Mats Odell (KD):
Låt mig börja i den sista delen. Jag tror att vi vill samma saker, men regeringen har ett beredningsansvar. För att interpellanterna och debattören ska få en uppfattning om vad det handlar om kan jag säga att det i Skatteverkets, Försäkringskassans och Arbetsförmedlingens remissvar på Högdahls utredning bland annat står att man avstyrker utredningens förslag att regeringen ska styra myndigheterna vad gäller service och tillgänglighet. De skriver: Utformning av samverkan måste bestämmas av myndigheterna själva.
Det är endast den samverkande myndigheten som utifrån sin djupa kännedom om den egna verksamheten kan ta ställning till på vilka orter nya etableringar bör göras och vilken service som krävs. Det kan definitivt inte vara en uppgift för regeringen att styra myndigheternas organisation och verksamhet på det sätt som utredningen föreslår. Jag nämner detta för att ni ska få en uppfattning om att det krävs en hel del arbete innan det kan ske förändringar i ett land som har autonoma och självständiga myndigheter.
Det finns ett beredningsansvar, och vi måste vara grundliga i det. Den reservation som Lena Olsson indirekt tog upp innebar att Vänsterpartiet avstyrkte de förändringar i samtjänstlagen som skulle underlätta för just samverkan mellan myndigheter. Ni kanske har lämnat det eller glömt det? Bra, fortsätt med det! Jag vill också vända mig mot den bild som ges i interpellationerna.
Den är kanske lite för dyster. Det är inte bara Högdahls utredning som har kommit, utan mycket har hänt under tiden. Vi har runt om i Sverige haft en diskussion om hur den lokala servicen bäst ska kunna utvecklas utifrån lokala behov. Sedan 2007, fru talman, har det startats närmare 200 lokala service- och samverkanskontor där två eller fler myndigheter samverkar och ger service till medborgare och företag.
I vissa av dessa samverkanskontor finns också kommunerna representerade. Jag hoppas att det ska bli många fler ställen. På 200 ställen i Sverige har dock servicen till medborgare och företag förbättrats tack vare nya samarbeten som denna regering har initierat, och det tycker jag står i viss kontrast till den dystra bild som vi har fokuserat lite för mycket på här i dag.
Peter Hultqvist tog upp en viktig sak, nämligen alla dem som inte har tillgång till eller använder sig av IT-tjänster. Vi tror att lanthandeln eller bygdegården skulle kunna fungera som en kontaktpunkt där man med tekniska hjälpmedel kan få till stånd personliga möten på distans med myndighetshandläggare.
En annan idé som förs fram av Högdahl är att ge våra ungefär 2 500 lantbrevbärare som dagligen når 750 000 hushåll i glesbygden en ny serviceroll. Utrustade med bärbara datorer skulle de kunna hjälpa till med att förmedla enklare myndighetskontakter.
Det civila samhället och de ideella organisationerna svarar också redan i dag för viktiga delar. När det gäller personliga möten på distans finns ett intressant samarbete i Dalarna mellan Kungliga Tekniska högskolan, Vinnova och Arbetsförmedlingen där man provar en teknik för detta.
Arbetsförmedlingen låter sina kunder på åtta orter träffa handläggare i personliga möten via en distansmötesplats som ger full ögonkontakt och inte kräver att man är närvarande. Det handlar om Idre, Orsa, Sälen, Särna, Vansbro och Älvdalen, där främst arbetssökande använder distansmötesplatserna och kontoren i Malung och Mora.
Arbetsförmedlarna kan då ge direkta svar. Det finns alltså möjligheter att använda sig av ny teknik och ändå behålla den personliga kontakten. Målet är dock att alla ska få en god samhällsservice, och Lars Högdahls utredning är som sagt ett väldigt bra underlag för det arbetet.