KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Ja, det kanske irriterar Ulf Holm att finansministern och jag står för samma politik, att vi står för samma politik som hela regeringen - också i de här delarna - och att vi har en sammanhållen politik för att få fler i arbete som bygger på flera olika delar där de olika departementen måste samverka för att uppnå samma mål, till exempel att se till att göra det billigare och enklare att anställa, se till att göra det mer lönsamt att jobba och se till att matchningen fungerar i arbetsmarknadspolitiken.
Ja, där har vi ju bra många departement inblandade för att sträva mot samma mål. Därmed är det svårt att försöka slå in kilar mellan mig och finansministern eller näringsministern i de delarna - det måste jag erkänna - därför att det är samma politik vi står för och samma politik vi driver. Och så tar vi frågan om kommunernas ekonomi. Med all respekt har jag rätt svårt att gråta krokodiltårar för att kommunerna bara får 100 procent av lönekostnaderna i ersättning - det måste jag faktiskt erkänna.
Problemet är att en del kommuner har använt merkostnadsersättningen för att anställa fler plusjobbare och inte på det sätt som det var tänkt. Så är det till exempel i Pajala. Då har man ju gjort sig skyldig till ett avtalsbrott i den änden, om jag ska tolka det hela rätt, för då har man ju inte använt medlen på det sätt som var tänkt. 100 procents ersättning måste ändå räcka.
Sven Otto Littorin (M):
Vad gäller nedsättning av arbetsgivaravgifter för småföretag hade vi en debatt alldeles nyss om generella sänkningar som var som hagelskott. Det är precis vad det varit, en generell sänkning som varken i praktiken eller i forskningen lett till ett enda nytt jobb. I stället har det just varit en åtgärd som gått till dem som driver de företagen. Det kan ju vara trevligt.
Vi har i stället försökt rikta våra sänkningar av arbetsgivaravgifter till områden där vi vet att det kommer fler jobb genom till exempel nystartsjobben. Vi har sänkt arbetsgivaravgifterna för unga från den 1 januari. Ett annat område där vi sänkt arbetsgivaravgifterna är tjänstesektorn. Om man räknar ihop hela det paketet handlar det om ungefär 14 miljarder.
Det är en rätt betydande skattesänkning som naturligtvis kommer att leda till att fler vågar starta och driva företag och så småningom anställa. Respekt för de arbetslösa och, ursäkta mig, 100 procents ersättning, snarare än 125, kan inte vara anledningen till att Ulf Holm drar den långtgående slutsatsen.
Ulf Holm och hans parti har ju stött en regering som permanentat utanförskapet på skyhöga nivåer. 100 000 ungdomar befinner sig utanför arbetsmarknaden. Det är snudd på den högsta siffran i Västeuropa. Vi är trea från slutet i EU. Det är en usel jobbpolitik som Ulf Holm och hans parti stött under de senaste tolv åren - utan något som helst vettigt resultat.
Det enda man kan säga är vad min företrädare som partisekreterare i Moderaterna, Gunnar Hökmark, brukade säga: Om man gör som man har gjort så kommer det att gå som det har gått.
Sven Otto Littorin (M):
Johan Löfstrand har frågat mig hur jag kommer att agera för att ge ungdomar under 18 år möjlighet att faktiskt komma ut på arbetsmarknaden under sommaren. Jag har också fått frågan om jag avser att verka för att ungdomar tidigt får testa på hur det är att jobba och hur borttagandet av stödet till feriejobb främjar denna möjlighet. Slutligen har jag fått frågan om jag kommer att försöka påverka de kommuner som i dag helt eller delvis har dragit in de medel som tidigare har använts till feriejobb. Frågor på samma tema har jag besvarat tidigare och jag kan därför i huvudsak bara upprepa vad jag tidigare har sagt i denna fråga.
Jag delar uppfattningen att feriejobb är viktiga för ungdomar. Ungdomar som sommarjobbar får en första kontakt med och insikt i arbetslivet. Det tror jag vi alla är överens om. Men regeringens prioritering är nu att satsa mest resurser på dem som står längst ifrån arbetsmarknaden och som har störst behov av stöd.
Regeringen har emellertid för avsikt att stärka anknytningen till arbetsmarknaden för ungdomar som bor i hushåll som är beroende av försörjningsstöd genom en enhetlig regel för hur stor del av ferieinkomster som dessa ungdomar får behålla utan att det ekonomiska biståndet till familjen minskar. Mot bakgrund av det goda arbetsmarknadsläget och att antalet feriejobb nu ökar utan statliga subventioner avser jag för närvarande inte att vidta några åtgärder på området.
Sven Otto Littorin (M):
Jag föreslår att interpellanterna läser Svenska Dagbladet från i fredags. Där är en helsida med rubriken: Rekordmånga sommarjobb, 12 000 ferieplatser anmälda till arbetsförmedlingen under april månad. Det är bara att konstatera det som Ams gör i sin redovisning, som naturligtvis är offentlig och går att ta del av om man vill läsa tidningar och annat.
Vi har nu det högsta antalet lediga sommarjobb sedan 1990, 55 000 lediga sommarjobb som förmedlas via arbetsförmedlingen. Då ska man naturligtvis också ha klart för sig att det är väldigt många sommarjobb som inte förmedlas via arbetsförmedlingen utan som går via direktkontakter och vad det nu kan vara. Men det är den högsta siffran sedan 1990.
Statistiska centralbyrån meddelade så sent som på förmiddagen i dag att antalet sysselsatta ungdomar i åldern 16-24 år under det första kvartalet i år ökade med 44 000 jämfört med första kvartalet i fjol. Det är den största sysselsättningsökningen för ungdomar sedan 1987, på 20 år. Det är fantastiskt, och det ska vi naturligtvis glädja oss väldigt mycket åt.
Det är klart att vi har ett starkt arbetsmarknadspolitiskt läge, inte minst för de ungdomar som nu kommer in på arbetsmarknaden, antingen i reguljär sysselsättning, de 44 000 som har kommit in sedan förra året, eller i feriejobb, de 55 000 som hittills har kommit. Då ska man ha klart för sig att de sommarjobb som är anmälda till arbetsförmedlingen under första kvartalet brukar motsvara ungefär två tredjedelar av det totala antalet sommarjobb.
Därav kan vi möjligen prognostisera ytterligare 20 000-25 000 sommarjobb som förmedlas via arbetsförmedlingen tills sommaren börjar. Att i det läget, med begränsade resurser, lägga ned 100 miljoner kronor ytterligare på det här området tycker jag är näst intill befängt med all respekt för mina meddebattörer. Jag tycker snarare att man måste se till att hjälpa dem som står allra längst ifrån, som har svårast att ta sig in på arbetsmarknaden även i ett läge som ser gott ut.
Det är därför vi också har lagt 9,8 miljarder i jobb- och utvecklingsgarantin och 2,8 miljarder på jobbgarantin för unga, som vi kommer att diskutera om ytterligare någon vecka. Det är naturligtvis en prioritering som vi gör, och den står jag gärna för, för den är helt rimlig med tanke på det arbetsmarknadsläge som nu råder.
Sven Otto Littorin (M):
Det är befängt. Det är befängt att satsa mer pengar på ett område där det ser osedvanligt ljust ut. Vi måste väl ändå prioritera med begränsade resurser. Det är det som är vår uppgift. Vi måste se till att lägga resurserna där de verkligen behövs, på dem som står allra längst ifrån eller måste komma tillbaka på arbetsmarknaden efter tolv års misslyckanden i socialdemokratin där ni har levererat 100 000 under 24 år utanför arbetsmarknaden.
Det är det vi städar upp. Vi ska lägga 2,8 miljarder på jobbgarantin för unga för att se till att hjälpa dem tillbaka, inte på ett område som nu fungerar bättre än det har gjort på 20 år. Det är faktiskt befängt. Jag är född i Motala. När man lyssnar på Johan Löfstrand får man intrycket att Motala kommun är den enda arbetsgivare som finns i landet. Ta då del av den här artikeln. Den har sin grund i den Amsstatistik som finns.
Den visar att vi har störst antal sommarjobb sedan 1990 och flest antal ungdomar i sysselsättning sedan 1987. Vi börjar där. Min utgångspunkt är naturligtvis att arbetsmarknadspolitiken ska fokusera på det som är arbetsmarknadspolitikens huvuduppgift, nämligen att få folk tillbaka till arbetsmarknaden. Det vi hör interpellanterna beskriva - det kan man naturligtvis ha respekt för - är vad vi gör med de struliga ungdomarna.
Frågan är: Är det arbetsmarknadspolitikens uppgift att hjälpa dem på ett annat sätt än vi gör med andra ungdomar? Jag är inte riktigt säker på det. Samtidigt konstaterar vi att nio av tio kommuner i Sverige går med vinst. Vi har ett kommunalt ansvar för struliga ungdomar. Det kan vi inte lösa genom arbetsmarknadspolitiken. Det är en kommunal uppgift. När nio av tio kommuner går med vinst finns det möjlighet att göra det.
Låt arbetsmarknadspolitiken fokusera på det den är till för, att få fler tillbaka i arbete. När vi gör den prioriteringen måste vi se till att lägga pengarna på rätt ställe, och inte på ett ställe som för närvarande ser ljust ut - väldigt mycket ljusare än på 20 år. När man debatterar med en del av mina kära interpellanter får man ibland intrycket att ni även om det är en strålande solskensdag kan få det att framstå som mulet. Det är det inte.
Just den här biten av arbetsmarknaden fungerar faktiskt väl.
Sven Otto Littorin (M):
Ann-Christin Ahlberg har frågat mig varför jag verkar för att försämringar i arbetslöshetsförsäkringen för föräldrar under 25 år genomförs nu i en högkonjunktur. Jag har också fått frågan vilka skäl man har för att sikta in sig på just ungdomar som kämpar för att få in en fot på arbetsmarknaden. I regeringens vårbudget presenterades ett reformpaket för att minska ungdomsarbetslösheten. I paketet ingår att sänka trösklarna till arbetsmarknaden för ungdomar genom att sänka arbetsgivaravgifter samt en satsning på lärlings- och yrkesutbildning. Även en jobbgaranti för unga aviserades.
Jobbgarantin syftar till att ge ungdomar stöd och stärka deras incitament att söka arbete eller vidareutbilda sig. Utöver det har ungdomar rätt till nystartsjobb tidigare än andra. Dessa åtgärder bör ses som delar i ett större sammanhang. Reformer inom flera politikområden ska tillsammans bidra till att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Regeringens ungdomspaket påverkar både efterfrågan, utbud samt matchningen mellan vakanser och arbetssökande.
Därtill förbättras kvaliteten i skolan, vilket på sikt förbättrar ungas förutsättningar på arbetsmarknaden. I den remitterade promemorian En jobbgaranti för ungdomar har det föreslagits att ersättningen till ungdomar som fått arbetslöshetsersättning successivt trappas ned. Detta gäller redan för samtliga arbetslösa med rätt till arbetslöshetsersättning. Det nya är att tiden vid varje trappsteg föreslås vara kortare för ungdomar. Syftet är att öka ungdomars ekonomiska incitament att söka jobb.
Forskning har visat att det finns ett samband mellan ersättningsnivå och sannolikhet att få arbete. Detta samband är starkare för arbetslösa under 25 år. Erfarenhet av detta finns också i Danmark där reformer gällande ungdomars arbetslöshetsersättning har tillskrivits en stor del av den minskade ungdomsarbetslösheten. Unga föräldrar omfattas precis som andra ungdomar av de satsningar som görs för att minska ungdomsarbetslösheten.
Därför är det rimligt att de får en snabbare nedtrappning av arbetslöshetsersättningen än föräldrar över 25 år. Däremot bedöms unga föräldrar behöva längre tid för omställning än unga som inte är föräldrar. Föräldrar under 25 år föreslås därför få en långsammare nedtrappning i ersättningen jämfört med dem under 25 år som inte är föräldrar. Vi har nu ett gynnsamt ekonomiskt läge där efterfrågan på arbetskraft ökar. Arbetsförmedlingen rapporterar om en kraftig ökning av antalet lediga platser. Att det ekonomiska läget nu ter sig starkt och stabilt ska vi ta vara på.
Framför allt bör arbetslösa stödjas och stimuleras till att söka de många lediga jobb som nu finns. Sammantaget visar de genomförda och planerade åtgärderna att regeringen nu kraftigt höjer ambitionen när det gäller att bekämpa ungdomsarbetslösheten.
Sven Otto Littorin (M):
Ann-Christin Ahlberg har naturligtvis alldeles rätt. Det är ett tag sedan jag var under 25, dessvärre. Vad vi nu försöker göra är naturligtvis att vi försöker städa upp efter er fullständigt misslyckade jobbpolitik när det gäller unga. Ni lämnade efter er över hundratusen personer under 25 som står utanför arbetsmarknaden. Det gör att Sverige när vi tog över var ett av de fem sämsta av EU:s alla länder när det gäller ungdomsarbetslöshet. Det är naturligtvis ett fullkomligt misslyckande som ni lämnat efter er.
Det jag vill påminna om - jag kommer tillbaka till båda resonemangen som de två motdebattörerna här har tagit upp - är att mediantiden för arbetslöshet bland unga är ungefär 33 dagar. Motsvarande siffra för de äldre är ungefär 75 dagar. I genomsnitt är man alltså arbetslös under en väldigt mycket kortare tid när man är ung. Det ska vi givetvis vara glada över. Varför gör vi då den här typen av förändringar?
Ja, vi utgår naturligtvis från de erfarenheter som finns både i Sverige och, inte minst, i Danmark, där man dramatiskt har minskat arbetslösheten bland de unga. Nu är Danmark ett av de allra bästa länderna i EU i det avseendet. Sådant ska vi ta vara på. Den första erfarenheten kommer från den sänkning av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen som Socialdemokraterna medverkade till, från 80 till 75 procent den 1 januari 1996.
Resultatet tyder på att den reformen ledde till en ökad övergång till arbete - en ökning med ca 10 procent. Det är en rätt stor ökning. Det har betydelse hur ersättningsnivåerna är utformade. Den effekten är, visar forskningen, ännu större bland dem som är under 25. Sedan har vi erfarenheterna från Danmark. 1996 infördes ungdomssatsningen i Danmark. Den var väldigt radikal, skulle man kunna säga.
I grund och botten halverades a-kassan till 50 procent. Det tänker vi naturligtvis inte göra. Det man ser där är att det var en oerhört stark påverkan på arbetslösheten bland ungdomar när man gjorde de olika insatserna tillsammans. Arbetslösheten bland unga låg i mitten av år 2005 på 3,7 procent av arbetskraften. Vi ligger på långt över 12 procent. Det är en radikal skillnad!
Det är klart att man måste ta intryck av detta för att göra det möjligt och lättare att komma tillbaka i arbete. Men vi gör inte enbart detta. Det var det jag försökte förklara när jag kom in på de andra delarna; det här ska ses i sitt sammanhang.
Fru talman! Patrik Björck frågade mig om detta med incitament. Ett incitament är att det ska löna sig bättre att arbeta.
De här sakerna tillsammans syftar till att ta vara på de erfarenheter som finns från Sverige och de erfarenheter som finns från bland annat Danmark där man nu har en väsentligt mycket lägre arbetslöshet än Sverige och definitivt en betydligt lägre arbetslöshet än den som ni lämnade efter er.
Sven Otto Littorin (M):
Den enskilde drabbas till hundra procent när den drabbas, säger Patrik Björck. Det är helt korrekt. Det kanske ni borde ha tänkt på under de tolv år när ni drev fram en situation där 100 000 personer under 24 år drabbades direkt av det utanförskap som ni lämnade efter er. Borde ni inte ha tänkt på det? Borde ni inte ha haft en politik för att se till att ungdomsarbetslösheten bryts och få fler in på arbetsmarknaden? Ni lämnar efter en av de fem värsta ungdomsarbetslöshetsförsyndelserna i hela Europa.
Med all respekt: Det duger inte att komma att säga att mer av samma är det som ska leda någon vart, eller att varje åtgärd som vi försöker göra är fel. Det har ni naturligtvis rätt att göra, men jag tycker inte att det är hederligt. Patrik Björck talar om pisk, och han tillskriver mig och andra att vi anser att människor skulle vara arbetslösa av okynne eller lathet. Så är det absolut inte! Det är precis tvärtom.
Det är ni som har piskat ut ungdomarna i en arbetslöshet som vi nu får städa upp. Låt mig återigen påminna om jobbgarantin för unga. Vi har avsatt 2,8 miljarder för att hjälpa de ungdomar som har varit borta från arbetsmarknaden i 100 dagar eller mer. De ska få hjälp och stöd 30 timmar i veckan för att komma tillbaka till arbetsmarknaden. I det ligger också utbildningsinsatser, praktikplatser, arbetsträning och vad det nu kan vara.
Erfarenheten internationellt sett visar att det väldigt mycket handlar om att hjälpa ungdomar att hitta potentiella arbetsgivare. Det kan också vara att rent fysiskt gå med dit och hjälpa till vid intervjuer. Vi ska ta till vara de erfarenheter man har inte minst från Danmark. Jag vet att Patrik Björck brukar göra sig lite lustig över att jag ibland tittar på statistik, lite utredningar och sådant. Men det ingår i min arbetsuppgift att göra det. Man kan konstatera att arbetslösheten i Danmark bland unga är 3,7 procent och att den med jämförbar statistik i Sverige är långt över 12 procent.
Då måste man väl ändå dra någon slutsats av det. Man kan inte bara säga att vi nöjer oss med det ni har lämnat efter er. Jag skulle inte komma på tanken att göra på det sättet. Den grundläggande frågan är: Är det någon skillnad i situation för en förälder som är 24 år eller 26 år? Jag vill påminna om att unga föräldrar omfattas av alla de insatser som innebär att ungdomar får stöd tidigare än andra.
Därför är det rimligt att unga föräldrar får sin ersättning sänkt snabbare än föräldrar över 25 år som inte omfattas av insatserna. Unga föräldrar kan, som jag sade tidigare i mitt svar, behöva längre tid på sig för en omställning jämfört med ungdomar som inte är föräldrar. Därför föreslår vi i jobbgarantin för unga att arbetslöshetsersättningen med 80 procent ska gälla i 200 dagar för den som är under 25 år och har barn.
Därmed tycker jag att jag har svarat på den fråga som Ann-Christin Ahlberg ställer.
Sven Otto Littorin (M):
Fredrik Lundh har frågat mig vilka skäl jag har till att verka för en avveckling av det statliga stödet för feriearbeten samt om jag kommer att lägga fram något annat förslag på hur man från statligt håll kan stödja kommuner och landsting att erbjuda feriejobb. Att lägga resurser på ett område innebär att lägga mindre på ett annat. Svaret på den första frågan är att regeringen prioriterar om resurserna inom arbetsmarknadspolitiken till dem som står längst från arbetsmarknaden och som därmed har störst behov av stöd. Jag vill också poängtera att feriejobb inte är en isolerad del av arbetsmarknaden.
Feriejobb är en naturlig del av arbetsmarknaden precis som andra tillfälliga arbeten. Vi ser nu resultat av de satsningar som regeringen gjort för att öka sysselsättningen även på feriearbetena. Under första kvartalet 2007 rapporterades det in 55 000 feriearbeten till Ams. Det är den högsta siffran sedan 1990. Mot bakgrund av det stora antalet feriearbeten som skapas utan statligt stöd ser jag inget behov av att vidta några åtgärder på området.
Sven Otto Littorin (M):
Man ska komma ihåg att den statliga subventionen, de 100 miljoner kronor vi talar om, har varit ett bidrag till kommunernas administrations- och lönekostnader. Men de har på intet sätt täckt hela kostnaden för att anställa ferieungdomar. Det har dessutom i normalfallet varit rätt korta anställningar. Det har handlat om tre veckor i genomsnitt. Det är en siffra som vi har fått från Ams.
Man måste välja vad man prioriterar när man har knappa resurser, som vi alltid har i den offentliga sektorn.
Om vi nu ser att vi har det största antalet sommarjobb förmedlade via Ams sedan år 1990 är det och har det varit vår bedömning - och det var också det svar jag gav förra gången jag diskuterade en exakt likalydande interpellation den 15 maj i år av Johan Löfstrand - att vi prioriterar dem som befinner sig längst ifrån arbetsmarknaden.
Vi vill lägga mer resurser, som vi också har gjort, på till exempel jobb- och utvecklingsgarantin eller jobbgarantin för unga snarare än att lägga resurserna, som är knappa, på ett område som ser bättre ut än det har gjort någon gång sedan år 1990.
Sven Otto Littorin (M):
Jag skulle vilja påminna om tre saker. För det första: Subventionerna, de 100 miljonerna vi pratar om, har långt ifrån täckt hela kostnaden för att anställa sommarjobbare. För det andra: Nio av tio kommuner går med finansiellt överskott. För det tredje: Vi ser fler förmedlade sommarjobb nu än vi gjort sedan 1990. När man väger samman de tre argumenten kan man konstatera att det med knappa resurser är nödvändigt att välja att prioritera.
Vi har valt att prioritera dem som står längst ifrån. Därför lägger vi 9,8 miljarder brutto på jobb- och utvecklingsgarantin och 2,8 miljarder brutto på jobbgarantin för unga. Det är den prioritering vi har att göra. Beträffande Eva-Lena Janssons sista fråga vill jag bara konstatera att jobbpolitiken, alltså arbetslinjen, också får effekt på sommarjobbstillväxten. Det är det som är avsikten. Möjligen kan det vara ett syftningsfel, och kanske borde kommateringen ha varit bättre för att det skulle framgå på ett tydligare sätt.
Det är klart att en arbetsmarknad som växer kraftigt och en arbetsmarknad som utvecklas i takt med att ekonomin också växer naturligtvis kommer även de ungdomar till del som behöver sommarjobb. Det är det som vi nu ser. Därför är det oerhört glädjande att vi har fler sommarjobb och feriearbeten än vi haft på 17 år.
Under hela den här diskussionen finns, hoppas jag, en gemensam samsyn kring att den första kontakten med arbetsmarknaden är väldigt viktig och kring att man har en möjlighet att testa sina vingar och att ta det första ansvaret och kanske få den första lönen och på olika sätt därigenom lättare göra sig bekant med arbetsmarknaden för att så småningom, när man har läst klart, kunna gå ut i arbete. Sommarjobb är viktigt.
Därför ska vi glädjas åt den fantastiska utveckling som gäller just sommarjobben och som nu pågår.
Sven Otto Littorin (M):
Det är väldigt bra att Socialdemokraterna bryr sig om ungdomarna. Tänk om man hade gjort det när man var i regeringsställning. Ni lämnade efter er 100 000 ungdomar under 24 år som stod utanför arbetsmarknaden. Det gör att vi hamnar på plats nr 20 av 27 EU-länder. Det gör oss till ett av de absolut sämsta länderna när det gäller den ungdomsarbetslöshet som vi har i Europa. Det lämnade ni efter er. Sedan säger Eva-Lena Jansson att vi prioriterar skattesänkningar för de rika i stället för sommarjobb till ungdomar. Med all respekt: Det är nys.
Vi konstaterar att det nu växer fram fler sommarjobb än det har gjort på 17 år. Då är frågan om vi ska använda dessa 100 miljoner på det här området, där det faktiskt växer just nu, eller om vi ska lägga dem på jobbgarantin för unga eller jobb- och utvecklingsgarantin. Vi har valt att göra den prioriteringen, precis som jag sade i den förra interpellationsdebatten i exakt samma fråga den 15 maj. Jag vill samtidigt göra Börje Vestlund glad. Jag tänker svara väldigt tydligt på en fråga.
Den fråga jag fick från Fredrik Lundh var om jag ser något behov av fler statliga åtgärder på det här området. Svaret på frågan är, liksom i den skriftliga dokumentationen och liksom jag sade i mitt första anförande, nej.
Sven Otto Littorin (M):
Jag tar Hillevi Larssons passning. Jag tar gärna inspiration från en borgerlig regering i till exempel Danmark. Det var ett väldigt intressant besök. Det fanns många lärdomar att dra som jag tycker är viktiga att ta till sig. Hillevi Larsson började med ILO-resonemanget. Jag ska bara kort säga att det inte är en ILO-rekommendation i sedvanlig mening, alltså den typen av rekommendationer som är skarpa, utan det handlar om ett riktmärke.
I det riktmärket tar man inte hänsyn till att det ser lite olika ut och är organiserat på lite olika sätt. Det är klart att våra regionala skyddsombud trots allt bör vägas in i helhetssynen. Så är det området så att säga behandlat. Sedan vill jag komma över på en annan fråga som Hillevi Larsson tog upp, resonemanget om ekonomiska incitament i arbetsskadeförsäkringen eller i arbetsmiljöarbetet i stort. Jag tar gärna den pucken också och tycker att det är ett intressant resonemang.
Det finns delar av det i andra länder i vår närhet, och jag tycker att man definitivt ska analysera det här arbetet. Jag tar gärna med det resonemanget också i det arbete som nu pågår.
Jag ser framför mig och hoppas på att det som kommer ut ur det arbete som vi nu har inlett ska bli en ganska bred diskussion under hösten, där vi ska kunna ta upp intressanta lärdomar från olika håll och ha en ganska bred och allmän debatt som involverar parterna på arbetsmarknaden men också andra som har intresse, insyn och engagemang i den här typen av frågor. Jag ser fram emot Hillevi Larssons fortsatta engagemang i den här frågan.