Ulla Andersson (V):
Tack, finansministern, för svaret! Precis som finansministern säger har vi lyft fram den här frågan flera gånger, såväl jag som Lars Beckman från Moderaterna. Anledningen till att vi har gjort det är självklart att vi är väldigt missnöjda med men också besvikna över det beslut som har fattat av Kronofogdemyndigheten. Det är ett helt undermåligt beslutsunderlag, inga konsekvensanalyser och över huvud taget ett väldigt svårbegripligt ställningstagande.
Kronofogdemyndigheten har bestämt sig för att lägga ned lokala kontor i såväl Hudiksvall som Mora och Arvika och centralisera sin verksamhet. Verksamheten på de små lokala kontoren ska flytta till regionala storstäder. Ingen ort eller kommun utan högskola eller universitet ska kunna få ha ett kontor förlagt dit.
Det är inte så att det finns uttalat vad det ska vara för sorts högskola eller universitet och vad de ska tillhandahålla för utbildning, utan det är just att det ska vara en högskola. Dessutom har man bestämt att ingen ort eller kommun utan 28 000 invånare i tätorten heller ska få ha den här statliga verksamheten liggande där. Man hävdar också att man måste digitalisera mer. Det kan ju vara bra.
Men digitalisering borde också kunna innebära decentralisering. Av de bristande beslutsunderlagen kan man förstå hur det hela har gått till. Men det kan man också förstå av det uttalande som generaldirektören gjorde i en intervju, att de hade fått det politiska godkännandet innan de fattade beslutet. Det är ett beslut som drabbar Hälsingland väldigt hårt och ekonomiskt utsatta värst.
Att försöka få hjälp på plats genom personlig service blir så gott som en omöjlighet då resorna blir väldigt långa och kostsamma. Antingen får de åka 16 mil tur och retur till Sundsvall eller 30 mil tur och retur till Gävle. Även företagen kommer att få det svårare att få sina pengar indrivna, och det kommer dessutom att bli dyrare.
Förutom att den statliga servicen dras bort från Hälsingland och Hudiksvall och resvägarna blir längre blir det också en ineffektivare verksamhet. Avstånden för delgivning, som är en stor och omfattande verksamhet, blir så mycket större och restiden så mycket längre. Även lokalkännedomen försämras och den lokala och regionala arbetsmarknaden undergrävs. Egentligen innebär beslutet inte ens en besparing.
Lokalkostnaderna kommer att bli högre, resvägarna betydligt längre och möjligheterna att åka ut på till exempel delgivning försvåras och kommer att ta mycket längre tid. Hudiksvalls kommun har försökt att få en dialog med myndigheten i efterhand, för lämpligt nog verkade myndigheten ha glömt att samverka inför sitt beslut.
Den dialog som Hudiksvalls kommun har försökt att ha med myndigheten kan man konstatera har varit som att prata med en vägg. Socialdemokraterna gick till val på att förbättra servicen och den statliga närvaron och att öka antalet jobb på landsbygden. Men i det här fallet blir det precis tvärtom: Hela Hälsingland ställs som sagt utan myndighetens närvaro. Det är därför jag har ställt de här frågorna till finansministern. Vilka analyser har man gjort av den försämrade servicen i Hälsingland och Hudiksvall?
Har man över huvud taget gjort någon analys från Finansdepartementets sida av vad det här kommer att innebära för den som behöver fogdens service? Jag har också frågat ministern om hon anser att detta skapar fler jobb på landsbygden och om hon står fast vid att den statliga närvaron ska minska i Hälsingland. Tyvärr, fru talman, verkar det vara så. Jag får återkomma i mitt nästa inlägg med anledning av de dåliga beslutsunderlagen.