Carl Bildt (M):
Jag tackar både Monica Green och Gunnar Andrén för de intressanta och konstruktiva inläggen. Det är viktigt att vi utnyttjar möjligheten i denna kammare att diskutera hur vi gemensamt kan föra frågorna framåt.
Vi är en relativt liten nation i förhållande till de 1,3 miljarder människor som bor i Kina, men det hindrar inte att vår röst kan vara viktig, som Monica Green påpekade, både när landet står självt och när vi har möjlighet att påverka den gemensamma europeiska politiken i den dialog som ständigt pågår. Man ska se den kinesiska utvecklingen i ett lite längre perspektiv.
Det är nu ungefär tre decennier sedan Kina beslutade sig för att öppna landet på ett annat sätt. Intill dess var Kina ett av världens allra mest slutna samhällen. Vi vet nu lite mer om vad som inträffade under Maodecennierna. Det var en terror som drabbade miljon efter miljon människor med en brutalitet och bestialitet som få i omvärlden över huvud taget hade någon aning om.
Sedan har utvecklingen pågått framför allt på det ekonomiska området. Det gäller också möjligheter för människor att resa fram och tillbaka. Det här har inneburit att situationen i dessa avseenden är avsevärt mycket bättre, även om man startade från det värsta som fanns i världen på den tiden vad gäller förtryck, elände och brutalitet. Situationen är nu bättre, men vi ser tydligt det som återstår.
Till det hör självfallet dödsstraffet. Vi har haft en hård dialog med kinesiska företrädare. De har kommit tillbaka och sagt att de ska försöka begränsa och införa ytterligare rättsrutiner. Detta måste vi hela tiden följa upp. Från EU:s sida var det en betydande framgång i FN förra året. Sverige var med och drev på.
Det gällde när generalförsamlingens resolution mot dödsstraffet för första gången passerade igenom församlingen. Det gäller framför allt länder som Kina, Iran och ytterligare några. Men det ska även sägas att vi blir minst lika upprörda när vi ser mer enstaka fall av avrättningar i ett oss värderingsmässigt mer närstående samhälle som USA.
Det är viktigt att vi utnyttjar de möjligheter till dialog som Olympiska spelen utgör. Lena Adelsohn Liljeroth är där. Hon är både kultur- och sportminister, och hon har träffat sin kinesiska motsvarighet. Det gäller åtminstone kulturministern. Jag vet inte om de har någon sportminister i Kina. Nu är de väl alla sportministrar vid det här laget. Det brukar vara så under olympiska spel.
Kulturministern hade då möjlighet att ta upp diskussionen om framför allt friheten för massmedierna. Det infördes inledningsvis lite hårdare begränsningar. De har sedan lättats upp vad gäller de utländska journalisterna. Nu finns det anledning att få de lättnader som har kommit för utländska journalister i och med OS att bli permanenta efter OS.
Jag tycker att vi tydligt ska framföra de argument Gunnar Andrén tog upp, nämligen att begränsningarna är en svaghet. Kina vill nu visa stolthet, styrka och kompetens gentemot omvärlden. Då ska vi påpeka för Kina att om det är en stolt, kompetent och stark nation ska landets individer också få utnyttja Internet. Jag sade att utvecklingen inte är rätlinjig.
Vi ska vara medvetna om att rapporterna visar att det finns en påtagligt mörk sida av allt detta. Det finns människor som står under hårdare övervakning under OS än tidigare därför att man inte vill att den fina bilden ska störas. Då är det viktigt att vi gör klart för Kina att vi är medvetna om den mörka sidan av de ljusa spelen.
Vi ska påpeka detta och föra det vidare i den MR-dialog som ska föras vid bland annat det toppmöte mellan Kina och Europeiska unionen som kommer att äga rum senare under hösten.