KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Tysklind (L):
Jag har inte med mig papperet här, men jag tror att summan är 7 miljoner kronor för projekteringen av detta forskningsfartyg. Det har varit en närmast hjärtefråga, speciellt för Folkpartiet. Vi har drivit på för att få fram det, för vi vet hur viktigt det är. Nu hyr man in fartyg från utlandet, och det uppstår ett och annat problem med det.
Jag vet till exempel att det danska fartyget har svårt att jobba. Det är ett danskt statsfartyg som måste ha tillstånd från Försvarsmakten för att få agera på svenskt vatten. Det är ingen bra lösning. Sedan hoppas jag att det ska bli en lösning i fråga om vem som ska äga och driva fartyget. Det finns många olika varianter.
Havs- och vattenmyndigheten har egentligen avvecklat sin rederiverksamhet och ser sig väl inte som de som i första hand ska ansvara för fartyget. De använder också Kustbevakningen för en del övervakningsuppdrag och skulle kunna vara lämpade att äga fartyget. Men även SLU skulle kunna äga fartyget men drivas av Sjöfartsverket.
Det är många av de här varianterna som man prövar nu. Som sagt välkomnar vi verkligen att man nu äntligen börjat projektera det här fartyget. Det har ju blivit ett väldigt glapp eftersom de fartyg man hade avvecklades. Om inte annat avvecklades det stora av hälsoskäl.
Lars Tysklind (L):
Jag kan konstatera att det har gjorts oerhört mycket satsningar på havsmiljön sedan Alliansen tillträdde 2006. Det kan vi väl vara överens om. Men naturligtvis kan det göras mer. När det gäller varför vi har just de summor vi har handlar det om prioriteringar i budgeten. Det har nämnts många gånger här i kväll att vi inte vill höja skatten på arbete.
I de ramar som ni har i den socialdemokratiska och miljöpartistiska budgeten finns större inkomster. Då kan man naturligtvis prioritera att ge mer till detta område. Men icke förty är det ett prioriterat område som det går mycket pengar till. Jag får naturligtvis hålla med Emma Nohrén, som är väldigt kunnig på området, om att kunskap är helt grundläggande för att göra rätt saker.
Jag hörde en väldigt intressant tanke kring ålgräsängarna. Det har försvunnit dramatiskt mycket ålgräsängar under de senaste decennierna. Vad det innebär är nog oöverblickbart för tillfället.
Idén är att man när man får tillstånd att göra någonting som förstör en befintlig ålgräsäng ska kompensera det genom att etablera en ålgräsäng någon annanstans. Det är tydligen ett system som man har på den amerikanska ostkusten bland annat. Det är alltså möjligt. Men det är lite svårt för en ålgräsäng att återetablera sig om den en gång är förstörd, och ålgräsängar har förstörts av väldigt mycket verksamhet i skärgården.
Lars Tysklind (L):
När Jan-Olof Larsson talar om havsmiljösatsningar och havsmiljöanslag tycker jag att han glömmer bort ett faktum som har nämnts av flera av oss på allianssidan, nämligen att det var alliansregeringen som, under ledning av miljöminister Andreas Carlgren, samlade ihop det man kallade för ett havsmiljöanslag.
Det var första gången som det fanns något som hette havsmiljöanslag och där man kunde se i budgeten att vi satsade på havet. Jag utgår från att detta är något som Jan-Olof Larsson i dag tycker är bra och att han kan medge att det var ett bra arbete. Alliansregeringen gjorde ytterligare satsningar.
Man införde Havs- och vattenmyndigheten, Havsmiljöinstitutet och annat som satte ett helhetsfokus på havet. Jag vill också nämna arbetet med reformering av den gemensamma fiskeripolitiken. Jag tror att vi är eniga om mycket saker.
Sedan kan man alltid som Jan-Olof Larsson säga att man måste sätta saker och ting mot varandra när man prioriterar. Om man väljer att utan att darra på manschetten höja arbetsgivaravgiften för unga och höja andra skatter har man naturligtvis mer resurser. Jag tycker dock att Jan-Olof Larsson missar poängen.
Vi måste ju skapa resurser i samhället för att kunna åta oss att åtgärda de havsmiljöproblem som vi har. Då krävs det utan tvivel en bra jobbpolitik. Det är den som Alliansen driver. Sedan kan man naturligtvis på kort sikt driva in en massa skatter, men det ger ingen långsiktighet i politiken.
Lars Tysklind (L):
Jag kan inte tolka detta på något annat sätt än att Jan-Olof Larsson och Socialdemokraterna trots allt tycker att det var bra att Alliansen hade en helhetssyn på havs- och vattenpolitiken och att vi visade det tydligt både i budgetarbetet och i organisationen när det gäller myndigheter. Nu hamnar vi kanske lite utanför vattenvård här, men vi kanske får ta den debatten.
Det handlar nu inte om att vi ska dra ned på några arbetsgivaravgifter utan att vi ska lägga till. Jan-Olof Larsson vet lika väl som jag att det kan bli lite vulgärdebatt om vi bara talar om hamburgerkedjor, aktieutdelningar och så vidare. Men det är kanske inte fel att tjäna pengar på hamburgerbarer heller.
Jan-Olof Larsson känner faktiskt till hela bohuskustens besöksnäring och hur många ungdomsjobb som finns där, och där har de lägre arbetsgivaravgifterna för ungdomar haft stor betydelse. Framför allt kommer det att ha stor betydelse om man tar bort detta. Verksamheter behöver långsiktiga förutsättningar för att kunna drivas. Man kan inte tala om detta bara från kostnadssynpunkt.
Hela denna diskussion handlar om att ungdomar ska få sitt första jobb. Då kommer vi osökt över till förslaget om att höja arbetsgivaravgifterna för dem som är 25 år och äldre och sänka arbetsgivaravgifterna ytterligare för dem som är yngre. Utvärderingar har visat tydligt att sänkningen var mycket effektivare för de yngre, och därför skulle vi sänka ytterligare för dem.
Det handlade om att sänka tröskeln för unga att komma in på arbetsmarknaden. Detta känner Jan-Olof Larsson till. Men jag förstår att det känns lite besvärande för honom att behöva försvara höjningen av arbetsgivaravgiften för unga.
Lars Tysklind (L):
Problematiken hänger mycket på att just bottentrålning är en fiskemetod som det är lite svårt att vara utan. Man kan avstå från att fiska vissa arter; då behöver man inte bottentråla. Jag håller helt med Jens Holm om att det finns mycket dålig bottentrålning. Men det förbud som Vänsterpartiet nu talar om gäller svenska vatten.
Just i svenska vatten tror jag egentligen inte att vi har någon speciellt skadlig bottentrålning, men det är klart att den påverkar botten på ett eller annat sätt. Om vi nu ser till vad som är förbjudet i dag finns det en trålgräns som ligger så långt ut man kan ha den.
På de ställen där man går innanför trålgränsen - det finns tillstånd att gå in - är det noggrant karterat att man går in på mjukbottnarna och inte på de känsliga hårdbottnarna. Det är alltså hårt reglerat också i dag. Om man för in nästa faktor - att man får utveckla bottentrålarna - blir det dubbel nytta.
Det finns också en energifaktor i detta. Det är ingen fiskare i dag som vill dra omkring på och släpa en trål som hugger tag i bottnen och river upp den. Om inte annat kostar det helt enkelt för mycket. Alla har alltså en drivkraft att ha de skonsamma trålarna som släpper igenom vatten, inte river upp bottnen och så vidare. De drar dessutom mindre bränsle.
Det finns dubbla aspekter på detta. Att bara gå in och förbjuda en sak lägger egentligen locket på för utveckling. Det är egentligen det jag vill hävda. Varken Folkpartiet eller jag - och jag tror inte heller att någon annan gör det - försvarar dålig bottentrålning. Det handlar om att ett förbud bara lägger locket på för utveckling.
Lars Tysklind (L):
Vi får väl se hur det fastnar i dna, men det blir säkert bra på något vis. Det är en beskrivning av verksamheten. Detta ödelägger våra bottnar. Det är klart att ingen stöttar ett fiske som ödelägger våra bottnar. Om vi nu diskuterar det svenska fisket, som vi ändå har störst påverkansmöjligheter på om vi talar om det nationella utrymmet, har vi gått från ett läge till att det fiske som pågår i dag trots allt inte ödelägger våra bottnar.
Det vill jag påstå. Det finns en utveckling och en förhoppning om att det kan bli ännu bättre. Jag tror inte alls som Jens Holm att ett förbud driver på utvecklingen. Svenskt fiske är inte i det läget att vi kan lägga bottentrålningen åt sidan och sedan hålla på att jobba med trålar och tro att det svenska fisket kommer att finnas kvar. Precis som jag nämnde i mitt anförande är vi vid en kritisk punkt, eller i alla fall i närheten av en kritisk punkt.
Fisket måste vara av en viss omfattning för att det ska ske en utveckling. Annars har vi på något vis lagt ned det. Det är där vi är i dag. Jag känner inte alls den oro som Jens Holm känner för att denna utveckling inte kommer och inte heller för att vi ödelägger några bottnar. Vid något annat tillfälle har vi diskuterat trålningen i Kosterhavets marina nationalpark.
Den har man skyddat för att den har en sådan rik bottenfauna, och där har det ändå trålats i drygt hundra år. Den trålning som sker i dag är oerhört reglerad jämfört med vad den har varit tidigare. Precis som jag har framfört tidigare var den reglering som skedde där medan fiskarna tog ett stort ansvar en förutsättning för att nationalparken skulle komma till över huvud taget.
Jag ser hoppfullt på att vi kan få ännu bättre redskap, men jag tror absolut inte att ett förbud är vägen att gå.
Lars Tysklind (L):
Då kan vi konstatera att Folkpartiet och Moderaterna är kvar på plats, och det är ju bra. Det känns kanske lite konstigt att efter detta anförande säga att i grunden är nog jag och Jan-Olof Larsson överens om ganska mycket. Regelverket behöver naturligtvis förenklas.
Att det den här gången bara handlar om motioner kan man ha synpunkter på, men å andra sidan har vi inte heller sett någon proposition i ämnet. Det är en fråga som jag skulle kunna få svar på. Nu har jag antecknat tidsperioden ett till två år, så det lär ju dyka upp en proposition i närtid, om detta ska kunna vara genomförbart. Vi har nu bytt regering, och framtiden är inte vad den har varit, men det är ju en helt annan sak.
Jag instämmer i den bild som Jan-Olof Larsson målar upp av fiskarens vardag. Jag kan se varje dag hemma att fiskarna får ligga och vänta på att få åka till kaj, kanske ibland upp till en halvtimme, för att tekniken inte fungerar. Det är klart att det inte är acceptabelt. Det tycker man inte heller på Havs- och vattenmyndigheten.
Man gör naturligtvis vad man kan för att rätta till detta. Vi måste arbeta för att det ska bli en flexibilitet för att de fiskare som med alla medel verkligen försöker att göra rätt enligt regelverket inte ska drabbas av orimliga sanktionsavgifter, men det händer faktiskt i dag.
Som sagt skulle jag vilja ha svar på frågan när det kommer en proposition från den nuvarande regeringen. Det ser jag fram emot. Jag tror att vi kommer att rösta ja om den innehåller bra förslag.
Lars Tysklind (L):
Det system som vi har i det här landet bygger på att riksdagen anger ramarna, att regeringen har förordningsverktyget och att myndigheterna kan utfärda föreskrifter. Jag vet inte om Jan-Olof Larsson har missat att det har lagts fram en del propositioner som åtminstone har haft intentionen - om jag ska vara riktigt ödmjuk - att skapa förenklingar.
Sedan är det som Jan-Olof Larsson också tar upp viktigt, att myndigheterna får rätt uppdrag i sina regleringsbrev. Men jag tycker ändå att tonläget var ganska högt om vad alliansregeringen har och inte har gjort.
Det kändes ändå som att den nuvarande regeringen hade en proposition på lut, men att så inte är fallet har vi fått besked om. Här har det vid några tillfällen framhållits att det som tur är finns en 38-miljonerspott för utvecklig av selektiva redskap. Vi kan inte komma ifrån att det var förra landsbygdsministern Eskil Erlandsson som låg bakom det förslaget till riksdagen.
Det finns ändå någonting historiskt att gå vidare med.
Lars Tysklind (L):
Jag vill instämma i det Emma Nohrén sa om storleken på fiskar. När vi jobbar med selektivitet tror jag att vi får börja tänka åt båda hållen.
Jag såg i dag en SLU-rapport från Havsfiskelaboratoriet i Lysekil, där man skrev att den typen av selektivitet vi har jobbat med har lett till att det blivit mindre fiskar i populationerna - inte bara färre utan även mindre fiskar.
Det är nog många som kan få kredd för att Sverige har varit ledande i EU-sammanhang för att reformera fiskeripolitiken. En av de saker som tagits upp här tidigare är partnerskapsavtalen. Vi har haft mycket diskussion i utskottet och riksdagen om huruvida man ska säga nej till partnerskapsavtalen.
Eskil Erlandsson i den tidigare alliansregeringen var väldigt angelägen om att vara spelbar, så att han kunde påverka de avtal som ändå blev till och se till att de blev bra. Jag uppfattar det nog som att Isabella Lövin ändrat sig i den frågan och kommit att instämma i att det är den väg man ska gå. Detta kan vi kanske vara överens om. Kan vi möjligen få en kommentar från Emma Nohrén om detta med att vara spelbar?
Nu är det ändå Miljöpartiet som sitter i regeringen, och jag ser att just den tanken verkar finnas någonstans.
Lars Tysklind (L):
Jag är ganska övertygad om att Sverige har spelat en avgörande roll. Det är glädjande att även Miljöpartiet ser att det är en bra metod. Jag kan lakoniskt konstatera att det finns en samstämmighet vad gäller det framtida fisket och det maximala hållbara uttaget - MSY, som man säger. Vi är helt överens om att det ska vara över MSY.
Detta har vi ältat fram och tillbaka ett antal gånger, men vi är överens.
Lars Tysklind (L):
Tack för frågorna, Isak From! Detta att man snarast ska inrätta myndigheten är en process man måste starta upp. Hur snabbt regeringen kan göra detta får väl framtiden utvisa. Låt mig återkomma till detta med länsstyrelserna, som jag tog upp i mitt anförande och som även bland andra Ulf Berg tagit upp här. Länsstyrelsernas roll är väldigt klar. Det är den regionala nivån.
Den stora vinsten med de beslut som fattats under senare år är att vi har flyttat ut beslutandet så nära dem de berör som möjligt. Inte minst ur acceptanssynpunkt är detta viktigt. Det här handlar om samordning på nationell nivå.
Jag kan också tycka att det kanske inte känns rimligt att detta kommer till stånd redan den 1 januari 2016, men under tiden har de nu inblandade myndigheterna en stor skyldighet att samverka. Från Folkpartiets sida tror vi att en samlad myndighet för jakt- och viltfrågor är en bra väg att få en helhetssyn på frågan.
Lars Tysklind (L):
Jag håller helt med Isak From att förtroendefrågan är central. Även om detta med samverkan och samordning är de tunga argumenten är det ändå ett ypperligt tillfälle att återskapa förtroendet. Det sämsta som kan inträffa är ju att man inte har förtroende för de myndigheter som beslutar i sakfrågor som berör en i vardagen.
Vi kan bara beklaga att alliansregeringen inte fick fullfölja sin plan. Det var alliansregeringen som tillsatte utredningen och hade idéerna om en viltmyndighet. Vi hade tänkt genomföra detta. Nu sätter vi vårt hopp till att den nuvarande regeringen fullföljer det arbetet.
Allting görs inte under det första året när man har åtta år på sig. Hade vi fått ytterligare år hade det blivit genomfört.
Lars Tysklind (L):
Det känns som att det fattas vissa historiska kunskaper här. Som jag sade i mitt anförande har vi inte minskat anslagen till drift och underhåll av järnväg. De har fördubblats från 2006 till 2014. Det är det som är den historiska sanningen. Och det är definitivt ingen slump. Alla har väl sett verklighetsbilden att den svenska järnvägen har förfallit, oberoende av vilken regering det har varit.
Vi kan nog ta på oss något slags kollektiv skuld för det historiskt sett, även om vi personligen inte har påverkat det hela. Vi bygger transportleder i detta land, men vi måste ändå vara teknikpositiva. På andra ställen i budgeten, som vi inte diskuterar här i dag, finns det också en tydlig inriktning på att utveckla och stimulera fram bättre fordon.
I miljö- och jordbruksutskottets budget ligger 215 miljoner årligen för 2015 och 2016 i supermiljöbilspremier. Det ligger också en inriktning på ett så kallat bonus-malus-system för nya bilar. Vi är väl definitivt överens om att bonus-malus-systemet är ett väldigt bra system. Vidare ligger det i näringsutskottets budget en satsning på laddstolpar.
Ska man utveckla elbilar måste det naturligtvis finnas laddstolpar. Där pratar vi om 75 miljoner per år i fyra år, alltså 300 miljoner, i en satsning på laddstolpar. Ser vi på kollektivtrafiken, och bortser från den elektrifierade, har andelen biobränsle ökat dramatiskt. Det finns ställen där 100 procent går på biobränsle. Jag tror att till exempel Stockholm börjar närma sig den siffran.
Det man kan utveckla inom busstrafiken, varför skulle det inte gå att utveckla inom biltrafiken? Vi behöver både biltrafik och kollektivtrafik på de ställen där de passar bäst.
Lars Tysklind (L):
Det kanske är det som då skiljer min utgångspunkt från Emma Wallrups utgångspunkt, att jag inte kramar fast mig vid något transportslag över huvud taget. Jag tycker inte att bil är något självändamål eller att järnväg är något självändamål i sig. Vi ska ha ett effektivt transportsystem, som naturligtvis ska klimatanpassas. Det är en självklarhet.
Man kan inte ställa transportslagen mot varandra och tro att det ena transportslaget löser problemet, för det är inte sant. I stora delar av landet är bilen det enda alternativet. Sedan är det inte så konstigt att kollektivtrafiken är det överlägsna alternativet i de tätbebyggda områdena. Det ser vi i Stockholm, där kollektivtrafikresandet är väldigt stort.
I tätbebyggda områden med många människor är förutsättningarna för kollektivtrafik väldigt stora. Vi kommer att ha olika förutsättningar på olika ställen. Men det finns ingen motsatsställning till att vi måste klimatanpassa all typ av trafik. Där är vi säkert väldigt överens.
Det är lätt att säga att supermiljöbilspremien inte räcker och att laddstolparna inte räcker. Men man får ju se på alla åtgärder om man inte vill samverka. Det är skattefrågor kring biobränslen och så vidare. Tekniken är jag inte speciellt orolig för, om vi bara ger de rätta incitamenten.
Lars Tysklind (L):
Jag kan hålla med statsrådet om att vi lever i en spännande värld. Den är åtminstone föränderlig från dag till annan. Från Folkpartiets sida är vi naturligtvis glada för beskedet om att bygget av Förbifart Stockholm ska startas igen. Det har diskuterats vilken betydelse den har både för Stockholmsregionen och för övriga landet. Men vi ställer naturligtvis fortfarande frågan varför bygget över huvud taget stoppades när det nu ändå kommer besked om att det aldrig var aktuellt att detta inte skulle bli av.
Men icke förty är vi där vi är, och detta kan startas upp så fort som möjligt. Vi hoppas att det kommer att ske. Det har ställts en hel del frågor om Bromma flygplats och denna osäkerhet. Jag skulle kunna konkretisera den frågan. Kan ministern säga någonting om tidsperspektivet? Kan de som satsar på Bromma flygplats räkna med att avtalstiden fram till 2038 gäller?
Lars Tysklind (L):
Jag kan bara upprepa att faktum faktiskt kvarstår. Under alliansregeringens tid fördubblades anslagen för drift och underhåll till järnvägen från knappt 4 miljarder till 7-8 miljarder. Att alliansregeringen inte skulle ha tagit ansvar för det är en lite märklig frågeställning. Statsrådet tog upp frågan om sjysta villkor i åkeribranschen.
Vi är nog alla besjälade av att vi måste få till det. Vi har fattat en del viktiga beslut här i höst. Det handlar om sanktionsavgifter i stället för böter som gäller från den 1 januari. Det handlar om åtgärder för hindrande av färd - klampning - som jag tror ska gälla från mars. Statsrådet tog även upp frågan om taxiresor, och vi har tagit beslut om tydliga prisuppgifter.
Det är också steg för att kunna få ordning på yrkestrafiken. Statsrådet tog upp trafiksäkerheten, och det har ju funnits en del försök med alkobommar vid färjelägen till exempel. Det har slagit väl ut. Nu är det tyvärr så att den alkobom som finns i Frihamnen i Stockholm kommer att monteras ned den 1 januari eftersom försöksperioden är slut.
Icke förty är min fråga till statsrådet om hon har några konkreta tankegångar framåt. Det här var förslag från den tidigare alliansregeringen och propositioner som lades fram av Elmsäter-Svärd. Vad tänker statsrådet göra framåt i den här frågan?
Lars Tysklind (L):
Jag ska ta upp det som nämndes avslutningsvis, nämligen behovet av ett tillkännagivande och att man vill ge regeringen en chans att fullfölja sitt arbete.
Om man med tydlighet hade talat om de villkorsförbättringar som vi diskuterade tidigare hade vi kanske kunnat inta en annan hållning. Jag tror nog att Karin Svensson Smith kan dela min uppfattning att man när man tar del av utkastet ser att sjöfarten är väldigt lite berörd, om ens alls. Vi kanske kan få en liten kommentar om det.
Vårt krav var egentligen att regeringen skulle återkomma och redovisa hur man specifikt tänkte kring sjöfarten och hur man tänker jobba med den. Vi är överens på de flesta punkter när det gäller hur vi ska jobba vidare. Kan vi få en kommentar från Karin Svensson Smith om hur hon ser på utkastet till en nationell maritim strategi - känns det verkligen tillfredsställande?
Lars Tysklind (L):
Det var egentligen inte det kravet som ställdes i vårt förslag till tillkännagivande. Vi ville att regeringen ska återkomma med en redogörelse för hur man tänker jobba vidare med en nationell sjöfartsstrategi. Vi i Folkpartiet tycker att det är viktigt att vi har en maritim strategi med ett brett anslag och att sjöfarten är en del av det.
Som jag nämnde i mitt anförande finns det en stor potential på många områden i anslutning till havet så att vi på ett uthålligt och hållbart sätt kan utnyttja det som en resurs. En annan del av diskussionen är att vi ibland tenderar att diskutera ett transportslag i taget. Hela vårt arbete är lite stuprörsmässigt på det sättet.
Som Karin Svensson Smith nämnde i sin replik måste vi se det transportslagsövergripande. Jag vill ansluta mig till det som Edward Riedl nämnde. Till syvende och sist måste vi utveckla varje transportslag optimalt. Precis som han sa är det när allt kommer omkring någon som måste betala transporterna. Det är inte bara det att de är lika dyra, utan de kan faktiskt bli så dyra att ingen kan utnyttja dem. Svenskt näringsliv förlorar sin konkurrenskraft.
Det är en annan sak vi måste ta med i beräkningen. Vi hade en liknande diskussion om tyngre och längre fordon. Från sjöfarten har man sagt att om man tillåter längre och tyngre lastbilar kan det mycket väl gynna sjöfarten i och med att man kan köra olika typer av containrar när man når vissa punkter. Det är tydligt att saker och ting hänger ihop. Jag tror att Karin Svensson Smith i grunden kan dela den uppfattningen.
Men jag vet att Miljöpartiet även motsätter sig längre och tyngre fordon. Det känns direkt kontraproduktivt i sammanhanget.