Lars Johansson (S):
Jag fortsätter gärna på den tråd som Luciano Astudillo tog upp när det gäller själva ansvaret för flyktingmottagandet.
Vi hade en diskussion för ungefär ett halvår sedan kring att man från regeringens sida hade beslutat sig för att lägga ned den integrationspolitiska kommittén som hade i uppdrag att mellan partierna parlamentariskt försöka belysa de här frågorna och återkomma med förslag till regeringen. Den lades ned, Integrationsverket lades ned och så vidare.
Då hade man förhoppningar att det med den nya regeringen ändå skulle ske något konstruktivt konkret. Men jag kan notera i dag att man har lagt fram en budget, och man har inte presenterat några nya förslag. Nu är vi i det läget igen att det ska tillsättas, såvitt jag har förstått, enmansutredningar. Det är ju den här regeringens sätt att arbeta på område efter område.
Man bjuder inte in till en samlad diskussion om hur vi ska hantera frågor som är av väldigt stor betydelse för hela landet. Framför allt i de här frågorna ska man inte ta partipolitiskt enkla poänger, eftersom de är mycket svårare än så.
Jag gick nyss in på Migrationsverkets hemsida för att se hur man nu ser på utvecklingen framöver när det gäller flyktingmottagandet. De kommande tre åren kommer vi att ha ungefär samma flyktingmottagande som vi har i år. 30 000-40 000, säger man för de kommande tre åren. Jag gick vidare och tittade på hur det såg ut på kommunsidan och tog fram de aktuella siffrorna från den 29 oktober.
Jag kan då konstatera att det är precis på samma sätt som tidigare. Det är de kommuner som tidigare har tagit ett stort ansvar för flyktingmottagandet. Det är Stockholms kommun, Södertälje, Malmö, Göteborg och en del andra kommuner som tidigare har haft ett stort flyktingmottagande, medan övriga kommuner är oerhört sparsamma.
Fortfarande är det väldigt många kommuner som över huvud taget inte skriver på några överenskommelser för perioden 2007-2009. Det innebär att vi får en fortsatt koncentration. Det är mot den bakgrunden som interpellationen är ställd. Varför är det så svårt för regeringen att ta till sig den utsträckta handen och det som Socialdemokraterna i sin budgetmotion har visat på?
Vi skulle framför allt kunna ge ett solidaritetsbidrag till de kommuner som under de senaste fem åren har tagit ett större ansvar i samhället för flyktingmottagandet.
Vi skulle samtidigt vidta åtgärder som innebär att vi i fortsättningen får en ordning så att vi skapar bostadsförutsättningar för flyktingar i andra kommuner och inte fortsätter med den inhumana politik som innebär att människor i storstäder, där det är svårt att få bostäder, bor oerhört trångt, kanske flera familjer i samma lägenhet.
Det finns många som vittnar om att tio-tolv personer bor i en trerummare. Hälften kommer från ett annat land i det så kallade egna boendet. De har inget alternativ, för de vet ingenting. Då är det inte så enkelt att säga, som görs i interpellationssvaret, att syftet är att man skapa incitament och vidta åtgärder som gör att individen ska ges möjlighet att göra egna val.
Vilka egna val kan man göra när man kommer till ett annat land som innebär att man får en egen bostad till exempel i Stockholms stad? Nu säljs ju stora delar av allmännyttan ut. Vad blir det för alternativ? Såvitt jag kan se blir alternativet att man också i fortsättningen kommer att bo hos släktingar med den sociala misär som det innebär.