Pål Jonson (M):
Jag hörde försvarsministern beklaga sig över tidigare moderata försvarsministrar och de principer som finns för materielförsörjningsstrategin. Men jag har läst direktiven till utredningen noggrant, och det står faktiskt att principerna för den nuvarande materielförsörjningsstrategin ska fortsätta att gälla. Man ska upphandla befintlig materiel, sedan utveckla tillsammans med andra och i sista hand egenutveckla.
Det verkar vara fastlagt att det ska fortsätta vara så. Jag vill bara konstatera det. Sedan är det naturligtvis så att vi ska värna svenska intressen och svensk försvarsindustri i Bryssel kopplat till försvarsfonden, Pescoprojekten och allt sådant. Det kan man också göra genom ett kraftfullt svenskt engagemang, så att man får stort genomslag för de intressen och preferenser som man har. Här tycker jag att regeringen har gjort ett bra jobb för att säkra tredjelandsdeltagande. Där är vi helt eniga.
Men jag tror att det är väldigt viktigt att vi också hela tiden arbetar med att koppla samman detta med vår egen försvarsplanering, så att vi får ut så mycket som möjligt av EDF för att stärka det nationella försvaret. Jag vill återkoppla lite grann till en annan fråga i interpellationen. Den handlar om satsningarna på forskning och teknikutveckling. Precis som försvarsministern säger i svaret går nu FOT-anslaget upp med 300 miljoner, vilket innebär att det kommer att ligga på ungefär 1 miljard kring 2025. Det är väl bra att det rör sig i rätt riktning.
Sedan ska man ha klart för sig att det anslaget till forskning och utveckling under det senaste årtiondet har fallit från 2 miljarder ned till 700 miljoner kronor. Vid sidan av det: När regeringen prioriterade forskningen för det civila försvaret lade man noll kronor på forskning och teknikutveckling för det civila försvaret fram till 2025. Jag tror att vi kommer att behöva göra mer och större satsningar på forskning och teknikutveckling.
Det har inte minst att göra med att den tekniska utvecklingen nu går oerhört snabbt. Är det någon gång man behöver satsa på att hänga med i teknikskiften är det nog i det här läget. Här jobbar många andra länder väldigt systematiskt. I USA har man någonting som heter Försvarsinnovationsinitiativet, där man jobbar systematiskt för att spinna in civil teknik för militär applikation.
I Storbritannien jobbar man med sin integrerade översyn, och även det handlar väldigt mycket om att spinna in civil teknik för militär applikation. Kina jobbar, som försvarsministern vet, med den civil-militära fusioneringen. Nu har också EU-kommissionen lanserat ett förslag som handlar om att man ska få ökade synergier mellan militär och civil forskning. Det tycker jag i grunden är utmärkt.
Jag var därför överraskad när forskningsminister Matilda Ernkrans kom till försvarsutskottet och varnade för en för nära sammanlänkning mellan den civila och den militära forskningen. Bland annat ville man inte att Pescoprojekten skulle koordineras med EU:s civila säkerhetsforskning på Horizon och så vidare. Jag tror tvärtom att vi behöver så nära sammanlänkning som möjligt mellan civil och militär forskning.
En konsekvens av att forsknings- och teknikutvecklingsanslagen minskat över tid har blivit att försvarsföretagen fått ta större ansvar för den forskning och teknikutveckling som sker. Det är exportintäkterna som har finansierat mycket av försvarsföretagens egensatsningar. Samtidigt kan jag konstatera att regeringen inte har underlättat för försvarsexporten under den här mandatperioden.
Man lade ned den enda myndighet som hade ansvar för försvarsexport, FXM. Man sänkte också anslaget för exportfrämjande verksamhet med nästan två tredjedelar. Det hänger inte riktigt ihop. Man försvårar försvarsföretagens möjligheter till export. De behöver använda pengarna för att investera i forskning och teknikutveckling. Vi måste förbättra förutsättningarna för export och inte försämra dem.