KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Bouveng (M):
Jag kan garantera finansministern att Moderaterna alltid står upp för så låga skattenivåer som möjligt - men inte till priset av att vi nu får fula plastpåsar i stället för goda plastpåsar, och dessutom på bekostnad av våra svenska företag som har utvecklat sådana goda plastpåsar. Företagarna släppte en rapport i år med namnet Guld och gröna skatter - en granskning av miljöskatter ur småföretagens perspektiv.
Det är en rapport som jag kan rekommendera finansministern att läsa och begrunda. Där finns mycket att lära och förstå. Företagarna redovisar där bland annat sin syn på effekterna av de så kallade gröna skatteförslagen. Här följer några utdrag ur rapporten.
Plastpåseskatten: Man bedömer att denna skatt inte leder till förbättringar för miljö och klimat på totalen utan enbart till minskad efterfrågan på våra plastbärkassar. Flygskatten: Dess klimatnytta är tvivelaktig, eftersom skatten är avståndsbaserad och inte ger incitament för ett byte från fossilt till förnybart bränsle samtidigt som den hämmar svenskt näringslivs tillgänglighet och konkurrenskraft.
När det handlar om minskad klimatpåverkan och i förlängningen ett fossilfritt flyg behöver man fokusera på minskade utsläpp, inte på resandet i sig. Elektronikskatten: Denna skatt har medfört en omfattande administrativ börda för mindre företag samtidigt som den har lett till en snedvriden konkurrens till fördel för utländska försäljare av produkterna.
Skattesatser på bensin och diesel: Höga priser på bensin och diesel försämrar konkurrenskraften och möjligheterna att verka i hela landet, särskilt på landsbygden och i glesbygd. Skatt på avfallsförbränning: Det är svårt att se hur avfallsförbränningsskatten uppfyller miljö- och klimatpolitiska syften, utan den framstår som en i huvudsak fiskalt motiverad skatt.
Kemikalieskatten på kläder och skor: Företagarna bedömer att skatten saknar motivering och precision för att uppnå sitt uttalade syfte. Eftersom skatten ämnar vara miljöstyrande är det ologiskt att företagare alltid kommer att betala minst 5 procent i skatt, oavsett om produkterna innehåller oönskade kemikalier eller inte - det är ungefär som, om finansministern kommer ihåg, att Arla skulle betala 5 procents alkoholskatt på mjölk.
Vidare säger man att skatten bedöms leda till 700 färre anställda i branschen och påskynda nedläggning av cirka 100 företag. Skatt på engångsartiklar: Med en minskad efterfrågan med 25 procent på beskattade artiklar leder detta till negativa konsekvenser för företag som sätter produkterna på marknaden samt för kaféer, food courts, kiosker med flera.
Högre kostnader och lägre lönsamhet för dem leder i sin tur till negativa effekter på sysselsättningen, färre arbetstillfällen och minskade skatteintäkter. Det slår direkt på redan drabbade branscher och försämrar möjligheten för många att få sitt första jobb. Jag stannar där, fru talman. Vilken konsekvensanalys och bedömning gör finansministern utifrån de miljöskatter som granskats av Företagarna?
Leder dessa till guld och gröna skatter?
Helena Bouveng (M):
Jag kan bara konstatera att både svenska folket och Företagarna verkar ha betydligt högre förtroende för Moderaternas klimatpolitik, där man ser till en helhet och inte till oplanerade och icke effektfulla klimatåtgärder. Fru talman! I Företagarnas rapport framkommer tydligt att företagarna både vill och kan vara med i en grön omställning.
Det ska vara en grön omställning som är på riktigt, inte en plakatpolitik som har en begränsad effekt och ibland även en hämmande effekt på företagens konkurrenskraft. Småföretagen har en central roll vad gäller både klimat och sysselsättning. Att åtgärder och framtida insatser är förankrade i småföretagens verklighet är ett måste. Man säger att det ska vara enkelt att göra rätt och bidra till minskad miljöpåverkan.
Ökade kostnader och minskad konkurrenskraft för svenska småföretag riskerar därför att hindra och försena den önskade gröna omställningen. Förra veckan fick jag ett svar från finansministern där hon verkade ganska nöjd med att Sverige fick sitta vid barnbordet när USA och Joe Biden bjöd in till klimatpolitiskt toppmöte. Uppenbart är att Sverige ligger högt i tabeller som inte är så smickrande.
Vi pratar arbetslöshet, tillväxt, skjutningar och nu också klimatet. Är det inte hög tid för regeringen att släppa plakatpolitiken och växla om till en klimatpolitik som gör att Sverige åter får sitta vid vuxenbordet och våra företagare får bidra med innovation och forskning samtidigt som jobb och tillväxt främjas?
Helena Bouveng (M):
Först får jag tacka finansministern för svaret. Jag har tidigare ställt en skriftlig fråga till Magdalena Andersson angående när hon avser att återkomma till riksdagen med förslag på hur vårdanställda kan undantas från förmånsbeskattning för transporter till och från arbetet. Riksdagen riktade redan den 27 maj ett tillkännagivande till regeringen om att snarast återkomma med att förmånsbefria transporter och måltider.
Fru talman! Det är glädjande att regeringen nu, nästan sex månader senare, har inkommit med en extra ändringsbudget där det införs en skattefrihet för förmån av fri kost i särskilda fall. Bra där, även om man kanske inte kan anklaga regeringen för att vara direkt snabbfotad. Vad gäller undantag för förmånsbeskattning av transporter finns inget.
I svaret på min skriftliga fråga hänvisar finansministern till att tillkännagivandet analyseras hos Regeringskansliet. Nu har regeringen analyserat färdigt. Nu har vi svaret, fru talman. Svaret lyder: Nej, det går inte.
Min uppfattning är att majoriteten i riksdagen, jag själv, mitt parti och, om jag får gissa, stora delar av svenska folket säger att det går - det måste gå. Jag är övertygad om att ingen skulle anklaga regeringen eller finansministern om man i extraordinära tider tog extraordinära beslut. Om man vill kan man. Fru talman!
De som sliter i vården just nu förtjänar mer än att vänta nästan ett halvår på att en sådan analys ska bli klar. De förtjänar en regering som hittar vägar framåt för att yrkesgrupper inom vården ska kunna ta sig till jobbet på ett tryggt sätt utan att bli straffbeskattade.
Varje dag kämpar läkare, sjuksköterskor, undersköterskor och alla andra som arbetar på våra sjukhus med sin egen hälsa som insats för att vi ska ta oss ur pandemin på ett bra sätt.
Min fråga är: Anser inte finansministern att alla dessa sjukvårdshjältar är värda att få bättre villkor och rätt förutsättningar för att ta sig till och från jobbet på ett säkert sätt?
Helena Bouveng (M):
Jag får börja med att tacka finansministern för hyllningsorden i fråga om det goda samarbetet under den här tiden. Jag tycker att vi har löst det bra, och vi har hjälpts åt. Det tackar jag för. Coronaviruset fortsätter dock att slå hårt mot hela samhället. Den viktigaste uppgiften handlar, precis som finansministern sa, om att begränsa smittspridningen och att rädda liv samtidigt som arbete och företag värnas.
Vi har alla ett ansvar i denna tid. Men vissa yrkesgrupper arbetar mer än vanligt och tar större risker för att kunna hjälpa dem som far mest illa. Fru talman! Det finns många som vill hjälpa till i den situation som nu råder.
Det är initiativ som jag tycker att man ska uppmuntra och skapa förutsättningar för i stället för att sätta käppar i hjulet, vilket i alla fall i den här frågan verkar vara regeringens strategi. Ja, finansministern, Skatteverkets pragmatiska förhållningssätt är bra vad gäller beskattningen av taxiresor som arbetsgivaren tillhandahåller.
Men det finns fler som vill hjälpa till, och de nuvarande reglerna för förmånsbeskattning och det arbete det medför att hantera dem står i vägen för alla de goda initiativen i vårt samhälle. Det hindrar exempelvis företag som vill tillhandahålla bilar till dem som jobbar inom sjukvården och vårdar covid-19-patienter.
Det hindrar alla dem från att nyttja bilpooler eller andra tjänster som skulle kunna underlätta för dem att varje dag ta sig till jobbet på ett säkert sätt. I dag skulle en sjuksköterska få betala nästan 1 200 kronor för att nyttja en sådan tjänst. Det kan inte ens finansministern tycka är rimligt.
Kanske hade finansministern inte räknat med en andra våg och med att Folkhälsomyndighetens rekommendationer skulle vara kvar och på många sätt vara hårdare än vad som uppfattades i våras, inte minst vad gäller smittspridningen i kollektivtrafiken. Kan finansministern ha förståelse för att sjuksköterskan som varje dag sätter sig på bussen har svårt att förstå logiken?
En myndighet avråder från att åka kollektivt samtidigt som regeringen avfärdar initiativ som skulle göra det möjligt för honom eller henne att på ett tryggt sätt ta sig till jobbet för att rädda andras liv.
Helena Bouveng (M):
Det vanliga är att arbetsgivaren betalar för sådana förmåner. Men nu är det inte en vanlig tid utan en ganska ovanlig tid. Om jag har förstått det hela rätt är det absolut förmånsbeskattning på om andra vill hjälpa till med exempelvis bilpooler eller annat.
I sitt svar säger finansministern att skatteregler som upprättas för en viss yrkesgrupp skulle gå stick i stäv med en viktig princip i svensk lagstiftning om att regler ska vara generella och inte undanta vissa grupper av anställda från beskattning.
För min del är principen att inte förmånsbeskatta vissa stöd till vissa yrkesgrupper i grunden en fråga om såväl anständighet som skattesystemets legitimitet.
Det är inte rimligt att sjuksköterskan, läkaren eller andra som arbetar mer och tar ett otroligt stort ansvar i krisen ska förmånsbeskattas för det stöd som det offentliga och samhället bistår med. Att göra dessa hjältar till skatteobjekt bara för att de på ett tryggt sätt ska kunna ta sig till jobbet kan inte vara rätt. Fru talman!
Jag är van att finansministern vänder ryggen till mig här i kammaren, men jag ber henne att inte vända våra sjukvårdshjältar ryggen. De förtjänar mer än så.
Helena Bouveng (M):
Vi moderater har i vår kommande budget avsatt pengar för en ny folkräkning i hela landet för att motverka fusk och kriminalitet. Det är oacceptabelt att människor utsätts för brott på grund av att polisens resurser brister, samtidigt som Sverige betalar ut bidrag till människor som inte ens bor i landet. Vi ser att det till och med kan handla om företrädare för andra länder.
Brister i folkbokföringen gör vardagen svårare för hederliga människor, samtidigt som kriminella kan dölja sina identiteter och begå brott mot våra välfärdssystem. En folkräkning har faktiskt inte gjorts på riktigt sedan 1990. Vi moderater anser att det är hög tid och väl investerade pengar att göra en ny folkräkning.
Min fråga till statsministern blir: Anser statsministern också att en ny folkräkning verkligen behövs? Det var något otydligt i partiledardebatten.
Helena Bouveng (M):
Vi ser i år en exempellös tillbakagång i den europeiska och svenska ekonomin. Som svar på detta har EU-länderna och inte minst Sverige skjutit till väldigt mycket stimulansmedel. Tyvärr görs det mindre för att förbättra grundförutsättningarna för ekonomisk tillväxt; tvärtom har vi till och med sett försämringar av till exempel EU:s inre marknad under coronapandemin.
Det är allvarligt, för det är extra viktigt att den fria rörligheten för varor och tjänster fungerar nu när ekonomin är i ett väldigt behov av återhämtning - och förhoppningsvis utveckling. Regeringen brukar, med rätta, återkommande lyfta fram just den inre marknaden som en av EU-medlemskapets verkliga förtjänster och bland annat motivera Sveriges relativt höga medlemsavgift med tillgången till den inre marknaden.
Att få den att fungera bättre måste vara en av de absolut mest prioriterade EU-frågorna för en svensk regering.
Helena Bouveng (M):
Att fortsätta med dagens politik lär inte leda till förbättringar. Vi kan konstatera att vi har 600 000 utrikes födda som saknar egen försörjning. Tvärtom riskerar den förda politiken snarare att leda till en inhuman situation för många utrikes födda med stor risk för ett livslångt bidragsberoende och permanent utanförskap i sitt nya land. I M-kommuner kan vi se att krav på motprestationer för att erhålla bidrag och sänkta skatter leder till ett minskat utanförskap.
Är finansministern beredd att följa dessa goda exempel?
Helena Bouveng (M):
Risken för en tredje våg av smittspridning är nu stor. Vi alla hoppas och tror att vaccineringen ska få verkan, men vid fortsatt smittspridning under sommaren och hösten riskerar många arrangemang inom kultur och idrott att faktiskt slås ut.
Under en lång tid har vi moderater haft en väldigt bra dialog med många aktörer inom både kultur och idrott som i veckan mynnade ut i att vi fick majoritet i finansutskottet för ett nytt krisstöd, till exempel till Vätternrundan, Sweden Rock och andra viktiga kultur- och idrottsevenemang. Vi moderater planerar för att läget snabbt kan förvärras.
Min fråga till kultur- och idrottsminister Amanda Lind blir därför om regeringen nu snabbt kan följa riksdagens majoritets förslag om ytterligare stöd på 3,5 miljarder, utöver regeringens tidigare stöd, och att arrangörerna får tillbaka 70 procent om evenemang ställs in och ge trygghet till biljettköparna.
Helena Bouveng (M):
Jag tackar finansministern för svaret. Den 1 april 2017 trädde lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik i kraft. Skattens syfte är att minska förekomsten av farliga kemiska ämnen i människors hemmiljö och att påverka användandet mot mer miljö- och hälsovänliga alternativ. Det låter ju toppen, herr talman, eller hur?
Men vi var faktiskt inte helt eniga i skatteutskottet om skattens förträfflighet, dels på grund av risken för att importen av elektronik från andra länder, där skatten inte finns, skulle snedvrida konkurrensen för våra svenska aktörer, dels med tanke på hur den skulle slå mot den cirkulära ekonomin, det vill säga återanvändandet av elektronik. Skatten är ju så utformad att den betalas återigen varje gång elektronik säljs.
Elektroniken kan både dubbelbeskattas och trippelbeskattas om återanvändandet blir stort. Återanvändandet är bra, men möjligheten för att det ska uppstå blir ju inte speciellt stor om beskattningen gör att kostnaden blir för hög för att det ska löna sig. Jag återkommer till detta lite senare. Herr talman!
Även de partier som godkände genomförandet av kemikalieskatten i skatteutskottet hade sina dubier och var väl inte helt nöjda med skattens utformning. Finansministerns partikollega Jörgen Hellman, tillika ordförande i utskottet, såg också att det föreligger en problematik. Därför krävde utskottet en utvärdering av kemikalieskatten.
Riksdagen krävde helt enkelt av regeringen att man ska följa utvecklingen på området och att det görs en utvärdering av samhällsekonomiska och andra effekter av kemikalieskatten. Skatteverket och Kemikalieinspektionen, som fick uppdraget, har skrivit två rapporter. Den första gavs ut 2020.
Där konstateras att deras utvärdering av skatten på kemikalier i viss elektronik "inte kunnat fastställa att förekomsten av klor, brom och fosfor i flamskyddsmedel har minskat i människors hemmiljö" till följd av kemikalieskatten.
Man fastslår också: "Den ersättning av farliga ämnen som genomförts med skatten som drivkraft har alltså varit begränsad och inneburit höga initiala samhällskostnader." Vidare säger man i rapporten att skatten inte är kostnadseffektivt utformad, bland annat eftersom det är varans vikt och inte de kemiska ämnena som beskattas.
När man säger att elektronikskatten inte är kostnadseffektivt utformad tar jag för givet att man hänvisar till att regeringen ville minska förekomsten av kemiskt farliga ämnen i människors hemmiljö. Det är vad jag läser in i rapporten, herr talman. Min fråga blir: Har finansministern någon annan tolkning av rapportskrivarnas slutsats?
Helena Bouveng (M):
Det har gått över fyra och ett halvt år, så någon typ av utvärdering borde man kunna göra. Rapporten har ju funnits ett tag. I regeringens budget, på regeringens hemsida, på Socialdemokraternas hemsida och i ministerns svar används ordet "cirkulär" frekvent. I regeringens budget betonas också vikten av omställning till en cirkulär ekonomi. Ja, vem är inte för det?
Ambitionen är det nog inget fel på, men jag kan inte annat än konstatera att regeringen själv effektivt stoppar omställningen. Kemikalieskattens utformning är just ett sådant hinder. Vi konsumerar mer elektronik än någonsin, och desto fler elektronikprodukter som tillverkas, desto högre blir koldioxidutsläppen. Generellt sett uppkommer mer än 80 procent av klimatpåverkan från elektronikproduktion.
Dessutom ökar elektronikavfallet och är nu världens mest snabbväxande avfallsström. Det är med andra ord ganska bråttom. Just därför är ökad produktlivslängd genom återanvändning av elektronik, till exempel datorer och mobiler, viktigt för vårt klimatarbete. Undantaget för begagnad elektronik funkar inte i praktiken. Systemet är för komplicerat.
För att ett undantag ska ges måste man nämligen kunna bevisa att varan redan har beskattats - något som branschen säger är i det närmaste ogörligt. Undantaget har i stället lett till att begagnade datorer, telefoner och andra elektroniska produkter dubbelbeskattas. Låt mig ta ett prisexempel.
En begagnad datorskärm som har ett värde på 500 kronor beläggs i dag med 451 kronor exklusive moms i kemikalieskatt. Jag vet inte vad talmannen tänker om det, men för mig låter det som att den datorskärmen i princip blir osäljbar i förhållande till en ny datorskärm.
För egen del hade jag nog valt att köpa en ny datorskärm, och jag tror att jag tyvärr inte är ensam om detta val - ett val som leder till såväl resursslöseri som ökat elektronikavfall. Vilket val skulle finansministern göra? I svaret säger ministern att man följer utvecklingen på området.
Om så vore fallet hade man väl, med tanke på det totala misslyckandet vad gäller återanvändning av vår elektronik, sett till att den cirkulära ekonomin verkligen blivit till? När kommer det åtgärder från regeringen?
Helena Bouveng (M):
Vilket intressant svar från finansministern! Han har nog inte lyssnat på Delegationen för cirkulär ekonomi, som ju faktiskt har fått i uppdrag av regeringen att identifiera hinder och styrmedel samt ge råd och föreslå åtgärder. Delegationen har vid flera tillfällen påpekat problemet med kemikalieskatten.
Senast i februari 2020 påpekade delegationen i en särskild skrivelse till regeringen: "Slutsatsen är att den nuvarande skattens konstruktion motverkar det övergripande syftet att främja cirkularitet. Därför bör skatten tas bort på begagnade produkter när de återförs till marknaden."
I en IVL-rapport som publicerades 2020 kom man fram till att återbruk av en bärbar dator kan spara 280 kilo koldioxidutsläpp jämfört med att köpa en ny och att 95 procent av besparingen kommer från den uteblivna tillverkningen av ny dator.
På regeringens hemsida läser jag: "Utforma styrmedel som bidrar till ökat utbud och efterfrågan på cirkulära produkter, tjänster, återbruk och återvunna material." Det låter bra, som så många gånger när man lyssnar till den socialdemokratiska regeringen. Ändå blir det så fel. I bästa fall händer ingenting. I värsta fall blir det rent skadligt, som med utformningen av kemikalieskatten. Skatten är nu ute på remissrunda.
Varför inte ta tillfället i akt att göra om och göra rätt och lyssna till Delegationen för cirkulär ekonomi, som regeringen själv har tillsatt, som fått uppdraget att identifiera hinder och styrmedel? Vi moderater anser att återanvändning är mer än viktigt i vår gröna omställning. Hur det är med Socialdemokraterna är svårare att utröna.
Helena Bouveng (M):
Den numera illröda regeringen har utnämnt sig själv till en feministisk regering och säger sig ha ett jämställt perspektiv i allt man gör. Det är en bra ambition. Att vi nu har en kvinna på statsministerposten kan jag inte annat än hålla med om att det är ett glastak som har krossats, även om partifärgen kanske inte är den önskade.
Men tyvärr räcker det inte med detta för att uppnå jämställdhet, för till syvende och sist handlar det mycket om vilken politik som drivs, vilka signaler politiken skickar och vilka förutsättningar som ges för att män och kvinnor ska anses ha samma möjligheter. Fru talman! Som ministern påpekar har Sverige kommit långt när det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män, men det finns fortfarande omfattande problem. Kvinnor tjänar mindre än män.
Kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män. Kvinnor äger i snitt bara hälften av vad män äger i Sverige. Kvinnor och män arbetar också i stor utsträckning inom olika sektorer och yrken. Mycket av det omsorgsarbete som i många länder utförs oavlönat av kvinnor utförs i Sverige visserligen också av kvinnor men som avlönat förvärvsarbete.
Under alliansregeringen gjordes det möjligt att starta och driva företag inom välfärden, en välfärd där kvinnor dominerar när det gäller vård- och omsorgsarbetet. Över hälften av företagarna i välfärden är just kvinnor. Detta kan jämföras med byggsektorn, där det är 5 procent. Det är också inom välfärden som kvinnor i stor utsträckning arbetar.
Det är kvinnor som likt män vill kunna byta arbetsgivare, göra karriär och få upp sina löner. Den arbetsmarknaden vill det socialdemokratiska partiet slå sönder genom förslag om vinstförbud i välfärden.
Rätta mig om jag har fel, finansministern, men den socialdemokratiska regeringen gillar helt enkelt inte företagande inom kvinnodominerade branscher, särskilt inte om ambitionen är att företaget ska gå bra, utvecklas, expandera och anställa fler. Är det rätt uppfattat, finansministern, att jämställdhet mellan kvinnor och män är bra men att det inte gäller när det kommer till att fler kvinnor ska kunna driva företag?
Ges kvinnor och män verkligen samma möjligheter och villkor i fråga om betalt arbete och ekonomisk självständighet i Socialdemokraternas Sverige?