KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Det är mycket centralt att vi för en seriös diskussion om offentliga finanser. Den måste ta sin utgångspunkt i sakläget. Sverige har bland de starkaste offentliga finanserna i industrivärlden. Vi är alltså inne i en lång lågkonjunktur, där Sverige som enda land har kunnat fortsätta stimulera ekonomin när Danmark, Finland och andra länder har börjat skära ned. Ändå vill Socialdemokraterna göra gällande att Sverige har problem med de offentliga finanserna.
Då borde väl den första slutsatsen vara att Socialdemokraterna själva har en gediget finansierad budget - det borde vara den mest självklara slutsatsen - och förslagsvis också en kraftigt överfinansierad budget som i sådana fall kunde täppa till de hål som de anser föreligger. Nu vill Leif Jakobsson smita ifrån ansvaret för räntesnurrorna. Det framgår alldeles tydligt i statistiken att denna typ av ränteupplägg började växa runt 2000 och eskalerar sedan i snabbt tempo.
Det sammanhänger med de förändringar av lagstiftningen kring koncerninterna förvärv som den dåvarande socialdemokratiska regeringen genomförde. Det är det som blir startskottet för hela denna utveckling med räntesnurror i skatteparadis. Sedan har vi efter hård kritik fått vidta åtgärder i upprepade omgångar för att städa i detta. Jag ber om ursäkt för att jag kallade Leif Jakobsson för ordförande i skatteutskottet.
Vice ordförande i skatteutskottet menar att om det finns en bedömningsskillnad mellan ESV och Finansdepartementet beror den på att Finansdepartementet gör "rövarkalkyler". Det är vad han säger i Dagens Nyheter. Jag tycker faktiskt att det är ett mycket märkligt uttalande. Vi har alltså en mycket kvalificerad avdelning med ett stort antal disputerade personer som försöker göra bästa möjliga bedömningar av vilka intäkter vi har.
De är helt opolitiska. Då menar Leif Jakobsson att detta är "rövarkalkyler". Jag tycker att det är märkligt.
Anders Borg (M):
Patrik Björck har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att stärka de offentliga finanserna. Den finansiella krisen har medfört en lägre global tillväxt, vilket även påverkat Sverige. Tack vare regeringens åtgärder har svensk ekonomi uppvisat stor motståndskraft. Regeringen har i enlighet med det finanspolitiska ramverket använt finanspolitiken för att dämpa krisens effekter. Även om Sverige har bland de starkaste offentliga finanserna i EU har åtgärderna bidragit till ett försvagat sparande.
Budgetutrymmet förväntas vara mycket begränsat de kommande åren. Nya reformer kommer att kräva finansiering krona för krona. Det kan exempelvis handla om åtgärder som säkrar skattesystemets effektivitet och legitimitet och motverkar samhällsekonomisk ineffektivitet. Det är också viktigt med en stram utgiftsgranskning och god utgiftskontroll. Vägen tillbaka till överskott i det finansiella sparandet på 1 procent av bnp måste anpassas till hur arbetsmarknaden och resursutnyttjandet utvecklas.
Sverige har utrymme att föra en ansvarsfull finanspolitik även på väg tillbaka till överskott. En för snabb återgång till överskott riskerar att normaliseringen av det ekonomiska läget bryts. Samtidigt är det viktigt att bygga upp skyddsvallar inför kommande konjunkturförsvagningar. Regeringens inriktning på finanspolitiken har fått brett stöd från såväl svenska som internationella bedömare.
Finanspolitiska rådet bedömer att regeringens politik har varit framgångsrik i ett internationellt perspektiv, trots att den internationella krisens djup och långvarighet ställt finanspolitiken inför svåra avvägningsproblem. Rådets samlade bedömning är att finanspolitiken i huvudsak är väl avvägd. Även EU-kommissionen, OECD och Internationella valutafonden ser regeringens politik som väl avvägd.
Avslutningsvis vill jag också påpeka att regeringens politik har inneburit att resurserna till offentliga välfärdstjänster ökat de senaste åren, även efter att hänsyn tagits till pris- och löneökningar och till att befolkningen vuxit.
Anders Borg (M):
Patrik Björck menar att Sverige har en medelmåttig sysselsättningsutveckling. Låt oss då bara redovisa hur sysselsättningsutvecklingen för det fjärde kvartalet 2013 ser ut: I Belgien föll den med en tiondel. Det är samma siffra för Frankrike. I Finland föll den med 1 procent, i Holland med 1,4 procent och i Italien med 2 procent. I Sverige steg den med 1,2 procent.
Det betyder att skillnaden mellan oss och Finland är 80 000 i sysselsättning. Om vi hade haft Finlands utveckling hade sysselsättningsökningen varit 80 000 personer färre. Om vi hade haft Hollands utveckling hade det varit över 100 000 personer färre i sysselsättning för fjärde kvartalet 2013. Det beskriver Patrik Björck som medelmåttigt.
Vi har alltså haft den starkaste utvecklingen av jämförbara länder, vid sidan av Irland och Storbritannien som kommer tillbaka ur djupa lågkonjunkturer. Och det beskriver Patrik Björck som medelmåttigt. Det land som har högst sysselsättningsgrad i Europa beskriver Patrik Björck som medelmåttigt. Det land som har bland det högsta arbetskraftsdeltagandet, bland den lägsta långtidsarbetslösheten, bland det högsta antalet arbetade timmarna beskriver Patrik Björck som medelmåttigt.
Det är naturligtvis en helt orimlig beskrivning av Sverige som Patrik Björck står för. När det gäller stabiliseringspolitiken vill jag också tydliggöra att vi bedriver aktiv stabiliseringspolitik. När vi tillträdde låg överskottet på 65 miljarder. Vi förde upp det till 111 miljarder. Vi ökade överskottet och amorterade 70 miljarder på skulden 2008. När det var högkonjunktur hade vi alltså rekordstora överskott. Sedan blev det lågkonjunktur.
Men om vi summerar det är resultatet att skulden har minskat samtidigt som den har ökat med 30 procent i EU-länderna. Under samma period har den i de andra EU-länderna ökat med nästan lika mycket som två tredjedelar av Sveriges skuldsättning. Patrik Björcks beskrivning är naturligtvis helt orimlig. Man måste också försöka få klarhet i hur Socialdemokraterna tänker kring budgethålet. Jag ska lansera en hypotes: Socialdemokraterna har ett budgethål.
Man har alltså tappat 15 miljarder i finansiering, man tillför nya löften på varje valmöte och man tar bort alla spärrar i sjukförsäkringen. I storleksordningen 25 miljarder saknas i den socialdemokratiska budgeten. Magdalena Andersson har sagt i intervjuer att hon tänker se över överskottsmålet. Är det lösningen? Tänker Socialdemokraterna ihop med Vänsterpartiet och Miljöpartiet överge överskottsmålet?
Vi har lämnat beskedet, alla fyra alliansledarna har sagt, att till 2018 ska vi ha 1 procents överskott. Tänker Socialdemokraterna överge överskottsmålet? Är det den hemliga planen? Man ska alltså sprida löften över Sverige, stå och lova på valmöte efter valmöte, vägra redovisa sina skatteförslag för väljarna före valdagen och sedan ta bort överskottsmålet. Är det lösningen?
Anders Borg (M):
Sveriges offentliga finanser har inte på 30-40 år befunnit sig i så gott skick som de gör i dag. Vi får gå tillbaka till 60- och 70-talen, om jag minns siffrorna rätt, då Sverige senast hade skuldsättning på den här nivån. Det är en styrka för svensk ekonomi att vi har amorterat.
Bara under 2007 och 2008 hade vi 180 miljarder i överskott. Sverige är i bättre skick än nästan något annat europeiskt land. Det som Assar Lindbeck beskriver som stor komik har Patrik Björck uppvisat här genom att jämföra Sverige med ett antal krisländer och hävda att vi har en liknande situation i Sverige. Det är inte korrekt.
Sverige har minskat skulden när andra länder har ökat den. Låt oss titta på sysselsättningsutvecklingen och bara jämföra Sverige med Finland. Sverige har alltså stimulerat. Det beskriver Patrik Björck som en stor försvagning. Finland höjer skatter och stramar åt. I Sverige stiger sysselsättningen med 1 procent; i Finland faller den med 1 procent. Det är skillnaden mellan att kunna stimulera och att behöva strama åt i en lågkonjunktur.
Det är alltså skillnaden mellan att kunna föra en keynesiansk politik i lågkonjunktur och att behöva strama åt i en lågkonjunktur. Jag förstår varför Finlands regering agerar som de gör. De har en väsentligt högre skuldsättning och betydande strukturproblem som måste åtgärdas. Det är dock frapperande att Socialdemokraterna inte bara säger att de vill föra en politik där det saknas stor finansiering. Den finansiering de har slår också långsiktigt ut jobben, jobben för unga. De jobben ger dem höjda a-kassor och utbyggda bidragssystem.
Samtidigt ser man att den enda lösningen som kan få den logiken att gå ihop - att man slår ut jobb och höjer skatter men ändå inte finansierar sina åtgärder - är väl att man då avser att överge överskottsmålet. Det måste vara slutsatsen av den här debatten, herr talman.
Anders Borg (M):
Monica Green har frågat mig vilka åtgärder som jag tänker vidta för att säkra nya skatteintäkter och därmed klara en god samhällsservice. Vidare har hon frågat vad jag avser att göra för att öka framförhållningen och trovärdigheten i den ekonomiska politiken. Trovärdigheten för den svenska finanspolitiken är stor. Detta visas bland annat av de historiskt låga svenska statslåneräntorna. Sveriges ekonomi har klarat de senaste sju årens djupa internationella finans- och skuldkris relativt väl.
Sveriges offentliga finanser är fortsatt starka. Enligt Europeiska kommissionens prognoser beräknas Sverige vara det enda EU-land som mellan 2006 och 2014 kommer att ha lyckats minska sin statsskuld. Regeringen har bedrivit en ansvarsfull finanspolitik som anpassats efter konjunkturläget. Den svenska offentliga sektorns finansiella sparande har, som sig bör, gått från överskott till underskott till följd av den utdragna lågkonjunkturen.
På motsvarande sätt kommer sparandet att stärkas efter hand som läget i ekonomin förbättras. En ansvarsfull finanspolitik handlar också om att inte förstärka konjunktursvängningarna och att skapa finanspolitiskt handlingsutrymme att kunna möta även nästa kris med kraftfulla åtgärder. Det finansiella sparandet ska därför gradvis återvända till överskott i takt med att resursutnyttjandet går mot balans. Detta innebär att fortsatta nödvändiga reformer kommer att behöva finansieras krona för krona.
Detta gäller oavsett om de är på utgifts- eller inkomstsidan av budgeten. Det är från regeringens sida inte aktuellt att minska incitamenten till arbete genom breda skattehöjningar som slår mot tillväxt och sysselsättning. Respekt för de budgetpolitiska målen kommer fortsatt att vara regeringens ledstjärna för den ekonomiska politiken.
Anders Borg (M):
Svensk ekonomi står starkare i dag än vad den tidigare har gjort, tack vare en ansvarsfull regering som har hållit ihop landet och säkrat både trygghet och tillväxt. Man kan göra olika beräkningar av långsiktig uthållighet. Den som IMF nyligen presenterade är en av de grundligare.
Man går igenom hur pensionssystemet i alla industriländer kommer att utvecklas långsiktigt, vad som kommer att hända med kostnader för hälso- och sjukvård, hur det ser ut med befolkningsåldrandets effekter på skattesystemet och så vidare. Där är alltså Sverige, tillsammans med Danmark, det land som har den största, starkaste, solidaste och mest grundmurade trovärdigheten av alla länder.
Det är därför att vi har tagit ansvar när världsekonomin har gått igenom den värsta krisen sedan depressionen. Det är positivt att Sverige klarat av att föra en så stark politik. Tillväxten har varit högre, jobben har kommit i större utsträckning än i andra länder, vi har haft lägre långtidsarbetslöshet och en bättre sammanhållning än andra. Vi fick bara förra veckan en rapport om att Sverige är ett av de länder som har det bästa sjukvårdssystemet i Europa, och tidigare har OECD rapporterat att vi har den högsta personaltätheten i äldreomsorgen.
Sverige är alltså ett land som kombinerar tillväxt, utveckling och välfärd. Den här debatten har tydligt visat att Socialdemokraterna inte tänker tala klarspråk i valrörelsen. Vi får alltså inte ett enda besked om överskottsmålet. Magdalena Andersson, Fredrik Olovsson, Monica Green och Raimo Pärssinen tänker ta sig igenom valrörelsen utan att svara, och vi förstår vad det beror på.
Ska man finansiera Socialdemokraternas kraftiga utbyggnad av arbetsmarknadspolitiken, AMS-åtgärderna, och samtidigt klara av Miljöpartiets klimatåtgärder, ja då måste man tära på kapitalet och undergräva skyddsvallarna. Då vet vi att priset för den socialdemokratiska politiken får till slut de arbetslösa betala. Härmed var överläggningen avslutad.
Anders Borg (M):
Pia Nilsson har frågat mig hur jag ser på att de egna myndigheterna avstyrker Finansdepartementets förslag i promemorian Mer fokuserad nedsättning av socialavgifterna för de yngsta och om jag med anledning av den kritik som framkommit avser att förändra min politik. Pia Nilssons fråga är ställd mot bakgrund av att Ekonomistyrningsverket har avstyrkt det remitterade förslaget.
Remissinstanserna har haft olika inställningar, men en majoritet står bakom förslaget att förändra de nedsatta socialavgifterna för unga genom att rikta en större del av subventionen mot de yngsta. Ett viktigt steg mot regeringens mål om full sysselsättning är att skapa bredare vägar till jobb, inte minst för inträdande grupper som unga och utrikes födda. Det krävs insatser som ökar anställbarheten och minskar trösklarna in på arbetsmarknaden. Sänkta socialavgifter för de unga gör det mindre kostsamt att anställa unga som är i färd med att etablera sig på arbetsmarknaden.
Det medför att etableringen går snabbare med högre sysselsättning och lägre arbetslöshet som följd. Trots den utdragna lågkonjunkturen har sysselsättningen ökat med över 200 000 personer sedan 2006, och en stor del av de nya jobben har kommit unga till del. Det är tydliga indikationer på att den förda politiken har verkat i rätt riktning. Att rikta en större del av subventionen mot de yngsta, som håller på att etablera sig på arbetsmarknaden, bedöms leda till en effektivare nedsättning och därmed högre varaktig sysselsättning samt lägre arbetslöshet bland unga och i ekonomin som helhet.
Regeringen har därför överlämnat en proposition till riksdagen med ett sådant förslag.
Anders Borg (M):
Regeringens skattepolitik bygger på en grundläggande ekonomisk logik. Vi sänker skatterna på låg- och medelinkomsttagare för att trösklarna på arbetsmarknaden ska bli lägre när man kommer in. Vi tar bort förmögenhetsskatten, för vi vill inte driva de svenska entreprenörerna ut ur landet. Vi sänker bolagsskatten, som är en skatt på vår kapitalbas, och det gör att vi får högre reallöner och bättre produktivitet.
Vi gör förändringar av arbetsgivaravgiften för unga, för med lägre skatt på unga stiger sysselsättningen. Därmed ser man en klar linje. Socialdemokraternas politik bygger alltså på en kraftig höjning av skatterna på unga och på restauranger. En kraftig höjning av skatterna på unga är den enskilt största finansieringsposten för Socialdemokraternas bidragspolitik.
När man bygger ut a-kassan och bygger ut sjukförsäkringen lägger man finansieringen på unga människor. Logiken i det som Socialdemokraterna tillämpar är att man säger att sänkt arbetsgivaravgift inte har någon effekt, för då övervältras detta på lönerna, alltså att lönerna blir för höga. Men när man själva höjer den ska det inte ha någon effekt på lönerna och inte ha någon effekt på sysselsättningen.
Då ska helt plötsligt, antar jag, konsumenterna eller vinsterna bära allt detta. Det finns ingen ekonomisk logik som talar för Socialdemokraternas prioriteringar. Låt oss vara klara över att en central del av den här regeringens politik när det gäller ungdomsarbetslösheten är utbildningssystemet. Vi vet varför unga människor får bekymmer på arbetsmarknaden. Det är att de lämnar skolan utan fullvärdiga betyg och att de lämnar gymnasieskolan utan sin yrkesexamen.
Statistiken talar sitt tydliga språk: Det är matematiken som är nyckeln. Det är med betyg, med ökad undervisningstid, med fler prov, med bättre avlönade lärare och med mer läxor som man räddar Sverige från de bekymmer vi har. Sanningen är att Socialdemokraterna säger nej till det: Nej till betyg!
Anders Borg (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig vilka åtgärder jag planerar att vidta för att stärka de offentliga finanserna. Sedan den finansiella krisens utbrott 2008 har läget i världsekonomin varit ansträngt. Detta har givetvis påverkat Sverige, även om svensk ekonomi har visat stor motståndskraft tack vare regeringens åtgärder. Regeringen har under krisen stöttat tillväxten med aktiva stabiliseringspolitiska åtgärder och långsiktigt förbättrat tillväxtmöjligheterna.
Bedömningen är att regeringens politik har lett till en högre varaktig sysselsättning och en lägre jämviktsarbetslöshet. Denna bedömning delas av bland andra OECD, Riksbanken och Konjunkturinstitutet. Efter en lång rad av finanspolitiska åtgärder för att stötta ekonomin väntas budgetutrymmet vara mycket begränsat de kommande åren. I takt med att bnp- och sysselsättningstillväxten tar fart och arbetslösheten minskar förskjuts tyngdpunkten från stimulansåtgärder mot finansierade åtgärder som stärker förutsättningarna för fler i arbete.
Nya reformer kommer att kräva finansiering krona för krona. Det kan exempelvis handla om åtgärder som säkrar skattesystemets effektivitet och legitimitet och motverkar samhällsekonomisk ineffektivitet. Det är också viktigt med stram utgiftsgranskning och god utgiftskontroll. Nu när det förväntas ske en gradvis förbättring av det ekonomiska läget är finanspolitikens inriktning att återvända till överskott. Detta är viktigt för att finanspolitiken inte ska vara procyklisk och för att återställa nödvändiga säkerhetsmarginaler.
Enligt nuvarande prognos är det finansiella sparandet som andel av bnp över 1 procent när resursutnyttjandet närmar sig balans år 2018.
Anders Borg (M):
Sysselsättningen i Sverige ökar nu enligt Eurostat snabbare än i de andra jämförbara europeiska länderna. KI redovisar en prognos enligt vilken sysselsättningen ökar med 40 000 i år, 60 000 nästa år och 55 000 året därpå.
Detta gör att skatteintäkterna från kommunsektorn under åren 2014-2016 ökar med nästan 100 miljarder kronor, 100 miljarder kronor som kan gå till vård, omsorg och skola och förbättra den kommunala verksamheten.
Jag kan inte annat än konstatera att vi fyra fem månader före valet har en fundamental oenighet som undergräver trovärdigheten för de rödgrönas ekonomiska politik. Socialdemokraterna förordar Amspolitik och bidragsåtgärder för 8 miljarder. Miljöpartiet förordar klimatåtgärder för 5 miljarder, medan Socialdemokraterna föreslår i runda slängar 500 miljoner där.
På infrastruktursidan lägger Miljöpartiet 2 1⁄2 miljard mer på åtgärder än Socialdemokraterna men säger nej till den östliga förbindelsen och till Förbifarten. Vi skulle med den regeringen alltså få ett totalt byggstopp i hela Stockholmsregionen. Det handlar inte om delar av politiken, sådant som kanske ligger i periferin, utan det är kärnan i vad man säger till väljarna. Det är så väljarna uppfattar oppositionen.
Vi ska storsatsa på klimatet med 5 miljarder med Miljöpartiet, vi ska ha en massiv satsning på Amspolitik med Socialdemokraterna, vi ska höja lärarlönerna med Miljöpartiet och vi ska bygga ut lågstadiet med Socialdemokraterna. Det är ett sätt att ge väljarna intrycket av att alla kan få allt. Väljarna glömmer inte detta. Det är därför en röst på Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet är en röst för budgetkaos.
Och det, mina vänner, är beskedet fem månader före valet.
Anders Borg (M):
Bo Bernhardsson har frågat mig om jag anser att överskottsmålet nås och om jag avser att ändra redovisningen av överskottsmålet. Han frågar även om politikens effekter på ekonomins utveckling. För att stabilisera ekonomin ska det finansiella sparandet variera med konjunkturen förutsatt att det finns förtroende för de offentliga finansernas långsiktiga uthållighet. Överskottsmålet är av detta skäl formulerat som ett genomsnitt över konjunkturcykeln.
Vid ett lågt resursutnyttjande och hög arbetslöshet bör det finansiella sparandet vara lägre än 1 procent som andel av bnp medan det bör vara omkring 1 procent vid ett balanserat resursutnyttjande samt överstiga 1 procent vid ett högt resursutnyttjande. Regeringen har under krisen stöttat tillväxten med både traditionell stabiliseringspolitik och åtgärder som långsiktigt förbättrar tillväxtmöjligheterna. Bedömningen är att regeringens politik har lett till en högre varaktig sysselsättning och en lägre jämviktsarbetslöshet.
Denna bedömning delas av bland andra OECD, Riksbanken och Konjunkturinstitutet. Nu när det förväntas ske en gradvis förbättring av det ekonomiska läget är finanspolitikens inriktning att återvända till ett överskott. Detta är viktigt för att återställa nödvändiga säkerhetsmarginaler. Enligt nuvarande prognos är det finansiella sparandet som andel av bnp över 1 procent när resursutnyttjandet närmar sig balans år 2018.
Regeringen anser att den ekonomiska politiken är väl avvägd, ligger i linje med det finanspolitiska ramverket och uppfyller överskottsmålet.
Anders Borg (M):
Det råder ingen tvekan om att Sverige har haft högre tillväxt, större sysselsättning och starkare offentliga finanser än andra europeiska länder. Sverige har nog inte vid något tillfälle sedan 60-talet befunnit sig i en sådan stark ekonomisk situation med en styrka i vår utrikeshandel, en styrka i våra offentliga finanser, en styrka i vår konkurrenskraft och den snabbaste ökningen av reallöner i Europa.
Det är utgångspunkten för denna diskussion. Alliansregeringen har varit tydlig med hur vi följer ramverket och hur vi avser att fortsätta uppfylla överskottsmålet. Till 2018 ska vi ha 1 procents sparande, för då når ekonomin balans med de nuvarande prognoserna. För att säkra detta ska alla reformer finansieras krona för krona.
Vi har redovisat 9 miljarder i skattehöjningar för att finansiera ett brett utbildningspaket, långt större än det som Socialdemokraterna har i sin politik. Socialdemokraterna har ett betydande budgethål. Vi kan diskutera om det är 25 miljarder eller 30 miljarder. Ni har tappat 15 miljarder i jobbskatteavdrag och brytpunkt. Det är en underfinansiering av sjukförsäkringen på över 5 miljarder. Ni åker runt och utställer löften om infrastrukturen och lovar pensionärerna sänkta skatter.
Detta hål finns det ingen finansiering för. Då är det klart att vi misstänker att planen är att överge överskottsmålet. Det är ju ingen slump att Magdalena Andersson öppnar för det genom att säga att hon vill göra en översyn. Nu får vi dessutom besked från Bo Bernhardsson att överskottsmålet ligger fast tills det ändras. Vi får alltså inget besked från Socialdemokraterna inför nästa mandatperiod.
Avser ni att upprätthålla överskottsmålet mandatperioden 2014-2018? Eller avser ni att inleda en översyn för att avskaffa målet? Det måste ni svara på. Eftersom ni har en underfinansierad budget blir misstanken att ni har för avsikt att överge överskottsmålet. Om ni tänker föra en ansvarslös ekonomisk politik får ni faktiskt deklarera det före valet.
Då får ni berätta för väljarna att ni inte tänker hålla fast vid överskottsmålet. Jag har vid flera tillfällen noterat att Bo Bernhardsson och Magdalena Andersson öppnar för en översyn av överskottsmålet, vilket jag misstänker syftar till att avskaffa det. Vi har deklarerat att vi tänker nå det under nästa mandatperiod. Socialdemokraterna öppnar för en översyn. Denna osäkerhet måste klaras ut. Sverige är omgivet av länder med hög skuldsättning som inte kommer att kunna föra keynesiansk politik.
Sverige är omgivet av länder som har dålig konkurrenskraft och svag tillväxt. Vi är själva ett konjunkturkänsligt land med stor banksektor. Är det Socialdemokraternas avsikt att avskaffa överskottsmålet bör ni deklarera det före valdagen.
Med ett budgethål på 25 miljarder måste ni antingen redovisa vilka skatter ni tänker höja eller berätta för väljarna er hemliga plan att liksom 1982 föra alla bakom ljuset och göra något helt annat om olyckan är framme och ni vinner.
Är det avskaffandet av överskottsmålet som ska lösa ut Socialdemokraternas ekonomisk-politiska bekymmer ska vi ha svar på det före valet.