KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ingemar Nilsson (S):
Jag vet inte om det var en fråga, Jakob Forssmed, men en förvåning uttryckte du. Jag kan möjligtvis uttrycka min förvåning över att Jakob Forssmed nu tillhör dem som tror starkt på dynamiska effekter, för det är slutsatsen av det jag hör dig säga. Om det var någonting som utmärkte den socialdemokratiskt ledda regeringen under förra mandatperioden var det de mycket stora resurstillskott vi gav till kommuner och landsting under perioden. Vi gick också till val på att ytterligare nivåhöja det på ett ganska påtagligt sätt.
Vi har alltså gjort stora satsningar, och vi avser att göra stora satsningar eftersom vi ser kommuner och landsting som de välfärdsproducenter de är. När det gäller att tillföra resurser är nettoeffekten på detta utgiftsområde en betydligt lägre ambitionsnivå än den vi har gått till val på från vår sida. Vi kan återkomma till det.
Hur Jakob Forssmed kan påstå att 15 miljarder i skattesänkningar till de mest välbeställda skulle vara en rättvis fördelningspolitik är för mig fullständigt obegripligt. Tidningsrubrikerna samma dag som budgeten publicerades sa att vinnarna på budgeten var de som tjänar mer än 42 000 kronor i månaden. För mig är inte detta en rättvis fördelningspolitik. Jag har väldigt svårt att förstå det argumentet.
Som jag sa i mitt anförande prioriterar vi att få en regering på plats och inte att göra en servettskiss till budgetförslag som kommuner och landsting ska försöka regera på. Det finns massor av otydligheter i förslaget som så småningom antagligen kommer att framstå i tydlig dager. Att prioritera skattesänkningar framför resurser till kommunerna är för mig fullständigt obegripligt.
Det förvånar mig storligen att Jakob Forssmed kan förorda det.
Ingemar Nilsson (S):
Jag är fortfarande lite rörd över Jakob Forssmeds omsorg om bankdirektören. Jag förstod inte riktigt den delen av inlägget. Skillnaden är, Jakob Forssmed, att på detta utgiftsområde är nettoeffekten i förhållande till den budget som du och Moderaterna med stöd av Sverigedemokraterna har lagt fram en nettoeffekt på ungefär 1 miljard mindre än vad vi hade i det anslag som vi gick till val på.
Nettoeffekten är ungefär 3 1⁄2 miljard; det är höjningen på utgiftsområdet och inte det som står. Detta är en konsekvens av att ni sänker skatterna ganska kraftigt även för pensionärerna. Ungefär 1 miljard är kompensationen för skattesänkningen för pensionärer som ni måste tillföra området. Nu tappade jag den andra fråga som Jakob Forssmed hade. Men jag återvänder till att konstatera att prio för oss har varit att få en regering, och en handlingskraftig regering, på plats.
Det är viktigare för oss än att slåss för stora skattesänkningar.
Ingemar Nilsson (S):
Tack, Jan Ericson, för en rad frågor! Vi får se hur många jag hinner med att svara på. Jag känner många kommunpolitiker och var själv kommunpolitiskt aktiv under de åtta år som vi hade ett alliansstyre. Det var ingen dans på rosor för kommunpolitikerna. Den saken är alldeles klar.
Jag vill vidhålla det faktum att den socialdemokratiskt ledda regeringen tillförde oerhört stora resurser till kommun- och landstingssektorn eftersom det fanns ett enormt behov av det efter alliansåren. Att anställa 100 000 fler människor inom den offentliga verksamheten är i min värld inte att generellt sett slösa bort skattepengar. Men om det är Jan Ericsons bild må det så vara.
För mig är det att stärka välfärden att ha fler anställda i skolan och i hälso- och sjukvården, som vi såg till att det blev under den förra mandatperioden. Det är inte att slösa bort skattepengar. Vi har kanske olika definitioner av det. När det gäller skattesänkningar för pensionärer har vår ambition varit att jämställa pension och lön. Det som alliansregeringen införde, i och med den så kallade pensionärsskatten, var att man gjorde skillnad på pension och lön.
När vi nu har återställt likheten upp till en nivå på 17 000 kronor är det att jämställa pension och lön. Vad den här budgeten föreslår är generellt sett ytterligare stora skattesänkningar, det sjätte jobbskatteavdraget. För att inte på nytt hamna i en svekdebatt med Sveriges pensionärer måste man naturligtvis sänka skatten också för pensionärerna.
Det är konsekvensen av det här, och det gör att man måste tillföra ytterligare 1 miljard i kompensation till kommunerna för att de ska kompenseras för den politiken. Det handlar om att minska resurserna. När det gäller LSS vill jag inte kommentera det så mycket mer än att konstatera att det pågår ett gemensamt arbete. Ingen är nog speciellt nöjd, men det som ligger i den här budgeten löser inte det problem som LSS-frågan står inför.
Det måste man återkomma till, och för det krävs en handlingskraftig regering och inte en slarvigt genomförd budgetmotion från moderater och kristdemokrater med stöd av sverigedemokrater.
Ingemar Nilsson (S):
Jag störs inte en sekund av att våra pensionärer får det bra. Man kan se till att det blir så på olika sätt, men den generella skattesänkning som Jan Ericson står för undergräver och gröper ur förutsättningarna för att satsa på den offentliga verksamheten. Bekymret är att om man tar bort alla skatteintäkter har man inte heller råd att investera i välfärden, vilket är precis vad vi behöver göra. När det gäller påståendet om vårdköer och färre poliser är det både sant och inte sant. Vi har inte färre poliser, men vi behöver ha ännu fler poliser på plats.
Då behöver vi ha offentliga finanser som gör att vi har råd att finansiera en satsning på polisen i stället för att sänka skatterna med ytterligare 15 miljarder som Jan Ericson och hans parti nu vill och som i det korta perspektivet inte går att göra så mycket åt. Man har minskat utrymmet för att investera i välfärden med ytterligare 15 miljarder. Det är bara att beklaga. Jag hoppas att vi snabbt får en handlingskraftig regering på plats som kan motverka de värsta avarterna av den politiken.
Ingemar Nilsson (S):
Tack, Ulla! Låt mig börja med att säga att jag inte för en sekund betvivlar din ihärdighet att föra debatt i den här frågan, och du har hållit på i tio år. Vad jag avsåg med mitt inlägg var snarare att exakt den skrivning som finns i reservationen och motionen behandlade vi i november i samband med att vi behandlade ändrade regler för Första-Fjärde AP-fonderna. Då tycker jag med förlov sagt att det är lite magstarkt att än en gång ställa dessa regler under proposition.
Vi har inte hunnit utvärdera vad de nya reglerna kommer att innebära i de delar som du så ihärdigt diskuterar. Det handlar framför allt om placeringsregler när det gäller bland annat fossilindustrin. Jag vill bara understryka det som jag sa avslutningsvis. Vilken beteendeförändring kan vi se hos AP-fonderna? Det är bland annat det som ska utvärderas enligt januariavtalet.
När det gäller tilltron och tilliten till och transparensen i pensionssystemet har vi för ganska många år sedan bestämt att pensionssystemet ska ligga utanför statsbudgeten. Det har diskuterats i Pensionsgruppen, och dessa förslag kommer därifrån. Jag tycker att det är ett ganska bra sätt att hantera pensionssystemet. Tilltron och tilliten handlar om att människor ska veta hur pensionssystemet fungerar.
Rent pedagogiskt kan vi bli mycket bättre på att förklara hur det fungerar, men någon större okunskap om grunderna för pensionssystemet tror jag inte föreligger. Det är nog en våldsam överdrift. Däremot kan man ha olika synpunkter på det, och därför välkomnar jag en debatt om pensionssystemet. Jag instämmer i Ulla Anderssons kritik mot delar av utfallet av pensionssystemet.
Men lösningen på de problemen ligger i första hand på svensk arbetsmarknad, rätten till heltid, rimlig löneutveckling och så vidare. Det ingår inte i pensionssystemets konstruktion. För mig är det viktigt att pensionssystemet är en spegelbild av hur inkomsterna under livet har sett ut, det vill säga att inkomstbortfallsprincipen ska gälla även för pensionssystemet.
Ingemar Nilsson (S):
Låt mig bara konstatera, Ulla Andersson, att den inledande debatten som du förde handlar mer om pensionssystemets funktion. Den här debatten handlar om skrivelsen om redovisning av AP-fondernas verksamhet. Det är viktigt att hålla isär detta. Jag vill ändå konstatera att tillkortakommandena, misslyckandena, felaktigheterna, olikheterna mellan könen och olika grupper på svensk arbetsmarknad ska rättas till på arbetsmarknaden, inte i pensionssystemet. Pensionssystemet ska vara fristående.
När det gäller tillkortakommandena delar jag i mångt och mycket Ulla Anderssons uppfattning, att de ska rättas till på arbetsmarknaden, i fackliga förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Vi ska ha en sjyst arbetsmarknad i Sverige där alla människor ska kunna arbeta ett helt arbetsliv utan att bli helt utslitna och där de får en rimlig pension. Men det ska inte lösas inom pensionssystemets ram. När det gäller frågorna om hållbarhet och så vidare tycker jag ändå att vi ska avvakta de nya placeringsreglerna.
Delvis till skillnad från Ulla Andersson tror jag att det ökade fokuset på hållbarhetsfrågor och på klimatfrågor kommer att påverka också finansmarknaden. När det blir intressant för de stora placerarna att se att hållbarhetsfrågorna är viktiga och affärsmässiga kommer det förhoppningsvis att påverka beteendet på finansmarknaden på ett sätt som gör att vi kommer att få se en överflyttning till mycket mer hållbara placeringar.
Om så inte blir fallet får vi anledning att återkomma.
Ingemar Nilsson (S):
Jag måste konstatera att det är imponerande att höra Jan Ericson framstå som alla goda gåvors givare. Det är imponerande om man försöker se åtminstone lite grann till den historik som Jan Ericson och det parti han företräder i Sveriges riksdag har att stå till svars för. Under den sistlidna mandatperioden, det vill säga perioden 2014-2018, tillförde den socialdemokratiskt ledda regeringen 35 miljarder i nya pengar till den svenska välfärden i form av ökning av de generella statsbidragen.
Nu ökar vi de generella statsbidragen med ytterligare 5 miljarder. De noteras ibland som redan utlovade. Ja, det var de. Det är väl en styrka om man kan leverera det man lovar och utgår från i en valrörelse. Det är intressant vad Jan Ericson tar upp att Moderaterna gör för att kunna leverera mer. Man avskaffar byggsubventioner och onödig arbetsmarknadspolitik, och man inför bidragstak.
Vad Jan Ericsons och Moderaternas politik leder till är en kraftig övervältring av kostnader på Sveriges kommuner. Sveriges kommuner får ta ansvaret för en bostadsmarknad som fungerar oerhört olika runt om i Sverige. Det ska de klara. Man övervältrar också ansvaret för arbetsmarknadspolitiken på kommunerna.
Man aviserar ett återinförande av stupstocken i sjukförsäkringen - ytterligare ett sätt att övervältra kostnader på kommunerna. Socialdemokraterna och regeringen tar ansvar för helheten. Vi ser till att ha system som fungerar i våra kommuner och regioner. Därför är insatserna när det gäller att rätta till kostnadsutjämningssystemet en viktig del i det hela. Det är inte hela lösningen.
Men det gläder mig, Jan Ericson, att det tydligen kommer att finnas ett mycket brett parlamentariskt stöd för ökade resurser till Sveriges kommuner.
Ingemar Nilsson (S):
Vi kan diskutera vem som gjort vad, Jan Ericson, men vi kan konstatera att exempelvis bostadsbyggandet under den regeringsperiod då Alliansen styrde var det lägsta i modern tid. Det ledde fram till att vi när vi tog över regeringsmakten 2014 hade en situation runt om i Sveriges kommuner där bostadsbristen var alarmerande. Man kan ha synpunkter på om nyproduktionssubventioner, stöd till att bygga nya bostäder, är det optimala.
Men i den situation som var, med den extrema bostadsbristen i väldigt många av Sveriges kommuner, var detta det enda medel som fanns tillgängligt. Det står vi upp för varje dag, och vi avser att fortsätta den utvecklingen. Man kan fundera på vad som är övervältring på kommunerna. Men det är alldeles klart att Jan Ericson blandar ihop begreppen, och det är naturligtvis ingen slump. Det som pågår med att reformera en myndighet som heter Arbetsförmedlingen är en sak.
Det som Jan Ericson och M-KD-budgeten gjorde med kirurgisk precision var att slakta det arbetsmarknadspolitiska innehållet, det vill säga möjligheten att ge människor utbildning och kompetensutveckling för att de ska kunna ta de jobb som faktiskt finns. Det är det som är det allvarliga i M-KD-budgeten. Det är det man övervältrar på Sveriges kommuner att ta ansvar för. Ansvarsfull politik? Ja, nu vet inte jag exakt i detalj vad det är Jan Ericson menar med att införa ett bidragstak.
Min fråga - retorisk eftersom Jan Ericson inte har någon replikrätt, fru talman - är om bidragstaket är det som ska se till att avdrag fördelas rättvisare eller minskar över Sverige. För var är det RUT och ROT-avdragen är maximala? Jo, det är i kommunerna med de absolut högsta inkomsterna där man har den absolut största möjligheten att betala detta själv.
Det är där vi har problemet med den moderata skattepolitiken och den moderata synen på ekonomisk fördelning. Fru talman! Jag skulle välkomna ett förslag på en sådan begränsning från Jan Ericson och Moderaterna.
Pia Hallström (M):
Precis som jag sade i mitt anförande har vi tillsatt en utredare som utreder det här och ska komma tillbaka med ett svar i augusti i år. Jag undrar hur ni tänker när ni vill att vi ska påskynda den process som redan är igångsatt. Vilken del vill ni plocka bort? Vad är det ni vill att vi inte ska utreda?
Vill ni påskynda ett lagförslag som senare inte blir vad vi har tänkt oss? Jag föreslår att du kommer tillbaka den 31 augusti när utredningen är färdig och tittar på hur den ser ut.
Pia Hallström (M):
Jag väljer att svara på det sista. Jag tror, Anna, att det för en kvinna som blir slagen inte spelar någon roll vilken man hon lever tillsammans med - det gör nog lika ont. Jag har själv levt i ett sådant förhållande så jag vet. Jag hade fast arbete, men det hjälpte inte - slagen gjorde lika ont.
För att återgå till rekvisitet påtaglig risk gläder det mig att du har läst den rapport som två av våra riksdagsledamöter har skrivit. Det är för övrigt en väldigt bra rapport, med många bra konkreta förslag. Som jag sade är det en utredning på gång, och den kommer att läggas fram i slutet av augusti. Jag ser fram emot att få se de konkreta förslagen i den.
Jonas Åkerlund (SD):
Tryck- och yttrandefrihetsfrågorna är någonting som utmärker Sverige. Vi har lyckats väldigt väl med det arbetet. Betänkandet tycker jag också kännetecknas av just ambitionen att stärka, utvidga och skydda den här rättigheten eftersom den är så oerhört väsentlig för vårt demokratiska samhälle.
Det kan kanske därför verka lite motsägelsefullt att den reservation som jag vill yrka bifall till i en mening kan sägas inskränka de rättigheterna, men det gäller djurpornografin. Man måste alltid när det gäller rätt och friheter väga nyttan med någonting mot fördelen av en inskränkning.
I det här fallet ser vi inte rätten när det gäller djurpornografi som en omistlig del eller ens som en väsentlig del av yttrandefriheten. Riksdagen har sedan tidigare gjort ett tillkännagivande till regeringen om att kriminalisera sex med djur.
Som vi ser det bör ytterligare ett steg för att skydda djuren, som faktiskt är helt utlämnade åt människans godtycke och därför väldigt skyddsvärda, vara att import, distribution och försäljning av djurpornografiskt material förbjuds.
En anledning till det är att om vi har ett förbud som vi vill ska efterlevas och det handlar om en marknad där man gör pengar har det visat sig vara väldigt effektivt att slå undan förutsättningarna för den marknaden. Utöver det finns risken att konsumtion av sådana här produkter kan gå över till handlingar där djur kan komma till skada.
Vi anser att riksdagen bör ge regeringen detta till känna.
Jonas Åkerlund (SD):
Jag yrkar bifall till våra tre reservationer i betänkandet om fri- och rättigheter. Föreningsfriheten är viktig. Det gäller både den positiva och den negativa. Men föreningar kan se väldigt olika ut och ha väldigt skilda funktioner.
Om det handlar om en svampplockarförening som förbehåller sig rätten att avgöra vem som ska vara med och vem som inte riktigt passar in så har det inte så väldigt stor betydelse för min vardag, även om det kanske är tråkigt att inte få vara med i gemenskapen när det gäller svampplockning. Det har det däremot när det gäller fackföreningen, som ju är en förening med en speciell funktion. Sverige saknar exempelvis en lagstiftning om minimilöner.
Facket fyller alltså för den anställde en lång rad viktiga funktioner. Utan facklig tillhörighet får man en betydligt svårare vardag.
Därför tycker vi att det är ganska orimligt med en tågordning som innebär att man kan bli tvingad att lämna facket om man har åsikter som facket inte tycker om, även om åsikterna inte är mer annorlunda än att de finns representerade här i riksdagen - och inte heller av riksdagens minsta parti. Därför vill vi se en förändring på detta område. Det är alldeles för viktigt.
En annan punkt där vi tycker att frihetsfrågan bör ses med lite andra ögon än vad som ofta är fallet gäller kravet på att niqab och burka på allmän plats inte bör vara tillåtet.
Vi uppfattar inte detta som en fråga om religion eller klädmode utan som en manifestation av en kvinnofientlig grundsyn. Vi tycker inte att det är acceptabelt i Sverige. Andra länder, till exempel Belgien, Italien, Frankrike och som jag såg när jag läste tidningen i morse, även delstat efter delstat i Tyskland, har samma uppfattning.
Dessa länder har mer än 100 miljoner invånare tillsammans. Sammantaget i Tyskland och Frankrike har man ungefär 9 miljoner muslimer. Då är det lite svårt att komma och säga att deras ställningstagande grundar sig på fördomar, okunskap och rädslor. Det finns en väldigt lång erfarenhet av en samhällsutveckling där man försöker leva ihop med två så väldigt skilda synsätt på kvinnan i samhället.
Vi anser inte att den här klädseln representerar en kvinnosyn som är acceptabel i Sverige. Den tredje reservationen gäller återkallande av medborgarskap. Självfallet kan vi inte ha A- och B-medborgarskap, även om jag vet att det har föreslagits på sina håll.
Däremot kan man få medborgarskap på två sätt. Man kan födas här och få det per automatik eller så kan man förvärva det. Men då finns det kriterier för hur det ska gå till. Vi tycker att det är helt orimligt att skicka ut signalen att om man ljuger, luras och mutar och gör det på ett så pass klantigt sätt att man dessutom blir avslöjad ska man ändå få behålla förmånen.
Man ska kunna förvärva svenskt medborgarskap - ja. Men man ska göra det på ett ärligt sätt.
Jonas Åkerlund (SD):
Före frågestunden sade vår ordförande många lovvärda saker om utskottets arbete i författningsfrågor. Där har jag ingen annan uppfattning i stort utan kan instämma i det han säger. Men jag yrkar bifall till tre reservationer som vi har avgett. Den första gäller frågan om vårt medlemskap i Europeiska unionen.
Jag anser att Sverige snarast möjligt bör inleda förhandlingar om ett omedelbart svenskt utträde ur EU.
Jag är positiv till ett mellanstatligt samarbete mellan fria demokratiska europeiska nationer när det gäller gränsöverskridande frågor som brottsbekämpning, miljöarbete och handel, men jag anser att unionens detaljstyrning och krav på likriktning och EU:s alltmer överstatliga karaktär urholkar demokratin och begränsar de svenska medborgarnas inflytande över sin egen vardag.
Vikten av ett utträde gör också att jag inte kan ställa mig bakom den nuvarande bestämmelsen i regeringsformen om att Sverige är medlem i EU. Den andra reservationen gäller frågan om en minskning av antalet riksdagsledamöter.
Sverige har ju förändrats väldigt snabbt sedan införandet av enkammarriksdagen, både ekonomiskt och teknologiskt, när det gäller möjligheter till kommunikation. När man då ser att Sverige i förhållande till landets folkmängd har en väldigt stor folkrepresentation i riksdagen jämfört med andra länder väcker det frågan om det verkligen är befogat att ha det.
Det har hävdats att det krävs relativt många riksdagsledamöter för att alla delar av landet ska tillförsäkras en god representation i riksdagen, men man bör ändå tänka på att tillgången till internet innebär nya möjligheter till interaktiv kontakt oberoende av geografiska avstånd. De geografiska avstånden har inte samma betydelse längre som de hade förr.
En minskning av antalet ledamöter skulle kunna medverka till att de folkvalda blev mer kända ute i landet. Det skulle också kunna medverka till att minska administration och kostnader. Därför tycker vi att det är en bra sak om den frågan kan prövas. Det tredje gäller behörighetsvillkor för statsråd och ledamöter av riksdagen. Där gäller frågan intressekonflikter.
Handlar intressekonflikten om vilket fotbollslag man ska hålla på i en landskamp är det kanske inte så kinkigt, men det är inte så länge sedan som vi i Sverige över huvud taget inte hade en regel som gällde dubbla medborgarskap. Jag minns ett OS i hockey i Japan där en av våra bästa spelare inte fick vara med just därför att han också hade amerikanskt medborgarskap.
Vi tycker inte att det finns någon anledning att gå tillbaka till huvudregeln att man har enbart ett medborgarskap, men vi tror att det är väldigt viktigt för väljarna att de vet att när det gäller riksdagsledamöter och statsråd ska inte den typen av intressekonflikter kunna uppstå. Därför menar vi att krav på enbart svenskt medborgarskap bör gälla för statsråd och riksdagsledamöter.
Sedan kan man naturligtvis alltid diskutera om behörighetskravet ska avse ett visst antal år eller om det ska finnas där permanent. Men det är en annan sak.
Jonas Åkerlund (SD):
Jag yrkar bifall till vår reservation. Frågan om vem som ska ha eller inte ska ha rösträtt i kommun- och landstingsval kan man närma sig på olika vis. När man ställer upp kriterierna kan man gå in på en lång rad detaljföreskrifter om antal år och vistelser.
Det är svårt att göra det utan att det ger upphov till gränsdragningsproblem där några kan tycka att reglerna är godtyckliga, andra att de är felaktiga eller orättvisa. Vi föredrar att knyta rösträtten till medborgarskapet. Då är gränsen klar och tydlig. Den fråga som infinner sig är självfallet om det är ett rimligt krav.
Är det så svårt att bli medborgare att det för med sig oönskade utestängningseffekter? Vi anser inte det.
Det kanske främst illustreras av att i Sverige föranleder det inte att något ögonbryn höjs att den nyblivne medborgaren på väg till välkomstceremonin åtföljs av tolk.