Per Bolund (MP):
Det har varit en lång debatt, och jag måste säga att jag välkomnar det engagemang som har börjat komma när det gäller konsumentpolitik. Det är nämligen ett engagemang jag har saknat i svensk politik under ganska lång tid. Speciellt från de borgerliga partierna vill jag verkligen välkomna att man engagerar sig i konsumentpolitiken. Under vår tid i opposition, alltså under de åtta år den förra regeringen styrde, kan jag väl säga att vi lite grann saknade det engagemanget från regeringens håll. Jag välkomnar alltså att det finns ett engagemang nu.
Jag har också förståelse för att det finns ett engagemang, för detta är en väldigt spännande tid när det gäller konsumentpolitik. Det är en tid när konsumentmarknaderna förändras i snabb takt och konsumentbeteenden förändras. Vi ser hur konsumenterna blir alltmer aktiva; de gör aktiva val, och när de är oroliga över framtiden väljer de att faktiskt agera som konsumenter.
Vi ser hur försäljningen av ekologiska och miljömärkta produkter ökar i enormt snabb takt, och vi ser hur människor väljer att på olika sätt försöka minska sin miljöpåverkan och agera för en hållbar värld i framtiden. Samtidigt kommer ny teknik fram. Nya flexibla betalningssätt gör det möjligt att handla varor och tjänster över hela världen, och konsumenterna får allt fler valmöjligheter på marknaderna.
Vi ser nya metoder för marknadsföring som påverkar hur vi som konsumenter möter olika varor och tjänster. Det är klart att detta påverkar hur vi konsumenter agerar, men det påverkar också vilket stöd vi behöver och hur myndigheterna ska arbeta med konsumentpolitiken.
Samtidigt förändras beteendemönster - delar av ens ekonomi växer nu i väldigt snabb takt, vilket skapar nya förutsättningar på konsumentmarknaderna där vi inte längre bara är konsumenter utan faktiskt också producenter av till exempel tjänster. När konsumentmarknaderna blir alltmer komplexa riskerar det samtidigt att bli svårt för oss konsumenter att få den information och kunskap vi behöver för att kunna vara aktiva och verkligen delaktiga.
Vi ser en del problem när det gäller påträngande försäljningsmetoder där konsumenter ibland tyvärr till och med luras att gå in i avtal de inte har fått full information och kunskap om. Telefonförsäljning har varit uppe i debatten, och vi ser att det finns speciella problem där. Många konsumenter känner att de inte får en chans att vara en aktiv konsument. Vi vet att just telekom-, bank- och finansmarknaderna tillhör dem det kommer mest klagomål om till Konsumentverket, och där behöver vi göra mer insatser.
Samtidigt är det viktigt att framhålla att de allra flesta företag på konsumentmarknaderna sköter sig väl och att det handlar om ett fåtal aktörer som inte bedriver sin verksamhet på ett sjyst sätt. Det finns en risk att det påverkar ryktet för hela den bransch som är berörd. Vi har från regeringens sida valt att lyfta upp konsumentpolitiken. Vi tycker att konsumentpolitiken har haft en alltför undanskymd roll under de åtta åren med den föregående borgerliga regeringen.
Vi höjer alltså ambitionsnivån, och vi gör det med ett nytt konsumentpolitiskt mål. Vi ska ha målet att konsumentpolitiken ska vara väl fungerande, att vi ska ha välfungerande konsumentmarknader och att vi ska ha en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion. Som vi ser det är detta en bredare ansats. Däremot vill jag dementera en del av de kanske lite mer konspiratoriska tankegångar som har funnits i debatten om att vi inte skulle vilja ge makt och möjlighet till konsumenterna att göra aktiva val.
Det är väldigt långt ifrån sanningen. Tvärtom ser vi att fungerande konsumentmarknader, med betoning på konsument -marknader, självklart innebär att man har makt och möjlighet att agera som konsument. En marknad där konsumenterna inte har makt och möjlighet att agera är inte en fungerande konsumentmarknad. Samtidigt blir jag lite bekymrad över den ingång de borgerliga partierna har valt när det gäller den här målsättningen. Vi ser ju nu hur engagemanget i hållbarhetsfrågor växer över hela världen.
Jag kom i går kväll från klimattoppmötet i Paris, där analysen just är vi behöver göra betydligt mer på alla områden för att vi ska kunna nå en hållbar framtid. Även just konsumentperspektivet lyftes fram väldigt tydligt på Parismötet. Man anser att alla länder behöver göra mer för att åstadkomma en hållbar konsumtion. Vi har från alla världens länder precis ställt oss bakom de nya globala hållbarhetsmål vi antog i New York.
Ett av de målen, nämligen mål 12, är just hållbara konsument- och producentmarknader - hållbar produktion och konsumtion. Det förväntas ju att målen ska implementeras i alla länders lagstiftning, och när vi från regeringens sida nu implementerar detta mål i lagstiftningen väljer oppositionen att säga emot och säga nej. Jag har svårt att förstå det. Jag tycker också att det visar på brist på lyhördhet.
När man frågar Sveriges konsumenter om de vill kunna göra skillnad när det gäller hållbarhet - om de vill vara mer hållbara konsumenter - svarar nämligen sju av tio: Ja, vi vill det, men vi tycker att det är svårt. Vi behöver mer kunskap, mer information och mer stöd och hjälp på konsumentmarknaden. Jag skulle alltså säga att det är på grund av lyhördhet som regeringen väljer att lyfta upp dessa perspektiv, eftersom det är viktigt för många konsumenter.
Jag tycker att det kanske snarare tyder på lomhördhet att vilja bortse från de perspektiven när det gäller hur vi vägleder våra myndigheters arbete och hur vi väljer att utforma konsumentmarknaden. Vi väljer inte heller att bara göra detta med ord i form av målsättningar, utan vi väljer att också följa upp det med konkret handling i form av resursförstärkningar. Det är faktiskt någonting unikt som håller på att hända i budgeten.
Vi gör större satsningar än vad som har gjorts på många decennier när det gäller konsumentområdet - 17 miljoner kronor i påslag 2016, som sedan ökar till 18 miljoner under de kommande åren. Det handlar om åtgärder för att just förbättra konsumentmarknadens funktionssätt. Vi är ett land som har en tradition av högt konsumentskydd och en stark konsumenträtt.
Är vi som konsumenter missnöjda med en vara eller tjänst vi har köpt och inte känner att vi får rätt i relation till företaget har vi en möjlighet att vända oss till Allmänna reklamationsnämnden för att få saken prövad. Nu har vi dessutom förbättrat möjligheterna att gå in med klagomål genom att man kan göra det elektroniskt via hemsidan. Vi har också nya EU-regler som öppnar för att nya marknader kan prövas hos Allmänna reklamationsnämnden.
Det gör dock att vi måste förstärka nämndens resurser för att den ska ha möjlighet att genomföra det vi ställer som krav på den. Därför ökar vi nu resurserna med över 10 miljoner kronor, vilket är en helt behövlig men ganska kraftig resursförstärkning till Allmänna reklamationsnämnden. Det gör att vi tror att den kommer att kunna att ha snabbare och mer effektiv handläggning, så att man som konsument snabbare ska kunna få sin sak prövad.
Konsumentupplysning är självklart också någonting som är helt nödvändigt på en ibland ganska komplicerad konsumentmarknad. Därför är jag väldigt glad att Hallå konsument kunde presenteras under mars månad i år. Intresset har varit väldigt stort, som vi har hört tidigare under debatten. Här behöver vi också se att de anspråk som har funnits tillgängliga för konsumentupplysning helt enkelt inte har varit tillräckliga.
Därför förstärker vi nu från regeringens sida anslagen för konsumentupplysningen med 3 miljoner kronor per år till Konsumentverket. Vi vet att myndigheter som bistår konsumenter är en väldigt viktig fråga men att även andra insatser behövs. Vi vet att civilsamhället - många organisationer - gör en väldigt bra insats. Vi var bekymrade över att den förra regeringen valde att skära ned på det i sin planering.
Vi har i stället valt att nu förstärka stödet till konsumentorganisationer för att de fyller en viktig roll i att vägleda och hjälpa oss med opartisk information. 1 miljon kronor mer till konsumentorganisationerna är en viktig åtgärd från regeringens sida. Herr talman! Vi har också hört mycket om kreditsamhället och skuldsättningsproblematiken här i dag.
Det är också ett område där regeringen har lagt ned mycket kraft och energi för att komma med viktiga lösningar. Vi ser en snabb ökning av olika sorters lån för konsumtion, och vi ser också att marknadsföringen för de här lånen har blivit alltmer påträngande. Tyvärr är det också en marknad som präglas av att det finns aktörer som har mycket höga räntor och avgifter, och det gör att ett litet lån kan växa till att få stora proportioner på ganska kort tid. Det försätter många människor i svåra situationer.
Som vi har hört här kan vi ju alla drabbas av oförutsedda händelser som sjukdom, arbetslöshet och liknande. Det kan få vem som helst av oss att hamna i ekonomiska problem. Därför måste vi också ha system för att hjälpa människor som hamnar i skuldsättning. En av de första åtgärder som jag vidtog som konsumentminister var att börja ta tag i de här problemen och ta fram en strategi för att hjälpa människor som hamnar i överskuldsättning och se till att färre hamnar i den typen av problematik.
Strategin som vi nu har presenterat innehåller ett paket av åtgärder. Det är åtgärder för att fler människor ska kunna ansöka om och genomgå skuldsanering. Det handlar också om att göra en kraftig ökning av Kronofogdemyndighetens anslag. Vi lägger på betydligt mycket mer pengar än vad som har funnits tidigare för att snabbare kunna hantera skuldsanering och också bedriva uppsökande verksamhet så att alla de som i dag inte känner till att de har rätt till skuldsanering ska få den informationen och möjlighet att få hjälp.
Det handlar också om att se till att arbetet vid kommunernas budget- och skuldrådgivning fungerar bättre än i dag. Vi vet att det är ganska olika kvalitet i olika kommuner. Här behöver vi ha bättre vägledning, bättre information och bättre stöd till kommunerna för att de ska kunna bedriva ett bra arbete. Vi vet att det är där man måste komma in med tidiga insatser. Vi har också gett möjlighet till Konsumentombudsmannen att tidigt kunna gå in och stoppa vilseledande marknadsföring.
Man ska inte behöva gå till domstol och vänta i flera år för att kunna stoppa en kampanj som är vilseledande, utan det måste gå betydligt snabbare. Här har vi nu åtgärder på gång. Vi har också en utredning som nu tittar på konkreta åtgärder när det gäller räntetak, kostnadstak och att faktiskt begränsa hur hög ränta man får ha, eftersom det skapar stora problem och risker för oss konsumenter. Vi behöver också jobba långsiktigt med att öka kunskapen om privatekonomi och vilka risker som finns. Här finns det nu stora och snabba åtgärder.
Det är åtgärder som vi har väntat på i åtta år av inaktivitet. Det har inte kommit några förslag trots att kreditmarknaden har förändrats mycket under den tiden. Här behövs det alltså väldigt mycket mer. Eftersom vi fokuserar på hållbarhet i målet för konsumentpolitiken följer vi nu också upp det med satsningar på att ge Konsumentverket större anslag. Det är ett område som också tyvärr prioriterades ned under alliansregeringen.
Det här är information och hjälp som konsumenterna gärna vill ha och behöver, och därför prioriterar vi nu upp detta område med 3 miljoner kronor under 2016 som sedan ökar till 4 miljoner kronor per år. Det är pengar som kommer att göra stor nytta. Det här är också en del av den strategi för hållbar konsumtion som regeringen arbetar med och som vi planerar att presentera i nästa budget. Där behöver vi också titta på en bred samling av åtgärder som ska kunna hjälpa oss konsumenter. Det finns en stark konsumentvilja att agera hållbart, men vi känner oss ofta utlämnade.
Då behövs fler åtgärder, och regeringen kommer med sådana förslag. Det handlar inte om att styra eller om att peka med hela handen, utan det handlar om att hjälpa oss konsumenter att vara så aktiva som vi vill vara. Herr talman! Jag vill poängtera att det här är ett område där det tydligt spretar hos allianspartierna. Det finns ingen samlad konsumentpolitisk linje hos oppositionen. Från Centerpartiets sida slaktar man konsumentpolitiken.
Man väljer inte bara att ta bort de 17-18 miljoner som vi nu inför, utan man väljer att ta bort ännu mer, det vill säga man vill minska möjligheterna till konsumentpolitik och stöd till konsumenterna. Det finns däremot också partier som efter åtta år av inaktivitet nu ändå väljer att lägga på resurser till konsumentpolitiken, vilket jag tycker är välkommet.
Jag hoppas att det här är tecken på att vi gemensamt kommer att hitta en väg framåt för att förstärka konsumentpolitiken, för den är ett område som får allt större vikt. Ska vi till exempel kunna åstadkomma det som vi vill, en hållbar värld i framtiden, måste vi fokusera på konsumentmarknaderna och se till att vi som konsumenter kan ge vårt bidrag till en hållbar värld i framtiden.