KBLab/rixvox huggingface dataset:
Betty Malmberg (M):
Att utveckla nya effektiva och säkra läkemedel är ett tungt ansvar och en ständig process för läkemedelsföretagen. Och det viktiga målet är att dessa läkemedel snabbt kan komma behövande patienter till del. Men att genomföra så kallade kliniska läkemedelsprövningar är en tidsödande och omständlig process.
Det måste självklart vara det, men för att i möjligaste mån snabba upp processen har EU beslutat att det ska både bli enklare och gå fortare att få tillstånd för kliniska läkemedelsprövningar inom unionen. Enligt den nya förordningen ska ansökningar om tillstånd för klinisk läkemedelsprövning framdeles kunna göras via en EU-gemensam webbportal.
Man säger också att tillstånd ska kunna meddelas efter en kort handläggningstid. Man tror framför allt att det kommer att underlätta om de kliniska läkemedelsprövningarna sker i flera EU-länder.
Allianspartierna - Moderaterna, Centern, Liberalerna och Kristdemokraterna - välkomnar den nya EU-förordningen och den vällovliga ambition som det innebär att kunna skynda på framtagandet av nya läkemedel. Regeringen har redan gett vissa uppdrag för att trimma in en ny, effektivare svensk organisation. Och det är bra.
Till exempel har Läkemedelsverket och de tidigare regionala etikprövningsnämnderna fått i uppdrag att utveckla sina samarbetsformer. Det har dock alldeles nyligen gjorts en del förändringar på just etikprövningsområdet. Och de har knappt hunnit träda i kraft.
Det är viktigt att organisationen fungerar. Det vet vi inte om den gör i dag. Regeringen säger själv i propositionen att man inte kan beräkna myndigheternas kommande arbetsbörda.
Därför tycker allianspartierna att det är viktigt att Läkemedelsverket och den nya etikprövningsmyndigheten ska få i uppdrag att följa upp hur tillämpningen av det här fungerar. En majoritet i utbildningsutskottet anser att det här är onödigt med tanke på att EU-kommissionen ändå kommer att se över förordningen. Och så är det. Det stämmer.
Men i förordningen står det att det ska ske "efter en viss tid, och därefter inom vissa tidsintervall". Det tycker vi är en mycket oprecis och vag formulering. Man kan inte heller med säkerhet väga in hur hanteringen av tillstånd fungerar inom Sverige.
Det är det som vi anser måste följas upp, så att den nya organisation som sätts i sjön är ändamålsenlig, när vi ser till helheten. EU:s förordning får nämligen inte på något sätt påverka grundligheten i vare sig den vetenskapliga eller etiska granskningen.
Men det är också viktigt att den svenska hanteringen inte innebär gold-plating och att det kan få till följd att den svenska läkemedelsindustrin blir förfördelad. Fru talman! Med hänvisning till vad jag har sagt yrkar jag å allianspartiernas - Moderaternas, Centerns, Liberalernas och Kristdemokraternas - vägnar bifall till reservation 1.
Betty Malmberg (M):
Sverige är ett av de länder som satsar mest på utbildning. I dag har vi hört från utbildningsministern att regeringen satsar mer pengar. Så gjorde också alliansregeringen - den satsade mycket pengar på skolan i form av läsa-räkna-skriva-garantier och annat. Det här är lovvärt, och det är viktiga steg man tar.
Samtidigt har den nye generaldirektören för Skolverket uttalat ett något annorlunda svar. Han säger att skolan inte lider brist på pengar. Han talar om att vi behöver tydligare fokus på elevers lärande, uppföljning och personligt ansvar. Därför skulle jag vilja fråga statsrådet Ekström hur hon ser på detta.
Är pengar alltid lösningen på problemen, eller vad annat kan regeringen göra?
Betty Malmberg (M):
Detta är som jag sa lovvärda insatser. Men samtidigt säger generaldirektören faktiskt att mer pengar till och med kan förvärra skolans problem. Generaldirektören menar att vi ska ha en ökad satsning på ledarskapet, både i klassrum och för skolchefer, arbetsron och kvaliteten i klassrummen. Jag undrar hur statsrådet ser på detta och vad regeringen kan göra för att stötta den utvecklingen.
Betty Malmberg (M):
Jag har en fråga till forskningsminister Helene Hellmark Knutsson. Den rör det som har hänt de senaste veckorna där vi alla har uppmärksammats på metookampanjen. Vi har kunnat ta del av fruktansvärda, upprörande berättelser om personer som upplever sig ha blivit sexuellt trakasserade eller till och med utsatta för rena övergrepp.
I samråd med min praoelev Julia Klein tyckte vi att det här var en viktig fråga att ställa. I dagens Svenska Dagbladet finns det nämligen en artikel som visar på att universitet och högskolor inte tar sitt ansvar. Det här är en verksamhet där det finns 400 000 studenter och 75 000 anställda, men bara tio elever har blivit avstängda under den senaste åttaårsperioden. Det är förvånande siffror.
Jag vill därför fråga ministern vad hon avser att göra för att universitet och högskolor också ska ta sitt ansvar när det kommer till dessa frågor.
Betty Malmberg (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag förutsatte självklart att vi var överens om hur viktigt och angeläget det är att vi faktiskt följer upp och ser till att vi får ordning och reda i detta så att ingen student ska behöva drabbas. Jag tycker att det är bra att ministern har vidtagit åtgärder och kallat till sig myndigheterna.
Samtidigt är det ändå rektorerna vid landets lärosäten som har det huvudsakliga ansvaret - ett ansvar som man inte har tagit. Därför vill jag fråga ministern om hon är beredd att också kalla till sig rektorer från landets lärosäten.
Betty Malmberg (M):
Jag har en fråga till statsrådet Helene Hellmark Knutsson, och den gäller lärarbristen. Strax före jul presenterade Skolverket en analys där man ser att det finns behov av att rekrytera 77 000 nya lärare inom en femårsperiod. Frågan är inte ny. I flera år har det funnits prognoser, även om de har stigit under den senaste tiden.
Men både alliansregeringen och de rödgröna har gjort satsningar: en ny lärarutbildning, kompetensutveckling, fler högskoleplatser, mer resurser och högre lärarlöner. Samtidigt ser vi att detta inte har varit tillräckligt, och ibland har det också gett oönskade effekter. Fler högskoleplatser har lett till fler studenter med sämre förkunskaper och även till fler avhopp. Regeringen har ett ansvar.
Mina frågor till statsrådet är: Vad kommer ni att göra nu? Vad är regeringens strategi för att rå på utvecklingen?
Betty Malmberg (M):
Tack för svaret, statsrådet! Siffror i all ära - jag tog dem för övrigt från Skolverkets pressmeddelande - vad vi har sett är att de åtgärder som vi har vidtagit är otillräckliga. Regeringen sitter vid makten och måste ha en strategi framåt för hur vi ska hantera situationen när vi har en sådan brist på legitimerade lärare. Detta är också något som UKÄ efterlyser.
Jag ställer åter samma fråga till statsrådet: Vad kommer regeringen att göra nu?
Betty Malmberg (M):
Jag har en fråga till statsrådet Helene Hellmark Knutsson. Linköpings universitet erbjuder inte bara utbildning av hög kvalitet. Det är dessutom ett forskningsuniversitet av rang. Förra året rankades det faktiskt bland de 300 främsta i världen på Shanghailistan, och det har klättrat 100 placeringar på bara fem år.
Universitetet kommer också väl ut i den nationella omfördelningen av forskningsresurser, där man tittar på kvalitet och samverkan. Samtidigt finns det en stor obalans mellan anslagen som går till utbildning och till forskning. Just forskningsanslaget är anmärkningsvärt lågt. I dag sitter representanter från universitetet på läktaren. Jag och min partikollega Finn Bengtsson är lite rationella och ställer frågan gemensamt.
Vi undrar vad statsrådet avser att göra för att komma till rätta med den här obalansen på universitet där anslagen till utbildning och forskning inte synkar.
Betty Malmberg (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Vi är överens om att det är viktigt att vi stärker forskningen. Samtidigt ser vi att vissa universitet och lärosäten halkar efter. Trots att Linköpings universitet har blivit ett världskänt forskningsuniversitet med internationell lyskraft balanserar inte regeringen upp forskningsanslagen.
Därför undrar jag på vilket sätt regeringen har för avsikt att motivera och stimulera andra forskningsuniversitet som klättrar.
Betty Malmberg (M):
Kvalitet i högre utbildning är viktigt för såväl bildning som svensk konkurrenskraft men också för den enskilde studenten, som ofta skuldsätter sig för att plugga. För att höja kvaliteten satsade alliansregeringen stort. Anslagen till utbildningsplatser på hum-sam-området höjdes till exempel med 60 procent. Men vi införde också ett nytt kvalitetssäkringssystem, som dessvärre visade att var fjärde utbildning inte höll måttet.
För två år sedan beslutade riksdagen att ett nytt kvalitetssäkringssystem skulle införas den 1 juni 2016. Detta har dock ännu inte använts i skarpt läge utan bara körts på försök.
Jag vill därför fråga statsrådet Helene Hellmark Knutsson när studenter kommer att kunna jämföra utbildningskvaliteter på olika lärosäten samt om regeringen har för avsikt att arbeta även för att tidigare studenters, så kallade alumner, erfarenheter kommer att tas till vara i den här typen av utvärderingar.
Betty Malmberg (M):
Djuren måste må bra. Det är lagstadgat. Det är också lagstadgat hur man ska ta hänsyn till djuren.
Att det sedan inte sker i en förprövning av länsstyrelsen - jag har tagit fram alla olika ritningar och annat som krävs inför en förprövning - innebär ändå att det är de uppgifterna som länsstyrelsen kommer att besiktiga i efterhand.
Ingen lantbrukare med förnuftet i behåll bygger något som man befarar ska behöva rivas för att byggas på nytt. Jag tror inte att Magnus Manhammar skulle göra det, och jag tror inte heller att någon annan som har ansvar och även är djurägare skulle göra det.
Precis som jag sa i mitt anförande kommer lantbrukarens lönsamhet an på att lantbrukarens djur mår väl. Därför kan jag inte se att det finns en fara för att man skulle gå ifrån att säkerställa ett gott djurskydd.
Länsstyrelsen kan besluta om viten därför att man har börjat bygga innan förprövningsresultat har givits, men man kan också helt enkelt föreläggas djurförbud. Det tror jag inte att någon vill riskera.
Det är intressant att när Socialdemokraternas representant talar om förprövning nämner han att oppositionen vill göra detta eftersom man vill lätta på administrationen. Det är faktiskt ett argument ni själva använder i er reservation, och det känns då lite märkligt att ni kritiserar oss för detta.
Betty Malmberg (M):
Det finns ingenting viktigare för en djurägare, eller en djurhållande lantbrukare, än att säkerställa ett gott djurskydd och att främja djurens välfärd och hälsa. Jag upprepar detta eftersom det ligger för handen när vi diskuterar denna fråga.
Vi gör ingalunda en omprövning och tar ingalunda bort alla reglementen kring hur djurskyddet ska säkras i de nya djurstallarna. Det förvånar mig att Magnus Manhammar inte hör det jag säger.
Det är ju faktiskt så som det står i den information som ligger för förprövning redan i dag: Trots att länsstyrelsen har haft en förprövning kan den ändå komma att förbjuda djurhållning i utrymmet såvida inte den finner att utrymmet är godkänt i efterhand. Det kan ske även i dag därför att man inte har byggt enligt de riktlinjer som finns och föreligger.
Dessutom måste det som byggts besiktigas innan man får börja använda det. Detta är regler som gäller i dag. De reglerna har vi inte talat om att man ska ta bort. Vi har talat om att man ska ta bort den första förprövningen, för där tror vi på lantbrukaren. Vi tror också på byggherren, som får ta ansvaret att helt enkelt bygga i enlighet med de riktlinjer som finns.
Betty Malmberg (M):
Timmen är sen. Det är klart att man undrar: Ska jag gå upp i debatten och ta en replik? Men med tanke på att jag blir apostroferad tycker jag ändå att det är på sin plats. Maria Gardfjell tar väldigt detaljerat upp vattenskyddsområden.
Hon inleder med att berätta att det bara är 30 procent av dricksvattentäkterna som har ett skydd i form av vattenskyddsområde. I nästa steg lämnar hon i princip det i knäet på oss moderater. Vi skriver att det ska finnas en flexibilitet.
Det är vad vi uttrycker i vår reservation och i vår motion som ligger bakom. Det handlar om att det ser väldigt olika ut på olika platser. Det kanske inte är så att vi kan ha exakt samma typ av skydd överallt. Vättern till exempel, som är en av norra Europas största dricksvattentäkter, är nu ett vattenskyddsområde.
Samtidigt vet vi att man projekterar för en gruvbrytning. Försvaret övar skjutningar i Vättern. Det är inte så statiskt. Jag undrar i det läget vad ett sådant vattenskyddsområde innebär.
Maria Gardfjell tar också upp problemet med urlakning och hur jordbruket kan förorena i olika vattenskyddsområden. Faktum är att det är det ekologiska jordbruket som enligt forskningen läcker mest till vattendrag. Det tycker jag att Maria Gardfjell kan ta till sig.
Betty Malmberg (M):
Anledningen till att jag nämnde Vättern har att göra med att det, som jag sa, är ett utpekat vattenskyddsområde och att det har detta skydd. Men å andra sidan kan man vidta alla dessa åtgärder, vilket jag tycker går lite på tvärs mot det första. Detta kan också förklara en del av hur man måste se på frågeställningen.
Om Maria Gardfjell hade tagit sig tid att läsa vår motion hade hon sett att Moderaterna skriver att vi självklart ska säkra vatten av god kvalitet i alla dricksvattentäkter. Men det kan ändå finnas en viss anpassning till lokala förhållanden.
Alla de otaliga dricksvattentäkter som finns i Sverige ser inte exakt likadana ut, och det skydd som till exempel ett vattenskyddsområde ger Vättern ger jag inte mycket för i detta läge. Jag har ställt frågan till miljöministern om huruvida hon har synpunkter på Vättern som dricksvattentäkt och på vilket sätt man kan säkra detta dricksvatten.
Jag har frågat med tanke på att man även talar om att Vättern också ska kunna försörja Mälardalen med dricksvatten. I förlängningen finns en diskussion om detta med. Miljöministern svarade då helt sonika att så länge man följer miljöbalken är allt frid och fröjd - punkt. Det här är ändå en frågeställning.
Vi kan gömma oss bakom lagstiftningar, men vi måste också vara ärliga och säga vad som faktiskt är en realitet och hur vi själva agerar i verkligheten. Det kan handla om att vi måste ompröva lagstiftningar, men då anser jag att det är det vi ska diskutera.
Betty Malmberg (M):
Det stämmer att en sådan diskussion kom upp, och det står också om det i dokumentet. Till syvende och sist är detta en uppföljning av den resultatredovisning som fanns i övergångsbudgeten. Vi har inget annat uppdrag. Det Maria Gardfjell tänker sig handlar om vilka uppföljningar och utvärderingar som kommer att kunna göras.
Men det vi nu har redovisat och som utskottet har beslutat om och ställt sig bakom är den resultatredovisning som övergångsregeringen har presenterat i övergångsbudgeten. Jag hoppas att det inte ska föreligga något missförstånd om det.
Betty Malmberg (M):
Jag vet inte om vi ska förlänga diskussionen. Vårt uppdrag i riksdagens utskott är, som sagt, att vi ska följa upp och utvärdera den resultatredovisning som lämnas till oss i en budgetproposition. Det var då i övergångsregeringens budgetproposition som den resultatredovisningen fanns. Det är därför som jag hänvisar till det.
Betty Malmberg (M):
Tack, Elin Segerlind, för ett viktigt anförande! Det är alltid svårt att begära replik i dessa frågor eftersom vi delar bekymren, oron och engagemanget för att göra rätt. Trots det vill jag ställa en fråga. Det handlar om plastbärkassarna.
Moderaterna är som sagt bekymrade över det marina skräpet, all plast som vi ser i haven och naturligtvis även den plast som människor slänger omkring sig. Vi står även bakom EU:s plaststrategi och den strategi som har antagits vad gäller engångsartiklar. Samtidigt finns här ett dilemma. Jag tycker om fakta.
I mars förra året gjorde den danska miljöstyrelsen en undersökning om hur många gånger vi är tvungna att använda en tygbärkasse, och kanske framför allt av ekologisk bomull, innan den har mindre påverkan på miljön än vad plastbärkassen har.
Det handlar om 20 000 tillfällen, vilket få tror. Först då ligger en ekologisk bomullskasse på plus. Jag vill ställa en fråga till Elin om detta. Jag är absolut för att affärerna på frivillig väg och om de känner ett engagemang kan fråga om konsumenten vill ha en kasse eller inte.
Men hur ser Elin Segerlind på den rapport som miljöstyrelsen i Danmark har lanserat? Vad får hon för tankar om detta?
Betty Malmberg (M):
Tack, Elin Segerlind, för svaret! Det gläder mig att vi ser samma problematik i detta. Vad vi i Moderaterna talar om och gärna skulle vilja se är att man ska göra ett slags LCA-analys, det vill säga en livscykelanalys. Man tittar på det hela från råvarans produktionstillfälle till dess att produkten är omhändertagen och betraktas som avfall och sedan inte längre kan användas.
Det var just detta perspektiv man hade i den danska studien. Är LCA-analyser av produkter något som Vänsterpartiet skulle kunna ställa sig bakom? Det skulle göra det lätt för en konsument att välja rätt, vilket är något vi ofta framhåller.
Det är troligt att den enskilda konsumenten i butiken tror att en tygkasse som man använder flera gånger är bättre för miljön än plastkassen. Det är därför jag tycker att fakta är så intressant: Det vi tror är det bästa är inte alltid det. Skulle alltså Vänsterpartiet kunna tänka sig att stötta LCA-analyser?
Betty Malmberg (M):
Tack, Marlene Burwick, för ett mycket välformulerat anförande! Marlene Burwick sa att vi står inför en stor uppgift, och den synen delar jag verkligen. Men det är just därför man också kan känna en frustration när utredningar staplas på utredningar och man förspiller tid däremellan.
Jag nämnde i mitt anförande en utredning angående miljötillsyn där man konstaterar att det måste styras upp mycket bättre. Men nu har det gått två år, och ännu har ingenting hänt trots att utredningen förespråkade ytterligare en utredning. Den tiden har vi inte kvar; vi måste agera. Detta skulle jag gärna vilja höra en kommentar till.
En annan fråga som jag tog upp i mitt anförande var matsvinnet. Vi har i princip alla varit uppe och talat om detta ämne i ärendet. Men det jag tänkte ta upp här var inte just slöseriet med råvaror, pengar och tid. Jag tänkte inte heller ta upp att andra människor inte har mat för dagen. Det finns en annan aspekt.
FN-organet FAO har presenterat en studie där man har undersökt vilka effekter matsvinnet har på de globala koldioxidutsläppen. Det man ser är att matsvinnet, om det vore ett land, skulle vara världens tredje största utsläppsland efter USA och Kina. Det här håller inte! Jag vill ha svar på en fråga.
Regeringen har satt ett etappmål för resurshushållning som var satt till 2018. Men nu har man helt plötsligt förlängt etappmålet till 2020 utan att göra någon korrigering i själva procentsatserna. Det skulle jag gärna vilja höra en förklaring till. Är det seriöst att vi fördröjer detta?
Betty Malmberg (M):
Tack för svaret, Marlene Burwick! Jag är självklart för att det ska göras utredningar så att vi baserar förslagen på fakta - absolut. Däremot kan jag inte ge carte blanche för att vi kommer att sympatisera med allt som kommer fram. Det beror naturligtvis på innehållet i förslagen. Kritiken när det gäller miljötillsyn skakar jag av mig.
Problemet i det här läget är att regeringen skickade den utredning som presenterades i juni 2017 ut på remiss i sin tur, och sedan har den legat på Regeringskansliet igen sedan januari 2018. Någonting måste få regeringen att göra slag i saken!
Marlene Burwick kommenterade inte det exempel jag tog upp om att regeringen förlänger etappmålen. Det handlar om matsvinnet, där man har slagit fast att det ska vara ökad resurshushållning och att insatser ska göras så att minst hälften av matavfallet från hushåll, storkök och så vidare kommer att tas om hand och behandlas biologiskt.
Det handlar också om att 40 procent av det matavfall som inte kan hanteras biologiskt ska kunna utvinnas till energi. Det som förvånade mig och gjorde mig så besviken var att regeringen i juni 2018 beslutade att förlänga etappmålet från 2018 till 2020 utan att förändra en enda procentsats för hur mycket som ska återvinnas.
Mitt bekymmer är att detta har så stor betydelse. Precis som jag refererade till tidigare ser man i FAO:s studie att det har betydelse inte bara för resursslöseriet utan också för koldioxidutsläppen. Vi måste se helheten, och det önskar jag att regeringen gjorde i större utsträckning.
Betty Malmberg (M):
Tack, Maria Gardfjell, för anförandet! Som pendang till alla fantastiska ord om Uppsala får jag ändå berätta att det var Linköping som var den första kommunen som tog sig an biogasen. Östgötatrafikens första bussar byggdes om 1992, tror jag att det var, och man installerade biogasmotorer.
Nog sagt om kommuner och kommunkamper. Det som förvånar mig i Maria Gardfjells anförande är att hon menar att det har varit mycket verkstad på området cirkulär ekonomi.
Detta visar så tydligt med vilka olika ögon vi kan läsa den här typen av betänkanden. Jag vill vädja till Maria Gardfjell: Vi behöver mer verkstad! Om Maria Gardfjell tycker att regeringen har haft tillräckligt med verkstad vill jag ändå hävda, fru talman, att det behövs mycket mer än vad som hittills har kommit fram. Fru talman!
Maria Gardfjell tar också upp vikten av att avgifta kretslopp. Det delar jag till fullo, och från Moderaternas sida har vi därför också sagt att vi vill ha bättre och tuffare krav gentemot reningsverken. Jag refererar då tillbaka till fosforn som ändlig resurs. Vi vill sätta nationella mål, men vi vill också ställa skarpare krav på reningsverken att faktiskt göra sin läxa och se till att rena slammet.
På det viset får vi rening även av läkemedelsrester. Skulle Maria Gardfjell kunna applådera och ställa sig bakom att vi får den typen av satsningar? Vi bedömer att det behövs.
Betty Malmberg (M):
Jag beklagar att Maria Gardfjell lägger ord i munnen på mig och menar att jag inte uppskattar vad näringslivet gör. Men jag har inte över huvud taget talat om att det är där bristerna finns. Bristerna finns hos en regering som inte sköter sitt uppdrag med effektivitet.
Det är nämligen därifrån de långsiktiga förutsättningarna måste komma så att resten av samhället också vet vad som är det mest väsentliga. Det här är inte bara mina ord, utan det slås också fast i olika utredningar som vädjar och säger att vi måste få till stånd mer av samordning när det gäller till exempel miljötillsyn. Även Riksrevisionen har sina synpunkter.
Detta måste regeringsbärande partier ta till sig. Vi kan inte fortsätta att stapla utredningar på varandra, för den tiden har vi inte. Vi har pratat mycket matsvinn i dag. En metod och en teknik som vi dock inte har talat om är genteknik och genredigering. Vad skulle det då kunna göra för nytta?
Saken är den att med den nya typen av teknik, en typ av modern växtförädling, skulle vi kunna öka motståndskraften mot sjukdomar hos olika växter. Tekniken kallas för gensax eller CRISPR/Cas och har visat sig kunna ha snabba effekter just när det gäller att få fram ett växtmaterial som har högre toleransnivåer på olika sätt.
Det kan vara mot torka eller andra omständigheter i den växtmiljö där det finns. Jag skulle gärna vilja höra Miljöpartiets syn på användningen av genteknik, för det är ju en forskning som finns framme.