Anette Åkesson (M):
Till att börja med vill jag tacka statsrådet för svaret. Det är positivt att höra att en hel del är på gång. Till stor del är det som fortsättning på Alliansens arbete med regelförenklingar, fokus på små och medelstora företag, där ju jobben skapas, och för att få till mer lika villkor mellan eget och lånat kapital. Av de 24 svenska företagen på Forbes 2000-listan över världens största börsnoterade företag startades hälften under 1800-talet, och inget av dem har startats de senaste 20 åren.
Det är namnkunniga företag, och de flesta är industribolag, men uppenbarligen har de anpassat sig, varit innovativa och följer utvecklingen väl. Det är ett gott betyg åt dem och åt Sverige. Vi verkar i en global värld, och som litet och exportberoende land, som finansministern sa, står vi inför nya utmaningar. Några av dessa gällande de traditionella företagen hänger ihop med det så kallade BEPS-projektet.
BEPS är förkortningen för base erosion and profit shifting, och projektet syftar till att förhindra att länders skattebaser eroderas genom att internationella bolag utnyttjar olika länders nationella skattelagstiftningar och därmed kan flytta intäkter och kostnader till länder med låg eller ingen beskattning alls. Det är OECD som på initiativ av G20-länderna har arbetat fram handlingsplaner som nu ska implementeras.
Syftet är i grunden gott: Både dubbelbeskattning av multinationella företag och dubbel icke-beskattning ska undvikas. Men man har arbetat efter målet att beskattningen av stora företag ska ske där värden skapas, inte där huvudkontoren ligger. Detta kan bli ett bekymmer ur svenskt perspektiv eftersom vi glädjande nog har flera stora bolags huvudkontor i Sverige men varken den stora produktionen eller försäljningen.
Jag undrar därför hur finansministern har planerat för att stärka de svenska skattebaserna med tanke på BEPS. Visst kan man ställa sig frågan om det är realistiskt att det ska komma nya stora, globala börsbolag från Sverige, speciellt med tanke på att det är banker samt olja och gas som utgör de största branscherna på Forbes lista.
Mot detta vill jag kontra med att flera av de bolag som växt snabbast sedan förra året är Facebook och Starbucks samt att Sverige har legat och ligger i topp gällande företag i ny teknik - Skype och Spotify är de vanligaste exemplen. Stockholm är till och med näst unicorntätast i världen, där "unicorn" är beteckningen för teknikbolag som värderas till över 1 miljard dollar. Svenska företag visar innovationskraft, och det borde därför vara möjligt att fler framtida stora bolag växer upp här.
Det goda utgångsläget finns, men många av de framgångsrika teknikbolagen säljs eller flyttar utomlands. Frågan är alltså vad som händer nu. Vårt politiska fokus måste ligga på framtiden, inte på att vi är nöjda med det som redan har åstadkommits. De nya branscherna finns inom tjänstesektorn, till viss del inom delningsekonomin, och helt säkert inom branscher där digitalisering och globalisering spelar en stor roll.
Både digitaliseringen och globaliseringen ställer höga krav på förnyelse av regelverk och affärsmodeller och kommer att innebära att många jobb försvinner. Den politiska utmaningen gäller att se till att det finns förutsättningar till att minst lika många nya jobb skapas. Tyvärr visar ju S och MP i sin budgetproposition ingen som helst insikt utan lägger fram förslag som redan i sig själva innebär färre jobb.
Flera av entreprenörerna i olika intervjuer nämner det politiska beslutet om hem-pc som en anledning till att vi nu, tjugo år senare har ett framgångsrikt läge. Det visar att politiska beslut ger långsiktiga positiva effekter, men det betyder också att det måste följa nya beslut om utvecklingen ska fortsätta. Delningsekonomin växer alltmer, och företagen, både de nya och de gamla, efterlyser anpassade skatteregler.
Hur ser finansministern på skattereglerna för delningsekonomin?