Jessica Rosencrantz (M):
Vi i Moderaterna står bakom alla våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 1. Vi ska nu debattera det som kallas cirkulär ekonomi, det vill säga frågor som handlar om hur vi kan använda och återanvända våra resurser på bästa sätt i ett kretslopp.
En genomsnittlig europé konsumerar mellan 10 och 20 ton resurser varje år, och om en större andel av dessa resurser återvinns minskar såklart behovet av att utvinna nya. Politikens uppgift är därför att skapa goda förutsättningar för olika aktörer att ta ansvar för sitt avfall och värna principen om att förorenaren betalar.
Uppgiften är också att understödja nya cirkulära affärsmodeller där produkter kan återanvändas och där avfall inte längre är bara avfall utan kan få fortsatt användning. Att arbeta mot ett mer hållbart och resurseffektivt samhälle är viktigt för både miljö och klimat, och det är glädjande att vi ser ett så stort engagemang och en efterfrågan bland svenska konsumenter.
Allt fler affärsmodeller bygger dessutom just på cirkulär ekonomi. I till exempel klädindustrin ser vi många goda exempel på mer av ett cirkulärt tänk, och hållbart svenskt mode tar allt större plats. Många svenska varumärken bedriver ett stort arbete för att använda mer hållbara material och tillverkningsprocesser.
Stora klädkedjor som H & M har börjat med insamling och uthyrning av kläder. Samtidigt ser vi nya spännande företag, till exempel Hyber som erbjuder prenumerationstjänster för begagnade barnkläder som kan uppgraderas i takt med att barnet växer. Det återstår mycket att göra för hållbarhet i såväl klädindustrin som andra branscher, men det är en positiv och snabb utveckling som vi ser.
Nu krävs det konkret handling för att stödja den cirkulära ekonomin på fler områden. Det är bra att regeringen vill ta fram en nationell strategi och att en handlingsplan tas fram inom EU. Men redan för tre år sedan presenterade EU-kommissionen en strategi för cirkulär ekonomi.
I betänkandet som behandlas i dag hänvisas ofta till utredningar som regeringen har tillsatt eller till utredningar som är slutförda men där frågan bereds. Det är nu viktigt att det inte stannar vid strategier eller att frågorna försvinner i utredningar. Det är dags att agera när både företag och konsumenter vill ha förändring här och nu.
Precis som inom andra politikområden måste omställningen till en cirkulär ekonomi präglas av kostnadseffektivitet och resultatorientering. Vi kan dock konstatera att regeringen ofta prioriterar trubbiga eller ineffektiva förslag framför reformer som gör skillnad på riktigt. Regeringens främsta vapen tycks i många sammanhang vara punktskatter, vilket är problematiskt när de i många fall leder fel.
Skatt på elektronik, plastpåsar och avfallsförbränning är några exempel. Det är åtgärder som har haft eller ser ut att ha ganska små eller inga positiva konsekvenser för miljön. Det är också dåligt med uppföljningar. Det gäller till exempel avfallsförbränningsskatten, där till och med den egna utredaren har avrått från dess införande. Flera av skatterna kommer med begränsad miljöpåverkan men med ett högt pris för svenska konsumenter och företag. Det är dålig politik, fru talman.
Jag säger också som Mats Hedenström, näringspolitisk chef för Svensk Handel, om förslaget om skatt på kemikalier i kläder och skor: "I ett läge där den svenska modehandeln är svårt drabbad av den akuta coronakrisen vore det tondövt om regeringen väljer att gå fram med en punktskatt på svenskt mode." Vad behöver då göras? Moderaterna har presenterat många förslag i betänkandet. Men i dag vill jag särskilt lyfta fram ett par frågor.
För det första: Politiken måste konkret ta bort byråkrati och hinder för alla de företag och kommuner som i dag tar initiativ för mer av cirkularitet men som stöter på hinder i lagstiftningen. Ett exempel är synen på avfall. För att öka återvinningsgraden och skapa bättre förutsättningar för en cirkulär ekonomi är en förändrad syn på avfall viktig.
Det som i dag betraktas och hanteras som avfall behöver i ökad utsträckning bli en resurs som återvinns. Dagens regelverk komplicerar återanvändningen av material i andra sammanhang än det som det ursprungligen användes i. Ta till exempel emballageplasten som används vid produktleveranser, som kategoriseras som avfall i stället för en biprodukt. Det försvårar återanvändningen vid tillverkning av nytt emballage eller nya produkter av materialet.
Det är inte rimligt. Moderaterna välkomnar att Sverige genom EU-direktiv på avfallsområdet tar steg i rätt riktning. Men otydligheter kvarstår även där som skapar en osäkerhet och försvårar för de företag som antingen vill återvinna avfall eller köpa material som tidigare klassats som avfall. Här behövs tydligare vägledning från ansvariga myndigheter så att fler företags avfall kan användas som en resurs. För det andra: Gör det lätt att göra rätt.
Vi behöver mer konsumentinformation och livscykelanalyser. Konsumentmakt gör skillnad. Från politiskt håll bör vi stärka konsumenternas möjligheter att göra medvetna val framför allt genom krav på information om produkters miljö- och klimatpåverkan.
För att kunna göra rätt behöver det bli lättare att få kunskaper om miljö- och klimatpåverkan och livscykelanalyser som kan ge en helhetsbild av den miljöpåverkan som en produkt har under hela sin livslängd. I en sådan analys görs en bedömning av den miljöpåverkan som sker i samband med råvaruuttag, tillverkningsprocess och avfallshantering.
En livscykelanalys ger också producenter en större möjlighet att rikta sina miljöinsatser mot de områden där deras produkter har som störst negativ miljöpåverkan. För det tredje: Även plaståtervinning är en viktig fråga. Som en del i att minska plastanvändningen görs många försök att utveckla produkter som i lägre grad än sina föregångare innehåller just plast.
Det gäller exempelvis pappersmuggar som endast har en tunn plasthinna eller motsvarande för kartonger för till exempel såser. Det är utmärka exempel. Men en utmaning är att få till en effektiv återvinning eftersom materialavskiljning är mycket svårt.
Som en del i en effektiv resursanvändning behöver vi därför fortsätta att stimulera en utveckling och forskning i mer av materialavskiljning så att vi inte går miste om nyttorna med att använda mer hållbara material i sig. Fru talman! Jag är hoppfull inför framtiden. Konsumenter, företag och kommuner är på tårna för att skapa nya cirkulära flöden och affärsmodeller som tar vara på resurser på ett bättre sätt än i dag.
Politiken kan genom regelförenklingar, minskad byråkrati, ny lagstiftning och tydligare hjälp och stöd från myndigheter göra den här förändringen möjlig. Strategier och handlingsplaner är bra. Jag välkomnar att politiken tar helhetsgrepp som behövs. Men låt inte det fördröja viktiga förändringar som vi kan åstadkomma här och nu.
Konsumenter och företag är som sagt redan långt framme, och politiken får inte bli en bromskloss för den cirkulära ekonomin.