KBLab/rixvox huggingface dataset:
Krister Örnfjäder (S):
Men var det inte det ni skulle bli bättre på, statsrådet Åsa Torstensson? Jag väntar på resultat. Finn Bengtsson har pratat om hur det har behandlats i Östergötland. Jag känner till det. När jag läser tidningsrubrikerna är det en och annan moderat och centerpartist, de som är den nya majoriteten, som är de stora förespråkarna för att detta inte ska ske.
90 miljoner är småpengar, säger en moderat politiker. En annan säger att hoppet är ute. En tredje skickar brev där Linköpings kommunalråd sågar partikamrater. Det är nog många som är skuld till det här. Jag är inte ute efter att söka dem som är skyldiga till situationen. Jag är ute efter att hitta lösningen på situationen.
Det är regeringen som sitter på lösningen på situationen. Det är väl inte bara genom bolag som regeringen ska vara tydlig, utan det är väl också genom politiska beslut? Nu har jag hört statsrådet beskriva Banverkets åsikter om hur Tjustbanan ligger till.
De åsikterna fanns även innan den förra infrastrukturpropositionen lades fram. I det ursprungliga förslaget fanns det inte några 250 miljoner kronor från Banverket för att förbättra situationen för Tjustbanan. De tillkom genom ett politiskt beslut därför att det fanns en situation som man politiskt ville göra någonting åt.
Nu förutsätter jag att det också finns någon form av politisk vilja ifrån alliansen där man också kan uttrycka en politisk åsikt och inte hela tiden ha den ingången att man passar till någon annan, i det här fallet Banverket, som ska vara den som avgör hur de framtida transporterna ska skötas på varje plats i Sverige.
Krister Örnfjäder (S):
Med anledning av Monica Greens interpellation har jag tagit tillfället i akt att ställa ett par frågor, jag också. Skälet är att jag i november månad ställde en fråga till näringsministern, ungefär enligt följande: Antalet bensinmackar har minskat kraftigt de senaste åren.
Bensinmackarna är ofta väldigt viktiga ekonomiska nav för företag och enskilda personer på många mindre orter. Problemet nu när så många mackar har lagts ned har uppmärksammats av många, bland annat av organisationen Svensk Bensinhandel. De har överlämnat ett förslag till näringsministern om att upprätta en försörjningsplan så att behovet av drivmedelsförsörjning fördelas geografiskt.
Förslaget innehåller även ett förslag till att skapa en strukturfond, och det lär pågå ett arbete inom Regeringskansliet där förslag ska tas fram för att förhindra att bensinmackarna i glesbygden försvinner helt. Jag ställde en fråga till ministern om hur hon avser att presentera ett förslag som förhindrar att bensinmackarna läggs ned.
Jag fick delvis samma svar som Monica har fått i dag.
Det som är nytt sedan dess och som ministern har lämnat svar på i dag är att man i december förra året gav ett uppdrag och anslog pengar till länsstyrelserna i Värmland och Dalarna för att under 2009 utarbeta modeller som ska trygga tillgängligheten till kommersiell service i hela landet.
Prioriterade områden skulle vara drivmedelsförsörjning och samverkan mellan kommersiell och offentlig service. Det är väl det nya som har tillkommit. I slutet på svaret hänvisar också ministern till att hon förväntar sig att även bensinbolagen ska delta i detta.
Jag har framför mig en tidningsartikel från december månad där överskriften är "Mackkartan ritas om". Det är väl det svar som ministern har fått från bensinbolagen. Det är Statoil som har köpt alla Jetstationer i Sverige. De säger så här: Vi kommer själva att lägga ned närmare 400 stationer.
Jag vet inte vilken medverkan som regeringen räknar med, om det här är ett utfall och ett praktiskt exempel. Vi kan se den här typen av artiklar över hela Sverige. Fler bensinmackar kommer att gå under. Det kommer inte var dag, men någon gång i veckan dyker de upp.
Det är ju tillräckligt allvarligt eftersom vi inte har så många bensinmackar. Varje gång som det här inträffar är det ett antal som riskerar att försvinna. Jag har två frågor. Ministern har förväntat sig att man från länsstyrelserna i Dalarnas och Värmlands län ska återkomma under 2009. Finns det någon tidsplan för det här?
Med den takt som man kan läsa om i tidningarna är risken annars att de flesta stationer är borta och vi alltså inte har någonting att bygga på. Sedan skulle jag vilja ha reda på om ministern har fått något praktiskt förslag som man kan ta ställning till utifrån att man vill att bensinhandeln ska hjälpa till.
Har det blivit något gensvar, förutom nedläggningsbesked?
Krister Örnfjäder (S):
Jag ska inte bli långvarig. Jag är, som sagt, här för att hämta in information.
Har det kommit några nya bolag eller lösningar som kan användas? I den delen av Sverige som jag bor i har jag inte sett några praktiska resultat av det. Därför känner jag helt enkelt inte till hur det ligger till. Finns det ett sådant gensvar? Finns det sådana idéer?
Är det meningen att man ska kunna använda de pengar som vi vill anslå och som regeringen har anslagit till att stötta den typen av bolag utan att konkurrensverk och andra lägger sig i och har synpunkter som förhindrar sådana lösningar? Jag pratar alltså om subventioner av olika slag som det kan tänkas bli i ett ingångsskede.
Krister Örnfjäder (S):
Jag tar tillfället i akt och hakar på diskussionen. Jag ställde tidigt i höstas en fråga till ministern med anledning av den förändring som skulle komma. Frågan löd ungefär som följer: Från nyåret kommer länsstyrelserna att ta över kommunernas djurskyddstillsyn. Det finns nu en stor oro ute i landet att de pengar som regeringen avsätter för den nya djurskyddskontrollen hos länsstyrelserna är otillräckliga.
I min hemkommun Västervik finns en stor oro över hur länsstyrelsen ska hinna med tillsynen. En möjlighet är naturligtvis att sänka ambitionsnivån och därmed minska antalet inspektioner, vilket skulle medföra en försämring både för samhället och för de berörda företagen.
Jag fick ett svar, som delvis innefattas i det svar som har lämnats på dagens interpellation, att de resurser som tillförs länsstyrelserna för dessa nya arbetsuppgifter motsvarar de resurser som kommunerna har lagt på kontrollen. Enligt den information jag har fått gäller detta åtminstone inte för Kalmar län.
I svaret som har lämnats på dagens interpellation står det att dessa resurser ska motsvara de tidigare, men man säger också att de tillförda medlen har fördelats mellan länsstyrelserna med hjälp av den fördelningsnyckel som används för länsstyrelsernas förvaltningsanslag och att man tar hänsyn till flera aspekter.
På nästa sida påpekas mycket riktigt att det helt enkelt saknas tillförlitlig statistik över vilka kontrollobjekt som finns i respektive län och hur ofta dessa bör kontrolleras. Jag kan berätta, vilket ministern säkert känner till eftersom man har skrivit brev om detta till departementet, att det i Kalmar län finns 5 600 kontrollobjekt.
Från länsstyrelsens sida säger man att man för att klara denna arbetsuppgift behöver 13,5 personal. De pengar man har fått motsvarar 5,5 tjänst, vilket alltså innebär att det blir jättestor skillnad mot hur det har varit tidigare. Vi får till svar att ni ska följa detta.
Är det då inte så att ni har sjösatt en organisation som åtminstone inte i Kalmar län har förmåga att klara av de arbetsuppgifter som riksdagen har förutsatt ska kunna skötas efter den 1 januari?
Att som ministern säga, som han gjorde i mitt svar, att man har tillfört 5 miljoner kronor under 2008 för att säkerställa att länsstyrelsernas kontroll är operativ redan från första dagen räcker inte riktigt till. Det är ju den summa som skulle behövas bara för att klara av det resterande behovet av ytterligare personal i Kalmar län. Men det är alltså den summa som har avsatts för hela landet.
Annars har regeringen missat det uppdrag riksdagen har gett - att se till att vi har en fullgod djurskyddstillsyn med den nya organisationen från den 1 januari 2009.
Krister Örnfjäder (S):
Ministern åberopar att syftet med det här var att man skulle förbättra djurskyddet. Det förutsätter jag. Det kan ju inte vara att försämra djurskyddet.
Men det tragiska är att det, om man lägger ett täcke över hela Sverige och förutsätter att det ser likadant ut, faktiskt kan få till konsekvens, om man använder sådana här nycklar som man nu har gjort, att det på vissa ställen blir sämre än vad det har varit tidigare. Det är enligt den information som jag har fått mig till del ett faktum i Kalmar län.
Förutsättningarna har blivit sämre sedan staten har tagit över därför att man inte har tagit hänsyn till lokala och regionala förhållanden. Jag är fullt medveten om att det inte enbart är lantbruk som åberopas. Antalet lantbruk är en av de saker som man enligt uppgift ska ta hänsyn till med den här nyckeln.
Jag tycker då att det är ett dåligt exempel för Kalmar län att man har kommit fram till fem och en halv tjänst på 5 600 objekt. Därtill ska man då lägga alla privatpersoner och deras djurhållning. Det säger sig självt att det blir ofantligt mycket för de fem och en halv personerna. Länsstyrelsen säger själv att detta motsvarar ett behov av 13 1⁄2, vilket ligger betydligt närmare den sanning som de har redovisat för oss.
Det har skrivits brev till Jordbruksdepartementet om situationen. Jag förutsätter att man tar hänsyn till det, om syftet är att förbättra djurskyddet. Det får inte vara så att det goda blir det godas fiende. Det måste vara så att det goda blir det ondas fiende i det här förslaget eller beslutet. Det innebär alltså att det på de ställen där det har varit bra ska fortsätta att vara bra.
På de ställen där det har varit dåligt ska det bli bättre. Det måste bli resultatet. Det förutsätter jag att ministern är överens med mig om.
Krister Örnfjäder (S):
Jag har anmält mig till debatten eftersom jag tidigare har ställt en fråga till justitieministern i det här ärendet. Jag utgick då i första hand från situationen i Kalmar län. Jag har också fått ett svar, och det är detta svar som gör att jag nu vill ta tillfället i akt att få några följdfrågor besvarade i stället för att ställa en egen interpellation vid ett annat tillfälle.
Bakgrunden är att de lokala polismyndigheterna har fått en budget endast för första halvåret 2009, vilket ställer till problem ute i verksamheterna. Osäkerheten är stor då myndigheterna både måste spara och har behov av att nyanställa polisaspiranter för att täcka de pensionsavgångar som kommer att ske.
Kalmar län är ett län med stor besöksnäring, vilket får till följd att behovet av poliser ökar under sommaren. Det innebär även att behovet av vikarier är stort.
För 2009 kommer vikariatsanställningarna att minska, vilket bland annat leder till sämre service och trygghet för de medborgare och de företag som bor respektive verkar i Kalmar län. Än så länge lever polismyndigheterna i stor osäkerhet om hur det ekonomiska läget kommer att se ut under andra halvåret 2009.
Samtidigt vet vi att Sverige under detta andra halvår kommer att vara ordförandeland i EU, vilket vi tror kommer att innebära ökade kostnader - kostnader som det inte kommer att kompenseras för. Jag ställde då frågan vilka åtgärder som ministern avsåg att vidta för att hantera den här ekonomiska situationen, framför allt för andra halvåret 2009.
Jag fick till svar att när det gäller fördelningen av de ekonomiska anslagen har regeringen delegerat ansvaret till Rikspolisstyrelsen och ytterst till polismyndigheterna. Dock säger man också: "För att finansiera polisverksamheten under 2009 visar Rikspolisstyrelsens prognos att en utökad anslagskredit är nödvändig.
Regeringen gör ingen annan bedömning. Vi har därför beviljat polisorganisationen en höjd anslagskredit under innevarande år." Denna information måste ju ha varit känd för regeringen innan vi antog budgeten för 2009. Ändå väljer man att gå den här vägen.
Skälen till detta kan naturligtvis vara olika, men jag skulle gärna vilja fråga ministern: Varför väljer man en sådan här väg när man är medveten om situationen? Gör inte en sådan här lösning att man skapar ännu större osäkerhet?
I Kalmar län uttrycker man osäkerheten bland annat på så vis att man tror och hoppas att regeringen kommer med ett besked före februari månads utgång - alltså nästa månad - för att komma till rätta med situationen. Annars ser man bara negativa konsekvenser framför sig.
Kanske måste man dra in på verksamheter som man egentligen inte skulle behöva dra in på, bara för att svaret inte levererades förrän 2010.
Krister Örnfjäder (S):
Jag tycker inte att det blev bra med det här upplägget. Om det är osäkerhet om exempelvis kostnaderna för polisen under EU-ordförandeskapet är det inte bra att låta de gå på löpande räkning. Det är som jag uppfattar förslaget. Det hade varit bättre om man i stället hade avsatt pengar i en speciell budget där man i förväg hade sagt: Det här räknar vi med att kostnaderna kommer att bli.
Det är precis på samma sätt som de flesta av oss gör när det handlar om vår privatekonomi. Ska vi göra en ombyggnation begär vi in ett anbud. Sedan får man utifrån det se till att man antingen sparar pengarna eller åtminstone skapar ett utrymme i sin ekonomi för att kunna betala den kostnaden.
Jag har åtminstone lärt mig att om man bygger någonting med löpande kostnader brukar det i slutänden bli väldigt dyrt. Det skapar en osäkerhet i familjens ekonomi. På samma sätt uppfattar jag att det skapar en osäkerhet i polismyndigheterna när man inte vet vad man har att förhålla sig till. Jag hälsar naturligtvis justitieministern väldigt välkommen till Kalmar län.
Jag har ingen möjlighet att vara med, men jag kan göra några medskick. Det är synpunkter jag har fått med mig från polismyndigheten. Man pekar på osäkerheten som har uppstått. Ministern kan kanske klara ut det med dem på plats nästa vecka. Det är ett svårt ekonomiskt läge där de uppfattar att de har stora besparingar.
Det är svårt att hantera situationen när man både ska investera i personal och samtidigt spara på kostnader. De ser inte hur de ska klara det i slutänden. Minister har som sagt möjlighet i nästa vecka att ge ett lugnande besked så att de kan planera sin verksamhet så att myndigheten fungerar.
Krister Örnfjäder (S):
Till att börja med tackar jag för svaret. Jag hoppas att vi utifrån det ska kunna få fram ett antal fruktbara idéer och tankegångar som skulle kunna få denna fråga att gå lite framåt. Jag har alltså skrivit en interpellation där jag har påpekat att glasindustrin i Glasriket har problem.
Samtidigt kan alla som har tagit del av denna verksamhet både se och förstå att det också finns ett kunnande som gör att möjligheterna till en lovande framtid är stora. Denna framtid berör glasindustrins verksamheter och dess omgivning. Det är därför nödvändigt att branschen och den region som den är verksam i får ett antal besked inom en snar framtid.
Kalmar län och Glasriket är ett av Sveriges populäraste turistmål inom besöksnäringen och är därför en viktig bas för småföretagandet. Glasriket bidrar till att upprätthålla service för såväl bofasta som besökare.
Jag vet att det har varit besök från regionen hos regeringen för att beskriva verkligheten och samtidigt ge förslag till hur denna uppkomna situation på olika sätt ska kunna lösas. De förslag som har lämnats handlar om hur den framtida hanteringen av glassamlingar inklusive arkivmaterial ska hanteras.
Den framtida marknadsföringen behöver intensifieras. Det finns ett stort behov av kapitaltillskott, och det finns behov av utbildningsinsatser för samtliga kategorier av anställda.
Vi hade i tisdagens interpellationsdebatt en diskussion med kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth om en av frågorna, och det var hur man skulle lösa frågan om att rädda glassamlingen i Orrefors. Jag tyckte att den diskussionen var fruktbar.
Kulturministern lovade då att ta del av den diskussion som vi nu har här för att se åt vilket håll den går. Jag förutsätter och hoppas att näringsministern kommer att prata med kulturministern om de debatter som vi nu har och har haft.
Jag hade förmånen att besöka Orrefors den 4 februari och se denna glassamling. Jag tycker att det vore synd, och många skulle nog uttrycka det som en katastrof, om den samlingen riskerade att förfaras på det sättet att den sprids ut över världen. Den har ett jättestort ekonomiskt värde, och det är förhållandevis lätta pengar att få in.
Men i förlängningen skulle en kulturskatt försvinna. Men inte minst skulle en möjlighet att göra området ännu mer attraktivt genom att synliggöra denna skatt försvinna. Det var en av de punkter som samordnarna redovisade, och samordnarna är ordföranden för Regionförbundet i Kalmar län och landshövdingen, alltså regeringens egna samordnare.
De hade alltså de fyra förslag som jag har redovisat som en del av lösningen på problemet. Men utifrån den redovisning som har kommit har det alltså inte sagts från regeringens sida att man tänker ställer upp på någon av dessa fyra punkter, vilket jag tycker är synd. Jag hoppas att vi vid dagens debatt ska kunna få ett positivare besked från ministern.
Krister Örnfjäder (S):
Jag tycker att ministern flyttar eller försöker flytta fokus. Jag kan förstå att det kan vara besvärligt att hantera många olika situationer och ämnen, men jag vill ändå att vi håller fast vid diskussionen om glasindustrin. Jag ska göra det utifrån följande synpunkt.
De samordnare som ministern har varit med och tillsatt har ju fått ett uppdrag. Jag förutsätter att de enligt detta uppdrag ska redovisa sin regions problem och möjligheter, inte lägga en våt filt över hela Sverige. Då vore det ju ingen mening med att ha så många samordnare.
I Kalmar län har vi två samordnare. Den ena är ordförande i regionförbundet, den andra är landshövdingen. De två har i sin kartläggning av problemen i Kalmar län själva valt att ta fram ett program som berör glasindustrin eftersom de tycker att det problemet är så specifikt.
De har valt att inte redovisa den problematiken tillsammans med all annan problematik. De har valt att göra en specifik uppvaktning gentemot regeringen för att presentera sitt upplägg för hur man ska lösa det här problemet. Det är med den utgångspunkten jag också agerar.
Jag gör det inte från en enbart socialdemokratisk synpunkt; jag gör det utifrån att jag är en riksdagsledamot från Kalmar län som med den information jag har fått vill vara med och understryka att behoven ser ut som de gör. Och jag är långt ifrån ensam.
När det den 13 februari presenterades att regeringen inte skulle tillmötesgå de synpunkter som samordnarna hade lagt fram hölls det naturligtvis en presskonferens med anledning av det. Där kunde man höra kommentarer i stil med: Jag är besviken på regeringen och handläggningen.
Det var inte en socialdemokratisk synpunkt, utan det var en partikamrat till ministern som sade så. Orsaken trodde han var att detta har drunknat i alla andra skrik på hjälp. Den här frågan är inte tillräckligt stor. Den når inte ut. Den når inte fram. Det var hans bedömning.
Lite grann så tror jag också att det är. Ministern måste ändå hålla med om att andra branscher på andra orter har fått en annan behandling när det gällt att tillmötesgå de behov som funnits inom de branscherna och på de orterna. Jag tycker egentligen inte att det är märkvärdigare än så.
Jag tycker att man kan "översätta" andra lösningar som regeringen har ställt upp på och använda dem även i det här fallet. Nu är ju vi smålänningar vana vid att alltid mer eller mindre få klara oss själva. Samtidigt tycker vi att någon gräns ska det väl ändå finnas. Varför kan inte vi få bli behandlade som många andra i andra delar av Sverige och få lite hjälp att lösa våra problem?
Krister Örnfjäder (S):
Jag tycker att det är synd att ministern hela tiden försöker glida ur själva problematiken och diskussionen som dagens debatt handlar om. Till att börja med vill jag klart deklarera att vår budget är finansierad, och det vet ministern mycket väl. Nu ska jag ta upp ett par av de kastade handskarna. Jag ska göra precis som ministern och gå utanför dagens diskussion.
Ministern säger att man satsar så mycket i Kalmar län och använder infrastrukturen som ett exempel. Det måste vara ett sällsynt dåligt exempel. Vilken satsning gör man på infrastruktur i Kalmar län? Ja, än så länge har man avsatt 50 miljoner som ett markeringsbelopp på en eventuell satsning - för den ska man återkomma till - på att uppgradera banan Emmaboda-Karlskrona.
Samtidigt passar man på att ta bort de 250 miljoner som fanns för att uppgradera järnvägen Västervik-Linköping. Jag blir inte imponerad. När det gäller den andra delen avsätter man 25-30 miljoner för att göra E 22:an till två-plus-ett-väg. Ja, det är ju en trafiksäkerhetsåtgärd.
Önskemålet från oss socialdemokraterna men också från väldigt många av Centerpartiets förtroendevalda var två-plus-två-väg. Så om jag vore ministern skulle jag vara väldigt försiktig med att prata om vilka satsningar man gör på infrastruktur i Kalmar län. Högskolan och resurser till den - jag tar det som ett löfte.
Jag hoppas då att det kommer att visa sig att även högskolan och det om ett år kommande universitetet, som kommer att heta Linnéuniversitet, kommer att få resurser till forskning. Så här långt verkar det inte så, men jag tar det som ett löfte.
Krister Örnfjäder (S):
Jag tackar justitieministern för svaret. Anledningen till att jag har ställt den här interpellationen är bland annat det svar som jag fick i somras på en fråga i motsvarande ärende. Man har sedan dess i tidningar, radio och tv fortsatt att matas med uppgifter om olika brott. Det gäller såväl våld mot människor, ekonomiska brott som brott mot butiker.
Enligt uppgift blev 2008 det år då antalet anmälda butiksrån i hela landet för första gången passerade 1 000. Totalt anmäldes 1 009 butiksrån, vilket var en ökning med 25 procent jämfört med föregående år.
Ökningen av rån accelererar kraftigt, och det som bara blir en notis i tidningen är en svår händelse för den personal, de ägare och i vissa fall även kunder som drabbas av rånarnas framfart. Det är därför alldeles nödvändigt att samhället snabbt agerar, träder in och på olika sätt ser till att man påbörjar ett arbete för att få ned antalet butiksrån.
Detta måste naturligtvis ske genom flera olika insatser samtidigt. Det gäller att tänka både långsiktigt och i det korta perspektivet. Som jag tidigare nämnde ställde jag sommaren 2008 en skriftlig fråga till justitieministern och undrade vad hon avsåg att vidta för åtgärder för att minska antalet butiksrån.
Ministern svarade då att man skulle utbilda fler poliser, att poliser och andra aktörer måste samverka och att regeringen gett Brottsförebyggande rådet i uppdrag att leda arbetet med att öka just samverkan mellan kommunerna, polisen, andra myndigheter, näringslivet och övriga berörda organisationer.
Därutöver berörde ministern att man parallellt med dessa åtgärder måste arbeta för att fånga upp de ungdomar som riskerar att dras in i kriminalitet. Som jag sade har antalet butiksrån ökat kraftigt sedan jag skrev min fråga. Det är mycket värre i dag än någonsin tidigare. Men tyvärr händer det inte så mycket.
Otryggheten för dem som arbetar inom handeln var stor tidigare och är ännu större i dag. Det är naturligtvis viktigt både med fler poliser och med bättre samverkan i samhället. Men den stora och mest angelägna frågan är hur vi snabbt ser till att antalet presumtiva rånare minskar kraftigt.
Därutöver är det nödvändigt att arbeta med att öka säkerheten för de anställda genom att ge säkerhetsutbildning och att skapa säkrare butiker. Jag ställde därför frågan och har nu fått svaret och kan konstatera att jämfört med det svar jag fick på frågan i somras är det i princip samma svar.
Jag säger inte att svaret är fel, men jag tycker ändå att utvecklingen borde ha gjort att några ytterligare åtgärder hade vidtagits, och några ytterligare lärdomar borde ha dragits. Jag tycker också att det kan behövas fler poliser som aktivt kan beivra den här typen av brott.
Men jag har inte sett den effekten; jag har inte sett att polisen prioriterar den här typen av brott. I stället kan man läsa i olika branschtidningar uttalanden i stil med att det går rykten på stan att det är omöjligt att åka dit och att om man gör det händer det inte så mycket.
Det är vad branschfolket ser har hänt sedan dess. Det är ett uttalande som är ungefär en månad gammalt.