KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulrika Karlsson (M):
Vad gäller brottsbekämpning är det ofantligt viktigt att de brottsbekämpande myndigheterna har de rätta verktygen för att göra utredningar och verka förebyggande. Det råder inga tvivel om det.
Samtidigt behöver man rättssäkerhet när man använder verktyg som till exempel avlyssning, kameraövervakning eller, som i det här fallet, trafikdata. Det handlar om att lagra uppgifter från människor som faktiskt inte är brottsmisstänkta.
De är inte misstänkta för brott, utan här handlar det om att lagra all information om vilka samtal de har ringt, var de har befunnit sig vid en viss tid och så vidare. Thomas Bodström drev som justitieminister fram datalagringsdirektivet, och han står fast vid att tolv månader är en lämplig tid. Vi i alliansen säger att det är för lång tid.
Det är alltför integritetsinskränkande eller integritetskränkande. Vi har vägt detta mot varandra. De brottsbekämpande myndigheterna har sagt att de behöver tolv månader. Vi har vägt in integritetsperspektivet. Frågan är inte på något sätt avgjord, vilket justitieministern har redovisat här. Hon plockar in frågan om datalagringsdirektivet i ett bredare sammanhang och tittar på det utifrån integritetsperspektivet.
Jag tycker att det är klokt, och som jag sade tidigare: Hellre en klok och eftertänksam lag som faktiskt beaktar integritetsperspektivet på ett gott sätt än en ivrig integritetskränkande lag som går för långt och som vi i efterhand får ångra. Jag tycker alltså att det här är bra. Jag stöder justitieministerns agerande i den här frågan, och jag bejakar eftertänksamheten i ärendet.
Ulrika Karlsson (M):
Människohandel är vår tids grövsta brott, särskilt människohandel för sexuella ändamål. Det är slavhandel för sexuella ändamål. Det är oerhört kränkande och förnedrande. Jag finner inte ord för att beskriva vidrigheten i den typen av brottslighet, att man utnyttjar människor på det sättet.
Sedan är jag kanske inte riktigt lika säker som interpellanten på kopplingen mellan sexköpslagen och människohandel i det perspektivet. Jag kan se en koppling som jag har fått vittnesmål om när jag har mött verkligheten. Jag har faktiskt varit ute och träffat personer som rör sig i en verklighet, till exempel på Malmskillnadsgatan.
Man visar på att kopplingen mellan sexköpslagen och människohandeln kan slå fel i och med att människor som kanske köper sex inte anmäler när de misstänker att det ligger ett människohandelsbrott bakom i det enskilda fallet. Jag vet inte om den kopplingen stämmer eller inte.
Men jag utgår från att den kopplingen är någonting som övervägs i den översyn av sexköpslagen och dess effektivitet som nu pågår. Jag tycker att det är bra att detta utvärderas. Men jag tycker inte att man kan sätta ett likhetstecken mellan sexköpslagen eller prostitution och människohandel i det perspektivet, för människohandel sker för flera ändamål än just för sexuella tjänster.
Men, fru talman, jag kan inte nog poängtera vidrigheten i denna brottslighet, att man utnyttjar människor och använder människor som slavar för olika ändamål, sexuella ändamål eller för andra ändamål. Justitieministern talade tidigare i debatten om en person som satt i Uppsala och tiggde pengar i det avseendet.
Jag tror och vet att många insatser behöver göras för att bekämpa människohandel. Det handlar om de insatser som nu har gjorts för att bekämpa den grova organiserade kriminella verksamheten. Det behövs pengar för att bekämpa människohandel.
Det handlar om informationsflödet, som man bland annat har tagit med i Östersjöstrategin, att information ska utgå när personer återvänder till sitt hemland, om de kommer från Östersjöområdet, och om uppehållstillstånd för dem som har medverkat vid en rättegång. Detta har nu också ändrats i praxis i Migrationsdomstolen. Jag tycker alltså att det sker saker på det här området.
Och jag vill säga att jag inte är riktigt säker på om kopplingen är positiv eller negativ, men det tror jag att utredningen om sexköpslagen kommer att visa.
Ulrika Karlsson (M):
Jag blir lite betänksam. Det är givetvis viktigt vad justitieminister Beatrice Ask har sagt eller inte sagt på en konferens. Det viktiga är dock att regeringen har tagit på sig ledartröjan för att i verkligheten bekämpa människohandeln här i Sverige.
Man har tagit fram en handlingsplan och gör satsningar mot grov organiserad brottslighet. Äntligen får de som medverkar i en rättegång om människohandel permanent uppehållstillstånd och blir inte tillbakaskickade till bödlarna med vändande båt. Information utgår när man återvänder inom Östersjöområdet. Regeringen har avsatt pengar till detta.
Dessutom har man lyft upp kampen mot människohandel till Europanivå. Sexslavhandel är vår tids grövsta brott; jag står för det. Jag kan inte nog poängtera hur mycket viktigare det är att man konkret agerar än att man levererar fina ord i en talarstol.
Ett sådant agerande, som justitieministern inte nämnde i detta sammanhang, är till exempel de svenskledda förhandlingarna med Makedonien som ansökarland. Jag träffade polismyndigheterna i Makedonien för en tid sedan.
Man berättade att sedan Makedonien inledde processen om medlemskap i EU har transitverksamheten - Makedonien är ett transitland för människohandel - gått ned med mer än 50 procent. Det visar konkret att man kan göra saker för människor i verkligheten mer än att leverera ord i en talarstol. Jag ger därför mitt godkännande till justitieministern i det avseendet.
Det arbete som utförs för att bekämpa människohandel är positivt, och jag vill uppmuntra till fortsatt arbete.
Ulrika Karlsson (M):
Jag vill börja med att tacka infrastrukturministern för svaret på Siv Holmas interpellation. Det här är en väldigt aktuell diskussion, och en återkommande diskussion, om tågförseningar och trängsel på tågen i vårt land.
Jag bor i Uppsala och pendlar, och jag har deltagit i denna debatt på det lokala planet i min region. Jag har läst protokoll från denna kammare så långt tillbaka som för 30 år sedan då samma diskussion pågick.
Det var samma diskussion då som nu om trånga tåg, trängsel, förseningar och att tågen inte kommer fram.
Med facit i hand för de senaste 30 åren, och framför allt förra vintern när det blev något slags crescendo, kan jag säga att jag känner mig glad när jag vet att infrastrukturministern i den aktuella debatten i denna fråga informerade om arbetspendling i samband med den trafikreducering som man talar om. Hon sade att arbetspendlingen måste prioriteras.
Jag skulle vilja fråga infrastrukturministern direkt och lite mer om prioriteringen av arbetspendling, om hon har möjlighet. Jag kan ta det ur ett Uppsalaperspektiv: Varje dag kliver 30 000 människor på tåget på stationen i Uppsala.
Det är då viktigt för dessa 30 000 människor som pendlar till och från ett arbete att veta att man kommer fram i tid och att man kommer fram över huvud taget. Vi vet att man tidigare har prioriterat att alla tåg ska avgå, men alla tåg har inte kommit fram.
Jag tycker att det är bra om man fokuserar på arbetspendlingen och på att de tågen ska komma fram i tid, inte minst därför att det gäller dagligt arbete och det handlar om enormt stora resurser. Länsstyrelsen i Uppsala län har räknat ut att man mister resurser på uppåt 3 miljarder när människor inte kommer fram i tid.
Jag hoppas att infrastrukturministern kan berätta lite mer om trafikreduceringsplanerna.
Ulrika Karlsson (M):
Siv Holma sade tidigare att järnvägar är en viktig fråga för Vänsterpartiet, om jag uppfattade henne rätt. Jag måste säga, fru talman, att frågor om järnvägar, bilvägar, sjöfart och flyg och andra kommunikationer är viktiga frågor för Moderaterna och för hela Alliansen.
Att kommunikationer fungerar i vårt samhälle är ett avgörande faktum för att skapa tillväxt. Att binda ihop arbetsmarknadsregioner - vi har till exempel min region Uppsala och Stockholmregionen - är avgörande för att nå tillväxt. Vi har en tillväxt i Uppsala län där vi ser att kommuner faktiskt går framåt, och vi har en inflyttning. Men då måste arbetspendlingen fungera.
Det handlar om att man kan resa fram och tillbaka till jobbet och att man kan lita på att tåget kommer fram i tid, så att man hinner hämta barnen innan dagis stänger och att man kommer fram till sitt arbete på morgonen när man börjar.
Precis som infrastrukturministern sade tror jag att det är avgörande att höja anslaget för drift och underhåll och att investera och bygga bort sårbarheten men också att konkurrensutsätta SJ. Jag välkomnar att UL och SL startar trafik som går från Uppsala ända in i Stockholm 2012, som det ser ut.
Jag vet också att Arlanda Express har uttryckt önskemål om att börja trafikera sträckan Uppsala-Stockholm. Vi behöver fler tåg som avgår från Uppsala och åker in i Stockholm. Vi behöver fler som är intresserade av att trafikera sträckan Uppsala- Stockholm, så att människor kommer fram i tid och så att vi kan resa. Det är inte bara viktigt att tågen kommer fram i tid, utan det är också viktigt att bilen kommer fram i tid.
En resa som egentligen borde ta 40 minuter kanske tar två timmar. Järnvägar, bilvägar, sjöfart och flyg måste fungera.
Ulrika Karlsson (M):
Syftet med meddelandet är naturligtvis att föreslå EU:s ingångsvärden i form av ett gemensamt EU-ramverk inför de kommande förhandlingarna i FN om den globala utvecklingen efter 2015. Meningen är alltså att EU ska tala med en röst i post-2015-förhandlingarna - post-millenniemålen.
Jag kommer att fokusera på ett av de nuvarande millenniemålen som inte har uppnåtts, nämligen det femte millenniemålet om att bekämpa mödradödlighet i världen. Herr talman! År 2013 dör varannan minut en kvinna i världen i samband med graviditet och förlossning. Det är 360 000 kvinnor per år som dör.
Vi vet vad som skulle kunna motverka dessa dödsfall. Det är mer kunskap om och tillgång till preventivmedel, tillgång till säkra aborter, tillgång till utbildad vårdpersonal och tillgång till sexualundervisning för ungdomar.
Trots att vi har denna kunskap om vad som skulle kunna motverka alla dessa dödsfall har den inte överförts i praktiken, för mot står förlegade och föråldrade traditioner, religioner och kulturer. Nu har Björn Söder lämnat kammaren, men jag hade gärna tagit en debatt med honom.
Björn Söder företräder ett parti som sätter religion, tradition och kultur före mänskliga rättigheter.
Det är en mänsklig rättighet att kunna bestämma över sin egen kropp, att själv kunna bestämma vem man ska ha sex med, att själv kunna bestämma vem man ska gifta sig med och om man vill föda barn.
Att då hindra unga kvinnor från att ha tillgång till preventivmedel, könsstympa unga kvinnor, utöva hedersvåld, tillåta barnäktenskap eller stening i traditionens, kulturens eller religionens namn är en stor kränkning av de mänskliga rättigheterna. Det är beklämmande att ett parti i Sveriges riksdag företräder den linjen. Herr talman!
För att återgå till utskottets utlåtande är sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter en av punkterna i detta utlåtande som vi ska förhandla om framöver. Det är jätteviktigt att vi har en tung röst i EU för att lyfta fram SRHR, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter.
EU är en viktig aktör för att driva på rätten att kunna bestämma över sin egen kropp, sin sexualitet och reproduktion. Utskottet konstaterar att rätten att ha denna rättighet att bestämma över sin egen kropp är viktig.
Utskottet välkomnar också att slutrapporten behandlar frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter och att de kommer att ingå i dagordningen.
I detta sammanhang, herr talman, vill jag som ordförande i riksdagens SRHR-grupp, gruppen för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, bara nämna att år 2014, nästa vår, kommer vi och Sveriges riksdag att stå värd för en världskonferens inom FN för SRHR-frågor som heter IPSI.
IPSI 2014, 20 år efter Kairo, kommer att hamna i Stockholm, och det är en stor ära för mig att kunna berätta det här i dag.
Ulrika Karlsson (M):
Jag noterade att Markus Wiechel från Sverigedemokraterna kom in lite senare i debatten, så han kanske missade Björn Söders inlägg. Björn Söder sade så här: Abort är politiskt väldigt känsliga frågor. Vi måste ha respekt för kulturella skillnader vad gäller SRHR och abort.
En kulturell skillnad kan vara att man förbjuder preventivmedel och att man förbjuder abort av kulturella, religiösa eller traditionella skäl. Då sätter man ju kultur, tradition och religion före mänskliga rättigheter. Varje år dör 30 000 kvinnor i osäkra aborter.
Om man hade tillgång till preventivmedel, som förhindras av den politik som Markus Wiechel företräder, skulle 26 miljoner färre osäkra aborter äga rum varje år. Markus Wiechel borde läsa på Sverigedemokraternas partiprogram. Sverigedemokraterna står för den politiken.
Står Markus Wiechel för samma linje, eller är han kanske villig att driva frågan att lätta upp det extrema abortmotståndet inom Sverigedemokraterna?
Ulrika Karlsson (M):
Jag förstod inte riktigt vilken politik Markus Wiechel företräder. Han säger att ni inte är för fri abort, att ni är för säker abort, att man ska få göra abort men inte efter tolfte veckan. En kvinna använder inte abort som preventivmedel. Jag tror att varje kvinna och varje familj har stora betänkligheter och stora våndor inför en abort.
Det är inte ett enkelt val, men det är ett val som man tvingas göra i vissa sammanhang, kanske för att man inte klarar försörjningen eller för att det är en risk, ibland för kvinnans eget liv, att vara gravid eller föda ett barn. Att kunna bestämma över sin reproduktion och bestämma över sin kropp är för mig en mänsklig rättighet. Det är en mänsklig rättighet att ha rätt till abort.
Tycker Markus Wiechel och Sverigedemokraterna att det är en mänsklig rättighet att kunna göra abort?
Ulrika Karlsson (M):
Jag lyssnade med intresse på Sverigedemokraterna och Johnny Skalin. Jag vet inte riktigt i vilken ände jag ska börja för att bemöta påståendena och en del osanningar som kanske också lades fram. Bland annat sa Johnny Skalin att man vill snegla på Storbritannien och att man förordar att gå samma väg, att ha en folkomröstning med alternativet att man vill lämna unionen. Det är tydligt att Sverigedemokraterna är emot ett samarbete för Sverige inom Europeiska unionen.
Men Sverigedemokraterna har aldrig presenterat vad man vill i stället. Vad vill man ha i stället? Vill man i stället isolera sig helt och vara helt protektionistisk, eller ser man att man skulle vilja ha ett samarbete, att man skulle kunna resa inom Europa för att studera, vara turist eller handla med varandra, eller vill man bara låsa dörren och stänga in sig här i Sverige och i Norden? Vad vill Sverigedemokraterna?
Ulrika Karlsson (M):
Jag vill tacka Johnny Skalin för det mycket otydliga svaret. Jag hörde ingenting om vad Sverigedemokraterna vill i stället. Han säger att Sverigedemokraterna vill samarbeta. Men det förutsätter att någon vill kunna samarbeta med oss. I vilken form vill ni samarbeta? Vill ni ha ett EES-avtal som Norge har? Det skulle bli mycket dyrare, och det skulle inte ge oss någon möjlighet att påverka.
Vill ni göra som Schweiz? Det skulle ta mycket lång tid. Vill ni bara ha ett WTO-avtal? Eller vill ni inte ha någonting? Det är en stor risk för svenska turister, för svenska studenter och för svenska företag om Sverigedemokraternas politik skulle få genomslag i större utsträckning. Det skulle bli mycket sämre för Sverige om man lämnade unionen.
Johnny Skalin får gärna förtydliga, inte bara att ni vill kunna samarbeta utan hur ni har tänkt samarbeta.
Ulrika Karlsson (M):
Den parlamentariska församlingen för unionen för Medelhavet, PA-UfM, är kort och gott Nordafrika, Mellanöstern och Medelhavet. Syftet med organisationen är att främja fred, demokrati och välstånd i Medelhavsområdet. Det är ett parlamentariskt organ som har en rådgivande funktion. 280 parlamentariker ingår i församlingen. Sverige har tre mandat, och från Moderaterna är det jag själv och Amir Adan som ingår.
Det är glädjande att jag har förmånen att representera Sverige och Sveriges riksdag även i detta sammanhang. Min kollega Olle Thorell, som är ordförande, gick in på problembilden med PA-UfM, sekretariatet och den låga aktivitetsnivån. Detta är att beklaga, skulle jag vilja säga. Det här är en mycket viktig region.
Precis som min kollega var inne på är migration, asyl och terrorism frågor som borde aktualiseras och stå mer i centrum inom denna parlamentariska församling i dagsläget. Vi vet att FN:s flyktingorgan har beskrivit flyktingsituationen på grund av kriget i Syrien som den värsta humanitära krisen i modern tid. 12 miljoner människor är på flykt. Ett par miljoner har sökt sig till Europa. Vi vet att människor dör på Medelhavet.
Det här borde vi engagera oss mer i, och detta är ett forum. I den svenska delegationen sitter vi dock inte passiva för det, utan vi har varit aktiva med bilaterala möten. Min kollega Olle Thorell har träffat flera ambassadörer.
Vi har tidigare initierat ett projekt för att stärka handelsutbytet i Nordafrika och för att stärka människor. Alltför få länder i Nordafrika samarbetar och handlar med varandra. I detta arbete försöker vi bidra.
Den svenska riksdagen har arbetat med Tunisien under en längre tid för att stärka landet i skapandet av en konstitution. Nu har man haft ett val. Vi har varit där tidigare, och vi har fortsatt det nära samarbetet med Tunisien. Tunisien är ett land som ligger mig varmt om hjärtat.
Jag var själv inbjuden av presidenten att tala i parlamentet. Tyvärr blev det inställt på grund av terrorattentat, men det var ett seminarium om kvinnors roll och att stärka kvinnor. Det finns en god vilja inom Tunisien att stärka kvinnors roll såväl inom parlamentet som i samhället. Vi samarbetar med ett projekt för att etablera yngre kvinnor att arbeta med svenska företag på detta sätt.
Det handlar framför allt om den svenska spelindustrin. Herr talman! I sammanhanget vill jag framhålla att för att vi som delegation ska kunna fungera behöver vi hjälp. Jag glömde att säga detta i det förra ärendet, så jag vill även hänvisa till det. Jag vill tacka riksdagens internationella kansli för de excellenta underlag vi får och för den hjälp vi får.
Utan detta stöd skulle inte vi kunna agera och ha så mycket aktivitet som vi har. Stort tack till riksdagens internationella kansli! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Ulrika Karlsson (M):
Min fråga går till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson. Migrationsministern har åkt på toppmöte efter toppmöte inom Europeiska unionen under det senaste året. Han har diskuterat hela EU:s hela migrationspolitik. Vi kan konstatera att det är få länder som följer de beslut som har fattats.
En rad beslut har fattats, och flyktingkrisen är på intet sätt över. Eftersom Sverige är ett stort mottagarland borde Sverige ha en ledande roll i utformningen av EU:s nya asyl- och migrationspolitik. Därför vill jag fråga justitie- och migrationsministern vilka tre konkreta framgångar han har nått i att få fram en ny migrations- och asylpolitik inom unionen.
Ulrika Karlsson (M):
Jag tackar statsrådet så mycket för svaret på min interpellation. Det är en väldigt viktig interpellation, tycker jag, och den handlar om EU:s framtid. Det här har aktualiserats i och med att Storbritannien valt att lämna den Europeiska unionen och i och med det beslut som fattades en midsommarafton för något år sedan.
EU:s stats- och regeringschefer och kommissionen har funderat mycket på hur EU ska formas och skapas framöver. I mars 2017 presenterade kommissionen sin vitbok med fem scenarier, vilka har diskuterats vid flera toppmöten med stats- och regeringscheferna. En del av dem är väldigt långtgående.
Statsrådet nämnde själv förslagen om den gemensamma EU-finansministern och om att slå ihop rådets och kommissionens ordförandeposter till en post. Ett annat förslag är att man ska ta bort enhälligheten vad gäller beskattningsrätten och tillämpa kvalificerad majoritet. Anledningen till att jag har interpellerat statsrådet i den här frågan är att det fortfarande är otydligt hur regeringen ser på de här fem scenarierna och på vitboken.
Eftersom detta har diskuterats på flera toppmöten kände jag mig manad att interpellera ministern, för jag är intresserad av hur regeringen diskuterar, hur regeringen tänker och vilken linje man driver i Europa. Jag har inte riktigt fått svar på det. Jag skulle vilja höra lite mer från statsrådet om hur man driver det här.
Statsrådet säger att vi har ett gott nätverk inom Europa och att vi är en högt aktad partner. Men hur drar vi nytta av att vi är en högt aktad partner? I vilka frågor har vi ett nätverk och i vilka frågor samarbetar vi? Hur agerar vi nu för att kanske stoppa en del av förslagen eller driva på i andra delar?
Enligt min syn är EU-samarbetet till för att lösa de grundläggande gränsöverskridande problemen gällande till exempel terrorism, miljöhot, internationell grov organiserad brottslighet och migrationsfrågan. Hur fokuserar vi på de frågorna?
Fokuserar vi på konkurrensutsättning och på hur vi skapar fler jobb och får fruktsamma ekonomier i Europa snarare än på att prata om institutionella projekt, bygga nya institutioner, driva nya projekt och göra nya fördragsändringar? Jag skulle vilja veta lite mer från statsrådet om hur man agerar inom Europeiska unionen.
Ulrika Karlsson (M):
Statsrådet Linde har absolut rätt i att vi tappar en viktig partner. Vi har väldigt länge gått i armkrok med Storbritannien men också Nederländerna, Danmark, i många frågor Finland samt Tyskland. Vi tappar en viktig partner i de här frågorna, inte minst inför förhandlingarna om långtidsbudgeten.
Men innan Storbritannien hade sin folkomröstning tecknade EU en överenskommelse med Storbritannien om vad som skulle gälla och vilken inriktning EU-samarbetet skulle ta i det fall man röstade för att bestämma sig för att stanna kvar i Europeiska unionen. Den överenskommelsen låg mycket väl i linje med de tidigare svenska positionerna. Det handlade om konkurrensutsättning och om att främja nya jobb.
Det handlade om avregleringar, en reformagenda och en gemensam tjänstesektor. Men det handlade också om en sådan fråga som orangea kort, det vill säga vilket inflytande de nationella parlamenten ska ha, och om frågan om barnbidrag som exporteras till andra länder.
Om det kommer en person från ett annat EU-land och jobbar i Storbritannien eller i Sverige, vi kan ta i Sverige, och det finns barn kvar i hemlandet utgår det svenska barnbidrag till det barn som är kvar. Det var en viktig fråga i Storbritannien.
I frågan om barnbidrag och indexeringen av barnbidrag - det vill säga att det kanske inte ska vara i svenska nivåer utan i tyska nivåer till Tyskland, eller rumänska nivåer till Rumänien, och så vidare - finns det flera länder som i dag driver på för att man ska uppnå förändringar i enlighet med överenskommelsen med indexering av barnbidrag. Jag förstår att Sverige inte hör till den kretsen.
Jag får inte klart för mig i vilka delar Sverige hör till kretsen som driver på i de delar som fanns i överenskommelsen som UK och EU tecknade inför folkomröstningen och som låg i linje med de tidigare svenska positionerna. Nu går det åt helt fel håll. Nu talar man om mer maktöverföring och mer uppgifter.
Det blir en ever closer union, givet vad den svenska positionen har varit tidigare. Jag tror att en tydlig svensk linje är viktig för att kunna arbeta gränsöverskridande över partigränser för samma sak.
Ett tydligt svenskt mandat och en tydlig svensk position där vi samarbetar över partigränser gynnar Sverige, Sveriges sak och Europa. I vilka delar samarbetar vi med de här nätverken som statsrådet rabblade upp?