Lars Mejern Larsson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. I går hade jag två möten hemma i Värmland. Det första var med lokala fackföreningsordförande då vi diskuterade arbetsmiljön och den senaste tidens dödsolyckor runt om i landet. De fackliga företrädarna var helt överens om att arbetsmiljöarbetet tydligt har prioriterats ned från statens sida under de gångna mandatperioderna. De pekade på det minskade antalet skyddsombud.
De ser också att många unga som är nya på arbetsmarknaden inte heller våga säga ifrån om de inte har en trygg arbetsmiljö. Detta kan enkelt kopplas till alla de otrygga anställningsformer som lavinartat har ökat på arbetsmarknaden. Senare under dagen hade jag ytterligare ett möte och då med Arbetsmiljöverkets personal. De berättade om minskade resurser.
Det innebär att de inte kommer att ha resurser för att inspektera i den omfattning som de tidigare har gjort. Att i detta läge fortsätta nedrustningen av Arbetsmiljöverket kan enbart beskrivas som att regeringen inte har något större intresse av att satsa resurser i den omfattning som krävs. Regeringen visar tydligt med sin framlagda budget att man inte prioriterar arbetsmiljön eller Arbetsmiljöverkets arbete.
Herr talman! De allra flesta av oss vet att lagen om offentlig upphandling inte fungerar till fullo, då de allra flesta tycks vara rörande överens om att de upphandlande myndigheterna inte i någon större omfattning beaktar eller ens har resurser att följa upp sina upphandlingar. Många rapporter finns om att villkor och arbetsmiljöarbete får stryka på foten när det handlar om lägst priser.
Precis som ministern säger i sitt svar finns det dock möjlighet att utesluta en leverantör som har försummat sina skyldigheter enligt arbetsmiljölagstiftningen. Jag har på olika sätt försökt att kontrollera hur många entreprenörer som har uteslutits av den anledningen, men jag har inte hittat några uppgifter. Herr talman!
Eftersom ett nytt EU-direktiv om offentlig upphandling förväntas träda i kraft i början av nästa år är det förvånande att regeringen inte har lagt en skarpare tidsplan för det arbetet. Om regeringen verkligen hade prioriterat arbetet med att skärpa villkoren för dem som arbetar på den svenska arbetsmarknaden är det svårt att förstå varför man inte har ett färdigt förslag redan vid årsskiftet, när direktivet ska träda i kraft.
EU-direktivet tillsammans med regeringens påstått höga ambitioner när det gäller att bevara den svenska modellen gör att de allra flesta inte uppfattar att regeringen ens lever upp till sin retoriska ambition med sitt arbete i frågan. Direktivet ska vara genomfört i svensk rätt inom två år från ikraftträdandet.
Vore jag konspiratoriskt lagd kunde jag påstå att regeringen gör allt för att fördröja införandet av svenskt kollektivavtal vid offentlig upphandling, trots att ministern med emfas hävdar att regeringen i förhandlingarna värnar att Sverige ska kunna behålla den svenska modellen där arbetsmarknadens parter ansvarar för kontrollen av kollektivavtalens efterlevnad.
Jag kan nog med stor säkerhet hävda att ingen facklig företrädare jag har kontaktat känner att regeringen är en garant för den modell den säger sig värna. Avslutningsvis vill jag bara säga att ministern och jag inte skulle ha haft den här diskussionen om kontrollsystemen hade fungerat. Men eftersom regeringen under sina år vid makten konsekvent försämrat Arbetsmiljöverket och de fackliga organisationernas möjligheter till kontroll och uppföljning är det inte förvånande att vi står här i dag.
Herr talman! Med anledning av detta blir min fråga till ministern hur många entreprenörer ministern känner till som har uteslutits vid olika upphandlingstillfällen.