KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johnny Gylling (KD):
Jag vill ta upp det som handlar om trefältsvägar.
Då förutsätts att hastigheten i regel är 90 kilometer i timmen på en trefältsväg och 110 kilometer i timmen på en fyrfältsväg. På E 22 i Blekinge, som jag nämnde som exempel, är det redan i dag 110 kilometer i timmen trots att det bara finns tre filer att köra på.
De flesta försöker hålla den hastigheten, men sedan kör man ifatt långtradare, bilister som inte känner för att köra så fort eller - vilket jag själv råkat ut för många gånger - traktorer och andra arbetsfordon. Ibland har dessa inte något val utan måste köra på en väg där det bara finns en fil i den ena riktningen. På så sätt bromsar de alltså upp all trafik.
Jag hävdar att den utredning som är gjord måste förbättras och kompletteras med flera olika exempel på vägar i Sverige - inte bara titta på en enda vägsträcka. Givetvis är ingen av oss i allianspartierna emot att man mittseparerar vägar - tvärtom - men vi vill ha fyrfältsvägar där det är befogat.
Johnny Gylling (KD):
För ett och ett halvt år sedan åkte jag vägen mellan Göteborg och Trollhättan för första gången i mitt liv. Det var just för att jag skulle undersöka om den var så dålig som det sades. Jag vet att den här debatten handlar om E 22, men den handlar också om väg 45 i västra Götaland.
På den färden höll vi på att krocka en gång, och jag förstod att det är en hårt trafikerad väg som behöver byggas ut. Vi stannade också och besökte en kommun där man har projekterat järnvägssträckning och ny vägbyggnad sedan flera år tillbaka och väntar på besked.
Jag har i tidigare debatter kritiserat regeringen för att inte ha tagit behovet på allvar och inte ha byggt ut väg 45 just med tanke på bilindustrins behov. Jag tycker, precis som flera har sagt, att det är jättebra att regeringen äntligen gör detta. Men det blir precis som ett schackspel - regeringen knuffar bort andra pjäser. Man tar pengarna från andra projekt, i detta fall E 22:an.
Det är en väg som är i stort behov av upprustning och som är en pulsåder i södra Sverige, skulle jag vilja säga. Det har också understrukits av det som Heli Berg talade om när det gäller den ökande färjetrafiken från Sverige till andra länder på andra sidan Östersjön. Hur ska man då lösa den här ekvationen? Vi har inte pengar till allting, kan man säga.
Det här med privat kapital debatteras ofta. Man säger från den ena sidan att det är en lösning på många projekt, och från den andra sidan att man lurar sig själv och lånar pengar från barnbarnen.
PPP, som man brukar prata om, det vill säga public-private partnership , är en lösning som flera andra länder har prövat med stor framgång genom att projekten blir billigare, genom att man delar risken mellan staten och privata aktörer och genom att man får stora infrastrukturprojekt byggda tidigare än vad som görs med traditionell finansiering.
Det finns förslag både när det gäller vägen mellan Göteborg och Trollhättan och när det gäller E 22 från Skåne upp till Norrköping. Det har funnits förslag sedan flera år tillbaka, till exempel från Sydsvenska handelskammaren, om att finansiera projekt med hjälp av PPP.
I Västra Götaland har motsvarigheten, Västsvenska handelskammaren, lagt ned mycket arbete på att ta fram konkreta förslag som regeringen skulle kunna nappa på. Jag delar till fullo synen i det som Christer Nylander har sagt här om att det faktum att regeringen nu äntligen satsar på Trollhättan inte får förstöra möjligheterna för södra och sydöstra Sverige att få en utbyggd E 22. Det är man i behov av.
Jag vill ställa en tydlig fråga till ministern: Är ministern beredd att ompröva det nej till PPP-finansiering som regeringen under de senaste åren har envisats med att hålla fast vid?
Johnny Gylling (KD):
Det var ett kort svar jag fick av ministern när det gäller PPP. Hon är inte beredd i dagsläget att pröva sådana projekt. För några år sedan däremot var regeringen med ministerns föregångare beredda att pröva PPP-lösningar. Det fanns ett framarbetat förslag med en lista på tänkbara projekt.
Man hade från Näringsdepartementets sida beskrivit fördelarna med sådana finansieringslösningar. Men vi vet alla att det är de båda samarbetspartierna som har lyckats förhandla bort den här lösningen. Jag tycker att ministern kunde gått in på och åtminstone förklara varför vi inte kan använda PPP i Sverige när andra länder kan göra det.
Vi fick ett dokument i trafikutskottet nyligen som handlar om ett stort infrastrukturprojekt som EU-länderna ska göra tillsammans. Det handlar om att skicka upp satelliter i rymden för GPS-navigering.
Det står så här under den svenska ståndpunkten: "Sverige har under hela projektets gång hävdat att finansieringslösningarna måste vara tydliga och att en betydande privat medverkan bör eftersträvas så tidigt som möjligt. Skälet är att en privat medverkan minskar det offentliga finansierings- och risktagandet samt garanterar kostnadspress och beaktande av användaraspekter."
Det är förvånansvärt att regeringen har denna inställning när det gäller satelliter men inte när det gäller E 22. Vår uppmaning till ministern är: Ta vara på den här möjligheten att inleda samtal med Sydsvenska handelskammaren, titta på en PPP-lösning och få fart på E 22!
Johnny Gylling (KD):
I mitt anförande tog jag upp några krav som vi i allianspartierna ställt när det gäller kampen mot rattfylleriet. Det är ett allvarligt problem i trafiken. Droger och bilkörning hör inte ihop. Jag vet att ministern skriver under på det, och jag vet att vi i partierna här i riksdagen är väldigt överens om att vi ska ta avstånd från droger i trafiken.
Varför kan inte majoriteten och regeringen ta till sig de förslag som vi har lagt fram? I trafikutskottet vill inte majoriteten diskutera det, utan man hänvisade till ett betänkande som presenterades tidigare. Jag ska upprepa de kraven som vi har skrivit om i motionen och be att ministern kommenterar dem.
Det handlar om hårdare tag för att markera avstånd mot rattfylleri men också om att hjälpa de människor som har fastnat i missbruk. Det första gäller att grovt rattfylleri ska leda till frihetsberövande straff som princip. Det andra är att vållande till annans död genom rattfylleri ska kunna tillämpas i brottsbalken.
Det tredje är att obligatoriska behandlingsprogram ska upprättas som påföljd när man har åkt fast för rattfylleri. Det fjärde är att alkolås ska krävas för att få körkortet tillbaka. Det femte är en lag mot så kallad eftersupning. Det hörde vi ett exempel på tidigare här från Elizabeth Nyström vad det innebär. Min fråga till ministern är: Tänker ministern ta till sig de här tankarna?
Johnny Gylling (KD):
Jag tackar ministern för svaren. Det är klart att ministern kan låta ganska positiv till förslagen, men jag tycker ändå inte att ministern och regeringen har varit tillräckligt offensiva i kampen mot rattfylleriet. Ta till exempel försöksprogrammet med alkolås, som ministern nämnde. Det ska ju pågå i flera år till.
Jag tycker att det nu har pågått så pass länge att man har ett facit. Man borde kunna slå till nu och införa ett obligatorium direkt. Det vill vi i alliansen göra. Herr talman! Jag ska använda den sista minuten till att ställa en annan fråga, om hur vi ska få bättre miljö.
Vi har ett förslag i allianspartierna om att höja skrotningspremien kraftigt för att få bort många gamla bilar från trafiken. Det är de som släpper ut de allra giftigaste avgaserna.
Innan producentansvaret träder i kraft 2007 skulle man kunna göra en offensiv denna höst och erbjuda människor 4 000 kr för att lämna in sina gamla skrotbilar till skroten och på så vis få bort dem ur trafiken. På så sätt kan man ge människor en morot för att skaffa sig en lite nyare bil. Vad är ministerns kommentar till det förslaget?
Johnny Gylling (KD):
Efter att ha lyssnat på Brandins inlägg här vidhåller jag att detta är en soppa som ni har kokat ihop tillsammans. Det normala är väl att man först har en strategi, därefter talar om vilka eventuella stöd man ska ge och sedan, om det behövs, stiftar en lag som sätter fart på processen. Ni gör precis tvärtom. Det är en enda soppa.
Brandin talar mycket om biogasen som ett bra miljöbränsle, men det är ju just biogasen som kommer att missgynnas. Eller är det inte det? Jag skulle vilja att Brandin förklarar vad det är som säger att bensinstationsföreståndarna ska installera biogas när det kostar ett antal gånger mer än att installera etanol.
Ni kommer ju att påverka den tekniska utveckling och infrastruktur som håller på väg att byggas upp nu. Ge gärna svar på frågan om biogasen! Brandin sade att den här lagen är teknikneutral. Javisst, lagtexten är det, men konsekvenserna är det definitivt inte.
Johnny Gylling (KD):
Det var intressant att få veta ingredienserna i vänsterpaktens soppa. Det var tre bränslen: etanol, biogas och RME. Elbilarna göre sig icke besvär, tydligen, och vätgas och sådant ska vi inte prata om. Jag tror inte att det var särskilt genomtänkt. Men det är just det vi efterlyser, en genomtänkt strategi, som marknaden sedan kan få jobba med. Det är inte vi här i riksdagen som ska peka ut särskilda bränslen.
Låt mig ställa en annan fråga, om vi ser det ur företagarens perspektiv. Den som äger eller driver en bensinmack tvingas nu investera i anläggningar med nya pumpar. Det står visserligen i propositionen att man kan få dispens, men den bör inte överstiga ett år.
Vad betyder det för en mackägare som kanske har tänkt göra ett byte av pumpar, vilket är en väldigt stor investering, men kanske först om två år? Vilket beslut ska mackägaren ta då? Ska han lägga ned, eller ska han tvingas investera i förväg och kanske riskera att gå i konkurs?
Mackar på landsbygden har i dag stängt på grund av dålig lönsamhet. Ska de bli fler i framtiden? Jag skulle vilja veta någonting om dispenser och hur ni ser på det ur företagarens perspektiv. Hur ska man klara av det här?
Johnny Gylling (KD):
Karin Svensson Smith är en väldigt engagerad riksdagsledamot, men när man hör henne tala om lastbilar i talarstolen kommer jag att tänka på uttrycket att skjuta sig själv i foten. Jag kan se en jägare som är ute på jakt och ser målet han ska skjuta, men han hinner inte sikta utan bränner av skottet rakt i sin egen fot. Det är så som Miljöpartiet gör.
Hade Miljöpartiet fått bestämma mer hade det varit katastrof för Sveriges industri. 10 % av lastbilarna i Sverige kör över 30 mil. De allra flesta lastbilarna rullar på korta sträckor. Vi är beroende av lastbilar.
Ni i Miljöpartiet jagar ju den här branschen och får ofta lastbilsåkarna att framstå som bovar. Det är ju samverkan som behövs mellan transportslagen. Sedan vill ni undanta virkestransporter från förslaget att man ska ha kortare lastbilar. Motivet är att annars flyttar jobben österut.
Men det är samma motiv på de andra områdena. Om vi försämrar lastbilstransporterna räcker inte järnvägen och sjöfarten till. Industrin kommer att lägga ned och jobben kommer att flytta om ni får igenom förslagen att straffa ut lastbilarna.
Jag vill att Karin Svensson Smith förklarar hur kortare lastbilar kan ge bättre miljö.
Johnny Gylling (KD):
Vi vill alla komma bort från oljeberoendet. Vi har till exempel föreslagit att vägtransporterna ska räknas in i systemet med handelsrätter för koldioxidutsläpp, och vi har andra förslag också. Men man kan inte skjuta sig själv i foten. Man måste veta vad man gör. Låt mig ta ett exempel som jag har sett nyligen. Volvo i Olofström tillverkar karosser.
Tre godståg om dagen lämnar fabriken, två till Göteborg och ett till Belgien. De hade gärna fraktat mer med järnväg, men det går inte. Det är fullt - järnvägen kan inte ta mer. Därför är man tvungen att komplettera med lastbilar till Göteborg. Det går sex lastbilar per dygn.
Om man nu skulle ha kortare lastbilar säger i alla fall min matematik att det hade blivit fler lastbilar till Göteborg, och hur går det ihop med miljöhänsyn? Det förstår inte jag. Karin Svensson Smith är mig fortfarande svaret skyldig hur de korta lastbilarna kan hjälpa miljön.
Om vi inte slår vakt om industrin och dess möjligheter att ha goda, effektiva transporter, självfallet i samverkan mellan transportslagen, så kommer vi helt enkelt att förlora jobben i Sverige, och då kan vi ha vilka visioner som helst.
Sven Bergström (C):
Jarl Lander tyckte att vi skulle ägna oss något åt järnvägslagen, som ju är huvudämnet i betänkandet. Men bevisligen fanns det inga motioner. Dessutom fanns det förslag om en uppdelning så att vi har ett särskilt betänkande om järnvägslagen och ett annat betänkande där vi hanterar motioner. Det förslaget vann dock inte bifall i utskottet.
Därför blev det nu kanske mer en diskussion om det vi faktiskt inte är riktigt eniga om. Jarl Lander försökte lugna oss som är lite oroliga för om det verkligen kommer en proposition med anledning av den andra delen av den järnvägsutredning som Jan Brandborn har lett. Om Jarl Lander får vara stins kommer det en. Det låter betryggande.
Men det finns anledning till oro efter reaktionerna omedelbart efter det att utredningen presenterades. Det var ju inte säkert att det skulle komma någon proposition. Regeringsföreträdare svävade ganska ordentligt på målet kring de olika förslag som fanns. Det kunde vara intressant att höra om den socialdemokratiska gruppen i trafikutskottet och Jarl Lander har några åsikter. Ska vi fortsätta med en avreglering på järnvägsområdet?
Ska vi främja mångfald och fler aktörer, eller ska vi orientera oss tillbaka till en monopolsituation med SJ som ensam aktör? Det kunde det vara intressant att få höra. Sedan vill jag också gärna veta hur Jarl Lander ser på Inlandsbanan. I dag ägnar vi i utskottet oss åt att diskutera väg 45 - om det ska vara en grön skylt där det står Europaväg eller om det ska vara en svensk skylt där det står Riksväg.
Både riksväg 45 och Inlandsbanan är strategiskt viktiga för inlandet. Men i regeringens hantering av Inlandsbanan är det här på undantag. De upprustningsinsatser som ska komma ligger flera år framåt i tiden. Hur ser ni på Inlandsbanans långsiktiga överlevnad?
Sven Bergström (C):
Jag håller med Håkan Larsson om att det är väldigt angeläget att det här kan komma till stånd, inte om sex år utan mycket tidigare än så. Ulrica Messing säger att man inledningsvis vill göra si och så, men det är ju inte särskilt mycket inledning om det är om sex år. Det hinner rinna ohyggligt mycket vatten under broarna under dessa sex år, och mycket hinner förändras.
Jag tror att det är väldigt viktigt att alla aktörer runt Inlandsbanan får en tydlig signal om att vi här ska göra en medveten och långsiktig upprustning och att de första åtgärderna kommer rätt tidigt i den här planen. Annars är det stor risk att det här inte får den positiva signal som det skulle kunna ha om man får en tidig satsning. Ändå välkomnar jag den attityd av dialog som Ulrica Messing understryker.
Jag hoppas att hon tar till sig det starka tryck som trots allt finns ute bland länen, även om Ulrica tycker att det inte framgick så tydligt i länsremisserna på det stora paketet. Men det är väl så att när det gäller så här långa och stora nationella intressen så väljer länen ofta att prioritera mycket slitna och dåligt underhållna vägar som kanske känns ännu mer angelägna i det inledande skedet för dem.
Men turismen i Norrlands inland, alla naturresurser som finns där och så vidare: För dem är Inlandsbanan väldigt viktig. Att det här är ett starkt underskattat område visar ju många exempel i Norrlands inland, inte minst Ishotellet som vi ju alla känner till. Det visar att det kan hända väldigt mycket saker med rätta entreprenörer och rätt förutsättningar.
Därför hoppas jag att vi kan hålla den här frågan levande och gärna också få ett klart ställningstagande om tidigareläggning av åtgärder för att lyfta standarden på banan.
Sven Bergström (C):
Detta är en viktig och angelägen debatt. Jag tycker att det är glädjande att det finns stor samstämmighet i synen på de här frågorna hos alla debattdeltagare. Jag tror att alla vi som har ett engagemang inom idrottsrörelsen är angelägna om att det ska hända saker på det här området. Trots att Riksidrottsförbundet har pratat om detta i flera år och trots att man också pratar om det i distrikt och föreningar händer det på sina håll väldigt lite, även om det på sina håll händer mycket.
Därför är det angeläget att Riksidrottsförbundet driver på och att också vi som är politiskt verksamma i olika sammanhang gör det. Nu är det lite av ett guldläge att göra något i den här frågan när vi har sådana suveräna stjärnor som Magdalena Forsberg, Pernilla Wiberg, Carolina Klüft, Kajsa Bergqvist, Annika Sörenstam och svenska damlaget i fotboll, om man nu får säga så, som tog medalj här senast. Det är lite intressant att det är inom hockey och fotboll som man sätter ordet "dam" framför.
Inom orientering, friidrott och så vidare finns inte den här rubriceringen. Där är det självklart att det finns damgrenar och herrgrenar, men man har inte de här rubrikerna. Det är bra att det finns uppmärksamhet på de här frågorna och att vi driver på från alla håll. Jag vill avsluta med en liten pikant fråga till Mona Sahlin. Nu är det bara två månader kvar till den årliga stora fotbollsmatchen mellan regeringen och oppositionen här i riksdagen.
Vi i oppositionen har år efter år försökt att få med fler kvinnor i det här sammanhanget, men det har varit väldigt svårt att få någonting att hända på den andra sidan. Socialdemokraterna och Helgeandspojkarna har envist hållit fast vid att det ska vara elva gubbar på plan. Är jämställdhetsministern beredd att internt i partiet ta ett initiativ så att vi får en lite trevligare uppställning här och lite bredd på det hela och så att damerna inte utesluts?
Då kan vi gå från ord till handling även i den frågan.
Sven Bergström (C):
Jag måste ta tillfället i akt och tacka för tillmötesgåendet. Jag ser fram emot att vi får en sådan situation. Jag vet att det finns socialdemokratiska kvinnor som har velat vara med i fotbollsmatchen, men de har inte fått det därför att herrarna har brett ut sig. Eftersom jag själv är aktiv inom orienteringssporten vill jag säga att det där finns ett väldigt gott exempel. De har nämligen i sina stadgar från 2002 inskrivet att man i alla sammanhang, både på förbundsnivå och i distrikt och föreningar, ska eftersträva jämställdhet.
Där är det en jämn fördelning mellan män och kvinnor i förbundsstyrelsen, där jag själv ingår. Även i valberedningen är det en jämn fördelning mellan män och kvinnor. Valberedningen är ju ett nyckelorgan i sådana här sammanhang. Det gäller att den verkligen gör ett bra jobb för att få fram ledare av båda könen på olika nivåer. Jag tror att den har en nyckelroll om vi ska komma någonvart för att få en ännu mer jämställd situation inom idrotten. Sedan ser jag fram emot fotbollsmatchen och välkomnar Mona Sahlin på planen.
Sven Bergström (C):
Den här debatten visar väldigt tydligt att många av oss ledamöter och många människor ute i landet är besjälade av och engagerade för en bra tågtrafik, som kan berika människors liv, som kan hjälpa till att utveckla näringslivet och som allmänt kan göra livet lättare i det här landet. Då gäller det att hitta modeller som fungerar. Jag tycker att det har tagits en del goda initiativ de senaste åren.
Jag tillhör också dem som tycker att det är rimligt - som man nu gör i den proposition som regeringen kommer med på torsdag - att satsa mera på järnvägstrafik. Men då måste vi också, som de föregående talarna har sagt, se till att vi har tågoperatörer som utnyttjar de här möjligheterna på bästa sätt, så att tågen stannar vid stationer där människor vill kliva på och av. Jag förstår Ulrica Messings resonemang.
Vi har en väldigt underlig ordning i dag, där SJ har rätt att trafikera alla nationella linjer men inga som helst skyldigheter. De ska köra med lönsamhet - det har vi sagt till dem i riksdagsbeslut och regeringsbeslut. Då kan man förstå att de ibland har lite svårt att göra de rätta avvägningarna. Det är här det kommer in att vi kan släppa in fler aktörer, som visar att det går att köra bra järnvägstrafik lite annorlunda än den stora draken SJ gör.
Tågkompaniet, BK-Tåg och andra har visat just detta. Vem trodde att man skulle kunna stiga på och av tåget i Arbrå, Kilafors och Holmsveden? Det är små orter i Hälsingland som har fått ett lyft genom en mycket bättre tågtrafik, som nu körs av Tågkompaniet på X-Trafiks uppdrag. Det visar att med en lite flexibel inställning och en ambition att skapa en bra tågtrafik i hela landet kan det här åstadkommas.
Jag blir lite orolig när Ulrica Messing säger att först nästa år ska det komma en transportpolitisk proposition och kanske man då tar med det här. Jag är väldigt angelägen om att det här kommer mycket tidigare. Remissrundan kan rimligen inte ta mer än några månader. Kan vi inte enas om att efter det att remissrundan om järnvägsutredningen är över är det dags att samla sig till en proposition, då vi får tillfälle att diskutera det här på allvar och gå vidare med en bra och utvecklad järnvägstrafik i det här landet?
Sven Bergström (C):
Jag vet inte om jag uttryckte mig oklart eller om Karin Svensson Smith inte ville förstå min argumentation i frågan. Den var väldigt tydlig. Centerpartiets uppfattning om nackdelarna med att ha flyg på Bromma kvarstår. Vi tycker att det i första hand är en fråga för stockholmarna att bestämma: Ska vi flyga från Bromma eller ska vi flyga från någon ny flygplats söder om Stockholm och på andra ställen som man har diskuterat att etablera flygplatsen?
De tranportpolitiska målen är naturligtvis en nationell fråga. Där står vi fast. Det vet Karin Svensson Smith. Men frågan om varifrån i Stockholmsområdet som det passar bäst att flyga är en fråga som stockholmarna avgör allra bäst. Jag upprepar gärna att frågan om trängselavgifter, miljöavgifter, förskräcker. Det borde också Karin Svensson Smith dra någon lärdom av.
Det kan gå väldigt snett att komma med propåer från nationell nivå, från regering och riksdag, och tala om för en lokal opinion: Så här ska ni göra. Det är precis vad som har skett med trängselavgifterna i Stockholm. Det var en propå ovanifrån som gick på tvärs med de vallöften som fanns i Stockholmsområdet. Det har gjort att frågan har gått alldeles på tok. Detta trots att trängselavgifter och att använda marknadsmekanismer för att styra trafik är en god idé.
Sven Bergström (C):
Jag håller med Karin Svensson Smith om att det är viktigt med en god framförhållning när det gäller flygverksamheten. Det tar väldigt lång tid att etablera nya verksamheter. Jag upprepar att detta inte är en fråga som riksdagen ska bestämma. Det är Stockholms stad och Luftfartsverket som har bollen och ska avgöra hur frågan ska hanteras. Jag har fullt förtroende för Stockholms stad och centerpartisterna här. De kommer att driva linjen att Bromma ska avvecklas.
I sak har vi inte ändrat någonting i vår uppfattning i den delen. Men det är en väldigt tydlig regional och lokal fråga där inte riksdagen ska komma med pekpinnar till Stockholms stad för att tala om för dem hur de ska göra.