Patrik Björck (S):
Tack så mycket för svaret, finansministern! Jag är väldigt glad att få debattera a-kassan med finansministern. Det är i huvudsak två skäl till det. Det första är att i en interpellationsdebatt häromveckan med arbetsmarknadsministern försvarade han sin misslyckade politik med att han fått ge sig i hårda budgetförhandlingar.
Att gömma sig bakom budgetförhandlingar är en lyx som en finansminister inte kan unna sig. Det andra skälet är att när regeringen tillträdde hösten 2006 genomdrev den en kraftig försämring av arbetslöshetsförsäkringen. Man gjorde det i ett forcerat tempo, utan normal beredning och under stark kritik från tunga remissinstanser.
Nu verkar finansministern ha drabbats av eftertankens kranka blekhet och börjat förstå verkningarna av regeringens beslut. Försämringarna av arbetslöshetsförsäkringen har skapat problem för både samhället och den enskilde medborgaren. Det är en insikt som nu finansministern delar inte bara med oppositionen utan med en stor del av det svenska folket.
Frågan som uppstår är vad finansministern tänker göra med sin insikt av regeringens förda politik som nu försätter Sverige i en sämre position när vi genomlider den värsta krisen i modern tid. Avser finansministern att ta några som helst initiativ för att rätta till de brister som regeringen har skapat i arbetslöshetsförsäkringen? Förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen var en bärande idé i regeringens politik.
Finansministern säger också i svaret att det är den viktigaste delen tillsammans med skattesänkningarna för de rika. När nu denna politik inte visat sig fungera, vilka åtgärder förutom att rätta till misstagen i arbetslöshetsförsäkringen avser ministern att vidta?
Här uppstår det först en diskussion i samband med finansministerns insikt om sina misstag, som framfördes i en tv-intervju för ett antal veckor sedan. Man trodde att finansministern på något sätt rättat till kartan efter verkligheten. Men när man läser svaret undrar man om det verkligen har skett.
Frågan är vad man säger om jag kommer ut och träffar arbetslösa, uppsagda och varslade runt om i landet och förklarar för dem att de har haft för dåliga incitament för att arbeta. Om jag till exempel åker ut till Volvo i Skövde och frågar de arbetslösa där om de har blivit arbetslösa för att det inte är lönsamt att arbeta skulle de titta på mig som om jag kom från en annan planet.
Om jag frågade dem om de har valt arbetslöshet bara för att arbetslöshetsersättningen var för hög eller för att de hade det för gott ställt när de var arbetslösa skulle de näst intill bli riktigt arga på mig. Men det framgår av svaret att finansministern fortfarande hävdar att arbetslösheten beror på att människor har det för bra när de är arbetslösa.
En punkt som också varit uppe till diskussion är den avgiftshöjning som finansministern var med om att genomföra. Inte bara avgiftshöjningen utan ändringen av regelverk, ersättningsnivåer och annat har skrämt bort människor från arbetslöshetsförsäkringen. Det är en halv miljon som har lämnat den. Nu hävdar finansministern att detta är ett bekymmer. I svaret säger han att man ska sänka avgiften med ca 50 kronor för att locka tillbaka människor.
Samtidigt har finansministern gjort en konstruktion av hela arbetslöshetsförsäkringen som innebär att den i en lågkonjunktur kommer att öka i pris för medlemmarna. Bland annat har en utredning från TCO uppvisat att den eventuella sänkningen äts upp av de allra flesta arbetslöshetskassor så att det trots allt blir en höjning. Finansministern har då egentligen inte på något sätt svarat på frågorna eller åtgärdat de problem som han själv erkänner.