Ulf Kristersson (M):
Vi har haft denna diskussion några gånger tidigare i kammaren i snarlika interpellationsdebatter. Det låter i och för sig lite olika när man diskuterar med olika socialdemokrater. Men det är tre punkter som jag tror är värda att påpeka. Den ena är att det finns en varierande grad av distansering från den problembild som vi ändå mycket brett var överens om i Sverige för bara ett antal år sedan om att vi hade en ohållbar situation.
Jag brukar generöst försöka säga att det var en socialdemokratisk regering som tog initiativ till att bryta en trend som var omöjlig och som tillsatte de fundamentala utredningar som lade hela grunden för den reform som vi har genomfört. Det fritar inte alls oss från ansvar för sådant som inte har blivit perfekt - absolut inte - men man ska inte heller låtsas som att det inte finns en förhistoria till detta.
Vi hade en dålig historia i Sverige med upp- och nedgångar, en bergochdalbaneliknande sjukskrivningsutveckling och ett ständigt ökande antal förtidspensioner. Detta var absolut nödvändigt att bryta. Jag begär absolut inte att socialdemokrater ska applådera det som vi gör, men jag skulle uppskatta en stringent diskussion där historiken åtminstone kan vara någorlunda tydlig och korrekt beskriven.
Den andra punkten är att man ändå måste skilja de riktigt väsentliga frågorna från de frågor som tål att fortsatt diskuteras. Hälften så många är i dag sjukskrivna hälften så länge. Det låter ibland som om det är en ekonomisk vinst. Det är fundamentala mänskliga vinster i detta. Jag tvivlar inte ett ögonblick på att det finns människor som har farit illa. Jag tvivlar inte heller ett ögonblick på att vi har en del arbete kvar att göra. Jag kommer tillbaka till det alldeles strax.
Men den grundläggande och allra väsentligaste slutsatsen är att när hälften så många är sjukskrivna hälften så länge får vi färre fall som går så långt att dessa människor aldrig kommer tillbaka till eget arbete och egen försörjning. Det är dessa mänskliga tragedier och denna långvariga fattigdom som vi försöker undvika. Att inte se det och att inte inse konsekvenserna av detta är att blunda för de stora förändringarnas betydelse. Det är väl belagt vilka risker det finns i långvarigt utanförskap.
Det är väl belagt vilka faror det finns med långa sjukskrivningar och att inte ha egna inkomster. Det finns till och med generationsstudier på detta. Om det finns minsta chans att hjälpa människor tillbaka till egen försörjning har det ett starkt socialpolitiskt värde. Där upplever jag att jag går i en stark svensk välfärdspolitisk tradition som har gått långt över partigränserna i flera decennier i Sverige.
Den tredje punkten som jag vill påpeka, och som ingen som är intresserad av välfärdspolitik kan ha missat, är att det pågår ett arbete som vi annonserade bokstavligt talat den 5, eller möjligen den 6, oktober förra året och som vi redan då sade kommer att ta hela vintern, och vi sade att vi kommer att återkomma under våren med våra samlade analyser och våra samlade förslag av den översyn av själva sjukförsäkringsreformen som nu pågår. Detta arbete pågår fortfarande i oförminskad takt. Det går precis enligt tidsplanen.
Vi kommer att återkomma under våren.