Sven-Erik Bucht (S):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rädda Östersjötorsken.
Enligt Europaparlamentets och rådets förordning nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken ska nyttjandet av de levande marina biologiska resurserna ske på ett sådant sätt att populationerna av skördade arter återställs och bevaras över nivåer som kan ge MSY, maximal hållbar avkastning.
De närmare ramarna för förvaltning av torsk i Östersjön anges i Europaparlamentets och rådets förordning nr 2016/1139 av den 6 juli 2016 om upprättande av en flerårig plan för bestånden av torsk, sill och skarpsill i Östersjön, den så kallade Östersjöplanen.
Planen syftar till att uppnå målen med den gemensamma fiskeripolitiken och grundar sig på Internationella havsforskningsrådets, Ices, råd. Sedan Östersjöplanens ikraftträdande har rådet varje år fastställt fiskemöjligheter för torsk i Östersjön i linje med planen. Kvotsättning är ett centralt verktyg för att uppnå målet om ett hållbart fiske men är ett av flera verktyg som står till buds.
Redskapsbegränsningar och begränsningar i tid och rum är exempel på andra viktiga verktyg. För ett hållbart fiske krävs även ett kontrollsystem som är effektivt, ändamålsenligt och anpassat till den gemensamma fiskeripolitiken. Det finns två torskbestånd i Östersjön: det östra och det västra. Fiskekvoterna för torsk i Östersjön fastställs för två förvaltningsområden, ett östligt och ett västligt.
Det är dock viktigt att vara medveten om att de två beståndens utbredningsområde inte fullt ut motsvarar de två förvaltningsområdena. Detta innebär att man inte direkt kan jämföra Ices råd för ett torskbestånd med kvoten som fastställts för ett torskförvaltningsområde.
För det västra torskbeståndet har Ices lämnat vetenskaplig rådgivning och gett råd för 2018 om fiskeridödlighetsnivå i enlighet med Östersjöplanen. När det gäller det östra torskbeståndet kan Ices på grund av bristfällig biologisk information inte genomföra en fullständig beståndsanalys, och därmed kunde Ices för 2018 inte lämna någon information om fiskeridödligheten.
Regeringen anser att det är bekymmersamt att den vetenskapliga informationen inte är fullständig för det östra torskbeståndet.
Fiskemöjligheterna i Östersjön för 2018 fastställs i rådets förordning 2017/1970 av den 27 oktober 2017 om fastställande för 2018 av fiskemöjligheter för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön och om ändring av förordning 2017/127.
Förordningen om fiskemöjligheter i Östersjön för 2018 är grundad på den vetenskapliga rådgivningen från Ices och försiktighetsansatsen samt i enlighet med den fleråriga planen för torsk, sill och skarpsill i Östersjön. Utöver fastställande av kvoter för torsk har även lekstängningsperioder införts för torsken i Östersjön. Även fritidsfiske på torsk i västra Östersjön regleras i förordningen under 2018.
Regeringens grundinställning är att de åtgärder vi beslutar om ska vara i linje med den gemensamma fiskeripolitikens mål och principer. Målen och principerna är satta för att säkerställa att vi fortsatt har fisk i våra hav men även för att optimera den hållbara produktionen av fisk till förmån för såväl vår fiskerinäring som allmänheten och konsumenterna.
Min målsättning är att torskfisket i Östersjön ska bli både biologiskt och socioekonomiskt långsiktigt hållbart. En förutsättning för socioekonomisk lönsamhet är hållbara bestånd. Jag kommer därför att fortsätta verka för ett långsiktigt hållbart fiske som gynnar vår näring och våra kustsamhällen och som erbjuder hälsosamma livsmedel både till oss och till framtida generationer. Det är dock inte bara fiske som påverkar torskens situation.
Det är viktigt att vara medveten om att effekterna av klimatförändringar och övergödning resulterar i allvarliga konsekvenser för torsken i Östersjön. Förändringar i temperatur och i halterna av salt och syre tillsammans med föroreningar är exempel på faktorer som har stor påverkan på torsken i Östersjön.