Meeri Wasberg (S):
Trots det omfattande svaret från statsrådet skulle jag vilja säga att det är mer stor oro jag ser på utvecklingen av sjukvården i dag. Vi har i det här landet byggt upp en sjukvård utifrån principen om gemensam finansiering och vård efter behov. Vi har lyckats skapa system med högt förtroende hos medborgare, medarbetare och profession.
Vi har alltid kunnat räkna med att sjukvården ska finnas där när vi behöver den och kunnat lita på dess kvalitet. Men i Sverige 2013 är det inte längre självklart. I dag duggar larmrapporterna tätt om missförhållanden i den svenska sjukvården.
Det förekommer brister i alla landsting, men det är uppenbart att det i de borgerligt styrda landstingen i Stockholm och Skåne pågår ett ideologiskt systemskifte som minst sagt har fått djupt oroväckande resultat. Alla människor ska kunna känna sig trygga i att sjukvården fungerar när vi behöver den. Vård ska ges efter vars och ens behov.
Vi ska inte behöva ha privata försäkringar för att garanteras vård, och sjukvården kräver stabilitet och långsiktig planering. Då behövs det också ett politiskt ansvar. Inom den borgerliga sjukvårdspolitiken har man valt en helt annan inriktning, med privatiseringar, utförsäljningar och olika vårdvalssystem, i akt och mening att effektivisera och förbättra sjukvården. Men det har kanske inte riktigt blivit så.
Efter sex år är det tydligt att den politiken har fått alldeles för mycket oönskade konsekvenser. Det är som sagt patienterna och personalen som får betala ett högt pris, något som vi socialdemokrater aldrig kan acceptera. Om jag är rätt underrättad har Socialstyrelsen kopplat fem olika dödsfall i Region Skåne till överbeläggning och personalbrist, vilket är mycket allvarligt.
Sjukvårdspersonalen i både Stockholm och Skåne har protesterat mot nedskärningar och varnat för att patientsäkerheten hotas. I Stockholm har nu senast barnmorskorna demonstrerat mot en ohållbar arbetsbelastning som gör det svårt att ge trygg och säker vård. Det är brist på platser, barnmorskor och övergripande planering. Redan förra året slog man larm om förhållandena.
Arbetsmiljöverket har också fått anmälningar gällande både den fysiska och den psykosociala arbetsmiljön. Förlossningsvården upplevs inte längre vara säker. Det är helt oacceptabelt att kvinnor år 2013 ska föda barn utan bedövning och i en skrubb. När man ringer till förlossningskliniken är det inte säkert att man får svar eftersom personalen inte hinner svara. Många får vända i dörren och skickas i väg till en annan klinik.
Om jag har förstått det rätt har i Stockholm antalet hänvisningar till förlossningskliniker utanför länet ökat med 65 procent år 2012. Det är mycket. Det ska inte vara så att vår förlossningsvård står och faller med självuppoffrande insatser från barnmorskor. Personalen gör så gott den kan och så mycket som den hinner. Många upplever sig vara helt slutkörda. Det är vad de berättar för oss.
Det är undersköterskor, barnmorskor och annan personal som får betala priset för att upprätthålla en god patientsäkerhet genom att de helt enkelt inte hinner äta, inte hinner gå på toaletten och ständigt har ett dåligt samvete för att de inte räcker till. Det upplever jag inte att statsrådet gav något svar på eller någon kommentar till i sitt svar. Vi närmar oss nu sommaren.
Vi vet hur sommaren kommer att kunna se ut med både platsbrist och semestertider. Frågan är om socialministern delar min oro och ifall socialministern avser att göra någonting ytterligare.