KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Rivière (M):
LiseLotte Olsson glider lite på referenserna när hon refererar till departementsskrivelsen och säger: Regeringen själv säger att . Och sedan gör hon påståenden som är hennes egna. Vad regeringen säger fick vi veta i går när propositionen kom.
Där sägs att de som har viss arbetsförmåga bör komma i fråga för vissa lämpliga arbetsmarknadspolitiska insatser.
Det skulle kunna handla om sådan samhällsnyttig sysselsättning som kan erbjudas inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantins tredje fas, det vill säga kriterierna för sjukersättning blir mer distinkta. De som har viss arbetsförmåga kvar ska hänvisas till de nya arbetsmarknadspolitiska insatserna.
Det är vad regeringen säger. Syftet med rehabiliteringskedjan är att undvika långa passiva sjukskrivningstider som bara gör det svårare att komma tillbaka. Det är som Vingåker och den symboliska klang som det remissvaret har.
De säger att en förändring av sjukförsäkringen är nödvändig för vårt land. Och så är det. Grundidén i Sverige är att människor försörjer sig själva genom arbete på arbetsmarknaden.
Rehabiliteringskedjan innebär att Försäkringskassan, den sjukskrivne och arbetsgivaren genast gör upp en plan för återgång i arbete, utan att vänta på att alltför lång tid ska hinna gå, alltså så snart sjukdomen eller sviterna av skadan klingat av.
Den som har förmåga att försörja sig själv ska inte ha någon ersättning från sjukförsäkringen. Det är vad Sjukförsäkringsutredningen underströk, att man ska befinna sig i rätt försäkring. Är man sjuk ska man vara i sjukförsäkringen, och är man inte längre sjuk ska man gå över till Arbetsförmedlingen.
I bästa fall går det smidigt. I andra fall får man vara arbetslös ett tag. Sjukförsäkringen är ingen bank där man har egna pengar innestående. Man har inte rätt att ta ut det man har bidragit till om det är mot reglerna. Alla bidrar till sjukförsäkringen med sitt arbete och sina skatter.
Har man inte rätt till ersättning, enligt de regler som försäkringen kräver, så har man inte. Att bo i glesbygd eller att vara 60-plus ger inte rätt till sjukersättning. Så är det. Jag stannar där, herr talman.
Helena Rivière (M):
Det är faktiskt så, LiseLotte Olsson, att du glider därför att du bara tar med halva meningen ur propositionen.
Det står nämligen: "Bland de som vid denna tidpunkt" det vill säga efter 18 månaders förlängd sjukpenning "saknar arbetsförmåga" - det hoppade du över - "kan även finnas personer som behöver ansöka om ekonomiskt bistånd från socialtjänsten."
Så står det. LiseLotte Olsson är emot försörjningsstöd. Hon menar att den som inte är sjuk men inte hittar något arbete på hemmaplan inte ska behöva söka arbete. Men LiseLotte Olsson är för att dessa personer ändå ska försörjas, bara försörjningen kallas någonting annat.
Cristina Husmark Pehrsson sade att Vänstern talar sig varm för det som har varit, och det är precis vad jag också tycker. I kritiken refererar ni till de långa passiva sjukskrivningstider som har varit och menar att det är normen för hur det ska vara.
Jag upprepar att alla de som behöver sjukförsäkringen därför att de är sjuka har intresse av att de som inte längre är sjuka inte längre belastar sjukförsäkringen.
Syftet med rehabiliteringskedjan är som jag sade att undvika långa, passiva sjukskrivningstider som bara gör det svårare att komma tillbaka.
Helena Rivière (M):
Försäkringskassan bedömer att ca 20 000 personer kommer att utförsäkras från sjukförsäkringen den 1 januari 2010. Det är inte nu. Vad som händer fram till den 1 januari 2010 är det ingen som vet.
Dessutom har Cristina Husmark Pehrsson påpekat att det kommer att finnas möjligheter för dessa personer att söka ett samhällsnyttigt arbete inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin. Patrik Björck förde fram kritik och talade om den mjuka försäkringen.
Den mjuka försäkringen betyder egentligen bara att den var konturlös eftersom alla andra möjliga orsaker än sjukdom kunde ge rätt till försäkringen. Nu gör vi förändringar som ligger i linje med hur det är i våra grannländer Norge, Danmark och Finland och i de flesta andra länder i Europa.
De har en försäkring som löper cirka ett år med en ramtid som vi på ett och ett halvt år.
De flesta som blir utförsäkrade kommer att gå i pension eller kommer att söka ett annat arbete. Det är Försäkringskassans bedömning.
Helena Rivière (M):
När man hör allt detta prat om misslyckande skulle man kunna tro att inte en enda människa får ut sina ersättningar. Men så är det inte, som Solveig Zander sade. Av de 60 miljonerna går nio av tio utbetalningar ut i rätt tid till rätt person på rätt grund. Jag skulle vilja uppehålla mig vid grunden.
Försäkringskassan är inte vilken utbetalningscentral som helst. De människor som ansöker om ersättning ska prövas och undersökas. Det är inte bara att leverera ut från kassan.
Grundprincipen är att den som har arbetsförmåga ska använda den. Sjukpenningen är till exempel inte en allmän rättighet. Man ska ha arbetat, och man ska ha haft en inkomst för att få sjukpenning.
På det stora hela fungerar Försäkringskassan fantastiskt väl. Förseningarna i utbetalningarna i somras berodde till stor del på att det var många ansökningar om bostadstillägg för pensionärer. Då måste grunderna prövas: vilka tillgångar och egna resurser pensionärerna har.
Det tar tid, och det är viktigt att det blir rätt.
Kritiken från oppositionen mot de sena utbetalningarna pekar snarare på ett underliggande problem: att människor inte har tillräckliga egna resurser, att de har beskattats för hårt och att de är alltför beroende av Försäkringskassan för sin försörjning.
Helena Rivière (M):
Om Försäkringskassan kunde välja mellan att betala ut alla ansökningar i tid eller att gå igenom alla ansökningshandlingar så att ansökningarna blir riktigt behandlade undrar jag vad oppositionen skulle välja. Det låter som om det absolut viktigaste är att allt kommer i tid. Nu kommer nio av tio utbetalningar i tid.
Det är inte den absoluta, totala katastrof som ni talar om. Försäkringskassan är inte bara kassa, som jag sade. Försäkringskassan besitter också ett moraliskt kapital som är att värna legitimiteten i systemet och upprätthålla lagar och regler.
Det är så legitimiteten upprätthålls. Alla underlag måste kontrolleras, och felaktiga utbetalningar måste krävas tillbaka. Det är en sida av problemet som ni går förbi. Solidaritetens moraliska budskap är alltid att vi ska göra vårt bästa.
Vi ska be om hjälp när vi behöver, men vi ska inte släppa det egna ansvaret.
Helena Rivière (M):
Matilda Ernkrans vill att Försäkringskassan ska skicka brev. Man kan fundera på hur Matilda Ernkrans definierar ett brev. Hon förkastar informationen på Försäkringskassans hemsida som mindre effektiv än ett brev. Hon kallar det som står på hemsidan för svepande formuleringar.
Men detta brev som Matilda Ernkrans vill ha skulle behöva innehålla så otroligt mycket information, eftersom hon begär upplysningar om handläggningstider, processer, tillgänglighet och allt möjligt. Många av sjukförsäkringens reformer är omöjliga att förklara kortfattat, så ett brev om allt detta skulle väl kräva 20 sidor.
Det är nog i längsta laget för ett brev, eller hur? De brev som faktiskt har skickats ut från Försäkringskassan till försäkringstagarna hänvisar ändå till hemsidan för den som vill veta mer.
Helena Rivière (M):
Jo, det handlar visst om Matilda Ernkrans. Det är Matilda Ernkrans som har tolkat ministern och förstått att det handlade om ett personligt brev. Vad ministern har pratat om är riktlinjer och ett serviceåtagande.
Ministern har talat i de termer en minister har att tala i. Det är inte att gå in och detaljstyra i en självständig myndighets sätt att hantera informationen.
Helena Rivière (M):
Jag ska prata om dem som har arbetsförmåga bland de 55 000 som kommer att omförsäkras nästa år. Det handlar om människor som har en lång sjukskrivning bakom sig. De har varit sjukskrivna i minst två och ett halvt år och i de flesta fall ännu längre: fyra, fem, sex eller sju år.
Om de inte har blivit bättre på alla dessa år, varför skulle fortsatt sjukskrivning nu göra dem friskare? Jag har några frågor med anledning av Socialdemokraternas vallöfte om obegränsad tid i sjukförsäkringen som damp ned här i kammarfoajén i förrgår. Jag såg det på tv.
De frågor som väcks av detta vallöfte - det måste ändå anses vara ett bindande löfte - är: Ska Försäkringskassan pröva människors arbetsförmåga? När ska Försäkringskassan i så fall pröva arbetsförmågan om tidsgränserna tas bort?
Vad ska läkarna ge Försäkringskassan för slags underlag för bedömning? Ska läkarnas medicinska beslutsunderlag slopas? De ger ju rekommendationer om längden på sjukskrivningen.
Om det inte är arbetsförmågan och inte heller medicinska beslutsunderlag, är det då människors känsla av sjukdom som ska avgöra längden på sjukskrivningen?
Det enda anständiga är att de som har arbetsförmåga omförsäkras till Arbetsförmedlingen för att de ska få hjälp och ta ett första steg på vägen mot självförsörjande och oberoende.
Den nya sjukförsäkringen fokuserar på arbetsförmågan och inte på arbetsoförmåga, men alla allvarligt sjuka får vara i fred i sjukförsäkringen. De prövas inte. De skyddas av undantagen som vi ska besluta om. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Helena Rivière (M):
Det är väl känt men jag vill ändå betona att vår linje i sjukförsäkringen är att den som har arbetsförmåga ska få chansen att arbeta och den som är sjuk stannar i försäkringen. Ni socialdemokrater säger att människor drabbas av sjukförsäkringsreglerna. Men vad är det för fel på arbete för den som har arbetsförmåga?
Vad är det för fel på att ge en öppning ut till arbetslivet? Jag tycker inte att lagen har hastats fram. Förarbetena gick ut på remiss i februari 2008, för snart två år sedan, och lagen där remissinstansernas synpunkter vävdes in trädde i kraft sommaren 2008. Lagen är i bruk.
Den fungerar. Försäkringskassan kontaktar alla berörda i tid. Susanna, 55 år, som är en av de drabbade som porträtterades i Expressen i torsdags, fick besked i våras om att hennes tidsbegränsade förtidspension skulle upphöra från årsskiftet, efter sex år.
Hon blev tydligen överrumplad ändå. Hon trodde väl inte att det var på riktigt. Susanna hade tidsbegränsad förtidspension. Tidsbegränsad betyder faktiskt att tiden i försäkringen är begränsad. Kassan bedömde uppenbarligen att det fanns hopp för hennes del. Annars hade hon fått förtidspension.
Jag förnekar inte att det finns de som är drabbade av tidsgränserna i rehabiliteringskedjan. Men tidsgränserna tillämpas inte blint, inte alls. Det finns många undantag. Man kan få fortsatt eller förlängd sjukpenning även efter så lång tid som två och ett halvt år om man har en allvarlig sjukdom.
Ert kategoriska upphävande av tidsgränserna är någonting helt annat. Er sjukförsäkring är helt enkelt gränslös. Jag undrar, mest för protokollet, om människor i er ordning ska stanna kvar i försäkringen tills de själva upplever sig som friska och starka.
Ska Susanna, som bara orkar titta på tv i 45 minuter därför att hon känner sig så sjuk och trött, efter sex år i försäkringen kunna fortsätta med sjukpeng? Ska den egna upplevelsen av sjukdom gälla för att få sjukpeng? Det är oroande utsikter.
Det skulle alltså leda oss tillbaka till den sjukförsäkring vi hade, en sjukförsäkring i totalt sönderfall.
Helena Rivière (M):
De som nu omförsäkras, inte utförsäkras, har varit sjukskrivna länge. Skulle lite mer tid nu ändra på någonting? Skulle det få bort värk? Skulle det få bort depression? Jag tror inte det.
Det är snarare så, för många människor, att blotta tanken på att lämna hemmets fyra väggar ökar oron och får det onda att bli värre. Människor blir sjukskrivningsskadade. Förändringar är oroande. Jag skulle själv klamra mig fast vid det jag hade om jag var i deras situation.
Jag tror att de flesta som har legat hemma i åratal har längtat ut. Jag tror att de har längtat efter en arbetsvecka med växling mellan möda och vila, ett liv som kräver någonting av dem. Jag tror inte att de vill att resten av livet ska vara totalt stillastående.
Men omförsäkringen till Arbetsförmedlingen är inte ett jättekliv ut i stora världen. Hjälpen utgår, som vi har hört många säga, från den enskilda individen. Och man frågar: Vem är du? Vad har du för historia? Vad behöver du? Hur kan vi assistera dig för att du ska kunna återvända till den föränderliga samtiden?
Det är att sätta människan i centrum.
Marianne Watz (M):
I sin motion angående Försäkringskassans kontakter med arbetsgivare säger Socialdemokraterna att regeringens förslag förvärrar problemen. Den enskilde lämnas i sticket, säger Socialdemokraterna.
Håller man sig till fakta kan man konstatera att vi har en myndighet, Försäkringskassan, som ansvarar för att utveckla rutiner och säkerställa komplett beslutsunderlag. Arbetsgivaren ska även fortsättningsvis lämna de upplysningar som behövs till Försäkringskassan för att behovet av rehabilitering ska kunna klarläggas.
Arbetsgivaren har enligt arbetsmiljölagen fortfarande ansvaret för att vidta de åtgärder som behövs inom verksamheten för en effektiv rehabilitering. Hur kan Socialdemokraterna få detta till att individen lämnas i sticket?
Beträffande avskaffandet av arbetsgivarens skyldighet att göra rehabiliteringsutredning framhöll man från Försäkringskassan under den offentliga utfrågning som vi hade i våras att detta skulle komma att göra det möjligt med ett avstämningsmöte tidigare under sjukskrivningsprocessen, och ju tidigare åtgärd desto mer värdefullt.
Utskottet förutsätter i sitt betänkande att Försäkringskassan intensifierar sina ansträngningar för att åstadkomma detta. Utskottet förutsätter också att andra brister som påvisas i rapporten kommer att åtgärdas av Försäkringskassan. Den kommande rehabiliteringskedjan kommer här att betyda mycket.
Det blir lägre ersättning för den som blir sjuk, säger Socialdemokraterna i sin motion. Fru talman! Efter ett års sjukskrivning med 80 procent finns möjlighet till förlängd sjukskrivning med 75 procent under 18 månader med möjlighet till fortsatt rehabilitering.
Enligt nuvarande regler prövas den sjukskrivne senast efter ett år för sjukersättning, tidigare kallad förtidspension, och då faller ersättningen från 80 procent till 64 procent. Från 80 till 75 i stället för från 80 till 64 - det är inte lägre ersättning utan högre.
Detta är två anmärkningsvärda påståenden från Socialdemokraterna, dels att den enskilde lämnas i sticket, dels att det blir lägre ersättning.
Men, fru talman, det finns en tredje sak som förvånar i Socialdemokraternas motion, och det är att Socialdemokraterna talar om den oro regeringsförslagen innebär för alla med en redan tunn plånbok. Denna tunna plånbok är faktiskt s-märkt.
De som hade de lägsta inkomsterna i Socialdemokraternas Sverige har haft EU:s hårdaste beskattning. Detta har regeringen ändrat på genom att införa jobbskattavdrag 1 och 2, som lättat på skattebördan för de lägre inkomstskikten.
Det behövdes en borgerlig regering för att bekymra sig om den tunna plånboken och för att göra något åt den och för att göra nödvändiga förändringar på Försäkringskassans område. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Marianne Watz (M):
Jag har läst Socialdemokraternas motion. Där sägs att den enskilde lämnas i sticket, och det var det jag tog upp.
Jag kan inte se att den enskilde lämnas i sticket, för vi har ju hela regelverket med arbetsmiljölagen där det sägs att arbetsgivarna ska ta sitt ansvar, och vi har Försäkringskassan som arbetar och naturligtvis hela tiden också kommer att förbättra sig.
Vad gäller avstämningsmötena hade man ett mycket större antal avstämningsmöten år 2006 än 2005. Jag anser alltså inte att den enskilde är lämnad i sticket, vilket ni säger i er motion. Det är klart att vi vill att alla ska bli friska.
Det är det som rehabiliteringskedjan också kommer att hjälpa till och stötta, alltså att man får pröva var man ligger och vad man kan göra. Den ska fokusera på det friska hos personen, inte på det som man inte kan göra, på det sjuka.
Marianne Watz (M):
Jag vet inte riktigt om det var en fråga som jag skulle svara på eller om det mer var ett allmänt uttalande. Jag är inte den första som drar in rehabkedjan i debatten. Vi har talat om sådant som måste arbetas med inom Försäkringskassan, och jag tror att det arbetet kommer att stärkas.
Jag har läst Socialdemokraternas motion och antar att de menar det som sägs i den. Det var de sakerna jag lyfte upp och kommenterade.
Jan Ericson (M):
När jag hör Luciano Astudillo prata om de här frågorna - och det gäller även tidigare talare - ser jag ett mönster. Det handlar från oppositionens sida bara om att försöka sprida bilden av att regeringen har avskaffat all vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning. Det är den bild man vill förmedla till svenska folket. Jag kan säga till dem som lyssnar på den här debatten att det inte ser ut riktigt så.
I dag på morgonen, precis som en massa andra dagar, har massor av människor runt om i landet gått i väg till både vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning. Den bild som Astudillo ger av problemen med att få folk i arbetsmarknadsutbildning, att det inte skulle finnas platser och så vidare är inte den bild jag får när jag är ute i landet och pratar med arbetsförmedlare. Jag har varit ute och träffat ganska många vid det här laget.
De jag talar med säger i stället att de inte har några problem att erbjuda utbildningar till dem som önskar och som är lämpliga. De säger också att det finns pengar till detta. Så den bild som Astudillo försöker att förmedla stämmer inte. Jag kan berätta att mellan åren 1995 och 1999 var jag facklig ledamot i en arbetsförmedlingsnämnd i Västsverige. Då såg jag hur socialdemokratiska regeringar under den perioden gjorde precis det som alliansen gör nu.
När konjunkturen blev bättre minskade man antalet platser i arbetsmarknadsutbildningarna, precis på samma sätt som regeringen gör i dag. Det är ganska naturligt. Den här svartmålningen av regeringens politik tycker jag är väldigt tråkig. Jag vill faktiskt passa på att tacka arbetsmarknadsministern för ett gott och framgångsrikt arbete, trots de ständiga påhoppen och den här svartmålningen från oppositionen.
Jan Ericson (M):
Patrik Björck nämnde vårt möte i går med alliansen i Göteborg då vi träffade lokala politiker och företagsledare och diskuterade krisen i fordonsindustrin. Eftersom jag var på plats ska jag berätta lite grann om vad som egentligen sades vid detta möte. Det bollades många idéer och förslag på mötet. Det var helt uppenbart att det stora problemet var att kunderna på exportmarknaderna saknar likvida medel.
Det var också mycket diskussion om hur man ska kunna värna om kompetensen i de stora fordonsföretagen. Däremot utfärdades det givetvis inga löften från någon i alliansen om att det skulle vara statliga pengar som skulle skjutas till för utbildning. Det vill jag tydligt säga.
Jag kan inte heller låta bli att reflektera över att flera av de stora börsföretag som nu begär statlig hjälp för att kunna utbilda sin personal i stället för att varsla delade ut många tiotals miljarder till sina aktieägare under den senaste högkonjunkturen - allt för att hålla nere storleken på sina kassor. En bråkdel av dessa pengar hade räckt för att bekosta en ganska omfattande utbildning. Nu är det dock som det är.
Man kan fråga sig om det är statliga pengar som nödvändigtvis ska bekosta denna form av utbildning av personal i företagen. Jag vill fråga ministern om inte Europeiska socialfonden har en del intressanta program som man kan använda just för att utbilda personal som är sysselsatt och alltså inte varslad.
Jan Ericson (M):
Det är en god sak att kunna sitta på arbetsrummet och lyssna på debatten. Då blir man lite sugen på att kasta sig in i den också. Det är lite intressant det här med förutsättningarna inför en lågkonjunktur. Arbetslösheten var 4,6 procent i december 2008, 6,5 procent i december 2005, 6,5 procent i december 2004. Det kanske är tur att vi har en ny regering som fick ned arbetslösheten några procent innan lågkonjunkturen slog till.
Men det var egentligen inte det jag skulle prata om, utan jag ska prata om Bosse Ringholms värnande om den kommunala ekonomin, lite grann kopplat till Jennie Nilssons fråga förut om nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Jag har räknat lite på vad det skulle ha fått för effekter för våra kommuner hemma i Sjuhärad om Socialdemokraterna hade tagit bort reduceringen av arbetsgivaravgifterna.
För våra sjuhäradskommuner skulle det medföra 75 miljoner i ökade kostnader. Vad det skulle medföra för Västra Götalandsregionen vet jag inte, för det har jag inte räknat på. Men 75 miljoner kronor - det är RUT som har tagit fram de här siffrorna nedbrutet för kommunerna - skulle våra kommuner i Sjuhärad drabbas av. Som kommunpolitiker kan jag meddela att det inte är några småpengar.
Då undrar jag: Hur blir det lättare att anställa ungdomar i kommunerna, och hur blir det lättare att behålla personal inom vård och omsorg om man höjer kostnaderna med 75 miljoner?
Jan Ericson (M):
Det är väldigt lätt att se bristerna i Socialdemokraternas egen sjukförsäkringspolitik. För att dölja detta lägger man all kraft på den cyniska taktiken att svartmåla regeringens politik för att skrämma de kanske mest utsatta människorna i samhället. Socialdemokraternas och oppositionens hjärtlösa spel med utsatta människors oro kan säkert ge kortsiktiga opinionsframgångar. Men i längden kommer fallet att bli hårt när väljarna inser vilket fult spel oppositionen har spelat.
Visst är det lite märkligt att de tre oppositionspartierna, som under sin tid vid makten förtidspensionerade människor och tvingade dem att säga upp sig från sitt jobb efter så lite som ett års sjukskrivning, nu upprörs över att människor som bedöms ha arbetsförmåga efter två och ett halvt år hänvisas till Arbetsförmedlingen för att få hjälp att hitta ett arbete. Är det egentligen inte helt självklart att vi måste se dem som är sjuka, inte glömma bort dem, utan ge dem stöd och hjälp att komma tillbaka?
Är det inte just det som är verklig rättvisa och solidaritet? Jag funderar på dem som följer dagens debatt hemma framför tv:n. Vilket förtroende får de för politiker som medvetet vilseleder och utnyttjar utsatta och sköra människor som brickor i ett politiskt spel? Jag vill här citera ur ledaren i Göteborgs-Posten häromveckan: "Socialdemokraterna har spelat falskt, men gjort det skickligt och inte sällan fått hjälp av en ibland både okunnig och aningslös nyhetsrapportering."
Glöm inte att det var Socialdemokraterna som under sin regeringstid skapade det olyckliga sjukförsäkringssystem som alliansen tvingas röja upp! Jag vill fråga Veronica Palm om hon inte känner minsta lilla anledning till självkritik för att hon har varit med och skapat det här systemet, där sjukskrivningar och förtidspensioner missbrukades för att dölja arbetslösheten. Och om hon ser anledning till självkritik undrar jag: Varför vill hon gå tillbaka till detta hjärtlösa system igen?
Slutligen vill jag fråga Veronica Palm om hon är stolt över att försöka vinna politiska poäng på att skrämma och vilseleda de mest utsatta människorna i vårt samhälle.
Jan Ericson (M):
I går besökte utskottet Vetenskapsrådet, precis som Yvonne Andersson nämnde. Då fick vi en tydlig illustration av hur allvarliga effekterna kan bli när man skär ned på forskningen, vilket vi i Sverige gjorde under några år innan alliansregeringen tillträdde. Det fick effekter. Man sade upp personer, och forskningen minskade. Det är glädjande att kunna konstatera att alliansregeringen har satsat betydligt mer pengar - rekordmycket - på forskning och innovation i Sverige.
EU:s grönbok ligger helt i linje med regeringens politik. Det har sagts många kloka ord om detta nu. Vi har hyllat forskningen gemensamt, och utskottet står enigt bakom skrivningarna. Därför ska jag inte yttra mig särskilt mycket mer utan bara yrka bifall till utskottets förslag i utlåtandet.