Eskil Erlandsson (C):
Jag tänkte i den här debatten uppehålla mig huvudsakligen vid två saker som jag anser är väsentliga.
Det är rättssäkerhetsfrågeställningen och behovet av att göra verklighet av det som alla pratar om, nämligen regelförenklingar för att öka konkurrenskraften och lönsamheten i näringar som har djur, till exempel det svenska jordbruket.
Jag står självklart bakom alla reservationer som har en centerstämpel på sig, men jag väljer för tids vinnande att yrka bifall bara till reservation 18. Herr talman! En regering har ett antal uppgifter.
En av de främsta och viktigaste är att presentera politik som den här kammaren, riksdagen, därefter kan ta ställning till och fatta beslut om.
Men det är som tidigare talare har sagt svårt att hitta skarpa förslag i den proposition som regeringen har lämnat ifrån sig i det här sammanhanget.
Väldigt viktiga och väldigt många områden förbigås eller läggs i stället i nya utredningar som ska presenteras under kommande mandatperiod.
Det ger bilden av att vi har en regering i det här landet som har svårt att fatta beslut men som förmodligen också har svårt att enas, speciellt när det gäller den här typen av frågor. Varför påstår jag detta?
Jo, det gör jag med tanke på att en utredning presenterades redan 2011, vilket också har sagts tidigare i debatten. Den remitterades därefter. Under en ganska lång period hade organisationer och verksamhetsutövare möjlighet att tycka till om utredningsförslaget.
Det kom in en otrolig mängd synpunkter från organisationer, verksamhetsutövare, institutioner och liknande. Därefter har ingenting hänt.
Man presenterar - jag uttrycker mig kanske lite vanvördigt, men ändå - ett tomt papper och säger att saker och ting som är viktiga ska utredas ytterligare.
Den nuvarande regeringen har alltså under en hel mandatperiod, den som vi nu är inne i, inte gjort någonting som förändrar den verklighet vi har i vårt land på det här området. Herr talman!
När det gäller de sakfrågor som jag har tänkt ta upp i debatten kan jag konstatera att förutom skatter och avgifter är det en sak som det pratas mer än ofta om när vi pratar om lönsamhet och konkurrenskraft för den svenska jordbruksnäringen.
Det är behovet av att bryta ned och förändra regler och att förenkla för verksamhetsutövare. Här hade man chansen att göra verklighet av det som alla politiska partier, alla näringsorganisationer, jag vill säga alla verksamhetsutövare, pratar om - att regelförenkla.
I motioner har det presenterats ett antal förslag som man med lätthet hade kunnat ta med i propositionen och gjort verklighet av. Några exempel finns i reservation 13, som jag alltså inte yrkar bifall till.
Men jag ställer ändå frågan till dem som ska försvara den här propositionen, alltså företrädare för regeringspartierna - Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Varför väljer man att förbigå det som alla efterfrågar? Den andra saken som jag tycker är på gränsen till synd och skam är att man i det här sammanhanget inte tar tag i frågeställningen om rättssäkerheten.
Jag vet att riktigt många verksamhetsutövare har en oroskänsla i magen snart sagt varje dag därför att de inte känner trygghet inför den tillsyn som man vet finns och ska finnas.
Det är tillsynsmyndigheten som också ådömer det straff som man upplever att ett djurförbud innebär. Väldigt många som är i tillsynsbranschen har också lite ont i magen. Det finns ingen som prövar det som de föreslår.
I andra sammanhang brukar en tillsynsmyndighets ställningstagande prövas i domstol. Så är det inte i det här fallet. Det är alltså skälet, herr talman, till att jag med skärpa och eftertryck yrkar bifall till reservation 18. Jag hoppas att riksdagen gör ett ställningstagande för denna synnerligen viktiga fråga för många människor.