Linda Modig (C):
Det råder inga som helst tvivel om att vi befinner oss i ett mycket allvarligt läge. Drygt 9 000 svenskar har dött i covid-19. Smittspridningssituationen är fortsatt besvärlig, och sjukvårdspersonalen gör allt den förmår och mer därtill.
En del av dem som insjuknat i covid-19 vittnar fortfarande, månader efter insjuknandet, om allvarliga hälsobesvär som trötthet, muskel- och ledvärk, försämrad livskvalitet och försämrad fysisk och psykisk hälsa. Bara att ta sig upp ur sängen beskrivs som en dags kraftansträngning. Sjukvården är återigen mycket hårt ansträngd. Många har försökt dra sitt strå till stacken för att platta till kurvan.
Man har tagit hänsyn och stort personligt ansvar. Man har tagit cykeln till jobbet eller gått. Man har stannat hemma vid minsta symtom. Man har jobbat, gått i skolan eller läst på universitetet hemifrån i månader. Många har lidit av isolering och ensamhet, av att inte få det där härliga besöket eller kunna krama om barnbarnen och av avsaknaden av sociala sammanhang. Man har försökt hålla i och hålla ut.
Men det mänskliga lidandet har inte begränsats till dem som avlidit i covid-19 och lämnat sörjande och saknande anhöriga efter sig, till de tusentals som insjuknat och hittills tillfrisknat eller till andra som lidit umbäranden och gjort uppoffringar. Pandemins effekter i världen och i Sverige har varit skoningslösa. Företag har gått omkull.
Människor har sett sina livsverk, sina hus och hem och sina eventuella besparingar gå om intet när deras företag inte klarat att alla intäkter försvunnit över en natt samtidigt som kostnaderna kvarstått och tickat på, dag ut och dag in och vecka efter vecka. Företag står på ruinens brant när efterfrågan på deras varor eller tjänster tvärnitat.
Även om det, enligt affärsinformationsföretaget UC, inte blev en sådan konkursvåg förra året som många av oss befarade vet vi ännu inte hur länge pandemin kommer att pågå eller hur länge företag kommer att klara av att överbrygga och hålla ut ytterligare. Resebyråer, eventföretag, hotell och restauranger tillhör alla den bransch som är hårdast drabbad av de restriktioner som hittills meddelats.
Vi måste nu vidta åtgärder som är tillräckligt kraftfulla för att få effekt på smittspridningen så att läget lugnar sig. Vi behöver minska smittspridningen, sjukligheten och inläggningarna på landets intensivvårdsakuter. Herr talman! Centerpartiet har sedan i maj förra året krävt att regeringen skaffar sig verktyg för att bekämpa pandemin. Att Sverige av omvärlden uppfattas ha valt en annan väg beror till stor del på regeringens passivitet.
Redan i våras, när smittspridningen först fick fäste i det svenska samhället, stod det klart att nuvarande lagstiftning inte kunde tillhandahålla nödvändiga verktyg för att stoppa smittspridningen. Sverige har inte kunnat begränsa shoppingcentrum eller kollektivtrafik så som andra länder har kunnat göra.
Det är obegripligt att regeringen inte har skaffat sig verktyg utan försökt hantera den värsta katastrof Sverige drabbats av på många år med alkohollag, ordningslag och goda råd.
Centerpartiet har alltså sedan i våras drivit på regeringen för att inleda ett arbete med en ny, genomarbetad pandemilag som fokuserar på möjligheterna att begränsa smittspridningen och som klargör rätten till ersättning för dem som drabbas av begränsade eller helt stängda möjligheter att bedriva sin verksamhet.
Våra principiella ingångar har hela tiden varit att lagen, baserat på risk för smittspridning, ska innehålla möjlighet till restriktioner för och även stängning av verksamheter som ökar smittspridning och självklart rätt till ekonomisk kompensation för de verksamheter som drabbas av dessa begränsningar.
Det var först efter att Centerpartiet lagt fram ett utskottsinitiativ i mitten av oktober som regeringen fyra dagar senare reagerade med ett pressmeddelande och aviserade en pandemilag med ikraftträdande sommaren 2021. En enig riksdag ställde sig den 17 december bakom Centerpartiets utskottsinitiativ med ikraftträdande i mars.
Med tanke på det mycket allvarliga läget växlar regeringen nu upp med sikte på ikraftträdande nu på söndag. Vi är nöjda över att vi lyckats driva regeringen framför oss och är de första att välkomna att regeringen nu lägger i en högre växel i arbetet med att få lagstiftning på plats som ger den och myndigheterna fler verktyg i smittbekämpningsarbetet. Samtidigt kan vi inte annat än känna sorg över att lagen inte trädde i kraft den 10 oktober.
Hur många liv och hur många företag hade då kunnat räddas? Vi välkomnar att regeringen har lyssnat och lagt fram förslag på en lag som kan få bättre träffsäkerhet. Centerpartiet kommer att rösta ja till lagen, men vi är fortsatt kritiska till några olika delar i den.
Liksom i den så kallade bemyndigandelagen, som riksdagen inledde arbetet med under påskhelgen förra året, ser vi i den här lagstiftningsprodukten brister och tillkortakommanden i principiellt viktiga hänseenden. Regeringen hävdar, givet lagens mycket breda tillämpningsområde, att det inte låter sig göras att i särskilda ersättningssystem reglera frågan om och i vilken mån ersättning ska utgå till dem som kommer att drabbas av föreskrifter meddelade i lagen.
Här har regeringen, trots en enig riksdag, missat hela poängen. Det riksdagen begär är inte att lagen fullständigt ska reglera ersättningssystemen. Det riksdagen begär är att lagen ska fastställa rätten till ersättning för drabbade verksamheter. Låt mig påminna om den verklighet jag inledde mitt anförande med. Tusentals företag och företagare riskerar att hamna - och många har redan hamnat - mellan stolarna i befintliga ersättningssystem.
Låt mig även påminna om att de stödsystem som hittills har införts för pandemins konsekvenser, som omställningsstöd, omsättningsstöd för enskilda näringsidkare, stöd vid korttidspermittering och hyresstöd, har tillkommit - låt vara ofta sent och först efter långvariga och högljudda krav från Centerpartiet, Liberalerna, Moderaterna och näringslivs- och branschorganisationer - för att något lindra pandemikrisens generella effekter.
Stöden har inte inrättats för att möta en ekonomisk nedgång orsakad av legala restriktioner. Centerpartiet är inte övertygat om att de stöd som finns nödvändigtvis lämpar sig som ersättning för begränsningar enligt pandemilagen. Centerpartiet anser därför att det är absolut nödvändigt att tydligt fastställa principen om att ersättning ska utgå till berörda verksamheter.
Det är inte bara en moralisk självklarhet att långtgående ingrepp från det allmänna i enskildas ekonomiska förhållanden ska utgöra grund för ersättning, utan också en rättsstatlig grundsats som kommer till uttryck såväl i regeringsformens reglering av egendomsskyddet som i Europakonventionen. En tydlig hantering som säkerställer principen om rätt till ersättning bidrar också till att skapa förutsebarhet och trygghet hos de verksamheter som berörs.
Det skulle också skapa en bra incitamentsstruktur för alla normgivare att ta fram så avgränsade och träffsäkra begränsningar som möjligt. Mot bakgrund av detta vill vi, som framgår av det gemensamma förslag som också utskottet nu stöder, att regeringen återkommer med förslag som innebär att drabbade verksamheter får ersättning. Det finns många fler problem med lagstiftningen, med konstitutionella förtecken.
Det rör sig om en mycket långtgående delegation av makt från riksdagen till regeringen och till myndigheter. Det finns giltighetstider i förordningar som kanske borde kortas. Man nämner inte den grundlagsskyddade religionsfriheten, bland andra grundlagsfästa medborgerliga fri och rättigheter. Allt detta har Centerpartiet beskrivit i vår motion.
Sist men inte minst skulle jag vilja slå fast att vi självklart står bakom alla de sju yrkanden vi har i våra motioner, men jag väljer att nu yrka bifall till utskottets förslag.