Boriana Åberg (M):
Det är inte utan att det känns lite märkligt att stå här och debattera i dessa dystra tider när coronapandemin har vänt upp och ned på hela världen.
Det känns märkligt att stå här när människor kämpar för sina liv på intensivvårdsavdelningarna och riskgrupper inte får träffa sina nära och kära.
Det känns märkligt att stå här i en värld med stängda gränser, undantagsliknande tillstånd och åtskilliga restaurangägare och andra företagare som ser sina livsverk gå förlorade. Medan vi debatterar här i kammaren kämpar sjukvårdspersonalen i frontlinjen för att rädda liv.
De sliter med långa arbetspass, i varma skyddskläder och ännu varmare ansiktsmasker. De tar stora risker för att kunna hjälpa dem som far mest illa. Dessa yrkesgrupper förtjänar vårt - och hela samhällets - oreserverade stöd och uppbackning.
Människor visar sin uppskattning genom att skicka lunchlådor, och arbetsgivare ger gratis parkering. Som lagstiftningen är utformad nu måste dessa utryck för tacksamhet och hjälp till dem som sliter beskattas.
Vi moderater i skatteutskottet har ett utskottsinitiativ om undantag från förmånsbeskattningen för personal som bekämpar corona. Det är positivt att regeringen har tagit till sig budskapet och tillfälligt tänker slopa förmånsbeskattningen när det gäller fri parkering, men vi vill gå ännu längre.
Det är självklart fel att undersköterskan ska behöva skatta för parkeringen som arbetsgivaren bjuder på efter ett tolv timmars arbetspass. Men hon ska inte heller skatta för lunchmackan, skänkt av en restaurang eller tacksamma patienter.
Det är en fråga om anständighet och sunt förnuft men också om bibehållande av skattesystemets legitimitet.
Jag tror att vi är många som minns de svåra bränderna i Västmanland, där många frivilliga brandmän från alla delar av landet bidrog i släckningsarbetet och som enligt Skatteverkets regler skulle beskattas för kost, logi och resor till och från de brandhärjade områdena.
I slutändan påverkades inte de frivilliga ekonomiskt, men det administrativa krångel som uppstod var inte rimligt för en grupp som gjorde en mycket viktig samhällsinsats. Vi måste vara rädda om våra hjältar.
Vi moderater vill att möjligheten att få undantag från Skatteverkets regler om förmånsbeskattning för insatser vid kriser ses över med syfte att underlätta för engagemang och rekrytering i sådana situationer. Fru talman!
Det känns tungt att stå här och tala om inkomstskatter när det finns så många vars inkomster har försvunnit från en dag till en annan. Men vi måste även i denna svåra tid vara beredda att blicka framåt, och det kommer en dag efter coronakrisen.
Då måste vi vara väl förberedda för att återstarta samhället. De kortsiktiga insatserna för att rädda ekonomin har varit bra och nödvändiga, men frågan man kan ställa sig är om de har varit tillräckliga. Nu måste fokus förskjutas till strukturreformer på arbetsmarknaden.
Att stärka arbetslinjen är utan tvekan den enskilt viktigaste frågan om vi blickar framåt. Det visade sig tydligt vid den förre finansministern Anders Borgs hantering av finanskrisen, vilken Sverige gick ur som ett av de allra minst drabbade länderna i Europa. Fru talman!
Jag är socialsekreterare till yrket. Jag kan erinra mig många, många familjer för vilka det inte lönade sig att ta steget från bidrag till arbete. Än i dag förlorar inte sällan en barnfamilj disponibel inkomst om någon av föräldrarna får ett jobb. Så ska det absolut inte vara.
Incitamentet för att lämna bidragsberoendet behöver stärkas. Krisen leder initialt till stor arbetslöshet.
Därför måste alla som är arbetsföra dra sitt strå till stacken, också för att lyfta det egna självförtroendet. Ett jobb ger inte bara pengar. Det ger sammanhållning, arbetskamrater och känslan att man behövs och bidrar till det gemensamma.
Man blir också en förebild för sina barn. Det finns alltför många barn som inte har en enda vuxen i sin närhet som har eller ens har haft ett jobb i Sverige.
En skattesänkning för dem som tjänar minst skulle ge möjlighet för människor att lägga undan en buffert, pengar som kan användas för oförutsedda utgifter. Det finns många människor vars inkomster har sinat över en natt på grund av coronakrisen och som nu oroar sig för att besparingarna inte räcker mer än några veckor.
Det är ytterst beklämmande att människor som jobbar heltid och lever sparsamt utan några utsvävningar inte har utrymme att lägga undan några hundralappar i månaden. Det skapar ett sårbart samhälle med sårbara människor, något som vi nu tyvärr får uppleva konsekvenserna av.
Lösningen är då inte att än en gång göra socialförsäkringssystemen och andra former av stöd och bidrag till enskilda generösare. Det riskerar bara att långsiktigt förvärra problemen, öka utanförskapet och göra människor ännu mer sårbara.
Lösningen är i stället att människor själva får behålla lite mer av de pengar de tjänar, särskilt de med små inkomster. Det ger både en bättre samhällsekonomi och starkare individer med en bättre självkänsla.
För att arbete och ansträngning alltid ska löna sig vill Moderaterna därför sänka skatten på arbete genom att införa ett nytt jobbskatteavdrag med en förstärkning för låga inkomster, som innebär sänkt skatt för alla som jobbar men särskilt för dem som tar steget från utanförskap till jobb. Fru talman!
Vi står bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation 15.