Daniel Riazat (V):
Den feministiska rörelsen i Sverige har haft många segrar genom åren. Inte minst har utvecklingen av den svenska förskolan och barnomsorgen haft en stor betydelse. Det är en barnomsorg och förskola som har en särställning bland liknande skolformer runt om i världen och som vi ska vara stolta över.
Men som vi har nämnt vid många tillfällen är förskolan i Sverige i dag mycket större än endast en feministisk vinst. Det handlar också om vilken framtid våra barn får. Som vi också ofta talar om avgörs barnens framtid inte framöver utan i dag.
Vilken barnomsorg och förskola vi erbjuder våra barn kommer att ha en påverkan längre fram i utbildningssystemet. När vi har haft förskoledebatter vid tidigare tillfällen har de enligt mig bestått mycket av upprepningar. Vi säger i princip samma saker, i mångt och mycket.
Vi kan ha våra skiljelinjer kring om stora barngrupper är viktiga eller inte eller om de påverkar barnens utveckling eller inte. Vi kan ha synpunkter på om vi ska ha fler anställda inom förskolan eller inte. Men är det någonting som alla de demokratiska partierna i riksdagen är överens om är det att svensk förskola har en särställning och är unik runt om i världen.
Jag skulle vilja ta upp två av Vänsterpartiets reservationer. Den ena handlar om arbetsmiljölagen. Det handlar om att vi i dag har en arbetsmiljölag som gäller för grund- och gymnasieskolan men inte för förskolan. Frågan om huruvida arbetsmiljölagen även ska omfatta förskolan och fritidshemmen har diskuterats och utretts flera gånger.
Frågan om arbetsmiljölagens tillämpning handlar inte bara om ett långsiktigt systematiskt arbetsmiljöarbete utan också om konkreta och mer eller mindre akuta arbetsmiljörisker. Ibland hänvisas det till att Arbetsmiljöverket eller skyddsombud kan vidta åtgärder när stora risker finns, till skydd för personalen. På så sätt skyddas även barnen indirekt.
Man kan läsa kommentarerna i betänkandet. Det står att det finns en rad dokument som innefattar dessa åtgärder men att man helt enkelt inte har beslutat i Sveriges riksdag att arbetsmiljölagen också ska omfatta förskolan. Detta menar jag är ganska allvarligt. Det finns förstås flera olika vägar att gå för att förbättra arbetsmiljön för barnen i skolan.
Men vi menar från Vänsterpartiets sida, herr talman, att arbetsmiljölagen bör vara ett av dessa verktyg. Därför säger vi i vår reservation och motion att regeringen bör återkomma med förslag om att arbetsmiljölagen ska omfatta barnen i förskolan på ett liknande sätt som den omfattar elever i grundskola och gymnasieskola.
Jag vill, innan jag glömmer det, passa på att yrka bifall till reservation nr 10 under punkt 8. Den andra frågan som jag skulle vilja ta upp handlar om barnlitteratur.
Vi vet i dag vilken betydelse det har även för de mycket små barnen och deras kreativitet och fantasi och i förlängningen för deras framtida möjligheter i samhället att de kommer i kontakt med böcker och litteratur på ett tidigt stadium, långt innan de själva ens kan läsa.
Vi vet också att könsroller formas från första dagen i ett barns liv och att pojkar senare i livet i genomsnitt läser mindre litteratur än flickor.
Särskilt då är det viktigt att uppmärksamma att pojkar och flickor i förskolan får en likvärdig stimulans när det gäller bokprat eller bokläsning och att personalen är medveten om de könsroller som böckerna redovisar och har kunskapen att prata om detta tillsammans med barnen.
Mot bakgrund av detta ställer vi från Vänsterpartiet ett krav på att man ska se över hur man kan öka detta och satsa på att barnen ska få komma i kontakt med böcker tidigare. Sedan tidigare har frågan om kravet på skolbibliotek diskuterats gällande förskolan. Tyvärr gäller inte den lagen förskoleverksamheten i dag.
Det finns en risk att man i den nuvarande ordningen inte beaktar förskolebarnens behov av litteratur. Folkbibliotek ligger inte alltid i anslutning till de förskolor som barnen går i. Och personalen på förskolorna hinner bara undantagsvis, om alls, gå med barnen till dessa bibliotek.
Därför menar vi från Vänsterpartiets sida i reservation 9 under punkt 7, som jag också yrkar bifall till, att regeringen bör vidta åtgärder enligt vad som anförs i reservationen. Jag skulle vilja avsluta mitt anförande med att ta upp en kärnfråga för Vänsterpartiet som inte enbart berör förskolan utan som berör hela välfärden.
Men i dag tänker jag fokusera på just förskoledelen. Det kan många gånger låta tjatigt att ett parti tydligt står upp och säger: Vi är inte till salu. Välfärden är inte till salu. Men i dag skulle jag vilja fortsätta med att säga att vi inte vill att förskolan ska vara till salu heller.
I politiska debatter försöker man på ett retoriskt sätt hävda att Vänsterpartiet på något sätt skulle vara emot kooperativ eller stiftelser vars syfte är att se till att ge en bra barnomsorg och förskola till barn. Alla vet vid det här laget att det inte stämmer.
Det som vi däremot vänder oss emot är när barnen anses vara vilken vara som helst, när logiken för att starta en förskola är densamma som logiken för att sälja kläder på Drottninggatan och när logiken för att satsa på barns utveckling helt plötsligt blir en fråga om pengar och hur mycket vinst man kan göra.
På senare år har vi sett en explosionsartad utveckling av fristående grundskolor och gymnasieskolor. Nu signalerar de allra största aktörerna inom grundskolan och gymnasieskolan - aktörer som har riskkapitalbolag som EQT bakom sig - att det är dags att ge sig in i den svenska förskolan.
Därmed försvåras också vår kamp för att sätta stopp för vinsterna. Sedan den fria etableringsrätten för förskolan infördes 2006 har vi sett hur det har skett en rad försämringar på olika förskolor och barnomsorgsverksamheter runt om i landet.
De uppmärksammade knäckebröd-och-vatten-skandalerna där vd:n helt uppriktigt stod upp i tv och försvarade det faktum att han hade gjort enorma vinster på bekostnad av barnen är ingenting som får glömmas bort. Det var inte heller sista gången detta skedde.
Med det sagt skulle jag vilja säga att vi kommer att fortsätta att arbeta för att ha en förskola där barnen inte ses som varor som man kan göra vinst på, utan som individer som vi ska vara med och utveckla till att senare komma vidare i utbildningssystemet och vara med och bygga upp det här samhället.