Ann-Christin Nykvist (S):
Låt mig först erinra om att riksdagen våren 2001 beslutade om en sammanhållen rovdjurspolitik. Det övergripande målet är att Sverige ska ta ansvar för att björn, järv, lo, varg och kungsörn finns i så stort antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan och kan sprida sig till sina naturliga utbredningsområden. För varg och järv fastställdes etappmål, och för övriga arter fastställdes miniminivåer.
När etappmålen uppnås ska en utvärdering av respektive art genomföras. Etappmålet för varg är inte uppnått men kan vara det inom något eller några år. Regeringen anser därför att det finns skäl att redan nu påbörja ett arbete med en utvärdering av effekterna. Regeringen anser också att det finns skäl att även de övriga stora rovdjuren utvärderas på ett motsvarande sätt.
Mot den bakgrunden beslutade regeringen förra veckan om direktiv för en sådan utredning och beslutade samtidigt att ge uppdraget till Hans Jonsson. De frågor som Bengt-Anders Johansson ställt beträffande skyddsjakt, avlysningsjakt och ersättningsregler kommer att tillsammans med en rad andra frågor som rör rovdjurspolitiken att hanteras av utredningen.
Jag vill särskilt peka på att utredarens arbete kommer att ske i samråd med berörda intressenter, för att förslag ska kunna växa fram genom dialog. Uppdraget ska redovisas senast den 1 juni 2007. När uppdraget redovisats kommer det att gå på en bred remiss.
För människor i områden som särskilt berörs av rovdjursförekomst, liksom för andra medborgare som är engagerade av rovdjursfrågor, kommer det därför att finnas goda möjligheter att både bli informerade om och delta i diskussioner om utformningen av den framtida rovdjurspolitiken. Rätten att döda rovdjur som anfaller tamdjur regleras huvudsakligen i 28 § jaktförordningen.
Bestämmelsen ger i nuvarande lydelse ägare eller vårdare av tamdjur rätt att döda björn, varg, järv eller lo utan tillstånd av myndighet i omedelbar anslutning till att rovdjuret angripit och dödat eller skadat tamdjur om det finns skälig anledning att befara ett nytt angrepp. Bestämmelsen har kritiserats för att den inte i tillräcklig grad beaktar en djurägares befogade intresse av att skydda sina djur mot rovdjursangrepp.
Regeringen beslutade förra torsdagen om en ändring i 28 § och införande av en ny paragraf i jaktförordningen. Ändringen innebär att ett rovdjur får dödas för att skydda ett tamdjur om rovdjuret befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret, om det finns skälig anledning att befara att rovdjuret där angriper tamdjur och det inte går att avvärja det befarade angreppet genom att skrämma bort rovdjuret eller på annat lämpligt sätt.
En ny 36 a § införs i förordningen som säger att man inte får flytta på ett dödat rovdjur utan medgivande av polismyndigheten, detta naturligtvis för att få en rimlig rättssäkerhet. Nu fortsätter arbetet för att hitta sätt att förbättra skyddet även för hundar och fäbodbrukets djur från angrepp av rovdjur.
För mig som jordbruksminister är det en viktig uppgift att se till att de som lever på landsbygden och som driver verksamhet där ska kunna göra detta med goda förutsättningar. Det är därför min uppfattning att rovdjurspolitiken så långt det är möjligt, utan att äventyra det långsiktiga bevarandet av våra rovdjur, ska utformas med respekt för detta. Hänsyn måste alltså tas såväl till tamdjursägare och jägare som till bevarandet av de rovdjursarter som förekommer i Sverige.
De nu genomförda ändringarna av 28 § jaktförordningen och direktiven om en utredning om effekterna av rovdjursstammarnas utveckling innebär ytterligare ett steg mot en rovdjurspolitik som ger en god grund för en långsiktig förvaltning av rovdjursstammarna som är väl förankrad hos hela befolkningen.