Pär Nuder (S):
Till att börja med kan jag instämma i Tobias Krantz bakgrundsbeskrivning av varför den här översynen behöver göras. Det har hänt väldigt mycket sedan den nuvarande regeringsformen trädde i kraft den 1 januari 1975. Dessutom sker det hela tiden saker och ting som gör att det finns anledning att aktualisera och intensifiera demokratidiskussionen.
Så sent som i går, för knappt ett dygn sedan, fick vi ju besked om att endast 37 % av svenska folket fann det mödan värt att rösta i Europaparlamentsvalet, ett val som både Tobias Krantz och jag reste land och rike runt för att försöka övertyga medborgarna om att det var ett viktigt val. Uppenbarligen tyckte väldigt många medborgare inte det, och det finns nog skäl för både Tobias Krantz och mig att på våra respektive kamrar fundera över varför det kunde inträffa.
När det så gäller den författningsutredning som vi ska tillsätta är jag oerhört angelägen om en bred debatt. Jag vill se en utredning som öppnar sig, som går ut ur de slutna rummen och som verkligen bjuder in till debatt. Jag blev emellertid lite fundersam över om det verkligen är debatt som Tobias Krantz är ute efter.
Det jag vill se är nämligen en förutsättningslös debatt där man inte går in i debatten med skygglapparna på, där man inte per automatik tar fram det gamla partiprogrammet och läser upp den katalog som man har stått för i alla tider. Inom det socialdemokratiska partiet har vi valt en annan arbetsmetod. Det pågår nu en översyn, en omprövning, av alla våra författningspolitiska ställningstaganden.
Det har varit en mycket bred och omfattande intern diskussion som kommer att resultera i att vi kommer att gå till beslut på vår ordinarie partikongress nästa höst, och vi kommer att ta ett samlat grepp kring författningspolitiken. Jag uppmanar de andra partierna att göra på motsvarande sätt och att inte bara med automatik rapa upp det man har tyckt i alla tider. Då tror jag inte att debatten blir särskilt fruktsam. Någonstans i slutändan måste vi komma sams och försöka nå en kompromiss.
Det finns ett väldigt stort egenvärde i att vi når breda lösningar i författningspolitiken. Just därför blir jag lite bekymrad över det som vi har sett exempel på under senare år, nämligen att riksdagen med en rösts övervikt har tillkännagivit saker och ting som har alldeles fundamental betydelse för demokratins funktionssätt.
Någonstans frågar jag mig: Är man verkligen från oppositionens sida - i det här fallet är det ju inte oppositionen utan en majoritet av riksdagen, med en rösts övervikt förvisso - intresserad av breda lösningar? Det vore viktigt att kunna få ett svar på den frågan inför det arbete som utredningen nu ska ta itu med.
När det så gäller de konkreta frågorna kan Tobias Krantz vara lugn: Folkpartiets hjärtefrågor kommer att finnas med i den här utredningen, liksom de andra partiernas. Det går nämligen inte att plocka ut enskildheter och be en utredning titta på än den ena, än den andra frågan. Och varför då?
Jo, därför att regeringsformen är en mycket mödosamt ihopsnickrad kompromiss där motstridiga intressen har fått balansera varandra. Sålunda: Man måste ta alla frågor i ett sammanhang. Jag kan alltså lugna Tobias Krantz: Den åtgärdskatalog som Folkpartiet står för, som vi har hört i så många år, kommer att finnas med som föremål för översyn även i det här sammanhanget.