KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars-Axel Nordell (KD):
Tack, Tina Ehn! Jag heter Lars-Axel Nordell. : Oh, förlåt!) Jag svarar gärna på dina frågor. Jag vet att jag har ett krångligt namn, så jag har full förståelse för att det kan vara svårt att komma ihåg. Nu skrattar herr talmannen, jag förstår inte det. Du frågar först om slöjd. Jag kommer ju ihåg när jag själv hade slöjd. Det var något som jag tyckte mycket om.
Innan min far blev skulptör var han just slöjdlärare, så man kan gå olika vägar till att bli kulturskapare. Det är någonting som finns i det kreativa skapandet. Det är väldigt positivt, tycker jag. Sedan vet jag inte riktigt vad du lägger in i det du säger om hur du egentligen skulle vilja ha det. Det handlar ju lite grann om att slöjd kan ske på olika sätt.
Man kan alltså slöjda på olika sätt, både inom folkbildningen och inom skolan i dag. Det är kreativt skapande, ja. Det håller jag med dig om. När det gäller just kultur- och musikskolan sade jag ju att jag tycker att det är anmärkningsvärt att så pass många har rustat ned.
Av mitt läns tolv kommuner är det faktiskt två som har gjort det. Det tycker jag är bekymmersamt. Det är också flera kommuner som har dragit ned eller helt upphört med pengar till folkbildningen. Det är också bekymmersamt, men det finns inte med i det här betänkandet. Jag menar ändå att det är ett problem när man gör på det viset, för det här är viktiga frågor.
På samma sätt som mina allianskolleger tidigare har markerat tillhör frågan det kommunala självstyret, och vi vill inte förstatliga. Vi tror inte på stora, starka staten som ska detaljstyra allt.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag tycker att vi i de politiska partierna har ett ansvar att agera även på hemmaplan. Nu är ingen av de kommunerna kristdemokratiskt styrda vad jag förstår. De är inte så många, men där finns ändå musikskolor. Om de inte hade haft det hade jag tagit ett ansvar.
Det ansvaret ska vi alla ta på hemmaplan, även när andra är i majoritet. Nu har dessa kommuner räknats upp i betänkandet. Det är ingen hemlighet. Per Lodenius har forskat lite i hur det ser ut i kommunerna. Jag tycker att vi kan fortsätta att följa upp och se på hur de bär uppdraget.
Återigen säger jag att detta är en kommunal angelägenhet. Det kommunala självstyret gäller. Vi ska inte från statsmakternas sida lägga oss i och detaljstyra. Det finns i kultursamverkansmodellen, som vi också understöder och tycker är bra. Det är viktigt att vi lokalt kan vara med och ta ett ansvar.
Det ska vi göra.
Lars-Axel Nordell (KD):
Tack, Isak From, för dina frågor och synpunkter. När det gäller det svenska musikundret försökte jag bredda diskussionen lite grann genom att den inte bara handlar om en orsak. Jag plockade fram fem orsaker som jag tror fångar in på ett bra sätt hur det har kunnat gå som det har gått.
Om jag uppfattade Isak rätt är han kritisk till att det växer upp företag runt om i Sverige. Okej, han skakar på huvudet, och det är bra. Jag tycker att det är bra att också kulturarbetare inser att man befinner sig på en internationell marknad i konkurrens med andra.
Då måste man också förstå att det är bra om man kan konkurrera internationellt och att det finns företagande i sammanhanget. Det är bra att det växer fram sådana företag. Jag tycker att kulturskapare och konstnärer ska provocera och testa gränser.
Tina Ehn nämnde tidigare att det är en uppgift för kulturskaparna. Det är bra. Sedan finns det även där gränser för vad man kan göra, men det är den enskilde kulturskaparen som måste inse att man inte kan kränka någon med sin kultur. Det är ett spelrum.
När det gäller vår ledamot i finansutskottet har jag ingen anledning att recensera honom. Det står för honom att han ifrågasatte dessa saker. Om han vet mer än jag får han väl berätta det, men jag har inte någon uppfattning om hans kunskaper på området.
Lars-Axel Nordell (KD):
Det slår mig att Isak From och andra i debatten fokuserar på frågor där det inte finns ett statligt ansvar utan ett kommunalt ansvar.
Det är intressant att Socialdemokraterna i det här fallet väljer att fokusera på den kommunala sektorn, där våra partier också har ansvar, i stället för att i debatten fokusera på de frågor som vi egentligen ska debattera där det finns ett statligt ansvar. Vi får väl avvakta och se om det kommer frågor senare.
Lars-Axel Nordell (KD):
Tack, kulturministern, för att vi får ha den här interpellationsdebatten, som Moderaterna har tagit initiativ till. Så stod du där, kulturministern, när det var den första presskonferensen.
Den viktigaste frågan som lyftes fram där var just detta med fri entré på de statliga museerna. Jag satt vid tv:n och lyssnade och insåg att väldigt många uppskattar att det öppnas vida dörrar, att man kommer åt kulturarvet, kommer åt de här utställningarna. Det är mycket positivt.
Jag hörde också tidigare i debatten att detta var ett sätt att öka tillgängligheten. Men jag vill problematisera lite. När jag pratar med människor ute i bygderna säger de: Nu ska det bli gratis entré på våra museer. Då säger jag: Stopp nu, det gällde de statliga museerna, och 16 av dem är i Stockholms stad.
Jaha, men övriga landet då? frågar de. Det är problemet, med gränsdragningar mellan olika museer. Jag pratade med Örebro läns museum, eftersom jag bor i Örebro. Jag frågade: Hur det ser ut hos oss? Jo, sa de, vi tillhör de länsmuseer som har problem med vår ekonomi, och vi har tvingats skära ned personalen till hälften.
Tyvärr har man varit tvungen att avskeda många, eftersom man inte har haft råd att ha dem anställda. Man har alltså halverat personalstyrkan. Dessutom, sa de, överväger vi precis att börja ta inträde. Varför det? frågade jag. Jo, vi har så dålig ekonomi, sa de.
Det finns över 215 museer i Riksförbundet Sveriges museer runt om i Sverige, och de kämpar naturligtvis med sin ekonomi. Det blir problem när människor förväntar sig att det ska vara gratis inträde eftersom kulturministern nu har öppnat de här dörrarna.
Jag undrar lite grann: Har regeringen tänkt in problematiken att det ser så olika ut i landet och att det inte bara handlar om statliga museer och Stockholms innerstad utan berör hela landet?
Vi vet, som vi hörde tidigare, att den tidigare regeringen har överlåtit till museerna själva att fatta beslut om hur de vill prioritera. De har då valt att framför allt prioritera digitaliseringen, som de såg var viktig för tillgängligheten.
Frågan är: I tider av kultursamverkansmodell - där vi lämnar över besluten till regionerna själva och till de olika kulturskaparna och det civila samhället - är det verkligen rätt att från statens sida gå in och detaljstyra hur de ska förvalta sina medel?
Det är en fråga som jag gärna skulle vilja ha svar på, om det finns tankar kring detta.
Lars-Axel Nordell (KD):
Det finns ett viktigt ord som vi använder alltmer också i Sverige, och det är ordet subsidiaritet. Det är lite svårt att uttala på svenska. Det betyder att man ska understödja. Staten ska inte ta över, staten ska inte beröva ansvar och staten ska inte detaljstyra, men staten ska understödja att det händer saker och ting ute i landet.
Jag tycker att det här handlar mer om att detaljstyra än att understödja. Hur vet kulturministern att den fria entrén inte går ut över kvaliteten och andra angelägna satsningar? Det hörde vi här.
Tidigare valde man från museernas sida att säga: Vi vill hellre satsa på det här och på digitaliseringen. Hur vet vi att det kommer att kosta bara 80 miljoner? Vi vet nämligen att Myndigheten för kulturanalys har kommit fram till helt andra siffror och att det blir betydligt dyrare. Jag vet inte om ni har egna beräkningar som övertrumfar dem. Det har jag svårt att tänka mig.
Men ni är villiga att satsa dessa pengar, samtidigt som vi vet att detta gäller enbart dessa 16 statliga museer och enbart vissa utställningar i basutbudet. När människor kommer till dessa museer förväntar de sig att det ska vara gratis. Men vissa utställningar är kanske inte gratis.
Sedan har vi, som sagt, över 200 andra museer runt om i Sverige som inte berörs av detta och som redan har fri entré, men som nu faktiskt överväger att införa entréavgift på grund av ekonomiska problem.
Lars-Axel Nordell (KD):
När jag skulle börja i riksdagen sa jag till en god vän att jag i riksdagen skulle vilja jobba med frågor som rör den tredje sektorn. Då tittade han lite förvånat på mig och undrade om jag inte var kristdemokrat. Naturligtvis, sa jag. Då menade han att det var första sektorn. Det tyckte jag var ett fint betyg.
Även om kulturministern har jobbat för sektor tre anser jag att hon har jobbat för sektor ett. Trossamfunden är, precis som kulturministern säger, en mycket betydelsefull del av det civila samhället. Det håller jag med om. Man utför en rad viktiga samhällsfunktioner i vårt land.
Vi hörde här Eva Lohman nämna den sociala verksamheten, till exempel hjälp i kriser. Vi valde från alliansregeringens sida under förra mandatperioden att höja anslaget något för just trossamfunden eftersom vi värdesätter dem. De är viktiga.
Enligt Nämnden för statligt stöd till trossamfund är det drygt 745 000 personer som är medlemmar eller verksamma i församlingarna som nu får del av pengarna. Till det kommer dessutom 6,4 miljoner medlemmar i Svenska kyrkan. Nu väljer alltså regeringen att närmast halvera bidragen till trossamfunden. År 2018 ska de vara nere i 45 miljoner.
Man sänker med ytterligare 7 miljoner så att det blir 14. Sänkningen är bekymmersam. Den sammantagna bilden, kulturministern, blir tyvärr att regeringen stramar åt tyglarna för civilsamhället i allmänhet och för trossamfunden i synnerhet.
Kulturministern har sagt i en tidningsintervju att trossamfunden är prioriterade. Då undrar jag naturligtvis på vilket sätt trossamfunden är prioriterade hos regeringen när man vill närmast halvera deras anslag. Dessutom aviserar man att man vill avskaffa skattereduktionen för gåvor till civilsamhället.
Sverige var det sista landet i Europa som införde skattereduktion för gåvor till civilsamhället. Detta vill den nya regeringen avskaffa.
Det blir en dubbelstöt mot många av dem som bedriver den typen av verksamhet och som får intäkter med hjälp av avdragsrätten för ideella gåvor.
Lars-Axel Nordell (KD):
Tack för svaret, kulturministern! Min fråga kvarstår ändå: Hur manifesteras din prioritering? Hur manifesteras din inställning till en mycket betydelsefull del av det civila samhället?
Vi vet att det civila samhället är starkt i Sverige och att det är oerhört betydelsefullt för vårt samhälle totalt sett. Vi försökte från alliansregeringens sida skapa bättre förutsättningar och ta bort en del käppar i hjulet, grus i maskineriet eller hur man nu vill se det, för att det civila samhället ska kunna växa.
Just trossamfunden är en central del i det civila samhället som har växt fram underifrån, precis som det ska göra. Nu är det ändå två ganska rejäla smällar som ni aviserar från er regering i detta fall - en sorts dubbelstöt. Ni tänker ta bort avdragsrätten, som vi införde.
Sverige var det sista landet i Europa som införde detta i det civila samhället i blygsam skala. Kulturministern säger att trossamfunden nog kommer att klara nedskärningen. Ja, bidraget är redan ganska blygsamt, så en halvering av en ganska låg siffra är inte så mycket i pengar. Men det lilla bidraget är ändå betydelsefullt.
Jag skulle vilja höra hur kulturministern ser på detta att man tänker både avskaffa avdragsrätten och närmast halvera statsbidraget. Det vore intressant att höra hur ministern ser på det.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag tackar statsrådet Kaplan för svaret. I Örebro finns Europas största tolkcentral, där Örebro län, förutom vanliga tolkuppdrag på plats, med hjälp av bildtelefoni årligen servar hela landet med 250 000 tolkuppdrag, enligt gällande prognos.
Det sker genom ett samarbete med tio regioner och landsting; Örebro län har huvudansvaret.
Sedan interpellationen inlämnades har Post- och telestyrelsen meddelat att det finska företaget Evantia tilldelats kontraktet från och med den 1 juli 2016 och 38 månader framåt med möjligheter till förlängning på 24 månader. Det är bra att statsrådet har förtroende för Post- och telestyrelsen.
Men frånvaron av svar på själva frågorna gör mig faktiskt orolig. En tredjedel av Sveriges döva bor i Örebro som ett resultat av att Riksgymnasiet för döva och hörselskadade sedan länge är lokaliserat dit. Jag hade hoppats på att statsrådet skulle säga något om vikten av att säkerställa att den verksamhet för döva och hörselskadade som nu diskuteras verkligen fungerar.
Men jag ser tyvärr inget sådant i svaret. Därför undrar jag: Hur ser statsrådet på framtiden för de teckenspråkiga och deras möjligheter att kommunicera via bildtelefoni? Hur ser statsrådet på det faktum att ett finskt bolag som är till hälften ägt av finska staten har vunnit kontraktet? Det är de två frågor jag vill lägga till.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag tackar statsrådet för de kompletteringarna. Det är viktigt att slå fast att det naturligtvis handlar om en verksamhet som i dag fungerar.
Jag tror inte att någon egentligen har negativa synpunkter på den verksamhet som i dag bedrivs av Örebro läns landsting, eller Region Örebro län, som det heter numera. Det sker 250 000 bildtelefonsamtal plus de egna tolkuppdrag man har på plats.
Lägger man samman dem med de 80 000 som sker ute i landet är vi uppe i 1 000 teckenspråkstolkningar per dag. Det är alltså en våldsamt stor användning av tolkningar. Det är väldigt många som behöver sådana. Sammanlagt blir det 330 000.
I dagsläget jobbar ett femtiotal personer med det här. Naturligtvis kommer de att få lämna sina jobb. Det är beklagansvärt att de blir uppsagda på grund av detta. Men det viktiga menar jag ändå är att vi får fungerande tolkuppdrag även fortsättningsvis. Det är det som det handlar om. Lokaliseringsprincipen lyfts fram av domstolen.
Man har sagt att Örebro läns landsting, eller Region Örebro län, inte kan lägga fram en offert. Jag undrar lite grann hur statsrådet ser på det faktum att ett halvstatligt finskt bolag i stället för den verksamhet som vi har i dag har vunnit kontraktet.
Det vore väldigt intressant att få reda på hur statsrådet utifrån en generell ståndpunkt ser på att man ska kunna konkurrera med varandra på det sättet. För mig som ledamot i riksdagen och talesperson för folket känns det väldigt konstigt.
Det vore intressant att höra om statsrådet delar min oro och min uppfattning att det känns märkligt att det ska vara på detta sätt på grund av de principer som vi har i vårt land.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det är alldeles riktigt att jag skriver i interpellationen att om tjänsten upphör den 30 juni kommer det att leda till dessa svårigheter. Det kommer att bli ökad kraftig belastning på andra tolkuppdrag. Det kommer att leda till isolering, är jag rädd för.
Det kommer också att innebära att ett femtiotal personer kommer att få lämna sina jobb i Örebro. Så ser det ut. Det är landets centrum för teckenspråkstolkning, eftersom så många bor där. Det är bakgrunden. När interpellationen skrevs visste vi inte hur många anbud som hade kommit in. Vi skrev den innan vi visste det.
Nu säger statsrådet att han gärna ser en bredare diskussion om detta och hur vi ska hantera den här typen av frågor. De är lite knepiga med tanke på att vi har en lokaliseringsprincip i Sverige. Såvitt jag förstår finns den inte i vårt grannland. Det blir lite konstigt när principerna möter varandra på det här sättet. Det bör vi diskutera. Det kan kanske inte riktigt vara lagstiftarens mening att det skulle bli den typen av effekter.
Det kan vi ta med i diskussionen, som jag ser fram emot. Jag tackar för debatten. Jag antar att det inte är sista gången som statsrådet och jag möts i en debatt om teckenspråk och just bildtelefoni.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag får tacka statsrådet för svaret på min interpellation angående sjösäkerheten på Hjälmaren. Säkerhetsfrågor är viktiga i fråga om trafiksäkerhet på vägar och också på sjön. Vi kan vara överens om att säkerheten ska hållas högt.
Vi har en nollvision för våra vägar, och sjön ska inte vara mer farlig. Precis som statsrådet redogör är Hjälmaren Sveriges fjärde största sjö, och den ingår inte i den statliga sjöräddningen. Det är vad Anna Johansson berättade i sitt svar.
Men under 2014 skedde flera tragiska drunkningsolyckor på Hjälmaren som drabbade både yrkesfiskare och fritidsfolk. Behovet av en samordnad sjöräddning, en statlig ledningsfunktion, blev i samband med dessa tillbud uppenbart. Felbeslut och kommunikationssvårigheter fördröjde räddningsarbetet.
Vi vet att Hjälmaren årligen trafikeras av ett trettiotal licensierade yrkesfiskare, tre passagerarfartyg, färjetrafik till Valen och Vinön samt ett antal taxi- och passagerarbåtar. Till det kommer boende och fritidsboende på ett tjugofemtal öar som färdas på Hjälmaren. Det är fråga om ca 1 500 fritids- och turistbåtar varje säsong.
Så ser det ut, fru statsråd. Vid en av de tragiska olyckorna förra sommaren låg det båtar på andra sidan en närliggande ö. De hade kunnat hjälpa till, men det gick inte att kontakta dem. De visste inte vad som hade hänt. Det är naturligtvis tragiskt.
Vi vet att det inte går att jämföra - här är jag bestämd - VHF med 112. Alla kan höra vad som sägs på VHF. Att använda mobiltelefonen och ringa någon är något helt annat. Därför är den jämförelsen inte relevant.
Det räcker inte med mobiltelefonen och 112, och det hade inte räckt i det här fallet. Räddningstjänsten hade naturligtvis inte mobiltelefonnumren till de båtar som råkade ligga i närheten. Räddningstjänsten visste inte att de låg där och var i närheten, och de hade naturligtvis inte telefonnumren. Men båtarna hade kunnat hjälpa till om det hade funnits en anständig sjöräddning som kunde vara effektiv.
Därför menar jag att min interpellation är relevant och viktig. Här måste staten börja ta sitt ansvar. När jag har ställt min fråga vid tidigare tillfällen har jag fått uppgifter om att det saknas en handelsflotta på Hjälmaren men att det finns en sådan i Mälaren. Därför tycker staten att man inte behöver ta sitt ansvar.
Men det är lika farligt att ramla i sjön oavsett var man befinner sig. Därför måste frågan lösas - om bara viljan finns.
Lars-Axel Nordell (KD):
Än en gång upprepar statsrådet att det inte är motiverat och att det går lika bra att använda mobiltelefon. Jag menar att det inte går att jämföra. Det är stor skillnad. Jag hoppas att vi kan vara överens om det. Alla som har tillgång till VHF hör vad som sägs samtidigt.
Då går det att anropa båtar som befinner sig intill, och det går att få hjälp av personer som är i närheten. Det går inte att göra på något annat sätt. Jag menar att det är starka motiv. Statsrådet säger i sitt svar att en lika bra VHF-täckning i Hjälmaren som i de övriga större sjöarna skulle innebära stora kostnader.
Hjälmarens Båtförbunds säkerhetskommitté hävdar bestämt att bristen på statlig ledningsfunktion bidrog till flera av de tragiska drunkningsolyckorna förra sommaren, som jag nämnde i min interpellation. Det är faktiskt så att närmare 10 procent av de drunkningsolyckor som skedde förra sommaren var just i Hjälmaren. Det är alltså en betydande risk.
Jag menar att vi på något sätt måste lösa den här frågan. Den är inte löst. Man kan inte bara säga: Det är inte mitt bord. Jag vill gärna ha svar på följande fråga: Vilken beräkning refererar statsrådet till när hon säger att den nytta som en bra VHF-täckning i Hjälmaren ger inte motiveras av de ökade kostnaderna?
Jag vill påminna om att vi talar om möjligheter att rädda människoliv. Om inte statsrådet kan svara på den frågan undrar jag om hon har för avsikt att undersöka detta.
Lars-Axel Nordell (KD):
Tack för det svar jag fick av statsrådet! Min fråga är: Hur ska utländska turister veta att kanal 16 inte fungerar på Hjälmaren? När de kommer från Mälaren och när de kommer från havet kan de skrika sig hesa utan att någon lyssnar. Och det gör de. Ingen lyssnar.
Större båtar är tvingade att ha utrustning installerad för VHF, men den går inte att använda i Hjälmaren. Detta tycker jag lite grann är så här: Sverige är fantastiskt. Vi ställer krav på att de ska ha utrustningen, men den går inte att använda. Kostnadsmässigt vet vi att det kostar väldigt mycket redan i dag.
I samband med den olycka som jag nämnde tillkallades en helikopter som cirkulerade under någon timme. Arboga kommun fick en räkning på över 100 000 kronor - det sägs att 100 000 är vad det kan kosta att driva det här under ett helt år. Detta var då just bara på grund av en olycka.
Om vi jämför kostnaderna kanske det inte är så stor skillnad. Dessutom handlar det om att rädda människoliv. Än en gång säger jag, med all respekt, att mobiltelefonen kan vara bra att surfa på, att titta på, att ringa med och att ta kort med, men den är inte alls jämförbar med VHF, där alla lyssnar.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag tackar för frågan. Exakt hur diskussionerna gick i denna grupp för vår del kan jag tyvärr inte berätta eftersom jag inte var med. Jag är nämligen helt ny i detta sammanhang och i detta utskott.
Men när det gäller klimatinvesteringar har jag ändå tagit reda på och känner till att det visst skiljer sig åt mellan vad regeringen nu gör och vad vi gör. Men precis som övriga allianspartier har vi i princip samma budget som förra året och för vidare innehållet i den till denna budget.
När regeringspartierna talar om att vi skär ned gör vi inte det i förhållande till tidigare budget utan i förhållande till vad regeringen gör. Det är riktigt att vi inte satsar lika mycket som regeringspartierna på detta område. Laddinfrastruktur är en viktig del i detta.
På samma sätt som Liberalerna har vi gjort en satsning på energiområdet, och vi har gjort en satsning just när det gäller laddinfrastruktur på kommunikationssidan. Man ska se detta som en helhet och att det kan ligga på olika områden i budgeten. Så ligger det till.
Lars-Axel Nordell (KD):
Än en gång vill jag upprepa att vi har andra ramar än regeringen. Det är helt klart. Vi lägger alltså inte lika mycket. Vi skickar inte räkningen till arbetslösa ungdomar som inte får jobb, utan det vi gjorde under åtta år i regeringsställning var att se till att vi fick fler arbetade timmar. Vi vet att det har betytt jättemycket också ur miljösynpunkt att människor har jobb.
Vi oroar oss över att fem lantbrukare i veckan slutar. De håller landskapen öppna och så vidare, och det är viktigt att vi kan satsa även där. Det handlar inte enbart om satsningarna på de konton vi nu talar om. Allt hänger ihop. Det handlar väldigt mycket om ekonomi och att vi har fler arbetade timmar.
Vad regeringen gör nu är att satsa väldigt mycket på en mängd områden, med stora ökningar av utgifterna. Detta är naturligtvis oroande eftersom vi inte vet vad det kommer att leda till. Vi har nämligen en arbetsmarknadspolitik där det finns väldigt mycket frågetecken i dag. Man skickar som sagt räkningen till ungdomar och äldre.
Det kommer inte att leda till lika många arbetade timmar, och vi vet att arbetade timmar leder till välfärd. Detta är alltså en oroande utveckling, och vi får följa den och se.
Lars-Axel Nordell (KD):
Jag vill tacka för det arbete som miljöministern gjorde i Paris och inför Paris och för det resultat som ändå blev. Det var ett historiskt resultat, att alla var med. Jag får väl låna ett talesätt som Göran Persson lanserade: stolt men inte nöjd. Jag tror att vi kan vara många som känner det.
Vi kan vara stolta över detta, men det är klart att vi inte är nöjda, i och med att man inte nådde fram till att enas kring de konkreta åtgärderna för utsläppsminskningar. Det får bli något som man måste jobba med. Jag vill nämna några saker. Jag kommer från Örebro, årets miljökommun.
Jag har läst om och följt en del av vad man har gjort. Redan 2020 kommer man att minska den egna klimatbelastningen med 40 procent. Det klarar man med råge, skriver Miljöaktuellt. Sedan har man ytterligare planer på gång när det gäller inte bara den egna verksamheten utan över huvud taget i kommunen. Det är spännande att man gör det.
Man skriver också att det mest imponerande är miljöarbetet på den finansiella sidan. Då undrar jag lite grann hur miljöministern ser på vad man kan göra på lokal nivå. Det gäller företagen, som jag har pratat om, men också offentlig sektor och framför allt kommunen.
Jag undrar vilken ambition regeringen har att understödja kommunerna att göra sådant som egentligen är ganska enkelt att göra, vad jag förstår.