Stefan Attefall (KD):
Helene Petersson i Stockaryd har frågat mig vad jag och regeringen avser att göra för att den judiska minoriteten ska kunna begravas i enlighet med de judiska traditionerna men på samma ekonomiska villkor som gäller för alla andra medborgare i landet. Som Helene Petersson i Stockaryd anger i sin inledning har staten mycket riktigt ansvar för att begravningsverksamheten i Sverige bedrivs på ett bra och effektivt sätt. Med detta följer ett ansvar att se till att medborgarna inte betalar begravningsavgifter vars storlek inte är sakligt motiverade.
Begravningsverksamheten regleras genom lagstiftning, i första hand genom begravningslagen . Med begravningsverksamhet avses de olika åtgärder som har direkt samband med förvaltningen av allmänna begravningsplatser. Begravningslagen medger också att enskilda begravningsplatser får anordnas och hållas bara av trossamfund eller stiftelser som har fått tillstånd till det.
Länsstyrelsen beviljar sådant tillstånd om det finns särskilda skäl för det och om det kan antas att trossamfundet eller stiftelsen kan behålla begravningsplatsen och fullgöra de skyldigheter som ankommer på innehavaren av dessa begravningsplatser. Begravningsverksamheten är en allmän samhällsuppgift, och kostnaderna för denna verksamhet finansieras genom en begravningsavgift som är inkomstrelaterad och som betalas av alla som är folkbokförda i Sverige.
Avgiftsskyldigheten föreligger för alla, det vill säga även för personer som inte är medlemmar i Svenska kyrkan. Begravningsavgiften ska täcka de kostnader som huvudmannen har för att sköta begravningsverksamheten och är alltså inte kopplad till en enskild persons egen begravning. Begravningsavgifterna fastställs med utgångspunkt i de faktiska kostnaderna för begravningsverksamheten, något som medför att avgiftssatsen varierar mellan olika huvudmän.
Avgiften är proportionell och räknas fram utifrån den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Begravningsavgiften beräknas på så sätt att den totala nettokostnaden för begravningsverksamheten divideras med det totala skatteunderlaget, det vill säga skatteunderlaget för både dem som tillhör och dem som inte tillhör Svenska kyrkan. Resultatet blir begravningsavgiftens storlek per skattekrona. Gravsättning kan i vissa fall ske på en annan ort än den avlidnes hemort.
Den huvudman som i sådana fall utför gravsättningen eller vissa andra i lag angivna tjänster har då rätt till ersättning av huvudmannen för begravningsverksamheten på den avlidnes hemort. Ersättningen regleras i en taxa för begravningsclearing som varje år fastställs av Kammarkollegiet. Enskilda samfund eller stiftelser får efter tillstånd anordna egna begravningsplatser.
Genom clearingförfarandet sker kompensation till innehavare av enskild begravningsplats för de tjänster som omfattas av begravningsavgiften. Sådana begravningsplatser kompenseras dock inte för bland annat förvaltningskostnader för drift av begravningsplatsen. Riksdagen har i maj beslutat om ett nytt system med enhetliga begravningsavgiftssatser som träder i kraft den 1 januari 2016. Som en följd av detta avser regeringen att se över clearingsystemet i dess helhet.
Genom mina fortlöpande kontakter med trossamfunden via bland annat Regeringens råd för kontakt med trossamfunden håller regeringen sig informerad om de frågor som generellt berör trossamfunden, bland annat frågor om begravningslagstiftningen.