Annika Strandhäll (S):
Lotta Finstorp har frågat mig hur de långa sjukskrivningarna enligt min mening kommer att påverkas av ett borttagande av den bortre tidsgränsen och vad det får för konsekvenser. Vidare framför Lotta Finstorp att den parlamentariska socialförsäkringsutredningen konstaterade att om den bortre gränsen ska tas bort måste rehabiliteringsåtgärder för den enskilde säkerställas. Lotta Finstorp frågar hur jag kommer att försäkra mig om detta.
Syftet med att ta bort den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen är att skapa en mer human och förutsägbar sjukförsäkring. Sjukförsäkringen ska ge trygghet, och ersättning ska lämnas den tid det tar för individen att återfå arbetsförmågan. Det är inte värdigt att människor som är sjuka och inte kan arbeta ska tvingas lämna sjukförsäkringen om och om igen.
Sedan den bortre tidsgränsen infördes år 2010 har människor vid uppskattningsvis 100 000 tillfällen utförsäkrats från sjukförsäkringen. I ca 10 000 fall handlar det om en andra utförsäkring, och nu börjar människor utförsäkras för tredje gången. Ungefär två av tre som utförsäkras är kvinnor.
Utförsäkringarna har i många fall medfört lidande för de drabbade. Många har fått känna av betydande ekonomiska förluster, och antalet personer i behov av stöd från kommunernas socialtjänst har ökat. Ca 80 procent av dem som tvingas bort från sjukförsäkringen återkommer i dagsläget till sjukförsäkringen igen efter den tre månader långa karenstiden.
Eftersom människor nu även kan få sjukpenning under den tid som nu utgör karens kommer en viss ökning av antalet sjukfall att ske. Vår bedömning är att ökningen på sikt kommer att bli ca 7 000 sjukfall.
Det är dock generellt inte nya människor som tillkommer utan personer som även med den bortre tidsgränsen hade varit sjuka men kastats ut ur systemet och vars sjukfall sedan börjat räknas om på nytt igen.
Jag delar uppfattningen hos ledamöterna från Socialdemokraterna och Miljöpartiet i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen, det vill säga att den bortre tidsgränsen inte vare sig främjar rehabiliteringsprocessen eller garanterar att de försäkrade får rätt hjälp hos rätt myndighet eller annan aktör.
Precis som utredningen och Lotta Finstorp nu lyfter fram är det viktigt att säkerställa att den enskilde får rätt rehabiliteringsinsatser. Det kommer vi att följa. Nu ser vi bland annat över sjukvårdsmiljarden och rehabiliteringsgarantin för att på ett bättre sätt stimulera rehabilitering.
Jag sitter i samtal med arbetsmarknadens parter under våren för att prata bland annat om just detta, eftersom vi vet att arbetsplatsen är nyckeln till att rehabilitera människor tillbaka till arbete.
Den bortre tidsgränsen har medfört att Försäkringskassans och Arbetsförmedlingens fokus till betydande del har använts till att säkerställa fungerande övergångar mellan myndigheterna, detta för personer som saknar arbetsförmåga och är i behov av Arbetsförmedlingens insatser. När den bortre tidsgränsen tas bort kan myndigheternas resurser användas mer effektivt.
Det gör det möjligt att tidigare identifiera personer som är i behov av arbetslivsinriktad rehabilitering och ge dem lämpligt stöd. Jag avser att följa upp att så sker.