KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag skulle inte behöva upprepa det, men jag har i varje fall respekt för hur riksdagen jobbar. Om vi fattar beslut om det här i eftermiddag kommer vi att lämna ett uppdrag till regeringen, och regeringen ska genomlysa problematiken och komma tillbaka med förslag till riksdagen. Sedan ska vi fatta beslut. Det ska beredas i vanlig ordning, och det ska fattas beslut om det.
Jag läste upp det stycke som sammanfattar utskottets beställning för Krister Hammarbergh, och jag tycker att det är tydligt nog. Vi kan inte ta ställning i en fråga som regeringen inte har lagt fram förslag om. Vi har beställt saker och ting. Vi har beställt efter det förslag som baserar sig på en motion. Hur förslaget kommer att se ut kan vi inte veta i dag. Det måste Krister Hammarbergh ha respekt för.
Om Krister Hammarbergh tror att han här i kammaren nu i samband med det här polisbetänkandet kan avkräva oss någon sorts slutligt ställningstagande till beslutet om Prümrådsfördraget har han absolut misstagit sig. Den debatten ska vi ta sedan. Det hoppas jag att Krister Hammarbergh har respekt för.
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag får tacka Tomas Tobé för frågan så att det finns möjlighet att ha lite synpunkter på svaret och rovdjursfrågan. Det är en fråga som vi borde ha mycket lite partipolitiskt skiljaktiga meningar om eftersom det inte leder någon vart.
Som jag har upplevt det har vi varit rätt överens om att något måste göras. I Socialdemokraterna tog jag våren 2006 upp frågan om ett jakt- och viltvårdspolitiskt program för att vi skulle bli lite mer kompletta på detta område.
Vi antog i partistyrelsen i juni ett program som ligger mycket nära den syn vi har i de olika partierna och också medborgarnas, jägarnas och rovdjursförespråkarnas syn på saken. Det finns en stor samsyn i detta. Jag kommer från Västerbotten.
Där har vi inte problem med varg, men däremot börjar vi uppleva att vi ganska stora problem med björn. De inventeringar som har gjorts i Jämtland antyder att det finns tre gånger så mycket björn som man trodde. Jag tror att det är samma sak i Västerbotten. Folk är skrajsna för att gå ut i skogen.
Jag har aldrig hört någon som är rädd för vargen, men däremot är man väldigt fundersam över om man törs gå i skogen efter den 14 april och fram till mitten av november. Jag är själv lite fundersam när jag är ute med hunden. Det känns lite otryggt. Jag skulle gärna gå med bössa på ryggen - en med hygglig kaliber dessutom - för att känna mig riktigt trygg.
Det är bara att konstatera att jag tror att vi har nått mycket längre när det gäller numerären som vi tog beslut om 2001. Det måste man försöka fastställa på något riktigt sätt, som genom inventeringar och genom att använda ny teknik och så vidare. Jag har tittat på Åke Petterssons utredning.
Den är väldigt bra och väl förankrad, tror jag, ute hos de så kallade intressenterna i samhället. Nu väntar vi på en proposition. Miljöministern måste sammanställa alla remissvar, men tiden är snart ute för synpunkter på detta. Ska jag vara orolig och misstänksam mot något i miljöministerns skrivning är det mot det som Bengt-Anders också tog upp mot slutet.
Menar miljöministern verkligen att det över huvud taget skulle behöva ifrågasättas att man överlåter på regionalt beslutsfattande att bestämma om förvaltningsplaner och hur man ska förvalta de fyra stora rovdjuren? Jag är lite fundersam över detta.
Jag skulle kunna ansluta mig till de två frågor som Åke Sandström hade. Jag tror att detta ska göras ganska snart och inte dras i långbänk. Vi måste få ett beslut i dessa frågor rätt så snabbt. Men jag vill att miljöministern ska vara mycket tydligare när det gäller förvaltningsfrågorna.
Om man inte anförtror de lokala krafterna att förvalta dessa rovdjur kommer man aldrig att få acceptans för en svensk rovdjurspolitik.
Karl Gustav Abramsson (S):
Först vill jag tacka ministern för svaret. Det är möjligt att justitieministern tycker att det var onödigt att ställa till med en interpellationsdebatt om den här frågan. Från oppositionens sida försökte vi få ett samtal i utskottet om det här, men utskottsmajoriteten förvägrade oss den möjligheten. Jag konstaterar att justitieministern hänvisar till olika uttalanden som gjorts här i fråga om den nya tillsättningspolitiken. Jag vill påminna om en del av det som hände före valet. Jag ska inte namnge några nuvarande ministrar.
Det var i alla fall fråga om att politiskt tillsatta chefer skulle sparkas efter ett maktskifte. En borgerlig regering skulle göra rent hus i myndighetstoppen. Den arbetsgrupp som tillsattes av allianspolitikerna tog fram ett underlag för hanteringen av de här frågorna.
Jag påminner mig också ett uttalande som en numera känd minister hade om Socialdemokraternas utnämningspolitik, nämligen om att ge förläningar till dem som har partibok. I andra länder skulle detta, påstods det, kallas för korruption. En namngiven generaldirektör, socialdemokrat, kallades för socialdemokratisk valarbetare. Jag skulle vilja ställa en del frågor här.
Efter regeringstillträdet har regeringens företrädare vid ett flertal olika tillfällen talat om den nya utnämningspolitikens stora öppenhet. Jag vill fråga ministern: Var finns spåren av den öppenheten? Om jag förstått saken rätt har nog regeringen börjat förstå att den "rätta vägens tillsättningspolitik" som predikades före valet inte alltid är så lätt att följa.
Tillsättandet av ny rikspolischef utgör inte något undantag härvidlag. Ingen av dem som har sökt den här tjänsten har, såvitt jag förstår, ansetts kapabel att bli ny rikspolischef. Efter att ha tagit del av ansökningarna får jag intrycket att väldigt många driver med regeringen. En del ansökningar betraktar jag som rena skämtet.
Därför vill jag fråga: Finns det personer som har anmält intresse för tjänsten som rikspolischef efter ansökningstidens utgång, och finns dessa personer förtecknade eller är dessa intresseanmälningar offentliga? Förre rikspolischefen lämnade sitt jobb i november förra året. Det har nu gått nästan sex månader, och ingen ny rikspolischef är i sikte.
Förra veckan fick vi på en poliskonferens ute på Såstaholm reda på att vi skulle ha en ny chef på plats före midsommar. För att det inte på något sätt ska missförstås vill jag ha sagt att myndigheten under den tillförordnade rikspolischefen sköts på ett mycket bra sätt, på ett föredömligt sätt, och att myndighetens trovärdighet inte på något sätt kan ifrågasättas.
Däremot är det min uppfattning att regeringens trovärdighet i tillsättningsfrågorna nu är i gungning. Jag har förstått att justitieministern anser att ansökningsförfarandet inte har gett särskilt bra resultat. Jag har också förstått att andra vägar nu valts.
Justitieministern säger i svaret bland annat att ett konsultföretag har anlitats som ska fungera som metodstöd - så står det i interpellationssvaret. Jag skulle gärna vilja höra justitieministern förklara vad som menas med "metodstöd" och om det i avtalet med konsulten skrivits in någon form av sekretessklausuler.
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag förstår att justitieministern tycker att det här sättet att arbeta på inte är oproblematiskt. Det är det jag har försökt säga. Vi har, när vi har hanterat de här frågorna i regeringsställning, insett att man behöver använda andra metoder. Bara att en tjänst är utannonserad säger ingenting om öppenhet. Jag har tittat på de ansökningar som regeringen har fått.
Jag får intrycket att folk driver med regeringen, och det tycker jag är väldigt trist. Det är väldigt få, om någon, som har haft de kvalifikationer som regeringen har tänkt dig. Jag efterlyste svar på frågan om metodstöd men fick inget. Vad innebär det här metodstödet? Jag vet inte om jag hann nämna sekretessfrågorna.
I det här avtalet ingår en bilaga där det redovisas vad leverantören, det vill säga konsultbolaget, har att hantera i fråga om sekretess. De uppgifter som de hanterar är sekretessbelagda. Då har vi inte den öppenhet som regeringen talar så vitt och brett om. Det sker så att säga i slutna rum och i papper som vanligt folk, inte ens riksdagsledamöter, kan få del av.
Det tycker jag är väldigt trist. Jag måste ändå få ställa en fråga till justitieministern. Det finns de som är intresserade av det här jobbet; det är jag ganska säker på. Jag tror att jag vet ganska väl hur det ser ut.
Men jag vill ändå ställa frågan öppet här i kammaren: Har justitieministern själv, eller genom någon på departementet, ställt frågan om det här jobbet till någon person, och i så fall till vem?
Som Thomas Bodström var inne på borde de personer som har anmält sig till departementet som intresserade av den här tjänsten givetvis ha antecknats på något sätt. Det kan inte vara så att den här prövningen utgår från bara dem som har sökt. Det måste finnas andra som har gett sig till känna, och det borde ministern tala om.
Den proklamerade öppenheten garanterar absolut, tycker jag, att justitieministern skulle tala om det här. Att vi här i kammaren inte ska vara med i själva anställningsproceduren i övrigt har jag full förståelse för. Sedan vill jag ställa ytterligare en fråga för att få det här tydligt och klart. Vi fick i förra veckan höra att vi ska ha en ny rikspolischef före sommaren.
Är justitieministern säker på att det här är löst före sommaren, så att vi då kan ha en ny rikspolischef på plats? Jag tycker att Socialdemokraterna i regeringsställning - jag sade det förut också - skötte de här frågorna på ett bra sätt.
Man kunde anställa kompetenta myndighetschefer som klarade sitt jobb och sin verksamhet på ett väldigt bra sätt. Jag vill gärna ställa frågan till justitieministern om det inte skulle kunna vara bra om också den nuvarande alliansregeringen tillämpade den gamla modellen att rekrytera chefer, med det förtroende för regeringen och med den flexibilitet som den modellen innebar.
Vi tycker inte att det var något fel på den. Ni har nu hårt kritiserat den. Men, lite grann, tillbaka till den gamla modellen! Visst vore det väl bra att ha det så?
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag vet inte om jag tycker att jag har fått svar på de frågor som jag har ställt. Bland annat ställde jag frågan om vad det så kallade metodstödet skulle innebära som regeringen har köpt för 45 000 kronor av ett konsultföretag. Dessutom finns det i det avtalet en sekretessregel.
Det kanske vore bra om justitieministern kunde tala om vad den sekretessen de facto innebär för själva hanteringen av metodstödsfrågan. Det är möjligt att Thomas Bodström hade mer rätt än jag. Det kanske är så att regeringen driver med svenska folket. Det kanske var så jag skulle ha uttryckt mig.
Jag kan inte undgå att tro att det finns en del som tycker att regeringen inte förfar på det bästa sättet när det gäller ansökningarna. Här kan man hitta hästskötare som söker jobbet. Man kan hitta de som kvalificerar sig genom att kunna spela golf bra och så vidare. Jag förstår uppriktigt sagt inte vad de kvalifikationerna har med en ny rikspolischef och med de krav som regeringen ställt att göra.
Kravprofilen är mycket viktig. Det borde väl vara något som regeringen kunde offentliggöra. På förmiddagen i dag har jag försökt få reda på hur kravprofilen ser ut. Jag har fått beskedet att om jag inte är nöjd får jag gå till departementet och är jag inte nöjd med svaret jag får där måste jag gå till regeringen. Det är mycket långsökt och konstigt.
Delar av kravprofilen kunde man läsa på regeringens hemsida, men en riksdagsledamot som sitter i justitieutskottet får inte ta del av det. Det är mycket märkligt. Jag hoppas att regeringen och justitieministern lyckas rekrytera en ny rikspolischef före sommaren. Jag tror att justitieministern svarar ärligt och uppriktigt på frågorna, men jag misstänker att det sliras lite grann på vad som egentligen menas med sidospåret som Thomas Bodström var inne på.
Karl Gustav Abramsson (S):
Henrik von Sydow tycker att min analys var tunn. Jag kan väl hålla med om att jag kunde ha gjort en mycket större utläggning för att motivera varför man måste ha en ordning när man ska låsa in människor.
Det som Henrik von Sydow tar upp om hur det förhåller sig i samhället i övrigt lämpar sig kanske bättre att diskutera när man pratar om arbetsmarknadspolitik, socialpolitik och socialförsäkringspolitik.
Där har ju alliansen, som jag förstår, ett antal förslag som kanske dessvärre inte gynnar den utveckling som Henrik von Sydow är ute efter. Alliansregeringen har fortsatt det utredningsarbete som påbörjats. Vi tycker att det är för tunt.
Vi tycker att vi ska gå igenom det här mer systematiskt och mer analyserande i en parlamentarisk utredning. Jag har två frågor till Henrik von Sydow. Varför kan man inte tänka sig att göra det här på ett rejält sätt och skapa bredd och samsyn när det gäller straffskalor?
Vi hade gärna sett att alliansregeringen hade fullföljt det. Min andra fråga rör preskriptionstid, vilket jag tog upp i mitt anförande. Vad är det som gör att alliansregeringen inte har kunnat lägga fram ett förslag om preskriptionstid för den här typen av brott?
Det kan väl ändå inte vara så svårt.
Karl Gustav Abramsson (S):
Det är ju bra att Henrik von Sydow vill förekomma någon sorts framtida tänkt oenighet i det rödgröna blocket.
Jag tror, som jag har sagt tidigare, att om alliansregeringen ägnade sig mer åt konkret handling för att skapa bra förutsättningar för svenska folket att komma vidare i vardagen skulle problemen vara mindre.
Jag tycker att ni har ett överdrivet intresse av att spekulera i hur oeniga vi kommer att vara när vi efter valet 2010 ska ha hand om detta. Det har jag svårt att förstå. Det är den här oron som skapar denna brådska för att lägga fram denna proposition om straffet för mord med flera hemska brott.
Jag har lite svårt för att förstå Henrik von Sydows argumentation här. Jag ställer frågan igen: Vad är det som hindrar att man är noggrann med ett så viktigt kriminalpolitiskt område - att man är överens om hur man ska hantera straffskalor, hur man ska komma underfund med hur man ska hantera preskriptionstider och så vidare?
Kan det vara svårt att låta partierna i riksdagen vara med i en sådan utredning? Jag begriper inte Henrik von Sydows rädsla för att skapa transparens och samsyn i så viktiga frågor.
Detta ska hålla långt över tid eftersom Henrik von Sydow påstår, vilket jag inte betvivlar, att brottsbalkens bestämmelser om den här typen av brott är 40 år eller mer.
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag skulle vilja ha ett förtydligande av Johan Pehrson. Jag kanske hörde fel, men Johan Pehrson sade att vi har en relativt okorrupt polis i Sverige. Innebär det att det finns korrumperade poliser i Sverige? Johan Pehrson får gärna utveckla varför han sade så.
Sedan ett år sitter jag i Personalansvarsnämnden och ser en del av de misslyckanden som enskilda polismän och anställda inom polisen gör. Vi ska komma ihåg att polisen har ungefär 27 000 anställda i dag. De civila räknas också in i dem.
Om man ska dra slutsatser av de fall vi får till PAN har vi en väldigt hög moral och bra etik inom polisen. Det är mycket få fall där PAN måste ingripa med varningar och ibland något avskedande. Det handlar mest om misslyckanden på det privata området som påverkar polisarbetet. Det handlar också om hur man hanterar skjutvapen.
Jag vet inte om det har med korruption att göra. Jag vill säga det för att klarlägga att jag tycker att svensk polis sköter sig väldigt bra. Johan Pehrson talar om att vi står för en överbudspolitik. Det tycker jag inte. Om man från majoritetens sida säger att vi ska ha 20 000 poliser måste vi ha pengar till de poliserna.
Bevisligen har vi inte pengar att avlöna de 20 000 poliserna och förse dem med vapen, skyddsutrustning, uniformer, bilar och lokaler. Det fattas vid mandatperiodens slut 4-5 miljarder. Vad ska svensk polis göra för att klara av problemet när man saknar så mycket resurser?
Karl Gustav Abramsson (S):
Alliansregeringen har ju bestämt att vi ska ha 20 000 poliser vid nästa års halvårsskifte. De ska ha lön. De ska, som jag sade, ha fordon, lokaler, uniformer, skyddsutrustning och så vidare. Bevisligen räcker inte de pengar som regeringen och riksdagsmajoriteten har anvisat.
Rikspolisstyrelsens egna prognoser visar att det kommer att fattas ungefär 5 miljarder 2011. Det är jättestora pengar. Det behövs enorma ingrepp i polisorganisationen och polisverksamheten för att klara av det. Jag är inte säker på att vi skulle ha någon fördel av att ha 20 000 poliser om vi inte kan klara organisationen och betala för den.
Det kanske skulle vara färre poliser som kan sättas i riktigt polisarbete i stället. Jag vill att Johan Pehrson utvecklar det ytterligare. Johan Pehrson berörde också utbildningsfrågan. Det känns som om vi är överens. Vem är det som har satt käppar i hjulet? Kommer det en proposition våren 2010?
Kommer det en proposition hösten 2010? Vilka kommer att stå bakom den? Finns det några tankar om hur man ser på den svenska polisutbildningen i framtiden? Det kommer förmodligen att ta tid att göra om detta så att det blir riktigt och anpassas till de 20 000 poliser som redan finns i organisationen.
Jag vill att Johan Pehrson avslöjar vad det blir för spännande proposition om polisutbildningen.
Karl Gustav Abramsson (S):
En del av det du säger, Krister Hammarbergh, är förmodligen sant.
Men när du säger att vi har 599 fler poliser nu än när ni tog över makten skulle jag vilja fråga: Vilka hade satt de elever på skolbänken som nu är färdiga poliser, så att de skulle komma ut under den här perioden? Var det inte den socialdemokratiska regeringen som hade beslutat om det?
Polisutbildningen är två och ett halvt år, inklusive aspiranttjänstgöringen. Försök hålla dig till verkligheten, Krister Hammarbergh. Jag är glad över att vi har fler poliser i Västerbotten - absolut. Det är ett glesbygdslän. I min hemkommun har vi 0,7 invånare per kvadratkilometer, men också där ska vi ha polisiär service. I Sorsele är det ännu värre.
Det är klart att det då spelar stor roll att man har fler poliser än man kanske skulle behöva ha om de vore samlade runt torget i Vilhelmina. Så är det. Norrbotten är väl försörjt med poliser om jag förstått det rätt. Hur många fler är de än i Västerbotten? Är det 70 eller 80 fler, eller vad kan det vara? Västerbotten är ett lika stort län med lika många invånare som Norrbotten.
Det kanske är något fel med själva resursfördelningen mellan polismyndigheterna. Jag har två frågor. För det första: En myndighet talades det om. Okej. När kommer förslaget till utredning om att slå ihop 21 myndigheter till en?
För det andra: Jag tyckte att Krister Hammarbergh nämnde något om vårpropositionen och den organiserade brottsligheten samt aktiviteterna mot den ökade brottsligheten. Rikspolisstyrelsen och Ekobrottsmyndigheten har sagt att de inte har pengar för att kunna göra ett bra jobb på det området. Varifrån kommer pengarna?
Karl Gustav Abramsson (S):
När jag sade att Norrbotten har fler poliser menade jag inte att vi skulle göra en omfördelning. Det är inte så att jag tror att vi löser några problem genom att skicka poliser från Norrbotten till Västerbotten, utan nu ser jag över hela polisväsendet. Resursfördelningen styrs av Rikspolisstyrelsen, och jag utgår från att de har gjort i alla fall det mesta rätt.
Svara på frågan varifrån pengarna till den särskilda aktionen mot den ökade organiserade brottsligheten ska tas, Krister Hammarbergh! 150 miljoner räcker inte till att betala ens tiondelar av det anslagsöverskridande som man har fått tillåtelse att göra. 4 1⁄2 procent i anslagskredit innebär 800 miljoner 2009. Sedan ökar det här år efter år. Man har inte pengar till detta.
Man har ökat anslaget till Regeringskansliet för EU-ordförandeskapet med 80 miljoner, men polisen, som ska sköta den enorma bevakning som ska ske under det här halvåret, får 150 miljoner för att betala av på en anslagskredit på 800 miljoner. Det är i princip vad det är fråga om. Det tycker jag är absolut fel, och det tycker jag att Krister Hammarbergh ska utreda. Läs Agneta Starks utredning, Krister Hammarbergh!
Den hade mycket mer än att peka på en akademiserad polisutbildning. Den tog väsentligen upp andra frågor. Men det är precis som jag sade i mitt inledningsanförande: Moderaterna trodde att det skulle komma ett förslag som byggde på uppfattningen att det inte duger med en högskoleutbildad polis - här ska vi ha någon annan inriktning på utbildningen, men fortfarande är det muskelkraft som ska gälla! Tyvärr är det den uppfattning man får när man hör Moderaterna prata om den framtida polisutbildningen.
Upp till bevis! Vad blir det? Ni är ensamma i alliansen om att vara tveksamma till en akademiserad polisutbildning. Ni sade det för ett år sedan på en konferens vi hade: Det här är inte rätt, det stämmer inte!
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag ska fatta mig kort och bara ställa en fråga till Karin Nilsson. Jag hör att hon är irriterad över att vi har synpunkter på vad regeringen håller på med. Hon tycker att vi slår in öppna dörrar. Det är väl inte riktigt rätt, och i så fall är vi väl i ganska gott sällskap, eller hur? Också under tidigare mandatperioder har oppositionen velat understryka och förstärka, och det är väl närmast så man ska se det.
I de fall där det redan pågår någonting eller där någonting till och med redan är genomfört är det lite grann fråga om påminnelser om att här ska man jobba och göra någonting mer. Karin Nilsson tar upp beredskapspolisen. Den fick sina befogenheter den 1 januari 2009. Däremot står det ingenting om vad beredskapspoliserna ska kunna användas till och vilka utökade befogenheter Rikspolisstyrelsen har för att kunna använda dem.
Jag tror att Karin Nilsson får tänka efter lite grann. Johan Pehrson, och flera andra, var inne på att det är oppositionens uppgift att försöka påminna och hålla i gång en diskussion. Annars finns det risk för att man glömmer bort någon viktig fråga.
Karl Gustav Abramsson (S):
Jag kan inte riktigt förstå irritationen. I så fall skulle det väl räcka med att någon från majoriteten också skötte debatterna i kammaren. Om man nu är överens i alliansregeringen och i alliansgruppen i riksdagen kanske någon enda borde tala för alla.
Som jag sade tycker vi att det är viktigt att påminna om det som pågår och att sätta blåslampa på vissa ställen på dem som ska göra jobbet. Jag vill också påminna Karin Nilsson om att alla riksdagsledamöter inte känner till allt om vad som pågår. Jag tror inte ens att Karin Nilsson vet det. Därför är det viktigt att man kan bli påmind om detta. Jag tycker att vi ska ha en öppen och fri diskussion.
Om vi sedan tuggar om vissa saker må det förlåtas oss. Vi ska vara generösa när vi kommer tillbaka nästa höst och låta er prata om vad som helst, när som helst och nästan hur som helst också!