KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Andersson (M):
Jag vill tacka Börje för hans inlägg i debatten. Jag instämmer till stor del i Börjes uppfattning, men inte allt. Det handlar ju i slutändan faktiskt om vilka värderingar som man har i fråga om kvinnor. Då spelar det ingen roll om man har en vårdcentral som granne eller inte. När det gäller vårdcentraler får vi ta en annan debatt. Jag tror inte riktigt att det som Börje säger stämmer, att de har minskat i antal just i västerort.
Börje, jag bor också i en förort. Men där har det varit en helt annan utveckling än i de förorter som vi pratar om i dag. Det här med signaler från stat och kommun är väldigt viktigt. Vilka signaler ger vi till kvinnorna, till brottslingarna och till kvinnoförtryckarna?
Jag kan också undra hur regeringen agerade i fråga om FN:s kvinnokommission. Man röstade inte nej fick vi reda på i dag. Man lade kanske ned rösten eller också röstade man ja till Saudiarabien. Vilka signaler ger det, om man nu utmålar sig som en feministisk regering? Vad kan Saudiarabien tillföra i kvinnofrågan? Som vi alla vet kan kvinnor i Saudiarabien inte göra någonting utan mannens samtycke.
Hon kan inte studera, hon kan inte få hälsovård, hon kan inte gifta sig och inte heller driva företag. De signaler som myndigheter sänder till invånarna är extremt viktiga. Jag undrar: Hur är det möjligt att en feministisk regering kan agera på ett sådant sätt?
En annan signal är när man som passpolis företräder staten, och man jobbar åt staten, då ska man ju kunna skaka hand med alla. Det gäller både kvinnor och män som arbetar för en demokratisk arbetsgivare. I Sverige är vi lika värda oavsett kön. Religion är en privat sak. Och det ska inte återspegla sig i tjänsteutövningen.
Jag förstår inte att staten som arbetsgivare kan acceptera detta. Att tro att det handlar om tolerans att acceptera skilda badtider för kvinnor och män ger också motsatta signaler. Såvitt jag förstår har Stockholm gått åt helt fel håll här. I så fall accepterar man männens unkna värderingar om att det handlar om att skydda männen från en frestelse.
I Sverige ska en kvinna kunna gå lättklädd utan att det handlar om en invit. Här är vi fria, och det ska vi fortsätta att vara. Det tänker jag kämpa för, herr talman! Häromdagen var jag på ett seminarium om hedersrelaterat våld. Då kom det fram exempel på familjer som inte ville att en man som jobbar på förskolan skulle byta blöjor på deras gosse. De ansåg att en kvinna skulle göra det.
Det kom också fram att en gosse inte fick leka med flickor i förskolan. Herr talman! Personligen tycker att det är horribelt att den frågan ens kommer upp. Då är det viktigt att personalen och förskoleledningen känner sig trygga med att alla ska behandlas lika och våga stå emot sådana förfrågningar. Bor man i Sverige och nyttjar skattefinansierade tjänster får man anpassa sig till sitt nya land. Så är det bara.
Kvinnor ska få klä sig som de vill i hela Sverige, och det gäller även i Rinkeby, i Tensta eller i Fittja.
Erik Andersson (M):
Nu måste jag prata väldigt fort eftersom jag bara har två minuter på mig. Ändå röstade Sverige ja till Saudiarabien, eller så lade vi ned vår röst. Det vet vi inte. Vi har ingen aning, även om ministern står här och säger hur viktiga de här frågorna är. När det gäller Sverigedemokraterna kan jag bara säga att de första som använde sig av dem i Sveriges riksdag var Socialdemokraterna, som såg till att 100 000 löntagare fick höjd skatt.
Det var ni som använde er av Sverigedemokraterna. Vilka förslag tänker ni i så fall anamma från Sverigedemokraterna? Övrigt får Sverigedemokraterna svara på. Det finns väl inget område där stat och kommun öser ned så himla mycket pengar som i skolor och fritidsgårdar i våra utanförskapsområden och förorter. Ändå ser det ut som det gör.
Det är alltså ingen pengafråga utan en fråga som handlar om engagemang och värderingar. Vi vet alla hur Sverige byggdes upp för ungefär hundra år sedan. Vi hade föreningar, civilsamhället byggdes upp underifrån och man utbildade varandra.
I dessa utsatta förorter krävs en kvinnokamp som kommer underifrån så att kvinnor också vågar stå upp för det som är rätt och riktigt och inte känner sig bortglömda och förtryckta. Vi behöver en kvinnokamp som kommer underifrån, och det är jag beredd att vara med och hjälpa till med.
Från moderat håll har vi drivit frågor som obligatorisk samhällsorientering, och vi har också förespråkat exempelvis hembesök från socialtjänsten bland annat för att fånga upp kvinnor som lever på försörjningsstöd. Det är väldigt viktigt. Det är inte ovanligt att männen hindrar dessa kvinnor från att gå på en utbildning eller någon aktivitet.
Erik Andersson (M):
Som herr talmannen vet är jämställdhetsfrågan en fråga som berör mig mycket och något som jag kämpar hårt för. I grund och botten handlar det om att vi inte tar vara på de resurser vi har i Sverige. Det är essensen av hela problematiken. Då får man titta bakåt i historien. Det är ganska bra att göra det ibland för att ta reda på varför det ser ut som det gör i dag.
I mångt och mycket handlar det om utbildning. För 20-30 år sedan utbildade sig kvinnor inte i lika hög utsträckning som män. Men det här börjar ändras, så det är nu nästan fler kvinnor som utbildar sig. Problemet är att vi också måste locka kvinnor till de tekniska utbildningarna.
Om man jämför andelen kvinnor som utbildade sig för 20-30 år sedan och andelen kvinnor i styrelser ser man att de är ganska lika. Man vill gärna ha människor som har kunskap i en styrelse. Då är utbildning en del.
Om man tittar på utbildning då och utbildning sedan och hur styrelserna ser ut är det alltså ganska lika, och det här är med andra ord en fråga som kommer att lösa sig ju mer kvinnor utbildar sig för att på så sätt också kunna anpassas till näringslivet. Vi har en feministisk regering som säger att man har 32 procent kvinnliga vd:ar i statens bolag. Det är ju helt uselt egentligen.
32 procent! Jag skulle förvänta mig att den här feministiska regeringen sa att den hade i alla fall minst 50 procent kvinnliga vd:ar. Vad tänker ni göra åt det? Isabella Hökmark var inne på det här med RUT. Regeringen säger att man vill öka jämställdheten på en rad områden.
Men sedan motarbetar man samma sak på andra sidan. Just RUT-reformen har inneburit att många fler kvinnor har kunnat arbeta mer - tyvärr är det fortfarande så att de allra flesta kvinnor har hand om hemarbetet, och där kunde man ju önska att männen skulle ta mer ansvar - och det har regeringen försämrat i RUT-reformen.
Det har också inneburit att vi har fått väldigt många fler kvinnliga företagare. Vi måste få fler kvinnliga företagare i det här landet om vi ska lyckas med de jämställdhetspolitiska målen. Men att vara företagare i Sverige är inte heller lätt. Där motarbetas alla, inte bara kvinnor.
Det finns alltså många hinder som regeringen sätter upp mot att det ska bli fler kvinnor, och sedan kommer lösningen med en tvingande lagstiftning, möjligtvis, om kvotering. Man ska också inrätta en ny myndighet som ska övervaka allt detta. Det är inte rätt sätt att angripa problemet. Vi måste se vilka hindren är för att få fler kvinnor i styrelser exempelvis.
Det är märkligt att såväl USA som Italien och Schweiz har fler kvinnliga ledare - företagsledare och chefer - än vad Sverige har. Man kan undra vad det beror på.
Erik Andersson (M):
Det är jättebra att man visar tydligt vad man anser i en debatt. Det hedrar statsrådet. Men jag tror att statsrådet har missat att det som kan leda till förändringar inte enbart handlar om tvång.
Det handlar också om värderingar och värderingsförskjutningar i samhället, det handlar om goda exempel och det handlar om att män vill vara mer med sina barn. Så är det. Det kan vi inte blunda för. Man kan gå till sitt lilla lokalsamhälle och titta. Mina vänner är alltid med sina barn. Det är inget konstigt i dag.
Förut var det kanske märkligt att en man skulle vara hemma med sitt sjuka barn, men det är det inte längre. Vi har visserligen mycket att göra på området. Men det handlar inte bara om tvång. Det handlar om värderingsförskjutningar i samhället. Statsrådet kan fortfarande inte komma ifrån att det aldrig har satsats så mycket på jämställdhet som under alliansregeringen.
Inte en enda socialdemokratisk regering har kunnat visa på mer satsningar på jämställdhet än vad alliansregeringen satsade under sina åtta år. Med tanke på Socialdemokraternas rötter i exempelvis fackföreningsrörelsen är det nästan pinsamt att till exempel Byggnads har 100 procent män i styrelsen. Det är pinsamt, om man står för en jämställdhetspolitik.
LO sitter till och med i Socialdemokraternas verkställande utskott och är med och bestämmer. Ändå kan de inte föregå med gott exempel när det gäller att öka jämställdheten. Nej, de privata bolagen ska först tvingas, men inte fackföreningarna. Det tycker jag är uselt, herr talman.
Erik Andersson (M):
Ingen blir givetvis gladare än jag om uppgifterna som har framkommit i TV4 inte är korrekta. I så fall borde TV4 gå ut med en dementi så att det inte blir fake news, som är så populärt nuförtiden med nya ord.
Jag delar justitie- och migrationsministerns uppfattning att saker och ting ska ske på ett korrekt sätt och att man vidtar olika åtgärder för att det ska bli så korrekt som möjligt, att det exempelvis är rätt person som står framför mig. Det är bra i olika sammanhang. Jag tänkte på olovlig identitetsanvändning som nu kommer.
Det är straffbart att nyttja någon annans identitet. Men kommer det även att bli straffbart att hitta på en ny identitet som inte finns? Vi kan alltid stå och diskutera vad den tidigare regeringen gjorde och vad den nuvarande regeringen gör.
Nu försöker jag få ett konstruktivt samtal för att vi ska kunna förbättra reglerna så att saker och ting ska fungera. Då tjänar ingen på pajkastning. Om man tänker på hur det var 2010 kanske inte problemet var lika omfattande som det är i dag med tanke på det som har hänt sedan 2015.
Erik Andersson (M):
Jag får väl återkomma och granska uppgifterna som du kommer med att vi inte gjorde någonting. Det betvivlar jag skarpt. Vi kan också fråga: Uttryckte då den socialdemokratiska oppositionen att man skulle göra någonting, eller röstade ni emot de förslag som lades fram av regeringen? Det kan jag inte svara på, för jag satt inte i riksdagen då. Jag får återkomma i den frågan. Vi kan fortsätta att slå på varandra. Nu har jag konstaterat att det finns ett problem, och det måste åtgärdas.
Hela systemet bygger på tillit och att det ska vara rätt och riktigt. I grunden handlar det om välfärdsstatens väl och ve. En krona som går ut felaktigt i bidrag är en krona som vi hade kunnat lägga på polis, skola eller sjukvården. Det är extremt viktiga frågor. Herr talman!
Om jag förstått justitie- och migrationsministern rätt har TV4 haft fel i sitt nyhetsinslag om att 35 procent av de asylsökande registrerar olika personuppgifter hos olika myndigheter. Då får vi väl hoppas att TV4 går ut med en dementi om att de har haft fel. Annars är det fake news.
Jag återkommer helt enkelt, herr talman, när jag har fått granska exakt vad den borgerliga regeringen har gjort och hur Socialdemokraterna har röstat. Jag tvivlar på att Socialdemokraterna är så förträffliga som justitie och migrationsministern står och säger i talarstolen.
Erik Andersson (M):
Ibland när man hör representanter för partier på vänsterkanten känns det nästan som att jämställhet skulle vara en vänsterfråga, men det är det inte. Vi tycker precis som alla andra att jämställdhet är en viktig fråga. Det är en frihetsfråga, som jag ser det, att var och en får utveckla sitt liv och bli precis det de vill utan att bli förhindrade av någon norm eller kultur. När vi talar om satsningarna som gjordes under alliansregeringen kan jag upprepa att det aldrig har satsats så mycket på jämställdhet som det gjordes under de åren.
Det är möjligt att den nuvarande regeringen tycker att är en lite jobbig situation att Alliansen satsade mer på jämställdhet än vad någonsin någon socialdemokratisk regering har gjort i mannaminne. Mäns våld mot kvinnor är ett problem delvis för att det finns ett stort mörkertal. Förhoppningsvis är det fler som anmäler de brotten nu med tanke på de satsningar som har gjorts.
Men om man inrättar en jämställdhetsmyndighet kan risken bli att man förskjuter alla jämställdhetsfrågor till den jämställdhetsmyndigheten och att inte de andra myndigheterna arbetar just med jämställdhetsfrågan. Det är ju precis som arbetsmiljöfrågorna. Dem måste var och en arbeta med på sin arbetsplats, och det gäller jämställdheten också. Var och en måste ständigt arbeta med jämställdheten, varje dag och varje timme.
Det kan man inte bara skjuta över till en annan myndighet. Jag menar att lösningen inte är att inrätta en ny myndighet för att komma åt jämställdhetsproblemen i Sverige. Där tror jag alltså att regeringen är helt fel ute. Det krävs så mycket mer än en myndighet. I det här fallet, när det gäller nyanlända exempelvis, krävs det utbildning, och då är det viktigt att den är obligatorisk och inte bara erbjuds.
Man ska säkerställa att män och kvinnor går dit och får ta till sig de kunskaper, normer och regler som gäller i Sverige, herr talman.
Erik Andersson (M):
Sverige befinner sig i en högkonjunktur, och alla som kan arbeta ska arbeta. Vi måste öka antalet arbetade timmar i ekonomin för att klara välfärden och i förlängningen de framtida pensionerna. I detta läge kommer Socialdemokraterna dragandes med en utredning om friår, eller alterneringsår som de nu kallar det. Man ska få betalt för att inte jobba.
Det blir även svårt att ersätta dem som går på friår med annan arbetskraft som kan ta deras arbete under ett år. Det råder brist på kompetens inom flera yrken. Och det blir inte bättre med ett friår, i synnerhet inte efter att S-regeringen höjer skatten för många vanliga yrkesgrupper. Det blir fler som får betala statlig skatt, vilket gör att det lönar sig mindre att jobba mer.
Totalt sett minskar antalet arbetade timmar i ekonomin. Fler kvinnor är i dag borta från jobbet på grund av psykisk ohälsa än på grund av fysiska besvär, och för män är psykisk ohälsa en lika vanlig sjukskrivningsorsak som fysisk ohälsa. Det grundar sig till stor del i bristande ledarskap hos offentliga arbetsgivare.
Moderaterna har lagt resurser på att man ska kunna kontrollera de arbetsplatser som sticker ut särskilt när det gäller psykisk ohälsa. Vi lägger till och med mer pengar på Arbetsmiljöverket än regeringen för detta ändamål när det gäller psykisk ohälsa men även totalt. Om syftet är att komma åt sjukskrivningar, i synnerhet för sjukskrivningar på grund av psykisk ohälsa, kommer ett friår inte att vara lösningen.
Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering skrev i sin utvärdering av friåret att det inte finns något mätbart stöd för att ett friår reducerar framtida sjukfrånvaro, varken i fråga om antalet sjukfrånvarotillfällen eller i fråga om antalet sjukfrånvarodagar. Däremot påskyndade det människors pensionsbeslut. Personer som tog ett friår tenderar att gå i pension tidigare.
Det finns inte heller någon större entusiasm från de egna socialdemokratiska leden. Då tänker jag mest på facken. Kommunals ordförande blev förvånad över att beslutet kommer nu när man ska lägga full kraft och energi på att fler ska kunna få jobba i välfärdssektorn, eftersom välfärdssektorn skriker efter arbetskraft, som ministern säkert känner till. Kommunal förstår inte heller hur det ska fungera i praktiken när det är en sådan arbetskraftsbrist i dag.
Jag delar Kommunals uppfattning just på denna punkt. Även TCO:s ordförande är tveksam till alterneringsår, eller friår, och om det är rätt modell att införa i dag. Detta är ytterligare ett märkligt förslag från socialdemokratin som ligger helt fel i tiden, och det fyller ingen funktion.
Det bidrar inte till att öka antalet arbetade timmar, det dränerar arbetskraften på kompetens och det beräknas kosta 2 miljarder kronor. 1 miljon människor befinner sig i utanförskap och bidragsberoende. Det vore bättre att lägga energi på att dessa människor kommer i arbete än att regeringen lägger energi på att människor ska vara lediga.
Hur kan ett alterneringsår, eller friår, bidra till att minska den kompetensbrist som vi har på svensk arbetsmarknad? Vi får höra vad ministern svarar.
Erik Andersson (M):
Antalet arbetade timmar kan knappast öka i en framtid där man har ett alterneringsår eller ett friår. Det innebär nämligen att människor får lön för att inte arbeta, även om det sker i en sorts omställning. Omställningen är ju redan i dag individens ansvar, som jag ser det.
Jag vet inte om ministern själv tror på detta, men om man låter den tidigare partisekreteraren för Miljöpartiet - ett parti som har gått till val på att återinföra friåret - utreda frågan finns det ju en risk att det redan är givet vilket svar utredningen kommer att komma fram till. Jag kan slå vad om att den kommer fram till att det vore jättebra att införa detta.
Förhoppningsvis kommer ministern att rata förslaget, för det känns inte riktigt som att ministern själv tycker att det är särskilt bra. Varför ska skattebetalarna stå för 2 miljarder kronor för något som är människors ansvar? Varför ska staten gå in och ta ansvar för enskilda individer under ett alterneringsår? Frågan är också vilka detta kommer att gälla. Hur gör man urvalsprocessen?
Ska alla som känner för att få ett alterneringsår för att pröva på något annat få det, eller blir det bara ett fåtal väl valda personer? Det känns inte som att utredningen kommer att vara vare sig objektiv eller opartisk. En annan fråga är också hur man ska kunna ersätta de personer ministern tar upp - de som känner att de kanske måste orka hela arbetslivet.
Många av dem jobbar inom vården, exempelvis som sjuksköterskor. Hur ska man kunna ersätta dem när det finns en sådan brist på sjuksköterskor i dag i de kvalificerade yrkena? Likaså kan vi ta skolan eller polisen som exempel. Det blir väldigt svårt att ersätta en person som har en yrkesutbildning - eller en utbildning över huvud taget.
Detta är ett galet förslag, herr talman, eller snarare en galen utredning som kanske blir ett förslag. Det är endast slöseri med skattebetalarnas pengar.
Erik Andersson (M):
Jag förstår att ministern säger sig ha stort förtroende för den utredare man har tillsatt. Men om man vill ha en objektiv, opartisk utredning, varför tillsätter man då en person som är medlem i ett parti som har gått till val på att återinföra friåret? Då känns det ju som att det redan är givet vilket svar utredningen kommer att komma fram till.
Jag kan slå vad med ministern om att utredningen kommer att komma fram till att detta är ett jättebra förslag; jag ser ingen annan möjlighet. På tal om arbetsmiljön är den psykosociala arbetsmiljön desto viktigare att titta på. Här har arbetsgivaren ett ansvar, och även arbetstagarna har givetvis ett ansvar.
Man har ju ett gemensamt ansvar för hur stämningen är på jobbet. När det gäller den psykosociala arbetsmiljön grundar sig mycket på organisation och vilka chefer man har. Ledarskapet är en viktig faktor, och där brister tyvärr en hel del offentliga arbetsgivare.
Vi kan se i de olika siffrorna att det oftast är de offentliga arbetsgivarna som sticker ut när det gäller sjukskrivningar med psykosociala orsaker. Herr talman! Jag anser att man inte ens behöver utreda den här frågan. Det kommer att bli ett enormt slöseri med skattebetalarnas pengar. Nu visste ministern inte vem som skulle betala, men det är alltid någon annan som får betala - och "någon annan" är alltid svenska folket.
Detta kommer inte att leda till någon nytta. Det är märkligt, herr talman, hur ett arbetareparti har blivit ett bidrags- och skattehöjarparti.
Erik Andersson (M):
Jag vill börja med att önska ministern en glad sommar. Detta är med största sannolikhet min sista interpellationsdebatt med ministern under det här riksdagsåret. Jag tycker att ministern har jobbat på bra men, givetvis, i fel riktning. Herr talman! Vi befinner oss i en märklig situation. Trots en högkonjunktur ökar antalet arbetslösa som är inskrivna på Arbetsförmedlingen för andra månaden i rad.
Jobbklyftan mellan inrikes och utrikes födda ökar. Arbetsförmedlingen själva kallar det ett trendbrott. Samtidigt minskar andelen långtidsarbetslösa som får någon sorts aktivitet från Arbetsförmedlingen.
Den rödgröna regeringen är mycket längre ifrån målet om EU:s lägsta arbetslöshet nu än när den tillträdde, samtidigt som vi befinner oss i en högkonjunktur. Antalet arbetslösa uppgår nu till 352 856 personer - 352 856 personer.
De åtgärder som ministern presenterat har knappt gjort någon nytta för dessa personer. Av 32 000 utlovade traineetjänster blev det 473. Av 20 000 utlovade extratjänster blev det 3 713.
Av 13 000 utlovade utbildningskontrakt blev det endast 2 555. Av 5 000 beredskapsjobb blev det 495. Det enda som regeringen har lyckats med när det gäller dessa åtgärder är att uppnå siffran vad gäller beredskapsjobb, för man hade endast utlovat 500 sådana under 2017.
Det sammantagna betyget för regeringen är icke godkänt eller, om man ska tala i betygstermer, ett stort F. Det är väldigt riskabelt att antalet arbetslösa ökar i en högkonjunktur.
När lågkonjunkturen kommer - vilket den kommer att göra någon gång, frågan är bara när - blir det ännu svårare för dessa människor att komma in på arbetsmarknaden. Här har regeringen ett stort ansvar. Bakom varje siffra finns en människa, och det är en människa som inget hellre vill än att ha ett jobb att gå till.
Erik Andersson (M):
Jag måste säga att Socialdemokraterna har haft turen att regera under en högkonjunktur, och vi är i och för sig alla glada för att det går bra för Sverige. Det går bra för våra företag. De insatser som företagen gör genom att anställa människor är vi alla glada över, och de är bra för Sverige.
Men det går mindre bra med de insatser som regeringen gör för att minska arbetslösheten. Sammantaget kan man säga att det är företagen, oavsett regeringens politik, som ser till att anställa och att arbetslösheten sjunker. Men då har vi problemet med de långtidsarbetslösa.
Det stora problemet är att om de inte kommer in i jobb nu kommer de knappast att komma in i jobb när det blir en lågkonjunktur. Ministern talade om krav, och det var efterlängtat. Äntligen är det kravlösa samhället över. Jag håller med dig om att krav är bra och att krav ska ställas, för utan krav blir det ingen åtgärd.
Moderaterna har två tydliga jobbmål. Vi vill börja med att halvera jobbklyftan mellan inrikes och utrikes födda och att en halv miljon nya jobb skapas till 2025.
Vi vill göra om Arbetsförmedlingen så att den blir mer som en kontrollmyndighet, medan jobben ska förmedlas av dem som är experter på det, och, fru minister, inte som tidigare när det handlade om jobbcoacherna, utan det här ska ge bättre resultat. Det ska vara en bidragsform för olika anställningar. Vi vill göra det enkelt för arbetsgivarna.
Då tänker jag främst på företagen, för det är ju de som skapar jobben. Är man företagare har man inte tid med överbyråkrati. Det måste vara lätt att göra rätt. Jag har träffat många företagare som har haft kontakt med Arbetsförmedlingen och har kunnat tänka sig att anställa någon som har något bidrag.
Men det är så himla överbyråkratiskt, fru minister, så till slut tröttnar företagarna, tyvärr, på att ha kontakt med Arbetsförmedlingen. Det är tråkigt, för det är ju företagen som skapar jobb.
Givetvis är vi alla glada över att vi har en högkonjunktur, men tyvärr ser vi att regeringen höjer skatterna på jobb eller väljer att slänga ut viktiga företag ur landet, som Nordea. Bostäder är också en viktig del om man ska få jobb någonstans.
Man gör det dyrare att bygga hyresrätter genom försämringar av ränteavdragen, och man gör det dyrare att bo på landsbygden - jag tänker då främst på flygskatten. Det är tur att regeringen regerar i en högkonjunktur, för annars hade det gått väldigt illa för landet, herr talman.