Agneta Börjesson (MP):
Vi debatterar nu justitieutskottets betänkande nr 23 Tolkning och översättning i brottmål . Det är ett betänkande som, precis som Mattias Jonsson berättade, behandlar en proposition som bygger på ett direktiv från EU-parlamentet och rådet. Dessutom behandlar vi följdmotioner och enskilda yrkanden från allmänna motionstiden. Vi i Miljöpartiet ser väldigt positivt på att man nu stramar upp de regler som gäller för tolkning.
Men vi är lite frågande inför att regeringen inte valde att följa utredningens linje där utredningen föreslog att man skulle ställa högre krav, det vill säga att kräva antingen auktoriserad tolk eller rättstolk. Jag vill därför yrka bifall till den gemensamma reservation vi har med S och V om att förbättra kvaliteten i tolkningen vid domstolar. Det finns tre kompetensnivåer i dag hos tolkar.
Det finns den stora delen som består av icke auktoriserade tolkar med väldigt varierande utbildningsgrad. Sedan finns det auktoriserade tolkar som har klarat det muntliga och skriftliga provet som Kammarkollegiet anordnar.
Det finns också auktoriserade tolkar som har bevis om speciell kompetens och som gjort ett särskilt prov och fått kompetens som rättstolk eller sjukvårdstolk. Det finns i dag tusen, 1 023, auktoriserade tolkar i Sverige. Av dem är 203, 204 rättstolkar. Totalt sett finns det runt 6 000 aktiva tolkar.
Att tolka vid en rättegång kräver specialistkompetens av tolken. Många juridiska begrepp har en väldigt specifik innebörd som måste förstås av alla inblandade. Det blir problematiskt om det inte är auktoriserade rättstolkar som anlitas. De drygt 200 rättstolkarna täcker tyvärr inte alla språk som förekommer vid rättegångar.
Det finns till exempel fortfarande inte en enda rättstolk från somaliska, som ändå är ett ganska stort invandrarspråk. Därför behövs det mer tolkutbildning. Bristen på rättstolkar framhålls som en förklaring till att regeringen nu inte helt och hållet följer utredningens förslag. Jag tror att man skulle kunna tänka mer innovativt än så.
Tolkarna själva lyfter exempelvis fram möjligheten att lite oftare än i dag tolka via videolänk. En tolk på plats är förstås det bästa alternativet. Men en rättstolk via videolänk är att föredra framför att ha en icke auktoriserad tolk som finns i närområdet. Dess värre anger i dag sex av tio domstolar att de aldrig använder sig av videotolkning.
Några exempel i den undersökning som Domstolsverket genomfört är Eskilstunas och Nyköpings tingsrätter som sällan eller aldrig använder sig av videotolkning. Tolkning via video är en enkel och inte särskilt kostsam åtgärd för att garantera rättssäkerheten. Alternativet är ofta att avbryta och kanske tvingas ta om en rättegång på grund av att tolkningen varit bristfällig.
Då blir det klart högre kostnader som följd. I Sverige genomförs årligen ca 8 000 domstolsförhandlingar med hjälp av tolk. För en tredjedel av alla domstolar i landet kommer lagändringen som vi skulle föreslå inte att förändra nuvarande praxis. En tredjedel av domstolarna ställer de redan i dag sådana krav.
Det finns någon sorts idé om att man skulle kunna spara pengar genom att använda en tolk med lägre kompetens. Men, fru talman, det finns mycket som tyder på det motsatta. Får man en sämre tolk och det blir sämre tolkning under rättegången kan det riskera att dra på kostnader. Man riskerar att rättegången tar längre tid, och det kan till och med skapas problem med rättssäkerhet. Jag yrkar därför återigen bifall till reservation nr 2.