Emma Nohrén (MP):
Vi är här i dag för att debattera en historisk satsning på miljö- och klimatbudgeten. Det är en satsning som gör mig som miljöpartist otroligt stolt och glad, men samtidigt också beklämd. Jag är stolt och glad eftersom det är den största miljöbudgeten någonsin. Under Alliansens tid vid makten stod den stilla, men under vår regering har vi mer än fördubblat den. Men varför är jag då beklämd? Jo, för att dessa satsningar och mer därtill behövs.
Nog för att närmiljön har blivit bättre. Reningsverken är mer effektiva, siktdjupet i Västerhavet har blivit bättre, vi källsorterar mer och det är numera sällan som vi kommer hem med oljefläckar på handdukarna efter ett dopp i havet. Men mycket har blivit sämre, och fort går det. Vi har under de senaste åren diskuterat de planetära gränserna.
Stockholm Resilience Centre med Johan Rockström i spetsen har förtjänstfullt lyft fram dessa, så jag tror att alla vet att vi måste hålla oss inom planetens gränser för vad den tål. Det finns nio olika gränser. Om man överskrider det som planeten tål tippar det över. Då kan vi hamna i ett tillstånd där vi inte riktigt vet vad som händer. Två av dessa gränser är extra viktiga. Det är biologisk mångfald och klimatförändringarna.
När artutdödheten går fort drar det med sig andra följder. När vi inte har ekosystem och fungerande livsmiljöer drar det med sig andra klimat och miljöproblem. Detsamma gäller för klimatet. Vi kan få ett sluttande plan och kan hamna i något som vi inte känner till.
Vi har nog alla blivit berörda av att se bilder av en svältande isbjörn i bara skinn och ben som har lufsat omkring. Det tidigare ståtliga djuret såg ut att vara bara något andetag från döden. Bilderna var i och för sig tagna i somras, och då ska det inte finnas is i nordöstra Kanada. Men forskarna säger att istäcket drar sig undan mycket snabbare, är mycket tunnare och ligger mycket kortare tid.
Sälarna får svårare att hitta utrymme för sina kutar. Det blir mindre mat för isbjörnarna. När istäcket försvinner blir isbjörnarna kvar. De vandrar inte med isen lika länge. Därför är jag otroligt stolt över de klimatsatsningar som har diskuterats här av både Matilda Ernkrans och miljöminister Karolina Skog.
Vi satsar på Industriklivet, på Klimatklivet, på stärkt stöd för klimat och energirådgivning, på ökat stöd till solceller. Vi gör också stora internationella satsningar. Vi måste göra någonting åt detta och det snabbt. Även en höjning med 1,5 grader av jordens temperatur är för mycket. Just nu ligger den på 3-5 grader. Jag går tillbaka till isbjörnen. Filmteamet sa att det hade varit svårt att hålla tårarna tillbaka när man såg djuret.
Men de blev lite glada när de såg att isbjörnen tuggade på någonting. Fast hoppet byttes till förtvivlan när de såg att det var skumgummi från ett skotersäte som den tuggade på. Mänskligt skräp finns på de mest avlägsna platser. Bara på vår egen västkust flyter det upp 1 ton plastskräp i timmen, dygnet runt, året runt. Det är inget nytt fenomen.
Så länge det har funnit plaster har de samlats i havet. Det gäller även skräp. Förr rekommenderades det att man till och med skulle slänga skräpet och få det ned under ytan, för då försvann det. På mitt gamla jobb, Havets hus i Lysekil, fick man ta emot en havslädersköldpadda 1994 som hade simmat helt fel och hamnat i Lysekil. Glädjen var stor, men djuret var redan ganska utmattat och dog efter några dagar.
När man gjorde en obduktion hittade man massor av plastpåsar i magen. Den plast som fanns i havet 1994 finns fortfarande kvar, men kanske i mindre bitar. Plasten försvinner inte, och den bryts inte ned. Det blir kanske bara mindre och mindre delar. Forskarna pratar nu om att det finns en smog av plast längs de stora strömstråken i världen.
Djur trasslar in sig i plasten, äter upp den och får ont i magen och kanske dör av den. Plasten ger skugga och skymmer solen för våra livsviktiga alger. Vartannat andetag som vi tar kommer ifrån havet. Utan våra mikroalger blir det svårt att andas.
Därför välkomnar jag regeringens satsningar på en ny plaststrategi och på städning av stränderna på västkusten för att få bort den plast som ligger där. Det görs också en satsning på avancerad rening för att få bort läkemedel i miljön. Över huvud taget görs det en stor satsning för att få bort gamla grejer som ligger i miljön.
Fru talman! I helgen hittade jag min gamla loggbok från när jag började dyka 1997. Mitt tionde dyk var på Thetis, en fiskebåt som sjönk utanför Kungshamn. I loggboken står det att det var ett vrakdyk. Det var en kul utfärd, och det var sol. Jag hade problem med öronen, men det är kanske inte är så relevant för åhörarna.
Det var bara öppet hav, och jag kommer ihåg när jag gick ned för linan. Man håller sig i linan, och det är bara vatten överallt. Till sist kom man ned och såg båten som var ganska stor, 38 meter. Den sjönk 1985. På 30 meters djup stannar man inte så länge. Vi simmade runt en sväng, och sedan gick vi upp igen.
Jag pratade med de mer erfarna dykarna om alla andra vrak som ligger på botten och alla oljeläckage från dessa. Det finns nästan 17 000 vrak längs Sveriges kuster. Av dessa är det 3 000 som klassas som möjligt miljöfarliga, och 300 har klassats som miljöfarliga.
Varje valår som jag har varit med har företrädare från alla partier, från höger till vänster, hemma på västkusten sagt: Kommer vi till makten, då ska vi ta hand om det här. Det har man inte gjort. Det har tillsatts någon utredning och man har kollat hur många det är, men det är först nu med Miljöpartiet och den här regeringen som vi har tillskjutit pengar. I detta nu är Thetis den första båt som saneras.
Det innebär att det är 30 kubikmeter olja som tas om hand på ett säkert sätt i stället för att hamna i ett okontrollerat oljeutsläpp. Det kommer att kosta ungefär 5 miljoner. Det ska jämföras med vad ett okontrollerat oljeutsläpp kostar, förutom den belastning som oljan har på miljö och människor. Det kostar otroligt mycket pengar.
Oljesaneringen på Tjörn, 2011, kostade över 140 miljoner kronor för skattebetalarna. Fru talman! Att göra saker innan katastrofer inträffar är inte bara smart; det är också lönsamt. Därför tycker jag att det är väldigt märkligt att oppositionen saknar insatser för biologisk mångfald i sina skuggbudgetar.
Förlusten av biologisk mångfald och förlust av livsmiljöer utgör en av de planetära gränserna, som drar med sig de andra och kostar otroligt mycket. När människan på 1600-talet utrotade dronten - ni vet den där konstiga, tunga fågeln - gjorde man det kanske på grund av okunskap och hunger.
När vi européer på 1700-talet utrotade Stellers sjöko, bara 27 år efter att den första sjökon upptäcktes, kan man kanske också hävda okunskap. Detsamma gäller kanske tasmansk pungvarg. Men vi kan inte längre gömma oss bakom okunskap och säga att vi inget visste. Vi vet att ålen är akut utrotningshotad. Vi vet att fjällugglan är akut utrotningshotad.
Vi vet att fälthumlan och slätrockan är nationellt utdöda. Enligt artdatabanken är 209 arter nationellt utdöda och ytterligare 260 arter akut hotade. Lägg därtill tusentals andra som står på rödlistan. Och det har inte hänt av sig självt, utan det beror på mänsklig aktivitet. I höst har vi tagit del av forskningsresultat från Tyskland.
82 procent av alla flygande insekter har försvunnit under en 30-årsperiod till följd av ett annat landskap. Utan insekter, ingen pollinering - utan pollinering, ingen mat. Detta är en katastrof. Därför är jag otroligt glad över de satsningar som Miljöpartiet och regeringen gör på ängs- och naturbetesmarker. Det gynnar den biologiska mångfalden.
Vidare satsas det på anläggningar av våtmark, på åtgärder för värdefull natur, på skydd av skötsel av skog och på den stora inventeringen av nyckelbiotoper. Fru talman! Att inte satsa på miljö och klimat i dessa tider, när vi har kunskapen och vet att tiden är knapp, anser jag vara mer än att sticka huvudet i sanden.
Det är ett svek mot hela vår planet och kommande generationer. Jag är därför stolt och glad över att Miljöpartiet och regeringen tar sitt ansvar som planetskötare, och jag hoppas att fler följer efter.