Sofia Nilsson (C):
Att debattera apotek och läkemedelsfrågor är otroligt spännande, dels eftersom det inom läkemedelsområdet händer otroligt mycket, dels eftersom jag ser en enormt stor potential för hur apoteken skulle kunna utvecklas framöver och på riktigt kunna vara den där viktiga första och sista länken i vårdkedjan. På läkemedelsområdet händer det mycket, och det är ett spännande område.
Läkemedel och medicinteknik utvecklas i ett högt tempo och gör att vi kan rädda fler liv och skapa en bättre vardag och ett bättre liv för många patienter. Tittar vi bara på de fem senaste åren inom läkemedelsutvecklingen kan vi se att vi har gjort enorma framsteg. Men ska vi lyckas hela vägen, från forskning till patient, måste vi ta ett större grepp om jämlikheten i hela landet.
Inte minst gäller det jämlikheten för införandet av nya behandlingsmetoder och medicintekniska produkter. Därför är det bra att den nationella läkemedelsstrategins huvudsakliga inriktning för kommande period är att just förbättra förutsättningarna för ökad patientsäkerhet och en mer jämlik läkemedelsanvändning. I läkemedelsstrategin lyfter man särskilt fram möjligheten att tillgängliggöra nya, dyra läkemedelsrelaterade behandlingar.
Jag kommer att fortsätta att följa detta område eftersom det är av hög prioritet att vi skapar jämlika förutsättningar för att få tillgång till behandling oavsett var i landet man bor. Baksidan av läkemedelsmyntet är alla de felbehandlingar som görs och som leder till att människor drabbas av sjukdom och kanske död, just på grund av felaktig läkemedelsbehandling. Den värst drabbade gruppen är de mest sjuka äldre.
Här anser jag att lagen måste skärpas till, men framför allt måste man börja följa den lagstiftning som finns och göra de läkemedelsgenomgångar som man ska. Inte sällan används läkemedel som över huvud taget inte är utprövade för äldre. Just läkemedelsgenomgångar har visat sig vara ett verksamt instrument som kan reducera risken för felaktig läkemedelsbehandling av äldre.
Här finns väldigt mycket mer att göra, och det är en fråga som vi måste fortsätta att arbeta aktivt med ute i regioner och kommuner. Jag tror att samtliga som sitter och tittar på debatten i dag och samtliga som finns här inne i kammaren har besökt ett apotek någon gång under det senaste året.
Man var kanske där för att hämta ut en livsnödvändig medicin, för att få rådgivning om sina läkemedel eller för att köpa någon egenvårdsprodukt till sig själv eller kanske till mammas vintertorra händer. Andra kanske besökte sitt apotek för att träffa sjuksköterskan på dennas mottagning. För ett apotek är i dag långt ifrån bara ett ställe där man hämtar ut sin medicin.
Ett fungerande apotek är ett apotek med en nära och förtroendefull relation med kunden, som kan hjälpa till med bästa möjliga läkemedelsanvändning. Apoteken finns i dag verkligen etablerade runt om i hela landet. De har en stark ställning och ett högt förtroende bland allmänheten. Tänk om vi hade kunnat utveckla dessa verksamheter än mer! Tänk om vi på ett ännu bättre sätt hade kunnat låta apoteken bli den viktiga första och sista länken i vårdkedjan!
Apoteken har Sveriges i särklass största och bästa expertis när det gäller läkemedel och läkemedlens betydelse för patienten. Denna resurs kan användas bättre och på så sätt bidra till minskade kostnader för felaktig läkemedelsanvändning och minska risken för att patienter lider i onödan på grund av felaktig medicinering.
Om vi kopplar tillbaka till äldre och deras medicinering tror jag att apoteken och deras expertkunskaper kan bidra enormt mycket genom läkemedelsgenomgångar, rådgivning och så vidare. I många andra länder har apoteken en tyngre och mer utvecklad roll i hälso- och sjukvårdskedjan. Jag hade gärna sett den utvecklingen även här i Sverige, där apoteken till exempel skulle kunna arbeta mer med rådgivning, vård av enklare åkommor, sjuksköterskemottagningar, provtagning och tester.
Apoteken kan då fånga upp personer som ännu inte är patienter i primärvården men som kan ha stor nytta av apotekens tjänster som stöd för att leva ett mer hälsosamt liv. På så sätt stärker vi patientmakten och egenvården samtidigt som vi avlastar vården. Jag ser, precis som apoteken själva gör, att här finns en stor potential. Men det finns en del orosmoln vid horisonten.
Förutom ett motstånd i fråga om lagstiftning handlar ett av dem om den alltmer skriande bristen på farmaceuter och vad den faktiskt kan leda till. Här måste vi ta krafttag. Fru talman! För att ett apotek ska kunna hållas öppet i dag är kravet att det fysiskt, på plats, finns en farmaceut som kan expediera ett läkemedel.
I och med att bristen på farmaceuter är stor kan detta leda till att vissa apotek på mindre orter i glesbygd tvingas stänga eller kraftigt dra ned på sina öppettider. Redan i dag vittnar många apotek om svårigheter att rekrytera farmaceuter till mindre orter. Detta problem skulle kunna lösas om vi tillåter farmaceuter att arbeta på distans. Tekniken finns, och det fungerar i andra länder. Varför inte även i Sverige?
I dag går det att ringa en läkare på distans och få såväl diagnos som behandling ordinerad digitalt, men det finns inte någon möjlighet att expediera ett läkemedel med en farmaceut på distans. Vi anser därför att lagstiftningen bör ses över och att regeringen behöver ta initiativ för att möjliggöra för farmaceuter att delta på distans. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 14, som syftar till just detta.
Naturligtvis står jag bakom Centerpartiets alla förslag, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till den reservationen.