Lars Beckman (M):
I den fina svenska demokratin har vi yttrandefrihet. Vi har åsiktsfrihet. Jag har som medborgare rätt att kritisera myndigheter. Jag har rätt att skriva böcker. Jag har rätt att vara djupt kritisk till en förd politik. Jag har rätt att vara djupt kritisk till hur myndigheter agerar. Jag har som medborgare rätt att håna, om jag gör det på ett lite fint sätt.
Jag tackar statsrådet för svaret. Denna interpellation skrev jag efter att vi hade haft ett rundabordssamtal i Vallsta i Hälsingland. Det ligger norr om Dalälven, mitt i Hälsingland. Där har man stora problem nu med bland annat en vargflock på 14 individer som rör sig på ett begränsat område. Fru talman! I Gävleborg finns 90 av Sveriges inventerade vargar. Det kom faktiskt en siffra i dag om att man har hittat 329 vargar.
Jag har rätt att vara aktiv i samhällsdebatten. Jag har rätt att göra detta utan risk för repressalier. Så är det i den fina svenska rättsstaten, som vi ska vara stolta över.
Inventeringen fortsätter två tre veckor till, så vi vet inte exakt hur många vargar det finns. Men det är i alla fall mer än 329. Vid detta rundabordssamtal tog företagare upp ett reellt problem, och det är detta som jag har skrivit en interpellation om. På detta möte var bland andra Karl-Erik Olsson med. Han är skogsförvaltare i Galven och har jobbat i skogen hela sitt liv. Han utför ensamarbete i skogen, där det är dålig mobiltelefontäckning.
Vi har som förtroendevalda ett ansvar att se till att enskilda medborgare inte ens får en misstanke om att de utsätts för repressalier av staten på grund av att de uttryckt starka uppfattningar i en fråga, på grund av att de har starka uppfattningar. Denna rätt ska vi alla slåss för i alla sammanhang. När det gäller den rätten ska vi vara stolta över det svenska samhället.
Han har kontaktat Arbetsmiljöverket och frågat hur han ska kunna skydda sig. Det är lite komplicerat när det är en enmansföretagare. Då har man naturligtvis ett arbetsmiljöansvar för sig själv. På detta möte deltog även andra företagare som har anställda. De har gjort en riskanalys, tagit sitt ansvar som arbetsgivare - precis som statsrådet talar om - och bedömt risken.
Av samma anledning vill vi inte att en inrikesminister i något avseende ska kunna påverka rättstillämpningen i enskilda fall. Så är det i diktaturliknande stater. Men det är viktigt att vi är vaksamma och att vi som är förtroendevalda ser till att vi värnar rätten och möjligheten för enskilda att utöva sin yttrandefrihet och åsiktsfrihet.
Men sedan tar det stopp. I denna riskanalys ingår det att det är farligt med ensamarbete när det är så många rovdjur på en begränsad yta. Vad ska man då som arbetsgivare göra? Det är detta som jag har frågat ministern om. Det korta svaret från ministern är då: "Den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats."
Man ska inte ens riskera att få sitta i häkte i en månad för uppfattningar som man har haft, till exempel. Jag har ingen aning om det nu är så. Men jag noterar att det finns fall i Sverige där någon har suttit häktad under väldigt lång tid, när polisen har en version och åklagaren har en annan och de två versionerna helt enkelt inte är kompatibla. Låt oss värna rättssäkerheten i Sverige! Tack för en bra debatt!
Men det hjälper inte den kvinnliga företagaren med anställda då det finns ett reellt hot att en incident med en varg kan inträffa. Det är på allvar. Det är inget upplevt hot, utan det är en riskfylld situation. I detta läge måste man fundera. I detta sammanhang är det uppenbarligen två lagstiftningar som står mot varandra. Det är den lagstiftning som tillkom efter beslut om rovdjurspropositionen.
Vi moderater sa då att vi inte kan ha så mycket varg på en begränsad yta. Vi måste skjuta av antalet individer i Sverige så att det blir 170. Då blir det ett helt annat rovdjurstryck. Men det är även arbetsmiljölagstiftningen, det vill säga: Hur ska jag som företagare kunna ta ansvar för mina anställda? Jag hade ett långt samtal med en företagare som frågade: Vad ska vi göra?
Jag kan inte ens skicka med en jägare som ska stå och vakta min personal, eftersom det inte är säkert att jägaren får skjuta. Där måste regeringen ändå ta ett ansvar för arbetsmiljön. Och jag skulle uppskatta om ministern kunde rådgöra med landsbygdsministern och ta ett samlat grepp om dessa frågor, som gör att de anställda kan känna trygghet och att arbetsgivaren kan ta sitt arbetsmiljöansvar.
En rektor på en skola i Kilafors löste det genom att förbjuda utflykter. Hon säger att hon inte kan ta ansvar vare sig för barnen för eller medarbetarna. I Kilafors får barnen alltså inte gå på skogsutflykt, eftersom man upplever att risken är så stor. Hade detta hänt i Nacka hade Niklas Svensson naturligtvis flugit med sin helikopter och kört livesändning om att barnen inte kan gå ut.
Men nu händer detta i Kilafors, och det glimrar förbi i lokaltidningen i Hälsingland. Men det blir ingen riksnyhet. Ministern säger alltså att den arbetsmiljölagstiftning som behövs finns på plats. Men hur ska dessa företagare kunna ta ansvar för sin personal?