Anna Hallberg (S):
Vi är överens om att Kinas utveckling innebär både möjligheter och utmaningar, inte minst för Sverige.
Regeringens ambition, som också uttrycks i den skrivelse som vi har nämnt ett par gånger här, är att ta till vara de möjligheter som Kinas utveckling erbjuder men att också hantera de utmaningar som vi diskuterar här i dag och som Kina ställer oss inför. Detta gäller inte minst på handelspolitikens område.
Kinas kraftiga ekonomiska utveckling och Kinas inträde i WTO har ju inneburit stora möjligheter för svenska företag som har handlat med Kina. När Kina gick med i WTO år 2001 tog man på sig åtaganden som vid den tiden framstod som mer ambitiösa än åtagandena från länder på liknande utvecklingsnivå. Samtidigt har Kinas tillväxt sedan 2001 inneburit att Kina nu är världens största ekonomi mätt i köpkraftsparitet.
Detta innebär att vi bör ställa större krav på Kina att ta ett större ansvar i världshandelssystemet - jag håller helt med om det. Det innebär också att Kina bör ta på sig ytterligare åtaganden. Kina valde att gå med i det så kallade informationsteknologiavtalet, ITA 2, som innebär bättre marknadstillträde för it-varor.
Det var väldigt välkommet att Kina gick med där, liksom det var välkommet att Kina nyligen lämnade ett reviderat bud på att ingå i WTO:s upphandlingsavtal, det så kallade Government Procurement Agreement eller GPA. Men detta är långt ifrån att räcka. I den senaste handelspolitiska granskningen av Kina, som gjordes av WTO-sekretariatet förra året, framkom att det fortfarande finns ett stort mått av statligt inflytande i Kinas ekonomi.
Vi har anledning att tro att detta inflytande kan leda till betydande snedvridningar och att det dessutom håller på att öka. Europeiska handelskammaren i Kina varnade nyligen för att den statsägda och statskontrollerade sektorn växer på den privata sektorns bekostnad, bland annat vad gäller tillgång till kapital. Detta kan faktiskt också få negativa konsekvenser för Kinas egen utveckling.
Därför är det viktigt att EU i sin handelspolitiska diskussion med Kina ständigt är vaksamt på denna utveckling. Det är i detta sammanhang också välkommet att EU arbetar tillsammans med Japan och USA för att undersöka vilka regler man kan ta fram för en jämn spelplan för statsägda och privata företag i handelspolitiken. När statsägda företag blir stora spelare på världsmarknader krävs det ett bättre regelverk.
Det är ingen hemlighet att det finns andra länder som anser att man bör agera helt utanför WTO:s regelverk för att hantera Kinas agerande genom olika påtryckningar. Sveriges regering och jag själv tror dock inte att detta är en lämplig eller framkomlig väg vare sig för Sverige eller EU.
Det framgår också av den nämnda Kinaskrivelsen att vi självklart alltid ska utgå från svenska och EU-gemensamma intressen och värderingar i vårt samröre med Kina, men det innebär inte att vi får låta oss styras av Kina eller andra länders intressen. Detta är oerhört viktigt.
Ett multilateralt, regelbaserat handelssystem, även med de brister och begränsningar som alltid finns i denna typ av stora system, fortsätter att vara i Sveriges intresse och att vara grundbulten för vår handelspolitik. Vi ska fortsätta vårt arbete, inte bara för att Kina ska leva upp till sina WTO-åtaganden utan även för att Kina ska ta på sig nya åtaganden, samtidigt som vi värnar och utvecklar vårt gemensamma regelbaserade handelssystem.
Jag ser verkligen fram emot nästa ministerkonferens våren 2020 och att vi ska nå framgångar inom WTO:s regelverk.