KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Pertoft (MP):
Jag förutsätter att Adam Marttinen inte var närvarande vid domstolsförhandlingarna, men det kanske han var. För egen del kan jag säga att jag tycker att våldtäkt är ett förfärligt och grovt brott. Jag är dock inte insatt i varför domarna har dömt som de har dömt.
Jag kan därför inte uttala mig om det. Men att regeringen aviserar att man vill göra en utredning om villkorlig frigivning är för att vi anser att saken bör ses över. Vi har inga färdiga lösningar, vilket Sverigedemokraterna verkar ha utan att ta till sig kunskap. Vi vill undersöka saker och ting för att sedan komma med väl underbyggda förslag i regering och riksdag.
Att ha enkla lösningar på allt och se världen i svartvitt är ingen framkomlig väg om man vill ta ansvar.
Mats Pertoft (MP):
I motsats till Adam Marttinen ser jag inte världen som svart och vitt. Jag inser att lagar, bestämmelser och straff är en komplicerad apparat som vi måste undersöka noggrant för att komma fram till bra förslag som är väl underbyggda och handlar om fakta och inte bara om känslor. Men ser man världen som svart och vitt är allt enkelt.
Då kan man göra detta direkt utan att vara medveten om vilka konsekvenser det får. Att regeringen avser att sätta igång den här utredningen handlar om att vi ser det här som ett problem och något vi vill titta på för att sedan återkomma till riksdagen med konkreta förslag. Att säga att man redan nu vet klingar i mina öron väldigt populistiskt, väldigt ogenomtänkt och ganska dumt.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i frågan. Det har lagts fram en hel del motioner i ämnet. Jag kan hålla med om att det är många kloka förslag. Många förslag är intressanta att ta vidare.
Samtidigt svaras det tydligt i betänkandet att det här ju är på gång. Att säga samma sak gång på gång gör inte saken bättre. Regeringen lyssnar nämligen på riksdagens förslag och arbetar med det. Det är lite grann att slå in öppna dörrar.
Jag kan inte låta bli att, liksom föregående talare, Arhe, påpeka att jag känner igen detta tema och ärende. Jag och min fru drev under 15 år ett behandlingshem för kvinnor i kris.
Där tog vi emot kvinnor från miljöer som beskrivs här: kriminella miljöer, missbruksmiljöer och så vidare. Jag vet hur viktigt det här är. Mycket hamnar dock i gränslandet. Där bör vi från riksdagens sida vara lite ödmjuka.
Det är till stor del kommunala frågor och om samarbetet mellan riksdag, statliga myndigheter - till exempel Sis, Kriminalvården, polisen - och de kommunala verksamheterna.
Det som är svårt nu är att lyfta detta, nu när kommunerna börjar återhämta sig och få igång arbetet på sociala områden igen. Flera talare har varit inne på polisorganisationen till exempel. Justitieutskottet har varit på tre besök ute i regionerna hittills.
Jag har varit närvarande vid alla tre. Jag vill särskilt lyfta fram det senaste besöket, i Borås förra fredagen. Vi fick en dragning av områdespoliserna i Hässleholmen och Hulta.
Jag blev otroligt imponerad av deras arbete och det de beskrev i fråga om att ta kontakt och vara närvarande i området och att arbeta förebyggande. Jag upplever att mycket av det är vad till exempel flera av Alliansens motioner syftar till. Jag kommer, som jag har påpekat vid ett flertal tillfällen i talarstolen på sista tiden, från Södertälje.
Där har vi också utsatta områden. Jag vet hur svårt det är att komma vidare, att förankra arbetet på ett sådant sätt att vi når de ungdomar som riskerar att komma i kläm med lagen. Det är viktigt att de får tydliga besked. Det är helt rätt. Och det gör vi. Jag är imponerad av hur omorganisationen av polisen slår igenom och långsamt hittar sin form.
I till exempel Borås visar det sig att det här är på rätt väg. Det kommer säkert att finnas saker som kan bli bättre och så vidare. Men här visar vi att det händer saker i utsatta områden. Det blir bättre. Det blir inte bara sämre.
Det redovisas också i utskottets svar på de olika motionerna. Sedan kan jag inte låta bli att lyfta fram att jag blev väldigt glad när jag lyssnade på Roger Haddad nyss.
Han förklarade problematiken med vad som händer när man alltför vårdslöst handskas med unga lagöverträdares åldersgränser, fängelsevistelser och så vidare.
Här ska vi lyssna noggrant på forskningen och se efter var balanspunkten ligger mellan skärpta straff, tydlighet och effekt. Det handlar om att antalet unga lagöverträdare ska minska.
Precis som Ahre var inne på vill vi rädda ungdomar från kriminalitet. Vi vill skapa ett säkrare samhälle. Det handlar också om att man måste tro på dessa människor. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Mats Pertoft (MP):
Vitsen är inte systemet, utan vitsen är att vi från Miljöpartiet har respekt för att Sveriges domstolar gör rätt bedömning utifrån de lagar som vi har beslutat om här i Sveriges riksdag. Vi för ingen diskussion i Miljöpartiet om att sänka den åldersgränsen.
Framför allt funderar vi snarare över hur man förebygger att det blir fler brottslingar, över att ungdomar inte ska välja den brottsliga vägen, över hur man ska bygga upp ett fungerande liv för dem som behöver detta. Det är ju inte så att någon föds till brottsling.
Mats Pertoft (MP):
Min bedömning utgår också ifrån min kunskap om forskning och hur vi kan hjälpa och stödja dessa ungdomar så att de kommer tillbaka till den rätta vägen, till ett icke-kriminellt liv. Det är ju inte helt okänt att fängelsestraff inte har någon positiv inverkan på ungdomar.
Men det betyder absolut inte att de inte ska få något straff, det är inte det jag säger - så att jag inte blir missförstådd. Men det finns en stark problematik kring långa fängelsestraff och ungdomar och vad det innebär för deras liv att kastas ännu längre in kriminella kretsar. Det är det som är den stora svårigheten. Straff i sig hjälper inte.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Jag vill inledningsvis betona att detta inte är någon enkel fråga. Det är ganska svårt att avväga mellan det unionsmässiga och det nationella i denna fråga.
Vi vet ju alla att i och med terrordåden är frågan på bordet. Vapen känner inga gränser i dag. Därför är det bra att EU har tagit detta initiativ och arbetar med ett vapendirektiv.
Jag är också väldigt glad över att vi i Sveriges riksdag har kunnat enas så långt att vi kan säga att det här går för långt. Det stämmer inte med de svenska reglerna. Vi måste ha ett regelverk som på annat sätt är anpassat till svenska förhållanden. Därför är jag glad över den text som vi i utskottet har kunnat enas om.
I den politiska situation som hela Europa befinner sig i är det nödvändigt att ta tag i vapenfrågan. Det är inte helt enkelt att hitta regelverk som stämmer med regelverken i alla medlemsländer, det är jag väl medveten om.
Men det är väldigt viktigt att vi från Sveriges riksdag tydliggör att vi inte alls är nöjda med kommissionens texter. Jag hoppas verkligen att de förhandlingar som pågår i Bryssel kommer att leda till förändringar. Där är dagens kommande beslut väldigt viktigt.
I Bryssel pratar man dessutom mycket om legala vapen medan vi i Sverige kanske mer diskuterar illegala vapen. Det finns många delar som är kvar att lösa, och det gör ju inte frågan mindre svår. Förhandlingar pågår och vi vet inte det slutliga resultatet.
Därför är det så viktigt att vi i riksdagen har kunnat enas kring denna subsidiaritetsprövning - detta ord som är en rejäl tungvrickare. Man hade önskat att det gått att hitta något annat ord än detta gammalkatolska ord när den här principen hittades på.
Underifrånperspektiv, skulle man till exempel kunna kalla det. Det är viktigt att vi i Sverige går vidare med det här och tydligt talar om vad vår åsikt är, så att de grupper i Sverige som i dag känner sig väldigt oroade - jägare, sportskyttar etcetera - kan känna att Sveriges riksdag inte är enig med EU-kommissionen på denna punkt.
Vi går vidare med det här för att till slut förhoppningsvis hitta en lösning som vi kan vara relativt nöjda med. Jag använder ordet "relativt", för jag vill inte utlova någonting i den här situationen. Jag tackar än en gång utskottet för att vi har kunnat enas i denna fråga.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Att vi lever i ett it-samhälle är tydligt. Det har vi gjort länge. Därför är det positivt att Riksrevisionen har gjort denna granskning och lämnat en rapport om arbetet med it-relaterad brottslighet under perioden 2006-2014.
För mig som har varit relativt ny i arbetet på justitieutskottets områden var det med förvåning jag konstaterade när vi i utskottet under våren åkte runt i Sveriges nya polisdistrikt att nu äntligen hade polisen fått smarta telefoner.
Ja, det är jättebra. Men personligen hade jag uppskattat om det hade hänt för fem sex år sedan. När jag läste materialet funderade jag en del. Det är mycket som skulle ha hänt för fem sex år sedan.
Det är tydligt att den föregående regeringen kanske inte var helt på tå. Annars hade vi inte behövt skynda på det sätt som har skett nu. Det är viktigt att det händer något nu. Vi ska inte gräva ned oss i det som har hänt eller inte hänt tidigare.
Jag förstår inte riktigt den motion som har väckts även om den har en positiv sida, nämligen att den tydligt visar att vi är brett överens om betydelsen av att ta tag i den it-relaterade brottsligheten. Det tror jag inte någon i salen är emot.
Det är bra att det sker. När det gäller regeringens svar på Riksrevisionens rapport menar jag att den präglas av just det jag uppskattar. För någon månad sedan hade vi en debatt i kammaren där jag upprepade gång på gång att saker och ting inte ska gå så fort.
Jag menar särskilt inom juridiska områden så att frågorna ska vara väl förankrade och bearbetade för att få den effekt vi vill ha.
Jag noterade i min moderata kollegas anförande att han citerade regeringens svar, men han utelämnade en mening som jag tyckte var den viktigaste, nämligen att regeringen har inlett en dialog med myndigheterna om de rekommendationer som Riksrevisionen har lämnat till myndigheterna.
Det viktiga är att se på hur granskningen ser ut och hur myndigheterna svarar. Slutsatsen av denna dialog kommer att leda till åtgärder. Vad har myndigheterna själva gjort? Vad måste regeringen puffa på ännu mer?
Det kan utan vidare vara fråga om en strategi framöver, men det är väl för tidigt att uttala sig om det i dag.
Det viktiga är att regeringen är positiv till Riksrevisionens rapport, att man tar frågorna på allvar, att man inser att vi lever i en it-baserad verklighet med brott på it-området och att vi därför måste gå vidare. Men det är också viktigt att titta på vad som redan är på gång och vad som behöver göras.
Vi ska inte nödvändigtvis fäkta med papperssvärd och säga att det måste finnas en strategi. Då måste vi först undersöka vad strategin ska handla om. Det principiella och positiva i denna debatt är att vi inte är oense i sak. Frågan är snarare hur vi ska gå vidare och att ta tag i problemet på allvar.
Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag.
Mats Pertoft (MP):
Jag kan inte låta bli att filosofera kring "problem då". För fem år sedan tyckte jag att smarta telefoner var ett måste i mitt arbete. Jag tror att det hade varit bra också för poliser. Men det är inte det det hela handlar om nu. Jag, Helene Petersson och den rödgröna regeringen är helt överens om att de här frågorna ska tas på största allvar.
Frågan är om det handlar om att ha en strategi i dag eller snarare att noggrant se efter hur de olika myndigheterna arbetar med dessa frågor i dag utifrån den rapport från Riksrevisionen som faktiskt avslutade granskningen 2014.
Det har hänt lite grann sedan dess, och då måste man se efter: Vad är läget nu? Behövs det vidare åtgärder? Sedan kommer regeringen att ta tag i det här. Det är jag övertygad om, för det är en prioriterad fråga för regeringen att göra myndigheterna effektiva.
Mats Pertoft (MP):
Jag kan instämma i Krister Hammarberghs önskan till alla ledamöter och till talmannen om en trevlig sommar. Det kommer att bli underbart. Jag kan vara överens med Krister Hammarbergh i mycket, men jag skulle vilja byta ut "långsam" mot "noggrann". Det är ju just vid behov det är frågan om.
Om det inte finns behov av att göra ändringar - det har ju hänt någonting i relation till Riksrevisionens granskning sedan 2014 och sedan den rödgröna regeringen tillträdde - är det inte nödvändigtvis så att man måste göra allting.
Ett exempel på vad som har hänt är den nya lagen som snart träder i kraft om kriminalisering av till exempel id-kapningar. Det händer saker. Regeringen tar dessa frågor på allvar. Och det händer nu. Det hände inte förra mandatperioden. Helt klart är att Riksrevisionens rapport tas på allvar. Det är viktigt.
Om den inte skulle tas på allvar vore det väldigt beklagligt. Därför ska detta i samarbete med berörda myndigheter granskas vidare, och problemen ska åtgärdas.
Mats Pertoft (MP):
Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Första gången jag hörde talas om kapning av identitet och uppgifter blev jag helt förbluffad över att något sådant var tillåtet, att man fick göra det.
Under följande år - det har ändå gått ett antal år sedan dess - har uppgifterna om det här bara ökat, och jag har förundrats än mer över att man får och kan göra så. Vi har dessutom kunnat följa problematiken när det gäller att åtgärda detta.
Därför är jag glad över att vi kan debattera och fatta beslut om detta ärende i kammaren i dag. Det är klart att det måste finnas ett skydd mot olovlig identitetsanvändning. Det är viktigt.
Det är någonting som kanske inte är den största saken rent juridiskt men som många människor i vårt land upplever som djupt orättvist när det sker. Och de blir inte gladare när de märker att det inte är det enklaste att komma åt.
Jag instämmer med de båda föregående talarna i fråga om att förslaget gärna hade fått komma tidigare. Den här propositionen hade gärna kunnat komma redan under förra mandatperioden. Det verkar ju vara så att vi över blockgränserna är överens i denna fråga. Det är synd att det har dröjt så länge, men bättre sent än aldrig. Nu kommer den, och det är bra att det finns ett så brett stöd kring detta.
Jag tror att det kommer att underlätta i vardagen. Det är inte alltid som vi i riksdagen fattar beslut om saker som verkligen har en handfast verkan i vardagen, men det här har nog det. Förhoppningsvis kommer det att öka människors tilltro till rättssamhället när det blir tydligt att detta blir förbjudet.
Det ska också bli enklare att åtgärda, utmäta straff och komma åt id-kapning. Min identitet är min egen. Det är inte någon annans.
Framför allt får det aldrig vara tillåtet att utnyttja och sno min identitet och använda den i ett kriminellt syfte. När det gäller det här med bilskyltar minns jag när trängselavgifterna infördes i Stockholm.
Då var det någon som tyckte att det var väldigt roligt att sno Peter Erikssons bilskyltar och köra här i Stockholm. Hans bil stod parkerad hemma i Kalix. Peter hade ju inte en aning om att någon hade kidnappat hans bilidentitet. Jag har stor respekt för politiska protester. Man kan tycka vad man vill om trängselavgifter.
Numera tycker de flesta om trängselavgifter, men så var det inte på den tiden. Det var ett praktiskt exempel på vad id-kapningar kan innebära. Det här är ett utmärkt förslag. Det är väldigt glädjande att vi är överens. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja mitt anförande med att tacka min kollega Arhe för hans inledning. Ingen annan har tagit upp hans strävan att vidga perspektivet och tänka på var de flesta terrordåd faktiskt genomförs, nämligen i Afrika och Asien. Det är inte i Sverige, som tur är.
Vi kan vara väldigt glada och tacksamma över att det inte är Sverige som är huvudmålet. När vi talar om terrorism är det andra länder som får bära den stora bördan. Däremot kommer en hel del av finansieringen från den industrialiserade världen.
Jag kan inte säga hur mycket som kommer från just Sverige, men just därför är det bra med EU-kommissionens åtgärdsplan. Utan pengar vore det mycket mindre terror i vår värld.
Den skulle inte vara helt borta, men utan finansiering skulle de flesta terroristorganisationer inte klara sig. Det har blivit betydligt mer komplicerat sedan till exempel 1970-talet. Då var det i Europa som terroristorganisationer genomförde bankrån för att finansiera sin verksamhet.
Det ser vi inte mycket av i dag, i varje fall inte i den industrialiserade världen. Nu är det mycket mer internationella valutatransaktioner och bolagsbildningar. Det är flera talare som har varit inne på de bitarna tidigare. Det är väldigt viktigt att vi förhindrar detta.
Det är samtidigt viktigt att vi värnar respekten för de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna och integritetsskyddet. Jag vill passa på att skicka ett tack till den svenska regeringens förhandlare i EU, som gör ett storartat arbete med att balansera det här.
Sverige har en betydligt starkare respekt för dessa rättigheter än många andra länder.
När det handlar om sådana här internationella överenskommelser är det svenska deltagandet i förhandlingarna otroligt viktigt för att det ska bli en balans mellan hårda åtgärder och respekten för den personliga integriteten och för mänskliga fri- och rättigheter.
Det jag har sett hittills av den svenska regeringens insatser gör att jag vill ge regeringen en stor eloge. Att skatteparadis till exempel kan utnyttjas för finansiell terrorism är helt vansinnigt.
De svenska regeringarna, både nuvarande och tidigare, har gjort mycket för att tvinga fram en öppning av skatteparadis. Man sluter avtal med de flesta när det gäller utbyte av information.
Men den kampen är inte färdig förrän alla skatteparadis har tvingats att öppna sina böcker. Panamaskandalen visar mycket väl hur mycket som behöver göras här. Det är viktiga pusselbitar i kampen mot terrorism. Det handlar också om det som flera har varit inne på, nämligen virtuella valutor som bitcoin.
I början lanserades bitcoin nästan som en frihetsrevolution. Jag var redan då ganska tveksam till vad frihetsrevolutionen egentligen bestod i. Tiden går, och man kan följa det här med bitcoin. Då ser man att friheten mest verkar bestå av knark, vapen och terror.
Den friheten ger jag inte mycket för. Det blir en lekstuga för kriminella krafter som klistrar på sig en etikett av frihet. Det är väldigt viktigt att man förstår att valutor som bitcoin, utan någon som helst offentlig kontroll, är en fara.
Sammantaget är detta en väldigt bra och välbalanserad åtgärdsplan. Jag är glad över att vi kan ta det här beslutet i dag.
Mats Pertoft (MP):
Frontex samarbete med människosmugglare är inget som jag känner till. Därför kan jag inte kommentera det. Däremot finns det något som vi i Miljöpartiet driver och som vi tycker är viktigt. Det handlar om att Frontex har ett uppdrag att värna de mänskliga rättigheterna och asylrätten. Det ingår i EU:s uppdrag när det gäller detta.
Om det får till följd att man räddar människor från att drunkna i Medelhavet genomför Frontex sitt uppdrag på ett bra sätt. Jag vill ställa en fråga till Kent Ekeroth.
Anser Kent Ekeroth att Europa stillatigande ska stå bredvid och titta på när smugglarbåtarna med tusentals människor - kvinnor och barn - sjunker i Medelhavet? Ska man kallblodigt sitta bredvid och titta på? Är detta det rätta att göra?
Är det Kent Ekeroths och Sverigedemokraternas politik att man ska stå bredvid och titta på när dessa människor - kvinnor och barn - drunknar?
Mats Pertoft (MP):
Miljöpartiet och regeringen har tillsatt en utredning om lagliga vägar in i EU. Det vore ju det bästa om vi kunde hitta sådana vägar, ett mer organiserat sätt, som skulle dra undan mattan för flyktingsmugglare. Men det är ingen lösning att göra på det omänskliga sätt som Kent Ekeroth och Sverigedemokraterna nu föreslår.
De vill att man ska stå bredvid när dessa båtar sjunker och titta på när barn och kvinnor drunknar. Sedan gäller det Australiens modell med pushback. Den politiken har under senare år blivit alltmer kritiserad.
Den ifrågasätts även väldigt starkt i Australien. Frågan handlar snarare om att hitta lagliga vägar in i EU om man vill undvika flyktingsmugglare.
Mats Pertoft (MP):
Regeringen arbetar hela tiden med att se över vad man mer kan göra. En hel del har beslutats i kammaren under våren, och vi ser att det är på väg. Vi skärper kraven och har skapat möjlighet att åtala för terroristresor.
Vi ser även över de ekonomiska bitarna och hur man kan skärpa dessa krav så att vi inte läcker pengar dit. Regeringen har olika åtgärder på gång, men jag kan inte nämna något specifikt just i dag, Anti Avsan.
Mats Pertoft (MP):
Det var i syfte att hitta breda lösningar i dessa frågor som vi gjorde en blocköverskridande överenskommelse i vintras som bland annat Anti Avsans parti stod bakom. Regeringen arbetar nu med att implementera detta, för när man kommer överens om något ska det genomföras.
Nästa steg blir att gå vidare, men först ska vi implementera alla bitar som finns i överenskommelsen. Därefter kan vi se vidare, för det finns olika fallgropar i detta också.
Mats Pertoft (MP):
Roger Haddad frågade mig vad regeringen gör mer. Vi håller på att genomföra den gemensamma strategi som vi har kommit överens om. Där är det särskilda straffansvaret för terrorresor en viktig bit.
Senast i förra veckan fattade regeringen beslut om direktiven för utredning av dataavläsning, som också är en pusselbit i detta, och vi arbetar vidare med de bitar som vi gemensamt har kommit överens om. Sedan är det klart att alla partier nu gärna vill lyfta upp de olika frågor som vi inte kom överens om.
Det har jag full respekt för, men jag tror nog att regeringen gör rätt i att i första hand genomföra det som vi har kommit överens om.
Mats Pertoft (MP):
Naturligtvis står Miljöpartiet bakom utredningsdirektiven. Miljöpartiet är en del av regeringen, och när regeringen fattar ett beslut står Miljöpartiet bakom det. Vi står bakom direktiven om hemlig dataavläsning. Personligen tycker jag att en utredning som ska vara klar i höst är ganska snabbt jobbat i ett så komplex fråga.
Miljöpartiet står även bakom att hitta de vägarna. Sedan kommer vi naturligtvis att värna de frågor som vi tycker är viktiga, nämligen den personliga integriteten och sådana bitar. När det gäller frågan om till exempel finansiering och svårigheten att få personer fällda pågår hela tiden arbetet med att hitta de vägarna.
När det gäller resurserna för åklagarsidan är det snarare en budgetfråga, och jag ber att få återkomma i samband med budgeten.
Mats Pertoft (MP):
Efter Helene Peterssons anförande vet jag inte om jag har så mycket att tillägga. Men jag yrkar förstås bifall till utskottets förslag. När jag i samband med det här ärendet satte mig in i vilka regler som gäller i dag blev jag lite oroad.
Precis som föregående talare nämnde finns det i dag mycket färre begränsningar. I Miljöpartiet brukar vi alltid värna just integritetsfrågor. Just därför är jag mycket nöjd med det här avtalet, för här blir det en skärpning.
Man kunde säga att vi inför lite ordning och reda i informationsutbytet med USA, i stället för att det nästan har varit att byta information lite hur som helst.
Det är aldrig bra, särskilt om man sedan tar i beaktande säkerheten i det amerikanska datasystemet, utifrån EUdomstolens underkännande av deras säkerhetssystem. Men det kanske kommer att rättas till. Det viktigaste är just att vi får ordning och reda.
När det gäller till exempel utbyte av fingeravtryck är det i första skedet oidentifierade uppgifter som byts. Finns det en träff över huvud taget i systemet måste man gå vidare. Just för att kommentera Linda Sneckers anförande: Det är det avlämnande landets lagstiftning som avgör.
Det är inte USA:s lagstiftning kring kuponger som avgör, utan det är svensk lagstiftning som avgör om något ska lämnas ut till USA. Det är samma sak beträffande de andra delarna. Därför är detta bra.
Det kommer att skärpa integriteten och kommer samtidigt att underlätta informationsutbyte på de ställen där informationsutbytet är befogat.