Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Leif Pagrotsky talar om ett museum av världsklass. Jag vill också gärna ha ett museum av världsklass. Jag tycker att detta i mångt och mycket är ett museum av världsklass. Det visar också de höga besökssiffror som museet har.
Eftersom vi har en del olika uppfattningar när det exempelvis gäller detta med entréavgifter kan jag glädja mig åt att det nu snudd på exakt är lika många besökare som det var tidigare när det var så kallad fri entré, fastän det egentligen inte var det. Jag kan eftersom jag har utredningen och förstudien från Statens fastighetsverk se att detta har varit väl känt under ett drygt års tid.
Leif Pagrotsky och övriga i kulturutskottet har kunnat gå in och läsa i uppdraget. Det fanns då inga synpunkter på att uppdraget skulle omfatta något betydligt mer om museet. Det var väldigt tydligt att det handlade om renovering och ombyggnad av Nationalmuseums befintliga byggnad, eftersom det är där de stora problemen har funnits. Det har ramlat ned delar från taken.
Det har tidigare på sikt varit problem med brandsäkerheten, vilket vi har kommit till rätta med. Det har också varit problem med ventilation och klimatfrågor över huvud taget. Det kommer på sikt att göra det svårt för Nationalmuseum att ta emot konst av hög internationell klass för att kunna fortsätta att hålla uppe den höga standard som man har på sina utställningar, som är det som har dragit publik.
Därför har vi sett det som absolut nödvändigt att se över byggnaden utifrån klimatfrågor, värme, ljus och övrigt. Det är en annan sak att huset också är vackert i sig. Det är en fråga som Nationalmuseum och Statens fastighetsverk har diskuterat. Men det ingick inte i de ursprungliga förutsättningarna.
Vi har förvisso fått ett mycket genomarbetat förslag men inget alternativ till detta. Jag ser det inte som möjligt att ha ett museum stängt i sju åtta år. Leif Pagrotsky säger att jag var kritisk från dag ett. Jag kunde konstatera, eftersom jag vet att Leif Pagrotsky var på pressvisningen, att Pagrotsky också var mycket kritisk, i varje fall enligt tidningarna då.
Jag hade anledning att engagera mig i frågan redan tidigare eftersom Jane Cederqvist på den tidigare regeringens uppdrag gjorde en översyn. Vi hade många diskussioner om det då. Jag uppfattade det inte som att man från den tidigare socialdemokratiska regeringen tog någon större hänsyn till det som Jane Cederqvist tog fram i sin utredning. Det handlade väldigt mycket om hur situationen nu ser ut inom Nationalmuseum. Det är ett mycket viktigt museum.
Det har runt 700 000 föremål. Det är naturligtvis en grannlaga uppgift att flytta ut de föremålen och förvara dem någonstans under en ombyggnadsperiod. Men jag ser det inte som möjligt att ha det stängt under sju åtta år. Jag ser det inte, som Leif Pagrotsky sade alldeles nyss, som tre förlorade år. Det är tvärtom.
Den stora tillströmningen av besökare och de intressanta utställningar som har varit har dragit både svensk och internationell publik visar att det inte är tre förlorade år. Det har varit tre väldigt framgångsrika år. Att man sedan har problem på grund av långvarig brist på underhåll är en helt annan sak. Den utveckling som jag förstår att Leif Pagrotsky här talar om var att man eventuellt, fastän det inte fanns några klara löften, skulle bygga ett designmuseum.
Det handlar fortfarande inte om konsten. Det är det väsentliga och viktiga i Nationalmuseums uppdrag. Jag kan bara konstatera att i de förslag vi hittills har fått från Statens fastighetsverk ryms knappast konsten - i alla fall inte måleriet.