KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lotta Johnsson Fornarve (V):
Vi ser nu hur behovet av bistånd är större än någonsin. Fattigdomen ökar, och hungerkatastrofen är ett faktum. Kvinnor, flickor och barn har drabbats särskilt hårt. Ett exempel är Afrikas horn, som nu står inför den värsta hungerkrisen på 40 år, och bara i Somalia läggs ett barn i minuten in för behandling mot undernäring. Fler barn än någonsin befinner sig på flykt. Det demokratiska utrymmet minskar i världen. Jämställdheten har gått tillbaka under pandemin.
Kvinnor har förlorat jobbet i större utsträckning, våldet mot kvinnor har ökat och fler kvinnor har fallit ned i fattigdom. Flickors tillgång till utbildning har minskat samtidigt som könsstympning och barnäktenskap ökat. Stödet särskilt till kvinnor, flickor och barn behöver öka, inte minska.
I regeringsdeklarationen utlovades en prioritering av "demokratibistånd till människorättsförsvarare och demokratikämpar; utökat och effektiviserat klimatbistånd samt kvinnors och flickors rättigheter och möjligheter" liksom ett ökat stöd till civilsamhället. Jag blir oroad när det kommer signaler från olika håll om att regeringen planerar att fasa ut viktiga strategier.
Det handlar om globala strategier som samlar insatser för jämställdhet, hälsa, sexuella och reproduktiva rättigheter, rent vatten och sanitet, utbildning samt stöd till människorätts- och kvinnorättsorganisationer där man lever i extrem utsatthet, till exempel i Guatemala och Myanmar. Men även de stora nedskärningarna på FN är naturligtvis oroande.
Kommer Moderaterna att se till att biståndet till kvinnor och barn samt demokrati och människorättsorganisationer värnas och inte skärs ned?
Lotta Johnsson Fornarve (V):
Det låter bra, men när man nås av signaler om att det kommer att ske stora nedskärningar och utfasningar av viktiga strategier som handlar om jämställdhet och de allra mest utsatta kvinnoorganisationerna i till exempel Guatemala och Myanmar blir man djupt oroad.
Jag fick inget tydligt svar på om man tänker skära ned på biståndet till kvinnor och flickor och till demokrati- och kvinnorättskämpar runt om i världen eller om man tänker behålla biståndet på samma nivå. Annars är det ytterligare ett löfte som regeringen inte lever upp till, och de som får betala det högsta priset är kvinnor, flickor och barn i världen.
Den stora omställning av biståndet som nu sker görs utan någon egentlig analys grundad på fakta, erfarenhet och gedigen konsekvensanalys, inte minst en barnkonsekvensanalys. Även Eba, den fristående expertgruppen för biståndsanalys, påpekar i en artikel i Altinget den 9 september att stora omläggningar av biståndet måste utredas. Varför vill ni inte göra en ordentlig analys av omläggningen av biståndet, Magdalena Thuresson?
Det är minst sagt anmärkningsvärt att inte involvera vare sig riksdagen, aktörerna eller mottagarna av biståndet i detta. Omläggningen kan få väldigt stora konsekvenser om man inte gör någon egentlig analys eller för en dialog med dem som kan bistånd.
Lotta Johnsson Fornarve (V):
Tack, Gudrun Brunegård, för anförandet! Det var mycket som Gudrun Brunegård framförde som jag kan hålla med om. Jag tycker att det är bra att man har fått ned avräkningarna av biståndet, även om jag helst hade sett att det inte hade gjorts några avräkningar över huvud taget. Jag anser att bistånd ska användas just till bistånd och inte till andra saker. Vi ser nu att behovet av bistånd är större än någonsin. Fattigdomen ökar. Hungerkatastrofen är ett faktum.
Flickor, kvinnor och barn har drabbats särskilt hårt. Jämställdheten minskar igen, och våldet mot kvinnor ökar. Det finns minst sagt stora behov inom biståndet, inte minst när det gäller demokrati- och rättighetsbistånd. Både liberaler och kristdemokrater lovade före valet att enbart stödja en budget där 1 procent av bni går till bistånd.
Att detta löfte nu kastas över bord tycker jag är ett svek både mot väljarna och mot de miljontals människor i världen som är i behov av internationellt bistånd. Hur förklarar ni detta svek för väljarna? Att sänka biståndet i en tid då globala kriser överlappar varandra och behoven är som allra störst är inte rimligt, anser jag. Jag vill gärna ha ett svar på hur ni resonerar om sänkningarna av biståndet.
Lotta Johnsson Fornarve (V):
Jag tackar Gudrun Brunegård för svaret. Jag håller som sagt med om att det är viktigt att vi minskar avräkningarna, men Vänsterpartiet hade helst sett att det inte hade skett några avräkningar över huvud taget. Gudrun Brunegård sa att man minskar biståndet marginellt, men på sikt kommer det ju att bli en ganska kraftig sänkning av biståndet i och med att man fryser biståndet i kronor och ören.
På sikt kommer detta att innebära ganska kraftiga nedskärningar av biståndet; så är det ju. Jag måste säga att jag tycker att det är ett svek mot era väljare att ni inte stod upp för enprocentsmålet, vilket ni i valrörelsen tydligt och klart sa att ni skulle göra. Det är ju de mest utsatta i världen som drabbas av detta svek. Jag undrar var ni egentligen vill skära i biståndet. Är det i stödet till flickors utbildning, som har gått tillbaka kraftigt efter pandemin?
Är det i stödet för att förhindra våld mot kvinnor och barn och för att minska könsstympning? Är det i stödet till människorätts- och demokratiaktivister runt om i världen? Var ska ni skära? Ni säger att civilsamhället är viktigt och ställer detta lite grann i motsättning till FN och kärnstödet. Jag tycker att detta är fel att göra, för båda behövs.
Civilsamhället säger också att man beklagar att biståndet till de multilaterala organisationerna och kärnstödet minskar, för de är avhängiga av varandra. Kärnstödet har varit otroligt viktigt under pandemin för att snabbt kunna ställa om, sätta in medel och vara flexibel. Båda dessa stöd är väldigt viktiga och står inte alls i motsättning.
Jag skulle vilja höra några kommentarer om detta från Gudrun Brunegård.
Lotta Johnsson Fornarve (V):
Ministern säger att storleken på biståndet kanske inte spelar så stor roll. Men jag tycker att det är viktigt hur mycket pengar man ger i bistånd. Det är klart att det får en effekt om vi skär ned på biståndet i en tid när biståndet behövs mer än någonsin och vi står inför både en svältkatastrof och ett ökande antal människor som lever i fattigdom.
Jag håller med om att biståndet ska vara effektivt, men ett effektivt och bra bistånd måste ju utgå från mottagarnas behov och perspektiv. Där tycker jag fortfarande inte att jag får svar. Kommer det svenska biståndet att utgå från mottagarnas behov och perspektiv och inte i första hand från svenska intressen och vad som gynnar svenskt näringsliv? De fyra principerna för bistånd slås fast i det globala ramverket GPEDC. Det är bra att ministern säger att man vill stå fast vid dem.
Jag hoppas verkligen att det stämmer. I ett läge där demokratin och jämställdheten backar är det oerhört viktigt att regeringen står upp för att det långsiktiga förebyggande stödet till kvinnor och människorättsförsvarare inte skärs ned. Det finns ingen motsättning mellan ett starkt kärnstöd och stöd till civilsamhället. Pandemin har visat att FN-systemets förmåga att ställa om på grund av krisen har varit väldigt beroende av kärnstöd.
Vid den här typen av kriser behövs resurser och kapacitet som snabbt kan omdirigeras. Kärnstödet har bidragit till att olika FN-organ snabbt kunnat vara på plats. Ukraina behöver självklart ett starkt stöd från omvärlden för att bygga upp landet. Men behoven är gigantiska. Det beräknas kosta omkring 600-700 miljarder dollar, samtidigt som världens samlade bistånd uppgår till mindre än 200 miljarder dollar.
Det är uppenbart att världens länder måste hitta andra medel än biståndet för att bistå Ukraina i det viktiga arbetet med att återuppbygga landet. Ett effektivt bistånd är viktigt, men ska vi kunna utrota fattigdomen och komma bort från biståndsberoendet måste vi stoppa utflödet av kapital från utvecklingsländer. Multinationella företags skatteflykt dränerar utvecklingsländer på hundratals miljarder per år.
Robert Hannah (L):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 1 om sänkt krav på aktiekapital till 1 krona. Folkpartiet anser att aktiebolagsformen har många fördelar. Bland annat är det en flexibel företagsform som passar växande företag. Alla i kammaren bör vara medvetna om att fyra av fem nya jobb skapas av små företag.
Det är just till de små företagen som den alliansgemensamma motionen vi har väckt riktar sig. Vi vill göra det mer tillgängligt för småföretagare, som skapar fyra av fem jobb, att kunna bli aktiebolagsägare. Folkpartiet vill fortsätta att minska regelkrånglet för företagare. Dagens reglering är uppenbart krånglig. Den sätter krokben för företagare i stället för att öppna dörrar för företagande.
Bra villkor för nya och växande företag, särskilt små företag, är en förutsättning för fler jobb. Det är något som regeringen och särskilt stödpartiet Vänsterpartiet bör ta till sig. Ett lägre kapitalkrav kan bidra till att fler personer vill och dessutom vågar starta företag. Det skulle underlätta för nya företag att etablera sig på den svenska marknaden.
Så skedde bevisligen när vi minskade kapitalkravet från 100 000 kronor till 50 000 kronor för ett par år sedan. Folkpartiet anser att vi också måste ta ett socialt ansvar. Men vi anser inte att förslaget kommer att medföra några större konsekvenser ur borgenärskyddssynpunkt.
Skillnaden mellan 50 000 kronor och 1 krona i aktiekapital kommer i de allra flesta fall att vara försumbar för borgenärerna eftersom ett aktiekapital på 50 000 kronor snabbt kan förbrukas. Det är ungefär två månadslöner man får ut genom att ha detta aktiekapital.
Vi bör också vara medvetna om att de flesta personer som sökt likvidering har gjort det utifrån det som finns i kassan, inte det som finns i aktiekapitalet. Folkpartiet tycker dessutom att det är konstigt att det i dag finns en diskrepans när det gäller aktiebolag. Startar man ett europeiskt aktiebolag på EU-nivå är kravet från svensk sida 1 krona. Men startar man ett svenskt, ett nationellt, aktiebolag är kravet 50 000 kronor.
Det är konstigt att en europé får starta ett företag i Sverige för 1 krona medan en svensk i Sverige får starta ett företag för 50 000 kronor. Folkpartiet anser att en sänkning kommer att leda till större valfrihet för företagarna. Det kommer särskilt att gynna företag inom tjänstesektorn - en sektor där Socialdemokraterna redan går bärsärkagång. Dessa företag ägs och drivs oftast av kvinnor.
Sänker vi aktiekapitalskravet ökar sannolikheten för att fler sådana aktiebolag startas. Låt mig informera Socialdemokraterna och deras stödpartier om att fler företagare innebär att statens skatteintäkter ökar. Det är bra matematik. För Folkpartiet är denna matematik enkel. Fler kvinnliga företagare och ökade skatteintäkter är bra för Sverige.
De övriga alliansföreträdarna har sagt vad som behöver sägas, så jag tackar för mig.
Robert Hannah (L):
Till att börja med kan det vara viktigt att påpeka att båda budgetarna som lades fram i höstas innehöll en förstärkning av medel som skulle gå till kvinnojourer. Det är viktigt att påpeka.
Alliansens budget innehöll visserligen inte exakt lika mycket pengar till kvinnojourerna, men det fanns ett annat utrymme inom budgeten, en större flexibilitet inom Alliansens budget, än hos er budget för att ge mer medel till kvinnojourer. Jag hoppas att ni i regeringen utnyttjar utrymmet i stället för att gnälla i riksdagen. Det finns en bra och stark anledning till att vi inte stöttade regeringens budget. Den är tillväxtfientlig.
Det innebär att budgeten är socialistisk. Politiken går ut på att inte ha tillväxt. Utan tillväxt får man inte pengar. Utan pengar kan man inte heller ge pengar till kvinnojourer. Under Alliansens tid vid makten har vi visserligen sänkt skatterna, men vi har också ökat intäkterna. Det ger netto mer pengar till folket och mer pengar till kvinnojourerna att arbeta med den typen av politik som Folkpartiet stöttar.
Robert Hannah (L):
Återigen kommer det lögner från Annika Hirvonens sida. Båda budgetar innehöll mer medel till kvinnojourerna. I budgetpropositionen fanns direkt avsatta medel - 137 1⁄2 miljoner. Det fanns också i budgetpropositionen icke låsta medel som kunde utnyttjas - 57 1⁄2 miljoner. Det fanns medel på plats.
Frågan är varför Annika Hirvonen å ena sidan undrar varför människor ska straffas när sådant kostar 1 miljon om året men å andra sidan inte tycker att det är viktigt med den tillväxt som behövs för att ge pengar till kvinnojourer. Det finns en stark relation mellan god ekonomi och att stötta dem som är svagast i samhället.
Folkpartiet tror på en samhällsmodell som bygger på fri ekonomi där människor betalar en viss skatt som gör att vi kan stötta de allra svagaste i samhället. Miljöpartiets politik går ut på att ha höga skatter och bestraffa alla så att det inte går att ge lika mycket pengar till kvinnojourer. Det är vår syn på frågan.
Robert Hannah (L):
Tack, justitie- och migrationsministern, för ditt svar! Jag kan dock börja med att säga att jag hade sett samma text om jag hade gått in på Wikipedia eller om jag hade gått in på lagtext.se som det du säger till mig, det vill säga du har i princip inte svarat mig någonting. Men jag ska gå till sakärendet. Tyvärr handlar det inte om ett enskilt ärende, vilket migrationsministern påstår.
Detta handlar tyvärr om ett systematiskt utvisningsbeslut som ges i princip samtliga yezidier eller assyrier som åter söker asyl efter att de har fått avslag, det vill säga före detta papperslösa som återigen har fått möjligheten att söka. Att hävda att det är enskilda ärenden är faktiskt en ren lögn.
Migrationsministern hänvisar till utrikesminister Margot Wallströms svar till mig i en interpellationsdebatt tidigare under den här månaden. Utrikesministern bekräftade i sitt svar till mig att det föreligger risk för folkmord, det vill säga din minister i din regering hävdade att det finns risk för folkmord på de här två folkgrupperna.
Därför undrar jag, herr talman, om migrationsministern skulle kunna besvara frågan: Vad innebär det för förpliktelser för Sverige i migrationsrättsligt hänseende när det finns en risk för folkmord för de personer som Migrationsverket nu skickar tillbaka?
Robert Hannah (L):
När en utrikesminister uttalar att det finns en risk för folkmord innebär det enligt folkmordskonventionen att det finns vissa förpliktelser att stoppa sådana folkmord.
Därför undrar jag, med tanke på att Stefan Löfven till exempel under sitt sommartal uttalade att Sverige ska göra allt i sin makt för att hjälpa till att stoppa Isis, hur det kan ligga i samma riktlinje att systematiskt skicka tillbaka personer som tillhör de här två folkgrupperna, som riskerar att utsättas för folkmord.
Vilka är Sveriges förpliktelser i det här ärendet, när det finns risk för folkmord och folkmordskonventionen faktiskt uttalar att Sverige har förpliktelser när man anser att det finns risk för folkmord eller försök till folkmord, som det står i konventionen?
Robert Hannah (L):
Jag tycker att det kan vara bra att fokusera på vad man vill göra när man är i regering i stället för på vad andra gjorde när de var i regering. Det kan vara en ganska bra utgångspunkt om man vill vara med och styra ett land.
Det pågår alltså ett systematiskt övergrepp mot dessa två folkgrupper. Det känns som att ni faktiskt skulle kunna göra mer än att gå runt och tro att det här löser sig av sig själv och att den socialdemokratiska regeringen är så himla god. I stället för att, som Folkpartiet vill, delta i den USA-ledda koalitionen för att stoppa folkmordet vill ni ju straffa till exempel svenskkurder som reser ned till Irak för att stoppa detta - vilket de gör med tanke på att Sveriges regering inte vill hjälpa till.
Jag vill också påpeka att Sverige faktiskt har förpliktelser att bedöma de här fallen annorlunda när utrikesministern uttalar att det finns en risk för folkmord. Min uppmaning är alltså att migrationsministern ska se över hur man har hanterat ärendena - det är nämligen fler än ett; jag känner till över 15 ärenden - och undersöka om det har gjorts korrekta bedömningar i de fallen.
Robert Hannah (L):
Jag tackar justitieministern för svaren på mina frågor. Jag kan inte mer än hålla med justitieministern om att bristen på jämställdhet inte är värdigt vare sig Sverige eller Europa år 2015. Som riksdagsledamot för ett liberalt och feministiskt parti kan jag inte mer än konstatera att bristen på kvinnor i näringslivets högsta positioner är ett betydande maktproblem som inte kan accepteras.
Kravet på ökad jämställdhet i bolagsstyrelser motiveras oftast med effektivitets- och lönsamhetsskäl. För oss liberaler är dock detta inte det centrala argumentet, utan kärnan för oss med den liberala jämställdhetssynen är att individen oavsett kön ska ha rätt till frihet, ansvar och makt. Samma syn vad gäller bolagsstyrelser gäller också statliga eller överstatliga institutioner, och även fackföreningar.
Alla frågor med en tydlig jämställdhetsdimension ska dock inte avgöras på EU-nivå. Det leder nämligen till en slippery slope. Vi i Folkpartiet förespråkar ett EU som är starkt i de frågor där gemensamma beslut behövs men lämnar andra frågor till medlemsländerna och medborgarna själva. Det är särskilt viktigt när det gäller frågor som kvinnors rättigheter, eftersom det finns starka motsättningar och olika åsikter i Europa om hur den här politiken bör föras.
Ger vi EU carte blanche att bestämma över bolagsstyrelser och deras sammansättningar kommer EU också att vilja ha utökad beslutanderätt över abortlagstiftning, föräldraförsäkring och många andra viktiga frågor där Sverige ligger långt före andra länder. Folkpartiet är starka EU-vänner, men vi vill inte att EU ska göra allting. När Sveriges mest EU-positiva parti ställer negativt till en EU-lagstiftning finns det faktiskt skäl för regeringen att lyssna.
Folkpartiet anser inte att det är EU:s sak att avgöra om lagstiftning avseende könsfördelning i bolagsstyrelser ska införas eller inte. Vi anser helt enkelt att det inte uppfyller kraven på subsidiaritet eller proportionalitet. Därför vill jag, herr talman, fråga justitieministern på vilket sätt en kvotering av bolagsstyrelser på EU-nivå uppfyller subsidiaritetskravet.
Samtidigt vill jag påpeka för justitieministern att det är hyckleri att i det här fallet kräva kvoter i privata företag, i ett läge där varken EU-kommissionen eller EU-parlamentet själva uppfyller de krav som stipuleras i den föreslagna lagstiftningen. Ett annat privaträttsligt subjekt som inte heller uppfyller kraven är väldigt tätt sammankopplat med Socialdemokraterna, nämligen LO.
I en rapport från 2013 visade det sig att 17 procent av LO-styrelserna har kvinnor i sig - 17 av 100 procent, trots att 46 procent är kvinnor. Dessutom, herr talman, nämner justitieministern att det inte ser så illa ut i LO:s föreningar. Jag var i dag inne på LO:s hemsida, och den visar att man i dag är uppe på 22 procent. Man uppfyller alltså inte ens den kvot som nu är föreslagen av EU-parlamentet.
Skulle lagstiftningen gälla LO och andra fackföreningar skulle alltså även de tvingas kvotera. Jag vill därför fråga justitieministern på vilket sätt EU bör arbeta för ökad jämställdhet bland fackföreningar.
Robert Hannah (L):
Det enda som jag anser är sorgligt med den här debatten är att det inte är någon debatt. Ministern har inte på något sätt besvarat någon av de två frågor som jag ställde till ministern. Mina två frågor är: Skulle justitieministern kunna argumentera för på vilket sätt en kvotering till bolagsstyrelser på EU-nivå uppfyller subsidiaritetskravet?
På vilket sätt avser justitieministern eller regeringen att arbeta på EU-nivå för ökad jämställdhet bland fackföreningar?
Robert Hannah (L):
Jag tackar justitieministern för att han äntligen svarat på de frågor jag ställt. Han har rätt - det krävs två för en tango. Men det hjälper inte om inte den ena vill föra. Vad gäller subsidiaritetsprincipen är det för Folkpartiets del ganska självklart att vi inte anser att EU ska bestämma över vilka som sitter i svenska bolag. Om detta ska införas i Sverige är det den här beslutande församlingen som ska besluta om det i det här rummet.
Subsidiaritetsprincipen innebär att makten ska fördelas dit där den är absolut mest lämplig att vara. Vi anser inte att det är lämpligt att EU ska bestämma över jämställdhetsfrågor - av den enkla anledningen att Sverige ligger hundratals år framför andra europeiska länder. Vi vill inte att de ska bestämma över föräldraförsäkringen eller aborträtten. Vi vill inte heller att de ska bestämma över bolagskvotering. Det finns en röd tråd att följa där. Om det ska beslutas ska det beslutas på svensk nivå.
Där kan jag meddela justitieministern att jag inte har något svar att ge. Folkpartiets officiella linje är fortfarande att vi inte kommer att vilja införa en sådan lagstiftning. Men vi har haft ministrar som uttalat att vi eventuellt kan tänka oss en annan lagstiftning om inte utvecklingen går tillräckligt snabbt. Det finns dock fortfarande inget stöd för det i Folkpartiets stadgar.
Vad gäller jämställdhet bland fackföreningar kan jag nämna att jämställdhetsminister Åsa Regnér var på arbetsmarknadsutskottet och talade om jämställdhetsintegrering, det vill säga att ett jämställdhetsfokus ska finnas i alla delar av samhället. Jag skulle därför vilja uppmana justitieministern att även ta en titt på statliga institutioner, EU-kommissionen och fackföreningarna.
Det är nämligen så att LO ännu i dag inte skulle uppfylla de villkor som ni ställer er bakom om man skulle införa den här lagstiftningen för fackföreningar. Det är hyckleri att bara kräva detta i vissa delar av samhället när makten också finns i fackföreningar och statliga institutioner.