vända denna utveckling. Här och nu behövs en kraftsamling för att polisen ska kunna lösa sina uppgifter. Det behövs fler poliser som har bättre verktyg för att kunna beivra brott och en ökad effektivitet. Det behövs viktiga straffskärpningar för att markera brottens allvar och för att hålla gängkriminella borta från gatorna.
Mikael Dambergs första budget som inrikesminister innehöll en besparing på polisen på 230 miljoner kronor i jämförelse med M-KD-budgeten. Vi har sett en hel del i denna kammare, men frågan är om inte detta var den sämst tajmade besparingen någonsin i svensk politik: mindre resurser till polisen samtidigt som antalet skjutningar sticker i höjden och sprängningarna blir fler.
Är det inte hög tid för inrikesministern att sluta försvara beslutet att lägga ett sparbeting på polisen mitt under brinnande trygghetskris?
Johan Forssell (M):
Inrikesministern ger intryck av att denna besparing inte får några konsekvenser alls. Varför säger då rikspolischefen att besparingen kommer att få konsekvenser för polisen och att pengarna var tänkta att användas för att utveckla polisens verksamhet under kommande år? Vet inrikesministern hur många poliser man får för 230 miljoner kronor, hur många polisbilar man kan införskaffa, hur många nya polishundar man får för dessa pengar?
Och så står ministern här och låtsas att 230 miljoner inte får några följder alls.
Johan Forssell (M):
Som många har varit inne på är de problem som vi just nu upplever oerhört allvarliga. Problemen har också vuxit i omfattning de senaste åren. Jag ställer frågan: Vad har egentligen denna regering, som inte har suttit i bara några månader utan faktiskt i fem år, gjort för att bryta utvecklingen? Det har inte saknats varningstecken, och det har inte heller rått någon brist på politiska förslag.
Ändå följer regeringens hantering av gängkriminaliteten precis samma mönster som när det gäller arbetet med att beivra terrorism, eller för den delen när det gäller att säkerställa att försvaret får tillräckliga resurser för att klara sina uppgifter. Utredningar tillsätts inte, eller tillsätts alldeles för sent som till exempel i fallet med ungdomsrabatten. Riksdagen gav ett tillkännagivande om den redan för flera år sedan. Vi väntar fortfarande på lagstiftningen. Lagstiftningen innehåller också stora luckor, till exempel när det gäller skyddet för blåljuspersonal.
Det som presenteras är ofta inte tillräckligt skarpt, till exempel när det gäller straffet för grovt vapenbrott. Hur många gånger har vi inte hört regeringen tala om det? Men det har uppenbarligen inte löst problemen när det fortfarande skjuts nästan dagligen. Och viktiga straffskärpningar uteblir, till exempel en gängbestämmelse för att dubblera straffen vid gängrelaterad brottslighet. Resurser som skulle kunna gå till rättsväsendet går i stället till annat, till exempel den besparing på polisen som alltså blev följden av Mikael Dambergs första budget som inrikesminister.
Den här regeringen sköter inte kärnstatens uppgifter. Regeringens prioriteringar och politiska handlingskraft lämnar väldigt mycket i övrigt att önska. Det handlar inte om vad som helst här, utan det handlar faktiskt om enskilda människors trygghet och säkerhet. Visst, det kostar pengar. Man kanske inte har råd att lägga flera miljarder på mer semester. Men tvärtom fortsätter kärnstaten nu att sättas på undantag och behandlas lite pliktskyldigt.
Detta bekymrar mig därför att jag befarar att om vi inte vidtar åtgärder nu - precis just nu - kommer vi om några år att hålla nya debatter på detta tema i just denna kammare och säga: År 2019 var problemen inte alls lika stora som de är i dag. Detta får inte hända.
Johan Forssell (M):
Detta visar tydligt på skillnaderna i rättspolitiken. Vänsterpartiet säger nej till straffskärpningar mot kriminella och vill inte se fler poliser. Men laglydiga jägare och sportskyttar ska minsann klämmas åt. Där ska politiken vara stenhård. Det är en mycket märklig prioritering. Det kommer inte att lösa problemen med gängkriminalitet, och det kommer inte att göra Sverige bättre. Vi vill ha en modern vapenlagstiftning. Den ska vara stram mot den som missköter sig. Men onödigt krångel ska vi få bort.
Låt oss nu lägga fokus på de viktiga sakerna i sammanhanget: rättssäkerheten och rättspolitiken.
Johan Forssell (M):
Vänsterpartiet har en politik som innebär att vi inte ska göra straffskärpningar för kriminella, för dem som terroriserar laglydiga människor. Vi ska inte ha fler poliser. Vi ska lämna allt detta. Men just när det gäller laglydiga jägare och sportskyttar, som sköter sina åtaganden och som håller på med den stora idrott som detta faktiskt är, ska politiken vara stenhård. Men det är ju inte där som problemet finns. Problemet är de kriminellas vapen och Vänsterpartiets oförmåga att både se problemen och göra någonting åt dem.
Detta är en del av de växande otrygghetsproblem som Sverige dras med i dag.
Johan Forssell (M):
Till skillnad från Annika Hirvonen Falk ser inte jag som moderat laglydiga jägare och sportskyttar som potentiella terrorister eller förbrytare. Men jag förstår att det är detta ingångsvärde som är styrande för både Miljöpartiet och Vänsterpartiet. Det kanske också förklarar varför Socialdemokraterna och inrikesminister Mikael Damberg inte tar tag i dessa frågor och nyligen gav besked om att de vill överimplementera EU:s vapendirektiv. Det är uppenbart, eftersom det är ni som styr och ställer här.
Men jag som moderat har en annan ingång i detta.
Johan Forssell (M):
Det är väl uppenbart att Sveriges flera hundra tusen jägare och sportskyttar inte har någonting att hämta hos vare sig Miljöpartiet eller Vänsterpartiet, eller för den delen hos denna regering. Vad vi gjorde i förra veckan var att vi tog bort onödigt krångel, och vi gjorde också en hel del straffskärpningar. Men problemet i denna debatt handlar om den införsel av illegala vapen som sker till Sverige, att vi inte har tillräckligt många poliser och att gängkriminella springer runt på gatorna. Där har Miljöpartiet ingen politik över huvud taget.
Det är kanske därför som denna regering gör så oerhört lite.
Johan Forssell (M):
Det är uppenbart att Miljöpartiet inte är med på resan mot fler poliser och skärpta straff. I varje fall tycker man att det inte är särskilt prioriterat. Nu är Miljöpartiet ett regeringsparti, och en regering ska fatta beslut gemensamt. Jag tänker till exempel på straffrabatten som unga vuxna i åldern 18-21 år får i dag, att skärpa reglerna i syfte att utvisa fler personer som begår allvarliga brott i Sverige eller att avskaffa dagens mängdrabatt. Regeringen talar ofta om att den är positiv till det, men sedan händer ingenting.
Är det för att Miljöpartiet stoppar den typen av politiska förslag?
Johan Forssell (M):
Det låter på Miljöpartiet som att man inte ska döma någon till fängelse. Jag tror att alla som lyssnar på den här debatten inser att Mikael Dambergs hårda ord om att knäcka gängen är på en helt annan planet än det som Miljöpartiets representant står och talar om i den här debatten. Faktum är att MP ofta intar ståndpunkter som är rakt motsatta till vad majoriteten i kammaren och det andra regeringspartiet har. Det är ett problem i svensk rättspolitik. Vi behöver en regering som är handlingskraftig och förmår att vidta rätt åtgärder. Där är tyvärr Miljöpartiet ett stort problem.
Johan Forssell (M):
Tack för frågan, Rasmus Ling! Det här med principfasthet kan man diskutera fram och tillbaka. Låt mig bara konstatera att principfasthet kanske inte är just den beskrivning som jag tänker på först när jag funderar kring Miljöpartiets insats i regeringen de senaste åren. Nog har det funnits ett par områden där man skulle kunna beskriva just Miljöpartiets olika ställningstaganden och förändrade ställningstaganden på ett annat sätt.
Eller hur var det egentligen med migrationspolitiken, för att ta ett konkret exempel? Det kan Rasmus Ling fundera vidare på sedan, men det är klart att det alltid är bra att sopa rent framför egen dörr innan man beskyller andra för olika saker. När det gäller frågan om terror har vi ett problem som har vuxit markant bara de senaste åren. Det är bara att läsa Säkerhetspolisens rapporter.
Det finns ingen enskild, enkel lösning på det, utan det handlar om att göra flera olika saker samtidigt. Precis som jag nämnde i mitt anförande behöver vi både öka resurserna till Säkerhetspolisen och förändra lagstiftningen. Där vill jag gärna uppmana Rasmus Ling att fundera exempelvis på detta med deltagandebrottet.
Där har det nu gått flera år sedan vi tog i hand med regeringen, som ju Rasmus Ling ändå får sägas företräda i den här diskussionen, och det finns fortfarande inte någon sådan lagstiftning på plats. Den kommer att dröja ytterligare ett par år. Tyvärr är ju terror även gränsöverskridande väldigt många gånger. Jag tror helt enkelt inte att varje land alltid hanterar detta bäst ensamt.
Jag tror att det på ett annat sätt än i dag kommer att krävas internationella samarbeten, och där tror vi att detta kan spela en viktig roll. Jag konstaterar att även statsministern i den regering som Miljöpartiet deltar i har uttalat sig i samma riktning. Därför blir jag lite förvånad när Rasmus Ling ställer denna fråga till mig. Han skulle kunna ställa den till statsministern i stället.
Johan Forssell (M):
Vi ska nog backa bandet lite här. Det är alltså statsministern i den regering som Miljöpartiet sitter i som inte bara har gjort en omsvängning utan dessutom på eget bevåg har sagt att Sverige ska ansluta sig till detta, utan att ens hålla en överläggning i det justitieutskott som Rasmus Ling sitter i. Där om någonstans kan man tala om solospel - att bara förklara i en intervju att nu ska Sverige göra detta, utan att ens komma till riksdagen och be om en ståndpunkt.
Sedan står Rasmus Ling här och pratar om Moderaterna. Ofta är det så det låter från den här regeringen. Det är alltid Moderaternas fel. Det är alltid alliansregeringens fel. Och är det inte alliansregeringens fel är det väl regeringen Bildts fel. Jag bara väntar på att få höra Arvid Lindmans namn komma upp i debatten. Det är alltid någon annans fel. Det är så det låter på Miljöpartiet och Socialdemokraterna. Kan man inte och vill man inte ta ansvar tycker jag att man kan lämna över till någon annan att försöka i stället.
Johan Forssell (M):
Rasmus Ling har varit en flitig frågeställare under debatten. Man vill inte vara sämre utan naturligtvis ställa en fråga också till företrädaren för ett regeringsparti. När det gäller brottsligheten och kriminaliteten har jag flera gånger haft förmånen att få debattera med Rasmus Ling om vikten av fler poliser och skärpta straff. Där är Miljöpartiet en stabil röst för en annan politik än den jag vill se.
Jag tror att det är viktigt att skärpa straffen för en rad brott just för att markera brottens allvar och på ett annat sätt än i dag ge upprättelse till de, tyvärr, många brottsoffer som finns i vårt land. Men det finns också ett annat område där vi inte är ense, nämligen rättssäkerhet. Jag vet att Miljöpartiet och Rasmus Ling ofta talar om vikten av rättssäkerhet. Det är oerhört bra.
Men som alltid handlar det inte om vad man säger utan om vad man faktiskt gör. Miljöpartiet ger i den här budgeten, tillsammans med andra partier, ungefär hälften av det som Domstolsverket har äskat för nästa år. Jag har också pekat på vad följderna av detta kommer att bli. Det handlar om längre handläggningstider. Brottsoffer kan få vänta längre tid på att få upprättelse.
Det kan till och med bli tal om uppsägningar, sägs det. Det här rör inte bara brottmål utan även familjemål. Barn kommer att behöva vänta längre tid på att målen ska klaras av. Vi moderater ger det som Domstolsverket har äskat, och regeringen ger ungefär hälften.
Vad jag inte förstår är hur rättssäkerheten i Sverige blir bättre av att Sveriges Domstolar även i fortsättningen underfinansieras på detta viktiga område.
Johan Forssell (M):
Om det är så enkelt att vara i opposition låter det nästan som att ni drömmer er tillbaka dit. Jag önskar er lycka till framöver, och jag hoppas att ni snart får möjlighet att leva den enkla oppositionstillvaron, Rasmus Ling. Men det var kanske inte riktigt svar på frågan ändå.
Rasmus Ling talar här om vikten av mer rättssäkerhet, men när det kommer till pengarna väljer regeringen att underfinansiera Sveriges Domstolar medan vi i oppositionen lägger mer. Till och med Vänsterpartiet lägger mer pengar till Sveriges Domstolar. Men Rasmus Ling, Miljöpartiet, och Socialdemokraterna väljer att bara ge hälften.
Det blir längre handläggningstider, längre väntan och sämre upprättelse för brottsoffren. Jag förstår fortfarande inte hur Miljöpartiet kan tala om rättssäkerhet när ni gör någonting helt annat i er budget. Siffrorna ljuger väl inte, Rasmus Ling?
Johan Forssell (M):
Precis som flera har varit inne på under den här debatten har vi på många sätt just nu en väldigt problematisk och allvarlig situation i landet vad gäller tryggheten eller snarare otryggheten. Bara i år har det varit 300 skjutningar, och vi verkar gå mot ett nytt svart rekord. Sprängningar biter sig fast i människors medvetande - beklagligt men naturligt.
För att hantera situationen måste man göra flera saker samtidigt. Det handlar om fler poliser, vilket flera har varit inne på. Det handlar om skärpta straff, vilket är viktigt för att markera brottets allvar. Där hade vi en diskussion i gängförhandlingarna, men det gick tyvärr inte att mötas hela vägen.
Förklaringen till detta - om jag ska ta ett exempel som gäller straffen - var väl det som Miljöpartiet pekade på vid pressträffen efteråt, nämligen att det som regeringen valde att gå fram med var en "marginell förändring" av straffrabatten för unga. Trots att det faktiskt finns en majoritet i kammaren för att gå betydligt längre orkade regeringen inte göra det. Då blir det svårt för oppositionen att medverka i en överenskommelse.
Men det finns också ett annat perspektiv, och det handlar om vikten av förebyggande åtgärder. Tyvärr är det nu många kommuner runt om i Sverige som berättar att de behöver göra neddragningar nästa år, till exempel i skolan. Ett aktuellt exempel är situationen i Malmö, där man nu går fram med besparingar på 50 miljoner kronor. Föräldrar protesterar mot besparingarna.
Det har talats om att uppemot var tionde lärare i grundskolan kan behöva bli uppsagd nästa år. Om vi inte bygger skolor och har en bra kvalitet i skolan är det klart att vi förr eller senare kommer att behöva bygga fängelser. Min fråga till inrikesministern är: Hur går talet om förebyggande åtgärder ihop med att statsbidragen nu är så låga att många kommuner kommer att behöva göra neddragningar i skolorna nästa år?
Johan Forssell (M):
Jag tycker att vi här i kammaren återkommer till förebyggande åtgärder många gånger. Men man kanske hör det man vill höra. Det finns ju många förslag om just detta i vår budget. Det är lite märkligt ändå. Som vi nu fick höra är det alltid någon annans fel. Regeringen är nu inne på sitt sjätte år, men det är fortfarande Moderaternas och Kristdemokraternas fel.
Det märkliga är att vi i vår budget lyckas med att anslå mer pengar till statsbidrag till skolor, både lokalt i Malmö, där vi plussar på 100 miljoner kronor för att inte behöva göra besparingar, och i en extra ändringsbudget som vi har krävt. Där lägger vi 5 miljarder mer, utöver det som regeringen presenterar. Det handlar om prioriteringar. Är det svårt att hitta pengar föreslår jag till exempel att man funderar på det rimliga i att lägga miljarder på friår, ytterligare semesterdagar eller utbyggt bistånd.
Det finns ju pengar att lägga på rättsväsendet och på förebyggande åtgärder om man bara vill, Mikael Damberg.
Johan Forssell (M):
Kansliet gjorde mig uppmärksam på att jag inte yrkade bifall till en reservation, vilket jag självklart vill göra. Jag yrkar bifall till reservation 26. Av den tidigare sittande talmannen fick jag inte heller tillfälle att svara på den fråga jag fick av inrikesministern, så det vill jag gärna göra.
Jag tycker att det är lite tramsigt att stå i kammaren och säga att Moderaterna gör stora besparingar på det förebyggande arbetet när jag är helt övertygad om att inrikesministern har läst vår budget och känner till att vad vi gör är en förändring från riktade statsbidrag till generella statsbidrag. Det är precis det som många socialdemokratiska kommunpolitiker där ute efterlyser, det vill säga en större frihet kring pengarna.
Därutöver anslår vi i vår moderata budget 2 1⁄2 miljard mer till kommunerna bara nästa år. Det är pengar som kan gå till exempel till att undvika de besparingar på skolan som Socialdemokraterna och Miljöpartiet nu genomför i Malmö - uppemot var tionde lärare. Det är lätt att tala om förebyggande insatser, men man måste också leva som man lär.
Till inrikesministern vill jag säga: Om det nu är så viktigt med pengar till Delmos - jag tror att det är 500 miljoner, någonting - tänk då hur mycket det går att uträtta med fem gånger mer! Det är vad kommunerna skulle få med Moderaternas budget, redan nästa år. Jag tror att detta är justitieutskottets sista debatt före julledigheten, och för att ändå avsluta lite positivt vill jag önska alla - inklusive ministern, naturligtvis - en riktigt god jul.
Johan Forssell (M):
Det är ju glädjande att Linda Westerlund Snecker längtar efter att Moderaterna ska ta till orda. Det gör jag gärna. Jag tror dock att väldigt många människor i Sverige längtar efter en förändring, för de ser och känner vad det nu är som håller på att ske i Sverige.
Man kan med statistik alltid visa olika saker, men jag tror att man får vara mer än lovligt isolerad från händelseutvecklingen i vårt land för att inte märka vad det är som har inträffat. Eller kanske är det så att vi har blivit så vana vid skjutningarna och sprängningarna att vi inte längre reagerar utan vaknar på morgonen och tänker "Var har det skjutits i natt?"
snarare än att reagera med det som jag tycker är den rimliga utgångspunkten, nämligen att det är fruktansvärt att det ska vara på detta sätt och att det inte ska ske i Sverige. Sedan är det så här: Om man som politiker ska kunna hantera dessa problem måste man, tror jag, klara av att ha två tankar i huvudet samtidigt. Det är inte enkelt, men jag tror att de flesta faktiskt klarar av det.
Här och nu behövs det kraftfulla satsningar på att de personer och de kriminella gäng som plågar Sverige och som plågar väldigt många oskyldiga ska bort från våra gator. Det i sig, skulle jag säga, är oerhört brottsförebyggande. Men på lite sikt krävs det också andra saker. Vi har talat om detta. Vi kom till förhandlingarna med regeringen med tre skarpa förslag. De är diarieförda i Regeringskansliet; det är bara att begära ut dem.
Linda Westerlund Snecker kan också läsa våra moderata kommittémotioner, där dessa förslag beskrivs. En sak som jag tycker är väldigt viktig är att förändra socialtjänstens arbete och att se till att man kan vidta tidiga och tydliga åtgärder. Jag tror nämligen att det är för sent när en person är 15-16 år och redan har begått brott i kanske fem år. Jag utvecklar gärna detta ytterligare i min nästa replik.
Johan Forssell (M):
Jag tycker att Linda Westerlund Snecker ska fundera på om inte straff också kan vara brottsförebyggande. Det kan ju ibland vara klokt att lyssna till vad andra säger och inte bara ha olika argument och pingismatcher hit och dit. Det är faktiskt svårare att begå nya brott om man är inlåst än om man rör sig på gatorna, och apropå att lyssna till polisen är det ofta en beskrivning som de gör. Jag tycker faktiskt att Linda Westerlund Snecker ska ta sig en allvarlig funderare på det.
När det sedan gäller socialtjänsten har man stora problem inte minst i Malmö i dag med unga personer som blir LVU-placerade i hemmen. Det är en verksamhet som inte fungerar. I realiteten är möjligheten att avbryta de här brottskarriärerna i dag väldigt starkt beroende av var någonstans i landet man bor, därför att det påverkar kommunernas ekonomi väldigt mycket. Det här är dyra placeringar, och i många kommuner drar man sig för att göra detta för att man helt enkelt inte har råd.
Vi har från Moderaternas sida sagt att det i större utsträckning borde bli ett nationellt ansvar. Vi anslår medel i vår moderata budget till en nationell satsning för att kunna lyfta ut de mest brottsaktiva unga.
Vi tror också att man bör flytta huvudansvaret för de här personerna till kriminalvården, inte för att låsa in dem - vi låser inte in 15-åringar i dag heller - utan därför att kompetensen för att hantera de här individerna snarare finns där än i en liten kommun som aldrig har jobbat med de här frågorna tidigare. Som jag sa: När de här personerna är 15-16 år och har ägnat sig åt tung kriminalitet i många år är det för sent.
Då kan vi stå här i kammaren och prata om alla typer av brottsförebyggande åtgärder, men det är för sent. Så är det. Här och nu är det dock inte det som löser situationen, utan det är andra typer av saker, att helt enkelt se till att rättsstatens hårda kärna fungerar. Där skiljer vi oss åt. Men det är klart att om man inte ser problemen är det väldigt svårt att göra något åt dem.