KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vet inte om Fredrik Schulte är medveten om det, men när vi lägger fram budgetar gör vi det här i Sveriges riksdag och inte på några debattsidor. Och det görs inte av några enskilda medlemmar. Det är viktigt att hålla reda på. När det gäller Sveriges ekonomi kan man gå tillbaka till 1994 när Socialdemokraterna gjorde ett rekordval. Arbetslösheten var mycket hög, statsskulden skenade, och vi lånade till var fjärde skattekrona. Tillsammans med Centerpartiet sanerade Socialdemokraterna ekonomin.
När vi förlorade valet 2006 överlämnade vi välskötta statsfinanser med ett betydande budgetöverskott, vilket Anders Borg kanske kommer ihåg. Detta betydande budgetöverskott hade man kunna använda på olika sätt och till att minska de ekonomiska skillnader som hade uppstått bland annat till följd av de sanerade statsfinanserna. Det kan man tycka är viktigt.
Säger man som Fredrik Schulte att det inte är några substantiella skillnader, tror jag att han biter sig allvarligt i foten. Om man ser dessa skillnader mellan människor i Sverige i dag och säger att detta bara är något litet, tror jag inte att man ser hela Sverige eller att man befinner sig på en mycket liten plats där man inte ser alla människor.
Om man rör sig mellan olika stadsdelar och olika städer runt om i Sverige kan man se hur en del personer faktiskt har fått det mycket sämre. Ser man det och vill göra någonting åt det, då ställer man en interpellation med frågor till regeringen, precis som Pia Nilsson gör här: Är inte regeringen bekymrad?
I vanliga fall använder Anders Borg alla typer av jämförelser med andra länder utanför Europa och gärna i Europa för att visa hur bra han är och peka på att Sverige har blivit världens mest jämställda land, precis som han sade tidigare. Det stämmer, men det var under en socialdemokratiskt ledd regering. Men det kanske han glömde att meddela. Men när OECD säger att de ekonomiska skillnaderna ökar i Sverige, och kraftigast i Europa, vill Anders Borg inte vara med längre.
Då vill han inte hänvisa till dessa utredningar. Frågan är: När är det viktigt att lyssna på denna typ av utredningar, och när är det viktigt att lyssna på forskare? Är det bara ibland när det passar Anders Borg? Är Anders Borg beredd att göra någonting åt de ekonomiska skillnaderna? Om han vore beredd att göra det borde han inse att en del människor kommer att vara i behov av sjukpenning.
Då skulle han kanske kunna tänka sig att förbättra sjukförsäkringen så att de slapp gå på försörjningsstöd när de är sjuka. Är Anders Borg inte intresserad av det, eller tycker han att det är bättre att skicka räkningen till kommunerna som sedan får ta denna kostnad? Kommunerna får ta kostnader för människor som är sjuka och arbetslösa, så att Anders Borg ska kunna ge sig själv och mig skattesänkningar. Det är en fördelningspolitik, Anders Borg. Men den fördelningspolitiken är jag inte riktigt nöjd med.
Men jag är socialdemokrat till skillnad från dig som är moderat.
Eva-Lena Jansson (S):
Man ägnar sig åt nyspråk i kammaren. Finansministern kallar ökad fattigdom sammanhållning och säger att det har bedrivits en sammanhållningspolitik. Det är helt absurt. Om finansministern i stället för att prata med sin kollega hade lyssnat på Pia Nilsson hade han kanske kunnat ta till sig det hon sade.
Det är klart att vi diskuterar relativ fattigdom - ska vi diskutera absolut fattigdom kan vi säga att det finns väldigt få i Sverige som kan jämföras med de absolut fattigaste i hela världen. Det är dock ingen tröst för någon som bor i Sverige att människor i andra länder är mycket fattigare, för man jämför sig med sin granne, klasskamrat eller före detta arbetskollega.
När det gäller att man har stärkt vanliga människors ekonomi vill jag fråga om den sjukskrivna servitrisen, den sjukskrivna metallarbetaren och den sjukskrivna förskoleläraren är ovanliga människor. Hur betecknar finansministern dem?
Det vore intressant att få reda på om regeringen vill ta ansvar för någonting annat än att få stabila statsfinanser - ett överskott i budgeten, som Socialdemokraterna hade - och om man vill ta ansvar för det man sedan har gjort med de statsfinanserna och ökat skillnaderna.
Eller tänker man ägna sig åt, som Anders Borg nu har gjort här i snart fyra timmar, att beskriva det som att det är sossarnas fel, att allt är sossarnas fel? Det kanske till och med är OECD:s fel. Jag vet inte. Det kanske är EU:s fel. Finanskrisens fel är det ju! Men enligt Anders Borg är det absolut inte regeringens fel att de ekonomiska skillnaderna ökar i Sverige. Är det någon som inte tar ansvar i detta rum i detta land är det den här regeringen.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är lite tråkigt att behöva upprepa saker gång på gång och återkomma med kritik, men jag finner ingen anledning att inte göra det. I mars hade jag en liknande debatt med Catharina Elmsäter-Svärd där hon hänvisade till en utredning som skulle vara klar senast i mars nästa år - den skulle alltså ta ett år. Jag vet att utredningar kan ske mycket snabbare.
Om regeringen tycker att det här är viktigt kan man lägga ned resurser på utredningen och säkerställa att rapporten kommer snabbt. Man kan utreda läget; läget är ju känt sedan tidigare. Nu får vi en situation där människor lever i Sverige och inte följer gällande cabotageregler och inte följer kollektivavtalsliknande villkor utan lever mer eller mindre som daglönare eller statare.
Det är alltså människor som kommer till Sverige eftersom man inte kan hitta någon inkomst någon annanstans och lever under vedervärdiga förhållanden. De tvingas jobba på mycket sämre villkor än om de hade varit anställda och levt på svenskt kollektivavtal. Då hade de haft en ordentlig lön. Nu tjänar de kanske 6 000-7 000. De kan inte göra sina toalettbesök någon annanstans än i skogen. De tvingas bo i bilarna.
De konkurrerar ut svenska chaufförer. Som vi har sagt tidigare har vi ingenting emot att människor kommer till Sverige och jobbar; det är bra med fri rörlighet. Vad som inte är bra med social dumpning är att människor tvingas leva under sådana här villkor. Vi vill ha en svensk åkeribransch som kan konkurrera i Europa.
Man kan inte överleva i Sverige för att andra åkerier kommer hit och betalar underpriser på svensk arbetsmarknad. Om regeringen inte gör något åt detta är det vad man vill åstadkomma - man vill åstadkomma lönedumpning på svensk arbetsmarknad. Det är så man pressar priserna på arbete. Det är så man säkerställer att vi inte får den svenska modellen i Sverige. Jag är faktiskt bekymrad över regeringens agerande.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att tacka Peter Norman för svaret, även om jag är lite besviken på att det är Peter Norman och inte Ulf Kristersson som besvarar interpellationen. Jag förstår att det har med avgiftsfrågan och fonderna att göra. De ligger inom finansmarknadsministerns ansvarsområde.
När det gäller själva premiepensionssystemet och pensionssystemet hade det varit intressant att få ställa frågor direkt till socialförsäkringsminister Ulf Kristersson; denne sitter i Pensionsgruppen, som det hänvisas till. Men Peter Norman representerar hela regeringen och därmed även Ulf Kristersson, så han får väl gissa sig till vad Ulf skulle ha svarat på frågorna. Bakgrunden till mina frågor är utredningen.
Jag citerar utredaren Stefan Engström: "Man måste ju fundera på hur långt välfärden ska sträcka sig. Vilka pensionsåtaganden ska staten ansvara för, och hur långt sträcker sig det ansvaret? Om man spelat bort en stor del av sin pension, ska staten gå in och täcka upp för att man ändå vill ha en högre grundtrygghet?"
Utredaren visar också på att det finns stora skillnader i de sparade pengarna och anger att möjligheten att få en god avkastning är att jämföra med att vinna på lotto. Man kan helt enkelt inte välja att alla ska kunna vinna. Om man har ett system som blir som ett lottosystem, där några kommer att få en bra pension och några en väldigt dålig pension, tycker jag att det är helt orimligt att som lagstiftare stå bakom det.
Därför var mina frågor i interpellationen: "Avser statsrådet att ta några initiativ för att avskaffa dagens premiepensionssystem? Tänker statsrådet ta några initiativ i nutid för att sätta ett tak för hur höga avgifter som kan tas ut av fondbolagen?" Dessa avgifter är också någonting som har uppmärksammats. Det enda svar jag får från Peter Norman är att man hänvisar till Pensionsgruppen. Alla frågor hamnar där. Men hur länge ska de vara begravda där?
Mina frågor gäller tidsaspekten. Hur länge ska vi ha det här lotterisystemet? När kommer det förslag? Vill ni ha en snabb och bred överenskommelse, eller finns det några partier som motsätter sig att frångå det här systemet? Om jag förstått det rätt har Peter Norman tidigare uttalat sig positivt för alternativ 2, att man ska begränsa andelen val.
Är det också regeringens uppfattning?
Eva-Lena Jansson (S):
Peter Norman gav inte riktigt svar på alla de frågor som jag hade ställt. Jag tar om frågorna igen, så kan han anteckna dem. Hur länge ska vi ha lotterisystemet med de effekter som vi nu ser? När kommer det förslag? Jag fick i varje fall ett datum från Lars-Arne Staxäng om september. Man kan tänka sig att det skulle kunna komma någon typ av förslag.
De borgerliga partierna och Moderaterna värnar valfrihet. Om valfrihet sker på bekostnad av att människor blir fattiga och man får använda andra typer av insatser för att ge dem tillbaka de pengar de har spelat bort på lotterisystemet tror jag att man i varje fall från statens sida vill vidta åtgärder för att komma till rätta med det.
Jag hade uppfattat - det kan ha varit fel av mig - att Peter Norman tidigare uttalat sig om att han är mer positiv till det som egentligen föreslås i alternativ två, det vill säga färre fonder, färre alternativ. Det är klart att Socialdemokraterna vill ha en överenskommelse. Det är väl självklart. Vi har suttit i regeringsställning tidigare. Vi är beredda att ta ansvar, och vi är också beredda att ta ansvar när vi ser att någonting inte är bra.
Vi ser att man i dag tar ut ohemula avgifter. Vi ser också att skillnaderna i utbetalningarna från premiepensionssystemet varierar kraftigt, precis som utredaren säger. Man ser att det pågår och att systemet inte riktigt blivit som man hade tänkt sig. Eller så blev det så som Moderaterna hade tänkt sig. I min vildaste fantasi kan jag inte tänka mig att vi socialdemokrater någonsin har tänkt att det vore bra att en del blir av med de pengar som skulle gå till deras pension.
Min fråga kvarstår: Kommer det något förslag? Hur länge har ni tänkt att vi ska ha detta? Hur ser statsrådet på de två alternativen? Man måste ändå kunna fundera lite på hur man tänker sig detta. Nu sitter inte statsrådet i Pensionsgruppen. Men jag utgår från att man i regeringen har diskuterat vilken synpunkt man har på förslagen.
Utredaren jämför möjligheten att få en god avkastning med att vinna på Lotto. Alla kan helt enkelt inte välja att vinna. Så ser inte systemet ut. Jag tycker att det stämmer till eftertanke.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vet inte om statsrådet var lite disträ när jag ställde frågan. Jag sade att det är självklart att vi vill ha en överenskommelse. Jag tyckte att jag var tydlig med det. Jag säger det igen: Självklart vill Socialdemokraterna ha en överenskommelse. Det är jättebra med ett stabilt pensionssystem. Det är också viktigt att, precis som statsrådet säger, problematisera.
Om regeringens egen utredare pekar på att det här är ett lotterisystem som gör att en del kommer att bli fattiga och en del kommer att bli rika tycker jag ändå att man som lagstiftare måste ta ansvar och fundera på vad man kan göra åt det. Om vi dessutom ser att några tar ut ohemula avgifter borde vi fundera på om vi kan ha ett tak för det. Det är väl inte orimligt att jag frågar om statsrådet avser att vidta några åtgärder - att vidta åtgärder handlar inte om att man måste göra allting.
Frågan är om regeringen tänker göra något när det gäller att sätta ett tak för hur höga avgifter som kan tas ut av fondbolagen. Jag tycker att det är viktigt att kunna ställa de frågorna; det är så vi kan utöva kontrollmakten över regeringen. För mig är frågan om pensioner faktiskt lite större än att välja mellan olika kaffe- eller mjölkpaket, även om Lars-Arne Staxäng vill göra det till en så enkel fråga som om man ska välja att köpa en viss limpa eller formfranska den ena dagen och nästa dag köpa ett annat märke för att se vilket som var bäst.
Jag tycker att det är ganska rimligt att människor som arbetar i dag inte ska behöva gå och oroa sig för hur deras framtida pension kommer att se ut. Pensionen ska komma när man går i pension. Då är det viktigt att först och främst ha en bra arbetsmarknadspolitik - jag är inte så nöjd med regeringens politik, men det kan vi ta vid ett annat tillfälle - så att människor har arbete och därmed kan betala in till sin pension.
Men om de ska gå och oroa sig dag ut och dag in för om de har fyllt i och valt rätt och om valfriheten blir det ultimata och inte om man får en bra pension, tycker jag att vi har landat lite fel. Då är det viktigt att vi har den här diskussionen. Om det vore så att alla var glada och nöjda skulle utredarens förslag inte se ut som det gör. Han pekar på ett antal frågor som inte är bra, tycker jag.
Eva-Lena Jansson (S):
Mikael Damberg har ställt interpellationen till statsministern som inte vill vara här och svara på frågor. Peter Norman får i stället svara på frågor som rör förvärvet av Nuon och hur välinformerad statsministern var.
I budgetpropositionen 2008/09, utgiftsområde 24, skriver regeringen att arbetet med den bolagsgenomgång som regeringen aviserat och som pågår omfattar även Vattenfall i den del som rör eventuella förändringar eller förtydligande av uppdrag. Då talar man också om hur man ser på bolaget. En budgetproposition omfattar ju hela regeringen, så jag antar att hela regeringen var informerad.
När jag ställde frågan till statsministern vid en frågestund hur väl informerad regeringen var svarade inte statsministern på informationsfrågan men sade att självklart är regeringschefen ytterst ansvarig. Nu har Ann-Charlotte Hammar Johnsson mycket väl beskrivit att Maud Olofsson är kallad till ett KU-förhör, men statsministern är väl inte kallad till detta.
Det som Socialdemokraterna nu försöker utreda är hur väl informerad statsministern var. I regeringens redogörelse till riksdagen, Företag med statligt ägande , från 2009 står det att det övergripande målet för regeringen är att företaget ska skapa värde och i förekommande fall se till att de uttryckta samhällsintressena infrias.
Min fråga till Peter Norman är om han tycker att de uttryckta samhällsintressena har infriats och om företaget har skapat något värde genom förvärvet av Nuon. Fråga nummer två: Varför vill inte statsministern vara här och svara på de här frågorna?
Eva-Lena Jansson (S):
Om man ska tro vissa moderata riksdagsledamöter är det mesta sossarnas fel. I den här frågan var det i alla fall en moderatledd regering som hade ansvar. Man skyller gärna på det tidigare statsrådet Maud Olofsson som faktiskt inte längre sitter i regeringen och dessutom inte har möjlighet, mer än i KU-förhör, att svara på frågor.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att dåvarande vice statsministern som tog ett ansvar inte får stöd av den statsminister som hon hade vid sin sida vid det tillfället. För att ge en historiebeskrivning kan jag läsa högt ur Regeringskansliets pressmeddelande från den 23 februari 2009. "Vattenfall går bra och utvecklas starkt. Förvärvet av holländska Nuon är ett naturligt steg i att skapa ett ännu större värde i Vattenfall.
Förvärvet ger Vattenfall både en bredare produktionsportfölj och starkare kompetens." Det är regeringens syn på saken.
När näringsutskottet sammanträdde den 12 mars 2009 deltog statssekreterare Ola Alterå, kanslirådet Viktoria Aastrup, politiskt sakkunniga Elisabeth Thand Ringqvist, koncernchefen Lars G Josefsson och tillförordnade kommunikationsdirektören Christopher Eckerberg från Vattenfall.
Från Näringsdepartementet lämnade man information om regeringens syn på Vattenfalls planerade samgående med nederländska Nuon. Det var ganska välkänt vad regeringen tyckte i den frågan. Jag tycker fortfarande att det är välkommet om statsministern svarar på interpellationer som är riktade till honom i hans roll som regeringschef.
I övrigt vet jag också att vi har olika syn på vem som ska svara på andra interpellationer, och samtal om det för jag ibland med talmannen.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ska börja med att tacka för svaret å Lars Johanssons vägnar. Han är tyvärr förhindrad att närvara här, därför ska jag försöka ta den här debatten. Lars Johansson har i sin interpellation pekat på just de frågor som Catharina Elmsäter-Svärd redovisar i sitt svar. Det är viktigt att svensk arbetsmarknad präglas av ordning och reda, med tydliga regler för hur skyldigheter och rättigheter fördelas mellan löntagare och arbetsgivare.
Men om det nu är som Lars Johansson skriver här, att det riskerar att skapa otydlighet, "personer som normalt betraktas som anställda får genom förslagen snarare ta på sig rollen som arbetsgivare".
Precis som Catharina Elmsäter-Svärd redovisar i sitt svar har fackförbundet Seko, Sjöbefälsföreningen, Sjöfartens Arbetsgivareförbund och Sveriges Redareförening skrivit i sitt remissvar att man tror att det här får negativa konsekvenser för tusen sjömän. Jag har en fråga utifrån det svar som statsrådet kommer med.
Men jag ska först också påpeka att vi tycker att det är självklart att man betalar avgifter om man förväntar sig att få ut något ur de bostadsbaserade försäkringssystemen. Infrastrukturministern öppnade i slutet av sitt svar för att åtminstone lyssna på parterna när hon sade att det är fråga om en pågående dialog i syfte att söka lösningar på den uppkomna situationen.
Det är bra med den dialogen. I den betänkandedebatt som socialförsäkringsutskottet hade om vissa sociala avgifter för sjömän sade Folkpartiets Ulf Nilsson att krångligheter som behöver rättas till kommer att bli aktuella när den nya sjöarbetslagen genomförs och att det kan krävas lagjusteringar. Jag blir lite förvånad.
Statsrådet nämnde inte detta i sitt svar. Kan statsrådet tala om vad Ulf Nilsson försöker peka på? Nu är det Ulf Nilsson som har sagt detta och han är inte här och kan svara för det, men jag antar att man från regeringens sida känner till vad Ulf Nilsson hänvisar till. Det finns en oro inom sjönäringen om framtiden.
Dels pekar man på denna fråga, dels pekar man på det faktum att trots riksdagens tillkännagivanden under många år om att införa en tonnageskatt har regeringen fortfarande inte lagt fram ett sådant förslag. Bara det faktum att flera jobb försvinner till den finska sjönäringen orsakar oro. Vi vill att det ska bli fler jobb i Sverige.
Då ska vi ha en ordentlig sund konkurrens mellan länderna, och då får inte regeringens saktfärdighet i frågorna förhala den sunda konkurrensen. Fru talman! Jag hoppas att jag kan få svar från statsrådet på frågorna.
Eva-Lena Jansson (S):
Det kan nog underlätta att statsråden på dessa departement kommer från ett och samma parti, nämligen Moderaterna. Förhoppningsvis kan man hjälpa till att lösa frågan eftersom det inte handlar om att strida mellan olika partier. Just oron inom sjönäringen tar vi på stort allvar. Det är därför vi hade reservationer i samband med debatten.
Vi ville veta om det finns risk för en ökad otydlighet. Precis som statsrådet säger är dubbla avgifter inte heller bra. Ulf Nilsson sade att det i fråga om den nya sjöarbetslagen kan bli aktuellt med lagjusteringar.
Är det de justeringarna Catharina Elmsäter-Svärd menar ska komma i augusti? Jag antar att om Ulf Nilsson lyfter upp frågan är det fråga om en kommande förändring. Jag skulle önska att man ser näringen som en helhet och försöker titta på alla de problem som branschen lyfter upp. Branschen lyfter upp socialavgifter, tonnageskatten och andra frågor.
Jag vet att regeringen har agerat och hanterat frågorna skyndsamt i samband med att andra frågor har lyfts fram. Fru talman! Jag hoppas att statsrådet kan ta upp den nya sjöarbetslagen och den förändring som ska komma i augusti nästa år. Hänger de ihop eller inte?
Eva-Lena Jansson (S):
Med det anslag som Catharina Elmsäter-Svärd anger känner jag att regeringen förhoppningsvis kan ta sjöfartsnäringen på stort allvar i frågan och även i de andra frågorna.
Frågan om tonnageskatt och vissa sociala avgifter har tagits upp, och det har påpekats att näringen håller på att lämna Sverige för alltid därför att det inte går att konkurrera på samma villkor som övriga världen. Det får effekten att jobben försvinner. Vi vill att det ska skapas fler jobb, inte färre.
Jag hoppas att det här samtalet kan vara konstruktivt och att regeringen skyndsamt sätter sig tillsammans med sjöfartsnäringen, både de fackliga organisationerna och arbetsgivarna, för att försöka lösa dessa knutar, följa de konventioner Sverige är bundet till men ändå hittat sådant som är acceptabelt - och säkerställa att jobb inte lämnar Sverige.
Eva-Lena Jansson (S):
Kerstin Nilsson har väckt en viktig interpellation. För många år sedan fanns det en utredning från den tidigare socialdemokratiska regeringen, När man slår mot det som gör ont , som handlade om just mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. I svaret till Kerstin Nilsson anger statsrådet att Socialstyrelsen har tagit fram ett utbildningsmaterial.
Det är viktigt och bra att man har gjort det från Socialstyrelsen. Min fråga är vad regeringen har gjort. Man kan ju också ange i riktlinjer till polisen, rättsväsen och så vidare att de ska jobba på ett visst sätt eller till och med avsätta särskilda medel för att synliggöra de frågorna. Det är en fråga som jag skulle vilja ha svar på. Har regeringen avsatt särskilda medel till polis och rättsväsen för just det här arbetet?
Har man skrivit in i riktlinjerna eller i andra papper till de här myndigheterna att de ska jobba med det? Statsrådet nämner i sitt svar diskrimineringsgrunderna kön och funktionshinder och diskrimineringslagen. Vi vet att det sker väldigt få anmälningar som tidigare skulle ha hamnat hos JämO. Nu handlar det ofta om diskriminering av andra orsaker.
Men det är klart att det Kerstin Nilsson lyfter upp är personer som är kvinnor och har ett funktionshinder, att de blir mindre sedda. Jag tänker mig att det också handlar om arbetsmarknaden och hur man inte kan komma ut därför att man är både kvinna och funktionshindrad. Tycker statsrådet att det har varit en bra lösning att slå ihop de här diskrimineringsmyndigheterna, när vi ser att jämställdhetsfrågorna försvinner?
Sedan har jag en fråga om den sista meningen i statsrådets svar: "För att vara förvissade om att våra jämställdhetspolitiska satsningar når kvinnor med funktionsnedsättning måste vi ständigt påminna oss om att jämställdhet alltid handlar om kön men sällan enbart om kön." Kan statsrådet utveckla det? Jag förstod inte riktigt vad statsrådet menade.