LiseLotte Olsson (V):
Först vill jag tacka ministern för svaret på min interpellation. Som vi kunde höra av svaret tycker ministern att dagens förfarande kan försvaras och att det är riktigt. I Kronofogdemyndighetens allmänna råd framgår det med all tydlighet att ett barn inte anses ha bättre rätt till förälderns lön än det kreditinstitut där föräldern har en skuld.
Företaget med en fordran på föräldern prioriteras framför försörjningen av barnet. Det är någonting som jag kan tycka är orättvist och fel eftersom vi i många andra sammanhang talar om barnets bästa. Det här är inte för barnets bästa. Kronofogdemyndigheten tar inte, och ska inte ta, hänsyn till föräldrarnas kostnader för underhållsstöd eller kostnader som uppstår i samband med umgänge med barnet när förbehållsbeloppet räknas ut.
Kronofogdemyndighetens allmänna råd ser ut som de gör på grund av en ändring i företrädesordningen i utsökningsbalken 2005. Jag tycker att det är märkligt att ett mobil- och telefonföretag som står utanför mataffären på kvällen och prånglar ut telefonabonnemang har större rätt till abonnentens lön än hans eller hennes barn.
Utsökningsbalken är från 1981 då kreditmarknaden såg helt annorlunda ut än i dag. Kronofogdemyndighetens praxis gör att flera underhållsskyldiga föräldrar inte har möjlighet att betala tillbaka underhållsstöd till Försäkringskassan, varpå skulden växer. Nya skulder leder till nya svårigheter, till exempel kan man inte bli beviljad skuldsanering.
Det finns också exempel på umgängesföräldrar som inte kan eller frivilligt avstår från att träffa sina barn då de helt enkelt inte har råd. Det finns inga pengar att betala de extrakostnader som umgänget med barnet innebär. Det kan röra sig om allt från resekostnader till att ta med sig barnet på bio. I praktiken kan i och för sig ensamstående umgängesföräldrar ansöka om socialbidrag när förbehållsbeloppet understiger riksnormen.
Men socialtjänsten avslår ofta ansökningar om bistånd till underhållsstöd och umgängeskostnader. Det är inte heller alla umgängesföräldrar som är föremål för utmätning som känner till sina rättigheter. Där kan jag hålla med ministern om att det behövs mycket mer kunskap i frågorna. Det är långt ifrån alla som har fått avslag på sin ansökan som orkar gå vidare med ett överklagande för att eventuellt få rätt i länsrätten.
Den viktigaste frågan för mig är om det verkligen är rimligt att umgängesföräldern som är föremål för utmätning ska behöva söka socialbidrag för att försörja sina barn. I många fall skulle säkert föräldern betala kostnaderna själv om bara kostnaden täcktes av förbehållsbeloppet. För mig är det självklart att ingen människa ska behöva avstå från att träffa sina barn på grund av att han eller hon inte har råd.
Lika självklart är det att återbetalning av underhållsstöd till Försäkringskassan inte får bli en ny skuldfälla för den som redan är utsatt för utmätning. Därför bör Kronofogdemyndigheten räkna med underhållsstöd i förbehållsbeloppet, precis som man gör med underhållsbidrag som betalas direkt till den förälder där barnet bor utan Försäkringskassans inblandning. Herr talman! Regeringen talar ofta om att man ska leva på sin lön och inte vara bidragsberoende.
I de fall som jag precis har tagit upp har personen en lön men tvingas ändå söka socialbidrag på grund av, som jag menar, brister i lagstiftningen. Det är motsägelsefullt. Det skulle vara intressant att höra vad justitieministern har att säga om saken.