Ulla Andersson (V):
Jag vill delta i denna debatt dels för att den berör det län jag kommer från, dels för att den berör området kommunernas ekonomi, som är ryggraden i svensk välfärdspolitik. Låt mig konstatera att statsrådet och regeringen lämnat walk over i en situation när Sverige som mest behöver en ansvarsfull regering.
De svar vi hittills fått, inte bara här i dag utan under lång tid, är att regeringen följer, analyserar, hushållar, ska inte slösa. Det säger en regering som sänkt inkomstskatterna med ungefär 85 miljarder. Man säger att säkra statsbidragen till kommunsektorn är att slösa, att inte hushålla.
Det säger en hel del om den ideologi regeringen står för. Om man har en strategi där man sänker skatterna med ungefär 85 miljarder kronor och samtidigt fryser statsbidragen till kommunsektorn har man med detta en bakomliggande tanke som man inte längre vågar stå upp för. Om man sänker skatterna med 85 miljarder är man mycket väl medveten om att välfärdens omfång därmed måste minska.
Antingen måste arbetet upphöra eller också måste det hela avgiftsfinansieras. Visst kan det vara en tanke från Kristdemokraterna att kvinnorna ska göra en större del av det oavlönade hemarbetet genom att man överför betalda vårdinsatser, omsorgsinsatser, till hemmet. Det är en välkänd kristdemokratisk strategi.
I tidningen Dagen, som kom ut i fredags, togs det upp att när vi nu skär ned i kommunerna kan vi i stället öka de ideella insatserna. Visst, det är säkert Kristdemokraternas strategi. Den moderata strategin är säkert att minska välfärdens omfång - i samarbete med Kristdemokraterna. För mitt hemlän innebär de frysta statsbidragen i år ungefär 87 miljoner och nästa år 179 miljoner.
För 2011 innebär det 275 miljoner. Detta gäller enbart de frysta statsbidragen. Det handlar om jobb som kommer att behöva utföras ändå, antingen ideellt eller oavlönat hemma. Därför måste man inse att det är samhällsekonomiskt oansvarigt att betala människor som är arbetslösa samtidigt som jobben skulle behöva utföras.
Jag tycker att det visar på bristande samhällsekonomiskt ansvarstagande. Den senaste rapporten från Konjunkturinstitutet, som kom förra veckan när finansutskottet höll sin utfrågning, visar att det behövs 14 miljarder nästa år för att upprätthålla dagens sysselsättningsnivå i kommuner och landsting. Regeringen har satsat 1 miljard i den nuvarande budgetpropositionen.
Till det ska läggas att regeringen övervältrat kostnader på kommunerna. Socialbidragskostnaderna beräknas öka med ungefär 5 miljarder enligt Sveriges Kommuner och Landsting - enbart på grund av försämringarna i a-kassan och sjukförsäkringen.
Det är alltså tydligt att Nya moderaterna tillsammans med Kristdemokraterna låter lågkonjunkturen göra jobbet, det vill säga skära ned i välfärden, för man vågar inte längre stå upp för den politik man faktiskt för. Det är bara att beklaga alla gamla, sjuka och barn när regeringens svar till alla är att de ska prioritera. Vilka ska de prioritera, Finn Bengtsson och Mats Odell? Är det de sjuka, gamla eller barnen?
Vad ger ni för svar till de lokalpolitiker och medborgare i landet som nu är oroliga över de nedskärningar som väntar och redan är på gång? Det skulle vara bra att få veta det.