Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tror att det var ett oerhört bra initiativ som år 1963 togs av staten, tillsammans med de olika branschföreträdarna inom yrkestrafiken och inte minst försäkringsbolagen, för att gemensamt göra skillnad och se till att vi inte har bilar ute i trafiken som inte borde vara där, av trafiksäkerhetsskäl, hälsoskäl eller dåliga skäl över huvud taget.
Det har satt sig i det svenska medvetandet att vi gärna vill ha bra fordon. Många människor tar också ett stort, aktivt ansvar för att ha en bra bil. Det är i grunden bra. Jag har haft diskussioner med kolleger i övriga Europa om just besiktningen och kan konstatera att Sverige ligger långt framme. Patrik Björck frågade om motivet.
Den frågan fanns inte med i interpellationen, fru talman, och därför svarade jag inte specifikt just på den. Jag svarade på frågorna som fanns i interpellationen. Jag kommer också ihåg hur det var många gånger när jag skulle besiktiga bilen. Människor upplevde en irritation på grund av att man inte fick tid när man behövde och inte hade så mycket att säga till om. Men det funkade ganska bra.
Sverige var det enda land i EU som inte hade gjort en omreglering, utan det sköttes av ett statligt monopol. Tanken med att göra denna omreglering var att se om det var möjligt för andra, med bra kompetens, erfarenhet och vilja att satsa i branschen, att bli ackrediterade och utföra denna service. Det är alldeles riktigt, som Patrik Björck säger, att det gjordes en genomlysning innan.
Jag tycker att det är bra att man gör det, att man tar reda på risker så att man är aktiv om riskerna börjar visa sig. Kan det bli prisökningar, kan det bli kvalitetsbrister, i synnerhet när vi går från ett sätt att utföra besiktning till ett annat sätt, för att inte tappa det som vi har varit bra på? Det vi kan konstatera, eftersom det enligt lag är Transportstyrelsen som tittar på det här, är att det i viss mån har blivit en prisökning. Men vad menar man med prisökning?
Den vanliga, gängse besiktningen ligger på ungefär samma pris som för ett antal år sedan - det skiljer kanske 20 kronor. Det som däremot har tillkommit är möjligheten att få drop in-tider och besiktiga på kvällar och helger. Det är dyrare, men det har blivit en fantastisk möjlighet för människor som annars kanske måste ta ledigt från jobbet och avstå från lön - och vi är ju för arbetslinjen i alla dess led.
När det gäller kvalitetsbrister säger Transportstyrelsen att det inte finns några sådana. Det är en sådan del som den har ansvar för att kontrollera. Det jag skulle vilja veta mer om - för jag tycker ändå att frågan är angelägen - är det Patrik Björck nämner både i sin interpellation och här i talarstolen, nämligen klagomålen. Vem är det som klagar? Vem är det som har gjort just den sammanställningen?
Jag får, fru talman, rätt ofta brev till mig som statsråd. Jag har knappt fått något, tror jag, under mina fyra år som statsråd som har rört just besiktningen. Det säger också någonting om hur andan är hos människor. Därför är jag verkligen angelägen att få veta vem som har tagit reda på det här, vem som har undersökt om det har blivit sämre och vilka som har klagomål. Är det vänner och bekanta som Patrik träffar?
De kan vara nog så viktiga, men jag tycker att det är viktigt att också ta fasta på alla som tycker att det har blivit väldigt mycket bättre. Jag tror att det här är någonting som vi får fortsätta att jobba med. Staten är fortfarande kvar som en ägare bland många.