Hillevi Larsson (S):
Jag tycker att beslutet att erkänna Palestina är glädjande, och jag är faktiskt förvånad över att debatten handlar om att det skulle vara för tidigt. Frågan är ju snarare om det inte är för sent. Det finns nämligen väldigt lite kvar av Palestina i dag, även om man räknar med 1967 års gränser. Det finns tidigare fastslagna gränser, från 1948, som har kränkts av Israel.
Men även om vi alltså utgår från 1967 års gränser - som är de som gäller enligt FN-resolutionerna - finns det inte mycket kvar, och det blir mindre och mindre hela tiden. Samtidigt som vi har den här debatten om ett erkännande kommer det nämligen nya beslut om bosättningar, och bosättningarna symboliserar stöld av palestiniernas mark. Det är stöld i strid med FN:s resolutioner och internationell rätt.
Tittar man på en karta över hur FN har dragit upp gränserna för Palestina i förhållande till Israel och jämför den med hur det ser ut i dag ser man att det bara är minimala skärvor kvar av det land palestinierna en gång hade. Med tanke på detta är det verkligen hög tid att erkänna Palestina, alltså medan det finns någonting kvar över huvud taget.
Vi kan också se att beslutet har gett många palestinier här i Sverige hopp. Många är förtvivlade över situationen i hemlandet, där de har kvar sina släktningar. Det har varit så mycket negativt som har hänt, inte minst bombningarna av Gaza och alla oskyldiga människor som har dött där, att man verkligen behöver hopp i den situationen.
Vad gäller de formella kriterierna har vi erkänt till exempel Kosovo. Det finns ett territorium, det finns en befolkning och det finns en regering. Jag tycker alltså att det är en märklig diskussion. Jag tycker också att det är konstigt att det är så självklart att erkänna Israel, alltså ockupationsmakten, medan palestinierna ska få vänta och vänta.
Man undrar ju vad de ska vänta på - nya bosättningar, så att det inte finns något land kvar? Att vi över huvud taget har diskussionen om bosättarprodukter visar att någonting är väldigt fel. Bosättarprodukterna är tillverkade på palestinsk mark, som är stulen av bosättare i Israel. Marken är stulen, och människor har tvingats lämna sina hem.
Den representerar dock även naturtillgångar som enligt internationell rätt tillhör palestinierna. Dessa bosättarprodukter säljs över hela världen, inte minst här i EU. En undersökning 2012 visade att vi i EU köper 15 gånger så mycket från bosättare jämfört med vad vi köper från palestinier, som dessutom har svårt att exportera eftersom Gaza har en blockad lagd över sig.
Människorna där har alltså svårt att försörja sig, och ett försök att exportera slutade i att man brände upp den båt som skulle användas till export. Vi kan alltså se förhållandena här: Många gånger fler bosättarprodukter, som egentligen är illegala, kommer hit och köps av oss. Däremot köper vi inte av palestinierna.
Det är en självklarhet att vi ska ha en märkning av bosättarprodukter så att man som konsument kan avgöra om man vill köpa dem eller inte. Man måste åtminstone få den informationen. Sedan är det så att större delen av världen har erkänt Palestina, och det är fantastiskt att vi nu är föregångare i Europa. Jag hoppas att många fler kommer efter oss.