Anders Borg (M):
Bo Bernhardsson, Patrik Björck och Pia Nilsson vill nu göra gällande att vi inte ska ha någon logik i skattepolitiken. Det är alltså inte viktigt att man sänker skatterna på sådant som vi vill ha mer av och höjer skatterna på det som vi vill ha mindre av. Jag skulle kunna förstå det om man förordade en miljöpolitisk, vänsterpartistisk eller socialdemokratisk logik och höjda skatter på till exempel koldioxid.
Det har förödande effekter för oss på landsbygden, men om man har sina väljare på Södermalm kanske det inte spelar så stor roll, och det har då positiva effekter i termer av minskade koldioxidutsläpp. Jag skulle kunna förstå varför man vill höja matmomsen eller fastighetsskatten. Det är den typen av orörliga skattebaser som ekonomer rekommenderar regeringar att höja. Men det är inte så att vi får rådet att lägga skatterna på ungdomar och restauranger.
Inte en enda av alla de regeringar ute i Europa som nu höjer skatterna följer den socialdemokratiska vägen, att lägga särskilt höga skattekilar på just unga. Låt mig påpeka att den största skattesänkningen som nu är på väg att genomföras i Europa görs av president Hollande i Frankrike.
Han vill sänka arbetsgivaravgifterna till och med generellt för att det ska öka sysselsättningen. Det är den viktigaste socialdemokratiska politiska ledaren i Europa i dag, och han vill sänka arbetsgivaravgifterna helt emot Pia Nilssons logik. Men ni kan kanske ha någon typ av utbyte i Socialistinternationalen om hur man ska bedöma dessa effekter. Låt oss utgå ifrån att remissinstanserna har rätt.
IFAU, KI och ESV säger att sänkt arbetsgivaravgift för ungdomar inte har effekt på sysselsättningen. Vad är då logiken i det? Jo, om vi sänker avgiften är utbudet av arbetskraft så orörligt att det helt enkelt kommer att övervältras i höjda löner. Alltså: det blir ingen sysselsättningseffekt, därför att sänkningen övervältras i höjda löner.
Det är den logik som Pia Nilsson redovisar i sin interpellation, och det är den logik som finns i ESV:s, KI:s och IFAU:s remissvar. Då vill jag fråga Pia Nilsson: Vad är det som sker med lönerna om man höjer arbetsgivaravgiften för ungdomar?
Om logiken i Pia Nilssons älskade remissvar är att elasticiteten är låg på sysselsättningssidan, då måste alltså lönerna sjunka. I sådana fall har Socialdemokraterna lagt 14 miljarder riktade till att sänka ungdomslönerna.
Om ni tror på IFAU, KI och ESV och på att det inte har effekt på sysselsättningen, säger ni alltså att det är lönesänkningar för unga som är den socialdemokratiska kärnidén. Man kan inte ha en logik ena dagen och sedan glömma bort den andra dagen. Antingen har ungdomsarbetsgivaravgifter effekt, därför att vi har en särskilt rörlig arbetsmarknad för unga, och då har det effekt på sysselsättningen. Det kan också ha effekt på lönerna.
Eller också har det inte effekt på sysselsättningen, som Socialdemokraterna säger. Men då måste ju effekten ligga på lönerna. Kan inte Socialdemokraterna erkänna att ni vill sänka ungdomslönerna och ta bort de löneökningar för unga som kommer att ske under de närmaste åren? Det mest märkliga resonemanget som Socialdemokraterna för är att de skulle vara för utbildning. Vi har alltså hållit på i snart åtta år och restaurerat det socialdemokratiska utbildningssystemet. De som inte klarar skolan klarar framför allt inte matematikundervisningen.
Där har vi byggt ut undervisningstiden i lågstadiet och mellanstadiet. Socialdemokraterna har inte vidtagit några åtgärder för att förbättra matematikundervisningen. Det är ju där vi har problemet, och det är det vi har gjort någonting åt. Där ser vi skiljelinjen. Vi tror på matematikundervisning. Socialdemokraterna tror på Amspolitik.