Mikael Damberg (S):
Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen även om jag är besviken på dess innehåll. Bakgrunden till min interpellation är att regeringen i den forskningspolitiska propositionen medvetet valt att negativt särbehandla en enda högskola i landet när det gäller tilldelning av basresurser för forskning. Det är Södertörns högskola. Man gör det utan att redovisa hållbara argument. Jag finner det både märkligt och ganska uppseendeväckande.
Södertörns högskola är som vi vet ett ungt och dynamiskt lärosäte med en ganska unik profil. På Södertörn finns kvalificerad forskning inom ett antal profilområden, en omfattande grundutbildning, en unikt stor bredd i rekryteringen av studenter och ett mångvetenskapligt arbetssätt utmärkande för högskolan. Samverkan över ämnesgränser betonas för att nå nyanserad kunskap om komplexa samhälleliga fenomen, som det uttrycks. Södertörns högskola inrättades 1996. Den hade då ungefär tusen studenter.
Sedan dess har det skett en fantastisk volymtillväxt och kvalitetsutveckling. I dag har skolan över 12 000 inskrivna studenter och omkring 780 anställda, varav ca 45 är professorer. Högskolan bildades med den uttalade ambitionen att skapa ett nytt universitet i södra Stockholmsområdet. Den nya högskolan skulle möta ett växande utbildningsbehov i huvudstadsregionen och samtidigt bidra till en mer hållbar regional utveckling.
Jag blir därför mycket förvånad när regeringen väljer att negativt särbehandla Södertörns högskola när det gäller forskningsresurstilldelningen. Regeringen skriver på flera ställen i propositionen att samtliga lärosäten ska tilldelas en basresurs för forskning om minst 8 000 kronor per helårsstudent. Jag delar bedömningen att det är positivt. Vi behöver ett sådant system.
Av obegripliga skäl är Södertörns högskola den enda högskola i landet som inte tillförs ökade resurser med utgångspunkt i antalet studenter. Högskoleminister Lars Leijonborg förklarar detta lägre anslag till Södertörns högskola med att högskolan har tillgång till resurser från Östersjöstiftelsen. Dessa forskningsmedel får dock högskolan inte disponera till andra ändamål än forskning och utbildning med anknytning till just Östersjöregionen och Östeuropa.
Detta borde regeringen ha kunskap om. Ännu mer uppenbar blir den negativa särbehandlingen av Södertörns högskola när man kan konstatera att flera andra universitet och högskolor som nämns i propositionen också har stiftelser eller fonder knutna till sig utan att regeringen för den skull reducerar deras forskningsresurser i detta avseende. Den enda högskola man gör så med är alltså Södertörns högskola.
Det betyder att Södertörns högskola går miste om minst 15 miljoner kronor. Det är forskningsmedel som kunde ha behövts för att stärka forskningen vid Södertörns högskola och kvalitetssäkra undervisningen genom forskningsanknytning i undervisningen. Jag vill ställa ett par konkreta frågor till statsrådet.
På s. 156 i propositionen finns en formulering om att 80 procent av de bidrag som Södertörns högskola fick 2008 från Östersjöstiftelsen avser forskning. Står statsrådet bakom den skrivningen? Det innebär i så fall att 20 procent avser något annat. Eller är uppgiften felaktig?
Då kan regeringen ha byggt sin analys på ett felaktigt underlag som har lett till en felaktig slutsats. Eftersom min talartid är slut börjar jag med detta och återkommer med fler frågor i nästa inlägg.