Staffan Danielsson (C):
Herr miljöminister! Johan Löfstrand har väckt en viktig fråga som betyder mycket för Linköpings utveckling. Som Johan påpekar ligger det nu en död hand över stora områden i centrala Linköping och omgivande landsbygd på grund av Naturvårdsverkets strikta hållning. Linköping är Sveriges flygstad sedan 1930-talet. Där sker tillverkningen av stridsflygplanet JAS Gripen.
Det innebär också att stridsflygplanen alltid har flugit en hel del från Saabs och Malmens flygplatser, och det ger upphov till buller. Vi som bor i Linköping har i alla tider vetat att flygplan ibland bullrar, både i centrala Linköping och på närliggande landsbygd. Självfallet ska vi tillsammans arbeta för att begränsa bullerstörningar av olika slag så mycket som möjligt. Därför är det bra med riktlinjer utifrån plan- och bygglagens respektive miljöbalkens krav.
I dagsläget är situationen dock allvarlig i Linköping, eftersom myndigheter kommer till olika slutsatser om hur landets femte största kommun ska kunna utvecklas med nya bostäder både centralt och i stora landsbygdsområden. Boverket har tagit till sig verkligheten och vad regeringen har skrivit i bland annat miljömålspropositionen, att avsteg från riktvärden bör kunna övervägas i vissa fall, att verkligheten ibland går före kartan och inte tvärtom.
De plötsliga ljudtoppar som faktiskt är ofrånkomliga om man tillverkar och utprovar stridsflygplan får accepteras i rimlig grad. De genomsnittliga bullernivåerna ligger däremot fast. Det här gör att kommunen nu beviljar bygglov som sedan länsstyrelsen med stöd av Naturvårdsverkets oförändrade allmänna råd avslår. Linköping befinner sig i ett moment 22 som faktiskt är mycket allvarligt och som måste brytas.
Det är bra att miljöministern nu noga kommer att följa hur Naturvårdsverket ska försöka samordna myndigheternas bedömningar - tidigare uppfattade vi att det var Boverket som hade det uppdraget. Men det här brådskar, och det är, tycker jag, djupt oroande att Naturvårdsverket inte har rört sig i fråga om att beakta verkligheten i Linköping. Nya gränsvärden - det tolkas kompromisslöst av Naturvårdsverket.
Man bortser helt från det faktum att flygstaden finns och att vissa bullernivåer är ofrånkomliga. Min maning till miljöministern är att han ska följa den här frågan mycket noga och snabbt ta erforderliga initiativ om inte myndigheterna ånyo kan enas om en lösning. Vi trodde ju att frågan var avklarad, som Johan Löfstrand sade.
Jag vill slutligen, för tydlighets skull, redovisa att jag själv är jävig i denna fråga. Jag har i fem decennier bott på landsbygden, en mil från Saabflygfältet, tillsammans med tusentals andra Linköpingsbor i småorter på landsbygden. Vi vet att det bullrar ibland och alltid har gjort det och upplever att vi har en mycket hög livskvalitet, oaktat detta. Intresset för att bosätta sig i småorterna på landsbygden är mycket stort.
Kön är lång, men nu är det stopp för att bygga. Det är också min bestämda uppfattning att man i internationella jämförelser finner att det bullrar väsentligt mer på andra ställen, i områden där många bor, än i Sverige. Och det kan rimligen inte bli så att en förutsättning för Linköpings tillväxt i stora områden är att stridsflygplanen lämnar Linköping.
Ibland behövs det dispenser eller anpassningar till en faktisk verklighet, och jag menar att det här är ett rätt solklart fall där verkligheten får gå före kartan. Med detta, fru talman, yrkar jag självfallet bifall till mitt eget inlägg!