KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pål Jonson (M):
Vi har ofta hört denna historietolkning när det gäller frågan om Transportstyrelsen. Det stora problemet skulle vara att det var en utkontraktering, men detta stämmer inte i sak. Problemet vid Transportstyrelsen var att man gjorde avsteg från säkerhetsskyddsförordningen. Personal på det berörda företaget hade inte säkerhets- eller registerkollats. Det är där cloun finns och problemen ligger i den specifika affären.
När det gäller den bredare frågeställningen får man lätt bilden att Linda Snecker vill se ett stort återförstatligande av till exempel it-verksamheten. Jag tror inte att detta är realistiskt, av en rad skäl. Jag tror inte att myndigheterna har kompetens att göra detta, och jag tror inte att de resurser som finns där är tillräckliga för att få det stora återförstatligande som jag vet att Vänsterpartiet efterfrågar.
Det finns faktiskt skäl till att man kan använda privata aktörer, så länge man gör upphandlingen rätt. Det är i upphandlingen som cloun sitter - att man följer de förordningar och lagar som finns. Om vi löser den delen av upphandlingen tror jag att vi har förutsättningar att använda privata aktörer även när det gäller saker som kan vara säkerhetskänsliga.
Det står tydligt i propositionen att det finns säkerhetskänslig verksamhet som drivs i privat regi, men då får man naturligtvis se till att lagar och förordningar efterföljs. Då kan man hantera den delen. Jag förstår alltså inte riktigt hur det stora återförstatligandet, som jag förstår att Vänsterpartiet sympatiserar med, ska gå till och om det kommer att bli effektivt så att vi får en bra resursanvändning. Linda Snecker får gärna vägleda mig i detta.
Pål Jonson (M):
Jag blir alltid orolig när Linda Snecker ska lägga ord i munnen på mig, och jag förstår att hon äger tolkningen av Vänsterpartiets politik. Jag vill säga några saker kopplat till den reflektion Linda Snecker gör. Vad man måste göra vid utkontraktering är att se till att man har en kritisk granskning från fall till fall. Vi vet också att det nu pågår en utredning ledd av Stefan Strömberg som tittar på frågan om utkontraktering. Vi stöder den och har inga som helst invändningar.
Vi tycker i grunden att det är bra, så det finns inga naiva förespeglingar kring detta. Det jag ändå vill notera när vi talar om denna fråga är att Moderaterna mig veterligen är det enda parti som har varit ute och sagt att vi också måste diskutera utländska investeringar i kritisk infrastruktur. Detta gör vi i medvetenhet om att vi i grunden är rätt så positiva till OPS och den typen av lösningar, så länge det sker från fall till fall.
Vi har dock signalerat att vi efter valet kommer att ta initiativ till en utredning där vi tittar över investeringar i kritisk infrastruktur i Sverige, just för att få ordning och reda på detta. Det tror jag är helt nödvändigt i ett läge där vi vet att underrättelsehotet mot oss ökar och vi ser stora investeringar, framför allt från Kina men även från Ryssland, i kritisk infrastruktur.
Får vi ordning på detta tror jag att vi kan hitta balansen mellan vad det privata och det offentliga ska göra även när det gäller säkerhetskänslig verksamhet.
Pål Jonson (M):
Ja, det stämmer, som Helene Petersson i Stockaryd säger, att den utredning som låg till grund för propositionen sjösattes 2011. Det var Sten Heckscher som var utredare. Jag kan bara konstatera att vi 2011 hade ett fundamentalt annat säkerhetspolitiskt läge i Sverige.
Jag tror att mycket av intentionerna med den utredningen handlade om att harmonisera säkerhetsskyddsklassificeringen i Sverige till exempel med Natos nivå - man har fyra olika klasser. Det var alltså ett stort harmoniseringsförsök. Sedan tycker väl jag att den nuvarande regeringen borde ha hörsammat de signaler som vi ändå fick genom den säkerhetspolitiska vindkantring som ägde rum efter 2014.
Det handlar framför allt om Rysslands illegala annektering av Krim och dess krigföring i Donbass. Det ställer ju nya och högre krav på att regeringen faktiskt bakar in viktiga säkerhetsskyddsbestämmelser i denna lagstiftning. Det är helt korrekt att det är en pågående utredning, som Stefan Strömberg driver, som bland annat tittar på detta. Men hans utredning handlar framför allt om att titta på sanktionssystemet. Det är det som är det viktiga.
I andra hand tittar man på utkontrakteringsfrågan. Vad vi efterfrågar i vår motion är faktiskt en bredare översyn av tillsynsmyndigheternas ansvar och uppgifter. Det står väldigt tydligt i Strömbergs direktiv att han ska utgå från den struktur som vi har i dag. Det står ingenting om att eventuella resursförstärkningar måste ske på detta område.
Det finns alltså en rad frågeställningar som måste hanteras bredare än det mandat som Strömberg har. Han ska vara klar med sin utredning den 31 oktober i år.
Pål Jonson (M):
Jag måste tyvärr korrigera Helene Petersson på två punkter. Vad jag sa var inte att man nödvändigtvis skulle börja skriva propositionen 2014, utan vad jag sa var att det var en säkerhetspolitisk vattendelare 2014, vilket borde ha gjort att man tog till sig många fler signaler om att vi behöver höja säkerhetsskyddet. Det var en allmän reflektion om att den säkerhetspolitiska omvärldsmiljön var fundamentalt annorlunda efter 2014.
Det är det som kritiken handlar om i det avseendet. Sedan gäller det de direktiv som Stefan Strömberg har och det som vi har haft synpunkter på och invändningar mot. Det står, precis som Helene Petersson säger, att han också ska titta på tillsynsfunktionen. Men det står: inom ramen för nuvarande strukturer. Det ska alltså vara Säpo och Försvarsmakten som ska hantera detta. Det står ingenting om några möjligheter till organisationsförändringar.
Det står ingenting om möjligheten att detta kommer att kosta mer pengar - det vet vi att det kommer att göra. Det har framkommit i många av remissvaren att denna lagstiftning är väldigt bred till sin karaktär. Den rymmer alla frågor som är känsliga för Sveriges säkerhet. Den berör alltså alla som bedriver säkerhetskänslig verksamhet. Det innebär att det finns ett stort tolkningsutrymme. Vi vet också att lagen kommer att utvidgas.
Det blir fler aktörer som den kommer att påverkas av. Då krävs det att vi förstärker tillsynsmyndigheternas resurser och organisationer och att vi tittar över deras ansvar i en mycket större omfattning än vad jag tycker att Stefan Strömbergs utredningsdirektiv ger uttryck för.
Pål Jonson (M):
Jag tackar finansministern för interpellationsdebatten. Jag har också hört siffran om omfattningen av antalet lastbilar, som skulle röra sig i häradet av fem lastbilar per dygn. Men jag kan också tillägga att jag har hört andra siffror som är signifikant högre i omfattning av lastbilstrafiken och beläggningen av tullstationen på Hån nattetid.
Jag är fullt medveten om att fokus för Tullverket ligger på införsel snarare än utförsel av varor. Tullstationen i Hån handlar mycket om utförsel. Jag hoppas ändå att de budgetförstärkningar som nu görs på Tullverket också kan användas för att säkra att tullstationen i Hån hålls öppen på natten. Det är en viktig regional utvecklingsfråga och har också en nationell betydelse.
Precis som Daniel Bäckström och Gunilla Svantorp var inne på är E18 själva kroppspulsådern in till Osloområdet, och den är extremt viktig för vår handel. Vi vet att det kommer att bli negativa miljökonsekvenser när lastbilarna tvingas ta alternativa rutter. Vi vet att det kommer att slå hårt mot de små och medelstora företagen, framför allt de som inte har undantag från klarering.
Vidare kommer det att försvåra samarbetet mellan svensk och norsk tull.
Pål Jonson (M):
Tack, försvarsministern, för denna interpellationsdebatt! Jag hävdar inte att man löser allt med att etablera ett veterancenter där veteraner och deras anhöriga kan vara, men jag tror att det skulle vara ett viktigt framsteg i att vidareutveckla vår veteranpolitik. Då skulle vi ha en struktur som är mer lik de modeller som man har valt i Norge och Danmark. Detta tror jag skulle vara bra för samverkan i veteranpolitiken.
Jag har respekt för vad försvarsministern säger - att det veterancenter som vi har på Gärdet har varit öppet i några månader - men jag ville ta möjligheten att driva debatten för att vidareutveckla tankegångarna om hur man kan stärka veteranpolitiken. Precis som försvarsministern har jag nära kontakt med många av veteranorganisationerna, bland annat Fredsbaskrarna.
Jag tror inte att alla är helt tillfreds med tingens rådande ordning i dag, utan jag tror att det finns skäl att vidareutveckla veteranpolitiken. Avslutningsvis, herr talman, har jag en kort reflektion, lite mer övergripande, eller ett medskick. I Försvarsmaktens verksamhet ligger fokus nu på det nationella uppdraget, på förekommen anledning.
Volymen i de internationella insatserna har minskat och ligger i dag i häradet 500 personer, jämfört med nästan 1 000 för några år sedan. Jag vill understryka att detta inte minskar behovet av att utveckla en sammanhållen veteranpolitik. Detta är ett ansvar för hela samhället, oavsett hur många personer som råkar vara ute på internationella insatser just för stunden. Som jag har sagt slår pendeln slår ofta snabbt i försvarspolitiken, ibland lite för snabbt.
Det växlar mellan det nationella och internationella uppdraget i grunden, eftersom försvarspolitiken är händelse - det är ju en verksamhet. De som hävdar att veteranpolitiken inte längre är prioriterad tror jag gör en allvarlig missbedömning.
Pål Jonson (M):
Jag vill börja där jag slutade, nämligen med kommunernas roll. Det är ändå så att de 290 kommunerna i Sverige, tillsammans med de 47 bevakningsmyndigheterna inom det civila försvaret och tillsammans med Försvarsmakten, ska skapa totalförsvaret gemensamt. Det är en form av ekosystem med många och stora beroenden mellan delarna.
Ingen kedja är ju starkare än sin svagaste länk, brukar det heta, och det är framför allt i detta sammanhang som kommunernas bristande informations- och cybersäkerhet är så allvarlig. I grunden har det två skäl. För det första kommer det att krävas att Försvarsmakten, länsstyrelserna, bevakningsmyndigheterna, landstinget och kommunerna kan kommunicera med varandra på ett säkert sätt. Det kommer att krävas att man förstärker informations- och cybersäkerheten.
I dag kan dessa aktörer inte kommunicera med varandra, och det är en stor brist. För det andra krävs det ett mycket omfattande informations- och cybersäkerhetsarbete för att kommunerna ska kunna hantera sekretessbelagd information, och det kommer de att behöva göra i väsentligt högre grad än förr. De kommer nämligen att bli en mycket viktigare aktör inom ramen för totalförsvaret.
Det är alltså mot bakgrund av detta jag till del identifierar kommunerna som den svaga länken inom det civila försvaret och totalförsvaret. Det är därför jag tror att vi behöver lägga kraft på det, och jag tror att vi måste vara öppna för att reglera. Vi behöver hitta bra tillsynsmodeller för kommunerna, så att vi kan skala upp skyddet där. Jag vet även att vi snart kommer att få en ny säkerhetsskyddslag på riksdagens bord.
Det är bra - den gamla är från 1996, och världen ser väldigt annorlunda ut i dag - men jag undrar om några åtgärder också vidtas i säkerhetsskyddslagen för att faktiskt stärka kommunernas informations- och cybersäkerhet.
Pål Jonson (M):
Tack, justitieministern, för debatten! Låt mig inledningsvis säga som man brukar: All politik är lokal. Men jag vågar påstå att också all brottslighet är lokal. Det ser väldigt olika ut i olika delar av landet, och de samhällsutmaningar och problem som finns i storstäderna är inte nödvändigtvis desamma som dem som finns på landsbygden. Och just det här är ett utpräglat landsbygdsproblem.
Jag tror inte heller att det är så mycket som skiljer de politiska partierna åt i denna fråga, utan det handlar snarare om att frågan har gått under radarn i ljuset av många andra, allvarliga, problem som vi har på det kriminalpolitiska programmet. Men detta problem drabbar träffsäkert människor, inte minst dem som bor i landsbygdskommuner.
Avslutningsvis måste jag säga att eventuella förändringar i till exempel trafikförordningen måste kombineras med fler poliser. Problemet med högspelande musik i bilar är framför allt ett problem i landsbygdskommuner, där polistätheten är låg. Det handlar om lokalpolisområden som ska hantera kanske fyra kommuner med väldigt stora avstånd - minst fyra fem mil - med en eller två radiobilar om natten.
Det är inte lätt att upprätthålla lag och ordning när vi har så låg polistäthet på landsbygden. Vi är ense om att det behövs fler poliser på landsbygden.
Vi kan genomföra vilka förändringar vi vill i lagar, förordningar och författningar, men om det inte finns poliser som kan upprätthålla lag och ordning på landsbygden kommer det att utgöra ett stort problem när det gäller att komma åt grunden i den problematik som jag har försökt att belysa i interpellationen.
Pål Jonson (M):
Tack, infrastrukturministern, för den här debatten! Det har varit en hagelsvärm av olika infallsvinklar som har tagits upp. Låt mig belysa detta med exportstrategin. Problemet som jag har med regeringens näringslivspolitik - ministern lyfte fram den - är att man ger med ena handen och tar med den andra. Man inför exportstrategier samtidigt som man ökar pålagor och byråkrati för företagen. Enligt Svenskt Näringsliv är företagsklimatet i Sverige nu det sämsta sedan man började mäta 2008.
Sedan vill jag ge lite beröm. Det är alldeles utmärkt att regeringen ser till att införa TNT-sträckor från Stockholm till Oslo. Jag har själv motionerat om detta. Jag tror inte att det är därför som regeringen har agerat, men jag välkomnar alla som får en ökad insikt om Norges utveckling och behovet av en bättre infrastruktur mellan Sverige och Norge, så därför välkomnar jag att TNT kommer att sträckas mellan Stockholm och Oslo. Sedan har jag några lite mer övergripande och avslutande kommentarer.
Jag kan inte låta bli att ta upp de risker som finns när regeringen nu verkar leda in Sverige på ett högriskprojekt i form av satsningar på höghastighetståg, samtidigt som vi vet att det finns så stort investeringsbehov i vägnätet här och nu. Många av oss politiker har en stor förkärlek för tåg; vi arbetspendlar med tåg och lever nära tåg.
Men det är en lite snedvriden verklighet, för huvuddelen av gemene man tenderar att använda bilen väldigt mycket. På de flesta ställen i Sverige måste man ändå använda bil, eftersom tågnätet inte sträcker sig över hela landet. Dessa människor betalar ju också skatt, och i mina ögon får de tillbaka alldeles för lite på sin skattsedel i förhållande till det behov som finns här och nu. Vi måste satsa på vägnätet.
Jag vill verkligen vädja till ministern att inte kasta in Sverige i något högriskprojekt. Förr eller senare kommer det att få konsekvenser för den ryggrad i vår infrastruktur som vägnätet utgör.
Pål Jonson (M):
Jag vill rikta min fråga till justitieminister Morgan Johansson. I juni presenterade Utredningen om kameraövervakning sitt betänkande. En av utredningens slutsatser var att tillståndsprövning för kameraövervakning ska finnas kvar för polisen. Utredningsförslaget har mötts av omfattande kritik, inte minst från polisen själv, som menar att tillståndsprövningen är både för komplex och för tidskrävande för att myndigheten ska kunna bedriva en effektiv kameraövervakning.
Man kan också konstatera att regeringen själv har sagt att man vill ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning med en anmälningsplikt. Det är angeläget att detta sker skyndsamt. Vi vet att kameraövervakning är både viktigt för att skapa en ökad trygghet i samhället och oerhört effektivt inte minst för att utreda brott.
Jag vill därför fråga statsrådet om han avser att genomföra förändringen från tillståndsplikt till anmälningsplikt under innevarande mandatperiod.
Pål Jonson (M):
Tack, försvarsministern, för debatten! Låt mig ta upp några av de saker som ministern lyfter. Jag konstaterar bara att Sverige verkligen sticker ut i de här sammanhangen i förhållande till vår förmåga och våra ambitioner genom att vi deltar i enbart fyra av projekten. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Jag konstaterar också att andra länder har gjort en annan analys och har väsentligt högre ambitioner när det kommer till att delta i projekten.
När det handlar om oppositionens engagemang för tredjeland är det lika tydligt som försvarsministerns. Däremot sitter inte vi i en exekutiv position. Jag rekommenderar försvarsministern att till exempel ta del av våra ståndpunkts-pm och framför allt av de motioner som vi har väckt på området. Det är glasklart; vi vill naturligtvis stärka den transatlantiska länken ännu mer än försvarsministern genom att vi också vill att Sverige blir fullvärdig medlem i Nato. Fru talman! Den sista punkten gällde finansieringen av försvarsfonden, som jag berörde.
Som jag sa tidigare kommer avgiften till försvarsfonden sannolikt att landa på ungefär 800 miljoner. Det är så mycket Sverige ska betala in till EU:s försvarsfond. Nu säger försvarsministern att detta ska finansieras inom statsbudgeten. Jag tror att det var få som var överraskade av detta besked. Men min fråga gällde snarare om dessa medel, 800 miljoner, ska tas inom Försvarsmaktens befintliga ram för försvarsbudgeten eller om vi ska skjuta till extra medel för att finansiera försvarsfonden.
Det är en rätt viktig fråga med tanke på att Försvarsmaktens ekonomi är hårt trängd och till del underfinansierad. Om det blir så att regeringen skulle landa i att vi inte tillför några extra medel till Försvarsmakten för att delta i försvarsfonden kommer det att få ganska allvarliga konsekvenser för den svenska försvarsekonomin. Fru talman!
Jag vill därför avslutningsvis ställa just dessa frågor till försvarsministern: Kommer det att tillföras extra medel till försvarsfonden från andra politikområden, eller ska detta belasta den nuvarande försvarsbudgeten? Och vilka konsekvenser kan det i så fall få för Försvarsmaktens ekonomi?
Pål Jonson (M):
Socialministern nämner Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap. Jag välkomnar den utredningen. Den är väldigt viktig inte minst på grund av att vi nu har återtagit totalförsvarsplaneringen. Det kommer att vara ett grannlaga arbete framför oss på det här området. Jag vill för det första påminna om att den utredningen ligger ett och ett halvt år i framtiden. Innan den omvandlas till en proposition hinner det att gå en hel del tid. Det finns många åtgärder som behöver vidtas här och nu på området.
Jag efterfrågar att utredningen inte på något sätt lamslår de åtgärder som behöver vidtas här och nu. För det andra nämner Lena Hallengren den nationella säkerhetsstrategin. Den presenterades av statsministern för två och ett halvt år sedan som en åtgärd mot CBRN-hotet. Den strategin listar hälsohot som ett av åtta hot mot Sveriges säkerhet.
Strategin säger bland annat att det behövs beredskapsplaner för kris och katastrofsituationer, förstärkt sabotageskydd för dricksvatten och garanterad tillgång till läkemedel i krissituationer. Det är gott så och rimligt. Jag vill ställa två frågor till socialministern. Den första gäller om de behov som har identifierats i den nationella säkerhetsstrategin på CBRN-området nu har åtgärdats. Det har gått två och ett halvt år sedan strategin presenterades på Folk och Försvar i Sälen.
Finns det i dag ett förstärkt sabotageskydd för dricksvatten eller övade beredskapsplaner beträffande kris- och katastrofsituationer ute på våra regioner och landsting? Vad gäller den andra frågan vänder jag mig mot varje form av resonemang som hävdar att vi inte behöver en strategi på bioområdet på grund av att vi har en nationell strategi. Den nationella säkerhetsstrategin identifierar åtta hot mot Sveriges säkerhet. På tre av de områdena har vi nedbrutna strategier.
Vi har en cybersäkerhetsstrategi, en strategi mot organiserad brottslighet och en strategi även mot terrorism. Jag tror att vi skulle vara betjänta av att även ha en strategi för att stärka Sveriges skydd mot bioterrorism.
Pål Jonson (M):
Att fackdepartementen skulle slappna av i denna fråga tror jag inte att det finns någon risk för. Jag tror tvärtom att de bevakar sina intressen rätt noggrant. Min oro är därför att koordinatorn eller samordnaren inte kan få det tydliga mandat som behövs för att hålla ihop arbetet. Det ligger i sakens natur. Jag vill återkomma till den rätt allvarliga situation som Sverige befinner sig i på cybersäkerhetsområdet. Det har kommit för många sådana rapporter som Global Security Index som visar att vi hamnar efter på cybersäkerhetsområdet.
Jag vet att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder den senaste tiden, men vi har inte råd att vara sämre än andra jämförbara länder på detta område. Hoten och riskerna i cybermiljön ökar exponentiellt, och gapet mellan digitalisering och säkerhet fortsätter växa. Detta enligt regeringens alla expertmyndigheter. Den trenden måste vi vända, ytterst eftersom detta hotar både Sveriges säkerhet och Sveriges välstånd.
Grunden för bättre cybersäkerhet i Sverige läggs som jag sa förut genom ett tydligt politiskt ledarskap i kombination med management attention. Regeringen måste helt enkelt veta vad den vill åstadkomma på cybersäkerhetsområdet snarare än att bara räkna upp antalet aktiviteter. Jag vill avsluta med att ta upp tre områden där jag inte tycker att det har blivit tillräckligt bra. För det första presenterade regeringen en information och cybersäkerhetsstrategi. Det var Sverige det sista landet inom EU att göra.
Strategin innehöll 68 mål och delmål, fördelat på 29 sidor. Men en strategi ska innehålla tre M: mål, medel och metod. Denna strategi var svag i fråga om både vilka medel som regeringen avser att tillföra och med vilka metoder man ska uppnå målen. För det andra: Om man nu sjösätter ett cybersäkerhetscenter tror jag att det är viktigt att man från början har bestämt vad man vill åstadkomma och vilka uppgifter detta center ska ha.
Därför är det jätteangeläget att regeringen är tydlig med att det måste kunna främja bättre dialog mellan näringslivet och det offentliga för att stärka Sveriges cybersäkerhet. För det tredje: Ge samordnaren ett tydligt mandat, resurser och en tydlig uppgift! Då blir det bättre.
Pål Jonson (M):
Jag vill rikta min fråga till näringsminister Ibrahim Baylan. Säkerhetspolisens årsrapport för 2018 pekar tydligt ut att det kinesiska industrispionaget utgör ett allt större hot mot det svenska näringslivet. Tidigare i veckan presenterades även en rapport från FOI, där man menar att dessa kinesiska stölder av teknologi kommer att påverka Sverige ekonomiskt och även kommer att påverka de svenska företagens konkurrenskraft.
Det finns redan exempel på företag som har valt att flytta ut sin forsknings- och utvecklingsverksamhet i Sverige till andra länder, eftersom skyddet mot industrispionage i Sverige uppfattas som för dåligt. Med anledning av detta vill jag fråga näringsministern om han delar Säpos uppfattning att det kinesiska industrispionaget ökar i styrka och omfattning och om han i så fall kommer att vidta några åtgärder mot detta för att skydda det svenska näringslivet.
Pål Jonson (M):
Jag tackar näringsministern för svaret, även om det kanske inte var så konkret just när det gäller åtgärder. Jag vet att en hel del av detta ligger på Justitiedepartementet. Men jag tror att det är oerhört angeläget att också Näringsdepartementet engagerar sig i detta.
Det finns en rad åtgärder som man skulle kunna vidta, till exempel att säkra åtgärder mot utländska investeringar i kritisk infrastruktur men också att ge svensk säkerhetstjänst möjligheter att till exempel dela information om svenska företag blir utsatta för storskaliga cyberangrepp. Detta är alltså en fråga både för vårt näringsliv och för vår säkerhet.