KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Ärade ledamöter! Pyry Niemi har frågat mig om jag avser att verka för att GMO-direktivet också ska ge möjligheter att på nationell nivå helt eller delvis förbjuda odling av genetiskt modifierade grödor på fler grunder än miljö- och hälsorisker, exempelvis fysisk planering och etiska skäl.
Kommissionen presenterade i juli 2010 ett förslag om ändring av direktiv 2001/18/EG som ger medlemsstaterna möjlighet att nationellt begränsa eller förbjuda odling av GMO inom sina territorier. Förslaget omfattar GMO som redan är godkända för odling inom EU och som därmed har gått igenom en miljö- och hälsoriskbedömning.
Enligt kommissionens förslag ska nationella begränsningar göras på andra grunder än miljö- och hälsoskäl, eftersom dessa skäl redan beaktats i den riskvärdering som föregår ett EU-godkännande.
Kommissionens förslag klargör vidare att de grunder som anges för nationella begränsningar eller förbud ska vara i överensstämmelse med fördragen och i enlighet med EU:s internationella förpliktelser, till exempel WTO-bestämmelserna.
Utgångspunkten för regeringens ståndpunkt är att förslag på GMO-området bör syfta till ett närmande mellan medlemsstaterna och innebära en förbättring av tillämpningen av regelverket. Oförmågan att ta gemensamma beslut om tillstånd för GMO-användning och den utdragna beslutsprocessen är på sikt ohållbar. Det är även oacceptabelt att en pågående handelstvist med USA inte avslutas.
Regeringen har välkomnat kommissionens ansträngningar för att lösa problemen inom GMO-området men har också sett svårigheter med det förslag som presenterats. Regeringen är mån om att kärnan i GMO-regelverket, nämligen en vetenskapligt grundad riskbedömning från fall till fall av GMO, även i fortsättningen ska vara grunden för godkännande av GMO inom EU.
Under förhandlingarna 2012 har det danska ordförandeskapet kontinuerligt utarbetat reviderade kompromissförslag. Diskussioner har bland annat förts på vilka grunder nationella beslut om begränsningar eller förbud av GMO ska fattas. För regeringen har det varit viktigt att kommissionens förslag utvecklas till att vara i överrensstämmelse med fördragen och WTO:s regelverk.
Sverige har därför tidigt framfört behov av klarlägganden gällande frågor rörande den inre marknaden och WTO för att kunna göra en helhetsbedömning. Den svenska inställningen har vidare varit att man nationellt inte ska kunna överpröva den hälso- eller miljöriskbedömning som redan gjorts på EU-nivå. Det danska ordförandeskapet hade som ambition att nå en politisk överenskommelse vid miljörådet den 9 mars.
Efter noggrant övervägande kom regeringen fram till att Sverige kunde stödja det kompromissförslag som danska ordförandeskapet presenterade i rådet. Vid miljörådet den 9 mars kunde rådet inte enas kring en politisk överenskommelse, eftersom en blockerande minoritet motsatte sig det kompromissförslag som lagts fram av ordförandeskapet. I dagsläget är det oklart om det danska ordförandeskapet kommer att ta upp frågan igen vid kommande miljöråd i juni.
Lena Ek (C):
Pyry Niemi tar upp väldigt svåra problem. Jag kan inte säga annat än att jag håller med om problembeskrivningen, helt och fullt. Däremot är frågan: Vad gör vi åt den faktiska situationen? Det är ju otroligt problematiskt.
Sverige har när det gäller bekämpningsmedel, som också nämndes, haft en väldigt tuff linje i många år och gått före inom EU. Jag vet inte om åhörare, ledamöter och Pyry Niemi kommer ihåg diskussionen om parakvat, ett väldigt farligt bekämpningsmedel. Sverige stämde till och med kommissionen för att få stopp på användningen av detta.
Det handlade då inte bara om svensk nivå utan också om i EU importerade varor. Parakvat har orsakat förgiftningsfall men är också otroligt carcinogent. Det var ett exempel där det gick att från svensk sida driva de här frågorna och faktiskt få ett tydligt resultat. GMO-frågan är mer bekymmersam. Där finns inte samma diskussion i de andra medlemsländerna.
Det är mycket svårare att nå majoriteter i den frågan. Det bevisas av hur kompromissdiskussionen under danska ordförandeskapet har förts under väldigt långa och många möten i beredningsgruppen utan att det har gått att komma fram till ett resultat.
Jag kan bara redogöra för hur det majoritetsmässigt ser ut i miljörådet runt den diskussion som vi hade den 9 mars. Det var ett antal medlemsstater, inklusive Sverige, som uttalade sitt stöd för ordförandeskapets förslag, men en blockerande minoritet kunde inte stödja förslaget och betonade problemen med den inre marknaden. Det var Tyskland, Frankrike och Belgien.
Då kan man fråga sig vad den blockerande minoriteten menade att grunden var för deras motstånd mot kompromissförslaget. Ytligt sett innebär ju kompromissförslaget att enskilda länder får möjlighet att gå längre. Det är bra. Problemet är bara nästa steg, när odlingen är klar. När skörden ska säljas och det blir utsäde uppstår frågan hur det här hanteras på den inre marknaden.
Där finns inte motsvarande möjlighet att kontrollera införsel av GMO-produkter. Det är ju ett problem. Det var anledningen till den blockerande minoriteten. Dessutom diskuterades kompromissens förenlighet med WTO:s regelverk.
De här länderna ville att miljögrunden för nationella beslut skulle återinföras i den operativa delen av kompromissförslaget. Kompromissförslaget var ju till vissa delar också urvattnat i förhållande till den EU-gemensamma lagstiftningen, särskilt i den del som gällde nationell miljöprövning föregående den eventuella överenskommelsen mellan bransch och enskilda medlemsländer.
Jag ser precis de här internationella problemen och ser fram emot att vi gemensamt kan diskutera hur vi ska hantera detta. Det är inte särskilt lätt.
Lena Ek (C):
Det här är sannerligen inget lätt ämnesområde. Låt oss titta på de regler som finns. Interpellanten nämnde gränsvärden för GMO i mat. Där finns en reglering, 0,5 procent. Det finns också en reglering för märkning. Men tröskelvärden för inblandning av GMO i konventionellt utsäde är en annan sak.
Det innebär att när vi har ställt frågor har kommissionen sagt att man inte ser något större problem med inblandning av GMO i konventionellt utsäde. Det gör vi. Det gör inte de. Det har sagts att man avvaktar med att ta fram ett tröskelvärde på utsäde. Hur det arbetet bedrivs är i dagens läge oklart. Kommissionen har sagt att man har ambitionen att uppfylla detta uppdrag.
Det innebär att ministerrådet fortsätter att ställa frågor men att kommissionen inte kommer fram. Eftersom varor flödar över gränserna på inre marknaden, det finns en reglering för mat men inte för utsäde, är det lätt att det kommer GMO-påverkat utsäde in i Sverige.
Det kan finnas många skäl till det. Man kan vilja testa nya saker, det handlas billigare eller ingår i någon annan överenskommelse. Det är svårt att i praktiken följa upp, för att inte säga omöjligt. Därför finns ett stort värde i att ha gemensamma regler på den inre marknaden som gäller alla. Det är den garanti vi kan ha i sammanhanget.
För fyra år sedan begärde miljörådet genom rådsslutsatser att kommissionen skulle rapportera om socioekonomiska följder av direktivet 2001/18 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer. Då tog kommissionen fram ett vägledande frågeformulär.
Där fanns ekonomiska och sociala följder med - jordbrukets hållbarhet, miljökonsekvenser och andra följder. De svar som kom in omfattade underlag från ministerier, regionala myndigheter, branschorganisationer, ideella organisationer, forskningsinstitut och enskilda. Sverige skickade också ett tydligt svar baserat på en remiss till organisationer och myndigheter i Sverige.
De underlag som kom in till kommissionen var inte enhetliga, bestod antingen av åsikter eller inte underbyggda rapporter. Det innebär att det finns ingen bedömning från kommissionen, ingen enhetlig syn på vad socioekonomiska kriterier är eller hur de ska mätas och jämföras mellan medlemsstater.
Vi har en svår situation på båda de områden som interpellanten tar upp. Det gäller de socioekonomiska aspekterna globalt av odling av GMO och tröskelvärden i konventionellt utsäde. Området är svåröverblickbart och svårkontrollerat i dagens läge.
Jag ger interpellanten rätt i det, fru talman.
Lena Ek (C):
Jag instämmer i recensionen av det danska ordförandeskapets arbete. Man har lagt ned otroligt mycket kraft och tid på att komma framåt och samla en större grupp stater runt sitt kompromissförslag. Under ett skede i förhandlingen trodde vi att vi skulle komma fram genom att vissa medlemsstater bara kunde stödja den första delen i kompromissförslaget.
Förslaget består ju av två delar. Den första delen omfattar en överenskommelse med GMO-producenterna om att undanta odling. Men det här gick inte igenom i förhandlingarna, för en annan grupp stater menade att det var otroligt problematiskt om den andra delen togs bort därför att det skulle kunna underminera arbetet med riskbedömningar som görs på EU-nivå.
Där blev vi stående, och därmed blev det inget beslut på miljörådet. Jag tror att vi måste fortsätta att gemensamt pressa kommissionen att komma fram med ett bättre underlag när det gäller den socioekonomiska delen. Jag tror att det kan finnas andra områden på planeringssidan som man skulle kunna diskutera.
En fråga som vi också måste arbeta mer med, för de länder som nu vill ha väldigt skarpa regler, är risken för att GMO-odlad gröda tar sig över i form av utsäde till dessa länder, alltså kontrollfunktionen. Det är problematiken på den inre marknaden - alla regler är gemensamma utom just på det här området. Där finns en hel del svåra saker att diskutera.
Jag ser fram emot ett fortsatt samarbete i dessa frågor, för det är svårt och vi behöver diskutera det.
Lena Ek (C):
Ärade ledamöter och åhörare, wherever you are! Gunilla Carlsson i Hisings Backa har frågat mig om ett godkännande av Försvarsmaktens ansökan är förenligt med de svenska miljömålen och EU-fördrag.
Bakgrunden till Gunilla Carlssons fråga är att miljöprövningsdelegationen vid Länsstyrelsen i Västra Götalands län den 21 december 2010 lämnat Försvarsmakten tillstånd enligt miljöbalken till militär verksamhet vid Göteborgs skärgårdsskjutfält. Detta beslut överklagades till mark- och miljödomstolen vid Vänersborgs tingsrätt som med ett eget yttrande överlämnat ärendet till regeringen för prövning.
Ärendet bereds för närvarande inom Regeringskansliet, i Miljödepartementet. Våren 2009 beslutade riksdagen om den försvarspolitiska inriktningen. Försvarsmakten ska bidra till målen för vår säkerhet och till målet för det militära försvaret genom att enskilt och tillsammans med andra myndigheter, länder och organisationer lösa sina uppgifter. Försvarsmakten ska kunna försvara hela Sverige.
För att Försvarsmakten ska kunna utbilda och öva sin personal är det nödvändigt att myndigheten har tillgång till ändamålsenliga områden för övningar. Miljökvalitetsmålen anger det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till. De kan därmed ge vägledning vid tillämpningen av miljöbalken avseende bedömningen av vad en hållbar utveckling innebär, men de är i sig inte juridiskt bindande.
Skjutfält är sådan miljöfarlig verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt miljöbalken. Balkens krav innebär att en samlad prövning görs av de olika miljöeffekter som en verksamhet riskerar att medföra. En sådan prövning är viktig för att vi ska kunna upprätthålla skyddet för människors hälsa och för miljön.
Vid handläggningen av förvaltningsärenden eftersträvas alltid att den ska ske snabbt och effektivt utan att rättssäkerheten eftersätts.
Jag kan inte föregripa regeringens beslut i ärendet, så frågor om eventuella brister och ett eventuellt inhämtande av ytterligare kompletteringar i ärendet kan jag därför inte uttala mig om, annat än rent generellt, men jag kan försäkra Gunilla Carlsson om att regeringens beslut kommer att vara förenligt både med vår lagstiftning och med våra internationella åtaganden på miljöområdet.
Lena Ek (C):
Det är väldigt svårt att mitt under prövningen av ett ärende hos regeringen ta en interpellationsdebatt, eftersom man konstitutionellt inte får föregripa prövningen.
Jag tycker ändå att det är värdefullt att vi har den här diskussionen i dag, eftersom den ger Gunilla Carlsson möjlighet att framföra ett antal åsikter och fakta och saker som diskuteras hemma i området. Försvarsmakten är en självständig myndighet.
Riksdagen beslutar utifrån en proposition om försvarets inriktning. För att Försvarsmakten ska kunna leva upp till de krav som vi i regeringen och riksdagen ställer på den, bland annat att den ska kunna försvara hela vårt land med dess olika klimat- och naturtyper, krävs tillgång till olika områden att öva på. Försvarsmakten har sedan i nästa steg att avgöra vilka behov man har i olika delar av landet.
Därefter ska i ett tredje steg Försvarsmaktens önskemål vägas in i en miljöprövning. Miljöprövningsdelegationen har beslutat att lämna Försvarsmakten tillstånd enligt miljöbalken, men det har förenats med ett antal tydliga villkor.
Beslutet från Miljöprövningsdelegationen har sedan överklagats till mark- och miljödomstolen, som i ett sjätte led har överlämnat ärendet till regeringen med ett eget yttrande som man har skickat med. Där står vi nu, mitt i en prövning av ett anhängiggjort ärende hos regeringen. Det innebär att jag inte kan uttala mig i det enskilda fallet. Jag är till och med förhindrad att göra det.
Men jag lyssnar gärna på de argument som framförs och som jag förstår diskuteras mycket. I beredningen deltar flera departement.
Generellt har regeringen naturligtvis alltid möjlighet att begära in kompletteringar i ett ärende eller remittera ärendet till den eller de myndigheter som behövs för yttrande över speciella frågor som behöver belysas i ärendet.
Lena Ek (C):
Tidsmässigt kan jag säga att motsvarande ansökan när det gäller Stockholms skärgård kom in för ett år sedan och att det fortfarande finns en del utestående frågor där. Ärendet gällande Göteborgs skärgård kom in i januari. Vi kan räkna med att det tar minst ett år att hantera ärendet.
Det beror på att det ska ske samråd med andra myndigheter och verksamheter. Generellt kan jag säga att samråden är en viktig del i prövningsförfarandet. De som är berörda av ett ärende som bereds i Regeringskansliet kan mycket väl uppvakta regeringen.
Jag kan här och nu lova att om intressenterna i Göteborgsområdet vill göra en sådan uppvaktning för att diskutera sina argument med Miljödepartementet ska jag väldigt gärna ta emot och lyssna för att också föra in de åsikterna i beredningen under ärendets gång - alldeles självklart. Det kan vi ta som ett resultat av den här interpellationsdebatten.
Det finns ett Natura 2000-område, Vrångöskärgården, och också ett naturreservat, Vrångö, som ligger utanför skjutfältet men i dess omedelbara närhet.
Det finns en särskild ordning i miljöbalken för hur verksamheter i närhet av Natura 2000-områden prövas, innebärande att verksamhetsutövaren måste söka tillstånd för att bedriva verksamhet som på ett negativt sätt kan påverka just Natura 2000-områden. De är ju utpekade av en särskild anledning. Det kan jag säga här, återigen rent generellt.
Lena Ek (C):
Jag är generellt av den åsikten att departementen ska vara öppna och lyssna på människor, så jag ser fram emot en sådan dialog. Jag kanske ska börja med att besvara den del som handlar om nedskräpning. Generellt regleras det i försvarets miljötillstånd. Några av villkoren anges där.
Generellt har försvaret ansvar för miljöskador som man orsakar. På vissa ställen finns det också särskild plikt att städa bort ammunitionsrester. Försvaret ska verka för att användningen av bly minskar och att man i stället använder ersättningsprodukter. Samma villkor gäller för kemikalier och avfall.
Tillsynsmyndigheten får föreskriva om undersökning, riskbedömning och sanering av förorenade områden. Miljökonsekvensbeskrivningar krävs vid prövningar av vissa typer av tillstånd för miljöfarlig verksamhet. Där är reglerat att den miljöpåverkan som verksamheten innebär ska redovisas.
Syftet är att få en samlad bedömning av verksamhetens effekter och av konsekvenserna på människors hälsa och på miljön. Det är det denna prövning innebär. Slutligen vill jag tacka för en viktig interpellationsdebatt.
När vi väger samman olika samhällsintressen - vi behöver ett försvar som behöver öva, och vi behöver också skärgården och dess värden - måste vi hitta en balanspunkt. Bästa sättet att göra det är att mötas och diskutera, så därför vill jag tacka för denna diskussion.
Lena Ek (C):
Ärade ledamöter! Jens Holm har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att svaveldirektivet träder i kraft snarast möjligt och med ambitiösa utsläppskrav samt vilka övriga åtgärder jag planerar för att minska utsläppen av svaveloxider.
Den internationella sjöfartsorganisationen IMO:s, International Maritime Organization, regler om kraven på svavelhalten i marina bränslen framgår av Marpolkonventionen, bilaga VI. Kraven skärptes genom en ändring som 2008 antogs av samtliga medlemmar i organisationen, däribland Sverige.
Skärpningen innebär att både de bränslen som används globalt samt de som används i de speciella svavelkontrollområdena måste bli renare i förhållande till tidigare. Marpolbilagan VI har redan trätt i kraft. EU-kommissionen föreslår nu att EU-direktivet med regler om svavelhalten i olja ändras så att de skärpta kraven införlivas i EU:s regelverk.
Kommissionens ambition är att skapa en samstämmighet mellan det internationella regelverket och EU:s regelverk. Regelverket i Marpol är bindande och kan inte ändras genom ett beslut i EU. Till skillnad från ett eventuellt regelverk inom EU finns det dock inga sanktionsmöjligheter inom Marpol. Den kontroversiella delen av beslutet är att svavelhalten i bränslena som används i svavelkontrollområdena ska sänkas till 0,1 procent svavel från och med den 1 januari 2015.
Bland annat har svenska redare och svensk industri anfört att det förorsakar dem betydande merkostnader. Sverige avser att genomföra IMO:s överenskommelse tillsammans med och koordinerat med övriga stater runt Östersjön, Nordsjön och Engelska kanalen så att genomförandet alltså sker på ett sådant sätt att svensk industris konkurrenskraft bevaras. Sverige ska verka för att berörda EU-länder och Ryssland genomför överenskommelsen.
När det gäller den andra delen av interpellationen, om övriga utsläpp av svaveloxider, stödde Sverige skärpningen av kraven på utsläppen från stora förbränningsanläggningar enligt EU:s nya direktiv om industriutsläpp som får effekt från år 2016. Fru talman! Samtidigt kan jag konstatera att utsläppen på land i Sverige har minskat med bortåt 97 procent sedan toppåren kring 1970 och nu ligger på mycket låga nivåer.
Hälso- och miljöeffekterna av dessa utsläpp är nu så små att vi inte har mycket mer att göra på land i Sverige. Däremot är det fortfarande viktigt att våra grannländer och sjöfarten vidtar åtgärder. Ett viktigt steg i det arbetet är att konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar och EU:s direktiv om nationella utsläppstak uppdateras. Regeringen verkar för att så ska ske så snart som möjligt.
Lena Ek (C):
Låt mig först ta upp frågan om hälsoeffekterna vid utsläpp av svaveloxider. Det mycket välrenommerade Centre for Energy, Environment and Health i Danmark har publicerat en undersökning där man beräknat hälsofrekvensen till 49 500 förtida dödsfall år 2000 orsakade av sjöfarten.
Man beräknar att antalet kommer att stiga till 53 200 förtida dödsfall år 2020. Det här är naturligtvis en oerhört allvarlig fråga. Sverige har drivit den sedan miljökonferensen i Stockholm 1972, framför allt i FN:s internationella sjöfartsorganisation.
Kravskärpningarna antogs 2008 och innebär en sänkning av svavelhalten i bränsle som används inom svavelkontrollområden, från 1,0 till 0,1 viktprocent. Detta ska gälla från den 1 januari 2015.
Regeringen har i budgetpropositionen överlämnat till riksdagen en text som säger att Sverige avser att genomföra IMO:s överenskommelse, tillsammans med och koordinerat med övriga stater runt Östersjön, Nordsjön och Engelska kanalen, så att genomförandet sker på ett sådant sätt att svensk industris konkurrenskraft bevaras.
Jag ska tillägga att svavelkontrollområdena omfattar inte bara Östersjön, Nordsjön och Engelska kanalen utan också en bred remsa längs den amerikanska och den kanadensiska kusten. Beslutet fattades enhälligt i IMO. Ingen protesterade, utan beslutet trädde i kraft den 1 juli 2010.
Det är svaret i den hälsomässiga delen. Dessutom kan jag säga att det är självklart att vi också måste ha en balans med konkurrenskraften hos svensk industri och svensk sjöfart.
Det är därför fullständigt naturligt att jag på min förra politiska plattform ställde frågor om olika tidsgränser, nivågränser och områden samt, vilket ingen har tagit upp hittills, hur införande av utsläppsrätter för sjöfarten skulle komma att påverka sjöfarten.
Det tycker jag personligen är en väl så viktig fråga, och den ligger också i närtid enligt de beslut som har tagits om direktivet om handel med utsläppsrätter i Europa. Jag tycker också att det är naturligt att vi i kombination med att bevaka miljö- och hälsoeffekter jobbar för att sänka kostnaderna för svensk industri.
Det handlar om svensk konkurrenskraft och dessutom om världens miljömässigt kanske bäst producerade malm och stål. Dessutom kommer det från pappersindustrin pappersmassa som har väldigt god miljöstandard jämfört med många andra produkter.
Lena Ek (C):
Jag tycker naturligtvis att det är jättebra att det finns flera partier i Sveriges riksdag som värnar om miljöfrågor, är aktiva och vill att det ska bli förbättringar. Det är utgångspunkten. Centerpartiet kommer att vara ett starkt parti även i fortsättningen när det gäller miljöfrågor.
Vi tror att det går att förena en stark och ambitiös miljöpolitik med en god konkurrenskraft. Ibland är det till och med så att den svenska konkurrenskraften gynnar miljön. Om det nu är så att våra svenska mesaugnar ligger på allra bästa nivå i en internationell jämförelse för hur stål produceras ska det också naturligtvis kunna exporteras. Det är inte tal om det.
Det finns en överenskommelse på papper, fullt läsbar, där tider och standarder är fullt utskrivna i text. Vi avser från regeringens sida att införa detta tillsammans med och koordinerat med övriga stater runt Östersjön. Vi har nämligen en situation där vi i decennier har försökt få Ryssland att förhandla i dessa frågor, komma till skott och skriva under de internationella avtalen.
Då tycker jag att det är att ta ansvar att se till att vi genomför de här reglerna koordinerat med Ryssland. Ryssland har oerhört mycket frakter på Östersjön, och vi vet att de frakterna inte alltid sker med fartyg av högsta internationella standard. Det här är en möjlighet att se till att det blir så, en möjlighet som är otroligt viktig för miljön i Östersjön.
Därför tycker jag att det är ansvarsfullt att hantera den här frågan på det viset. IMO-reglerna har, som jag sagt ett par gånger, trätt i kraft.
Det som kommissionen nu försöker göra är, precis som man har gjort tidigare, att ändra i svaveldirektivet för att se till att EU:s interna regler överensstämmer med den globala internationella överenskommelsen i International Maritime Organization. Det tycker jag är bra.