Jakob Forssmed (KD):
Det är en mycket klargörande debatt. Vi har en regering och en statsminister som i praktiken nekar stora grupper av utsatta personer tillträde till svensk arbetsmarknad. Man står i vägen samtidigt som man viftar med solidaritetsflaggan. Man gör inte det man ska för att nå sitt eget jobbmål och verkar ha övergett målet om full sysselsättning.
Men det måste finnas möjlighet att bygga ett liv i Sverige med hopp och framtidstro för nyanlända och unga. Det måste gå även om man är ung, även om man har brister i sin utbildning och även om man är nyanländ. Jag tror att vi behöver göra flera saker. För det första: Den svenska arbetsmarknaden är krävande, och de flesta jobb kräver kvalifikationer. Så kommer det att fortsätta vara. Vi behöver rusta och utbilda genom högskola, yrkeshögskola och yrkesvux.
Vi behöver en bättre skola med fler speciallärare, rätt till komvux på gymnasienivå och validering. Vi ska göra rätt saker på ett effektivt sätt. Vi måste ha mer fokus på utbildning med kombination av yrkesförberedande och språk.
Men det räcker inte, så för det andra måste vi ha sänkta trösklar med reformer, såsom introduktionsanställningar, som möter det som IMF, OECD och andra bedömare pekar på: Det är svårt att komma in på grund av höga kvalifikationer och höga ingångslöner. När vi säger 75 procent av kollektivavtalad lön och 25 procent utbildning på jobbet säger Stefan Löfven att det är statliga fattiglöner.
Han har själv denna reform, fast en krångligare variant med 200 blanketter som myndigheter och fack ska godkänna. Även här får man 75 procent av kollektivavtalad lön och 25 procent utbildning. Han har dock inte förslag om sänkt skatt för dessa grupper. För det tredje behöver vi öppna upp så att fler vardagsjobb kan växa fram. RUT ska breddas och framför allt inkludera tjänster som utförs oavlönat vecka efter vecka i svenska hushåll.
Momsen på reparationer ska sänkas så att arbete kan flyttas från oavlönat till avlönat så att fler vardagsjobb kan växa fram och svarta jobb bli vita. Någon kan hämta tvätt åt en äldre person eller barnfamilj och leverera färdigvikt tvätt att lägga in i garderoben. Det ingår inte i RUT i dag. Vi behöver också pröva om vi på olika sätt kan stimulera en återkomst av administrativa jobb, som länge rationaliserats bort.
Det har ofta inneburit att personer som borde göra annat, till exempel utveckla högteknologiska produkter, undervisa, lösa brott eller vårda patienter, i stället utför administration. För det fjärde behöver vi tidigare insatser i asylprocessen för språk, utbildning och jobb. För det femte behöver vi förenkla och rensa i den djungel av arbetsmarknadsstöd och program som finns och som ingen arbetsgivare har koll på förutom de som ägnar sig åt att maximera subventionen.
Vi ska fokusera på de stöd som har lyckats bäst, såsom nystartsjobb, och slopa dem som har fungerat sämst eller dömts ut. Vi ska ge större jobbmöjligheter för personer med funktionsnedsättning och för dem som har en lång väg tillbaka. Herr talman! I Kristdemokraternas Sverige jobbar inte alla alltid heltid, men alla ska få chansen att jobba 100 procent av sin förmåga.
Vi vet att skillnaden mellan att överleva och att leva ofta är ett arbete. Därför är frågan om jobben så mycket större än arbetsmarknadens behov. Det handlar om grundläggande mänskliga behov: att ha en plats och vara efterfrågad. Det är dessa grundläggande behov som det är uppenbart att statsministern saknar en vettig plan för, eller en plan över huvud taget.
Det är ett av de tydligaste beskeden under denna debatt.