KBLab/rixvox huggingface dataset:
Håkan Svenneling (V):
Jag tackar statsrådet för svaret. Vänsterpartiet anser att demokratier ska prioriteras framför diktaturer som handelspartner för Sverige. Därför kan man undra om några civilsamhällesorganisationer kommer att ingå i den delegation statsministern och statsrådet Linde kommer att ha i Iran, så att det finns möjlighet att föra fram dem som har mest kunskap om de mänskliga rättigheterna och inskränkningarna av dem. Jag vill även gå tillbaka till den fråga jag ställde. Anser statsrådet att Iran är en diktatur?
Håkan Svenneling (V):
På torget i Kristinehamn sitter Hamid Aryan och hungerstrejkar. Han fruktar för sitt liv. Han är kristen, och Migrationsverket har beslutat att han måste skickas tillbaka till diktaturens Iran. De som är hårdast drabbade av regimens övergrepp och förtryck är etniska och religiösa minoriteter, hbtq-personer, fackligt aktiva och sympatisörer med oppositionsgrupper. Bara under 2015 genomfördes minst 977 avrättningar, enligt Amnesty. Den 11-12 februari reser statsministern till Iran.
Med sig på resan har han en näringslivsdelegation som leds av handelsminister Ann Linde. Regeringens målsättning med resan är att öka svensk handel med Iran. Men frågor om mänskliga rättigheter och demokrati lyser med sin frånvaro. Jag undrar hur statsministern förklarar för Hamid, som inte får asyl i Sverige, varför statsministern vill stärka handelsrelationerna med en regim som förtrycker och avrättar religiösa grupperingar som den kristna grupp som Hamid tillhör.
Och framför allt: Anser statsministern att Iran är en diktatur?
Håkan Svenneling (V):
För drygt ett år sedan skrev statsministern en debattartikel på DN Debatt tillsammans med civilministern om att statliga jobb ska finnas i hela landet. Det ledde till att Skatteverket stoppade sin planerade flytt av nio kontor från landsbygden. Statsministern skrev bland annat: "Vi behöver hitta en balanspunkt mellan närvaro i landet och effektivitet i våra myndigheter."
I januari presenterade en enig parlamentarisk landsbygdskommitté, som jag var ledamot i, förslaget att rekommendera regeringen att omlokalisera 10 000 statliga jobb från Stockholmsregionen till andra delar av landet. Men än så länge tar regeringen bara myrsteg: 100 jobb vid E-hälsomyndigheten flyttas till Kalmar, 19 jobb vid Fastighetsmäklarinspektionen till Karlstad och 30 jobb vid SCB till Örebro. Det är enligt mig - jag bor visserligen i Karlstad - ett alldeles för stort fokus på stora städer.
Avser statsministern att omlokalisera jobb från Stockholmsregionen till andra delar av landet?
Håkan Svenneling (V):
Förra veckan varnade EU-kommissionen Sverige för att vi har EU:s största övervärdering vad gäller bostadspriser. Även storbanken Goldman Sachs har varnat för Sveriges höga skuldsättning. De, med flera tunga organisationer, vill att man stegvis sänker ränteavdragen. Det som händer när man inte gör någonting åt ränteavdragen är att bostadspriserna stiger lavinartat. Det sker över hela landet, inte bara i Stockholmsområdet. Staten förstärker hushållens allt större skuldsättning.
Den generation jag tillhör får allt svårare att äga sitt eget boende. Det blir i princip omöjligt att spara ihop till handpenningen. Dessutom ska man klara av amorteringen. Att inte göra något åt ränteavdragen är också dåligt för statens ekonomi, då kostnaderna på sikt lär stiga. I riksdagen finns det möjligheter till en bred parlamentarisk överenskommelse, då V, MP, C, L och KD har sagt sig kunna göra något åt ränteavdragen. Den enda som sitter still i båten är finansminister Magdalena Andersson.
De som verkar hålla tillbaka finansministern är Moderaterna. När tänker finansministern agera för en nedtrappning av ränteavdragen?
Håkan Svenneling (V):
Jag är också väldigt positiv till de investeringsstöd som vi har genomfört. Ränteavdragen är även djupt problematiska ur ett fördelningsperspektiv. 80 procent av bidragen går till samhällets 20 procent rikaste. Det beror bland annat på att det saknas ett tak för hur mycket man får göra i avdrag. Avsaknaden av tak förstärker också den snedfördelning vi ser mellan stad och land. 80 procent av dem som gör ränteavdrag över 100 000 kronor finns i städerna, enligt riksdagens utredningstjänst. Sveriges Radios program Kaliber konstaterar att 15 personer gör ränteavdrag på över 1 miljon.
Är det inte dags att införa ett tak för ränteavdragen?
Håkan Svenneling (V):
Jag tackar Emil Källström för frågan. Under den tid som jag har suttit i riksdagen har jag verkligen brunnit för landsbygden. Jag har suttit i den parlamentariska landsbygdskommittén och pekat på vikten av riskvilligt kapital på landsbygden. Det är en mycket prioriterad fråga som vi måste lyfta fram. Jag ser med stor oro på hur framför allt bankerna har lämnat landsbygden och därmed också många gånger kreditgivningen på landsbygden. Därför delar jag Emil Källströms analys att det behövs mer riskvilligt kapital på landsbygden.
I den budget som vi presenterar i dag får Norrlandsfonden ett ökat tillskott. Det tror jag kan vara mycket bra. Vi föreslog från Landsbygdskommitténs sida att statliga aktörer skulle få mer pengar och ansvar för att jobba just med landsbygden. Vi pekade inte specifikt ut Norrlandsfonden. Men jag kan ändå se att de syften som vi i Landsbygdskommittén pekade på faktiskt uppnås genom det förslaget. Jag tror att det kommer att gynna de nordliga länen, som tar del av Norrlandsfondens pengar.
Centerpartiet är det enda parti som är riktigt kränkt av Inlandsinnovations nedläggning. Det beror kanske på att det var just Centerpartiets förslag i budgeten. De andra borgerliga partierna tyckte att den reform som vi genomförde var bra. För min del handlade det om att frigöra det kapital som fanns inlåst både i Inlandsinnovation och i det bolag som heter Fouriertransform, som inte utnyttjades på ett bra sätt utan var för låst till olika investeringar.
Det som man enligt mig också kunde se i fråga om Inlandsinnovations investeringar var att de skedde i en del bolag som redan var starka. Och ägandet kom inte alltid från landsbygden, utan det var faktiskt snarare staden som ägde saker på landsbygden. Det gör att jag hoppas att den nya fond som vi har för statligt riskkapital, som heter Saminvest, på ett bättre sätt kan funka för att jobba med landsbygdens företag.
Jag hoppas att den, Almi och Vinnova på ett bättre sätt ser landsbygden och landsbygdens företagande och stöttar upp på ett bra sätt med riskvilligt kapital.
Håkan Svenneling (V):
Jag börjar med att avsluta den debatt vi hade om riskkapitalet. Jag var väldigt sugen på att få den fråga om skogliga industrier som Emil tidigare ställde till Fredrik. Det har ju varit ett fokus för både mig och Emil att se till att de har bra riskkapital. Jag tycker mig se stor potential i att utveckla de skogliga näringarna i den omställningsekonomi vi behöver skapa, där - som Emil var inne på - den gröna atomen behöver bli viktigare än kolatomen. Jag övergår till Emils andra fråga, den om kvinnligt företagande.
Jag tycker att det är intressant när man är ute i Norden och lyssnar. Jag lyssnade på en högerpolitiker från Norge som väldigt tydligt argumenterade för varför man behöver kvotering av kvinnor till bolagsstyrelser och varför man på ett tydligt sätt behöver krossa glastaket. Jag har fortfarande aldrig förstått varför borgerliga partier i Sverige är emot detta. Det är tydligt att denna reform funkar i Norge och att det har gjort att kvinnor har tagit plats på ledande positioner i norska företag.
Norge går också före i klimatomställningen genom att man nu ställer om sin oljefond till att inte investera i gas och olja. Jag tycker att det är intressanta exempel på bra saker som sker trots att Norge har en högerregering som är fel ute i väldigt många andra frågor. Skälen till att vi vill stoppa vinstjakten i välfärden och inte ha en statligt subventionerad RUT-sektor är andra än att det är kvinnor som jobbar där.
För oss är vinstjakten som incitament fel, och det tycker jag visar sig när skola och äldreomsorg bedrivs på ett sätt som tydligt handlar om att öka vinsterna i så stor utsträckning som möjligt i stället för att se till att leverera till exempel bra utbildning. I RUT-sektorn handlar det om att man ska kunna städa hemma hos människor, och jag har lite svårt att förstå varför vi ska skattesubventionera det i så stor utsträckning när det inte bidrar till vår produktivitet. Jag skulle hellre lägga de pengarna på ett statligt riskkapitalbolag för att stärka till exempel vår skogsnäring.
Håkan Svenneling (V):
Tack för det fina berömmet i alla fall i början, Jakob! Jag uppskattar dig också, som person och politiker. Jag tror att du skulle kunna fylla en viktig funktion i svensk politik, för även om ni i Kristdemokraterna kommer från en konservativ ideologi har ni värden i er politik som tydligt handlar om att vi ska bygga ett samhälle - ett samhälle som inte dras isär och som man faktiskt kan lita på.
I den grunden hittar vi ibland, trots att vi står långt ifrån varandra ideologiskt, punkter där vi faktiskt är överens. När det gäller de punkter där vi kanske inte är så överens menar du att vi inte har en jobbpolitik som fungerar, Jakob, och att vi därigenom inte skapar välfärdsmiljarder. Jag tycker att du i grunden har fel. Förre statsministern Reinfeldt sa: The industry is basically gone. Han sa också: We used to have farmers.
Det är två av mina favoritcitat av honom, för jag tycker att det säger så mycket om vilken bild han hade av Sverige. Det är en bild som inte stämmer med min. Är det någonting vi har är det nämligen jordbrukare, som faktiskt brukar vårt land och som vi behöver för att öka svensk livsmedelsproduktion och för att ha öppna landskap i Sverige. Vi behöver också verkligen industri och industriorter i Sverige. Mycket av det värde som kommer från Sverige beror faktiskt på industrier på svensk landsbygd.
När jag satt i Landsbygdskommittén räknade vi ut vilka exportvärden svensk landsbygd kommer med, och de är urstarka och urviktiga. Därför är jag väldigt nöjd med den omläggning av industripolitiken som har skett, och jag har varit drivande i att den ska ske. Jag vet nämligen att det kommer att skapa välfärdsmiljarder på lång sikt. Huruvida vi reglerar några brytpunkter hit eller dit eller lägger skatt på gåvor tror jag kommer att ha mindre betydelse. Jag tror att det viktiga handlar om att de som har mer kan bidra på ett bättre sätt i vårt samhälle.
Därför tycker jag att de som har de stora rikedomarna - och som vi ser faktiskt drar ifrån, eftersom vårt skattesystem är riggat för de rika - behöver högre skatt på kapital. De behöver arvs- och gåvoskatt, och de behöver en miljonärsskatt på sig.
Håkan Svenneling (V):
Jag håller inte med om Jakob Forssmeds analys. Jag ser att vi i Sverige har den högsta sysselsättningsgraden på väldigt länge och att vi har en lägre arbetslöshet än på väldigt länge. Detta betyder att många människor i vårt samhälle faktiskt är en del av det samhälle som både jag och Jakob vill se. De är en del av en arbetsgemenskap och bidrar till svensk produktivitet och svenska skatteintäkter. Jag delar inte heller synen att vi höjer skatten för alla. Jag sa i mitt eget anförande att vi sänker skatten för pensionärer.
Vi tar bort den klyfta som finns mellan pensionärer och löntagare, som Jakob och hans regering skapade. För mig är det helt obegripligt att de som har jobbat och bidragit till vårt samhälle ska ha högre skatt när de blir gamla och ska vara pensionärer. För mig är det obegripligt att de ska straffas och få högre skatt jämfört med dem som jobbar. Detsamma gäller dem som har sjuk- och aktivitetsersättning. Jag förstår inte varför de ska straffas ännu en gång för att de har blivit sjuka.
Det sjuka ligger snarare i vårt samhällssystem, där vi många gånger jagar människor och där den psykiska ohälsan ökar. Jag tror inte att det kommer att göra människor friskare, och det är därför jag har en annan syn än Jakob i dessa frågor. Jag tror att det vi behöver göra är att höja skatten för de rikaste. Jag ska ärligt säga, Jakob, att ISK-skatten verkligen inte var min favorit att höja. Det finns andra skatter som jag mycket hellre skulle vilja höja. Men regeringen håller emot och låter den borgerliga skattepolitiken ligga i orubbat bo.
Därför var ISK-skatten den skatt som var möjlig att höja, eftersom den med precision träffar de riktigt rika människorna i Sverige. ISK är fortfarande en gynnad sparform, som fortfarande är bra att spara i jämfört med andra saker. Då är det också rimligt att ha en beskattning på denna sparform som är lite högre än vad den tidigare var. Det rör sig om två påsar ostkrokar, som Ulla Andersson har sagt. Jag menar att det rör sig om två påsar ostbågar, så där kan vi säkert vara överens.
Vissa borgerliga partier vill sänka människors löner per timme med ungefär lika mycket som vi höjer skatten med på ett år.
Håkan Svenneling (V):
Det var i samband med vintern 2015 som Vänsterpartiet gick ut och tydligt krävde att Sverige skulle hålla inne med EU-avgiften till dess att andra medlemsstater uppfyllt sina utlovade åtaganden om att ta emot flyktingar. Jag tycker det är bra att andra partier nu har anslutit sig och håller med oss i Vänsterpartiet i vår kritik mot att medlemsstater får del av EU-medel trots att man inte uppfyller gemensamma överenskommelser om bland annat flyktingmottagande.
Finansutskottet levererar i dag hård EU-kritik mot kommissionen i fråga om EU:s finanser. Sverige har under lång tid kritiserat EU:s budget för att vara omodern. Det vore i ljuset av brexit ett utmärkt tillfälle att reformera EU:s budget. Tyvärr verkar kommissionen inte se denna möjlighet. Snarare springer federalisterna i EU vidare i en riktning som varken medborgare eller Sverige som land önskar.
Därför är det bra att finansutskottet i dag riktar skarp kritik mot EU-kommissionen. De som tar del av den här debatten ser också tydligt var skillnaden går mellan Vänsterpartiets EU-kritik och Sverigedemokraternas EU-kritik. Det är också tydligt i finansutskottets utlåtande att man inte ser skatter på EU-nivå som en framkomlig väg.
Trots att Sverige i enighet envist säger nej till olika federalistiska förslag om EU-skatter fortsätter förslagen att komma. I dag säger vi ännu en gång tydligt nej till att ge EU beskattningsrätt. Flera andra talare har också tagit upp EU:s jordbruks- och landsbygdspolitik. Det är väl ett tydligt exempel på ett område där EU borde göra mindre. Mer makt borde flyttas tillbaka till nationell styrning, så att man uppnår de nyttor som är viktiga.
Det blir lätt så att EU pratar om subsidiaritetsprincipen samtidigt som det sker väldigt lite i verkligheten. Fru talman! Med detta sagt vill jag yrka bifall till finansutskottets utmärkta förslag i detta utlåtande, där det är gott om EU-kritik.
Håkan Svenneling (V):
Finanskrisen har visat hur dåligt EMU fungerar och på vems sida euroländerna står. Det var bankerna som räddades, medan den förda politiken innebar kraftigt ökad arbetslöshet och fattigdom för vanligt folk i Europa. Eurokrisen är en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast medlemsstaterna i en gemensam penning- och valutapolitik.
Euroländernas konkurrenskraft urholkas på grund av skillnader i produktionstillväxt mellan länderna, vilket bidrar till underskott i bytesbalanserna och i de offentliga finanserna. Detta var grunden till vår EMU-kritik när vi hade EMU-omröstning i Sverige 2003. Sverige är ett litet och exportberoende land som är beroende av stabilitet i vår omvärld. Ekonomiska problem i euroområdet drabbar också oss här i Sverige, oftast ganska hårt.
EU-kommissionens underlag innehåller mycket långtgående förslag om ett fördjupat EU-samarbete. Stora steg tas mot ökad överstatlighet, och makten förskjuts från medlemsstaterna till EU. Vänsterpartiet är starkt kritiskt till EU-kommissionens förslag. Problemen i euroområdet kan inte lösas genom att man beskär medlemsstaternas nationella beslutanderätt över finanspolitiken.
Överstatliga lösningar hindrar de enskilda medlemsstaterna från att fatta nödvändiga beslut utifrån sina egna förutsättningar. Länderna står inför olika utmaningar, och det finns obalanser i de individuella ekonomierna som måste lösas i stället för att man ska ta steg i federal riktning. Det demokratiska inflytandet riskerar annars att urholkas. Lissabonfördraget gäller i dag.
Det säger att EU inte ska gå in på områden där medlemsstaterna har beslutskompetensen i dag. Därför ska EU inte heller ha någon beskattningsrätt. Svenska folket beslutade i en folkomröstning att Sverige skulle stå utanför valutaunionen EMU. Detta beslut gäller fortfarande och ska inte ifrågasättas av EU-kommissionen på det sätt som sker i dag.
Sverige borde därför, i likhet med vad Danmark har gjort, begära undantag i enlighet med folkomröstningens beslut. Vänsterpartiet ser i dagsläget inga skäl till att Sverige ska vara en del av bankunionen. Regeringens utredning om ett eventuellt svenskt medlemskap känns som ett hastverk vars syfte är oklart.
Ett eventuellt medlemskap riskerar att kosta svenska skattebetalare stora pengar för risker och förluster som uppstår i någon annan del av unionen utan att de har haft möjligheten att påverka det - detta då unionen bygger på en moral hazard, alltså att man inte kan säkerställa att alla länder arbetar med riskminimering när de vet att någon annan kan betala eventuella förluster.
Den andra risken är att den kapitaltäckning som finns är så låg att den inte täcker eventuellt fallerande banker. Det är viktigt att medlemsstaternas beslutsrätt inte beskärs ytterligare. De åtgärder som förslås av EU-kommissionen innebär ökad makt till EU. Grundläggande befogenheter flyttas då från medlemsstaterna, den demokratiska legitimiteten undergrävs och demokratin försvagas.
Därför vill jag yrka bifall till reservation 1.
Håkan Svenneling (V):
Jag instämmer i mycket av det statsrådet Bolund sa i sitt anförande och i en del av det han har sagt i sina replikskiften. Jag känner en ganska stor stolthet över det Vänsterpartiet har gjort tillsammans med regeringen när det gäller bostadsmarknaden. Som statsrådet var inne på ser vi ökat byggande och ett ökat byggande av hyresrätter, mycket tack vare det investeringsstöd som vi har kommit överens om tillsammans.
Jag har lite svårt att förstå den borgerliga kritiken mot regeringens och till stor Vänsterpartiets bostadspolitik när man kan se de positiva effekterna av det. Jag hoppas att vi kommer att se ett byggande i hela landet. Jag blir lite orolig när jag hör Mats Perssons resonemang om Stockholm och storstäderna. Han gör bostadsmarknaden till en storstadsfråga, när det är en fråga för hela landet.
Det ser vi tydligt med den bostadspolitik som förs, eftersom det på många håll byggs för första gången sedan 80- och 90talen. Jag vill dock ställa en lite kritisk och skarp fråga till ministern och plocka upp den fråga som Jakob var inne på. Om jag har förstått saken rätt är Miljöpartiet för en nedtrappning av ränteavdraget och för ett införande av ett tak i stället för en brytpunkt av ränteavdraget. Du får gärna tydliggöra vad ni tycker.
Jag undrar vad du som minister gör för att övertyga Socialdemokraterna om att se över ränteavdraget och trappa ned det. Det är tydligt att Jakob räcker ut en hand, tillsammans med sina kollegor i Liberalerna och Centerpartiet, och säger att man skulle kunna göra någonting tillsammans. Vänsterpartiet är absolut med på att trappa ned ränteavdraget. En annan fråga gäller de unga. Om vi gör det svårare för unga att skaffa bostäder är det problematiskt, oavsett vilken del av landet det handlar om.
Jag undrar om finansmarknadsministern avser att se över bolånetaket i syfte att få bättre möjligheter för unga att ta sig in på bostadsmarknaden. Politikern Birgit Friggebo fick en hustyp uppkallad efter sig. Kanske kan du få ett tak uppkallat efter dig - Bolundtaket?
Håkan Svenneling (V):
Om jag uppfattar finansmarknadsministern rätt säger han att det är Finansinspektionens ansvar att kolla på eventuella förändringar. Men jag undrar om inte ministern har möjlighet att initiera denna typ av förändringar. Ministern nämnde själv att han är ordförande för Stabilitetsrådet. Jag tänker att han som finansmarknadsminister i den rollen kan lyfta frågan om hur det är med bolånetaket sedan vi införde höjningen av det med 15 procent. Har det försvårat för ungdomar?
Vilka analyser har ni som myndigheter gjort för att kolla hur det har gått för unga på bostadsmarknaden? Är det någonting vi ändå borde titta på och kolla effekterna av? Jag tycker att det vore ett rimligt agerande för en finansmarknadsminister i det läge som vi befinner oss i. Om vi går över till ränteavdraget uppfattade jag det som att ministern vill se en bred uppslutning och tycker att en sådan krävs. Frågan är då: Kräver det både socialdemokrater och moderater?
Eller skulle det räcka med att du lyckas övertyga din egen regeringspartner Socialdemokraterna att det vore rätt att göra någonting åt ränteavdraget? Ibland låter det som att det är helt oöverstigligt att göra någonting, och jag menar att det inte är det. I dag finns en brytpunkt vid 100 000. Det gör att vi fortfarande har människor som har enorma lånekostnader med den lågräntenivå vi befinner oss på.
Sveriges Radio har grävt fram att det är 15 personer som har avdrag från staten på över 1 miljon kronor. Vi måste sätta stopp för detta någonstans. Konjunkturinstitutet har i sin prognos sagt att kostnaden för ränteavdragen för staten lär dubbleras och alltså öka från 30 miljarder i dag, vilket i princip motsvarar utgifterna för försvaret, till åtminstone det dubbla.
Om vi ska göra någonting i goda tider, som vi var inne på, och ha en försäkring för framtiden är det väl nu vi ska göra någonting åt ränteavdragen? Läget är alldeles utmärkt. Jakobs hand är utsträckt, och det finns också andra partier på den borgerliga sidan som vill göra detta. Jag förstår inte varför regeringen inte tar handen och säger: Nu gör vi någonting. Vi kan börja med taket, och sedan kan vi ta nedtrappningen i nästa steg.
Håkan Svenneling (V):
Jag tänker börja med det som jag och Anette Åkesson är överens om, nämligen att det är viktigt att säkra kommunernas finansiering på lång sikt, för de kommande 10-20 åren sådär. Vänsterpartiet såg till att det blev 10 välfärdsmiljarder till kommunsektorn under den här mandatperioden. Det drev vi igenom i budgeten förra året.
Jag undrar helt enkelt vad Moderaterna gör för att säkerställa kommunernas finansiering, Anette Åkesson. Ett område där vi kanske inte är riktigt lika överens kan sammanfattas med mångfald och vinster i välfärden. Det jag lurar på när jag hör Anette Åkesson är att det är en beskrivning som inte riktigt stämmer med verkligheten.
Anette pratar om hur stor andel det är som går i friskolor och i andra typer av verksamheter. Men problemet är ju att det i mångt och mycket är ett fåtal stora koncerner som ägs av riskkapital som står för nästan alla dessa verksamheter. De mindre aktörerna är ganska många till antalet, men de utgör bara en liten andel av det hela.
Jag undrar om det är ett problem för Moderaterna att det finns stora riskkapitalkoncerner som gör stora vinster - övervinster som Reepaluutredningen konstaterar. Ni återkommer alltid till Båstads stiftelse eller föräldrakooperativ som exempel. Jag menar att vi har lyssnat på det som riksdagen har beslutat om, både i Reepaluutredningen och i behandlingen av den proposition som kommer att läggas på riksdagens bord. Det är inte föräldrakooperativen och stiftelserna som kommer att drabbas.
Det är vinstjakten som incitament som är problemet, och den skapar ett fel i systemet. Jag vill gärna se en mångfald där man lär av varandra. Det gäller kommuner, ideella aktörer och privata intressenter som vill skapa en god utbildning. Problemet är att det inte går att lära sig någonting av Academedia. Men en sak som man kan lära sig av Academedia är hur man gör en ofantligt stor vinst och flyttar den till skatteparadis. Det vill jag inte att svenska kommuner ska lära sig av detta bolag.