Jan Björklund (L):
Den frågan kommer nog inte att fullt ut gå att besvara. Det förutsätter att man prövar avtalskonstruktioner. Forskningssamarbete mellan länder bygger på överenskommelser. Det är det helt normala. Sverige har forskningsöverenskommelser med en lång rad länder. Interpellanten tar upp just detta med Frankrike, men vi har avtal med många andra länder. Varför har man det egentligen?
Det är varken möjligt, rimligt eller ekonomiskt försvarbart att varje land för sig själv bygger upp alla forskningsanläggningar. Den ESS-anläggning som vi nu bygger i Lund kommer att kosta 15-20 miljarder. En sådan anläggning kan inte varje land bygga upp. Det bygger på att alla länder samsas om detta, och så byggs den i Lund. Detta samarbete bygger på att dessa anläggningar sprids lite för alla länder. Ingen accepterar att alla Europas anläggningar skulle byggas just i Lund, utan de ligger i olika länder.
Frankrike och Tyskland som är stora länder har många forskningsanläggningar. Det ingår i en sådan överenskommelse som sluts inför ESS-avtalet där Sverige ska få ESS i Lund att Sverige gör åtaganden i forskningsanläggningar i andra länder, och kärnkraftsforskning ingår som en del i det. Det är naturligt. Det är så det alltid går till. Jag gläds åt att interpellanten sade att han inte har någonting emot detta.
Det är möjligen att det handlar just om kärnkraft som gör att interpellanten är tveksam. Men denna riksdag har bestämt att Sverige ska ha kärnkraft, och det är tillåtet med kärnkraftsforskning. Det ingår som en helt naturlig del i naturvetenskaplig och teknisk forskning. Det är inget märkligt med detta. Interpellanten ställde frågan: Hade det gått igenom utan just den komponenten? Det vet jag inte. Jag vet inte ens om det diskuterades. Jag var inte ansvarig minister när detta avtal slöts. Jag ser inga som helst svårigheter med det. Vi behöver tvärtom kärnkraftsforskning i Sverige.
Även om interpellanten vill att Sverige inte ska bygga nya reaktorer har vi under överskådlig tid, först 10-15 år som nuvarande reaktorer är i drift och sedan ytterligare ett antal årtionden där reaktorerna ska vara skyddade och avstängda, ett behov av mycket hög kompetens på området. Det är inget konstigt att Sverige gör detta. Utöver det ske det massor av forskning om kärnkraft i olika delar på Kungliga Tekniska högskolan, Chalmers i Göteborg och Uppsala universitet.
De utbildar kärnkraftsingenjörer och forskar i atomfysik. Under 20 år var det förbjudet enligt den så kallade tankeförbudslagen, men det är det inte längre. Jag tänker inte återinföra något sådant förbud. Det ska vara tillåtet att forska också på detta område. Jag ser ingen som helst dramatik i det. Är detta fråga om subventioner? Det menar inte jag.
Jag vet inte det exakta svaret på när energiministern återkommer till riksdagen med den fråga som interpellanten ställde. Men jag kan redan säga att detta aldrig någonsin kommer att kunna falla inom det vi kallar subventioner. Då får vi lägga ned halva Kungliga Tekniska högskolan och Chalmers om det anses vara subventioner till kärnkraftsbygge att man forskar om atomfysik. Det går inte. Då återinför vi ju tankeförbudet i praktiken. Att forska om kärnkraft är inte subventioner till att bygga kärnkraft.