Isabella Hökmark (M):
Det här betänkandet heter alltså Kultur för alla . När jag funderar över rubriken tänker jag på hur man på bästa sätt ska nå flest människor, särskilt dem som det inte alltid är lika lätt att nå eller som inte har möjlighet att själva nå kulturutbudet. Det går att nå alla barn och ungdomar i Sverige genom att öppna möjligheter och skapa tillfällen för kulturarbetare att komma in i skolan.
Detta såg alliansregeringen när man införde Skapande skola - en mycket lyckad reform som gett pedagoger inom dans, drama, bild och musik fler uppdrag och som gett elever en chans att utöva, pröva på och lära känna ett bredare kulturutbud. Det är bra att den nuvarande regeringen har valt att fortsätta denna satsning och även låta den omfatta förskolan.
Vi hade velat se den i gymnasiet, där valet av kurser för eleverna i högre grad inte innebär fler lektioner i bild eller musik. En annan viktig reform 2009 var beslutet om en ny modell för fördelning av statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet. I propositionen Tid för kultur togs en ekonomisk fördelningsmodell fram som uppmuntrar mångfald.
Den här kultursamverkansmodellen innebär att regionala kulturplaner tas fram i samverkan med alla aktörer. Makt förflyttas ut till landsting och regioner. Medlen fördelas sedan av Statens kulturråd, och statens ansvar är tydliggjort genom de kulturpolitiska målen. En utvärdering av modellen har skett under 2015.
Mycket positiva signaler har kommit fram men också synpunkter på förbättringsområden. Det handlar till exempel om hur fördelningen av bidragen faktiskt ser ut när det kommer till främjande av nya verksamheter eller nya deltagare. Det är positivt att regeringen har valt att behålla kultursamverkansmodellen. Men vi anser att nästa steg bör vara en ökad decentralisering, det vill säga att man till exempel flyttar föreställningar från Stockholm och lägger dem ute i landet.
Vi anser att de statliga institutionerna bör få ett större ansvar för hela landet och att Statens kulturråd bör få i uppdrag att kartlägga hur. Ett sätt att nå fler kan också handla om att se till att kulturen kan verka över hela landet och komma fler till del. Då tänker jag på en reform som regeringen har infört, nämligen fri entré, som vi hörde Socialdemokraternas företrädare prata om.
I dag görs ungefär 25 miljoner besök på museer runt om i Sverige. Regeringen har valt att prioritera museer genom att lägga 100 miljoner kronor på fri entré företrädesvis i Stockholm, till de 8 miljoner besök som görs där. Självklart har antalet besökare ökat - så är det om man gör någonting gratis. Men detta har också snedvridit konkurrensen för dem som själva har investerat, satsat eget eller lånat kapital och anställt personal.
Många av dessa är kulturarbetare. Jag skulle vilja säga: Kultur för alla är för Socialdemokraterna kultur för vissa. Vi som bor i Stockholm och kan ta oss till museerna får också bonusen att gå in gratis.
För oss handlar det också om att se till att företag kan verka och att alla kreativa näringar som drivs runt om i landet har förutsättningar och möjlighet att faktiskt leva på sin verksamhet och på så sätt bidra till ett rikt kulturliv. Det kan handla om privata musikskolor, museer, konsthallar, glasblåsare, upplevelseparker, event, friluftsliv, restaurangnäring med mera.
Vad regeringen missar genom att ensidigt subventionera vissa verksamheter är alla de initiativ som tas i andra verksamheter för att göra kulturen tillgänglig för fler. Det finns flera exempel. Äldre kan nås av musik, dans och konstutställningar där de har möjlighet att delta: i sitt eget boende. Och man når personer som inte så ofta tar del av kulturutbudet på deras hemmaplan i deras bostadsområden.
Dessa initiativ är viktiga och bör uppmärksammas, för tillsammans kan vi göra mycket mer. Då får inte driftformen, att det är privata entreprenörer, hindra det offentliga att även stödja dessa genom samverkan eller direkta anslag. Kulturrådet har under alliansregeringen fördelat stöd till kultur för äldre. I dag finns inga sådana medel att fördela.
Statens kulturråd har haft uppdraget att öka kunskapen på området kultur och hälsa. Man fick också 2011 uppdraget att göra en samlad översyn av det pågående arbetet med kultur för äldre inom sjukvård och omsorg. Kultur och hälsa hör ihop. Människor som deltar i kulturlivet har en bättre hälsa.
Kulturrådet har därför haft medel för att främja äldre människors delaktighet i kulturlivet. Fru talman! Det finns neurologisk forskning som visar på mycket goda resultat när kulturaktiviteter inkluderas i behandlingen. Framför allt gäller det personer som drabbas av utbrändhet, psykisk ohälsa samt demenssjukdomar.
Under alliansregeringen inleddes även ett samarbete mellan Kulturdepartementet och Socialdepartementet kring kultur som hjälpmedel i arbetet med att förebygga och förkorta sjukfrånvaro. Kulturupplevelser och social samverkan med andra har tillsammans med adekvat medicinsk behandling visat sig vara en mycket framgångsrik behandlingsform. Det finns forskning från bland annat Göteborgs, Lunds, och Uppsala universitet som visar på kulturens läkande och utvecklande kraft. Det finns många goda exempel inom vården.
Till exempel kan personer med demenssjukdom nås genom sång. Vi anser att regeringen bör utvärdera resultaten av alliansregeringens satsningar och med det som grund lägga fram ett förslag på hur arbetet kan utvecklas. I dag finns ett tillkännagivande - ytterligare ett, ska jag säga, för det är det andra tillkännagivandet på området - om att regeringen ska stärka samarbetet mellan kulturens och välfärdens områden.
Vi vill se fortsatt forskning och implementering av de goda resultat som den tidigare forskningen redan har visat. Då räcker det inte att som regeringen gör luta sig tillbaka och endast hänvisa till Statens kulturråds hemsida. Äldre människors delaktighet i kulturlivet skapar förutsättningar för fler att leva ett rikt kulturliv. Där kan vi vara med och bidra.
Jag yrkar bifall till reservation 1 och i övrigt till utskottets förslag i betänkandet.