Ulrika Heie (C):
Det var ett häftigt meningsutbyte som just föregick, och jag känner mig lite matt. Låt mig ändå börja med att yrka bifall till reservation 4 så att jag har det gjort, och sedan kan jag kanske varva upp i debatten. Jag uppskattar tonen från Caroline Helmersson Olsson om en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning.
Det är viktigt att det är på det sättet vi förhåller oss till all den beskrivning vi har av den svenska skolan, oavsett om det gäller förskola, grundskola, gymnasieskola eller vuxenutbildning.
Jag vill betona att det ända från starten av Gy 2011 har varit möjligt att läsa in allmän högskolebehörighet - inte alltid inom ramen för de 2 500 poängen, men alla skulle ha rätt att läsa in under tiden eller rätt till komvuxutbildning efter studentexamen.
Det var en viktig ledstjärna för alliansregeringen från början. Att man från 2013 har gjort det möjligt att läsa in det inom ramen för de 2 500 poängen är en förändring, men det har hela tiden varit möjligt.
Att då fortsätta prata ned yrkesprogrammen och tala om hur oattraktiva de är för unga människor är mycket beklagligt. Herr talman! För några år sedan hade Socialdemokraterna en debattartikel med rubriken "Niondeklassare är smartare än regeringen".
Det var nuvarande näringsminister Mikael Damberg, som tidigare var vice ordförande i utbildningsutskottet, som via debattartikeln spred bilden av att yrkesprogrammen väljs bort eftersom eleverna sas vara smartare än regeringen. Mikael Damberg skrev att den mest troliga orsaken till att eleverna väljer bort yrkesprogrammen är att de inte längre ger behörighet till vidare studier.
Det stod inte ett ord om att det var valbart eller om rättigheten att på komvux läsa in behörigheten senare. I stället stod det att studie- och yrkesvägledare, antagningsenheternas analytiker, rektorer och företrädare för arbetsmarknadens olika branscher alla angav behörighetsfrågan som orsak. Jag hade förmånen att träffa ett antal friskoleföreträdare under denna period och diskutera med dem om detta är ett problem.
De sa: Vi ser gärna att de flesta av våra elever läser in allmän högskolebehörighet, och därför har vi från början designat också yrkesprogrammen så att de ger allmän högskolebehörighet men med möjlighet att välja bort det om man vill. Denna möjlighet har funnits för varenda skolhuvudman från det att Gy 2011 genomfördes. Kom inte och skyll på att regeringen har gjort det eller det!
Som huvudman för skolan har man hela tiden haft möjlighet att göra dessa program attraktiva, om det nu är det man tror är orsaken till det minskade intresset. Jag blir lite beklämd av den bilden. Att det har gått från 35 procent till 27 procent som söker yrkesprogrammen är en signifikant nedgång.
Men att säga att de 27 procenten som väljer yrkesprogrammen skulle vara osmartare än regeringen känns som en tråkig insinuation om hur de som söker yrkesprogrammen är.
Jag har mött många besvikna elever som har trott att arbetsmarknaden har legat öppen efter en högskoleförberedande gymnasieutbildning utan yrkesinriktning. De har kanske inte haft helt klart för sig att de inte är så attraktiva på arbetsmarknaden direkt efter till exempel samhällsprogrammet. De har beklagat att det är så långa köer för alla som har gått samhällsprogrammet. Detta visar med uppenbar tydlighet att det behövs en förstärkning av studie- och yrkesvägledningen.
Vi har duktiga studie- och yrkesvägledare i Sverige, men de är för få. Ibland har vi också satsat lite för dåligt på den kompetensutveckling som de behöver. Jag är övertygad om att vi också behöver starta med studie- och yrkesvägledning i skolan betydligt tidigare än vad vi gör i dag.
Det handlar inte om att sista året före gymnasievalet få veta lite om olika jobb och utbildningar för att kunna göra ett välgrundat val, utan det behöver ske mycket tidigare. Den besvikelse som de som har gått högskoleförberedande program har visat handlar också om att det inte är så lätt att byta bana till en mer yrkesinriktad utbildning.
Alliansregeringen satsade under sina år en hel del pengar på yrkesvuxplatser, men vi ser fortfarande ett behov att på olika sätt öppna för fler vägar framåt. Då blir jag lite beklämd över den felinformation som ges från talarstolen i Sveriges riksdag, herr talman. Man talar om att vidareutbildning är stängd för dem som går yrkesprogrammen.
Vad anser man då att yrkeshögskoleutbildningarna är för något? Det är också en form av vidareutbildning i skolsystemet. Det är en väl utvecklad väg framåt för dem som har gått yrkesprogrammen utan att behöva välja en högskoleutbildning. Låt oss verka för det som Caroline Helmersson Olsson talade om: en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning.
Låt oss visa respekt för unga människor och tala om hur det faktiskt ligger till. Jag ser också positivt på det som Yrkesprogramsutredningen kommit fram till angående yrkesutgång från teknikprogrammet och andra förändringar vad gäller naturbruk och så vidare. I dagens betänkande har allianspartierna fler förslag som handlar om fler utgångar från de olika gymnasieprogrammen.
Tidigare i debatten nämndes de IFAU-utredningar som pekar på att den gymnasieskola som infördes i början av 90-talet, då alla program förlängdes till tre år, har medfört att fler ungdomar som lämnar grundskolan med dåliga resultat eller som kommer från icke-akademiska hem hoppar av gymnasieskolan.
Att då vilja göra gymnasieskolan obligatorisk känns märkligt. Skulle det lösa problemet? Jag tror att vi alla delar bilden att grundskolan behöver ge eleverna en betydligt bättre grund också för gymnasiestudier.
Samtidigt är den valfrihet som finns i dag viktig med högskoleförberedande program, med yrkesförberedandeprogram som kan vara högskoleförberedande eller inte, med mer yrkesfördjupning och med lärlingsutbildningar, där vi i Sverige har en relativt underutvecklad utbildningssektor.
Där har Centerpartiet lyft fram min motion i betänkandet när det gäller förslagen om lärlingslön och om att satsa på lärlingsutbildningar. Man ska inte se detta som en åtgärd för skoltrötta utan som en möjlighet för företagen i Sverige att ta ett ökat ansvar och ha en höjd ambition för att ge unga människor och vuxna möjligheten till lärande i arbetslivet.
Låt oss se detta som den tuffa utbildning det är och som det är viktigt att främja på olika sätt. Jag vill lyfta fram kopplingen till arbetslivet och det goda arbete som Ung Företagsamhet gör.
På ett antal gymnasieprogram, oavsett om det är yrkesprogram eller högskoleförberedande program, får eleverna möjlighet att starta och driva ett UF-företag. Detta bidrar till ökat entreprenörskap och en ökad förståelse för och insyn i hur företagande utvecklas och vad som krävs av företagare för att kunna driva företag på ett positivt sätt. Det är en viktig del.
När jag tittar i statistiken över hur gymnasieelever får tillgång till det arbetet blir jag förvånad över att det är så lågutvecklat på många av yrkesprogrammen, där man kan behöva jobba som egenföretagare framöver.
Det finns många utmaningar för gymnasieskolan, men låt oss hålla oss till en sammanhållen och korrekt verklighetsbeskrivning, som nämndes tidigare, och inte fara ut i ett högt tonläge om vad alliansregeringen har gjort och inte gjort.