KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Jag delar som sagt Bosse Ringholms syn på turistnäringen. Vi är ett land byggt på tung industri, och det ska vi vara glada för. Skogen, malmen och stålet är kärnan i mycket av det vi lever på, och så kommer det också att vara i framtiden. Men det är bra att vi får en växande tjänstesektor.
I en globaliserad värld är det uppenbart att upplevelseindustri och turism kan spela en roll för sysselsättning och välfärd, inte minst i delar av Sverige där varken arbetsmarknad eller ekonomisk utveckling har varit fullt så gynnsamma. Samtidigt ska man komma ihåg att vi talar om ett långvarigt arbete. Den revidering av de här näringsgrenskoderna som vi nu talar om inleddes 2002 och slutfördes till 2007.
En mindre revidering ska nu göras. De större görs med 10-15 års mellanrum. Den mindre revideringen är planerad till 2012, och en större revidering är tänkbar kring 2020. Ett ingångsvärde från svensk sida i det arbetet kan vara att vi kan argumentera för att turistnäringen bör få en bättre beskrivning och en bättre återgivning i den här statistiken.
Det är bra att Bosse Ringholm konstaterar att detta är ett långvarigt arbete, för jag kan ge besked om att vi när arbetet kommer i gång och görs kommer att betona den här typen av faktorer. Det kommer att dröja länge innan vi har gjort några mer betydande framsteg. Sedan avstår jag ifrån att fortsätta debatten om arbetsgivaravgifter i just detta inlägg.
Anders Borg (M):
Jag förstår att Bosse Ringholm känner en oro för att jag inte ska få fullfölja en sådan revidering. Jag hoppas naturligtvis att det ska gå så i valet att vi under 2012 kan återkomma med framsteg i den här frågan. Det kan säkert ligga en poäng i det Bosse Ringholm säger om intentionerna för turistnäringen. Det är naturligtvis en sak som vi ska överväga. Det förefaller naturligt att det här är en av de aspekter som bör vägas in i den revidering av näringslivskoderna som så småningom ska göras.
Anders Borg (M):
Jag tror inte att det nödvändigtvis är så att Marie Engström och jag har olika ideologiska utgångspunkter här. Jag tror snarast att det handlar om olika bedömningar av sakfrågan. Jag ska igen försöka övertyga Marie Engström om att det är ineffektivt att ha ROT-system riktat till ombyggnation av kommunala bostadsprogram. För det första har kommunerna det grundläggande ansvaret för sina egna bostadsprogram.
Det är de som bör sätta reserver åt sidan så att man löpande kan sköta detta. Det faktum att man inte har gjort det är naturligtvis problematiskt, men det ska vi inte nödvändigtvis lösa ut eftersom vi i sådana fall gynnar de bostadsbolag som har misskött sig. Det ligger ett grundläggande moral-hazard-problem i detta.
För det andra är de som renoverar den typ av omfattande flerbostadsprojekt som det här handlar om stora företag där det inte förekommer speciellt mycket svartarbete och där det definitivt inte finns någon gränsdragning till gör-det-själv-verksamhet. Det är väldigt få som byter stammar i flerbostadshus som gör-det-själv-verksamhet.
Dessutom är erfarenheten att den typen av program i huvudsak, till ca 80 procent, skulle landa i att subventionera befintliga, planerade projekt. Jag tycker inte att det ligger någon ideologi i detta. Vi har naturligtvis prövat den typen av förslag för att göra en allsidig beredning av vilka insatser som ska göras i krisen, men det är vår uppfattning att detta är ett synnerligen ineffektivt sätt.
Det förslag som vi har lagt fram har positiva, långsiktiga samhällsekonomiska effekter som minskar kostnaderna för de höga skatter som vi måste ha givet att vi är överens om en omfattande välfärdsstat. Vi har hamnat i den här avvägningen. Vi har gjort en noggrann beredning där vår slutsats är att fakturamodellen ger minsta möjliga krångel. Därmed inte sagt att det är ett okomplicerat eller enkelt system. Det är den bedömning vi har gjort.
Anders Borg (M):
Bosse Ringholm har frågat näringsministern vilka regler som hindrar oppositionen att föreslå egna utgiftstak. Bakgrunden är att Socialdemokraterna i sin budgetmotion föreslår egna, högre, utgiftstak och att näringsministern kritiserat detta och hävdat att Socialdemokraterna inte följer de budgetpolitiska regelverken. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill påminna om syftet med att använda utgiftstak.
Utgiftstaket medför att helheten är utgångspunkten i budgetprocessen och understryker därmed behovet av prioriteringar mellan olika utgifter. Utgiftstaket förebygger att tillfälligt höga inkomster används för att finansiera varaktiga utgifter. Vidare förhindrar utgiftstaket att skatteuttaget stegvis måste höjas till följd av bristfällig utgiftskontroll. Slutligen är utgiftstaket ett medel för att uppnå överskottsmålet i de offentliga finanserna.
Sammantaget är utgiftstaket ett viktigt åtagande som stärker budgetdisciplinen och är därmed en hörnsten i upprätthållandet av en trovärdig ekonomisk politik. Men utgiftstaket är en självpåtagen restriktion och dess värde avgörs av hur det används. Trovärdigheten bygger dels på att utgiftstaket bestäms tre år i förväg, dels på att det inte ändras. Först då binder regeringen sig verkligen vid masten och visar att den värnar om långsiktigheten i de offentliga utgifterna.
Socialdemokraterna aviserar nu att de inte vill skriva under dessa fundamentala normer för att skapa trovärdighet för den ekonomiska politiken. Det gör de genom att föreslå att höja de redan beslutade utgiftstaken för 2009 och 2010. Under förra mandatperioden valde den socialdemokratiska regeringen dessutom att minska antalet år med utgiftstak, och vid regeringsskiftet fanns endast utgiftstak för det kommande året men inte för det därpå följande året. Det fanns inte heller ett beräknat tak för tredje året.
Ett utgiftstak blir inte den fungerande restriktion det är avsett att vara om det höjs för att anpassas till en högre utgiftsnivå. Det har inte heller hänt tidigare att riksdagen beslutat om högre tak. Den politiska viljan att behålla utgiftstakets strama utformning är viktig för trovärdigheten för taket och för det finanspolitiska ramverket. Det politiska stödet är extra viktigt för det svenska ramverket eftersom det i stort är just ett politiskt åtagande och inte ett lagstadgat ramverk.
Det finns inga formella hinder för riksdagen att besluta om ändrade utgiftstak. Det finns inte heller några regler som tvingar regeringen att använda utgiftstak i utgångsläget. Det är frivilligt. Utgiftstaken är ett stöd som står till buds för varje regering som vill föra en ansvarsfull ekonomisk politik. Dagens budgetprocess, där taken är en central del, infördes i slutet av 1990-talet för att förhindra en okontrollerad ökning av statens utgifter som tidigare varit ett problem.
Den centrala politiska frågeställningen handlar inte om regelverket utan om trovärdigheten för den ekonomiska politiken. Att höja ett utgiftstak innebär att restriktionen sätts ur spel, och det är inte tanken med det budgetpolitiska ramverket.
Anders Borg (M):
Jag har inte för vana att fly. Jag har uppfattat att jag har stått kvar här under hela diskussionen. Jag ska gärna försöka komplicera det här lite till. Socialdemokraterna har en historia av att ta stort ansvar för svenska offentliga finanser. Det har jag många gånger påpekat. Allra tydligast var det under åren 1994-1998 eller 1999, då man gjorde denna mycket omfattande budgetsanering. Det var nödvändigt för Sverige.
Det har vi haft mycket stor nytta av därefter, för det är en av grunderna till att vi i dag står lite bättre rustade än andra länder. Vad var kärnan i den här budgetordningen? Vi har inte höjt utgiftstaken. Vi har inte överstigit utgiftstaken. Erik Åsbrink sänkte dem en gång. Vi har sänkt dem en gång. Varje år har vi hållit utgiftstaken. Det är en mycket central del i den ordningen.
Det var en av de saker som Socialdemokraterna under förra regeringsperioden ansträngde sig mycket för att försöka klara av. Fanns det en enda paragraf i budgetlagen som förhindrade att man överskred utgiftstaken, att man helt övergav idén med budgeteringsmarginaler och att man tog bort utgiftsområdena? Nej.
Dels kan riksdagen naturligtvis skriva om budgetlagen, dels är lagen skriven så att den ger regeringen en möjlighet att göra detta åtagande. Detta åtagande har regeringen gjort, och vi har varit mycket tydliga med att det är vår hållning.
Därför är det precis som Lars Ohly understryker i Svenska Dagbladet - jag får väl erkänna att jag då och då läser även den tidningen: "Socialdemokraternas syn på att utgiftstaken kan förändras utifrån vilken politik som ska bedrivas, den stämmer med vår." Socialdemokraterna och Vänsterpartiet har i dag alltså samma syn på utgiftstaken. Så var det inte tidigare. Då ville Vänsterpartiet avskaffa utgiftstaken och Socialdemokraterna ville upprätthålla dem.
Här har vi politiska skiljelinjer. De handlar inte om paragrafer utan om att vi vill få ordning på budgetordningen. Vi har sett till att vi har fått tillbaka de treåriga utgiftstaken, för det ska vara bindande i förhandlingarna att man har en restriktion och att man prövar offentliga utgifter noggrant. Vi har minskat skatteutgifterna. De var 13 miljarder när vi tillträdde. Vi räknar med att de nu är på väg ned till 100 miljoner. Vi har plockat ned en mycket omfattande lånefinansiering, inte minst på infrastruktursidan.
Vi har varje år sett till att vi har marginaler på över 10 miljarder när budgetåret är slut. Det är för att det är viktigt med en god ordning på de offentliga finanserna. Kärnan i vår budgetordning är utgiftstaken, och jag tycker att det är bekymmersamt när Socialdemokraterna försöker bortse från att det är problematiskt att höja dem - inte för att det strider mot någon specifik paragraf utan för att vi under de gångna åren har slitit för att hålla ordning på just detta.
Det har gällt att se till att vi har hållit oss under utgiftstaken och att utgiftstaken upprätthålls. Det tycker jag är en viktig utgångspunkt för en ansvarsfull ekonomisk politik.
Anders Borg (M):
Vi har goda offentliga finanser för att det har funnits ett politiskt ansvarstagande från tidigare regeringar och denna regering och för att vi har en budgetordning med överskottsmål, utgiftstak och budgeteringsmarginaler. De ger en stadga åt processen. Vi hade tidigare kanske Europas sämsta budgetordning, och det bidrog till brister i vår hushållning med offentliga medel.
Finns det något i budgetlagen som hindrar Socialdemokraterna från att överge överskottsmål, flytta utgiftstak, inte sätta utgiftstak eller att inte ha budgeteringsmarginaler? Nej, för det är inte paragraferna som styr budgetordningen, det är den politiska inriktningen. Det är därför vi år efter år kämpar med överskottsmålen, utgiftstaken och budgeteringsmarginalerna. Det är den principiella innebörden av den här diskussionen.
Vi har inte en juridisk diskussion mellan advokat Ringholm och advokat Borg om vilka paragrafer i budgetlagen som är tillämpliga när Socialdemokraterna väcker motioner, utan diskussionen gäller vilken vikt vi vill tillmäta budgetordningen och hur stort ansvar vi vill ta för offentliga finanser. Jag kan bara beklaga att Socialdemokraterna ansluter sig till Vänsterpartiets hållning när det gäller utgiftstaken, om man nu får tro Lars Ohly. Jag kan hoppas att det är Lars Ohlys tolkning snarare än Socialdemokraternas tolkning.
Anders Borg (M):
Britta Rådström har frågat mig hur jag avser att se till att Kronofogdemyndigheten, med fler ärenden och färre personal, ska kunna göra ett bra jobb. Hon har också frågat mig hur jag ser på myndighetens förutsättningar att rekrytera och behålla anställda då arbetstryck och stress skruvas upp och om jag avser att vidta några åtgärder i detta sammanhang. Britta Rådström har slutligen frågat mig vilka rekommendationer jag kan ge till människor som i jobbkrisens spår förlorar sina hem. Jag är medveten om att arbetsbelastningen ökat hos myndigheten till följd av lågkonjunkturen.
Men det är inte bara Kronofogdemyndigheten som drabbas av den rådande konjunkturen. Det statsfinansiella läget är ansträngt. Vi måste agera förståndigt och väga samman alla de behov som nu riktas mot de offentliga finanserna. Frågor om myndighetens anslagsnivå måste därför prövas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. Jag kan därför inte uttala mig och föregripa det arbetet. Jag kan försäkra er om att jag och regeringen noga följer utvecklingen för att på bästa möjliga sätt hantera denna lågkonjunktur.
Anders Borg (M):
Kronofogdemyndigheten utför några av de allra svåraste uppgifterna i ett modernt samhälle. Människor som hamnar hos kronofogden gör det därför att de ofta har betydande problem. Det kan röra sig om konkurser eller arbetslöshet som har lett till ekonomiska bekymmer som slutar hos kronofogden.
Det kan vara baksidan på ett socialt problem eller en ungdomlig oförsiktighet som leder till skuldsättning och som gör att man måste hantera situationen med hjälp av kronofogden. Det kommer nog aldrig att vara så att de medborgare som möter Kronofogdemyndigheten gör det med känslan av att det är en servicemyndighet. Det är en del av det system vi måste ha. Vi måste ha det därför att medborgarna måste fullgöra sina plikter när det gäller att betala sina skatter och räkningar.
Vi måste ha det därför att människor måste agera ekonomiskt ansvarsfullt, men vi måste också se till att det är en verksamhet som drivs på rättssäker grund och med ett sjyst förhållningssätt mot människor som har hamnat på sned i livet. Det här är naturligtvis påfrestande för personalen.
Till bakgrunden hör också att vi har haft en inte fullgod bedömning av kostnader och vinster av den organisationsförändring som har gjorts. Det har visat sig att kostnaderna helt enkelt har blivit större än vad man har räknat med. Till det kommer att vi på det här området, precis som på en del andra, har bekymmer med utveckling av datasystem. Nu ska vi noggrant väga av detta i budgetprocessen. Vi har många myndigheter i Sverige.
De myndigheter som ligger under Finansdepartementet ska inte ha någon förtur i den processen, utan alla myndigheters behov ska ställas och vägas mot varandra. Därför har jag inte anledning att i det här sammanhanget gå in och avsluta den nödvändiga budgetprocessen i förtid, utan vi följer noga problemet. Det ska vägas av mot andra myndigheter. Så småningom ska vi lägga fram en budget och det ska vi göra i höst.
Anders Borg (M):
Det är alldeles självklart att våra statliga myndigheter i ett modernt väl fungerande samhälle spelar en avgörande roll för att system ska fungera väl och för att vårt samhälle ska löpa på smidigt. En av de myndigheterna är Kronofogdemyndigheten.
Som jag konstaterade: Även om det är en viktig myndighet tror jag att det sällan kommer att vara en myndighet som uppskattas av dem som har hamnat i en svår situation och därmed tvingas att gå till Kronofogdemyndigheten, även om jag tror att vi ska vara medvetna om att alternativen till den här typen av system förmodligen skulle vara mer bekymmersamma. Vi har ett relativt sjyst och anständigt sätt i Sverige att förhålla oss till människor som det har gått illa för ekonomiskt, och det ska vi vara glada över och vårda.
Det är klart att vi alla därför uppskattar det tunga arbete som de anställda på Kronofogdemyndigheten gör; det går ju inte att säga någonting annat än det. Men därav följer inte att jag kan säga att vi nu ska ge Kronofogdemyndigheten mer pengar. Här har det skett organisationsförändringar som har haft starka motiv i termer av rättssäkerhet och självständighet. De argumenten kan man naturligtvis ha olika uppfattningar om, men det är ändå det som har legat till grund för detta.
Som så ofta vid organisationsförändringar har man underskattat kostnaderna och överskattat vinsterna i termer av ekonomi. Därtill har vi den eviga plågan att IT-system alltid, förefaller det som, kostar mer än vad man har räknat med och sällan ger de besparingar som man har hoppats på. Vi ska naturligtvis pröva kronofogdens behov med noggrannhet.
Jag följer detta mycket noggrant och nära eftersom det är min myndighet, men det får inte vara så att Finansdepartementets myndigheter får en lättare behandling än andra myndigheter. De ska gå enligt samma turordning och köordning som vi har för alla myndigheter när det gäller en noggrann prövning av offentliga medel, därför att alla offentliga medel måste vägas av och varje krona vi tappar bort är en krona som vi också har förslösat.
Anders Borg (M):
Jag tänkte inte ha en allmän skattedebatt här. Britta Rådström och jag har relativt skilda synpunkter på värdet av skattesänkningar. Jag tror att de har ett stort värde för att få ekonomin att fungera bättre. Britta Rådström delar inte den uppfattningen, och jag har inte någon illusion om att jag i en interpellationsdebatt om kronofogden kommer att övertyga henne om motsatsen. Återigen: Vi ska gärna återkomma till frågan om bilmålvakter som vi ju aktivt arbetar med.
Men kärnan i den här interpellationen är vad vi ska göra för att hjälpa Kronofogdemyndigheten, och jag måste där hålla fast vid min väldigt tydliga linje att Finansdepartementets myndigheter har samma rättigheter och skyldigheter som andra myndigheter. Jag som minister kan aldrig vara trovärdig i min hantering av andra ministrars myndigheter om jag inte är noggrann i prövningen av mina egna. För mig är det alltså en självklarhet att jag inte ska agera med partsintresse för dessa myndigheter, utan jag ska agera så att vi får en god prövning av alla behov.
Det är uppenbart som Britta Rådström väl påpekar och väl argumenterar för så att Kronofogdemyndigheten har stora utmaningar framför sig i dessa svåra tider.
Anders Borg (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta med anledning av Finanspolitiska rådets förslag. Monica Green har ställt en liknande fråga. Finanspolitiska rådet ställer sig i allt väsentligt bakom inriktningen på regeringens politik. Rådet konstaterar också att inriktningen på politiken är expansiv. Även om skillnaden mellan regeringens och rådets syn alltså inte är så stor gör rådet en annan bedömning än regeringen när det gäller avvägningen mellan å ena sidan behovet av ytterligare stimulanser och å andra sidan sunda och uthålliga offentliga finanser.
De offentliga finanserna har snabbt och oväntat försvagats mycket kraftigt. I vårpropositionen räknar regeringen till exempel med 160 miljarder kronor i lägre skatteintäkter 2009 och 225 miljarder kronor lägre för 2010 jämfört med för bara ett år sedan. De offentliga finanserna är alltjämt mycket osäkra.
Ytterligare budgetförsvagande reformer utöver regeringens redan mycket omfattande åtgärder i linje med rådets förslag skulle kunna riskera att försvaga Sveriges förmåga att möta kommande nedgångar i krisens kölvatten. Förslagen skulle också kunna riskera att framtvinga nedskärningar och skattehöjningar för att åter nå balans i de offentliga finanserna. Detta är en väg som jag inte är villig att gå in på i det här läget.
Självklart följer regeringen utvecklingen noga och kommer i ljuset av det offentligfinansiella läget kontinuerligt att ompröva behovet av ytterligare åtgärder.
Anders Borg (M):
Hans Olsson har frågat mig när, enligt mina intentioner, propositionen om personalliggare och oannonserade kontrollbesök beräknas komma och om jag avser att ge besked om vad det är som hakat upp sig i beredningsprocessen samt vilka andra åtgärder mot det inhemska skattefusket jag förbereder och om Socialdemokraterna kan förvänta sig mitt stöd för de förslag som de fört fram i opposition. Låt mig inleda med att säga att vi har funnit att vissa förslag som den förra regeringen framförde var värda att fortsätta att driva.
Det har vi också gjort med reglerna om personalliggare i restauranger och hos frisörer. Enligt Skatteverket har det förslaget varit framgångsrikt. Vi har också fört vidare förslaget om omvänd skattskyldighet för moms i byggsektorn. Vidare har vi, efter en viss modifiering, gått vidare med idén om certifierade kassaregister i kontantbranschen.
Ytterligare exempel på våra åtgärder är de propositioner som nu behandlas i riksdagen, där vi bland annat föreslår åtgärder för att förhindra skatteplanering med så kallade räntesnurror eller genom att förpacka fastigheter i handelsbolag, det som kallas Pandoras ask. Räntesnurrorna beräknades enligt Skatteverket medföra ett minskat skatteuttag med ca 7 miljarder kronor om året.
Pandoras ask-transaktionerna beräknades för taxeringsåren 2005-2007 uppgå till 54 miljarder kronor i förluster på handelsbolagsandelar och ytterligare 6,7 miljarder kronor för nedskrivning av lagerandelar. På det internationella planet har vi just tecknat avtal om informationsutbyte med Guernsey och Jersey. Vi har agerat kraftfullt mot orsakerna till skattefusket. Genom att införa avdragsrätt för hushållstjänster har vi gjort det möjligt för en ny sektor i ekonomin att bedriva sin verksamhet vitt.
Vi har infört jobbskatteavdrag som ett led i att få rimlig beskattning på arbetsinkomsterna. Vi har tagit bort förmögenhetsskatten, som var konstruerad så att de förmögnaste undantogs från skatten medan vanliga inkomsttagare som äger sin bostad ofta var de som drabbades. Först när samhällsmedborgarna anser att beskattningen är rimlig kan vi förvänta oss att acceptansen för skattesystemet ökar och skatteundandragandet minskar. Det är några av de åtgärder vi vidtagit mot skattefusket.
När det gäller en eventuell utvidgning av systemet med personalliggare och oannonserade kontrollbesök har Finansdepartementet tillsatt en utredare för att utvärdera systemet och se om och i så fall hur det bör utvidgas. Uppdraget ska redovisas i september nästa år.
Anders Borg (M):
Många från svenskt näringslivs sida hävdar att vi har ett mycket dåligt näringslivsklimat i Sverige och att svenska företagare tillhör de sämst ställda i samhället. Jag delar inte den hållningen. Jag tror att många företagare, inte minst några av stora vinstgivande bolag, har det relativt gott ställt. Jag vill påtala att det vi har gjort med ränteavdrag och Pandoras ask är de mest kraftfulla åtgärder som har gjorts under de senaste tio åren för att strama upp skattebaserna.
Det handlar om sammantaget strax under 1⁄2 procent av bnp. Det är ett mycket viktigt steg för att hålla det svenska skattesystemet i gott trim och konkurrenskraftigt internationellt. Däremot är det naturligtvis så att vi jobbar med flera strategier. Stramare regler är bra. Pandoras ask är ett typexempel på det. Ränteavdragen är också ett bra exempel. Det finns ytterligare åtgärder att göra. Vi ska gå vidare i arbetet med skatteavtal.
Inte minst efter Guernsey och Jersey har vi lärt oss att det här finns ytterligare steg att ta tillsammans med de nordiska länderna. EU har ett viktigt arbete kring sparandedirektiven, som ska föras vidare, så att vi får god ordning på detta. Men det handlar inte bara om stramare regler. Det handlar också om att göra skatter rimliga, så att de betalas. Det kan inte Hans Olsson vara helt främmande för.
Jag har starka minnen av att det när man avskaffade arvs- och gåvoskatten från Socialdemokraternas sida var godtyckligheten i tillämpningen av den och risken att man skulle undandra den och att det skulle leda till skatteplanering som var argumenten för att göra detta. Precis på samma sätt är det när vi tar bort arbetsgivaravgifterna för unga människor. Det tror jag kommer att bidra till att många unga människor slipper börja sitt arbetsliv med extraknäck där lönen betalas ur kaffekassan.
Det blir riktig lön med riktig skatt, riktiga sociala rättigheter och trygga villkor. Precis på samma sätt fungerar naturligtvis jobbavdraget. Det tredje benet ska naturligtvis vara enklare regler. Det ska vara strama regler, låga skatter och lätt att göra rätt. Även där har vi gjort en del insatser. Det har vi säkert också anledning att gå vidare med. Det går inte att bara säga att det handlar om att strama åt regelverk.
Vi måste göra skattesystemet gynnsammare, effektivare och stramare, så att vi kan vårda våra skattebaser och svensk ekonomis konkurrenskraft.