Maud Olofsson (C):
När det gäller att diskutera vad som är de mest effektiva åtgärderna råder det lite delade meningar i forskningen om arbetsgivaravgifter. Den gamla forskningen sade att sänkta arbetsgivaravgifter inte var så effektivt. Ny forskning visar något annat. Det finns en delad forskningsinställning när det gäller effektiviteten av sänkta arbetsgivaravgifter.
Om man som företagare får sänkta kostnader för att anställa är det dock logiskt att tro att det är större möjligheter att man både anställer och behåller den som man har. För ungdomar blir det 12 procent billigare. Om lönenivån för en ungdom är 17 000 kronor tror jag att det var 35 000 som ett företag skulle tjäna. Det är rätt betydande pengar för ett litet företag. Den mest effektiva åtgärden är dock jobbskatteavdraget.
Det är den mest effektiva åtgärden för att skapa sysselsättning, och den är ju Vänsterpartiet emot. Vi har sänkt skatten just för dem som har de lägsta inkomsterna för att man ska stimuleras till arbete och också tjäna på att arbeta mer. För väldigt många är det över en tusenlapp i månaden som man nu får i jobbskatteavdrag, vilket är ett otroligt bra incitament. Det kommer att behövas i ett läge när vi ser att ekonomin stramas åt.
Nu kommer också räntesänkningarna som gäller bolån och annat, vilket är väldigt bra för den enskilda familjen. Det ökar marginalerna. När det gäller kommunerna är det klart att i tider av högre arbetslöshet ökar försörjningsstödsbördan. Samtidigt ska man väl säga att i tider av minskad arbetslöshet ökar intäkterna till kommunerna. 180 000 färre i arbetslöshet har ökat intäkterna för Sveriges kommuner och landsting.
Det är därför som sysselsättningspolitiken, arbetspolitiken, har ett så viktigt samband med välfärdspolitiken. Om fler jobbar får vi mer pengar till välfärden, fler som betalar skatt och mer pengar till skola och till vården och omsorgen. Det är inte en slump att den här regeringen har jobbpolitiken som det viktigaste området. Det är grunden för välfärden.
I våra system finns det rätt mycket pengar. Även om Marie Engström skulle kritisera oss för att göra felprioriteringar går det inte att komma ifrån att vi har rätt mycket pengar i Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Almi, strukturfonder och ute på länsstyrelser. Det finns ju rätt mycket pengar. Problemet är att dessa pengar måste komma vanliga människor till del.
Det är därför vi har tillsatt samordnarna för att koordinera insatserna och för att samordna insatser med statliga myndigheter, kommuner, regioner, den ideella sektorn, företagarorganisationer och fackliga sådana. Vi kraftsamlar med de resurser som finns. Vi kan inte bara stå och ropa: Vi behöver mer pengar. Vi behöver mer pengar. Vi måste också använda de miljarders miljarder som finns i de här systemen.
De måste fungera också när det är kris. Vi har kompetenta människor på Arbetsförmedlingen. Vi har kompetenta människor på Almi och på alla de här organen. De har en massa verktyg, och de har fått ökade resurser nu för att göra de här sakerna. Jag tror att det är viktigt att vi som politiker beskriver för medborgare som nu känner oro att det faktiskt finns en massa resurser.
De är till för att användas när människor blir arbetslösa, när de behöver hjälp med coachning, när de behöver hjälp med att starta företag, när de behöver hjälp i oroliga tider. Det tror jag är en viktig signal till alla dem som känner oro i dag. Vi ska göra allt vad vi kan för att finnas där hos dem som blir arbetslösa och dem som behöver hjälp i en svår situation. Det är därför som politiken finns till.