Anders Borg (M):
Jag välkomnar Gustav Fridolins försiktiga hållning med offentliga medel. Varje skattekrona vi tar in har vi ålagt människor att betala. Därför måste vi vara försiktiga med varje krona och varje öre så att vi värnar skattebetalarnas pengar. Det gäller alla offentliga utgifter i alla sammanhang, och självfallet också Regeringskansliet.
Det är inte en exempellös expansion som har skett, utan de kostnadsökningar vi kan se är i betydande utsträckning ett resultat av pris- och löneomräkning. Vi har samma regelverk för Regeringskansliet som vi har för andra delar. Det är ett resultat av att riksdagen efter tsunamin ansåg att vi behövde förstärka vår beredskap att hantera kriser.
Det är ett resultat av att vi i vår utrikesförvaltning har fått in ett antal väldigt tunga kostnadsposter som sammanhänger med att vi nu finns i större utsträckning i Irak och Afghanistan. Det är mycket kostsamt, inte minst av säkerhetsskäl, att ha personal från UD stationerad där. Jag tror att vi i samlad ordning i riksdagen borde vara överens om att det är kostnader vi kan leva med. Behöver vi gå igenom detta noggrannare kan vi naturligtvis göra det.
Min bild är inte att vi i Sverige har en växande statlig förvaltning. En väl fungerande politik, framför allt i ett land som Sverige, har vilat på att vi har bra och sakliga underlag för beslutsfattandet och att vi har ett utredningsväsen och en statsförvaltning som ger oss kvalificerade underlag.
Min erfarenhet från EU-samarbetet och det arbete vi har haft med andra länder är att våra underlag ofta är väl så goda även när våra personalresurser är en mycket ringa del av det man har i andra, också större, länder. När jag ser andra ministrar och andra departement i andra EU-länder agera är den känsla jag har som svensk alltid att vi är grannen från landet med lite mindre resurser. Vi klarar oss ofta bra ändå därför att vi har pålästa företrädare.
Vi vet vad vi håller på med. Vi har en lång erfarenhet av god förvaltning i Sverige. Bilden att vi skulle ha ett exceptionellt stort regeringskansli jämfört med andra länder, och en exceptionellt stor regeringsförvaltning tycker jag att man ska nyansera. Låt oss också komma ihåg den siffra som Gustav Fridolin nämner, 670 miljoner.
De kostnader man på kort sikt kan variera i ett regeringskanslis budget är inte lokalkostnader och andra fasta kostnader, utan det är personalkostnader. Om vi tänker oss att med normal arbetsrättslig lagstiftning ska de flesta av uppsägningarna träda i kraft vid halvårsskiftet och att det då handlar om ett behov att ta bort 700 helårstjänster kan det här alltså bli fråga om väl över 1 000 personer som blir uppsagda under rätt dramatiska omständigheter.
Det skulle försämra förutsättningarna att bedriva en bra offentlig förvaltning. Det skulle minska vår möjlighet att ha en god kontroll på att myndigheterna lever upp till riksdagens intentioner. Det skulle försämra våra förutsättningar att göra bra offentliga utredningar. Det skulle minska våra möjligheter att ge en saklig och korrekt information till medborgarna i svåra frågor. Vi har som sagt reducerat anslagen till Regeringskansliet med 500 miljoner sedan ordförandeskapsåret.
Jag vill inte på något sätt antyda att det inte går att reducera kostnaderna för Regeringskansliet. Det går att reducera kostnaderna för Regeringskansliet. Det finns säkert områden där man i lugn och ro kan arbeta sig igenom det, men jag tror inte att man snabbt, på några månader, kan göra en sådan dramatisk förändring. Jag tror att skulle vara nödvändigt att göra en personalneddragning på mer än 10 procent om man menar allvar med att få den här effekten på ett år.
Det kanske handlar om 15-16 procent av de anställda. Tyvärr går detta inte att göra utan att det får allvarliga konsekvenser för kvaliteten i de politiska besluten och våra möjligheter att ge en korrekt, bra och saklig information till medborgarna.