KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gustav Fridolin (MP):
Jan Björklund har frågat mig varför jag vill införa ett kommunalt veto för fristående skolor. Maria Stockhaus har ställt samma fråga och undrar varför jag och regeringen väljer att frångå den överenskommelse om fristående skolor som slöts 2013. Hon har även frågat på vilket sätt ett kommunalt veto gagnar eleverna, deras kunskapsutveckling och deras rätt att välja skola. Jag besvarar de båda interpellationerna på samma gång.
Som framgår av regeringsförklaringen ligger överenskommelsen i Friskolekommittén fast. Den är ett steg framåt för att säkerställa att verksamheten i skolan har god kvalitet och att de offentliga medel som avsätts för skolverksamhet kommer eleverna till del.
Men som framgår av Friskolekommitténs överväganden rådde det inom kommittén skilda uppfattningar i en del frågor, och regeringens partier klargjorde i särskilda yttranden till kommitténs betänkande hur vi avser att gå vidare. Skattemedel ska användas enbart till den verksamhet de är avsedda för.
Förutsättningen för att privata aktörer ska få verka inom välfärdssektorn ska vara att syftet med verksamheten är att tillhandahålla utbildning, vård eller omsorg av god kvalitet, inte att dela ut vinst till ägarna eller på annat sätt föra ut överskott ur verksamheten. Bolag som är verksamma i välfärden ska kunna påvisa att de inte drivs med vinstintresse för att få ta del av offentliga medel.
Eventuella överskott ska som huvudregel investeras i den verksamhet där de har uppstått. I ett nationellt och sammanhållet skolsystem har kommunerna ansvaret för att garantera alla barn och unga rätt till god utbildning med hög kvalitet. Kommunerna ska därför ha avgörandet över nyetableringar av skolor som drivs med vinstsyfte. En utredning ska tillsättas så snart som möjligt för att utreda och föreslå regler för detta.
Vi avser att lämna ett förslag till lagstiftning under 2015. Detta är en av de metoder vi vill pröva för att garantera att de som får samhällsuppdraget att driva skolor gör det för att de har en passion för bildningsuppdraget, inte av snävt vinstintresse. Icke-kommersiella aktörer ska ges möjlighet att växa och utvecklas. Dessa aktörer kommer inte att beröras av en ny reglering.
Regeringens uppfattning är att det är viktigt att alla skolor har hög kvalitet, att alla skolor ska vara bra skolor och att elever och deras föräldrar även i framtiden ska kunna välja mellan olika skolor som drivs enligt olika pedagogiska idéer.
Gustav Fridolin (MP):
Den retoriska frågan ställs i debatten: Är det här bra regler för att hindra att dåliga skolor startar? Och så får man svaret: Nej, det är det inte, för man kan inte veta på förhand om en skola är bra eller dålig.
Nej, det kan man inte veta, men vi har ändå bestämt oss för att vi på förhand ska göra allt vi kan för att garantera att de som får vårt viktigaste välfärdsuppdrag - att driva en skola för våra barn - gör det som seriösa aktörer, som kommer att ge de bästa förutsättningarna för en bra skola. För detta har vi satt upp ett antal regler. Skolinspektionen granskar en del av de reglerna.
Vi vill tillföra ytterligare en regel, och det är att den som driver en skola gör det därför att man har en pedagogisk idé. Man vilar på en idéburen grund där man garanterar att de skattepengar vi lägger in också kommer fram till eleverna i en bra utbildning. Vi ger kommunerna möjlighet att avgöra om en skola som inte kan garantera det, en skola som drivs i vinstsyfte, ska få möjlighet att starta eller inte.
Det ser vi som en bra möjlighet att garantera att alla skolor i grunden är bra skolor som drivs av seriösa aktörer. Jag får frågan om var man kan hitta ett särskilt yttrande i Friskolekommitténs betänkande där Miljöpartiet ställer upp på ett kommunalt veto. Det kan man inte, för vi är inte för ett kommunalt veto. Regeringen har heller inte föreslagit ett kommunalt veto.
Jag har i samtliga mina inlägg klargjort att nya regler inte kommer att gälla icke-kommersiella aktörer. Miljöpartiet är däremot för ett regelverk där de som får samhällsuppdraget att driva skola garanterar att skattepengarna som går in i verksamheterna också kommer eleverna till del.
Det vi nu inför genom att ge kommunerna avgörandet över skolor som inte kan garantera det och skolor som drivs med vinstsyfte är en metod för att nå detta mål som vi var väldigt tydliga med i valrörelsen. Jag minns väl hur jag blev angripen just på den punkten av den förra utbildningsministern.
Gustav Fridolin (MP):
Finn Bengtsson har frågat mig vilket besked jag har att lämna till elever, medarbetare, företagare och företagsfinansiärer inför den ovisshet och oro som dessa måste känna inför det förslag om bemanningskrav som ska läggas 2016. Interpellanten undrar även om jag inte ser några problem med en tidshorisont på minst två år innan klara besked kan ges. Frågan är ställd med anledning av den överenskommelse som vi regeringspartier har träffat med Vänsterpartiet om synen på vinster i välfärden.
Regeringen avser att tillsätta en utredning som bland annat ska överväga bemanningskrav som reglerar att privata aktörer inte kan dra ned på personaltäthet eller personalkostnader. En sådan reglering kan enligt regeringens uppfattning komma att begränsa möjligheterna att göra vinst inom välfärden.
På så sätt säkerställs att skattemedel som är avsedda för skolan faktiskt används i verksamheten för att bibehålla och öka kvaliteten i stället för att generera vinst till ägare av skolföretag.
Inom Friskolekommittén var vi överens med allianspartierna om att Skolinspektionen i sin tillsyn särskilt ska analysera lärarresursen, om det finns återkommande brister som på ett påtagligt sätt påverkar förutsättningarna för eleverna att nå kunskapsmålen.
Om bristerna kan kopplas till tillgången på lärare eller hur de används i undervisningen bör Skolinspektionen i ett föreläggande ange hur bristerna kan åtgärdas inklusive förändringar i lärarresursernas storlek eller disposition. Att den nya utredning vi har aviserat även ska överväga bemanningskrav för att minska risken för att privata utförare inom välfärden håller nere på kvaliteten genom besparingar på personal ligger i linje med sexpartiöverenskommelsen inom Friskolekommittén.
Gustav Fridolin (MP):
Stort tack till interpellanten som har väckt frågan och till övriga riksdagsledamöter som har deltagit i debatten! Jag är övertygad om att det här är en debatt som vi kommer att ha anledning att återkomma till både efter det att Ägarprövningsutredningens förslag läggs fram och efter de övriga förslag och utredningar som regeringen har aviserat i sin överenskommelse med Vänsterpartiet. Det är lärarens tid som i stor utsträckning avgör vilken kvalitet som kan skapas i undervisningen.
Det handlar om tiden med eleverna, elevernas möjligheter att få den tid de behöver för att få stöd, för de yngre barnen att knäcka läskoden, få grunder i läsning, skrivning och räkning, för de äldre barnen att få svårare abstrakta sammanhang förklarade för sig. Lärares tid har av olika anledningar under lång tid offrats i skolsystemet, visar utvärderingar av det svenska skolsystemet.
Det har handlat om att lärarna har behövt ägna sin tid åt andra saker och om att personalförändringar i skolan har lett till att lärare överlag har fler elever i klasserna. Fler elever ska dela på den tid som läraren har. Men lärarna har också färre kolleger av olika karaktär, vilket gör att fler uppgifter landar på läraren.
Det är en av anledningarna till att bemanning hör ihop med kvaliteten i skolan. Bemanningen är en av de faktorer som styr vilken tid läraren har att ägna åt sitt uppdrag. Det finns också andra faktorer. Det finns tidstjuvar i lärarens vardag. Vi kommer att återkomma till diskussioner om hur vi kan minska tidstjuvarna och minska den administrativa bördan för lärarna. Men det är såklart en faktor hur många kolleger det finns i olika anställningsformer och med olika uppgifter i en skola som delar på arbetet.
Fru talman! Förutom att jag vill tacka för debatten vill jag också understryka det mycket kloka som interpellanten sade om att ingen skola ska komma till korta, inte heller en offentligt driven skola. Där behöver vi stödsystem som gör att en skola som inte klarar att ge alla elever det stöd de behöver också får ett nationellt stöd så att alla elever kan nå kunskapskraven.
Gustav Fridolin (MP):
Roger Haddad har frågat mig hur vi ska klara lärarrekryteringen och om kraven eller lärarlegitimationskravet kommer att slopas. Roger Haddad har också frågat mig hur lärarrekryteringen underlättas när regeringen inte går vidare med sitt löfte om en statlig satsning på högre lärarlöner. Svensk skola har allvarliga utmaningar att ta itu med. Dessa visar sig bland annat genom fallande kunskapsresultat, en ökad ojämlikhet och att läraryrket inte värderas högt av studenter.
Bristen på behöriga lärare är stor inom ett flertal ämnen och förväntas dessutom öka. Precis som Roger Haddad nämner i sin interpellation presenterade regeringen den 15 oktober därför ett antal satsningar för att vända den utvecklingen. En viktig del i det arbetet handlar om insatser i syfte att locka fler kvinnor och män att vilja bli lärare så att läraryrkets attraktivitet höjs. Detta kräver ett långsiktigt och sammanhållet arbete.
Regeringen vill ta ytterligare nationellt ansvar för att vända utvecklingen genom att inom ramen för den nationella samlingen föra en dialog med arbetsmarknadens parter och i samband med avtalsrörelsen 2016 tillföra resurser med syftet att lärarnas löner ska höjas. Under förutsättning att parterna tar ansvar för att påtagligt prioritera höjda lärarlöner avser regeringen att tillföra resurser motsvarande 3 miljarder kronor på årsbasis.
Min och regeringens utgångspunkt är att en satsning av den här omfattningen kräver ordentlig beredning och delaktighet hos arbetsmarknadens parter för att den ska få önskad effekt. Regeringen avser även att introducera nya nationella skolutvecklingsprogram vari det till exempel ingår insatser som syftar till att effektivisera det administrativa arbetet för lärare så att de får mer tid för undervisning, planering och uppföljning.
I budgetpropositionen har regeringen föreslagit att 136 miljoner kronor avsätts 2015 för satsningen på nationella skolutvecklingsprogram. Vi föreslår också att det avsätts 200 miljoner kronor 2015 för fortbildningsinsatser för lärare och förskolepersonal.
Därutöver föreslår regeringen att medel avsätts för ett riktat statsbidrag med syftet att möjliggöra fler lärare och annan personal i grundskolans tidigare år och därmed stödja skolhuvudmännen i deras arbete med att se till att lärare får mer tid för sitt arbete och att undervisningsgrupperna kan bli mindre. Satsningen är beräknad till 1,1 miljarder kronor år 2015 och därefter 2 miljarder kronor årligen.
Jag anser att lärar- och förskollärarlegitimationen, som ytterst syftar till att ge varje elev rätt att få möta kompetenta och behöriga lärare, är en viktig del i arbetet med att stärka lärarprofessionen. Reformens trovärdighet har skadats av en mängd förändringar som fått göras eftersom det inte från början fanns en genomtänkt, förankrad och fullt finansierad genomförbar plan.
Lösningen på problemet med lärarrekryteringen är dock inte att slopa lärar- och förskollärarlegitimation utan handlar i stället om att ta politiskt ansvar för att vända utvecklingen så att läraryrket åter kan bli ett högt värderat yrke. Det är ett arbete som regeringen nu påbörjar.
Gustav Fridolin (MP):
Roger Haddad ställer frågan om vilka som undervisar våra barn och ungdomar. Jag vill vara tydlig när jag svarar: Det gör bra, engagerade och kompetenta lärare.
Varje dag går lärare till sin skola och gör ett hästjobb för att se till att varje elev får de bästa förutsättningarna att kunna gå ut i livet och ha med sig lärlusten och kunskaperna för att kunna skaffa sig ett jobb och bli den människa man vill vara. Men det är inte alltid lärare som har fått de bästa förutsättningarna att göra jobbet.
Det är lärare som många gånger har fått ägna sin tid åt annat än arbete med eleverna, åt en allt större administrativ arbetsbörda.
Det är lärare som ofta har fått färre kolleger med specialistkompetens, färre speciallärare och specialpedagoger, att arbeta med, som efter sina egna lektioner lämnar barnen till lärare och fritidspedagoger i fritidshem som i sin tur har fått allt större grupper att ta hand om och därigenom också allt otryggare barn. Det är färre i personalen som arbetar med administrativa uppgifter.
Lärare får ta nya kurser, ämnen och lektioner utan att få den fortbildning som krävs för att de ska bli behöriga att hålla lektioner i de kurserna och ämnena. Lärare har under lång tid lönemässigt blivit allt lägre värderade. Detta försöker nu vår regering ta ansvar för att ändra.
Vi investerar i mindre administration för lärare från statens sida genom att hjälpa huvudmän och skolledare att lyfta bort administrativa krav från lärares vardag så att de kan ägna sig åt det de älskar. Vi investerar i att anställa fler lärare i grundskolans tidiga år. Det ska vara fler lärare och mer av annan personal så att lärarna får mer tid för sitt arbete.
Vi investerar i möjligheter till fortbildning för lärare och bättre förutsättningar för lärare som fortbildar sig. Vi har aviserat en investering om 3 miljarder kronor 2016 för att med hjälp av ansvarstagande parter på arbetsmarknaden vara med och bidra till att lärares löner höjs.
Jag förstår av interpellantens inlägg att interpellanten tycker att detta är otydligt.
Det här är ett tydligt och ansvarstagande besked. Det är vad vi måste göra för att lösa den oroande situation som interpellanten pekar på, nämligen att under alltför lång tid har alltför få valt att bli lärare och att många lärare har valt att göra andra saker. Vi vill göra läraryrket attraktivt för fler studenter.
Vi vill värdera lärare genom lärares yrkesbana så att lärare väljer att stanna i yrket, och vi vill öppna alternativet för lärare som i dag gör andra saker att komma tillbaka och bidra till framtiden som lärare i den svenska skolan.
Gustav Fridolin (MP):
Jag förstod inte riktigt det sista. Det lät som att Roger Haddad tyckte att fas 3 i skolan var bra medan det i det förra inlägget var dåligt med traineetjänster på kollektivavtalsmässiga villkor där man har möjlighet att få yrkeserfarenhet i skolan. Jag hänger inte riktigt med.
Jag tycker att det är bra att det finns möjligheter för människor som har varit arbetslösa att få en väg in på arbetsmarknaden, att kunna bidra också i skolan med de arbetsuppgifter som gör att lärare, utbildade lärare och behöriga lärare, får tid för sitt arbete och tid för att arbeta med att se till att varje elev uppnår kunskapskraven.
Man kan förstås se det som Roger Haddad gör: Ingen har gjort någonting sedan larmrapporterna om lärarförsörjningen kom 2002, och nu står vi där vi står. Jag ser det inte så. Jag tycker att många har gjort mycket sedan 2002. Den regering vi hade då har agerat.
Den regering vi hade 2006-2014 gjorde mycket, inte minst genom införandet av en behörighetsreform som i grunden ska garantera att alla elever möter behöriga lärare i undervisningssituationen. Men vi står ändå där vi står. Lärarlegitimationsreformen genomfördes tyvärr inte kopplat till en fullt förankrad och fullt finansierad genomförandeplan.
Det skapar en osäkerhet, och flera gånger har reformen också förändrats sedan den sjösattes. Nu måste vi gemensamt ta ansvar för att rekryteringen till svensk skola fungerar. Det handlar om att fler väljer att bli lärare. Därför gör regeringen de insatser som jag har redovisat i den här debatten, och det handlar om lön och attraktivitet i yrket och om att man tar ett gemensamt ansvar mellan stat och kommun.
Inom ramen för den nationella samlingen ser vi framför oss att man behöver utarbeta en rekryteringsstrategi för att kunna ge svar på de frågor som Roger Haddad har väckt i denna interpellationsdebatt.
Gustav Fridolin (MP):
Jag ska personligen se till att köpa ett exemplar av Fem myror är fler än fyra elefanter till Erik Bengtzboe och eventuella kollegor i den moderata riksdagsgruppen. Att lägga 125 miljoner i stället för 13 miljoner på lönesatsningar på skolor i utsatta områden är inte att dra bort en satsning. 125 miljoner är ju mer än 13 miljoner. Nej, det är inte exakt samma satsning som de borgerliga partierna föreslog i sitt budgetförslag eftersom den har konstruktionsproblem.
Men det är en större satsning. Det är en nästan tio gånger större satsning på löner i områden som har särskilt tuffa förutsättningar. Att lägga 3 miljarder på att fler lärare ska kunna utvecklas och få en bra löneutveckling är faktiskt mer än att lägga 400 miljoner på fler karriärtjänster. Jag skulle ha förståelse för om de borgerliga partierna sa: Vi ska göra båda sakerna.
Vi ska ha både de 13 miljonerna till karriärtjänster i utanförskapsområden och 125 miljoner till en större satsning. Vi ska ha både 5 000 nya karriärtjänster, alltså de 400 miljonerna, och en satsning på 3 miljarder på höjda lärarlöner. Men det säger ni inte. De 3 miljarderna saknas i ert budgetalternativ, och de 125 miljonerna saknas i ert budgetalternativ. Till dessa saker lägger vi alltså mer pengar. Vi prioriterar detta mer.
Det går för oss eftersom vi inte håller alla skattesänkningar heliga. Vi gör justeringar på skattesidan och är beredda att göra det för att kunna satsa på skolan. Det är därför som vi i ändringsbudgeten har 1 miljard mer till utbildning totalt sett för innevarande år. Vi säger att vi ska prioritera om. Några av de saker som jag nämnde i interpellationssvaret som handlade om insatser för matematik - det var där diskussionen började - är sådant som också helt saknas i de borgerliga budgetförslagen.
Där fanns inte den halva miljarden för nästa år till insatser för speciallärare - betydligt mer än examenspremierna. Där fanns inte heller de 140 miljonerna till nya nationella skolutvecklingsprogram. Jag tror att det är områden där vi också kommer att kunna mötas, om man vågar prioritera.
Gustav Fridolin (MP):
I den akuta situationen - som aldrig ska uppstå men uppenbarligen har uppstått - har staten en roll. Skolan stängdes ju på grundval av statliga lagar, stiftade i den här kammaren och slutligen övervakade av Arbetsmiljöverket, en statlig myndighet, om jag kan den lagstiftningen rätt. Det är klart att staten har en roll i det läget.
Problemet har varit att staten inte har haft en roll mellan inspektion och kritik - Malmö har ju som huvudman fått det vid ett flertal tillfällen - och utvecklingsarbetet innan man hamnar i den situation som den skola som här nämns hamnar i eller för den delen efteråt, när skolan skulle öppna igen. Av den information som jag har fått vet jag att man sedan dess har kommit igång med en kraftsamling.
Man har gjort flera saker för att se till att man inte hamnar i den här situationen igen på Värner Rydénskolan. Men statens stöd och statens möjligheter att gå in med skräddarsytt - om vi använder det ordet- stöd för insatser på en enskild skola har varit begränsat, för ingen myndighet har haft det i sin instruktion eller i sitt regleringsbrev. Det är det vi har ändrat genom uppdraget Samverkan för bättre skola.
Det är den största förändringen i statens relation till enskilda skolhuvudmän sedan inrättandet av Skolinspektionen. Jag tycker att inrättandet av Skolinspektionen var bra, och det var viktigt. Precis som har understrukits i många interpellationsdebatter har det inneburit en kraftig kvalitetsförbättring och tydligare fokus för många skolhuvudmän. Den utveckling som finns inom myndigheten med det fokus man har och den inspektion man gör är något som jag som statsråd och företrädare för regeringen kraftfullt har ställt mig bakom.
Men vi behöver också ett myndighetsuppdrag som kan ta vid där inspektion och kritik slutar och som handlar om utvecklingsarbete. Det myndighetsuppdraget finns inom ramen för Samverkan för bästa skola, där såväl Skolinspektionen som Skolverket är aktiva. Tack för meningsutbytet! Och tack för att vi får diskutera de frågor som på riktigt kommer att kunna göra skillnad för elever i verkligheten!
Gustav Fridolin (MP):
Erik Bengtzboe har frågat mig hur jag ämnar följa upp beslutet om utökad matematikundervisning. Låt mig först nämna att jag självklart delar Erik Bengtzboes oro över de sjunkande kunskapsresultat i bland annat matematik som syns i såväl nationella som internationella jämförelser. Resultaten i bland annat PISA-studien från 2012 ställer krav på oss att reagera och agera. Svenska elevers resultat har sjunkit i de nationella och internationella kunskapsmätningarna.
Grundskolan har i dag många mätpunkter, inte minst genom de nationella proven i årskurs 3. Skolverkets statistik från 2014 visar att av de elever i årskurs 3 som deltog i alla delprov i matematik klarade endast 64,7 procent, varav 64,5 procent av pojkarna och 64,8 procent av flickorna, att nå upp till kravnivåerna. Regeringen ser allvarligt på detta.
Vi kommer att införa obligatoriska bedömningsstöd enligt den plan som den tidigare regeringen lagt fast, och dessa bedömningsstöd kan från 2017 ses som en naturlig del av en fullt utbyggd läsa-skriva-räkna-garanti för förskoleklass till årskurs 3. Riksdagen har beslutat om ett tillkännagivande till regeringen om fler matematiklektioner i högstadiet.
Regeringen har också slutit en överenskommelse med Moderaterna, Centerpartiet, Folkpartiet och Kristdemokraterna om att föra samtal om en ny timplan utifrån det uppdrag som Statens skolverk avlämnat till regeringen. Regeringen ser fram emot konstruktiva samtal i frågan.
Gustav Fridolin (MP):
Jag önskar att riksdagsledamoten Bengtzboe ändå kan tilltro parterna om mer när de får ansvar för att fördela 3 miljarder på ett sådant sätt att det främjar skolutveckling och leder till ökad attraktivitet för läraryrket än vad han här ger sken av. Det är klart att parterna har förutsättningar att fördela dem på ett sådant sätt att de stärker utvecklingen i yrket och säkerställer att lärare stannar i yrket. Inte minst våra mattelärare är många gånger attraktiva för andra yrken.
Det är en av anledningarna till att många har valt att utveckla sig bort från skolan snarare än att utvecklas i skolan. I dag jobbar nästan 40 procent av våra legitimerade lärare utanför skolan. Därför behövs satsningar på lönen och arbetsmiljön, och det är precis de satsningarna vi är beredda att göra. Här ger vi parterna möjlighet att fördela dem på ett gott sätt. Erik Bengtzboe ställde två frågor. Jag ska svara rakt. Den första frågan gällde om vi vill se mer undervisningstid.
Svaret är: Ja, vi vill se mer undervisningstid av hög kvalitet. Varje beslut vi fattar ska leda till att undervisningstidens kvalitet säkras och att man kan driva undervisning av så god kvalitet som möjligt. Det är inte alltid, som jag har försökt att förklara i den här interpellationsdebatten, säkert att kravet på fler timmar leder till mer undervisningstid av högre kvalitet om det går ut över lärarnas möjligheter att genomföra planerad undervisning på ett gott sätt.
Den andra frågan från Erik Bengtzboe gällde om regeringen ser det som ett problem att svenska elever får mindre undervisningstid än andra. Svaret är: Nej, delvis därför att det finns länder som har såväl mer som mindre undervisningstid än Sverige. Nej, därför att problemet är att svenska elever inte får med sig de kunskaper de behöver. Det kan vara så att mer undervisningstid är sättet att se till att de får med sig den kunskap de behöver.
Det kan också vara så att mer tid enskilt för eleverna med kunniga lärare är sättet att se till att de får med sig den kunskap de behöver. Det är det problemet vi ska hålla fokus på. Ska vi utöka antalet timmar i ett ämne ska vi vara säkra på att det också leder till att eleverna får med sig kunskaperna.