Ardalan Shekarabi (S):
Tack, Saila Quicklund, för interpellationen och för den diskussion som vi nu har haft i flera månader! Jag uppskattar engagemanget och att vi har en öppen dialog om dessa viktiga frågor som handlar om hur vi säkerställer likvärdighet i svensk välfärd i hela vårt land och hur vi håller ihop vårt samhälle. Fru talman! Den regionala ojämlikheten i vårt land håller på att klyva isär Sverige.
Vi har en mycket allvarlig utveckling där de regionala klyftorna har tillåtits att växa under de senaste decennierna och där vi har allvarliga effekter av urbaniseringen som påverkar förutsättningarna för kommunal och landstingskommunal verksamhet, inte minst välfärden. Vi har också olika förutsättningar för regional utveckling och tillväxt.
Vi ser i flera utredningar att arbetsmarknadsregionerna har kunnat förstoras i delar av landet, medan andra delar av landet inte alls har samma integration vad gäller arbetsmarknadsregionerna. Det skapar sämre förutsättningar för tillväxt och utveckling och hög sysselsättning. Fru talman! Det finns två förhållningssätt till detta.
Vi kan acceptera, vi kan se urbaniseringen som en norm och tolerera bristande likvärdighet i välfärden och att vissa delar av landet som har fått bilda regioner runt storstäderna drar ifrån medan andra delar av landet har helt andra förutsättningar. Vi kan bara notera det faktum att över hälften av Sveriges befolkning bor i storstadsregionerna, som har fått genomdriva en regionreform.
Det skedde i Stockholms län på 60-talet och i Skåne och Västra Götaland på 90-talet. Sedan har vi resten av befolkningen, den resterande halvan, som är uppdelad i 18 olika mindre landsting. Det är klart att vi bara kan notera detta och acceptera en utveckling där Sverige klyvs isär, eller så kan vi bestämma oss för att vidta åtgärder. Fru talman!
Idén om en regionreform är inte en generallösning på alla utmaningar vi har. Men den är ett sätt att förhålla sig till hur vi kan jobba med likvärdighet inom sjukvården, inom kollektivtrafiken och inom den regionala utvecklingen. Reformen kommer inte att genomföras om det inte finns stöd i Sveriges riksdag. Vi har precis den ordning som vi har haft i övriga lagstiftningsärenden: Vi har en remissbehandling, vi tar in synpunkterna och nu har vi samtal med de borgerliga partierna och med Vänsterpartiet.
Om det inte finns ett stöd för reformen kommer den inte att genomdrivas. Vi har bjudit in alla borgerliga partier och Vänsterpartiet till samtal just för att se om vi kan hitta gemensamma lösningar som handlar om att minska den regionala klyftan och säkerställa likvärdigheten i sjukvården.
Även om jag uppskattar Saila Quicklunds engagemang i frågan och tycker att det är bra att vi för de här debatterna tror jag att det är viktigt att de aktörer som motsätter sig en regionreform nu presenterar en alternativ modell. Hur ska vi klara av utmaningarna inom sjukvården i Jämtlands län? Hur ska vi hålla ihop ett Sverige som glider isär? Hur ska vi se till att försvara likvärdigheten i välfärden?
Hur gör vi när vi ser att de stora starka regionerna har mycket bättre förutsättningar att jobba med tillväxt och utveckling och även tar en större del av de resurser som finns för detta? Vad är det moderata alternativet? Jag är öppen för att diskutera. Jag kan inte med hundra procents säkerhet säga: Det här är generallösningen! Det vet vi inte. Men vi kan bara hitta rätt lösningar om vi får en dialog där alternativen presenteras också för medborgarna.
Oavsett vad vi tycker i denna fråga är både jag och Saila Quicklund skyldiga medborgarna i Jämtland svaret på frågan: Hur ska vi säkerställa en likvärdig utveckling och välfärd i hela Sverige och inte bara i storstäderna?