Josef Fransson (SD):
I betänkande 18, som handlar om kemikaliekontroll, har Sverigedemokraterna två reservationer som jag vill yrka bifall till, nämligen reservationerna 5 och 7. Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är ganska glädjande att Socialdemokraterna väljer att lyfta fram att kemikalier faktiskt också kan ha en positiv inverkan på samhället, så att det inte bara är det negativa som kommer fram, även om jag själv ska prata lite grann om det som är på den negativa sidan.
Sedan ska jag avsluta med att diskutera nanoteknik lite grann. I vår första reservation har vi valt att lyfta fram kemikaliegruppen parabener, som används bland annat som konserveringsmedel i livsmedel och kosmetika. I studier har det kunnat påvisas att dessa kan vara hormonstörande, varför man i Danmark har infört ett förbud mot dessa kemikalier i produkter som är avsedda för småbarn.
Bland annat har man kunnat påvisa att flickor kommer tidigare i puberteten och att pojkars spermakvalitet försämras. Sverigedemokraterna vill därför se ett liknande förbud även här i Sverige, efter dansk modell. Det här är en sådan fråga där det sannolikt inte finns några stora politiska motsättningar i sak. Givetvis vill vi alla skydda våra barn från farliga kemikalier.
Dock tycker jag att det är beklagligt att utskottsmajoriteten tycks vilja hänskjuta frågan till EU och förlitar sig på att någon annan ska lösa problemet när det rimligtvis borde finnas kompetens nog nationellt att både bedöma och besluta huruvida vi vill skydda våra barn från de här hormonstörande ämnena. Herr talman!
Sverigedemokraterna har också lyft fram frågan om rotenon, som är ett nervgift som används för att ta död på fiskar genom att giftet slår ut fiskarnas syresättningsförmåga. Tidigare rotenonbehandlades sjöar för att därefter kunna användas som inplanteringsvatten för till exempel olika laxfiskar. Detta förfarande är numera förbjudet.
Rotenonbehandling är dock, enligt en vattendom från 2001, möjlig att använda på dispens. Under sommaren 2011 användes nervgiftet bland annat i Hornavan i Arjeplog. Rotenonbehandling innebär att vattnet varken kan användas som dricksvatten, badvatten eller som fiskevatten, och vid försök på möss har rotenon kunnat kopplas till Parkinsons sjukdom.
Därför är det Sverigedemokraternas uppfattning att ett totalförbud ska införas mot all användning av detta nervgift i våra svenska insjöar. Herr talman! Till sist tänkte jag ta upp lite grann om den debatt som förs i fråga om nanoteknik.
Vi har ett antal motioner i det här betänkandet, men enligt min uppfattning lyfts den här frågan tyvärr fram ur ett både riskabelt och ganska missvisande perspektiv. Nanotekniken är en av världens snabbast växande teknikformer, vars vetenskapliga betydelse och kommersiella applikationer under de senaste åren har varit signifikanta.
Dess framtida potential blir större och tydligare för varje år, men det kommer givetvis samtidigt att innebära nya krav på en nationell kunskap och förståelse i ämnet. Vissa forskare menar att nanoteknologin de kommande decennierna kommer att innebära en större förändring för mänskligheten än den industriella revolutionen, med potential att grundligt förbättra samtliga teknikformer som vi i dagsläget använder oss av.
De sociala och ekonomiska möjligheterna i att ligga i framkanten av denna utveckling är enorm. Den djupgående förändring som nanotekniken troligen kommer att innebära de kommande decennierna kommer sedermera att medföra stora utmaningar för vårt sociala, industriella och ekonomiska system, vilket kräver omfattande förberedelser såväl utbildningsmässigt som utvecklingsmässigt.
När det gäller säkerheten kring nanopartiklar i ett hälso- och miljöperspektiv engagerar det redan i dag många svenska forskare. Jag har dock tittat lite extra på vad som sägs om nanoteknik dels i betänkandet, dels i debatten i medierna. Jag kan bara beklaga att det från både höger- och vänsterblocket finns tendenser att exploatera människors oro för sådant som är svårt att förstå.
I sant populistiskt manér generaliserar man en hel teknikform och skapar förväntningar om fara, trots att man egentligen ännu inte kunnat påvisa vad som är farligt. Det är djupt beklagligt att man vill politisera denna fråga ur ett faroperspektiv när det borde vara väl känt för var och en vad det kan innebära för forskning och innovation om man inför ogenomtänkta och omotiverade regleringar.
Jag säger nu på intet vis att man inte ska försöka förebygga faror och risker, men finns det någon som på fullt allvar tror att vi politiker löser detta genom att införa ett regelverk för faror som ännu inte har kunnat påvisas och som bygger på farhågor i stället för evidens? I reservationen från vänsterblocket kräver man nya regler. Det ska vara höga säkerhetskrav, som man skriver.
Och det ska vara anmälningskrav för produkter som innehåller nanomaterial. Just frågan om anmälningskrav är något som vår centerpartistiska miljöminister krävde i en debattartikel för en tid sedan. Sveriges samlade nanoexpertis var dock snabbt ute och förklarade varför ett obligatoriskt register skulle skjuta över målet.
Där framgick följande: De tror inte att ett obligatoriskt register eller ett rapporteringssystem skulle förbättra situationen för säkerheten runt nanotekniken, just för att ämnen i nanoskalan endast har storleken gemensamt. Kunskapen om ett ämnes önskvärda eller icke önskvärda egenskaper går inte att automatiskt överföra till en annan.
Ett register skulle därför bli ett tandlöst verktyg utan reell möjlighet att komma åt de verkliga problemen, samtidigt som det skulle hindra utvecklingen på områden där litenheten verkligen har betydelse för resultatet. Även jag anser att detta är ett stort feltänk. Den stora risken i sammanhanget är att teknik och produktutveckling hamnar i länder där politiker inte är lika klåfingriga.
För mig är det fundamentalt att vi måste värna forskningen och teknikutvecklingen här i landet, inte bromsa den och tvinga den ut ur Sverige och ut ur Europa, såsom till exempel har skett med viktiga delar av gentekniken. Låt oss därför eftersträva att förskona nanotekniken från omotiverade regleringar och från EU:s blytunga byråkrati.