Anders Borg (M):
Låt mig börja med att tacka Monica Green, kanske inte framför allt för inlägget utan för vattnet. Det är inte lätt att hosta. Det är klart att vi ser en försämrad internationell ekonomi, och det är alldeles uppenbart att den kommer att påverka Sverige. Det är alldeles uppenbart att våra prognoser, precis som praktiskt taget alla andras - KI, LO, Riksbanken, SE-banken och Handelsbanken - var något för optimistiska om vi blickar ett år bakåt.
Oljepriser och matpriser urholkar människors köpkraft. Det har vi mött. Turligt nog har vi mött det med precis de åtgärder som är nödvändiga. Vi har sänkt skatten, så att vanliga löntagare har mer pengar kvar i plånboken. Hade vi inte sänkt skatten hade oljepriserna och matpriserna tyngt mer. Vi har sänkt arbetsgivaravgifterna för ungdomar, vilket gör att fler efterfrågar unga människor på arbetsmarknaden än vad man annars skulle ha gjort. Vi har satsat resurser på den offentliga sektorn.
KI konstaterar i sin rapport att sysselsättningen i offentlig sektor ökar tack vare de finanspolitiska insatserna. Mot det står den märkliga socialdemokratiska oppositionspolitiken. En skattechock, med kraftigt höjda skatter för LO:s, TCO:s och Sacos medlemmar när olja och mat urholkar plånboken.
Förmögenhetsskatt återinförd när kampen om kapitalet har skärpts internationellt. En kraftig höjning av fastighetsskatten: Ja, det var i våras, och efter Almedalen föll två år av kraftfull socialdemokratisk opposition ihop som ett korthus. Planen är ändå att höja fastighetsskatten, i tider när fastighetspriserna skapar oro i andra länder.
Arbetsgivaravgifterna: Unga människor ska mötas på en arbetsmarknad där arbetsgivaravgifterna ska chockhöjas när konjunkturen dämpas. Den här skattechocken för löntagare, för förmögenhet, för fastigheter, för ungdomar och för arbetsgivaravgifter är naturligtvis helt fel politik i ett läge där efterfrågan dämpas. Det är en politik som skulle leda till att Sverige fick lägre sysselsättning och större utanförskap.
Vi kan möta det här därför att vi har starka offentliga finanser. När jag blev finansminister 2006 hade vi 18 miljarder i överskott. År 2007 visade statsbudgeten ett saldo på 103 miljarder. I år, 2008, med några månader kvar har vi ett överskott på 165 miljarder i statsbudgeten. Vi har på två regeringsår amorterat 270 miljarder i den offentliga skuldsättningen. Vi har samlat i ladorna.
Det här är väldigt viktigt. Det faktum att vi har byggt upp överskott under 2007 och 2008 gör att vi nu kan möta en nedgång i ekonomin med en offensiv politik. Vi har pratat mycket om jobben, men låt oss hålla fast vid att det inte bara är jobbpolitiken som är viktig. Också framtidspolitiken är avgörande.
Det är naturligtvis sant, som Gunnar Andrén konstaterar, att om vi inte har de bästa forskarna i världen och om vi inte har de bästa förutsättningarna för svenska forskningsinstitutioner, ja, då står vi oss slätt för framtiden. När forskningsministern med stolthet kan lägga fram en forskningsproposition som vida överstiger de tre senaste socialdemokratiska tillsammans är det en mycket kraftfull framtidssatsning.
Jag kan lova att det kommer fler sådana framtidssatsningar i budgeten, även om jag inte ska stå och tala om dem i denna talarstol nu. Det kommer också viktiga välfärdssatsningar, därför att jobbpolitiken och framtidspolitiken lägger grund för att vi ska klara av att trygga välfärden också i framtiden. Det här är en offensiv politik för att möta en internationell oro och för att skapa en trygghet kring den ekonomiska politiken i Sverige. Det är den inriktning den här regeringen har.