Birger Lahti (V):
Dagens debatt och betänkande handlar bland annat om företagsfrämjande insatser, statligt riskkapital, regelförenkling och särskilda näringsgrenar. Med anledning av ett motionsyrkande föreslår utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att alla myndigheter som företag kommer i kontakt med ska sätta tydliga tidsgränser för sina handläggningstider.
Gott så, men vad jag saknar är givetvis krav på företagen också - att de ska ha fyllt i alla uppgifter rätt så att ärendet kan behandlas snabbt och effektivt.
Om jag skulle fråga arbetstagare som har korta anställningar och behöver arbetsgivarintyg till a-kassan när dessa korta anställningar upphör, kommer merparten av dem säga att reglerna är krångliga och att a-kassan oftast saknar rätt ifyllt arbetsgivarintyg.
Jag säger inte att det är bara företagens fel, och jag säger inte heller att det skulle vara till nackdel att ha tydliga tidsgränser för myndigheternas handläggning, men vi måste se till att alla gör sitt yttersta för att de regler som upprättas blir lätta att följa och att de blir rättssäkra. Regeringen har sjösatt åtgärder för att komma tillrätta med handläggningstider och kvaliteten i bemötande och så vidare. Därför slår man in öppna dörrar i det här fallet.
Utskottet anser att en aktiv näringspolitik ska stödja företagen genom att utveckla företagsklimatet och stärka förutsättningarna för att fler ska vilja starta företag och få företagen att växa och kanske till och med exportera. Men för att företagen ska kunna utvecklas krävs förutom en aktiv näringspolitik även offentliga investeringar i infrastruktur, forskning, bostäder, utbildning och klimatomställning.
När jag läser motioner som har en underton som ger uttryck för att det är för dyrt att anställa eller att skattetrycket är för hårt i Sverige måste jag till dessa motionärer säga: Hur har vi lyckats med att bli det välfärdsland som vi faktiskt är?
Sanningen är ju att SAF förr i tiden och Svenskt Näringsliv i dag har haft precis samma domedagsbild av att allt går åt fel håll och vi tappar konkurrens. Jag kan hålla med om att det är av yttersta vikt att vi håller kunskapsnivån högt, att vi satsar på forskning och utveckling och att vi hela tiden utbildar för morgondagens uppgifter.
Visst, när jag besöker företag får jag ofta höra att de ger uttryck för farhågorna för konkurrensnackdelar, men oftast är problemet inte kostnaderna för de anställda, utan det handlar om andra orsaker. Att det är svårt att hitta rätt kompetens när de anställer är definitivt en av problembeskrivningarna som jag får ta del av. Sedan finns det massor av företagare som säger att det är ganska bra att vara företagare i Sverige.
I det betänkande som vi debatterar i dag, som heter NU12 Näringspolitik , skulle det finnas hur mycket som helst att beröra, men givetvis blir det omöjligt på mina åtta minuter. Men jag måste som norrbottning nämna något om riskkapital eller kapitalförsörjning i allmänhet.
Det är väldigt olika förutsättningar redan från start när någon med en bra företagsidé i Norrlands inland söker startkapital jämfört med någon i tillväxtstäder, där fastigheterna bara ökar i värde dagligen. I dessa fall behövs statligt inblandning med riskkapital i startskedet som komplettering till det som den privata marknaden inte förmår att säkerställa.
Här bör man ge Saminvest AB tid att visa att man klarar av uppgiften att stödja innovativa företag med tillväxtpotential, och då menar jag företag i hela landet, även de företag som är aktiva i den glesaste glesbygd. Herr talman! Här passar det att jag nämner lite om olika näringsgrenar. Datacenterbranschen är något som har kommit in som en ny industri i Sverige.
Investeringsbehoven i branschen är stora, och regeringen menar att Sverige har goda förutsättningar för att attrahera dessa investeringar. Det gäller även de delar av landet som har svårt att attrahera andra nya företagsetableringar.
Jag blev jätteglad när jag tillsammans med övriga från Norrbottensbänken - talmannen var förresten också med - fick besöka en dylik industri i Boden och fick se hur det bedrivs forskning i Luleå för att vi ska bli ännu mer attraktiva i dataserverhallsracet.
Jag tycker givetvis att vi ska försöka locka sådana investeringar till norra Sverige och gärna då till orter som inte har de övriga tillväxtfördelarna. De har dock oftast säker elförsörjning, och där finns det dessutom ett överskott på el.
Sådan överskottsel saknas i södra Sverige Om jag ska nämna ytterligare något om näringsgrenar som bör och ska ges prioriteringar i glesbygd bör jag givetvis ta upp de gröna näringarna, och skogsnäringen i synnerhet.
Här finns den naturliga kopplingen eftersom råvaran finns just där i obygden - eller i skräpytor, eller hur var det dessa periferiorter beskrevs i medierna av några storstadsanhängare? Om det ska utvecklas och byggas ut vidareförädling någonstans är det givetvis nära råvaran.
Bostadsbyggande i trä är något som jag kommer att tjata om varenda gång jag får tillfälle till det. Herr talman! Här passar det nog att jag lyfter fram vår reservation 26 om besöksnäringen och yrkar bifall till den. Sverige är ett land som lockar besökare från när och fjärran. Vi i Vänsterpartiet vill framhålla den svenska landsbygden som ett bra exempel på vad som attraherar besökare.
Här finns särskilt goda förutsättningar för nischade satsningar inom ekoturism. Till exempel är turismens koppling till lokalproducerad mat något vi ser i allt större utsträckning. Vänsterpartiet vill satsa på besöksnäringen. Speciellt måste fjäll- och landsbygdsturismen uppvärderas och ses som en viktig näring ur ett regionalpolitiskt perspektiv. Den får gärna bli föremål för en större del av de framtida infrastruktursatsningarna.
För att utveckla den svenska besöksnäringen menar jag att staten i samarbete med kommuner, föreningar och företag bör ta ett ökat ansvar för att locka besökare till hela Sverige. Regeringen borde lägga fram förslag till samverkansprogram för turistnäringen, så att den uppnår samma status som andra branscher.
Vidare vill jag framhålla att många kommuner, särskilt landsbygdskommuner, gör stora ekonomiska satsningar för att få fler turister. Men även om turismen i en kommun ökar blir inte alltid det ekonomiska utfallet positivt. I stället hamnar vinsterna från den ökade turistnäringen ofta hos privata aktörer, många gånger bosatta långt utanför kommunen, som äger boendeanläggningar och andra verksamheter.
Samtidigt faller turismens kostnader på kommunen, till exempel sophantering, vatten och avlopp och mycket mer. På många håll i Europa och världen tar kommunen ut en lokal avgift av den som övernattar i kommunen. Det innebär att man att som gäst, förutom att betala hotellägaren för sängen, också betalar en liten avgift till kommunen för den allmänna service man får del av.
På många platser i Europa är avgiften 1 euro, alltså knappt 10 kronor. En sådan bäddavgift skulle ge makten över den lokala turistnäringens utveckling till lokala beslutsfattare. Regeringen borde utreda hur man skulle kunna jobba vidare med ett dylikt förslag.