Fredrik Olovsson (S):
Jag vill börja med att tacka Peter Norman för svaret på den interpellation som jag hade ställt till finansminister Anders Borg. Jag ska inte sticka under stol med att jag är förvånad över att det ändå är finansmarknadsministern som bestämmer hur regeringen ser på reformutrymmet, eller budgetutrymmet, som man väljer att kalla det för. Peter Norman har onekligen många väldigt viktiga arbetsuppgifter.
Uppgiften att göra bedömningar om reformutrymmet trodde jag i varje fall var någonting som låg inom finansminister Anders Borgs ansvarsområde. Nu tycks det i stället vara så att allt som på något vis involverar Nuonaffären hamnar på Peter Normans bord. Det gör det trots att finansmarknadsministern inte satt i regeringen vid tillfället för den aktuella affären.
Det var snarast finansministern, statsministern och de tre övriga partiledarna i regeringen som gav klartecken till Vattenfall att gå vidare med köpet av Nuon trots de varningar som fanns från Näringsdepartementets tjänstemän. Det är också ett beslut som sedan har visat sig få stora konsekvenser och tvingat fram nedskrivningar på uppåt 15 miljarder kronor och stora uppsägningar inom Vattenfall.
Nu finns det också nya siffror som Svenska Dagbladet har avslöjat som visar att Nuon kan vara övervärderat med uppemot 70 miljarder kronor. Köpet blev dessutom ännu dyrare eftersom Vattenfall tvingades betala ränta på resterande del till dess att full betalning var erlagd.
Dessutom tycks det har förekommit hemliga avtal som förhindrar Vattenfall från att göra besparingar på just Nuondelen, det vill säga den del av bolagets verksamhet som nu ger upphov till ett stort nedskrivningsbehov. I stället tvingas man till uppsägningar i Sverige. Det är inte om den delen av affären som jag vill få regeringens bedömning av reformutrymmet.
Det är i varje fall uppenbart att Nuonaffären så här långt har varit dålig för Sverige och dålig för skattebetalarna, som är de som slutligen kommer att få stå för notan på ett eller annat sätt. Det gäller inte minst genom att lägre utdelningar från Vattenfall förefaller vara rätt troliga även om allt annat hade varit lika.
Om det nu dessutom finns framtida behov av avskrivningar och om det visar sig att Nuon har varit övervärderat med uppåt 70 miljarder kronor är det någonting som rimligen kommer att påverka statens inkomster på ett tydligt sätt. Därmed kommer det att påverka det finansiella sparandet och därmed även statens budget- och reformutrymme.
Om det nu är finansmarknadsministerns ansvar att göra bedömningar av hur olika faktorer påverkar reformutrymmet har han i dag ett utmärkt tillfälle att ge sig i kast med den arbetsuppgiften och ge ett svar på frågan om statsrådet bedömer specifikt Nuonaffärens påverkan på reformutrymmet.
Och vilka konsekvenser skulle ytterligare nedskrivningar kunna få på detta utrymme - allt annat lika? Det gäller alltså isolerat denna affär. Det är väl inte regeringens uppfattning att en misslyckad affär i 90-100-miljardersklassen över huvud taget inte påverkar statens möjlighet att finansiera andra utgifter?
Det kan inte vara Finansdepartementets uppfattning att en affär som leder till att statens kassako tvingas till nedskrivningar på 15 miljarder inte skulle påverka det finansiella sparandet över huvud taget. Det är rimligen inte heller statsrådet Peter Normans uppfattning att det i ett läge där det krävs fortsatta nedskrivningar på flera miljarder - kanske tiotals miljarder - inte skulle finnas en risk för att det skulle påverka reformutrymmet framåt i tiden.