Lena Hallengren (S):
När det gäller den utredning som justitieministern aviserat får mer ingående frågor om denna och om direktiven ställas till justitieministern. Det jag kan säga är att tillgången till mobiltelefon och elektroniska kommunikationer är en del i detta. Det är klart att det är väldigt angeläget. Jag säger inte emot Boriana Åberg på den punkten. Vad jag säger är att möjligheten finns redan i dag. Jag tycker inte att det får användas som en ursäkt att det är jobbigt att behöva ompröva varannan vecka. Då får man göra sig det besväret.
Om man inte ska ha tillgång till mobiltelefon och andra kommunikationshjälpmedel ska man inte ha det. Den bedömningen gör personalen. Det kan handla om att den enskilde skulle kunna använda telefonen till att underhålla kriminella kontakter eller att man på annat sätt är orolig för vad det skulle kunna leda till. Det kan också vara så, som det ibland har beskrivits, att någon som kanske inte själv använder telefonen på det sättet blir utsatt för påtryckningar och lånar ut den till andra.
Det kan också vara ett skäl till att säga att här får det inte vara någon mobiltelefon. Denna möjlighet måste användas i väntan på att lagstiftningen kan ändras. När det gäller huruvida den bör ändras tror jag att vi har samma uppfattning: Vi måste gå i den riktningen. Vi ska bara få ett lagstöd för det. 15-17-åringar i fängelse är ingen enkel fråga. Det är ett ganska stort brott mot hur vi ser på barn och unga.
Sedan kan jag inte annat än hålla med alla som tittar på den här debatten och tänker: Har man inte i princip satt sig där själv, så att säga, om man nu begår så grova brott som vi här har talat om i talarstolen? Det är inte meningen att man inte ska avtjäna ett straff. Tvärtom gör man det, men man gör det på en Sis-institution.
Kriminalvården menar själva att det krävs väldigt många och omfattande anpassningar för att kunna ta om hand unga på ett sätt som gör att de inte ytterligare kan underbygga sina kriminella kontakter.
När det gäller de säkerhetsförändringar som generaldirektören på regeringens uppdrag har aviserat är jag säker på att de kommer att ge effekt, men jag tycker också att vi ska låta dem gå igenom och faktiskt få verka ett tag. Två institutioner där det bara finns LSU-ungdomar kommer nu att ha en helt annan och mycket högre säkerhetsnivå.
Man kan diskutera om de då i princip ska kallas ungdomsfängelser, vilket jag tror är det uttryck som Moderaterna har använt, eller Sis-institutioner med väldigt hög säkerhet. Det är nog egentligen en smaksak. Men det vi vet är att Sis är bättre än Kriminalvården på att möta ungdomar när det handlar om behandlingsmetoder, skolverksamhet och personal som är van att jobba med ungdomar.
Kriminalvården skulle behöva bygga upp den verksamheten, vilket tar ganska lång tid. Sedan vill jag också säga, vilket jag tror att Johan Hultberg var inne på, att också LVU:ade ungdomar blir eller ser till att bli fritagna, rymmer och utsätter personalen för våld. Det finns skäl till att de är på Sis-hem och att de måste vara på låsta avdelningar.
Det säkerhetshöjande arbetet på Sis har inte bara att göra med de LSU:ade ungdomarna - det är viktigt att säga - utan det måste ske genomgående. Däremot ska vi se till att LSU:ade och LVU:ade ungdomar inte är på samma avdelning. De ska inte ha ett utbyte där.
Jag tycker att vi har gått väldigt långt i en riktning för att se till att LSU:ade ungdomar avtjänar sin påföljd på institutioner med en väldigt hög säkerhet och med en verksamhet och en inriktning som förhoppningsvis är bättre anpassad för ungdomar än vad Kriminalvården i dag mäktar med.