KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Forsberg (SD):
Tack, herr landsbygdsminister! Jag känner mig lite hemsk för att jag tar upp debatten med tanke på dina stämband, men jag hoppas att det går bra. Magnus Oscarsson lyfter i sin interpellation fram väldigt väl det läge som gäller i dag. Svenska kor och svensk mjölkproduktion bidrar till jobb och välstånd i svensk ekonomi. Mjölken efterfrågas och har en självskriven plats i en hållbar kost.
Sverige är dessutom ett naturligt mjölkland med gott om mark. Svenska mjölkkor är också bland de friskaste i världen. Kor skapar en ovärderlig samhällsnytta i form av öppna landskap och en biologisk mångfald. Mjölken som vi har i Sverige har en klimatpåverkan som är bland de lägsta i hela Europa, och den är full av nyttigheter. Ändå fortsätter antalet mjölkkor att minska. Jobben försvinner, och marken växer igen.
Det går stick i stäv mot den svenska sysselsättningen och miljökvalitetsmålen. Var finns debatten om Sveriges bidrag till en hållbar, global livsmedelsförsörjning? Tillgången på mat i världen behöver nästan fördubblas till 2050. Varje år ökar den globala efterfrågan på mjölk, men ändå minskar vi i Sverige. Vi kan diskutera skälen till att vi är i det läge vi är i dag. Det är givetvis som landsbygdsministern säger.
Vi har en olycklig kombination av en Rysslandsbojkott och en ökad produktion globalt sett just för tillfället. Men vi har även en kommande frisläppning av mjölkkvoterna i Europa som kommer att påverka oss mycket. Vi kan ta mjölkfakta. För 25 år sedan fanns det 42 000 mjölkbönder. I dag är det lite drygt över 4 000. Det är alltså 10 procent kvar av det antal som fanns. För 25 år sedan fanns det 660 000 mjölkkor.
I dag är det ungefär 345 000. Det är en minskning med ungefär hälften. Totalt sett har vi på de 25 åren minskat mjölkproduktionen med 15 procent. Vad är det man kan göra? Landsbygdsministern lyfter fram livsmedelsstrategin. Jag ser positivt på den. Men för att en livsmedelsstrategi ska ha någon form av påverkan måste vi ta tag i alla frågor.
Det handlar inte bara om att vi ska diskutera forskning, utbildning, rådgivning och så vidare. Bönderna måste se konkreta åtgärder. Bönderna måste ha praktisk veklighet. I den delen gäller det att titta över skatterna. Vi har andra skatter i dag som vi är belastade med. Jordbrukarna är till exempel belastade med en av de högsta dieselskatterna i Europa. Är det någon som vill titta på den frågan? Sverigedemokraterna har lyft fram den frågan i våra motioner.
Det är någonting som vi måste ta en titt på. Det handlar inte bara om miljö. Om vi väljer att beskatta vårt jordbruk så att vi inte har ett svenskt jordbruk kvar kommer problemen att flytta någon annanstans, och då har vi gjort noll i vinst och snarare försvårat. Jag vill passa på att skicka med en liten fråga.
Frågan till landsbygdsministern när det gäller livsmedelsstrategin är: Avser landsbygdsministern att följa de rekommendationer som i så fall presenteras? Det är givetvis ett blankt blad vi diskuterar. Men är det ambitionen? När vi talar om skatter: Avser landsbygdsministern att verka för att Sveriges bönder kommer att förstärka sin konkurrenskraft genom sänkta skatter?
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar herr landsbygdsminister för svaret. Mjölk är den sektor inom jordbruket som kan skapa flest jobb. Dagens ca 4 000 mjölkbönder ger i förlängningen ungefär 30 000 jobb i Sverige - detta eftersom varje mjölkbonde bidrar med ungefär fem ytterligare jobb. Många av dessa är framtidsjobb på landsbygden. Om man bryter ned det på regioner, till exempel Skåne eller Västra Götaland, talar vi om tusentals jobb - tusentals potentiella jobb, som inte finns i dag.
Detta handlar om hur det skulle vara om politiken valde att stötta och uppmuntra i stället för att förneka. Man kan satsa på bland annat ökade investeringsstöd. Man kan satsa på en ökad miljöersättning. Men man kan också satsa på tydliga djurskyddskrav i de offentliga upphandlingarna. Jag vill återigen lyfta fram den del som vi talade om förut.
Jag ställde en fråga till landsbygdsministern avseende skatter, och jag ställer frågan en gång till och formulerar den lite annorlunda: Vad är konkurrenskraft när det gäller svenska lantbruk och svenska bönder? Innefattar landsbygdsministern skattetryck i detta? Är det någonting som man har med i tanken? Svenska bönder - mjölkbönder och andra, oavsett vilken produktion de har - slåss i dag på en internationell marknad. Svar på interpellationer
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Jag finner det glädjande att regeringen och landsbygdsministern helt delar Sverigedemokraternas kritik mot hur förgröningsstödet är utformat och hur det hanteras. Det är så vansinnigt dumt att det inte ens går att tänka ut. Så sa en växtodlingsrådgivare i Skaraborg som bor ganska nära mig. Höstsäden är i jorden. Växtodlingsplanen är bestämd. Utsädet är valt. Men fortfarande hänger den nya jordbrukspolitiken i luften.
Nästa år träder EU:s nya gemensamma jordbrukspolitik i kraft. Ett av kraven för att få ett fullt gårdsstöd är att lantbrukaren vidtar särskilda miljöåtgärder, den så kallade förgröningen. Låt mig beskriva förgröningen för de åhörare som inte vet vad det innebär. För att få gårdsstödet behöver man uppfylla en del nya krav. Den stora nya delen av gårdsstödet är det så kallade förgröningsstödet, som står för 30 procent. Herr talman!
Vad innebär då detta? Jo, man inför någonting som man kallar för ekologiska fokusarealer. 5 procent av åkermarken ska avsättas. I fokusarealerna kan det till exempel ingå träda, salix eller kvävefixerande grödor som ärter, åkerbönor och lupiner. Även vallinsådd godkänns. Det finns en massa undantag också, men vi behöver inte gräva ned oss i det. Det räcker som det är.
Min fundering är, herr talman - och det är på grund av detta jag tar upp frågan: Är det rimligt att de här nya reglerna kommer så snabbt på, innan lantbruket hinner bestämma sig för hur man ska odla och vad man ska bedriva? Bland växtodlingsrådgivare och bönder är domen hård.
Detta är ett i deras tycke helt värdelöst politiskt system, som endast kommer att kosta bönderna pengar men ge dålig miljönytta. Förgröningsstödet får också störst effekt för de mindre spannmålsgårdarna runt 30-50 hektar. För större gårdar gör det ingen större skillnad. En bättre växtföljd har givetvis positiva effekter på den biologiska mångfalden men påverkar knappast kväveläckaget. Det finns utmärkta växtföljder med ärter, åkerbönor och raps. Men varför måste man ha det varje år?
Nu måste bonden dela upp sin växtföljd efter en godtycklig politisk åtgärd med en koppling till svensk jordbrukspolitik som inte är rimlig. I vårt tycke är det ett fyrkantigt system utan koppling till de naturliga förutsättningarna. Som jag nämnde i min interpellation har många bönder planerat sin växtodling långt i förväg. Det finns många gårdar som redan har höstsått hela sin areal. Därmed skulle de bli diskvalificerade för förgröningsstödet.
I värsta fall kan ungefär 30 procent av det så kallade gårdsstödet försvinna. Jag är nöjd med interpellationssvaret från landsbygdsministern. Jag finner att han delar mina frågeställningar och min oro. Men det finns ett antal saker som vi behöver klargöra. Anser landsbygdsministern att det i ett rättssystem ska finnas regler som inte är klara vid inträdet i systemet?
Ska man sedan utföra kontroller och ställa krav på åtgärder som ännu inte finns i detta icke-existerande system? Anser landsbygdsministern att detta är ett bra system?
Anders Forsberg (SD):
Tack för svaret, landsbygdsministern! Vi är ganska överens. Det handlar egentligen inte om att angripa punkterna. Jag vet inte om jag lyssnade dåligt eller inte. Vad anser landsbygdsministern att vi ska göra i det här läget? Det är fortfarande ganska oklart. Kommer det att vara i maj 2016 eller i juni 2016?
När kommer vi att ha det klart, och hur kommer det i så fall att påverka lantbrukarna som ska göra sina SAM-ansökningar 2016? Sedan har vi den andra delen. Vi talar om att driva frågan i EU. Bakgrunden är att det fortfarande råder stora oklarheter om förgröningsstödet. Det har sagts att det är en svår fråga att driva. Tänker landsbygdsministern göra det?
Du utlovade att du kommer att ta en fajt för kompensationsbidraget. Kommer du att ta en fajt också för detta? Om jag får kommentera det Kristina Yngwe sa har jag personligen och vårt parti inga problem med att driva en aktiv landsbygdspolitik oavsett om vi är med i EU eller inte. Jag tror snarare att det är en fördel att vi kan driva en svensk landsbygdspolitik utan EU:s demokratur. Men vi är fortfarande med i EU.
Så länge vi är med kommer vi att verka för att vi utnyttjar och använder de ersättningar som finns. Det är någonting som vi definitivt gör.
Anders Forsberg (SD):
Det är ganska tydligt att vi delar åsikten. Precis som herr landsbygdsministern säger finns det inte någon partipolitisk konflikt. Men jag tror att vi allihop delar en oro. Jag finner det glädjande att du är så tydlig och säger att du kommer att driva de här frågorna. Det är någonting som jag kommer att ta med mig i debatterna och diskussionerna framöver.
Sedan kan man fundera på att det med till exempel ett nedlagt landsbygdsdepartement kanske finns en risk att frågorna drunknar. Jag hoppas verkligen inte det, så att vi inte får några problem i den delen. Jag noterar också diskussionen om vems fel det är. Den är egentligen inte så intressant.
Snarare gäller det att hålla undan här, sopa framför sin egen dörr och se till att det inte kommer mer skräp framför dörren. Jag tackar landsbygdsministern för svaret.
Anders Forsberg (SD):
Jag vill tacka landsbygdsministern för svaret. I svaret har landsbygdsministern angett att regeringen kommer att återkomma nästa år med en nationell strategi för regional tillväxt och attraktionskraft. I den avser man att tydliggöra regeringens prioriteringar för regional tillväxt. Som de tidigare debattörerna har lyft fram är det mycket teori här men dessvärre lite praktisk politik.
Jag tror att de som bor ute på landsbygden verkligen vill se att någonting händer i verkligheten. I dag verkar det som att det politiska etablissemanget, nästan från höger till vänster, har bestämt sig för att vända landsbygden ryggen. Det tycker Sverigedemokraterna är oacceptabelt. För oss är landsbygden mer än vackra ord. Och vi omsätter det i praktisk politik. Vi kan till exempel diskutera milersättning för reseavdrag.
I vår budget föreslår vi bland annat att den höjs med 4 kronor. Det fanns ett gammalt förslag från Centerpartiet som har förvunnit någonstans; jag vet inte var. Det ska inte vara ett straff att bo på landsbygden. Man ska väl inte behöva betala för att man inte har tillgång till exempelvis kollektivtrafik och så vidare? Vi talar också om det svenska djurskyddet och om näringspolitiken generellt.
Men framför allt verkar det vara ett slags tyst samförstånd att lämna landsbygden i sticket. Jag vill återigen fråga: Är det landsbygdsministerns ambition att vi kommer att få se praktisk politik och inte teoretiska övningar?
Anders Forsberg (SD):
Jag får först och främst tacka Fredrik Christensson för att han har lyft frågan. Vi i Sverigedemokraterna väckte bland annat en motion om det här i höstas. Flera länsstyrelser utökar nu det generella strandskyddet om 100 meter utan tydliga skäl. Agerandet är rättsosäkert och slår mot lokal utveckling. Länsstyrelsernas hantering av regelverket, det så kallade strandskyddet, som ska säkerställa dessa värden, är knappast acceptabel.
Länsstyrelserna arbetar sedan ett par år tillbaka med ett regeringsuppdrag om det utvidgade strandskyddet. Uppdraget handlar om att förtydliga skälen till de utökningar som tidigare har gjorts och att vid behov föreslå nya områden där skyddet ska utökas. Så långt är allt bra. I vissa områden finns det skäl att ha mer än 100 meters skydd för att värna viktiga värden. När myndigheterna väljer att utöka strandskyddet är de skyldiga att tydligt motivera varför.
Likaså ska de ta hänsyn till de enskilda intressena. Trots det saknas ofta tydliga motiveringar för områden som utvidgas liksom bedömningar av hur enskilda påverkas. Herr talman! Länsstyrelsernas översynsuppdrag tog slut vid årsskiftet. Många områden kan få så mycket som 300 meters strandskydd i stället för 100 meter. Utökningen görs många gånger utan tydliga skäl. Det är en källa till kritik.
Till exempel vill länsstyrelsen i Västra Götaland nu ha 300 meters strandskydd längs hela Bohusläns kust. Denna ändring drivs igenom trots stort motstånd från kommuner, näringsliv, fastighetsägare och lantbrukare. Uddevalla är en av de kommuner som drabbas. På samma sätt vill länsstyrelsen i Södermanland lägga en död hand över stora delar av länet. Länsstyrelsen har överlåtit åt flera kommuner att motbevisa - alltså att bevisa varför det utökade skyddet inte behövs - trots att bevisbördan ligger på länsstyrelsen själv.
Länsstyrelsen anser att det i Skellefteå är nödvändigt att utöka strandskyddet från 100 till 200 meter. Men trots att kommunen betonar att det krävs en tydlig motivering lyser denna fortfarande med sin frånvaro. Herr talman! Det här riskerar att lägga en död hand över landsbygden. Länsstyrelsens agerande är rättsosäkert. Ett beslut om att utöka detta starka skydd måste vara ordentligt grundat. Det får inte baseras på löst tyckande.
Risken är att det drabbar enskilda fastighetsägare, lantbrukare och andra företagare. Det är också ett allvarligt intrång i äganderätten. Det lägger en död hand över vissa områden, och det kan få orimliga konsekvenser för den enskilde. För att företagen ska kunna fortsätta att växa lokalt och skapa nya jobb krävs rätt förutsättningar. Fyra av fem jobb skapas till exempel i småföretag. På många håll i landet är småföretagandet väldigt viktigt.
På platser där turist- och besöksnäringen har vuxit i betydelse spelar tillgängligheten till attraktiva ytor en stor roll. I värsta fall kan länsstyrelsens agerande stoppa verksamhetens utveckling och därmed hindra nya jobb att skapas.
Det finns en viktig fråga som jag vill ställa till miljöministern: Anser miljöministern att strandskyddet på 100 meter, tillsammans med allemansrätten och andra skyddsformer, räcker för att uppnå syftet med strandskyddslagstiftningen?
Anders Forsberg (SD):
Jag vill tacka miljöministern för svaret. Hon nämner i sitt svar att det pågår ett antal överklaganden och att hon inte fullt ut kan kommentera saken eftersom de kommer att få in ett antal analyser under våren och sommaren. Miljöministern nämnde även att den förra regeringen förväntade sig att det utökade strandskyddet skulle minska. Men det är knappast så det har upplevts ute i verkligheten.
Jag tror, precis som miljöministern nämner, att dialog är väldigt viktigt och att länsstyrelsen måste vara väldigt noga med att ha en dialog med markägarna och de olika parterna i det här läget. Men det är just rättssäkerheten som jag ser som den allvarligaste delen. Precis som Fredrik Christensson nämner i sin interpellation kan det skilja oerhört mycket.
När man passerar över en kommun- eller länsgräns kan det plötsligt vara helt andra regler, fast det är samma sjö eller samma hav. Jag tror att det är väldigt viktigt för våra medborgare och framför allt för den enskilde att det är lättförståeligt. Jag ställde också en fråga, och den är ganska viktig, så därför ställer jag den igen: Hur ser miljöministern på 100 meter strandskydd?
Anser miljöministern att det tillsammans med allemansrätten och de övriga skyddsformerna är gott nog? Duger det, eller är det bättre med ett större strandskydd? Det är en ganska viktig fråga. Det finns i dag exempel på att djur har förbjudits att beta på vissa marker. Det är knappast någonting som bidrar till en bättre miljö.
Anders Forsberg (SD):
Jag vill först tacka landsbygdsministern för hans svar om tillämpningen av reglerna för tvärvillkoren. Tvärvillkor betyder att lantbrukarna ska uppfylla ett antal verksamhetskrav inom till exempel tvärvillkorsområdet djurskydd för att få fulla stöd. Överträdelser bestraffas med avdrag på stöden, och om lantbrukarna inte har rättat till tidigare uppmärksammade fel blir avdragen procentuellt större, från 3 till 15 procent.
Enligt EU:s regelverk i artikel 41 a ska avdrag bara göras om bonden har gjort sig skyldig till samma överträdelse inom en treårsperiod. Länsstyrelserna och Jordbruksverket har sedan 2006 krävt tillbaka 80 miljoner kronor av lantbrukarna i olika avdrag när det gäller tvärvillkoren. En fjärdedel tar regeringen hand om, medan 60 miljoner kronor har gått tillbaka till Bryssel.
År 2011 gjordes till exempel avdrag för 9,4 miljoner kronor, av vilka 1,4 miljoner var för upprepade förseelser. Hur många av dessa som är felaktiga finns det ingen statistik på. Det må i detta sammanhang tyckas vara små summor, men för de drabbade kan det ha en direkt påverkan på den egna ekonomin. I ett internt pm skriver Jordbruksverket att deras avdragssystem är fel.
De skriver att det har resulterat i att tusentals lantbrukare kan ha fått avdrag för fel de inte har begått. Verket har nämligen gjort avdrag och hänvisat till den övergripande rubriken för ett tvärvillkorsområde utan att ange den specifika överträdelsen. Men trots att Jordbruksverket har gjort fel tänker de inte betala tillbaka några pengar.
Samtidigt som Jordbruksverket har ett väldigt fokus på att återkräva stöd från brukarna eller lantbrukarna på grund av deras felaktigheter verkar det snarare som att verket försöker sopa undan sina egna felaktigheter. Jordbruksverket har föreslagit tre åtgärder för att komma till rätta med problemet i det interna pm:et. Verket går tillbaka till enskilda fall och rättar till felen. Ärenden som är aktiva omprövas.
Här ska alltså lantbrukarna själva överklaga för att få sina ärenden prövade i domstol. Jordbruksverket löser problemet genom att justera - och här finns ett frågetecken - sitt it-system. Av dessa förslag förkastar alltså Jordbruksverket det första på grund av att det skulle vara för resurskrävande. Det andra förslaget lämnar Jordbruksverket utan kommentar. Det tredje förslaget är just vad Jordbruksverket förordar.
Min fråga till landsbygdsministern gäller det som interpellationen egentligen handlar om: Tycker landsbygdsministern att det finns fog för den kritik som har framförts om att Jordbruksverket systematiskt och felaktigt har tillämpat EU-rätten inom återkrav på EU-stöd och tvärvillkorsavdrag?
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar landsbygdsministern för detta svar och noterar att han i svaret säger att vi måste rätta till fel. Jag är väl medveten om att han i sin roll kan ha svårt att uttala sig i frågan när det gäller specifika myndigheter. Men det är ganska viktigt i denna fråga.
I interpellationssvaret säger landsbygdsministern bland annat: "Jag vill börja med att tydliggöra att det är Jordbruksverket, som utifrån ett bemyndigande från regeringen, har det fulla ansvaret för hur tvärvillkoren tillämpas i Sverige." Men EU-förordningar ska inte tolkas i Sverige eller i något annat medlemsland, för den delen. De ska tillämpas som vilken annan lag som helst.
Landsbygdsministern säger i svaret att han har fått information från Jordbruksverket om hur avdragssystemet ser ut för tvärvillkoren och att det finns utrymme för förbättringar. Men borde ministern så lätt bli övertygad? Vari består dessa förbättringar och åtgärder? Det vill jag se först och främst.
I svaret nämner lantbruksministern också regelförenklingar och att Jordbruksverket har många års erfarenhet av regelförenkling. Det kan jag själv skriva under på. Lantbruksministern nämner också den komplexitet som tvärvillkoren medför för stödsystemet. Men vem har påstått att det är just reglerna kring tvärvillkoren som är krångliga och otydliga?
Jag vill hävda att det är tillämpningen som inte är korrekt. Det är där problemet ligger, inte i EU-förordningarna i sig. Jag vill upprepa min fråga. Anser landsbygdsministern att myndigheter, utan att nämna namnet på den vi diskuterar, i så fall bör återbetala de belopp som felaktigt har dragits från stöden till de drabbade lantbrukarna?
Anser lantbruksministern att det är ett bra förfarande?
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar lantbruksministern för detta. Vi saknar inte ambitioner, och det är bra. Vi talar om förenkling, och det är bra. Men i dag talar vi om tvärvillkoren och om den övertolkning som en svensk myndighet har ägnat sig åt.
Jag upprepar att om man läser EU:s regelverk, artikel 41 a, kan man se att det där står att avdrag ska göras bara om bonden gjort sig skyldig till samma överträdelse inom en treårsperiod. Detta har misstolkats grovt av den svenska myndigheten - i detta fall Jordbruksverket.
Den fråga som från början ställdes var hur ministern vill komma till rätta med de problem som beskrivs i interpellationen. Du nämner en hel del. Men jag tycker inte att det duger. I Sverige har den här tillämpningen fått karaktären av en osthyvel som skär över nästan varje gård som kontrolleras. Många miljoner försvinner ut ur landet alldeles i onödan.
Det var aldrig avsikten med dessa tvärvillkorsavdrag, eller reglerna för tvärvillkoren över huvud taget, när de infördes. De skulle främja att reglerna följdes och framför allt att fusk stävjades. Jag tolkar ministerns besked som att regeringen inte tar frågan på allvar. Det är beklagligt. Det är kanske till och med oansvarigt. Förutom alla felaktigheter, som att beröva lantbrukarna deras rättmätiga ekonomiska stöd, handlar det om en rättssäkerhetsprincip och en tilltro till statsapparaten.
Att myndigheten inte gör rätt och riktigt är helt enkelt inte acceptabelt. Enbart den anledningen borde vara skäl nog att ministern tar frågan på större allvar. För mig är det viktigt att man inte sviker de svenska lantbrukarna i denna fråga.
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar miljöministern ännu en gång för svaret. Jag hade egentligen inte förväntat mig att ministern skulle säga något annat, men jag noterar ändå att hon nämner att hon vill öppna upp en dialog. Det är viktigt i det här läget. De signaler som jag får från framför allt lantbrukare ute i landet är nämligen att det finns en stor oro, speciellt i det allmänt tuffa läget för lantbruket.
Vi har ju haft debatt om till exempel mjölkböndernas villkor och om en griskris. Och då är lantbruket inte betjänt av det här. Det finns också andra delar, till exempel vattenkraftverken. Vi kan kalla detta för en vädjan eller för att lyfta upp frågan, men det handlar om att det är viktig fråga som är aktuell nu. Givetvis ska vi verka för bra sjöar, vattendrag och havsområden vilket nämns i interpellationssvaret.
Frågan handlar inte om det, utan frågan är om det är rimliga insatser i förhållande till vad vi får ut. Och vad blir miljönyttan om vi investerar de 20 miljarderna? Det måste finnas en koppling mellan miljönytta och kostnader, precis som miljöbalken säger. Det måste finnas proportionalitet. Min interpellation handlar delvis om det.
Mitt medskick till ministern är att det måste finnas någon form av överklagandeinstans i det här läget. Det är väldigt viktigt att man som enskild måste kunna överklaga besluten. Jag tackar för debatten och vill framför allt skicka med det. Vi kommer säkert att mötas fler gånger.