KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det är fantastiskt trevligt att ni har fattat beslut om att stötta flygplatser, men det är inte det som frågan handlar om. Den handlar om vägarna och möjligheten att leva, verka och bo i hela landet. Man kan läsa vad Trafikverket självt säger.
Det står att risken för mindre störningar och tillfälliga restriktioner kommer att öka på denna del av vägnätet - det är alltså det finmaskiga vägnätet - och att Trafikverket kommer att säkerställa att vägarna inte blir så dåliga att framkomligheten för lätt trafik påverkas.
Men hur ska alla som lever, verkar och har jordbruk eller skogsbruk utefter dessa vägar göra när mjölkbilen eller timmerbilen inte kommer? Per Kågeson är en känd debattör på miljösidan - det tror jag att även statsrådet kan hålla med om. Han har skrivit en debattartikel. Den är visserligen ett och ett halvt år gammal, men den är ganska intressant.
Där står det: Beslutet om höghastighetsbanor bygger på heltokiga antaganden. Det står också följande: Utöver dessa heltokiga antaganden bygger kalkylen på tron att höghastighetsbanorna ska leda till att stora mängder gods flyttas från lastbilar till tåg som körs på de gamla stambanorna. Men detta underbyggs inte av någon egentlig analys. Så skriver Per Kågeson.
Man kan likna idén om höghastighetsbanor med att ett barn står med ett gäng Märklinräls i handen, som det sedan kastar ut på en karta på golvet. Det är nämligen ungefär så som investeringar kommer att se ut. Det är enormt med pengar men ingen nytta. De pengarna kan i stället läggas på underhåll av både befintliga vägar och befintliga järnvägar, så att vi någon gång får ordning på vårt infrastruktursystem.
Men det verkar vara fjärran för regeringen att tänka i de banorna.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Körkortet är en värdehandling och också ett bevis på att jag har tillräcklig kunskap för att framföra ett fordon på väg. Det börjar med moped och slutar med tunga transporter som buss och tung lastbil med släp.
För att få dessa behörigheter ska jag avlägga både ett teoretiskt prov och ett praktiskt körprov för att visa att jag äger de kunskaper som krävs för att framföra fordonet. Vid jultid förra året dömdes en taxiföretagare i Umeå till fängelse efter att det uppdagats att han hade sju körkort med olika identiteter.
Enligt medieuppgifter har denne man varit känd av Transportstyrelsen ända sedan 2015. Den här individen har alltså haft minst ett fyrtiotal olika identiteter och turnerat runt till Trafikverkets olika kontor för uppkörning och med dessa olika identiteter gjort både teoretiskt och praktiskt prov.
Man får ändå säga att han har tillräckligt med kunskaper för att klara proven. Det har dock inte varit i hans egen identitet, utan han har i stället sålt tjänsten till någon annan som fått ett körkort med den här individens foto på.
Efter ett tag förlustanmäler man så körkortet och skickar in nya körkortshandlingar, och så bums har man ett körkort i näven med sitt eget foto på, fast man aldrig någonsin har varit i närheten av att köra upp eller få en utbildning för att köra dessa fordon. Vad som är otäckt i den här historien är att det finns förare som har fått både taxibehörighet och behörighet för buss på det viset.
Man har alltså rätt att köra människor i yrkesmässig trafik, men man har inte tillräckliga kunskaper. Jag tror inte att det är någon här i lokalen som skulle vilja åka med en bussförare som inte har utbildning att köra det fordon man åker i. Det kräver ju lite mer att köra en buss än en personbil.
Har man 50 passagerare bakom ryggen vill det till att man vet vad man håller på med, till exempel hur bromsarna fungerar vintertid, hur man ska dränera bort vatten och så där för att inte få frysningar. Har man inte fått den utbildningen kan man ge sig ut på vägen med ett fordon som helt plötsligt tappar bromsförmågan, eller så låser sig alla hjul så att man åker av vägen. Det är det här som är så otäckt.
Jag har också läst förslaget som har kommit från regeringen, och jag tycker att det är jättebra. Här måste vi nypa till ordentligt så att vi inte får ut förare som inte har rätt utbildning. Vi måste också säkerställa att det går rätt till på de kontor där man gör teoriprov och praktiska prov. Jag har vänner som har varit trafikinspektörer.
De har utsatts för hot när de har underkänt förare som inte har levt upp till kraven för att få körkort. Det har alltså även varit ett arbetsmiljöproblem hos Trafikverket när människor inte accepterar besluten.
Vad man inte har tagit med i den här utredningen är de som kommer dit med en falsk identitet, och det är här det fallerar när myndigheterna inte har kontakt med varandra och kan säkerställa att det faktiskt är rätt människa som är på plats.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Om jag ska lägga mig på en operationsbädd är jag rätt intresserad av att han som håller i kniven har rätt utbildning och inte sitter med en falsk handling. Det är likadant om jag sätter mig i en flygmaskin. Då är jag också intresserad av att kapten och styrman har korrekta handlingar. Det är lika viktigt när jag är ute på vägen, det vill säga att den jag möter som kör ett tungt fordon har rätt behörighet.
Annars kan det sluta med en fullständig katastrof. Var och en inser att om en personbil med fyra passagerare kommer i vägen för en lastbil som väger 40-50 ton slutar det på bara ett sätt.
Jag inser också att det inte går att hipp som happ göra en mängd kontroller av människor, men man måste stärka kontrollerna så att det kan säkerställas att en individ som ska göra ett förarprov - eller vad det kan vara - är den individen.
Det är alldeles uppenbart att det finns luckor när en människa kan turnera runt i Sverige med 40 olika identiteter och skaffa sig körkort som denne senare säljer till någon form av uppdragsgivare. Då har luckan varit vidöppen och skapat möjligheterna. Regeringen måste stänga luckan.
Det förslag som ligger är bra, det vill säga att skärpa kontrollerna, att de som går in på Trafikverkets kontor inte bär på manipulationsutrustning, hörsnäckor, kameror och så vidare. Man måste också veta att den som kommer in på kontoret är den individ denne utger sig för att vara. Annars öppnas det för den typ av affärsmodeller som vi har sett i samband med den person som har dömts till fängelse.
Jag hoppas att regeringen lägger på även den dimensionen i arbetet.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Vi har diskuterat vinterväghållningen tidigare, och vi kan konstatera att den inte blivit bättre. Ute på vägarna råder det blixthalka, och tyvärr inträffar det olyckor. För en tid sedan var det två dödsolyckor i statsrådets hemlän Kronoberg.
Det var två förare som omkom i två skilda olyckor. Där säger man att Trafikverket missade ishalkan - det var osaltat i flera timmar. Jag pratar mycket med yrkesförare eftersom jag har den bakgrunden. De säger att det bara blir värre och värre. Det är ren isgata ute.
I går, tror jag att det var, gled en skolbuss av vägen med åtta skolbarn i. Det hör till saken att den stod still innan den gled av. Det är alltså inte fråga om höga hastigheter eller vårdslöst beteende hos förarna, utan underlaget är så halt att man helt enkelt inte får fäste.
Ett tungt fordon har en egenhet som lätta fordon inte har: Däcken blir varma även om det är vinterväglag, så när man blir stående smälter isen under hjulen. Sedan skapas det en liten vattenhinna, och då bär det i väg. Som förare kan man inget göra i det läget, utan man tappar kontrollen och åker av vägen.
Olyckan med skolbarnen fick ett lyckligt slut - de fick åka brandbil till skolan, för det var enda sättet att få dem dit. Men det visar ju hur underhållet av våra vintervägar är. När det är så halt att till och med stillastående fordon glider av, då har Trafikverket missat. De säger själva att det var osaltat i flera timmar.
I tidningarna står det "Glashalt i Kronoberg: 'Värre än halkbanan'" och "Man livshotande skadad efter en rad trafikolyckor - tre till sjukhus". Jag kan räkna upp rubriker från tidningarna i timtal. Det måste vara något som är fel när en hel yrkeskår som faktiskt har vägen som sin arbetsplats säger att det har blivit värre än någonsin.
Det går inte att köra på underlaget. Man fastnar i backarna. De svenska fordonen har ju bra däck, men de utländska bilarna som kommer in har ostar som däck. De är alltså släta; de är som bordsskivan här. De bilarna fastnar i minsta motlut, och då fastnar även den som har bra däckutrustning när den kommer bakom och inte kommer förbi. Det finns ju inte en chans i världen att ta sig förbi i ett sådant läge.
Det här fick vi bevis på i Finnerödjabacken, där trafiken stod still i tolv timmar. I tolv timmar var E20 avstängd bara för att bilarna inte kunde flytta sig. Vilka kostnader får det för samhället när en sådan viktig pulsåder som en Europaväg är blockerad i tolv timmar? Mycket av det gods som transporteras på vägarna är just in time.
Industrin skickar iväg produkter som ska landa i en annan industri eller exporteras, och allt är tidsstyrt och ska vara på plats vid en given tidpunkt. Volvo hemma i Skövde klarar ett stillastående fordon men inte två eller tre, för då stannar produktionen nere i Göteborg. Så tajt är det, och det förutsätter att vägarna är farbara. Vi kan konstatera att Trafikverket inte löser sitt uppdrag.
Jag vill höra statsrådets svar på detta.
Thomas Morell (SD):
Den där tekniken har jag haft i personbil sedan 2017, så det är inget nytt. Det är fem år sedan. Men statsrådet hänvisar till dödstalen på 1970-talet. Vad satt människor i för bilar då? Jo, flertalet av dem hade inte ens säkerhetsbälte. Vi talar om Volkswagen 1200, Opel Kadett, Morris Minor och sådana bilar. De tålde inga större smällar. Det räckte med en hastighet på 30-40 kilometer i timmen för att det skulle bli svåra skador.
De bilar vi har i dag är något helt annat. Det är inte konstigt att dödstalen har minskat. Jag tycker att det är dålig stil att man inte ens lyssnar på de yrkesförare som kan berätta hur illa det är där ute. Efter den förra debatt som vi hade här i kammaren blev jag uppringd av ett antal entreprenörer som sa: Vi får inte åka ut.
Trafikverket tillåter inte detta enligt det avtal som gäller. Om de ger sig ut får de inte betalt. Ökar de saltgivaren för att de vet att det i en viss kurva eller i en viss sänka fryser på hårdare drabbas de bums av ett vite för att de lägger ut för hård saltblandning.
Inte undra på att det är glashalt på vägarna när människor litar mer på en aluminiumstolpe i diket än på yrkesmän som ska se till att vägen är farbar. Det må vara en ny teknik, men när man inte kan handskas med den så att den fungerar blir den nya tekniken ens värsta fiende. Så är det nu. Just nu i denna kväll sitter ett antal åkeriägare och entreprenörer och tittar på debatten.
Jag hoppas att statsrådet nu säger att vi måste ta tag i detta och se till att vi får en fungerande vinterväghållning.
Thomas Morell (SD):
Jag blandar mig också i denna debatt. Rubriken på interpellationen är intressant: "Framtidens infrastruktur", och framtiden har vi ju runt hörnet. Jag åkte upp till Mora på riksväg 26 för drygt en vecka sedan. Den ansluter ju till E45 vid Johannesholm.
Jag rekommenderar infrastrukturministern att ta en tur på denna väg, för den faller bokstavligt talat i bitar. Men när man hör svaret ges en annan bild av det som sker.
Man ska vara klar över att de allra flesta bor, lever och verkar utanför storstäderna och att det är i dessa områden de stora pengarna genereras till vårt land. Industrin där ute är oerhört viktig för vår export. Människor lever och verkar längs exempelvis riksväg 26 och E45.
Följer man vägen förbi Mora, Sveg, Östersund och Vilhelmina upp till Gällivare förstår man att det finns massor med resurser och människor som trots att det är glesbygd förser oss övriga med den viktiga skogsproduktionen.
I svaret sägs: "Trafikverket aviserar bland annat att teknikutvecklingen förväntas leda till mer kostnads- och energieffektiva tillgängliga transportlösningar med mindre miljöpåverkan, vilket kan driva på transportefterfrågan." Jag var på ett åkeri för några dagar sedan som har ambitionen att köpa elbilar. De har Scania som leverantör och en tillverkare i Holland.
De har räknat på att det ska gå att köra dessa kretsbilar på el. Bilarnas batterier har kapacitet för det. Men här uppstår ett bekymmer. Varken kommunen eller elbolaget har för avsikt att bygga ut elnätet så att det går att ladda dessa bilar.
Det kommer inte att gå att köra med elbilar trots åkeriets ambition eftersom det saknas resurser att investera i nödvändig infrastruktur. El är ju också en viktig del i detta. Man ställer stora och viktiga delar av landet åt sidan och gör inte de investeringar som behövs.
I stället fokuserar man på snabba tåg mellan Stockholm och Malmö - och lämnar allt annat därhän. Det är mycket märkligt. Tillbaka till riksväg 26. Jag tänkte att jag skulle stanna och fotografera de stora bitar som hade lossnat från vägytan.
Men jag backade på det eftersom det var så mycket trafik och inte läge. Annars hade jag kunnat visa hur det ser ut på en av de viktigaste vägarna i inlandet, att den bokstavligt talat faller i bitar.
Regeringen måste se till att alla kan leva och verka i hela landet och inte komma med floskler och beskriva en verklighet som inte stämmer.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Framtidens infrastruktur måste gälla alla i vårt land. Det hjälper inte att bilindustrin kan leverera bilar som är eldrivna. Det åkeri jag pratade om, som hade ambitionen att elektrifiera sina transporter, skulle kunna gå och köpa en bil nu, utan vidare.
Problemet är att det inte går att ladda den. Ett åkeri som inte kan ladda sina lastbilar är ju inget åkeri. Möjligtvis är det en utställningslokal. Här har man missat viktiga delar i hela omställningsprocessen. I stället fokuserar man på höghastighetstågen.
Då försöker statsrådet att förminska de pengar som man faktiskt tänker lägga ut på detta och tar upp exemplet Göteborg-Borås. Ska tåget vända i Borås? Finns det ingen tanke om att det ska fortsätta därifrån? Framtidens infrastruktur måste gälla alla.
Trafikverket skriver själva i sin plan att vägarna kommer att vara sämre 2033 än vad de är i dagsläget. Det är inte hållbart om vi ska ha ett land där alla kan leva, verka och bo i hela landet, att vår industri inte fungerar i Dalarna, i Jämtland, i Västerbotten och för all del i Skaraborg eller i Västra Götaland i övrigt.
Ni måste se till hela landet när det gäller infrastruktur.
Thomas Morell (SD):
Nu står vi här igen, statsrådet Mikael Damberg. Den här frågan ligger mig varmt om hjärtat, och vi har diskuterat den åtskilliga gånger. I svaret hänvisar statsrådet till de åtgärder som vidtas. Men det är bara lite petande här och där och inga kraftfulla åtgärder för att komma åt detta problem.
För en tid sedan skrev vd:n för Larmtjänst att Sverige är ett smörgåsbord för kriminella.
En kriminalkommissarie i Västra Götaland gjorde tillsammans med några kollegor en undersökning av hur de organiserade ligorna arbetade och konstaterade att de har nära koppling till den olagliga trafiken i Sverige. Man kunde följa upp detta ganska tydligt.
En av mina tidigare chefer sa att efter klockan 20 är E6:an helt öppen och att man kan rulla ut med godset över Öresundsbron. Det finns ingen som kan stoppa det. Polisen har gått hem, och Tullverket har inte resurser och heller inte rättigheterna att göra det. Detta skapar förutsättningar för de kriminella nätverken att åka in och hämta det de ska ha.
Det fungerar på det sättet att beställning läggs på en bil, en traktor, båtmotorer eller vad det nu kan vara, och så åker de kriminella och hämtar det de ska ha. Redan dagen efter når bilen, båtmotorn eller traktorn sin beställare. Så snabba och effektiva är de.
Man nyttjar den tunga olagliga trafik som de kriminella nätverken har kontroll över. Var och en förstår att det inte kan vara fråga om en Volvo 240 och en släpvagn som tar ut grejerna, utan det är stora fordon som gör detta. Man lastar in dem och döljer med annat gods, och så piper man ut ur landet. Det är ytterst sällan de blir stoppade av polisen eller tullen.
Detta har skapat en marknad för aktörerna att i stort sett åka in och hämta det de vill ha. Det är vi som försäkringstagare och medborgare som drabbas av detta. Det är vi som står för notan. Jag kan inte förstå varför det ska vara en så enorm tröghet från regeringen när det gäller att verkligen sätta in resurser. Vi vet ju om detta problem. Vi har diskuterat det länge.
Det är beskrivet i ett oändligt antal rapporter hur de agerar i Sverige. Likväl står vi här och diskuterar. Det blir lite krafsande här och skrapande där, men det blir inte något helhetsgrepp eller någon tydlig inriktning. Jag pratar ofta med mina gamla kollegor. Jag gjorde det senast i helgen eftersom vi var på en lastbilsmässa tillsammans. De får inte de resurser de behöver för att göra kontroller.
Samtidigt rullar bilar fullastade med stöldgods förbi dem ute på vägen, men de har inte kapacitet att ta dem. Vad man också såg i den utredning som gjordes i Västra Götaland var att godset först går in i en skåpbil, en folkvagn eller något annat, och sedan körs hela bilen upp på en trailer.
Det gör att om någon ser något skickas det ut ett signalement på en folkvagn, en Transporter eller vad det nu kan vara, och så tittar polisen efter det. Och sen åker den stora trailerdragaren med bilen ombord och allt stöldgods förbi. Jag ställer frågan igen till statsrådet: När kommer vi att få se kraftfulla åtgärder för att angripa denna typ av verksamhet? Det här duger inte.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Detta med befogenheter är intressant. Vi kan titta på vad som finns tillgängligt ute på vägarna, nämligen bilinspektörer och poliser med förordnande att göra kontroller av tunga fordon. De har tillträde till bilar när som helst. Vill de gå in i en bil kan de göra det. Det ingår i det som kallas flygande inspektion.
De behöver inte ha åklagarbeslut eller någonting annat, utan de kan öppna dörrarna för att se hur det ser ut. Skulle de i detta läge hitta stöldgods får de ta den frågan vidare. Men initialt krävs det inga särskilda beslut för att en bilinspektör eller en polis med förordnande ska kunna göra kontroll av tunga fordon. De disponerar fordonen tills de är färdiga. Det kan ingen göra någonting åt.
Där har man ett guldläge att kunna angripa och upptäcka någonting där ute. Sedan har vi fenomenet att individer byter identitet. Jag kan ta ett exempel från verkligheten. Polisen hade hittat en liga som höll på att agera. Man hade också hittat tjuvgömman uppe i skogen och vaktade den.
Då kom det en trailer, och tjuvarna körde ned fyrhjulingar och annat från skogen och lastade på. Då grep polisen naturligtvis detta gäng. Den som körde lastbilen i detta fall kommer från ett land nere i Europa och hade blivit rapporterad för samma sak tidigare och suttit fängslad i Sverige. Men nu hade han bytt identitet. Men i och med att man hade tagit fingeravtryck hittade man honom. Sedan byts det identitet på fordon.
Dessa personer har ett helt batteri med registreringsskyltar med tillhörande registreringsbevis. Även om de passerar en kamera med ett registreringsnummer åt det ena hållet kan de passera kameran med ett annat registreringsnummer åt det andra hållet. Detta måste man vara medveten om. Det är så dessa personer agerar bara för att skapa förvirring.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det är inte första gången vi diskuterar kriminaliteten på vägarna. Förmodligen blir detta inte heller den sista. Vägen är vår största brottsplats, och vi kan konstatera att dessa kriminella nätverk opererar i landet på ett sätt som är bekymmersamt.
Redan 2012, för tio år sedan, fastslog några poliser vid dåvarande länskrim i Västra Götaland att dessa kriminella nätverk och den olagliga trafiken på vägarna har ett nära samband och att dessa kriminella nätverk skapar ekonomiska förutsättningar för att bedriva annan kriminell verksamhet.
Om vi tittar på vad som har skett i Sverige de senaste åren ser vi att brotten ökar dramatiskt. Man stjäl maskiner och utrustning för stora belopp, som sedan går ut ur landet. In i landet får vi narkotika, vapen, sprängmedel, alkohol och även människor. Det smugglas ganska mycket människor över gränserna.
Det är inte människor som kommer hit för att söka skydd utan människor som sedan utnyttjas å det grövsta, bland annat i byggindustrin, och unga flickor används till prostitution. Det här är den verklighet vi har att tampas med, och därför måste vi sätta till alla tänkbara resurser för att få hejd på det.
Det handlar om att dels ha en väl fungerande kontroll vid landets gränser som stoppar utförsel och införsel, dels ha en väl fungerande kontrollapparat på landets vägar som stoppar fordon och gör kontroller för att se var fordonet kommer från och vad det har för last.
Man slipper processen för att få åklagarbeslut om husrannsakan och sådant när man har en väl fungerande kontrollapparat, för detta ingår i tjänsten. Som bilinspektör eller som polisman med särskilt förordnande för flygande inspektion äger jag fordonet tills kontrollen är färdig. Det är jag som avgör vad som ska göras.
Har jag stoppat ett fordon kan jag bestämma att det ska kontrolleras, och jag kan gå in och titta i lastutrymmet för att se om godset är säkrat. Upptäcker jag något i det läget får jag kontakta ett högre befäl som i sin tur tar kontakt med åklagare. Med en kontrollapparat som fungerar har man alltså tillträde till fordonet tills man är klar med kontrollen. Det är oerhört effektivt, men då måste man ha människor där ute.
Kan man kombinera Tullverkets kontroll av landets gränser med en väl fungerande kontroll på vägarna sätter man in en kraftig moteld mot de kriminella. Det handlar om att skapa så mycket grus i deras maskineri som det bara går så att de inte kan skapa de ekonomiska förutsättningarna för att bedriva sin kriminella verksamhet.
Den tio år gamla rapporten visar vad vi då behövde göra, och det är ännu inte gjort. De kriminella har alltså tio års försprång. Det skulle vara intressant att höra vad statsrådet har för idéer för att lösa detta. Jag har idéer, och jag delger gärna statsrådet dem.