KBLab/rixvox huggingface dataset:
Torbjörn Björlund (V):
Denna debatt handlar om spelfrågor. Det är aktuellt, inte minst med tanke på de förändringar som har gjorts i Svenska Spel. Vi har en ny ordförande och snart också en ny vd. Synen på spelmarknaden skiljer sig officiellt inte så mycket åt mellan partierna. Regeringen och alliansen är för en reglerad spelmarknad, säger man.
Men vi kan se på vissa motioner att det finns de som tycker annorlunda i alliansen och vill att man ska se över hur det ska kunna ske en avreglering av spelmarknaden. Den utredning som pågår om spelreglering har också fått direktiv att se över möjligheterna för hur en avreglering ska kunna gå till. Jag yrkar bifall till reservation 1 som just handlar om den reglerade spelmarknaden.
Jag står bakom alla Vänsterpartiets reservationer men lyfter bara fram den i debatten. Frågan är också kopplad till vinstdelningen som Svenska Spel har och som i dag ger idrottsrörelsen betydande ekonomiska bidrag. En avreglerad spelmarknad påverkar naturligtvis detta. Den frågan bör också belysas för att hitta en lösning på att en stor del av idrottens ekonomi kan vara hotad.
Vi tycker också att det är dags att se på spelberoende på samma sätt som vi i dag i samhället ser på alkoholberoende. Kopplingen till hur Systembolaget är ålagt att informera och motverka beroende är tydlig. Vi tycker att Svenska Spel ska ges direktiv som motsvarar dem som Systembolaget har och utforma information om spelberoendets skadeverkningar.
Ytterligare ett problem är att spelandet, och därmed till viss del beroendet, går ned i åldrarna. Ett sätt att motverka det är åldersgränser för all lotteriverksamhet. Det kan finnas undantag inom ideella sektorn, men i dag finns det för många möjligheter för unga att spela på lotter, så åldersgränsen bör ses över. Vi vill också begränsa öppettiderna för spelautomater.
Med erfarenhet från Norge kan vi visa att antalet hjälpsökande till behandling minskar och även antalet samtal till stödlinjer när tillgången till dessa automater minskar eller helt försvinner som i Norge. Ett annat problem som vi lyfter fram i våra reservationer är statliga kasinon.
I Malmö ökade spelproblemen markant när det statliga kasinot introducerades. I Stockholm finns uppgifter om att verksamheten på Casino Cosmopol kan locka till sig olaglig verksamhet som pengatvätt, droger och prostitution. Det är sådant som alltid finns runt dessa verksamheter om man inte är uppmärksam. Detta bör föras upp.
Om det visar sig vara svårt att hantera och motverka bör regeringen helt enkelt överväga att lägga ned statliga kasinon helt och hållet. Avslutningsvis vill jag lyfta fram pokerspel på Internet. Svenska Spel har sedan 2005 tillstånd att bedriva pokerspel på Internet. Pokerspel är speciellt. De har egenskaper som brukar framhållas som extra riskabla när det gäller att utveckla spelberoende.
Det finns en stor risk att Svenska Spels Internetpoker legitimerar även det oreglerade spelandet på Internet. Det gör att riskerna för att fler ska hamna i spelberoende ökar. Vi tycker det är dags att se över om tillståndet ska dras in.
Torbjörn Björlund (V):
Detta är en liten debatt. Vi är inte så många som deltar i den. Men det finns några frågor som jag tycker är intressanta. Jag vet att Göran Montan har ett hjärta för idrotten, och han lyfte inte fram problemet med idrottens pengar. Jag återkommer till den. Spel är ett folknöje. Det är inte fråga om att förbjuda spel, utan det är fråga om att reglera spel. Det tror jag att vi är överens om.
När Göran Montan lyfter fram vilka som har problem med spelberoende säger han att det är 0,5 procent. Frågan är om han då har klart för sig att det finns ett mörkertal här. Det är svårt att veta hur många det handlar om. Jag tror att det finns betydligt fler som har problem och problem som kanske inte syns på det sätt som de borde. Frågan är hur man kommer åt detta. Göran Montan var inne på att man inte skulle ha monopol utan att man ska reglera det på annat sätt.
Samtidigt var han inne på att det finns problem med internationella spel på Internet och så vidare. Vilka alternativ finns det till att reglera? Jag vet att Göran Montan inte vill föregripa utredningen och så vidare. Men jag skulle ändå vilja veta om det inte någonstans finns en tanke om hur detta ska gå till. När det gäller Casino Cosmopol har man kommit fram till i denna undersökning att man har koll på dem som eventuellt skulle kunna vara spelmissbrukare.
Men länsstyrelsen har sett att det finns problem kopplade till kringverksamheterna. I Malmö har man kommit fram till att det finns ett antal personer som är spelberoende. Det finns saker som grasserar runt dessa verksamheter och som inte är speciellt bra. Det har man också sett när det gäller just Casino Cosmopol. Det gäller inte spelberoendet i sig inne på kasinot men däremot det som finns runt omkring. Vi vet att detta drar till sig saker som prostitution, penningtvätt och så vidare.
Det finns möjligheter att göra svarta pengar vita på ett kasino. Detta är något som man måste belysa ur den aspekten.
Torbjörn Björlund (V):
Jag kan hålla med Göran Montan om att man nästan får gräva fram lite oenighet för att hitta några frågor som man kan diskutera och debattera. Men jag tycker fortfarande att man från alliansens och regeringens sida glider lite grann när det gäller att reglera spelmarknaden. Det finns egentligen inga tankar om hur detta skulle kunna gå till förutom att man ska behålla Svenska Spel och i så fall faktiskt ha ett monopol.
Det är det som vi för fram som vår tanke, alltså att för att få något slags reglering av den svenska spelmarknaden och ha kontroll över den och kanske inte minst ta in pengar för att jobba med spelberoende och så vidare och naturligtvis även värna idrottens pengar är det den enda väg som man kan gå. Den andra, som jag tycker, snömosiga diskussionen om att på något sätt integrera på marknaden håller inte. Det finns inga sådana tankar.
Även om utredningen kommer fram till någonting har jag svårt att se att det finns några alternativ som är bättre än det som vi från Vänsterpartiet för fram. När det gäller kontrollen av marknaden finns Lotteriinspektionen och andra som har den kontrollen. Men genom att man har ett statligt monopolförhållande, precis som vi har i fråga om Systembolaget, har man en stor fördel när det gäller att faktiskt kunna ha kontroll över den marknad som kan skapa problem.
Det är det som är själva kärnan i att ha de direktiv till Svenska Spel som vi vill ha fram, ungefär som Systembolaget har. Då kan man informera och ta in kunskap om hur denna marknad skapar beroende och hur man kan motverka det och jobba med det för att inte fler ska dras in i ett spelberoende. Den delen återstår för Göran Montan att svara på.
När det gäller kasinona finns det naturligtvis väldigt många belägg för hur och varför de drar till sig olika saker. Om vi kommer överens om att ingen av oss spelar på kasino kanske vi kan lägga ned dem som finns.
Torbjörn Björlund (V):
Det här betänkandet om folkbildning är intressant ur flera synpunkter, även om det inte är så kontroversiellt. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 1, en gemensam s- och v-reservation. Jag står bakom även den andra reservationen och det särskilda yttrandet men lyfter fram bara reservation 1. Att folkbildningen är viktig är vi alla överens om, rörande överens många gånger.
Det framgår tydligt av betänkandet. Att regeringen ökat tilldelningen av medel till folkbildningen är bra, men det återstår att se hur långt det räcker och hur länge viljan räcker för att det ska fortsätta. Oron för att folkbildningen, som har tappat resurser under tidigare år, inte ska få det stöd den behöver för att utvecklas och förstärkas finns kvar, i alla fall hos mig och Vänsterpartiet.
Det är därför viktigt att hålla tummen i ögat på regeringen och alliansen när det gäller frågan om medelstilldelning. Den kanske viktigaste frågan är att öka trycket på kommuner, landsting och regionförbund som är de som dragit ned mest på stödet till folkbildningen. Där kan vi på nationell nivå, främst då regeringen, påbörja en bredare diskussion om vårt gemensamma ansvar för att folkbildningen ska få det stöd den förtjänar och behöver.
Då behöver vi framför allt prata ihop oss med SKL, Sveriges Kommuner och Landsting, som i dag är borgerligt dominerade, om nödvändigheten av ökat stöd till folkbildningen. Det är också viktigt att vi samtalar om faran i att, som några är inne på vet jag, beställa verksamhet och ge uppdrag till studieförbund och folkhögskolor som ligger utanför det egentliga folkbildningsområdet.
Folkbildningen ska vara självständig och fristående och själv styra de metoder man vill ha. Börjar vi styra det riskerar vi att hamna i en situation där hela idén med folkbildningen går förlorad. Till sist är integration en av de frågor där vi trycker på folkbildningens roll. Invandrare har stor nytta av den verksamhet som folkbildningens olika aktörer genomför.
En av de viktigaste grupper som vi lyfter fram i reservationen och det särskilda yttrandet är invandrarkvinnor. De kontaktnät som skapas blir ofta den viktigaste vägen in i samhället. Många av de beslut som regeringen tagit riskerar dessvärre att motverka den här utvecklingen.
Det gäller framför allt, som Gunilla var inne på, arbetsmarknadsområdet med de nedmonteringar av arbetsmarknads- och vuxenutbildningarna som har gjorts och även andra beslut angående stöd för att underlätta den här verksamheten. Jag menar att det påverkar möjligheterna för invandrarna att komma in i samhället. Det kanske gör det ännu viktigare att stärka folkbildningen och de här verksamheterna.
Torbjörn Björlund (V):
Jag uppmärksammade att Anne Marie Brodén inte tog upp det som kanske är det största problemet. Det handlar om regeringens helhetspolitik och alliansens bild av vilket samhälle vi ska leva i. De neddragningar som jag nämnde, bland annat på arbetsmarknadsområdet och inom vuxenutbildningen, är något som påverkar all utbildning, även folkbildningen.
Situationen i samhället är sådan att vi får fler personer som inte får chansen att komma in vare sig på arbetsmarknaden eller på någon utbildning; man har för lite medel. De direkta medel som regeringen och majoriteten tillskjuter, 490 plus 90, kompenserar inte för de andra delarna där man drar ned. Det är ett sätt att täcka över ett problem som finns, nämligen helhetsbilden av regeringens politik.
Då inbegriper jag även de medel som egentligen kommuner, landsting och Regionförbundet ska skjuta till där det i dag finns borgerlig majoritet. Gunilla Carlsson var inne på detta. Åtta av tio kommuner drar ned. Det är framför allt borgerliga kommuner. Frågan är vilken helhetsbild som finns inom regeringspartierna och hur man agerar i frågan. Man gör en sak med ena handen och en annan sak med den andra. Det finns ingen helhetsbild.
Det tycker jag borde kännas besvärande för regeringen. Kompensationen räcker inte till. På den nivå vi är på, riksdagsnivån, hjälper inte dessa miljoner om det dras in på andra sätt, framför allt när det gäller arbetsmarknadspolitiken, där man drar ned och påverkar hela samhället på ett sätt som även drabbar den här biten.
Torbjörn Björlund (V):
Gunilla reagerade direkt på det där med Göteborg. Nu är det bara s och mp som styr i Göteborg, så jag vet inte riktigt hur man ska tolka det här. I de många kommuner där Vänsterpartiet finns med och påverkar finns folkbildningen med som en kärnfråga för oss. Nu är vi inte med och styr så många kommuner, tyvärr. Det kanske blir bättre framöver. När det gäller helhetspolitiken tycker jag att man som vanligt slirar lite grann. Man vill prata om de fina siffrorna, att man har fler i arbete och så vidare. Och det stämmer naturligtvis.
De siffrorna finns svart på vitt. Men orsaken till det är knappast den politik regeringen för, utan högkonjunkturen. Det finns många undersökningar som man kan peka på. Jag är fortfarande övertygad om att den stora orsaken är högkonjunkturen. Det ska bli intressant att se vart det tar vägen när det halkar ned och börjar peka nedåt, framför allt när man inte har kvar arbetsmarknads- och vuxenutbildningen, och hur det påverkar all utbildning, även folkbildningen.
Vi har en oerhört viktig roll när det gäller dem som finns långt ifrån den reguljära arbetsmarknaden i utanförskap och som behöver komma tillbaka. De har haft hjälp av arbetsmarknadsutbildningar, vuxenutbildningar och inte minst folkbildningen. Det handlar om att komma in, komma närmare, få hjälp, utbilda sig och hitta ett sätt att själv söka sig in på arbetsmarknaden. Där har folkbildningen haft en oerhört viktig roll.
Med det här sättet att agera på kommunal nivå men även på regeringsnivå kommer det att bli ännu värre. Man ser inte allvaret i detta. Man hjälper inte in dem som är riktigt långt utanför arbetsmarknaden. Folkbildningen har traditionellt varit en oerhört viktig motor för att få dem som är långt från arbetsmarknaden att komma närmare och att så småningom komma in på arbetsmarknaden. Där har regeringen inte någon politik, och inte majoriteten i riksdagen heller.
Man gör fel saker när det gäller att få dem som står längst bort att komma närmare med hjälp av folkbildningsverksamheten.
Torbjörn Björlund (V):
Som Göran Montan var inne på är det här kanske ett område där vi har mer samsyn än i andra politikområden. Men det finns några saker som jag tycker är viktiga att lyfta upp. Det finns skillnader i hur man ser på olika saker. Går man in på idrottens självständighet kopplad till ekonomi finns det en del saker där vi har olika syn på hur det ska gå till.
Idrotten har genom tiden och genom historien haft en rätt bra verksamhet för att plocka in pengar. Man har vana att dra in pengar för sin egen verksamhet på olika sätt. Det är oftast lotterier eller olika spel som har plockat in pengar. Det finns naturligtvis en koppling till Svenska Spel som från början var Tipstjänst och som bildades för att man ville bli av med det okontrollerade spelet.
1934 tror jag att det var. Min fråga är vad Göran Montan anser när det handlar om Svenska Spel. Det är ett dilemma i sig. Det finns en diskussion om avreglering av spelmarknaden, vilket direkt påverkar idrottsrörelsen. Det andra är de summor som i dag förs in i den organiserade idrotten och som den är så otroligt beroende av.
Det här är en balans, att på något sätt ha en självständig idrottsrörelse samtidigt som man vet att den är väldigt beroende av de pengar som vi skjuter till. Det har varit en utveckling som på många sätt har bejakats, egentligen både av idrotten och av politiken.
Det ingår på något sätt som en del av den generella välfärden att se till att alla barn och ungdomar, oavsett var de kommer från för bakgrund, har en möjlighet och rätt att pröva på idrott och hitta den idrott de själva tycker är viktig och kul att hålla på med. Då blir ekonomin och den pengatillströmning som kommer in i idrotten, från den offentliga sektorn framför allt, viktigare och viktigare. Jag skulle vilja veta vad Göran Montan tycker om det.
Torbjörn Björlund (V):
Just när det gäller finansiering har vi ett förslag, nämligen att man faktiskt tar bort kopplingen - på lång sikt. För det här är något som det kanske tar ett tag att ordna till. Men det handlar om att man ser till att det blir ett idrottsbidrag direkt över statsbudgeten. Det kan gärna vara mer pengar till idrotten, men man säkerställer att vi från den offentliga sektorn ger idrotten förutsättningar som är stabila och ger den möjlighet att jobba med det. Vi kan ta risken när det gäller Svenska Spel.
Vi har haft en diskussion om att man skulle ha något slags delmål, att man kanske gör om vinstdelningssystemet så att idrotten får den säkra delen och staten tar den osäkra delen. Det skulle vara en sak som skulle kunna påverka det här som Göran Montan var inne på. Omreglering är något svävande, måste jag säga. Det är oerhört svårt att ta fasta på vad det skulle innebära.
Men i mina öron är det faktiskt en avreglering, där man inte har kvar spelmonopolet, där Svenska Spel faktiskt blir utsatt för konkurrens på andra sätt och där i sådana fall idrottens pengar är i stor fara. Det är en konsekvens, och det måste man ta ställning till. Det tycker jag att regeringen ska ta ställning till och alliansmajoriteten. Jag tycker att det är en oerhört central fråga för idrottsrörelsen där vi måste kunna kräva ett svar från alliansen och regeringen. Vad gör man när det här blir verklighet?
Hur ser man till att idrotten står skadefri så mycket det går? Den andra delen är just att man via den offentliga sektorn skapar möjligheter för barn och ungdomar att idrotta genom till exempel mötesplatser. Det kostar pengar. Kommunen har inte råd att betala allt det själv. Alltså måste vi på något sätt stötta idrotten även där. Det finns en hel del brister i dag just när det gäller anläggningsfrågan som måste rättas till.
Där vet jag att idrotten står och väntar på att få hjälp: Vi klarar inte av att se till att alla barn och ungdomar får samma chans att idrotta om vi inte får den hjälpen. Det är kanske kärnan i vår olika syn på politik, hur man hanterar olika saker just med offentlig gemensam välfärd kontra privat välfärd. Det är en kärnfråga även här.
Torbjörn Björlund (V):
Anders Åkesson började med att jämföra den förra regeringen med den här regeringen och tycker att alliansregeringen på något sätt hanterar idrottens självsanering bättre, som han var inne på. Jag har funderat på det han säger, att om vi går in och har synpunkter på hur idrottsrörelsen faktiskt klarar sin uppgift utifrån de pengar den får är det på något sätt att tafsa på deras självständighet.
Jag menar att vi ska ha ett intresse för hur idrotten formerar sig, hur man formulerar sina problem och vilken inriktning man har på den verksamhet som man bedriver. Vi ger självklart pengar utifrån ett visst syfte. Hur man då hanterar detta är intressant, inte för att vi ska styra utan för att vi ska följa idrottens arbete med de problem som vi har i hela samhället.
De problem som idrottsrörelsen har, som RF har i uppdrag att jobba med, vilket Lars Wegendal var inne på, kanske fordrar att man för ned problematiken och arbetssättet inom idrottsrörelsen för att nå en lösning. Det är oerhört viktigt. Det är en huvudfråga. Den kan vi inte släppa helt och hållet, även om vi naturligtvis inte kan ha synpunkter på att idrotten på något sätt ska göra som vi säger att man ska göra. Så är det inte. De har en egen och självständig roll.
Men det finns en koppling till vad samhällets värderingar går ut på och vad idrotten ska göra för att uppnå de värderingarna. Det är en koppling som vi naturligtvis ska ta upp i dialog med dem. Jag undrar vad Anders Åkesson tycker om det. Samma sak gäller tryggheten.
Det bästa man kan göra för att ge idrottsrörelsen en bra möjlighet att jobba med de frågor vi har tagit upp, typ HBT, anläggningsfrågor eller andra saker som RF har att jobba med som är problematiska, är naturligtvis att ge dem en trygg ekonomi. Då slipper man tänka på det i alla fall. Frågan är vad Anders Åkesson tycker om det.
Torbjörn Björlund (V):
Jag tror att Anders Åkesson har missuppfattat det vi faktiskt säger i reservationen. Det vi belyser är naturligtvis de problem som idrotten liksom det övriga samhället har när det gäller jämställdhet. Det är naturligtvis oerhört viktigt att vi faktiskt beskriver problemen som vi ser dem. Det är samma sak i de andra frågorna, HBT och sådana saker. Vi vet att det finns brister i samhället. De finns också inom idrotten.
Det är klart att man på något sätt i vällovligt syfte kan beskriva hur situationen ser ut och varför man tycker att idrotten på samma sätt som andra samhällsinstanser ska jobba med det här. Där finns ingen koppling till att man plötsligt ska ställa krav och säga att exakt så här ska ni göra. Det finns det inte i reservationen heller. Den handlar mer om att beskriva den problematik som finns.
Det gör vi i andra sammanhang också och i de andra reservationerna när det gäller problematiken kring idrottsanläggningar, integration och andra saker. Lars Wegendal var inne just på hur vi får den här konstellationen att på något sätt i dialog med idrotten fungera på ett bättre sätt. Det är det vi vill. Vi vill att idrotten ska utvecklas och bli bra. Den ska vara till för alla. Den ska finnas i alla samhällsdelar, i alla bostadsområden och på alla ställen där det finns barn och ungdomar.
Det är faktiskt barn och ungdomar som är i fokus när det gäller idrottsrörelsen. Vi vet också att idrotten har betydelse för att motverka barns och ungdomars övervikt och stillasittande. Där har vi också en samsyn. Då ska man också kunna titta på vad det är som gör att den här problematiken kan lösas och där idrottsrörelsen behöver den hjälpen. Ekonomi eller andra saker kan man faktiskt belysa.
Det tycker jag att man kan göra utan att riskera att slå idrotten på fingrarna eller ge deras självständighet en smäll eller backlash. Det hör inte ihop.
Torbjörn Björlund (V):
Dan Kihlström tar upp rätt mycket just runt idrottens självständighet. Först ska jag bara säga att den reservation som Lars Wegendal lite hänvisade till är Vänsterpartiets reservation. Den handlar om jämställdhet. Vi är bättre än alla andra på det, tycker vi. Men åter till det här med idrottens självständighet. Dan Kihlström för ett resonemang om personligt ansvar. Vi har en idrottsrörelse där alla ska få vara med.
Alla ska kunna vara med på egna villkor och på något så när rättvisa villkor, på olika sätt. Han tar upp kopplingen och det ömsesidiga beroendet när det gäller elitidrott. Det är någonting som det kan vara lite riskabelt att gå in på, tycker jag. Det finns naturligtvis en koppling. Men idrottsrörelsen är inte homogen. Den är otroligt splittrad på många sätt när det gäller skillnaden mellan elitidrott och breddidrott.
Jag ska kasta in en liten pinne i brasan, som kanske inte hör till. Men jag har en fråga till Dan Kihlström: Tycker Dan Kihlström att svensk idrott ska bojkotta OS i Kina? Det är en sådan sak som har att göra med självständighet men som också är kopplad till en aktuell politisk situation. Vad gör vi om kineserna inte klarar av att lösa de problem de har internt? De fängslar meningsmotståndare. De terroriserar den egna befolkningen i Tibet och så vidare.
Det finns ett antal sådana saker som faktiskt, i och med att OS går i Kina, är aktuella att diskutera. Hur självständigt ska idrotten ta i det? Och vad tycker Dan Kihlström att idrotten ska ta för beslut? Jag tycker att det finns en liten relevans. Vi har ju en idrottsrörelse som har Riksidrottsförbundet som högsta organ, men där finns också SOK, alltså Sveriges olympiska kommitté, och till det finns IOK.
Det finns ett antal stora drakar inom idrottsrörelsen som påverkar Sverige och som faktiskt kanske behöver vara med i den här debatten också.