KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Tack så mycket! Jag ser fram emot de siffrorna, för när jag kontaktade Vanja Hermele om siffrorna som var från 2007 som Lena Adelsohn Liljeroth kommenterade berättade hon för mig att det inte har blivit bättre, snarare tvärtom. Det ska alltså bli intressant att höra i nästa inlägg om Lena Adelsohn Liljeroth har några andra siffror än vad man har kunnat ta fram hittills.
Sedan säger kulturministern att de är en progressiv regering, eftersom de har en gravid minister. Det är ni inte de första att vara i så fall. Ulrica Messing har också fött barn under sin tid i regeringen, och vi har flera framträdande politiker som har fött barn. Bara att man säger det tyder väl på att vi är ett ojämställt samhälle - eftersom man måste berätta om det.
Vi har många män som har fått barn under tiden i regeringen utan att någon har lyft på ögonbrynen. Carl Bildt fick faktiskt barn när han var statsminister, och det var ingen som reagerade över det. Vi är alltså ett ojämställt samhälle, eftersom vi måste berätta om att vi har kvinnor som är gravida.
Men det ska jag inte lasta kulturministern för, för det är ett sådant samhälle vi lever i och som vi måste förändra hela tiden om vi har de feministiska glasögonen på oss och är medvetna om att kvinnor är underordnade männen och om vi är beredda att göra något åt det. Det hoppas jag att kulturministern är.
Kulturministern hänvisar återigen till publiken, att den blir mer och mer jämställd och att kvinnorna även går på idrottsevenemang. Men det räcker inte att det är kvinnor som går och tittar på och tar till sig kultur.
Det vore naturligtvis väldigt bra om också männen kan ta till sig kultur, men det handlar även om utövandet, chefspositionerna och konstvärlden där männen roffar åt sig platserna med bättre betalt, får fler stipendier och får göra mer film och så vidare. Det är där vi måste se till att det blir en ändring.
Det är möjligt att man måste börja mycket tidigare - att vi måste börja med barnen och se till att det blir naturligt för barn att i tidig ålder både utöva och framställa konst och olika kulturupplevelser på olika sätt. Det är viktigt att man redan på ett tidigt stadium försöker förändra den könsmaktsordning som vi har i samhället.
Det hoppas jag att Lena Adelsohn Liljeroth är beredd att göra. Jag ska lägga till att när det gäller barnen håller vi socialdemokrater för närvarande på att tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet göra en rödgrön satsning inom kulturen. Vi har tagit till oss inspiration från Norge.
Den tidigare kulturministern där berättar att de satsar på barnen och försöker att redan där bryta könsmaktsordningen och den tradition som vi faktiskt bär med oss genom historien. Att satsa på barnen kan alltså vara ett sätt.
Men se också till att kvinnor får göra film, att de får stipendier och att kvinnor får bli chefer inom de olika institutionerna.
Monica Green (S):
Jag tror också att det har hänt mycket sedan propositionen Plats på scen kom. Den var viktig, absolut, men sedan börjar Lena Adelsohn Liljeroth plocka ut vissa områden och talar om att i alla fall här har vi och inom det här området är det fler kvinnor. Ändå är det så få kvinnor att Lena Adelsohn Liljeroth till och med kan namnge dem.
Att det är så få kvinnor att man till och med kan räkna upp namnen på dem bevisar ju också hur få kvinnor det är som faktiskt får möjlighet att utöva sin konst, göra film, göra musik och vara kompositörer, som Lena Adelsohn Liljeroth påpekar. Det har hänt alldeles för lite.
Om det nu finns goda exempel inom teater, opera och dans finns det tyvärr också det motsatta inom de områdena. Både inom musikteatrar och vissa områden inom operan ser det inte alls särskilt bra ut.
Vi vet också när det gäller operan att det man sätter upp ofta är mäns verk och att även de dirigenter som är med är män, så det hjälper inte.
Det är en bit på väg, det kan jag hålla med om, men jag tror att vi måste fortsätta att debattera den här frågan om och om igen och lyfta fram den i alla sammanhang för att visa på det ojämställda samhället som också innebär att vi har ett ojämställt kulturliv.
Det är kvinnorna som sitter i publiken och det är faktiskt fortfarande män som är utövare, även om vi har ändrat lite grann.
Monica Green (S):
Givetvis är jag det. Givetvis följer vi upp det. Om vi ställer ett krav på det privata näringslivet vill jag givetvis att vi ställer samma krav i kommunerna. Det är för mig en självklarhet. När det gäller de 60 förslag som Nyamko Sabuni pratar om är det inga direkta förslag som driver jämställdheten framåt.
Det är en massa utredningar, upprepningar och politiska förslag som de borgerliga partierna har gjort, till exempel hushållsnära tjänster. Vi har hört Jan Björklund i partiledardebatten och sett att Maud Olofsson skriver i Aftonbladet att det är invandrarkvinnorna som ska ha de jobben.
Jag betackar mig för den typen av klassperspektiv, att det är invandrarkvinnorna som ska passa upp oss infödingar. Jag tycker att det är tragiskt att man använder argumentet att invandrarkvinnorna ska ha de jobben. Nej, de borde in i bolagsstyrelserna, och de borde få möjlighet att utbilda sig och få en rättmätig chans i samhället.
Det är väl de vita männen som borde passa upp kvinnorna. När kvinnorna inte vill ta fajten hemma i sina egna familjer ska politikerna plötsligt lägga sig i, så att invandrarkvinnorna ska komma och städa åt dem som inte vågar ta fajten i sitt eget hem. Där vill Nyamko Sabuni att vi politiker lägger oss i, för där klarar inte kvinnorna själva att ta fajten med sina män.
Männen ska självfallet passa upp kvinnorna, och kvinnorna ska passa upp männen - vi ska hjälpas åt i våra hem. Det ska inte vara invandrarkvinnor som kommer och städar i våra trappuppgångar, som Moderaterna skriver om. Nej, det handlar om att sätta press på bolagsstyrelser. Det handlar om att se till att skapa förutsättningar för att vi delar lika i hemmen och för att kvinnorna får möjlighet till en bra utbildning, möjlighet att göra karriär inom näringslivet och flytta fram positionerna.
Då är detta ett sätt, och det kräver jag att vi ska införa nu.
Monica Green (S):
Tänk så fel det kunde bli! Statsministern satt i tv och sade att 100 000 fler har fått arbete och att det gått bra under mandatperioden, trots att det blivit precis tvärtom. Tänk att man kan vara så förblindad av sin så kallade jobbpolitik att man tror på felaktiga siffror från Finansdepartementet. Att det kan bli så galet!
Det har faktiskt blivit fler arbetslösa, och fler är i utanförskap. Det är 70 000 fler i utanförskap i dag än 2006 när den borgerliga regeringen tog över - 70 000 fler om man räknar på Moderaternas sätt, såsom man gjorde i valrörelsen.
Nu vet jag att Moderaterna vill tricksa även med dessa siffror och försöka komma undan med att det nog inte är riktigt så många och att man nu har andra siffror. Nu vill man räkna på ett annat sätt. Det är tragiskt att det blir fel. Det var positivt och bra att Anders Borg omedelbart gick ut och talade om att det var fel, att han tog på sig misstaget.
Det är dock tragiskt att Anders Borg lämnat felaktiga uppgifter och att Fredrik Reinfeldt så blint trodde på siffrorna. Dessutom hakade Göran Hägglund i debatten på när det gällde den felaktiga siffran 100 000. Nu säger Anders Borg att det var en olycklig jämförelse och att man ska skärpa sig i framtiden.
Det är bra, men det hjälper inte människorna av kött och blod, människorna där ute i verkligheten, de som nu lider svårt av den borgerliga politiken, den som ni, Anders Borg, kallar för jobbpolitik men som går ut på att de som är arbetslösa ska bli fattiga, för om de blir fattiga hittar de sig ett jobb. Det kallas för incitament. Precis samma princip har ni när det gäller de sjuka.
Om människor bara blir tillräckligt fattiga blir de friska. Även det kallar ni för incitament. Den politiken har lett till att de arbetslösa straffas. Ni bekämpar inte arbetslösheten. Ni bekämpar de arbetslösa och straffar dem. Så kan man inte ha det i en bra stat. Vi ska försöka se till att alla kommer med i framtiden.
Därför behövs det investeringar för jobb, även gröna jobb, och utbildning, investeringar i flerfamiljshus och i infrastruktur och en bred satsning på både arbetsmarknadsutbildningar och andra typer av utbildningar. Det står vi socialdemokrater för. Det var vi socialdemokrater som såg till att vi hade ordning och reda i ekonomin och ett överskott i budgeten när Anders Borg fick ta över.
Det är det som har gjort att Sverige hittills klarat sig relativt bra i denna kris. Nu måste vi se framåt. Man måste lära sig av sina misstag. Människor har lidit svårt av den borgerliga klasspolitiken, och skillnaderna ökar dag för dag på grund av den politik som den borgerliga regeringen bedriver. Det är inte bra.
Monica Green (S):
Anders Borg återkommer till att det ska vara lönsamt att arbeta, att det ska vara incitament, att man ska vara fattig om man är arbetslös annars hittar man inget arbete. Det är en cynisk människosyn att inte lita på människor, att tro att människor fuskar bara för att man ska ha en trygghet under tiden man är arbetslös. Det är en cynisk människosyn. Hur är det med sysselsättningsgraden, Anders Borg?
Det är alltid den vi har diskuterat tidigare, men nu vill inte Anders Borg diskutera sysselsättningsgraden längre. Antalet människor som kan gå ut i arbete är fler. Det är fler arbetslösa nu. Sysselsättningsgraden har minskat från 65,9 procent till 63,8 procent.
Anders Borg sade ingenting i valrörelsen om att han skulle fixa så att sysselsättningsgraden skulle minska. Jag drar mig till minnes att Anders Borg hade helt andra målsättningar när det gäller sysselsättningsgraden. Den borgerliga regeringen - som var i opposition - påstod att de skulle fixa jobben. Man sade att man har en arbetslinje. Det har blivit precis tvärtom.
Människor har blivit arbetslösa. Fler och fler skakas nu av arbetslöshetskrisen. Jag var på Arbetsförmedlingen i Skövde i går. På ett år, från februari 2009 till nu, har långtidsarbetslösheten bland unga ökat med 400 procent. Det kallar jag inte arbetslinje, Anders Borg.
Vi ska göra det billigare att anställa de arbetslösa ungdomarna när vi får tillbaka regeringsmakten till hösten. Vi ska göra det enklare för småföretag, och vi ska se till att människor får en utbildning och en arbetsmarknadsutbildning. Vi investerar för att människor ska komma tillbaka i arbete. Vi straffar inte de arbetslösa genom att säga att bara de blir fattiga tar de sig nog ett jobb.
Det måste faktiskt finnas arbete att söka, Anders Borg. Jag kommer tillbaka till Anders Borgs tricksande igen. Anders Borg påstår att antalet i utanförskap har gått åt rätt håll. Men det har blivit 70 000 personer fler under mandatperioden. Det har riksdagens utredningstjänst räknat ut. Dessutom säger Anders Borg att jobbskatteavdraget har fungerat.
Men antalet jobb blir färre, inte fler. Sysselsättningsgraden har minskat med 2 procentenheter, alltså över 100 000 personer under er mandatperiod. Anders Borg säger att Sverige har klarat sig bättre än andra länder. Men arbetslösheten i Sverige har ökat mer än Europagenomsnittet under er mandatperiod. Det är inte trovärdigt, Anders Borg. Vi ska tillbaka till full sysselsättning.
Jag vet hur det var. Under 2006, det senaste året vi styrde, tillkom 153 000 nya jobb. Under ert första år vid regeringsmakten tillkom 80 000 nya jobb. Det är också ganska bra, men det är inte tillräckligt bra. Sedan kom tvärniten i de nya jobben. Våren 2008 tillkom endast 8 000 nya jobb, och sedan vet vi hur det gick med varselvågen. Man ska kunna regera ett land även i dåliga tider.
Man borde tala om för väljarna i en valrörelse att vallöftena gäller bara om det är vackert väder, bara om det är högkonjunktur, annars kommer man inte att klara landet. Ni borde ha varit ärligare i valrörelsen, Anders Borg.
Monica Green (S):
Man undrar ju om Anders Borg själv tror på det han står och säger just nu. Man undrar ju om alltihop bara är retorik och tricksande med siffror, om Anders Borg nu försöker dra en rövare eftersom han inser att han kommer att förlora regeringsmakten till hösten.
Det var den svenska modellen, som Socialdemokraterna byggde upp i det här landet, som gjorde att Sverige både stod starkt i de kriser vi har haft tidigare och har haft så bra sysselsättningsmål. Sysselsättningsgraden är det som vi får räkna, för man får räkna alla människor som kommer ut på arbetsmarknaden, Anders Borg.
Även ekonomer som Anders Borg får räkna med det när det kommer ut fler från skolorna och större ungdomskullar än tidigare. Sysselsättningsgraden har minskat under er tid vid regeringsmakten. Det är Socialdemokraterna som har sett till att vi har haft en jobblinje. Ni bedriver en linje med ökade klyftor. Er politik går ut på att det ska trissas fram låglönejobb.
Ert eget finanspolitiska råd säger att ni inte är tydliga nog med det. Er politik går ut på passivitet, att man ska vara passiv, fattig och arbetslös. Vår politik går ut på aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Det kallar Anders Borg nu Amstrams, eller hur han uttryckte det. Ja, vi säger att människor ska vara trygga och ha en ekonomisk trygghet när man är arbetslös. Det står vi för. Vi menar att trygga människor vågar.
Och vi vet att det är det som har varit framgångsrikt genom tiderna. Det är det som har gjort att vi har hållit ihop klyftorna och sett till att människor får bra löner. Socialbidragen ökar i varenda kommun, Anders Borg. Arbetslösheten ökar. Och arbetslösheten bland välfärdsarbetarna ökar också, eftersom kommunerna nu måste dra ned. 25 000 människor har redan fått lämna i kommunsektorn, och ni räknar med att 60 000 människor får lämna i kommunsektorn.
Det ser inte jag som någon jobblinje, Anders Borg.
Monica Green (S):
Jag ställde interpellationen med utgångspunkt i den partiledardebatt som var i tv för några veckor sedan. Där påstod plötsligt statsministern att 100 000 nya jobb hade tillkommit. Det påstod han helt felaktigt, och han fick backa på den uppgiften bara några dagar senare. Även Anders Borg fick gå ut och be om ursäkt för att statsministern hade fått fel uppgift; det var i själva verket tvärtom.
Sysselsättningen har minskat, och 100 000 fler är utan arbete. Det märkliga var att under denna partiledardebatt hakade Göran Hägglund på den felaktiga uppgiften utan att tänka på att statsministern kunde ha fel. Det är lätt hänt att man dras med i en debatt, och säger statsministern en sak kan man börja tro på den.
Det kanske till och med var så att Göran Hägglund drogs med för att han är så förblindad av illusionen att den egna så kallade jobbpolitiken har gett jobb. I själva verket är det precis tvärtom. Arbetslösheten har ökat och sysselsättningen sjunker. Redan har 25 000 jobb försvunnit i välfärdssektorn.
Även om Göran Hägglund är glad och nöjd över att det ser bättre ut än väntat och kommuner och landsting säger att fallet i sysselsättningen inte blir så stort kvarstår det faktum att 25 000 i välfärdssektorn redan har förlorat sitt arbete. Göran Hägglund kan inte ge några besked till kommunerna framgent.
Visserligen har man gett besked för i år, det är ju valår, och man har bestämt sig för att höja anslaget tillfälligt för att kommunerna ska slippa säga upp under 2010. Man säger dock inget om de långsiktiga prognoserna som är så viktiga för kommuner och landsting.
Det handlar om bra kvalitet i förskolan, fler vuxna i förskola och på fritidshem, fler lärare och kvalitet i äldreomsorgen. Göran Hägglund brukar göra en stor grej av att han ibland besöker verkligheten. Han gör små studiebesök där.
Man blir förvånad över att Göran Hägglund under sina besök i verkligheten inte får veta att det är så många som har förlorat sina arbeten och att de verkliga människorna som han träffar inte berättar hur många som har förlorat sitt arbete.
Dras Göran Hägglund med i Reinfeldts förblindande påståenden om att fler jobb har tillkommit kanske han under sina besök i verkligheten kunde få veta hur det egentligen står till. Ni har misslyckats med jobben.
Vi vet att det är en kris, men ni har förvärrat krisen genom att slå sönder a-kassan, förstöra komvux och se till att bostadsbyggandet har stoppat helt. Utanförskapet är större och barnfattigdomen har ökat. Det har blivit en stor orättvisa.
Riksdagens utredningstjänst har räknat ut att de rika har fått 60 procent av regeringens skattesänkningar. Dessutom gör ni skattesänkningar med lånade pengar. Ni har glömt ungdomarna. Tänk om Göran Hägglund kunde träffa ungdomar nästa gång han besöker verkligheten så att han får möta den förlorade ungdomsgenerationen. Det är inte bra att dras med i en partiledardebatt med fel uppgifter.
Man kan dock rätta till det genom att se till att kommuner och landsting får en bättre situation framgent. Jag hoppas att denna debatt leder till det.
Monica Green (S):
Visst är det oerhört angeläget att vi har ordning och reda i ekonomin. Därför såg vi socialdemokrater till att vi hade ordning och reda i ekonomin. Vi såg till att det var 70 miljarder i överskott 2006. Vi samlade i ladorna under de goda tiderna för att pengarna skulle användas på ett bra sätt i dåliga tider.
Den borgerliga regeringen valde att göra en helt annan grej. Man valde att sänka skatten med 100 miljarder, och man tänker fortsätta att oansvarigt gå vidare med skattesänkningar som man inte kan finansiera utan måste låna till. Anders Borg som är finansminister i den borgerliga regeringen brukar berömma Göran Persson för att han lämnade efter sig en så god ordning i ekonomin.
Han har hävdat, och säger fortfarande när man frågar honom, att Socialdemokraterna är kända för att ha ordning och reda i sin ekonomi. Det kan vi inte klaga på, säger han. Finn Bengtsson står här och snackar om annat, men han försöker bara försvara sin minister. Det lyckas han inte med eftersom vi kan hänvisa till finansministern.
När den borgerliga regeringen tog över sade finansministern att det skulle ta två år innan den borgerliga politiken skulle bita. Vi kan titta tillbaka på hur det var 2006. Då tillkom jobben. Det var alltså vårt senaste år vid regeringsmakten. Då tillkom 153 000 nya jobb. Det är väldigt bra. Det var vi stolta över.
Göran Persson häcklades för att han sade att jobben skulle komma. Året därefter, 2007, var det ganska bra tillväxt. Då tillkom 80 000 nya jobb. Det är nästan bara hälften så många, men det är ändå väldigt bra. Sedan tvärnitade tillväxten. Under våren 2008 tillkom endast 8 000 nya jobb.
Sedan vet vi vad som hände med den ekonomiska krisen i hela världen; den drabbade som vi vet även Sverige. Om vi hade styrt hade vi ju använt de pengar som vi samlat under goda tider för att satsa i kommuner och landsting och satsa på komvux och arbetslösa.
Vi ska nämligen bekämpa arbetslösheten, inte straffa de arbetslösa. 25 000 jobb har redan försvunnit i välfärdssektorn, som jag sade i mitt tidigare inlägg. Trots det påstår Göran Hägglund att han är nöjd. Han säger att det visserligen kunde ha varit bättre men att det är någorlunda hyfsat om vi jämför med andra länder. Man får alltså gå utomlands för att bli nöjd.
Jag tycker att vi ska hålla oss här i Sverige. Vi hade en välfärdssektor som vi var stolta över, med bra kvalitet i barnomsorgen, förskolan, skolan, äldreomsorgen och sjukvården. Nu går det åt rakt motsatt håll. Socialbidragen ökar, ni har misslyckats med jobben, utanförskapet ökar, det har blivit en större orättvisa, och barnfattigdomen ökar. Ni har sänkt skatterna på lånade pengar. Ni stänger dörren för de unga.
Så här kan vi inte ha det, Göran Hägglund!
Monica Green (S):
Hallå, hallå! Verkligheten anropar, Göran Hägglund! Verkligheten, som Göran Hägglund ibland besöker, visar något helt annat än Göran Hägglund tror. Fortfarande tror ju Göran Hägglund att sysselsättningen har ökat. Men sysselsättningsgraden i Sverige har minskat, och arbetslösheten ökar. Om Göran Hägglund fortfarande inte vet om det får han göra fler studiebesök i verkligheten eller kanske lyssna på Anders Borg.
Han vet. Också SCB vet. Det finns statistik som visar att arbetslösheten ökar och att sysselsättningsgraden minskar i Sverige. Om Göran Hägglund är så förblindad av tron på att hans politik ger jobb fastän det i verkligheten är på ett helt annat sätt borde han kanske fundera på att det inte fungerar och tänka: Vi måste nog tänka om lite här och se till att de arbetslösa ges en chans. Det är som Göran Hägglund säger. Det är jobben vi måste sätta först.
Jobben, jobben, jobben! Ändå har ni med berått mod gått med på att 25 000 människor fått lämna välfärdssektorn - det är alltså 25 000 färre där. Dessutom räknar ni med att ännu fler under de närmaste åren ska få lämna välfärdssektorn. Det är nu färre vuxna som ska ta hand om barnen, mindre personal inom äldreomsorgen och färre lärare. Ändå står Göran Hägglund här och säger: Nej, det är högre sysselsättningsgrad nu.
Men sysselsättningsgraden minskar. Hallå, hallå! Verkligheten anropar. Det finns fakta, så det är lika bra att Göran Hägglund tuggar i sig det här. Trots att Göran Hägglund gjorde misstag i partiledardebatten och hakade på Reinfeldts felsägning måste han någon gång inse att det som sades var fel. Reinfeldt har backat, och Borg har förklarat att det var fel. Jag hoppas att Göran Hägglund också inser det.
Nu gäller det att satsa på kommunerna och landstingen - även om Göran Hägglund står här och räcker ut tungan åt mig. Även om Göran Hägglund gör det tycker jag att han ska fundera på att satsa på kommunerna och landstingen och se till att vi får bra kvalitet där - inte räcka ut tungan åt oss som pläderar här i kammaren. Jag tycker att vi är värda ett bättre hanterande, Göran Hägglund!
Monica Green (S):
Jag får fortsätta att tala om sysselsättningsgraden. Anders Borg vill osynliggöra problemet med att sysselsättningsgraden sjunker i Sverige. I slutet av 2006 var sysselsättningsgraden nere på 63 procent för kvinnorna. Nu har den sjunkit ännu mer, till 61,2 procent. Det betyder att 50 000 kvinnojobb har försvunnit. Det tycker inte jag är en bra politik.
Sedan påstås det här att vi försöker osynliggöra männen. Jag har väckt åtminstone tio interpellationer som handlar om arbetslösheten bland annat i Västsverige bland ungdomar samt män och kvinnor inom industrin. Jag har på olika sätt belyst frågan. Sedan har jag väckt två interpellationer om jämställdhet. Hjälp vad farligt det blev då. Nu ska vi prata om jämställdhet. Oj, oj, oj! Det är otäckt och besvärligt. Nu måste vi prata om allt annat också.
Vi får inte bara belysa jämställdheten i den här debatten. Jag tycker att jämställdheten är en så viktig fråga att den är värd både en, två, tre och fyra debatter. Jag tänker fortsätta att interpellera om det behövs. Vi försöker satsa oss ur krisen. Socialdemokraterna satsar sig ur krisen genom 100 000 nya jobb och utbildningsplatser. Vi har lagt fram förslag om detta.
Vi har lagt fram förslag om hur Sverige ska ställas om till det gröna Sverige och satsningar på välfärdsjobb. Vi ska inte dra in på välfärdsjobben utan satsa på fler i välfärdssektorn. Vi vill se till att kvinnor och män, ungdomar och gamla, kommer ur den här krisen på ett bra sätt. Då gäller det att också satsa på jämställdhetspolitiken. Vi vet att kvinnorna under de här åren har fått ta mycket större stryk än männen.
De har fått det sämre ställt när det gäller skattesänkningarna, och de har fått ut mindre eftersom välfärdssektorn har fått stryka på foten i takt med att regeringen har lånat till skattesänkningar.