KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Oscarsson (KD):
Jag är glad över att vi delar engagemanget för Raoul Wallenberg. På det sätt han agerade och med sin uppfinnesrikedom - med svenskpassen och svenskhusen - kunde han rädda livet på tiotusentals ungerska judar som annars var på väg mot en säker död i koncentrationslägren i Nazityskland. Därför är det så viktigt att vi går till botten med vad som hände Raoul Wallenberg.
Det är för hans skull, för hans syster Nina Lagergrens skull, för hennes barnbarns och barnbarnsbarns skull men också för hela svenska folkets skull. Vad hände egentligen? Därför skulle jag vilja fråga en gång till: När var sista gången som regeringen tryckte på den ryska regeringen om detta med informationen om fånge nr 7?
På senare tid har det framkommit att några utländska regeringar, bland annat i Israel och i Finland, år 1981 bad svenska Utrikesdepartementet att behålla specifika register avseende Raoul Wallenbergs utredningshemlighet. I ditt svar angav du att det fortfarande finns vissa delar som är hemligstämplade.
Då är frågan: Vilken typ av information är så känslig att den måste förbli sekretessbelagd mer än 70 år efter det att Raoul Wallenberg försvann? Finns det andra länder som har gjort liknande arrangemang i den här frågan?
Det finns också en annan fråga som gäller vilka slags samråd svenska tjänstemän hade med sovjetiska tjänstemän innan medlemmar av Raoul Wallenbergs familj besökte Sovjetunionen i oktober 1989 på särskild inbjudan av Michail Gorbatjov. Vilka diskussioner med amerikanska företrädare föregick detta? Det var ju en speciell dossier som CIA släppte 1994.
Förra månaden lämnade Raoul Wallenbergs familj en ny förfrågan till svenska myndigheter och lade fram detaljerade frågor om forskning. Utredningen baserades på ny information och insikter som utmanar en del teorier. Även små pusselbitar kan ge värdefulla ledtrådar för fortsatt undersökning om Raoul Wallenbergs öde i Ryssland.
Sedan finns det frågetecken gällande Sverker Åström, som var kabinettssekreterare och FN-ambassadör, som bekant. Det finns misstankar om att han arbetade för sovjetiska intressen. Om det var så eller inte vet vi inte. Han spelade en ledande roll i Wallenbergutredningen i årtionden, inklusive under de avgörande åren på 1950-talet.
Hans dossier i arkivet har av Säpo sekretessbelagts i 75 år. För Raoul Wallenbergs familj är det av stort intresse om det ligger något i de misstankar som har funnits när det gäller Sverker Åström.
Det vore intressant att få någon typ av kommentar också om den frågan. Ministern pekar på en omfattande översyn av den svenska regeringens hantering av fallet Raoul Wallenberg som gjordes 2003. Det var visserligen en värdefull insats, men den fokuserade främst på åren 1945-1947.
När det gäller senare år undrar jag: Hur ser regeringen på de frågor som nu har lyfts fram?
Mikael Oscarsson (KD):
Tack för svaret! Min förhoppning är nu att det här mynnar ut i att alla fakta som finns fram till i dag släpps upp. Det kanske är små pusselbitar, men de kan ändå hjälpa till att ge svar och en klarhet i vad som hände.
Vi har flera gånger varit inne på att Raoul Wallenberg är en fantastisk hjälte. Han är något så ovanligt som en svensk hjälte, en person som tog initiativ och gjorde så att människor kunde räddas. Sedan fördes han bort av ryssarna, och så har vi alla dessa frågetecken.
Lite av en fråga är ju om han egentligen var ett tragiskt offer för olyckliga omständigheter i en kaotisk krigstid. Vad betydde den svenska regeringens bristfälliga engagemang under efterkrigsåren och även senare?
Sverige skulle ju vid olika tillfällen ha kunnat trycka på. Det här är en chans att säga exakt när den senaste gången var som regeringen tryckte på om all information om fånge nr 7.
Den informationen skulle vara väldigt värdefull att få.
Mikael Oscarsson (KD):
Sverige kan spela en roll i Mellanöstern om vi vill det och om vi börjar ställa motkrav när det gäller vårt bistånd. Vi är den fjärde största bidragsgivaren till den palestinska myndigheten.
Grunden för den här interpellationen är det uttalande som den palestinska myndighetens president Mahmoud Abbas gjorde i sitt linjetal den 1 maj i palestiniernas nationella råd, som inte varit samlat på tio år. Nu skulle han hålla sitt linjetal och förklara sin inriktning.
Det han sa var: Varför hände detta? Han syftade då på Förintelsen. Jo, sa han, fientligheten mot judar berodde inte på deras religiösa identitet utan på deras sociala funktion i samhället, som förknippas med ocker och bankverksamhet. Det är precis det här som är antisemitismen.
Man säger att förföljelsen och Förintelsen beror på judarna själva. Utrikesministerns kabinettssekreterare Annika Söder fanns på plats och lyssnade på talet. Det är kanske inte så konstigt att hon var på plats.
Statsminister Stefan Löfven har ju kallat Abbas parti, Fatah, för Socialdemokraternas kära systerparti. Sedan kom det en så kallad ursäkt. Det Abbas då sa var: Om någon har blivit förolämpad ber jag om ursäkt. Men han har ju inte bett om ursäkt för vad han sa.
Vi måste också sätta in detta i ett sammanhang. Abbas doktorerade på förnekelse av Förintelsen. Det är inte första gången han säger sådana här saker. Sedan är det väldigt viktigt att se att det här bara är toppen på ett isberg.
På den palestinska myndighetens kanal får barnen lära sig att judar är grisar och hundar. I de palestinska skolornas böcker finns inte Israel på kartan. Det här är den nya typen av antisemitism: Israel finns inte, och judarna har inte rätt till sitt land.
På den palestinska myndighetens Facebooksida och Twitter uppmuntras till våld mot civila judar. Bara under 2016 identifierades på Fatahs officiella Facebooksida över 130 inlägg som glorifierade terrorism. Det är också så att mängder av skolor uppkallas efter terrorister och likaså idrottsevenemang efter självmordsbombare.
Det finns en bok som jag fick i min hand i går. Det är 2017 års nya utgåva av textboken för när palestinska barn i femte klass ska lära sig arabiska.
Det är ett rejält kapitel om Dalal Mughrabi, som är en person som hade ihjäl 37 civila judar. Nu är frågan: Är det inte rimligt att regeringen ser till att vi får transparens och att skattebetalarna får reda på vad alla skattepengar till palestinska myndigheten går till?
Mikael Oscarsson (KD):
Jag noterar att utrikesministern lämnade halva sin talartid utan att använda den. Det tycker jag är väldigt beklagligt med tanke på att jag hade så viktiga frågor. Det finns fortfarande tid kvar att kommentera hur den palestinska myndigheten agerar. Det är väldigt intressant.
Jag vet att på läktaren sitter också Israels ambassadör i Sverige. Jag vet att man från hela världen är intresserad att höra utrikesministerns syn på vart pengarna går. Det finns en rapport som var publicerad i Aftonbladet den 11 maj som visar hur svenska skattepengar under lång tid använts i fel syfte.
Exempelvis visar tidningens genomlysning att den rödgröna regeringen via biståndsorganet HR/IHL, Human Rights and International Humanitarian Law Secretariat, förmedlar stora belopp till mer eller mindre öppet antisemitiska organisationer, och vissa av dem med kopplingar till terrorstämplade PFLP. Det är ingen tvekan om att den palestinska befolkningen och inte minst den i Gaza lever under jättesvåra omständigheter.
Men skattebetalarnas pengar ska aldrig gå till spridande av antisemitism och stöd till terrorism. Det borde vara självklart. Det är också en förfärlig korruption i det palestinska styret. Det cement som ges dit för att bygga upp hus i Gaza används regelmässigt för att göra tunnlar.
Jag var själv på besök alldeles på gränsen till Gaza för några år sedan. Det är bara ett par hundra meter till muren. Där har man fått tusentals rockets över sig. Barnen får varje natt sova i skyddsrum. Kring badplatsen och runt om är det skyddsrum, eftersom man bara har fem sekunder på sig. Man får tusentals rockets över sig.
Nu har det alldeles nyligen ånyo upptäckts tunnlar där man vill ta sig till den israeliska sidan och ta gisslan. Det som är så tragiskt är att utrikesministern och den regering som du representerar har valt att ha kontakten bara med ena sidan. Det är tragiskt att se att Sverige är det enda landet i EU vars utrikesminister inte är välkommen till Israel.
Det är så tragiskt. Det beror på den svenska regeringens agerande. Det gäller exempelvis omröstningen i Unesco där man tog bort kopplingen mellan judarna och Jerusalem. Det har upprört judar över hela världen. Vi var det enda landet som röstade för det. Sverige är också som bekant det enda landet som röstat för erkännandet av den palestinska staten.
Det var någonting som skulle ha skett i förhandlingar. Det är vad andra länder tycker. Men Sverige sprang före och gav det utan förhandlingar till palestinska myndigheten. Det är så tragiskt att se det som skett med relationerna som vi hade historiskt sett. Sverige var ett av de länder som tryckte på för att få Israel till stånd en gång i tiden och var väldigt stödjande till Israel.
Nu är det så tragiskt att se att den svenska regeringen svartmålar Israel och inte ser att pengarna som ges till palestinska myndigheten kommer fel.
Mikael Oscarsson (KD):
Det är tragiskt att utrikesministern inte använder tiden till att ta till sig detta. Vi talar inte om någon forntid när det gäller de palestinska skolböcker där man glorifierar terrorism.
Det nya exempel jag har fått visar att i de nya skolböckerna lyfts Mughrabi fortfarande fram som ett positivt exempel när man ska lära sig arabiska. Terrorismen glorifieras. Det är samma kvinna - hon som hade ihjäl 37 civila - som har fått ge namn åt ett kvinnocenter. Efter detta har många länder tagit intryck.
Norge, Danmark och andra länder har mer och mer börjat kontrollera vart pengarna går. När man ger pengarna till olika organisationer går det, som Aftonbladet visar, kanske ännu mer fel och blir ännu värre. Det är ett stort problem att den palestinska myndigheten använder så mycket pengar till att betala terrorister och självmordsbombare.
År 2017 avsattes mer än 22,5 miljarder kronor för ändamålet. Det är alltså stora pengar som går åt. Det är ledsamt när Sverige, som är en så stor bidragsgivare, i stället skulle kunna ställa motkrav. Detta är ett systerparti. Detta är någonting som verkligen borde ligga er varmt om hjärtat: Se till att ta bort hatpropagandan!
Vi vet exempelvis från Nordirland och andra länder att om man ska komma någonstans i fredsprocessen måste man ta bort hatpropagandan från skolböckerna. Det är jätteviktigt för en ny regering att se till att återupprätta kontakten med Israel. Israel är den enda demokratin i Mellanöstern, och Sverige ska ha en god relation med landet.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag riktar min fråga till statsrådet Eneroth. För en månad sedan var det ett krisläge vid Gotska Sandön. En fiskebåt med en person i hade hamnat i sjönöd. Han var rökförgiftad, det var två meter höga vågor och det blåste nordanvind. Han ringde sjöräddningen för att få hjälp.
Men när man larmade var helikoptern inte igång som det var sagt hos Sjöfartsverket i Visby. I stället fick man vända sig till Ronneby. Det som skulle ha tagit kort tid tog två timmar. Det var personalbrist. Det visade sig också att det inte var nog med det: Sedan den 5 december står man helt utan bemanning i Visby.
Detta får konsekvenser också för Försvarsmakten. Hur ser statsrådet på att en så viktig sak som sjöräddningen fungerar så dåligt?
Mikael Oscarsson (KD):
När det gäller sjöräddningen är jag inte beredd att hålla med om den uppfattningen. Det finns stora problem. En annan sak som kommit fram är att ytterligare två baser kan stå utan bemanning i julhelgen. Riksrevisionen har kritiserat de höga övertidsuttagen: 600 000 per anställd. Det går inte bra.
Jag tror att det är bättre att lyssna på den utredning som fanns redan för flera år sedan och som ville föra över ansvaret för sjöräddningen till Försvarsmakten, så som man har det i många andra länder.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag riktar min fråga till justitieministern. Utländska stöldligor är ett växande problem. Polisens nationella operativa avdelning har i en rapport, som är ett år gammal, visat att de utländska stöldligorna står för kanske 50 procent av inbrotten och att de använder de tillfälliga personnumren, samordningsnumren, som täckmantel.
Man föreslår en rad punkter för att komma till rätta med detta. Till exempel har man sett att en person med ett visst samordningsnummer äger 28 000 bilar. Man menar därför att en person med samordningsnummer ska kunna äga bara en bil och dessutom måste identifiera sig.
Som det är nu behöver man inte identifiera sig, och det gör Sverige väldigt attraktivt för de utländska stöldligorna att verka i. Vad säger justitieministern om detta?
Mikael Oscarsson (KD):
Kristdemokraterna har begärt denna debatt, för vi tycker att det här är mycket angeläget att diskutera. Det har nu gått ett tag sedan dessa bränder, de största vi haft i modern tid, härjade. Frågan vi måste ställa oss är hur vi kan bli bättre. Det första jag vill göra är att tacka alla dem som gjorde fantastiska insatser.
Men vi måste ju titta på hur vi använder statens resurser på bästa sätt, och den fråga jag vill ställa till justitie och inrikesminister Morgan Johansson är varför ingen för befälet över statens helikoptrar vid en kris eller katastrof. Borde det inte vara en uppgift för MSB att ta det ansvaret?
I exempelvis Italien är det till och med en person som får ta befälet. Är det inte viktigt att ha det ordnat? Måste vi inte ha ett system som fungerar vid både fred och kris men också vid krig? Det är därför det är så viktigt att vi lägger tillbaka detta. Ni lade över MSB på Justitiedepartementet.
Försvarsmakten och MSB måste vara under samma departement, och MSB måste få muskler. Nu är det en organisation som tycker och som har presskonferenser, men den måste få myndighet att samordna och även ta kommandot över de resurser vi har. Det är viktigt i en sådan här krissituation. Det är bättre att skicka fyra helikoptrar och sedan kunna skicka hem två. Annars växer ju branden.
Kristdemokraterna vill ge tillbaka uppgiften till Försvarsmakten att hjälpa till vid den här typen av katastrofer. Vad säger justitieministern om detta?
Mikael Oscarsson (KD):
När vi begärde den här debatten ville vi att den skulle vara framåtsyftande, för att se hur det här kan göras på ett bättre sätt i framtiden. Nu har justitieministern möjligheten att svara tydligt på de här sakerna. Jag repeterar gärna frågorna. Den första frågan gällde att MSB ska återföras till Försvarsdepartementet.
Inser regeringen att ni gjorde ett stort misstag när ni gick åt det andra hållet och tog bort MSB från Försvarsdepartementet? Är ni med på att ge det nationella ansvaret för resursfördelning till MSB? Är ni med på att det är helt orimligt att det inte är någon i det här landet som kan bestämma över statens helikoptrar? Det är ju helt orimligt.
Kan vi få höra det klart och tydligt från ministern? Sedan gällde det Försvarsmakten. Är ni med på att ge Försvarsmakten i uppgift att vid allvarliga kriser understödja det civila samhället? Det har stor betydelse. Allan Widman framhöll tidigare att vi har många helikoptrar. Vi har 15 stycken Black Hawk, och vi har 16 stycken Helikopter 14.
Över tid, som har påpekats här, var det mellan två och tre helikoptrar som användes, samtidigt som andra länder hjälpte oss. Visar inte det här hur orimligt det är att man inte får dimensionera för detta? Är ministern med på att ge Försvarsmakten tillbaka ansvaret för att hjälpa till? Finns det något formellt hinder?
Hur kommer det sig att ingenting har skett när det gäller tilläggsuppgifter, varken under branden eller nu senare? Det finns i dag tio besättningar som har utbildning för och som klarar av att hantera de här brandtunnorna. Det är stora brandtunnor som klarar 2 500 liter. Det är en enormt viktig resurs - det förstår var och en. De civila aktörerna gör en stor insats.
Men de kanske klarar 300-400 liter. Det är alltså viktigt att använda våra egna resurser. Det var sex sju av de här som ställde upp frivilligt.
Men om Försvarsmakten hade fått uppgiften hade det kunnat gå från två tre till fyra fem. Det har jag också kontrollerat. Det är vad man hade kunnat göra om man hade fått uppgiften. Då hade man nämligen kunnat planera om och kalla in personal. Det är tragiskt att vi inte använder de resurser vi har.
Varför tar inte regeringen det initiativet, åtminstone nu i efterhand? Du är justitieminister också, Morgan Johansson. Nu är vi överens över partigränserna om att beredskapspolisen ska införas. Är det inte rimligt att beredskapspolisen kan användas också vid kris och inte bara vid krig? Jag vill ha ett konkret svar på detta. Och hur ser ministern på undsättningskårerna som fanns förut?
De var en fantastisk resurs. Är de inte en viktig del i att återskapa ett trovärdigt totalförsvar? När det gäller helikoptrar måste man också ha ordning på dem om man ska ha ett totalförsvar. MSB i Norge har 22 helikoptrar - 22 stycken. MSB i Sverige har noll helikoptrar.
Och man kan inte ens kommendera in hjälp från Sjöfartsverket eller Försvarsmakten. Hur ser ministern på det här?
Mikael Oscarsson (KD):
Jag och Kristdemokraterna begärde den här debatten då vi tyckte att det var viktigt att belysa hur vi kan lära av det som har hänt och se till att vi är bättre rustade nästa gång detta händer. Eftersom 70 procent av vårt konungarike består av skog kan vi räkna med att detta kommer att ske igen. Då kan det inte vara så att vi om igen måste uppleva att MSB inte har befogenheter att kommendera över helikoptrar och att det inte finns någon som kan göra det.
Det är en orimlig situation. Jag tror att detta är något som inte bara jag vill ha svar på; jag tror att även svenska folket vill höra hur det kommer sig att MSB inte har fått befogenheter. Och varför har ni inte lyssnat till det som kanske var ett av de enskilt viktigaste förslagen från Försvarsberedningen, nämligen att MSB ska föras tillbaka till Försvarsdepartementet? Försvarsmakten har fantastiska helikoptrar.
Särskilt Black Hawk är en fantastisk helikopter, som kan landa i princip överallt och som kan ta stora skopor vatten. Vad är det som hindrar att regeringen tar initiativ till att ge tillbaka uppgiften att hjälpa det civila samhället när vi inte klarar ut det här? Varför tar man inte något sådant initiativ? Det hade ju gjort skillnad redan i somras.
Mellan två och tre helikoptrar användes, men det hade kunnat vara fyra fem. Jag undrar var skon egentligen klämmer. Visst är det bra att andra länder hjälper oss; vi är tacksamma för det. Men hur kommer det sig att vi inte kan använda våra egna resurser? Och hur ser ministern på det här med beredskapspolisen och undsättningskårerna? Hur kan vi göra Sverige mer robust?
En sak är nämligen säker: Det här är inte sista gången vi ser en kris. Vi måste vara bättre rustade nästa gång det sker.
Mikael Oscarsson (KD):
Min interpellation om svensk brandberedskap har sin grund i det som hände i somras - den stora brand som ägde rum för sju månader sedan. Det är fem månader kvar tills det i värsta fall kan vara dags igen.
Den 23 januari sände SVT:s Uppdrag granskning programmet Skogen brinner , där det avslöjades att SOS Alarm inte sände ut några brandmän till Enskogen och det som skulle bli en av sommarens största skogsbränder. Ett dygn innan brandmännen sattes in hade branden upptäckts av en helikopter som var ute på ett annat släckningsuppdrag. Då brann det enligt piloten på en yta av 10-15 meter i diameter.
Hade den bekämpats direkt hade den troligtvis kunnat släckas direkt, men trots att det fanns kännedom om branden skickades alltså inga brandmän ut - och ingen helikopter heller. Det har gått sju månader sedan detta hände, och nu har vi några månader på oss. Fortfarande är vi dock i ett läge, fru talman, där MSB inte har egna helikoptrar.
Den norska motsvarigheten till MSB har tillgång till 22 helikoptrar, antingen egna eller genom avtal. Försvarsmakten har inte heller fått något uppdrag att hjälpa till. Det hänvisades i svaret till den lag som finns, men det gäller ju vid olyckor och handlar om resurser som finns tillgängliga. Det är en helt annan sak om man har en uppgift.
I somras kom det bland annat fram att Försvarsmakten hade i genomsnitt två eller tre helikoptrar uppe, men hade man fått ett uppdrag hade det kunnat vara det dubbla. Man hade då också kunnat kalla in personal. En annan viktig fråga är att någon måste kunna föra befälet.
Är det någonting som statsrådet stöder, att ge förslagsvis myndigheten MSB möjlighet att styra över statens resurser? Det handlar ju också om hur man ska prioritera; om det kommer olika bud från olika delar av landet, var någonstans ska man prioritera?
Är det någonting som regeringen kan tänka sig, att ge det här tilläggsuppdraget till Försvarsmakten så att den kan hjälpa till när samhällets ordinarie krisbekämpningsresurser inte räcker till? Det kom en rapport från MSB i dag.
Där står det att man vill upphandla helikopterkapacitet och ha bättre förmåga att vattenbomba från luften. Det är bra, men det vill också till att det blir bra villkor. Det har redan kommit signaler från branschen om att det är låg ersättning, så det finns frågetecken när det gäller om det går att ställa upp.
Men varför inte så att säga komplettera med de redan befintliga statliga resurser som Försvarsmakten förfogar över? Eller ska de stå på backen när det börjar brinna och kastas in först när det blir en katastrofbrand - och då bara i begränsad omfattning?
Om det viktigaste är att vi får bättre förmåga att vattenbomba från luften, som det står i rapporten, måste det mest kostnadseffektiva vara att utnyttja de resurser som skattebetalarna redan har betalat innan man köper in nya. En annan fråga är, till sist: Hur blir det egentligen med Sjöfartsverket - kommer de att hjälpa till framöver?
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tackar för svaret. Jag tycker att det statsrådet säger är glädjande, inte minst det sista han nämnde om att ge MSB den rollen. Generaldirektören har gett interiörer, och han åberopar sin maggropskänsla som anledning till att han åkte upp i somras. Det låter ju som på film, höll jag på att säga.
Vi kan inte ha det så i Sverige, fru talman, och särskilt inte med tanke på att 70 procent av konungariket Sverige består av skog. Vi har störst andel skog i Europa. Då måste vi ha resurser. Det är jättebra att vi får hjälp, och vi är tacksamma mot Norge, Frankrike, Polen och alla andra som gjorde insatser.
Men vi måste se till att skärpa upp detta och se till att vi i stället är de som kan ställa upp och hjälpa andra. Det har ju kostat väldigt mycket; det har kommit fram att branden i somras kostade ofattbara 1 miljard. Nästan lika mycket kostade det 2014. Det som gnager är att en väldigt stor del av erfarenheterna fanns redan då.
Det är alltså fara i dröjsmål om detta nu ska dröja ännu längre. Därför är jag glad för denna inriktning och hoppas att det nu kan få bli så. Det kan nog vara viktigt att titta på det här. Jag har redan fått signaler från en rad aktörer i branschen om att man är orolig över det som har gått ut från MSB.
Det talas om en ganska låg summa för ganska många helikoptrar i en fast ersättning. Här finns det nog anledning att åter titta på Norge. De har 22 helikoptrar, antingen egna eller sådana som de har upphandlat. Detta är också något som MSB själva pekar på.
Det är viktigt att detta nu följs upp så att det blir egna resurser. Det finns en annan aspekt som också kommer fram, nämligen det man kallar den kommunala självrisken.
Räddningsledare kan överskrida sin budget om det uppstår skogsbränder under en sommar, och för små kommuner kan det bli oacceptabla summor. Jag tycker att man måste se över detta. Man skickar, återigen, överdrivet mycket resurser i början, så att vi alla ska bli vinnare.
När det gäller den miljard som brann upp 2014 eller den miljard som brann upp förra sommaren ligger det så ohyggligt mycket i den andra skålen. Vi måste också se att ansvaret blir för tungt när det ligger på lokal nivå.
Detta är någonting som jag hoppas att regeringen kan ta initiativ till, så att vi den här gången lär oss av alla tidigare misstag. Ministern sa i svaret att regeringen följer utvecklingen.
Det är bra, men det är viktigt att alla dessa olika delar får mynna ut i konkreta åtgärder som gör att vi har en helt annan beredskap när vi kommer in i sommaren, i synnerhet när det gäller att kunna använda våra helikoptrar. Då kommer också Försvarsmaktens del in.