Hans Dahlgren (S):
Det gångna året har verkligen visat på det europeiska samarbetets betydelse. Pandemin är en gränsöverskridande kris som ingen enskild medlemsstat kan hantera på egen hand, var för sig. Viruset tar ingen hänsyn till landgränser. Europeiska unionen är avgörande för Sveriges välstånd och säkerhet. Detta har blivit särskilt tydligt under coronakrisen.
Det finns de här i Sverige, också här i riksdagen, som hävdar att vi borde dra oss undan från EU-samarbetet eller i alla fall stora delar av det och att vi klarar oss bättre på egen hand, för oss själva. Jag menar att det är helt fel. Ensam är verkligen inte stark.
Att det nu på rekordtid har rullats ut vaccin, både inom EU och globalt, är bara ett i raden av exempel på det mervärde som EU-samarbetet ger. Fru talman! Jag skulle vilja ägna en stund åt ett tema som har blivit centralt i den europeiska diskussionen efter pandemins utbrott. Det är det som brukar kallas strategisk autonomi.
Enkelt uttryckt handlar det om att genom olika politiska initiativ försöka minska EU:s beroende av omvärlden på ett antal områden. Detta är en angelägen fråga att diskutera, för bakom det lite teoretiska begreppet döljer sig omfattande politiska initiativ som kan få konsekvenser för många medborgares vardag.
Pandemin har, som flera talare före mig har sagt här, blottat både styrkor och svagheter i EU-samarbetet. Från olika håll har detta lett till önskemål om ett ökat självbestämmande och oberoende för oss i unionen. Samma krav har aktualiserats genom förändringar som vi har sett i omvärlden, såsom brexit, Donald Trumps fyra år som president, Rysslands provokativa agerande och Kinas framväxande dominans.
Vissa EU-länder, kanske i synnerhet Frankrike, har ganska länge drivit på för det som de anser är rätt väg framåt, nämligen ett ökat oberoende från omvärlden för EU:s del. Den svenska regeringen har haft en delvis annorlunda utgångspunkt i dessa diskussioner. Vi har sagt att det finns skäl att se över särskilt känsliga sårbarheter och beroenden av omvärlden men att det måste prövas från fall till fall.
Det måste göras på ett sätt som värnar öppenheten. Det måste göras smart och selektivt. Sverige har tillsammans med flera likasinnade nått en viss framgång genom att öppen strategisk autonomi numera är det gängse begreppet i EU-diskussionerna.
Tillägget om öppenhet signalerar, tycker jag, att grunderna för EU:s politik ligger fast, alltså värnandet och utvecklingen av den inre marknaden, en tuff konkurrenspolitik, mer frihandel, en tydlig öppenhet mot omvärlden och en tilltro till multilateralismen. Detta är fortfarande grunden för EU:s ansträngningar, och det är bra.
Samtidigt finns det områden där det krävs en skräddarsydd politik för att smart och selektivt ta till vara några av våra viktigaste strategiska intressen. Fru talman! Jag har en del av min uppväxt i Boliden strax utanför Skellefteå. På den tiden var gruvdriften i området en symbol för Skellefteås ställning som industristad.
Så är det fortfarande, men Skellefteå står nu också i centrum för nästa steg i utvecklingen av svensk industri. Snart kommer där att finnas en storskalig produktion av moderna batterier som är helt avgörande för användningen av förnybara energikällor. Vi kunde höra på nyheterna för bara någon timme sedan att ytterligare kapital är på väg till Skellefteå för att vidga produktionen ännu mer. Men Skellefteå är inte ensamt.
Lite längre norrut, i Luleå, pågår ett pilotprojekt för att producera stål utan kol. När det skalas upp kommer det att innebära enorma minskningar av utsläppen av växthusgaser. Norra Sverige är nu verkligen en motor i den innovation som behövs för att ta svensk industri in i framtiden och för att jobba Sverige ut ur krisen.
Men det är också, och det är därför jag nämner det, en del av det breda arbete runt om i EU som kallas för den gröna omställningen - att ställa om våra samhällen i hela EU till klimatneutralitet så att de generationer som kommer efter oss har en beboelig planet att leva på. Denna omställning ställer krav på innovationer och en omfattande produktionskapacitet när det gäller vissa centrala produkter.
Det kan också skapa nya gröna arbetstillfällen för Sveriges löntagare. Så ja, etableringen i norra Sverige är ett exempel på verksamheter där staten är involverad och där skattepengar skjutits till just för att åstadkomma en extra knuff för den gröna omställningen där marknaden inte lyckats.
Detta görs inom ramen för EU:s statsstödsregelverk, men det betyder inte att statsstöd ska vara någon generell industripolitik i unionen. Det är inte politikens roll att välja vilka företag som ska vara framgångsrika. Fru talman! Under det år som gått är det många av oss som lärt oss att uppskatta den digitala världens möjligheter.
Även om en videochatt aldrig kan ersätta den värme och energi som man får genom ett personligt möte har de digitala verktygen verkligen varit till stor hjälp under pandemin. Jag tror att denna digitala omställning av samhällena runt om i EU kan bli en stark motor för jobb, tillväxt och välstånd i framtiden. Men för att den framgången ska bli bestående måste den komma alla till del.
Det handlar om rättvis tillgång till både teknik och infrastruktur men också om att skapa trygghet inför de förändringar på arbetsmarknaden som blir följden av att yrken slås ut eller helt förändras till sin karaktär.
Detta stod i fokus under EU-ledarnas sociala toppmöte i Porto nyligen om genomförandet av principerna i pelaren för sociala rättigheter, där huvudansvaret vilar på medlemsstaterna.
Den digitala omställningen innebär nya förutsättningar för demokratin liksom för säkerhetspolitiken genom de risker som finns när det gäller spridning av desinformation, polariserande innehåll och hot och hat på nätet. Vi behöver se över sårbarheterna på det digitala området, men detta får inte innebära att EU stänger sig mot omvärlden.
Grunden för politiken är också här öppenhet för globalt samarbete och handel med tredje land. Fru talman! För några veckor sedan gjorde den belarusiska regimen sig skyldig till ett avskyvärt övergrepp när man med stridsflygplan tvingade ned ett civilt passagerarflyg på väg från Aten till Vilnius.
Syftet var att gripa två personer ombord på planet: Roman Protasevitj och Sofia Sapega. Svaret från EU var tydligt - ett kraftfullt fördömande från Europeiska rådet snabbt utan längre diskussion. Det tycker jag är ett exempel på när den europeiska utrikespolitiken fungerar på ett bra sätt. Men tyvärr är det inte alltid lika lätt.
För ungefär en månad sedan såg vi en upptrappning av konflikten i Mellanöstern. Hundratals människor miste livet, många av dem barn. Det är bedrövande. Men det är nästan lika bedrövande att EU:s medlemsstater här inte ens kunde enas om att uppmana till eldupphör. Ett land satte sig på tvären och kunde blockera hela processen. Och det var närmast pinsamt för hela EU.
Det visar, menar jag, att vi måste fortsätta att driva på för en starkare europeisk utrikespolitik. Och kraven på enhällighet inom vissa områden av utrikespolitiken borde kunna slopas till förmån för så kallad kvalificerad majoritet. Då skulle EU kunna agera snabbare och kraftfullare. Men för att öppna för detta krävs det ett enhälligt beslut från medlemsstaterna. Och många av dem motsätter sig fortfarande en sådan förändring.
Men den är fortsatt värd att arbeta för. Fru talman! Under det gångna året har jag samtalat med många unga människor vid en lång rad skolbesök som jag har gjort. Det som jag har hört är att frågor kring demokrati och respekt för rättsstaten - grunden för EU-samarbetet - också är väldigt viktiga frågor för unga medborgare.
Det är verkligen lovande, eftersom det är en förutsättning för att bevara det grundläggande förtroendet för EU här i landet. Det var en stor framgång för EU när medlemsstaterna strax före årsskiftet kunde enas om villkorlighetsmekanismen och att det nu för första gången finns ett sätt att koppla ihop respekten för grundläggande rättsstatsprinciper med utbetalning av pengar från EU.
Nu hoppas jag att vi snart kan visa att våra värderingar inte bara är ord utan också leder till handling.
Att vi kan arbeta i vilket land vi vill, bo var vi vill och studera var vi vill inom EU och att varor och tjänster kan flöda fritt över gränserna tas kanske ofta för givet men vi borde kanske tänka lite oftare på att det är någonting som faktiskt följer av själva medlemskapet i vår union. Pandemin har visat på betydelsen av att den inre marknaden fungerar också i kristider.
Vi menar att det behövs en bättre samordning och ett bättre genomförande av befintliga regler för den inre marknaden. Flera handelshinder måste bort, och vi är förstås emot att skapa nya. Regeringen vill fortsatt verka för en öppen och regelbaserad världshandelsordning. Vi vill att unionen ska fortsätta att bekämpa den växande protektionismen globalt. Flera handelsavtal behöver förhandlas fram, inte minst i Asien.
Detta gynnar också minsann våra strategiska intressen. Fru talman! Det är uppenbart att EU:s förmåga att bidra till medborgarnas säkerhet behöver stärkas.
Pandemin har verkligen visat betydelsen av krisberedskap och hur sårbara en del av våra försörjningskedjor är, inte minst när det gäller en del samhällsviktiga varor som produceras långt ifrån EU och som levereras just in time. Därför försöker vi nu kontra detta genom att bygga gemensamma EU-lager av bland annat skyddsutrustning.
Men vi ska inte glömma att fördjupade relationer och samarbete med länder också utanför EU ofta är en förutsättning också för att minska vår sårbarhet. Till sist: Regeringen arbetar nu för att bygga Sverige starkare efter pandemin. Jag menar att samma ansats behövs när det gäller EU. Vi i vårt land har så mycket att vinna på ett starkt europeiskt samarbete som ser till medborgarnas viktigaste intressen.
Jag hoppas att vi kan fortsätta att bidra till det och aktivt delta i bygget av en stark och väl fungerande union med öppenhet mot omvärlden.