Peter Hultqvist (S):
Det jag försöker utgå från är rena fakta som jag redovisat. Jag har egentligen inte värderat avregleringen av elmarknaden, som Maud Olofsson vet om hon lyssnar på mig. Jag har bara konstaterat att det är en prishöjning med 80 procent. Jag har konstaterat att det existerar ett oligopol med tre stora företag som dominerar. Det är en verklighet som existerar. Du kan försöka att göra partipolitik av det om du vill, men så är det.
Jag försöker ge en bild av att statliga Vattenfall genom ägardirektiv skulle kunna spetsa sina ambitioner i långsiktiga avtal som gäller bland annat energieffektivisering. Det handlar om att utjämna priser mellan lågförbrukning och högförbrukning i olika skeden. Det går att göra sådant på marknadsmässiga villkor. Det är inte detsamma som statlig prispolitik i ett ägardirektiv från regeringen som är tydligt.
Det handlar om att man från regeringens sida ska säga: Vi vill att Vattenfall som företag verkar för långsiktiga, förmånliga och konkurrenskraftiga avtal med svensk basindustri. I ett sådant direktiv specificerar man inga prisuppgifter om exakt vad det ena och det andra ska kosta i olika skeden. Det är fullt möjligt att göra.
Dessutom finns det med i det jobbrådslag som vi har genomfört i vårt parti, och det finns med i det förslag till partikongressen som föreligger. Hur man formulerar ett sådant direktiv är egentligen inte ett stort problem. Du slingrar dig runt detta och vill inte komma fram till något och spetsa det. Du nöjer dig med att föra samtal med industrin. Det kan naturligtvis också vara bra.
Det har hela tiden pågått en debatt och funnits en kritik att det görs för lite på den här punkten. Du följer i någon mening upp det som Thomas Östros startade med under sin tid som näringsminister. Men det är enligt vår mening dags att ta ett steg till och också göra ett ägardirektiv på den här punkten. Jag kan bara konstatera att exportindustrin har en mycket stor betydelse.
I min hembygd finns Kvarnsvedens pappersbruk, Fors pappersbruk, Grycksbo, Avesta järnverk, SSAB i Borlänge och ABB. Det är industrier som är stora och energikrävande. Vad det nu handlar om, Maud Olofsson, är att klara balansen att utveckla svensk industri och klara miljö- och klimatmål och samtidigt bibehålla konkurrenskraften på världsmarknaderna. Det är fullt möjligt.
Om man tittar på åren 1999-2006 ser man att utsläppen i genomsnitt har legat 4,5 procent lägre än 1990 års nivå. Samtidigt har vi haft en bnp-tillväxt som varit 3 procent per år. Det går att hitta balanspunkter och avvägningar där man förenar klimatstrategi med industriell utveckling.
För min del är jag inte ett dugg intresserad av någon pajkastning om vem som har gjort det ena eller det andra i det här fallet. Jag utgår från den verklighet som vi nu lever och står i och ser vilka vägar vi kan hitta. Det statliga Vattenfall är en resurs. Det är ett välskött stort företag som kan göra mer än vad det gör i dag. De har också själva en insikt om att de kan göra mer än vad de gör i dag. Vi har inte nått maximum än på den punkten.
Jag är fullt övertygad om att man på Näringsdepartementet med alla de tjänstemän man förfogar över är kapabel att formulera ett begåvat ägardirektiv på ett sådant sätt att det varken strider mot konkurrensregler eller något annat. Då skulle man spetsa det ytterligare. Det klarar ni av att göra utan att ni bryter mot en enda regel. Här är det fråga om man vill göra det eller inte. Det är egentligen där vi står.