Roland Utbult (KD):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. På frågan vad som skiljer den nuvarande regeringen från Alliansen är svaret, eller ett av svaren i alla fall, valfrihet - människors valfrihet.
Vänsterregeringen ogillar vårdnadsbidrag, har vi hört här, och valfrihet i barnomsorgen. De ogillar också valfrihet i föräldraförsäkringen.
Valfrihet innebär nämligen att människor får fatta sina egna beslut utifrån sin egen situation och sina egna värderingar, och då kan det hända att man hamnar utanför Löfvens och Romsons mall. Valfriheten tror jag är särskilt viktig för barnfamiljer.
De beslut som familjen fattar får sedan en inriktning på många områden i livet. Familjen är på ett sätt den minsta beslutande makten i samhället. Nu finns det politiker, som vi hör här, som vill minska den makten och omyndigförklara föräldrarnas kapacitet att själva bestämma.
Det är inte särskilt modernt och inte särskilt progressivt. En undersökning från Novus från i år visar att åtta av tio föräldrar själva vill bestämma över fördelningen av föräldradagarna. I regeringens budgetproposition nämns en undersökning som Försäkringskassan har gjort 2012.
Den visar att en stor majoritet av föräldrarna, 89 procent av kvinnorna och 85 procent av männen, är nöjda med den fördelning som de har gjort av föräldraledigheten. Det är till och med en ökning jämfört med resultatet av en liknande studie från 2003. Jag tycker att det är dags för vänsterregeringen att lyssna på dem som berörs av era förslag som beskär valfriheten.
Kristdemokraterna anser att det inte finns några som är bättre på att bestämma om familjens livspussel än föräldrarna själva. Familjer och barn har olika behov och olika förutsättningar. Ju mer fyrkantiga system som skapas, desto sämre passar de in i olika familjers vardag.
Som småbarnsförälder behöver man få ökat handlingsutrymme för att få ihop sitt livspussel, inte tvärtom. Löfvens och Romsons mall fungerar inte för alla familjer. Familjen är den viktigaste gemenskapen i samhället, och den behövs för att barnen ska få omsorg och fostran i en kärleksfull miljö.
Jag vet inte hur många idrottsmän som har prisat sina föräldrar för att de alltid ställde upp och gjorde det möjligt för sonen eller dottern att växa och förverkliga sina drömmar. Kristdemokratisk familjepolitik handlar alltså om att flytta makten från politikerna till föräldrarna.
Staten och kommunerna ska skapa valmöjligheter, inte välja åt familjen. Vi föreslår därför att man öppnar upp för flera val såväl inom föräldraförsäkringen som inom barnomsorgen. Vi har tillsammans i alliansregeringen bland annat infört ett vårdnadsbidrag som möjliggör för föräldrar att förlänga sin föräldraledighet tills barnet fyller tre år, från att det har fyllt ett år till tre år.
År 2013 fanns det 7 500 barn vars föräldrar hade ett vårdnadsbidrag, och det fanns faktiskt i över hundra kommuner. Det första vänsterregeringen ville göra var att ta bort denna möjlighet. Alliansen vill annorlunda. Vi håller fast vid att föräldrarna är bäst på att besluta hur de vill ordna sin barnomsorg.
Vi vill med denna valfrihet och familjernas självbestämmande ge dem makten att vid köksborden bestämma och ge dem möjlighet för mer tid med sina små barn. Därför är det en glädje för mig att Alliansens partier säger ja till vårdnadsbidraget. Innebörden i vårdnadsbidraget är mer tid för barnen.
Vem vill motsätta sig detta? Syftet med föräldraförsäkringen och vårdnadsbidraget är att föräldrarna ska kunna få mer tid med barnen, inte att tvångsstyra kvinnors och mäns grad av förvärvsarbete. Småbarnsåren är under en mycket kort tid av ett långt förvärvsliv.
Det måste då bli lättare att kombinera föräldraskap och arbetsliv för både pappor och mammor. Herr talman! Jag vill till sist säga några ord om underhållsstödet. Det är inte ovanligt att försäkrade får för mycket utbetalt till följd av att Försäkringskassan har räknat fel.
Om mottagaren har handlat i god tro blir han eller hon inte återbetalningsskyldig. Detta gäller i stort sett alla ersättningar som betalas ut av Försäkringskassan, dock med undantag för underhållsstöd och bostadsbidrag. För dessa finns regler om så kallad strikt återbetalningsskyldighet.
Det strikta betalningsansvaret, då mottagaren inte är ansvarig för felet och inte heller har insett eller borde ha insett felaktigheten, är inte motiverat. I synnerhet då det drabbar personer som kan förväntas redan ha en utsatt ekonomisk situation är det angeläget att lagstiftningen ändras.
När Försäkringskassan med generaldirektören i spetsen besökte oss i utskottet svarade generaldirektören på en fråga från mig om att åtgärda orättvisan med det strikta återbetalningskravet, som i första hand drabbar kvinnor som har det här underhållsstödet, att det här skulle prioriteras.
Han skulle se till att detta togs upp och åtgärdades. Det var naturligtvis något som gladde mig, herr talman.