KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roland Utbult (KD):
Jag tackar landsbygdsministern. Jag skönjer i alla fall ett visst hopp för dessa 80-90 fiskare på västkusten och för att de ska kunna få en ersättning. Jag förstår att landsbygdsministern inte kan utlova detta så här på rak arm, men vi hoppas och tror - höll jag på att säga - att detta ska bli möjligt.
Det är oerhört viktigt att vi får det till stånd. Frågan är vad man lyssnar på. Landsbygdsministern lyssnar på vetenskapen och forskarna och säger också att han är intresserad av att lyssna på yrkesfiskarna. De har en djup kunskap. De har också lite annan syn än vad forskarna har.
Man kanske ska gå till botten för att se vad dessa forskare har gjort för att komma fram till att det inte finns någon ål i Västerhavet. Det finns en bristfällig bevisföring där, menar jag och många av de ålfiskare som jag har talat med. Även Ålfiskekommitténs ordförande Mats Ingemarsson har samma syn.
Här står yrkesfiskarna lite grann mot forskarna, och det är inte så ovanligt. Jag tycker nu att det är dags att föra in yrkesfiskarna i kunskapsinhämtningen på ett nytt sätt, som inte har gjorts tidigare. Ålfiskestoppet är inte i sig givet av EU.
Man säger att man ska få ned fisket, men när det gäller själva stoppet är det upp till varje land att forma politiken för hur man vill minska fisket av ål. Men vi i Sverige ska ju alltid vara lite av Bror Duktig.
När vi minskar måtten för att fånga ål med sju centimeter minskar danskarna sina ålar med fem millimeter. De hindrar dessutom bara fritidsfiskare från att fiska ål. 90 procent av den ål som danskarna fiskar är förvaltad av svenskar i svenska vatten.
Man kan verkligen fråga sig om vi ska ha så strikta regler att det gynnar våra grannar i Danmark. De kan alltså fiska denna ål i stort sett fritt i Öresund trots att den kommer från Sverige och är förvaltad här. Jag vill tacka landsbygdsministern för debatten.
Jag hyser hopp tillsammans med ålfiskare, Ålfiskekommittén och andra som ser detta som viktigt för kusten. Vi ska ha en levande kustbygd och en levande kultur även på kusten, och då är det viktigt att vi får till ett ålfiske som sätts i gång momentant - för att använda landsbygdsministerns uttryck.
Jag skulle vilja se att man i alla fall får fiska till dess att ersättningsmöjligheterna är utredda och man vet att det finns möjlighet för dessa ålfiskare att få sin inkomst.
Det är inte rätt och inte rättfärdigt att människor, även om det bara handlar om 80-90 personer på västkusten, ska stå utan inkomst med dyra redskap och utan möjlighet att fånga sin ål som de menar fortfarande finns där - den så kallade västkustålen. Vi har en del problem när det gäller vandringslederna från västkusten till insjöarna. Det är kraftverken som har byggt ut sin verksamhet.
Jag skulle vilja att vi minskar möjligheten att hämta glasål, det vill säga yngel, från Frankrike och England och i stället ökar möjligheten för yrkesfiskarna på västkusten att transportera ål från västkusten till insjöarna för ett levande fiske.
Roland Utbult (KD):
Jag vill egentligen bara tacka landsbygdsministern för svaret. Jag hoppas att departementet kan bistå den nya myndigheten HaV. Jag hör i alla fall ryktesvägen att man är bekymrad över att 80-90 ålfiskare står på bar backe utan att kunna komma ut på havet.
Jag har stort hopp om att landsbygdsministern ska kunna vara en pådrivande kraft. Även om han inte kan utöva något direkt ministerstyre är det viktigt med ett fungerande fiske för de här personerna.
Det är viktigt för Bohuslän och för västkusten att vi har en levande kultur och en levande landsbygd. Jag ställde frågan om ersättning. Jag tycker att jag har fått svar.
Även om frågan inte är löst sätter jag mitt hopp till att den nya HaV-myndigheten också tar sig an den här frågan eftersom det gamla Fiskeriverket genom sin generaldirektör utlovade att man skulle få ersättning. Det var faktiskt så. Man lovade möjligen för mycket. Nu är det viktigt att den nya HaV-myndigheten i Göteborg tar sig an den här frågan. Jag är tacksam för de svar som jag har fått av landsbygdsministern här i dag.
Roland Utbult (KD):
Jag tackar Amineh. När det gäller var jag har hittat underlaget: Om vi tror att Svenska Dagbladets undersökningar kan vara ett bra underlag är det bara att läsa den tidningen. Där finns nämligen just det underlag som beskriver det jag gjorde. Det kan du alltså googla på, om du vill. När det sedan gäller dessa renoveringar, som kan resultera i en höjd hyra, har flera varit uppe och debatterat detta.
Precis som du säger är det klart att 40 år av bristande underhåll får sina konsekvenser. Då kan man se på vilka som har styrt landet under dessa 40 år. Det är skiftande regeringar och ett skiftande ansvar. Alla måste ta ansvar för att det ser ut som det gör när det gäller till exempel miljonprogrammet.
Jag håller med dig om att det finns ett problem när man renoverar och att det alltså skulle resultera i en höjd hyra där vissa människor måste lämna lägenheten på grund av att kostnaden ökar. Jag håller också med om det vi har hört tidigare, nämligen att det finns en fördyrande kostnad för den som bor i hyresrätt över huvud taget. Jag tycker att det är ett problem. Vad vi ska göra åt det får vi titta på.
Jag menar dock att det är viktigt att komma ihåg vem som bär ansvaret. Jag menar att vi som parti har en stark känsla för människor som lever i utsatta situationer.
Jag vet att Stefan Attefall jobbar med detta och att vi har flera utredningar som är i gång och arbetar med att se över detta med människor som hamnar i olägenheter när de drabbas av höjd hyra efter reparation. Om du följer utvecklingen ska du alltså se att vi tar ansvar för våra handlingar.
Roland Utbult (KD):
Jag börjar med den sista frågan om särkullbarnen och vad Jonas Gunnarsson sade om när en av makarna dör och den andra maken tvingas att flytta ut på grund av att dödsboet måste skiftas. Jag håller fullständigt med dig om att något borde göras. Jag sade att jag roade mig med att ta del av förra årets debatt.
Där nämnde dagens talman Jan Ertsborn en modell från Finland där detta problem löses genom att skifta allt utom bostaden, vänta in en försäljning eller att den efterlevande maken avlider.
Det här är en viktig fråga, och det är viktigt att det händer något på området. Det är en helt absurd tanke för mig att den efterlevande maken måste flytta ut i samband med skiftet. När detta ska ske kan jag inte svara på. Jag anser inte att det har hänt så mycket på området. Det är dags att det sker någonting. Jag är fullständigt med dig på den punkten.
Sedan var det frågan om presumtion. Frågan finns i och för sig med som underlag i betänkandet. Vi kristdemokrater menar att pappan alltid ska finnas med. Det är logiskt att det finns två föräldrar, en av dem ska vara pappa rent biologiskt. Det blir för mig en kvasidiskussion. Är pappan känd är han en av föräldrarna.
Är pappan inte känd är ursprunget ur ett barnperspektiv en viktig fråga. Jag får återkomma till frågan om tid.
Roland Utbult (KD):
Jag håller med Jonas Gunnarsson om att alla barn har rätt till sina föräldrar. Vi kristdemokrater hävdar att varje barn har rätt till sin pappa, till sin biologiska far. Den här frågan är värd en större diskussion, och vi klarar inte den på någon minut.
När Jonas Gunnarsson talar om en rätt till sina föräldrar förstår jag att han menar att juridiskt, genom föräldrapresumtionen, skulle pappan inte finnas med i det sammanhanget utan att det kan vara fråga om till exempel två mammor. Det är vad jag inte får ihop. Enligt lagen handlar det om två vårdnadshavare, två föräldrar.
De måste alltså välja bort pappan. Jag har svårt att se att ett barn inte har rätt till sin far. Jonas Gunnarsson säger att detta går sakta, att det har gått sju åtta år. Det här är en gammal romersk rättslig princip, som Jonas Gunnarsson säkert har hört talas om: Pater est quem nuptiae demonstrant, det vill säga att fadern är den som giftermålet utpekar.
Det är en gammal romersk rättspraxis. Jag är beredd att hävda att barnet har rätt till sina föräldrar och att en av dem är en pappa.
Roland Utbult (KD):
Det är en mycket viktig fråga som Tina Ehn tar upp om Postens servicefunktion i glest befolkade områden. Samtidigt har jag förtroende för ministerns arbete, för regeringen och för den satsning som görs och som vi hörde om här med pengar till kommersiell service. Det finns länspengar, pengar till apoteken och så vidare, inte minst på infrastrukturområdet, för att koppla samman landsbygd med stad.
Men vi har en situation där antalet invånare minskade i 141 av landets 290 kommuner 2011, och där många är äldre. Precis som Tina Ehn sade är det naturligtvis problem för dem som har blivit äldre när det gäller till exempel postservicen om det är långt till brevlådan eller poststället. Det finns mycket kreativitet på landsbygden.
Närmare 200 000 personer är verksamma inom jordbruksföretag, och i förlängningen är det många fler. Jag är själv uppvuxen på Öckerö utanför Göteborg som tillhör det fina landskapet Bohuslän, i vilket även Tina Ehn bor. Vår släkt har en historia från 1600-talet som yrkesfiskare.
Eftersom jag känner mentaliteten hos dessa människor ute i kustsamhällena vet jag att det finns en oerhört stor kreativitet bland dem och något slags överlevnadsstrategi som de lever efter. Tina Ehn tar förutom Posten också upp andra myndighetskontakter och det som är basservicen.
Det är hennes andra fråga till ministern i interpellationen som jag vill relatera till. Det är egentligen den som jag trycker på mest här. Den gäller servicen generellt sett, bland annat i fråga om myndigheterna. Det är viktigt att de finns kvar i någon form, exempelvis Skattemyndigheten, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och polisen.
Jag skulle vilja ha en kommentar från ministern på denna fråga när det gäller basservicen och gärna med ett framtidsperspektiv.
Roland Utbult (KD):
Det finns fler landsbygdspartier än Centerpartiet och Miljöpartiet. Även om vi inte har det i vårt partinamn känner vi väldigt starkt för landsbygden. Vi har utomordentliga företrädare som arbetar hårt för dessa frågor. Jag tycker att detta är en viktig fråga, och det tycker naturligtvis också ministern.
Jag anmälde mig till debatten för att jag känner en genuin oro när det gäller landsbygden och utvecklingen där. Det ministern nämnde med till exempel bredband, bland alla de satsningar regeringen gör, är såvitt jag förstår alldeles utmärkt. En annan sida av myntet är finansiering av de företag som finns på landsbygden.
Det handlar om riskkapital, kreditgivning och rådgivning. Jag är glad att vi kristdemokrater har varit tongivande när det gäller det nya investeringsavdraget och att det finns med i årets budget för genomförande under året. Det kan betyda mycket för landsbygden, som präglas av småföretagande.
Service och företagande hänger ihop. Allt hänger samman. Jag hoppas att ministern på något sätt hinner besvara mina frågor. Hur ser hon på basservice och hur viktigt det är att det finns myndigheter och andra representerade även på mindre orter eller i mindre sammanhang?
Hur ser hon på stimulans av företag och olika projekt på landsbygden?
Roland Utbult (KD):
Tack, landsbygdsministern, för närvaron och svaret på den här interpellationen av Jan-Olof Larsson! Jag menar att den historiebeskrivning som Jan-Olof Larsson ger här är korrekt.
Då ges det här löftet av generaldirektören, vid flera tillfällen, att de 70-80 ålfiskarna med familjer ska få en ersättning på grund av detta ålfiskestopp.
Det handlade inte bara om ersättning för stopp av fisket utan också för de redskap som då läggs på land och ligger där och ruttnar och så småningom blir oanvändbara.
Det här handlar egentligen inte om ålfiskebeståndet som sådant, för man var ju överens om hur det skulle fiskas och hanteras när det gäller upptagningen av ålen.
Det handlar inte om huruvida det fanns mycket ål eller mindre ål i havet, utan det handlar om ett löfte från generaldirektören för en statlig myndighet. När den myndigheten läggs ned hamnar detta hos landsbygdsminister Eskil Erlandsson som en fråga, så precis som Jan-Olof Larsson nämner är det en förtroendefråga gentemot landsbygdsministern.
Det har blivit så, och nu är frågan hur landsbygdsministern hanterar denna fråga.
Roland Utbult (KD):
Ålfiskarna har ju tagit sitt ansvar, landsbygdsministern. Man var överens med Fiskeriverket om hur man skulle fiska ända tills Fiskeriverket gick på en egen linje och så att säga bröt upp överenskommelsen. Den här frågan har vi haft uppe förut i kammaren. Den börjar på något sätt bli som gäster som aldrig vill gå.
Man vill att de kanske ska lämna för man har haft dem hemma hos sig ett tag, men de går aldrig. De är kvar. Det börjar bli så med den här frågan också. Den kommer på något sätt aldrig bort. Jag känner ju folket i Bohuslän, de här ålfiskarna, precis som Jan-Olof Larsson gör. Jag känner deras mentalitet.
Vi har i min släkt varit fiskare, inte ålfiskare men torskfiskare och serumfiskare, sedan 1600-talet så jag känner mentaliteten. De önskar inte sympati. Det är inte det. De vill ha rättvisa. De vill att de löften som ges hålls, för de är vana vid att när de ger ett löfte håller de det.
Men här har löftet från den tidigare generaldirektören vid Fiskeriverket brutits. Man har alltså vid flera tillfällen gett löften, men de hålls inte. Nu är det så att jag har stort förtroende för landsbygdsministern och ministerns arbete för att hela landet ska leva. Jag tänker också på en levande skärgård och ett levande kustsamhälle.
Men jag vill påstå att det här förtroendet nu måste få ytterligare bevis i den här frågan. Nu är det landsbygdsministerns fråga. Ansvaret ligger hos landsbygdsministern, och vi önskar att vi ska få ett positivt svar.
Roland Utbult (KD):
Jag vill tacka Amineh Kakabaveh för att hon har tagit upp bostadspolitiken, som är en het fråga. Vi har nyligen avslutat en debatt om vad regeringen föreslår i budgeten och vad regeringen vidtar för åtgärder.
I går hörde jag en man från HSB som sade att alla måste hjälpas åt för att man ska få fart på byggandet i Sverige. Kommuner, byggare, länsstyrelser och staten måste hjälpas åt.
Regeringen har lyft på alla stenar för att se vad som kan göras med tanke på alla hinder som har funnits och som fortfarande finns kvar. Man ser över statliga regelverk när det gäller till exempel buller, riksintressen, kommunernas planprocesser och länsstyrelsernas handläggningstider. Det har införts enklare regler för andrahandsuthyrning.
Fastighetsskatten har sänkts för hyresbostäder och nybyggda bostäder. Den 1 januari nästa år införs en ny bostadsförsörjningslag. Den handlar om nya boendeformer för äldre såsom trygghetsbostäder och seniorboenden. Den handlar också om fler bostäder för unga och studenter - ett beslut som fattades i förra veckan.
Det mesta av detta kommer att gynna just hyresrätten framöver. Finansdepartementet ser nu över det skattemässiga när det gäller hyresrätter. Den bild som oppositionen målar upp är väldigt negativ. Det är inte bara Vänsterpartiet som gör det, utan det gäller också Socialdemokraterna.
Men man kommer inte med några egna lösningar, utan det är bara ett enda klagande hela tiden, till skillnad från regeringen som gör viktiga insatser, som lyfter på alla stenar och som ser på möjligheterna att komma vidare med byggandet i Sverige.
Roland Utbult (KD):
Jag har varit en del av civilutskottet sedan mars månad och har sett en trend från oppositionens sida. Det handlar om en bildsättning som är otroligt negativ. Det är klagovisor hela tiden, och det är inte ett enda nytt eget förslag.
Klas Eklund, tidigare ekonom bland annat hos Kjell-Olof Feldt, säger att den subventionspolitik som Vänstern och Socialdemokraterna förespråkar är gammaldags och mossig. Men det svar man kan få fram här, som ett svar på regeringens alla åtgärder, är: Det handlar om subventioner. Vänsterpartiets lösning är mer skattepengar.
Det ska ges subventioner till byggbolagen för att de ska bygga hyresrätter. Problemet är bara att det för de flesta byggbolag inte fattas pengar. Det finns mängder med pengar i byggbranschen, och många byggbolag gör stora vinster.
Det är intressant att ett parti som Vänsterpartiet, som i vanliga fall inte brukar tycka om att gynna stora, privata bolag, i det här fallet, när det gäller subventioner, vill strö skattepengar över de stora byggföretagen. Det var intressant med Gunnar Andréns historik. Han hade en del tankar om åtgärder.
När man frågar bostadsministern hur vi ska kunna bygga fler hyresrätter kommer det ett stort antal idéer. Man lyfter på alla stenar som finns. Jag ser fram emot fortsättningen och har stor tilltro till bostadsministern.
Roland Utbult (KD):
Jag tackar socialförsäkringsministern för hennes inlägg. Det är bra att hon deltar i debatten i dag. Det känns inspirerande.
Jag har under tio år arbetat i Göteborgs Räddningsmission med människor som lever i absolut utsatthet och som är hemlösa - de fattigaste av de fattiga, som Moder Teresa en gång kallade dem. Jag känner därför bra till den diakonala verksamhet som bland andra kyrkorna bedriver med enorma insatser. Jag är glad att ministern lyfter fram detta.
Det görs nämligen stora insatser inte bara av kyrkorna utan också av många andra civila instanser, föreningar och så vidare. Ministern läste upp ett brev eller mejl från diakonerna i Stockholm.
Jag blev då jätteintresserad av att höra vad ministern svarade diakonerna.
Roland Utbult (KD):
Jag tackar socialförsäkringsministern för svaret. De stora bekymren med sjukskrivningar och så vidare började inte under Alliansens tid, utan de började under 90-talet och accelererade. Göran Persson insåg detta och vidtog åtgärder. Han försökte i alla fall bromsa detta.
Det skedde en enorm ökning under en tid, som vi har hört om här i dag. Sedan har det planat ut, kan man säga. Det gäller även barnfattigdom.
Jag hörde i en interpellationsdebatt att ministern sade att det som moderaten Finn Bengtsson lyfte fram om hur det var tidigare - han som läkare hade sjukskrivit människor - ville hon inte ha tillbaka, alltså den tiden då det såg ut på det sättet. Åsa Romson har om sysselsättningsfasen sagt att det inte handlar om att slänga ut folk i ingenting.
Vi har hört talas ganska mycket om det förfärliga uttrycket stupstock och så vidare, och jag tror att många människor har fått en känsla av att man hamnar i ingenting. Men så är det inte. Min fråga är: Hur ser ministern på vikten av rehabilitering och rehabiliteringskedjan?
Roland Utbult (KD):
Jag konstaterar att det har blivit ett antal arbetstillfällen för dessa ungdomar - 6 000-10 000 arbetstillfällen. De är viktiga. För varje enskild ungdom blir det ett väldigt viktigt moment att få det arbetet.
Att arbetslösheten har stigit under tiden kan man knappast belasta just den här reformen för. Det tycker jag är ganska magstarkt. Det finns många andra incitament som påverkar hur arbetslösheten utvecklas i ett land. Det här är i så fall ett försök att stävja minskningen.
Roland Utbult (KD):
Tack, Teresa Carvalho! Det verkar som att regeringssidan är emot de här ungdomsjobben på grund av att de kostar så pass mycket. Vi är antagligen överens om att de 10 000 jobben som har skapats ändå är någonting positivt.
Det är kostnaden som jag hör att flera företrädare för regeringssidan reagerar på. Låt oss då ställa det här som Teresa Carvalho och regeringssidan säger är så ineffektivt mot regeringens förslag om traineejobb.
SKL har uttalat sig och säger så här: "Risken är att det här" - alltså traineejobben - "blir pengar i sjön för att ungdomarna finns inne ett år och sedan försvinner ut igen till något annat. Då kommer arbetsgivarna antagligen använda det här för att ta in nya ungdomar " - man tar alltså in nya ungdomar igen efter år - "i stället för att se till att ungdomarna nu blir anställningsbara."
Dessutom uttrycker man sig så här - jag ska inte apostrofera någon på SKL och säger inte att det här är SKL:s uppfattning, men det finns personer som uttrycker det så här: Traineejobben ska bygga på de avtal flera kommuner redan tecknat med facket om yrkesintroduktion för ungdomar, men de ska vara fullt finansierade av staten.
Ljusdals kommun är ett exempel på en kommun som redan har avtal, men äldreomsorgschefen där ser problem med traineejobben: Vår omvårdnadspersonal, undersköterskor och vårdbiträden, behöver ha väldigt mycket tid för att kunna ta hand om de här personerna. I dag finns den tiden inte hos vår personal. Hur ska ni bära er åt med de här traineejobben för att det ska fungera i vårdapparaten med helt nya ungdomar som inte har någon erfarenhet?
Det ska bli väldigt intressant att höra vad du säger, Teresa Carvalho.
Roland Utbult (KD):
Tack, Markus Wiechel, för frågan! Oavsett vilka förslag som olika partier kommer med i riksdagen och oavsett vad Sverigedemokraterna lägger fram för förslag så lägger vi fram våra egna förslag.
Det kan vara så att de sammanfaller på något vis, men vi lägger fram våra förslag och reserverar oss för dem, och ni reserverar er för era förslag. Det är så det går till.
Jag skulle också vilja säga att det finns en avsevärd skillnad som jag tror att ni i Sverigedemokraterna behöver bearbeta, och det är synen på just människovärdet, alltså hur man ser på den enskilda människan.
Jag talar inte om grupper utan om den enskilda människan som kämpar sig ur dessa oerhörda trauman och obeskrivliga förföljelser.
I vårt parti har vi synen att varje människa har ett okränkbart värde, oavsett religion, etnicitet, kön eller sexuell läggning.
Jag tror kanske att Sverigedemokraterna bör börja bearbeta sin syn, för även om det kan vara så att en och annan fråga emellanåt sammanfaller finns det en skillnad i grunden.
Roland Utbult (KD):
Först och främst vill jag vidhålla det jag har sagt, att migration i grunden är en positiv kraft som bidrar till ett öppnare och rikare samhälle. I grunden är det så att människor har flyttat i alla tider på olika sätt. Det har varit rena folkvandringar, till och med. Människor rör sig. Det kommer människor hit. Människor flyttar härifrån till andra länder och så vidare.
Detta är i grunden positivt, för man dras oftast till de områden där man ser att det finns en möjlighet att utvecklas och bidra på något sätt.
Jag respekterar dig, Markus Wiechel, även i detta politiska sammanhang, men det är ett problem att du inte ser det jag säger när det gäller människovärdet. Om jag får göra en analys så tycker jag att det finns en skillnad i syn.
Ni talar om massinvandring, att det kommer väldigt många, att det är en införsel av människor och så vidare.
Jag tror att Sverigedemokraterna något bör bearbeta sin syn på detta, nyansera den och på något sätt komma fram till en ståndpunkt där det du, Markus Wiechel, säger om att ni har en syn på människan med ett okränkbart värde stämmer överens och harmonierar med de förslag som ni kommer med.
Roland Utbult (KD):
Jag berättade i mitt anförande om Bashar Sharifah, som kom till Sverige och som med hjälp av ideella krafter fick möjlighet att komma in i det svenska samhället.
De ideella krafterna och organisationerna gör stora insatser när det gäller mottagandet av personer som kommer till vårt land.
Den socialdemokratiskt styrda regeringen har dock bestämt sig för att slopa avdragsrätten för gåvor till ideella organisationer och insatser.
Min fråga till Yilmaz är: Hur motiverar du att ni tar bort en avdragsrätt för gåvor som gör det möjligt för människor att bidra i högre utsträckning än vad de har gjort tidigare till dessa ideella krafter?
Roland Utbult (KD):
Jag tackar Yilmaz Kerimo. Jag förstår att det är vänsterregeringens syn på det hela. Det är staten som ska stå för detta till 100 procent. Staten ska ta det fulla ansvaret.
Du nämner inte ens ideella organisationer som ett komplement till detta arbete, Yilmaz, vilket bekymrar mig. Min uppfattning är att vårt samhälle inte kommer att klara integrationen utan de ideella krafter vi har i Sverige.
Det hade varit snyggt om du, Yilmaz, hade gett alla ideella krafter, såväl personliga insatser från människor som insatser från organisationer, ett erkännande. Ni tar bort avdragsrätten som ger möjlighet för människor med goda avsikter att ge extra bidrag till dessa organisationer.
Gåvorna har ökat med 30 procent sedan avdragsrätten infördes. Men ni tar bort den, vilket är mycket trist. Även om jag förstår att det finns en ideologisk skillnad hade det varit snyggt om du, Yilmaz, åtminstone hade gett de ideella krafterna ett erkännande.