Sofia Larsen (C):
I höstas var det lite drygt 92 000 barn som började i skolan, alla med olika bakgrund, intressen, möjligheter och behov. Varje barn är helt unikt, inte bara i utseende och sätt utan också i sin process att lära. Jag är övertygad om att de allra flesta av de här barnen går till skolan rätt nyfikna.
De är väldigt spända på att lära sig nya saker och nyfikna på att lära sig nytt. Tänk egentligen vilka möjligheter det ligger i alla dessa barn! Tänk vad mycket idéer de har som skulle kunna tas till vara, vad mycket kunskap som finns som vi skulle kunna stödja och utveckla! Och tänk vad många blivande entreprenörer som finns bland dessa 92 000 barn om vi hjälper och stöder dem individuellt!
Om vi hade en skola som gav alla barn och elever en ärlig chans att lyckas skulle vi få mycket stora möjligheter. Vi skulle ge dem chansen att behålla nyfikenheten och lusten till lärandet. Vi skulle ge dem en chans att känna sig riktigt behövda, känna sig trygga och värda någonting. De skulle känna: Om jag vill kan jag lyckas i skolan och i livet framöver.
I Sverige har vi en skola som i stort är byggd på att alla elever lär på ungefär samma sätt och ungefär samma tid. Så har skolan sett ut relativt länge. Det där är rätt knasigt egentligen. Inom vilka andra områden räknar vi med att vi är så lika? Barn är olika.
De kräver olika bemötande och olika typer av stimulans för att kunna "pushas" på att få i sig lärandet på ett rätt sätt. I vuxen ålder skulle vi aldrig acceptera att vi hade en sådan typ av likriktning i lärandet. Vi vuxna har tusen olika möjligheter som vi också många gånger tar till vara.
Ingen räknar med att vi ska lära oss på liknande sätt, att vi ska leverera precis likadant eller att vi har liknande inlärningsmönster. Ingen räknar med det. Jag kan tänka mig att vi i förberedelserna inför debatten i dag förberedde oss och också talar på lika många sätt som vi är människor här inne. En del väljer att väldigt strikt kunna följa ett redan färdigskrivet manuskript. Andra nöjer sig med att kunna ha några stolpar som de utgår ifrån.
Precis så är lärandet och utförandet också hos eleverna i skolan. Varför ska inte vi kunna möta dem på det sättet? Det är inget fel att vi har olika slags lärande. Egentligen är det bara riktlinjerna inom skolan som gör att om du går utanför lite grann blir du annorlunda. Vi måste ha en skola som är anpassad efter eleverna och inte tvärtom. Det låter som en ren självklarhet för många.
Visst ska vi ha en skola som är anpassad efter eleverna. Men verkligheten ser faktiskt inte riktigt ut så. Alla tycker inte att det är självklart heller. Det kan vi tydligt se när regeringen hellre väljer att lägga krutet på att lappa ihop kunskaperna på gymnasiet i stället för att satsa stort i början på barnen och eleverna.
Vi kan med all tydlighet se att regeringen många gånger halvt om halvt rycker på axlarna och säger: Alla dessa förslag ni kommer med i alliansen behövs egentligen inte. Det fungerar relativt bra i dag som det ändå är. Vi kan också med all tydlighet se att man inte riktigt tar det på allvar när man från regeringens sida gör stora satsningar på det individuella programmet i stället för att satsa stort på eleverna från början.
Det är en trist situation att våra ministrar har intagit den positionen och den inställningen. Herr talman! Många inom skolans värld gör ett otroligt bra arbete. Många skolor lokalt fungerar väldigt bra. Många spännande initiativ har tagits. Men det ser inte lika ljust ut överallt. Vi vet att många elever inte klarar baskunskaperna som de borde göra. Det blir sämre och sämre.
Under förra hösten och vintern fick vi ett antal rapporter som visade på läget i skolan. De visade just att eleverna blir allt sämre på matematik och på att läsa och skriva jämfört med för tio år sedan. Det var inte bara en liten försämring. På vissa områden var det en hel årskurs de hade hamnat sämre. Många sextonåringar har visat sig till och med ha svårigheter att läsa och ta till sig vad som står i en vanlig dagstidning. Det är inte bara lite oroande.
Det är väldigt oroande att vi har halkat efter inte bara i jämförelse med andra länder utan också att vi i vårt land, i välståndslandet Sverige, har en skola som blir mer och mer kunskapssegregerad. Delningen mellan dem som har kunskapen och dem som inte har det blir större och större.
Om något borde det oroa den socialdemokratiska ledningen och de socialdemokratiska ministrarna. Det naturliga hade varit att ledande ministrar tagit sitt ansvar och satsat stort på eleverna och skolorna och sett till att eleverna får den möjligheten. I stället väljer man att sitta still i båten och hålla sig ganska lugn. Man agerar nästan som min snart treåriga dotter som är i trotsåldern.
När hon får en fråga som hon inte tycker är riktigt bra låtsas hon: Nu hör jag inte riktigt, och går på som vanligt. Vad är det för sätt egentligen? Vad är det för bemötande? Vi har ett läge där vi behöver krafttag i skolan. Vi behöver göra stora insatser. Vi i Centerpartiet ser några viktiga steg som vi måste komma med för att vi ska få en skola där alla kan känna att de kan lyckas.
För det första ska vi ha en skola som utgår från kunskap i stället för tid. I dag är det mer viktigt med det antal år som eleven går i skolan än den kunskap som den får med sig. Eleverna har inte baskunskap från grundskolan när de lämnar den och går in i gymnasiet som de borde ha. Det är därför vi har den snedvridning vi har. För det andra behöver vi en mer elevanpassad skola, som jag har varit inne på.
Vi ska satsa stort från början och ge elever som behöver det extra stöd och hjälp redan från start. Vi vill ha en flexibel skolstart och en flexibel skolgång som möter den enskilda eleven på den nivå som den befinner sig. Vi vill ha individuella studieplaner mycket mer utbrett än vad regeringen föreslår. De fungerar som ett samspel mellan skolan, föräldrarna och eleven.
Vi behöver tydliga uppföljningar som görs så att vi vet vad som ska sättas in för varje elev. Vi behöver också tydliga insatser för de elever som kommer till Sverige och vår skola mitt under grundskoletiden. Satsningar på svenska språket ska göras. Samtidigt måste det finnas en större möjlighet än i dag att kunna läsa till exempel historia eller matematik på sitt hemspråk. För det tredje behöver vi en bättre arbetsmiljö i skolan.
Mår du bra har du också självklart mycket lättare att lära dig. Det behövs fler skolsköterskor och fler kuratorer. Vi behöver vuxna som vågar se och ta tag i situationen när det händer. Vi satsar 100 miljoner på ett program för att utveckla elevers fysiska och psykiska hälsa. Utöver dessa steg satsar vi på och har föreslagit en läs-skriv-matematik-insats på 1,2 miljarder.
Det ska sättas in under elevernas första år så att de lär sig att läsa och skriva och räkna de första åren på grundskolan i stället för de sista. Dessa insatser kommer att stärka och förbättra elevernas möjligheter rejält. Därmed minskar vi också kunskapssegregeringen. Herr talman! I stället för en gymnasieskola som ger alla en ärlig chans har vi fått en skola som stänger dörrar för många.
Den stänger dörrar till jobbet och det livslånga lärandet. Det kan vi tydligt se när vi vet att ungefär en fjärdedel lämnar gymnasieskolan utan slutbetyg. Det individuella programmet har på vissa håll nu till och med blivit det största programmet. För ett par år sedan förfasade sig både vi och skolministern över att det var det tredje näst största och det näst största programmet.
Då skulle verkliga krafttag tas för att vi skulle se att eleverna som kom från grundskolan skulle få en bättre start och kunskap med sig in i gymnasiet. Trots att det numera är det största programmet på vissa håll har vi en lamslagning. Vilka signaler ger det? Det ger signalen till grundskoleeleverna att vi har en skola där det är lättare att misslyckas än att lyckas.
De signalerna kan inte vi och svenska ministrarna för skolan ge till våra grundskoleelever. Att alla ska kunna lyckas är en viktig del i vår syn på gymnasieskolan. Vi har också föreslagit tre inriktningar, tre valbara vägar, för ett nytt gymnasium. Det är ett högskoleförberedande program, ett yrkesförberedande program och en modern lärlingsutbildning.
Alla de tre vägarna ska värderas högt samtidigt som det stärker chansen för eleverna till ett verkligt livslångt lärande. Herr talman! Vi kan inte fortsättningsvis ha en skola som tidigt sorterar ut elever och människor och som segregerar barn som den gör i dag. Skolan är till för att ge eleverna en bra start och en rättvis chans i livet.
Vårt mål är en skola där alla känner att de från början kan lyckas. Vi vill förebygga och ge möjligheter. Vi vill inte laga och lappa i efterhand. Herr talman! Jag står bakom våra yrkanden, men här och nu vill jag yrka bifall till reservation 6 under punkt 4.