KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Jag är glad och stolt och lycklig över att vi har fått stopp på den fortsatta höjningen av bostadsbeskattningen. Det är det allra viktigaste. Med Fredrik Olovsson, kanske till och med som biträdande finansminister i en ministär Persson, hade vanliga människor fått åtskilliga hundratals kronor högre avgift.
Det är fråga om en höjning med 8 miljarder kronor. Hela den här reformen balanserar på 16 miljarder, och kanske en strid om den sista miljarden i finansiering. Det är vad det är fråga om. Detta säger jag för att vi ska få perspektiv på att det är olika alternativ och nästan olika storheter som det handlar om. Jag är väldigt nöjd med detta.
Sedan är jag helt på det klara med att vi inte kunde garantera att det skulle bli just 4 500, 6 000 eller 2 800 kronor. Det var räkneexempel, som jag ser det. Många uppfattade det som löften - jag inser detta. Man vill alltid ha de bästa löftena. Det var Socialdemokraterna som satt på regeringsmakten då och absolut inte ville räkna på någonting annat än sina egna förslag.
När vi nu har kommit till regeringsmakten har vi fått se att det finns en del komplikationer - det är jag den förste att erkänna - inte minst i lagstiftningssyfte med att lyfta över någonting som är en skatt till att bli en kommunal avgift. Det gör man inte i en handvändning. Jag har aldrig förnekat att flyttskatten med den utformning som den har fått kan ha vissa negativa konsekvenser.
Därför säger jag - det tror jag att alla är medvetna om - att vi inte får vara så halsstarriga som Socialdemokraterna var och säga att man aldrig någonsin kommer att kunna ompröva detta. Jag är fullt beredd att driva att vi ska titta på vilka effekter detta får.
Gunnar Andrén (L):
På den första punkten är jag villig att absolut hålla med Fredrik Olovsson. Om jag gav intryck av motsatsen är det absolut fel. Socialdemokraterna ändrade sin fastighetsskattepolitik. Ja, det var nästan varje månad man fick ta ställning till olika nya begränsningsregler. De kom stup i kvarten. Vi sade nej till er fastighetsskattepolitik i början på 2000-talet - inte minst kd drev att man måste göra upp med detta.
Effekten blev att allt fler grupper, stora grupper vanliga människor, kom att omfattas av de här undantagen. Till slut var det, fru talman, 350 000 skattebetalare och hushåll som kom att omfattas av undantagsreglerna, som vi var med om att godkänna. Vi var med och godkände alla dessa avdrag, därför vi insåg att konsekvenserna av er skattepolitik drabbade enskilda människor så fruktansvärt hårt.
Vi var med på alla. Om ni hade kommit med fler undantagsregler hade vi stött dem också, därför att vi ville skydda dem som skulle betala detta. Det var vanliga människor, som inte sällan hade byggt sina villor själva, som nu drabbades orimligt hårt. Fredrik Olovsson frågade om man kunde tänka sig en annan avgift än 6 000 kronor eller 2 800 kronor.
Denna fråga kunde man överväga, och då hade man sluppit en del andra avvägningar. Det är ingenting att hymla med. Det vet ni som har suttit i en koalitionsregering eller varit beroende av ett annat parti. Ibland måste man göra avkall på en del principer. Jag har aldrig stuckit under stol med det. Även om jag inte har nämnt just summan 10 000 eller 15 000 har jag aldrig stuckit under stol med att jag tycker att man kunde ha gjort en annan avvägning mellan de 6 000 kronor och de andra saker som kom i stället.
Jag hade varit förespråkare för en något högre avgift. Nu står jag bakom den här kompromissen, och det gör jag med glädje och stolthet. Nu kan folk ha råd att bo kvar, och det var det viktigaste som vi lovade i valrörelsen.
Gunnar Andrén (L):
Det är nästan rörande att höra Tommy Waidelich värna om de människor som har sålt och fått stora uppskovsavdrag. Vi vet ju att Socialdemokraterna före 1991 års skattereform motsatte sig att vi tillsammans skulle införa möjligheten att flytta utan att betala skatt direkt.
Det var nästa regering och Anne Wibble som 1993 kom med detta förslag. Det fanns över huvud taget inte från början. Så jag är glad att ni så starkt pläderar för det nu. Samtidigt vill jag ändå fråga: Är det rimligt som vi har haft det, att just denna form av skattekrediter ska vara helt räntebefriade? Det är en fråga som ni måste ta ställning till.
Jag håller dock med om att det är problematiskt när man gör skatteförändringar och ändrar villkor. Jag köpte min fastighet 1978. År 2001 skärpte ni beskattningen vid försäljning av villa. Tidigare skulle man bara ta upp hälften. Sedan skulle man plötsligt ta upp två tredjedelar. Det var väl också en ändring. Det var i och för sig inte retroaktivitet i den meningen som ni talar om nu.
Jag kan gå med på att det faktiskt blir en retroaktivitet för några människor. Fru talman! Allra sist: I hela landet finns det 233 personer som har en skattekredit på över 5 miljoner kronor, och det är dem ni värnar väldigt starkt. Jag är imponerad över det!
Gunnar Andrén (L):
Jag hade varit gladare om vi inte hade haft detta, men det ingår i en kompromiss. Det är klart att man kunde ha gjort det på en del andra sätt rent tekniskt, vilket bland annat Skatteverket har visat. Däremot var det viktigt för oss, och jag förstår inte er riktigt på den punkten, att den skulle finansieras inom ramen för bostadssektorn. Men ni vill ju ha tillbaka den gamla skatten med 8,1 miljarder, som Lennart Sacrédeus hade kommit fram till att det var exakt. Jag sade lite drygt 8 miljarder. Ni vill ju ha 8 miljarder högre skatt för alla som bor.
Hur är det med pensionären som du talar om? Skulle inte hon ha fått högre skatt med ett par hundra kronor i månaden för sitt pensionärsboende? Skulle hon undantas? Nej - med er skatt skulle alla i hela landet ha fått högre skatt. Men jag har en fråga som jag inte fick svar på: Är det riktigt att just de som har fått uppskovsavdrag ska ha en skattefri kredit? Är det socialdemokratisk politik att just den grupperingen ska ha det?
Om till exempel Lennart Sacrédeus mot förmodan skulle låta bli att betala skatt på sin vanliga löneinkomst skulle han absolut få en straffskatt på detta. Men om han gör ett uppskovsavdrag skulle han slippa det. Är det rimligt? Är det kongruens i skattesystemet? Jag tycker inte det. Jag tycker i och för sig som Tommy Waidelich, att det är ett problem att de som tidigare har sålt nu drabbas av en sådan här skatt.
Men det måste sättas i relation till att man garanterat skulle ha drabbats av en mycket högre skatt om vi haft kvar ert system, till exempel om man bodde i hyreslägenhet eller så. Ni har ju aldrig kommit med några förslag om att sänka några skatter för hyreslägenheter. Det kan jag lova. Det har jag inte kunnat läsa mig till någonstans.
Gunnar Andrén (L):
Det känns glädjande att se med vilken entusiasm framför allt Socialdemokraterna intar oppositionsrollen. Jag tycker att de gör det med den äran. Det finns två alternativ i skattepolitiken som tydligt står mot varandra.
Det ena är höga opinionssiffror, ingen politik och återgång till höga skatter. Det andra alternativet är visserligen lite låga opinionssiffror, men det är rekordmånga sysselsatta. Vi har till och med tappat förstaplatsen i ligan när det gäller skattetrycket.
Jag hoppas vi inte kommer upp på guldplatsen igen. I valet mellan de två alternativen finns det för mig bara ett alternativ, nämligen det som allianspartierna står för - det som går bra för Sverige. Det är det viktigaste.
Vi har fler sysselsatta än någonsin. Vilket alternativ man väljer är en ideologisk fråga. Om svenska folket vill gå tillbaka till höga skatter och lägre sysselsättning kan man naturligtvis välja det alternativet.
Jag tror att den 18 september 2010 kommer svenska folket att ha funderat mycket på om det är den nuvarande eller den gamla politiken som är bäst för Sverige. Att välja det som är bäst för Sverige är viktigast. Det är härligt att se Socialdemokraterna finna sig så väl till rätta i sin oppositionsroll. Jag hoppas att de kommer att förbli där mycket länge. Fru talman!
Vi kommer att fortsätta med skattesänkningar på olika sätt. Men det är inte så oppositionen beskriver det. Men jag vill gärna ge Marie Engström rätt i att det finns olika val som måste göras, och Folkpartiet står tydligt för att prioritera dem som har det sämst. Det är alldeles riktigt. Men det är en annan fråga. Hur ska vi se till att fler människor kommer i jobb?
Där finns två alternativ igen. Höjda skatter? Nej. Det är mycket bättre med sänkta skatter. Alla människor tjänar inte miljontals kronor. Vid 28 408 kronor, med grundavdraget borttaget, får man numera betala statlig skatt.
Vid 42 258 kronor är det 25 procent i statsskatt. Det är massor med människor som har det så. Den andra fråga jag vill ta upp på slutet är de hushållsnära tjänsterna.
Genom att ringa till Skatteverkets projektledare i Västervik kan man få veta att det finns 42 000 ansökningar för 2007. De kommer från 36 000 hushåll. Det är intressanta siffror. Jag ställer frågan närmast till Marie Engström: Vad tyder detta på? Jo, att vi har fått så många nya vita jobb. Det är det som är finessen. Om vi ska avskaffa detta igen går vi tillbaka till en massa svartjobb.
Nej, det ska vi inte göra. Det är säkert som Fredrik Schulte säger, nämligen att under 2008 kommer ansökningarna att öka i antal. Hur många det blir vet vi inte.
Gunnar Andrén (L):
Hur vi i Sverige och på andra håll utformar våra energiskatter är av extrem betydelse för hur vi ska kunna klara de klimatutmaningar som hela världen, inte bara Sverige, står inför. Om jag var glad förra gången över att oppositionen, särskilt Socialdemokraterna, hade hittat en behaglig position måste jag säga att det i detta betänkande är raka motsatsen.
Det finns bara en punkt under de 16 hemställanspunkterna där Socialdemokraterna är eniga med Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Det gäller kilometerbeskattningen. Jag ska strax återkomma till detta. Marie Engström tog upp Klimatberedningen. Jag håller med om att denna borde vara övergripande för hela denna diskussion. Man måste diskutera vad som är viktigast och vad man kan göra.
Jag menar att vi måste hitta vägar för att nå de mål som vi i grund och botten är väldigt eniga om. Jag tror inte att Folkpartiet någonsin kommer att sätta upp samma fina mål som framför allt Miljöpartiet gör. Miljöpartiet kommer alltid att vara bäst när det gäller att sätta upp mål. Men när det gäller vägen dit är jag alldeles övertygad om att det är någonting helt annat.
Då kommer Folkpartiet och allianspartierna att vara mycket bättre. Det finns framför allt ett område där Miljöpartiet är svaret skyldigt, liksom Vänsterpartiet. Det gäller hur man ska ersätta de ungefär 48 procent av den elektriska energin som kommer från kärnkraften. De måste ersättas med någonting annat, möjligtvis sparande och en del sol-, vind- och vågkraft.
Men vad ska de i huvudsak ersättas med i Sverige, för att vi ska kunna bevara vår industri, den stora basindustrin, som tar så väldigt mycket energi? Som Lena Asplund säger är Sveriges utsläpp av växthusgaser 0,2 procent av jordens. Men i Sverige kommer 48 procent av den elektriska energin från kärnkraften.
Hur ska den ersättas? Låt mig ta upp den andra frågan, nämligen kilometerskatten, eftersom ni är eniga på den punkten. Då måste man läsa vad ni är eniga om.
Jag vill ge det erkännandet till Karin Svensson Smith, som ska tala efter mig, att det finns ett väldigt konkret förslag, nämligen att man ska sätta kilometerskatten till 20 kronor per mil och att den ska införas den 1 januari 2010. År 2010 står det här, men det kan hända att det är 2011; det spelar mindre roll vilket år det är.
Men i det yrkande som ni har säger man bara att man ska ge regeringen till känna att man vill införa en kilometerskatt. Men detta är någonting som redan bereds inom Regeringskansliet. Det är inte på det sättet att allianspartierna är emot detta, utan det beror på hur utformningen ser ut, hur konkurrenskraften blir gentemot andra länder och hur andra länder gör. Så i grund och botten är vi eniga på den här punkten också.
Det beror alldeles på hur man inför detta. Jag menar som så att när man skriver reservationer måste man vara väldigt precis. Den här reservationen från er tre partier slår in en öppen dörr. Det finns i praktiken ingen meningsskiljaktighet i frågan mellan några partier i Sveriges riksdag.
Gunnar Andrén (L):
Ja, det kan jag absolut göra på två minuter. Jag ska använda hälften av den tiden. Detta framgår av Klimatberedningen, men framför allt av den politik som har lagts fram av alliansregeringen och som godkändes av majoriteten i riksdagen i slutet av förra året. Det är den politik vi har nu. Den sträcker sig i den delen bara ett år framåt i tiden. Klimatberedningen är något helt annat. Den sträcker sig väldigt långt fram i tiden.
Det är inte bara fråga om 2020 - det handlar om 2050 och vad vi kan uppnå i framtiden. På den punkten tror jag att det är väldigt små skillnader mellan till exempel Folkpartiet och Socialdemokraterna. Vi är för både en god klimatpolitik och att behålla en god sysselsättningspolitik i landet. Där har vi realistiska mål. Skiljelinjen går inte mellan våra två partier.
Skiljelinjen går mot de partier som ställer upp orealistiska mål som man inte kan komma någon vart med.
Gunnar Andrén (L):
Jag måste på två punkter kommentera detta. För det första anklagar jag inte Socialdemokraterna för någonting. Det är ett felaktigt språkbruk över huvud taget. Det gör jag absolut inte. För det andra är det inte på det sättet att vi skulle ha en elpolitik eller energipolitik som bara är ettårig. Jag pratade just om att det ska vara väldigt långsiktigt. Det är bagateller, men det gäller att vara precis när man står i riksdagens talarstol.
Jag tror för min del att det är otroligt viktigt att kombinera långsiktigheten som vi har inom klimatpolitiken med en ansvarsfull sysselsättningspolitik. På lång sikt är det så att om vi ska få förståelse för klimatpolitiken gäller det att ha en sysselsättningspolitik som gör att vi kan behålla konkurrenskraften till exempel för det som Raimo Pärssinen representerar och företräder - jag ser honom här framför mig!
- nämligen de många jobben inom skogsindustrin efter hela Norrlandskusten. Det kan vi inte göra på bara sol, vind och vatten, det kan jag säga. Det behövs andra grejer för det, så att vi kan upprätthålla konkurrensen med andra länder. Annars kommer vi inte att klara detta. Här gäller det att se till att inte gräva ned sig i några skyttegravar där man bara pysslar med små, små detaljer och skapar motsättningar över blockgränsen. Där gäller det att ta ordentliga tag.
Jag är för min del övertygad om att om man åker till de stora pappersbruken längs Norrlandskusten finns det stor förståelse för att vi behöver en realistisk energipolitik. Jag betvivlar inte ett ögonblick att Folkpartiet, Socialdemokraterna, Moderaterna och säkert fler partier till kommer att komma överens om detta. Det är mycket centralt. Det är en viktig fråga att vi klarar sysselsättningen i hela landet och att vi kan utnyttja detta. Det är jag helt övertygad om.
Däremot kan man inte gå till val på sol, vind och vatten uppe i Norrland. Det går inte.
Gunnar Andrén (L):
På den sista punkten finns ett bra svar. Det föreligger inte längre något tankeförbud. Man får lov att tänka fritt i det här landet även på kärnteknikområdet. Där har vi kommit till en något annan slutsats än tre andra partier. Jag tycker inte att det är något att skämmas över. Jag gör det inte ett dyft. Jag måste ställa en motfråga till Helena Leander.
Hur tänker Miljöpartiet spara bort de 48 procent av den elektriska energin som nu kommer från kärnkraften? Hur kommer ni att göra detta? Det behöver inte vara på ett år eller på 20 år. Det kan vara på 50 års sikt. Det föreligger för närvarande en enighet inom allianspartierna om att vi ska öka effekten i de nuvarande tio reaktorerna. Det finns en enighet om det. Det ställer ni säkert inte upp på.
Om ni kommer till makten får ni i så fall spara ännu mer. Jag nämnde också vatten av en mycket speciell anledning. Jag vill ställa en fråga där. Vill ni i Miljöpartiet för att ta bort kärnkraften bygga ut de fyra återstående oreglerade älvarna? Det är en mycket intressant fråga.
Jag vet att Folkpartiet står bakom ett nej, och jag tror att också Socialdemokraterna gör det - och också alla andra partier. Vi kan inte göra detta. Vi har ett ansvar gentemot framtida generationer att få se hur oreglerade älvar ser ut. När Helena Leander säger att det finns mycket mer vattenkraft i Norrland vill jag höra: Var finns den vattenkraften?
Gunnar Andrén (L):
Jag vill göra de ärade ledamöterna i kammaren uppmärksamma på att när det gällde att få svar på vad man skulle ersätta elektriciteten från kärnkraften med fanns det inte ens en antydan till svar på det. Jag tycker också att man ska tänka väldigt mycket på vågkraft. Det är en intressant möjlighet. Vi har inte så mycket tidvatten här i landet. Men det finns i många andra länder.
Jag kan berätta för fru talmannen att jag själv år 1979 tillsammans med dåvarande statsministern Ola Ullsten var i Lund på Alfa Laval. Där höll man på med just detta också i form av värmeväxlare. Vi ska använda mycket tankekraft för att få fram olika medel att få mer elektricitet och andra energislag.
Men vi kan inte göra på så sätt att ett slag inte får utnyttjas när resten av världen kommer att göra detta. Vi kommer då att hamna i en situation som jag inte vill vara med om. Vi kommer att bli än mer beroende av fossila bränslen. Det farligaste av allt är att bli ytterligare beroende av fossila bränslen.
Det största problemet med Miljöpartiet är att ni inte vill ta till vara möjligheterna med den kärnkraft som för närvarande finns. Det är möjligt att den visar sig farlig. Då får vi avveckla den. Men ni säger att man inte får göra detta. Då kommer man ofrånkomligen att hamna i mer beroende av fossila bränslen. Det finns för närvarande inget annat alternativ. Därför tycker jag att Miljöpartiet inte ens gör skäl för namnet i den här frågan. I andra frågor tycker jag att ni gör väldigt mycket bra saker.
Det gäller till exempel när ni vill satsa på tåg. Det tycker jag är alldeles utmärkt. Det finns också i Folkpartiets, Moderaternas, Centerns och kd:s program. Alla sådana möjligheter måste vi utnyttja. Men ni är svaret skyldiga på en punkt. Vad ska ni ersätta den elektricitet med som kommer från all kärnkraft inte bara i Sverige utan i hela världen?
Gunnar Andrén (L):
Jag får ganska stora frågor att besvara på relativt kort tid. Det är inte så lätt. Jag har egentligen inte något annat svar nu än tidigare, när jag sade till Helena Leander att vi har en budgetstyrd politik på väldigt kort sikt, ett år, och den kanske inte är till fulländning överförbar på längre sikt - 10-15 år.
Men när det gäller klimatpolitiken just i Sverige tror jag att det är otroligt viktigt att vi 2009, när Sverige är ordförande i EU, gör väldigt tydligt att det inte finns några nationsgränser för klimatet och klimatförstöringen. Jag tror att det är det allra viktigaste, och där har jag noterat att Miljöpartiet har bytt åsikt.
Jag hoppas att även Vänsterpartiet på denna punkt kommer att byta åsikt och arbeta med EU på ett helt annat sätt och inte vilja gå ur. Det här kan man påverka på olika sätt med olika skatter. Jag har egentligen i grund och botten aldrig uppfattat att Vänsterpartiet har haft samma dogmatiska inställning som Miljöpartiet i kärnkraftsfrågan.
Av för mig ganska grumliga orsaker har ni hamnat i ett kärnkraftsmotstånd som inte på något sätt har samma bevekelsegrunder som Miljöpartiet har haft. De har tyckt att allting är farligt. Jag vill ställa frågan: Vad är det som gör att just Vänsterpartiet i Sverige tycker att elektricitet från kärnkraft är så fruktansvärt farligt?
I många andra länder accepterar era partikamrater detta.
Gunnar Andrén (L):
Jag ber om ursäkt för att jag ställde en fråga. Det berodde på att jag inte hade något bra svar på Marie Engströms fråga. Anledningen är att jag inte tror att den nuvarande regeringen är klar med sin strategi och därmed inte heller våra partier. Jag måste medge att detta är en för stor fråga för mig att besvara i denna talarstol.
Jag försökte beskriva vad jag personligen tyckte är den viktigaste inriktningen på klimatpolitiken, och jag står fast vid det svar jag gav i förra omgången. Nu återstår det dock 16 månader eller något sådant tills vi tar över, och Sverige har just gått in för att tillsammans med Tjeckien och Frankrike förbereda vårt ordförandeskap.
Jag tror för min del att det bästa sättet att få svar från ett mer auktoritativt håll än mig är att ställa dessa frågor till företrädare för regeringen i form av interpellationer. Då kan vi säkert ha intressanta diskussioner om detta.
Frågan, som är otroligt viktig för klimatet i vår lilla del av världen men också för hela Europa, är värd en mycket ingående diskussion, och jag hoppas för min del att vi kommer att ta spjärn mot ytterligare användning av fossila bränslen. Det uppfattar jag som det centrala att sprida runt om i världen.
Då hoppas jag att även Vänsterpartiet kommer att vara med på att vi inte ska bygga ut vattenkraften ytterligare men att vi ska nyttja den del av kärnkraft som vi har nu och kanske också de effekthöjningar som kommer.
Gunnar Andrén (L):
Jag är inte riktigt säker på att jag uppfattade Karin Svensson Smiths fråga rätt. Men om jag uttrycker mig så här: Jag anser att substituerbarheten mellan lastbilar som drivs på andra bränslen än fossila bränslen och kärnkraft är väldigt liten. Det tror jag är det enda svar jag kan ge på denna fråga. Jag tror nämligen att utbytbarheten är på gränsen till noll.
Det hindrar inte att jag för min del anser att vi måste ha en stor teknikutveckling på lastbilssidan och motorsidan.
Jag är glad att vi i Sverige har två så framgångsrika lastbilsföretag som Volvo och inte minst Scania som gör att utsläppen inte bara i Sverige utan i hela världen kan hållas nere.
Den som har varit utomlands några gånger i andra länder lägger lätt märke till att utsläppen från bilar som kommer från andra länder och har mindre hårda krav på sig ofta är väldigt mycket högre än dem vi har i Sverige.
Det hindrar inte att vi måste fortsätta att arbeta med motorutvecklingen så att det blir betydligt mindre utsläpp per kilometer och kilo eller hur man vill mäta det. Det är viktigt att det ställs hårda krav från Sveriges sida ungefär som det en gång i tiden ställdes krav från myndigheterna på Volvos säkerhetsarbete. Det har vi haft mycket nytta av i Sverige.
Gunnar Andrén (L):
Jag tror att det är få saker som gläder oss så mycket som att höra att Miljöpartiet är ett väldigt teknikvänligt parti. Det är väl inte alla som riktigt har uppfattat att det är på det sättet, men jag tycker att det är bra. Jag tycker att Karin Svensson Smith har tillfört Miljöpartiet väldigt mycket på den punkten sedan hon bytte parti. Jag har ingen som helst anledning att ifrågasätta att Karin Svensson Smith är väldigt intresserad av effektivare motorer och många nya alternativ.
Ofta handlar det om långa och tunga transporter. Där kan man tänka sig väldigt många nya utvecklingar, framför allt med tåg och olika containrar. Man har till och med använt lastbilar som har körts på järnväg och som blir eldrivna när de väl kommer fram.
Fru talman! Det kom en utredning för ett antal år sedan som gjordes av Sören Norrby, en tidigare folkpartistisk riksdagsman, som hette Ren tur . Temat är väldigt dubbeltydigt. Den hade ett tema som jag fortfarande står bakom och som jag vet att hela alliansen står bakom.
Det är att vi ska använda ekonomiska styrmedel för att få fram effektiva transporter och för att minska energiförbrukningen så långt det är möjligt. Detta är ingen partiskiljande fråga. Jag vet att Socialdemokraterna är för detta också. Men frågan är: Hur långt kan man driva detta bara i Sverige? Man måste också tänka på vår industristruktur och på att vi också har ett väldigt avlångt land.
Det kräver sina lösningar, precis som någon var inne på tidigare. Alla lösningar är inte desamma. Sverige ser inte exakt ut som Schweiz eller Österrike.