KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jodå, jag träffar absolut företrädare för teaterlivet. Jag träffar de allra flesta som arbetar aktivt inom svenskt kulturliv. Jag möts naturligtvis där, liksom hos många andra, av önskemål om ökade resurser. Jag väljer att tolka det så att ambitionerna är höga. Men fortfarande gäller faktum: Det har inte varit någon urholkning. Budgeten har ökat utöver det som är pris- och löneomräkningen, PLO.
Gunilla Carlsson vet att det inte är någon skillnad på PLO för kultur och det andra. Sedan kan det hända att en del teatrar har haft högre ambitioner och har fått högre kostnader. Det kan naturligtvis slå mot verksamheten. Ambitionerna är höga - det vet jag. Jag letade i mina papper, för jag ville gärna ha de exakta siffrorna för EU-stödet, och nu har jag hittat dem.
När jag kom in som ny minister slogs jag av att vi i Sverige var så mycket sämre än andra länder i EU på att söka pengar i de olika program som finns på kultur- och medieområdet. Det fanns egentligen inget riktigt skäl. Medfinansieringen lyfte Gunilla Carlsson upp. Ja, det krävs en medfinansiering, men det är samma regler för andra länder.
Vi har sedan dess befunnit oss i en nedgång i många länders kulturbudgetar, men de har ändå förmått söka de här medlen. Vi har haft kontakt med Intercult och andra som arbetar för att informera om de möjligheter som finns, både här och i strukturfonderna.
Därför var det så glädjande - eftersom jag har tagit upp detta ett antal gånger, år efter år, i regleringsbrev och i dialog med Kulturrådet, som har delat min uppfattning att vi borde kunna bli mycket bättre - att vi har blivit bättre. Det är en klar ökning, och i fjol, 2012, fick vi det högsta antalet godkända svenska medfinansieringsprojekt någonsin, ett 30-tal.
Det är dubbelt så många som det var för fem år sedan. Det betyder inte bara mer pengar in, utan det betyder nya möjligheter att pröva idéer, att visa upp för publik över gränserna, att hitta nya samarbetspartner. Det är väldigt glädjande. Dessutom har man nu tagit beslut om det nya program som ska gälla till 2020 inom EU. Det innebär en ökning av budgeten på 9 procent.
Det kanske inte låter så mycket, men det är en hel del pengar, i synnerhet om man ställer det i relation till att EU:s budget som helhet har minskat.
Det bidrar till det som är ett klart mål hos oss och som också är tydligt utskrivet i instruktioner och regleringsbrev, att vi ska öka internationaliseringen och att vi ska öka det interkulturella samarbetet. Det sker också. Sedan kan man alltid vilja mer - det tycker jag också. Men det är inte så att anslagen har urholkats och att det inte finns pengar till samarbete över gränser, för det gör det.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ska börja med den fråga som jag inte hann med förra gången om Myndigheten för kulturanalys. De har i uppdrag att stämma av verkligheten mot de nationella kulturpolitiska målen, så det är inte alls omöjligt att vi också kan ta upp detta i en dialog med Myka, att de också ska se på det internationella och det interkulturella. Jag tycker att det kan vara ett bra förslag.
De kommer redan nu att få ett antal nya uppdrag i de regleringsbrev som skrivs. Vi har omfattande internationella samarbeten för Operan, Dramaten, Riksteatern och Dansens Hus. Det pågår väldigt mycket runt om i Sverige och också med gästspel här.
Det gäller också Göteborgsoperan, som jag vet att Gunilla Carlsson har god kännedom om. Som jag tog upp i mitt tidigare inlägg finns det naturligtvis mindre resurser i vår omvärld, och det finns givetvis en risk för att det kan påverka våra institutioner här hemma.
Jag tar det absolut på allvar om man tycker att man inte kan infria de förväntningar som finns, alltså det som staten - regering och riksdag - förväntar sig. Här är vi överens om de instruktioner som går till våra myndigheter. Jag tolkar detta som att man har höga ambitioner, inte som att jag tror att man har fel. Men ibland finns kanske inte möjligheterna även om viljan finns.
Vi har höjt budgeten, inte bara när det gäller PLO utan även när det gäller extra medel. Scenkonsten får en tredjedel av anslagen nu, precis som man fick 2006. Alltihop har ökat med närmare 1 miljard totalt sett. Det går alltså mer pengar till scenkonsten. Vi står nu också i begrepp att bygga ut Operan. Vi löser frågan om pensionerna inom scenkonsten. Fler går på teater, opera, dans och balett. Det är en strålande framtid.
Det är därför som jag inte tycker att den mening som jag citerade i Gunilla Carlssons interpellation stämmer med verkligheten.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig dels om jag anser att en majoritet av svenskarna ska få möjlighet att ta del av större idrottsevenemang som vinter-OS via våra fria tv-kanaler, dels om jag avser att göra något för att införa en evenemangslista där större idrottsevenemang ingår.
Allmänt sett ligger det i idrottens eget intresse att de evenemang som sänds i tv når så många tittare som möjligt. Internationella olympiska kommittén , som äger rättigheterna till vinter-OS, har också uttalat att organisationen har som princip att försäkra att så mycket som möjligt sänds och att sändningarna når en så bred publik som möjligt.
Det sker genom fastställande av en så kallad evenemangslista. Denna möjlighet har funnits i Sverige sedan 1999. Det bör noteras att med fri tv avses enligt direktivet program som kan ses utan andra avgifter än eventuell lagstadgad tv-avgift och grundabonnemang i kabel-tv-nät.
Myndigheten för radio och tv redovisade den 15 november 2013 sitt uppdrag att analysera och lämna ett förslag till hur en evenemangslista kan utformas. Myndighetens rapport har remitterats till myndigheter, företag och organisationer för synpunkter senast den 6 mars 2014. Regeringen kommer därefter att ta ställning till myndighetens förslag.
En eventuell evenemangslista måste vara förenlig med EU-rätten och därtill godkännas av Europeiska kommissionen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag kan börja med att dela Carina Adolfsson Elgestams och alla övriga svenskars glädje över de medaljer som har tagits under de olympiska spelen. Jag hade dessutom förmånen att själv vara på plats i Vancouver när Charlotte Kalla gick i mål, så den känslan fick jag i allra högsta grad dela i realtid.
När vi sedan kommer till frågan om en evenemangslista är det en möjlighet som har funnits sedan 1999. Den har inte ansetts behövas, och det har inte heller varit ett önskemål från idrottsrörelsen - vilket jag tycker att man måste ha med sig i debatten.
När riksdagen nu fattade ett beslut om att ge regeringen i uppdrag att se över möjligheterna att utforma en evenemangslista gav regeringen uppdraget till Myndigheten för radio och tv. De har fullföljt sitt uppdrag och studerat hur det ser ute i övriga Europa i de länder som har evenemangslista. Det är en minoritet av EU-länderna - bara 8 av 28 har det.
Utifrån detta och utifrån hur situationen ser ut i Sverige har myndigheten tagit fram ett förslag som nu är ute på remiss. Nu tycker Carina Adolfsson Elgestam att vi skulle ha agerat tidigare. En del av svaret på varför vi inte har kunnat göra det gav interpellanten själv när hon konstaterar att detta är en process som tar tid.
Detta ska i så fall godkännas av EU-rätten och därtill av EU-kommissionen. Det tar ett antal månader, så det hade inte varit möjligt att få fram en lista. Vad som är lika viktigt, eller kanske ännu viktigare, är att detta inte är någonting som står i enlighet med vad idrottsrörelsen själv vill.
Jag träffade ledningen för Riksidrottsförbundet i ett helt annat ärende så sent som i morse, då vi naturligtvis diskuterade denna fråga också. De konstaterade att det finns ett antal förbund som önskar en evenemangslista, men majoriteten i Riksidrottsförbundet gör det inte.
Hur som helst har Internationella olympiska kommittén, som äger rättigheterna till OS - som vi nu har uppe här och som är mest aktuellt - ett intresse av att så många som möjligt får se spelen. Spelen kommer såvitt jag har förstått att sändas i TV3, i TV10, i Viasats sportkanaler och på internet.
Enbart TV3 har en upplevd räckvidd på 84 procent. Upplevd räckvidd brukar ofta vara i underkant, enligt Myndigheten för radio och tv. Förmodligen är det fler som kommer att kunna se OS. Det ligger inte i regeringens, och inte heller i politikernas, intresse att sätta oss över idrottsrörelsen. Detta är trots allt en fri rättighet.
Marknaden har sina speciella möjligheter och villkor här. Det är också någonting som idrottsrörelsen framhåller. Vi har respekt för det, men vi har också respekt för riksdagen. Det är därför vi gav detta uppdrag till Myndigheten för radio och tv. Deras rapport är nu ute på remiss.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi har en fri idrottsrörelse i Sverige, och det är någonting som vi respekterar. Vi ger också ett stort statligt stöd till denna fria idrottsrörelse, precis som Isak From nämnde. Men det var också utifrån idrottens intressen och önskemål som regeringen agerade i det här fallet - apropå hur vi röstade när frågan om en evenemangslista kom upp.
Nu fattade riksdagen ett annat beslut, och regeringen har gjort som riksdagen önskade. Vi går tillbaka till vad en evenemangslista är. Det var inte därmed, som interpellanten tycks tro, fritt fram och självklart att Sveriges Television per automatik skulle få tillgång till OS oavsett vad man bjöd. Så var det inte.
TV4 och SVT har förmodligen haft diskussioner. De förlorade kampen mot MTG i det här fallet. Jag utgår från att MTG med de sändningsmöjligheter man har kommer att tillgodose kraven som IOK och idrottsrörelsen ställer upp. I den delen är jag trygg med att RF anser att det här kommer att fungera väl.
En evenemangslista kan se väldigt olika ut. Man kan också ta del av det underlag som Myndigheten för radio och tv har tagit fram i det förslag som har gått ut på remiss. Där varierar räckvidden från exempelvis 67 procent i Tyskland till 95 procent i Storbritannien.
Då räknas det i så kallad fri tv ofta in ett grundabonnemang för exempelvis kabel-tv. Det är så reglerna ser ut i Europa, och det är det vi ska förhålla oss till när vi talar om vad en evenemangslista är.
Myndigheten för radio och TV har kommit fram till att om en sådan lista ska införas i Sverige - och det är det som remissinstanserna ska ta ställning till och lämna synpunkter på - ska räckvidden vara minst 80 procent av allmänheten. Då har man tagit hänsyn till EU-rätten och vad man skulle kunna få godkänt om en sådan lista skulle lämnas in.
Då ligger vi betydligt högre än vad exempelvis Tyskland gör och i nivå med de allra flesta. MTG:s sändningar via TV3, TV10 och de övriga kanalerna beräknas nå minst 84 procent av tittarna.
Man kan möjligen anse att det inte räcker, men jag tror att den bedömning som Sveriges Television gjorde - att man inte ville ge sig in i den här kampen och satsa mer av licensbetalarnas pengar - är rimlig. Då skulle det säkert vara många andra program som inte skulle kunna visas. En stor majoritet av svenska folket kommer att kunna se och ta del av OS-sändningarna i Sotji, och det är jag trygg med.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi kommer nog inte så mycket längre i den här diskussionen. Vad interpellanten jämte Isak From är ute efter är ju trots allt att regeringen ska ge SVT mer eller mindre ensamrätt, möjligen tillsammans med TV4, som ju är fritt tillgängligt. Nu talar vi om en evenemangslista. Om en sådan lista ska införas i Sverige får vi se.
Det finns ett förslag som är ute på remiss, och jag hoppas att det finns respekt för att det arbetet ska gå framåt. Det är ingalunda säkert att en sådan här lista blir godkänd av EU-rätten eller EU-kommissionen. Hur som helst kommer en mycket stor del, 84 procent minst, att kunna ta del av OS-sändningarna. Låt oss nu se hur detta fungerar.
Om man i idrottsrörelsen, som har det största intresset av att så många som möjligt kan se tävlingarna, är trygg med att det här kommer att fungera finns det inget skäl för mig att överpröva deras åsikt. Om man i idrottsrörelsen hade varit bekymrad utifrån det som interpellanten tar upp - att det är viktigt och inspirerande att kunna se elitidrottare på plats, förhoppningsvis också sådana som tar medaljer - hade det varit annorlunda.
Men om man i idrottsrörelsen inte är orolig utan tror att detta kommer att fungera bra är jag också trygg med det. Låt oss nu avvakta tills OS i Sotji är över, se hur det har fungerat och vad remissinstanserna säger. Då har de också möjlighet att anpassa sina remissvar utifrån hur det har fungerat. Vi kan återkomma och ta upp diskussionen därefter.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Isak From har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att öka möjligheten för resurssvaga grupper att nyttja museernas unika möjligheter, inte minst med integration. Våra museer är genom sin verksamhet viktiga arenor för att belysa olika historiebeskrivningar och bryta perspektiv mot varandra.
Därför har de statligt finansierade museerna ett stående uppdrag att integrera bland annat ett mångfaldsperspektiv i sin verksamhet. Ansvaret för att nå olika målgrupper och kunskapen om hur det bäst görs ligger hos museerna själva. Ansvaret omfattar även att besluta om entréavgifternas nivå för andra än barn och unga.
Alla museimyndigheter har gratis inträde till alla utställningar för alla upp till 19 år.
För att särskilt poängtera vikten av museernas mångfaldsarbete har regeringen i budgetpropositionen för 2014 aviserat ett uppdrag till Riksutställningar att utifrån en global omvärldsanalys och kartläggning visa på möjligheterna för den svenska museisektorn att ta vara på utvecklingspotentialen i det mångkulturella Sverige.
Regeringen har vidare i budgetpropositionen för 2014 aviserat att det finns ett behov av att utveckla och förtydliga museernas uppdrag och målen med den statliga museipolitiken. Arbetet med detta kommer att inledas med en museikonferens i början av 2014.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag tycker att det är roligt att vi debatterar museer, för vi har från Alliansens sida ett starkt engagemang för museisektorn. Välkommen in i debatten, Fredrik Malm också, som har ytterligare goda exempel på vad som händer inom museivärlden och på vad museerna faktiskt kan uträtta. Jag ska se om jag kan återkomma till den vision du har. Men jag ska börja med några kommentarer till Isak From.
Du skriver i din interpellation att museerna kan fungera som dragplåster för besöksnäringen. Det är roligt, tycker jag, att höra att Socialdemokraterna också ser den kopplingen. Det brukar annars vara lite svårt att få er att erkänna detta.
Då kan jag berätta att förra veckan, den 12 december, fattade regeringen beslut om att ge 100 000 kronor till Riksförbundet Sveriges museer för studier som handlar just om museernas roll i besöksnäringen. Det är studier som vi ser mycket fram emot.
Sedan säger Isak From att besökstalen på museerna har stigit svagt uppåt efter att museireformen förändrades 2006. Jag vet inte hur man räknar när man säger att det är svagt uppåt. År 2011 var vi faktiskt uppe i nästan lika många besökare, som betalade, som det var vid den så kallade fri entré-reformen.
Och det är betydligt fler som går på museer nu än det var 2003 och 2004, till exempel. Jag ska så småningom komma in på EU-kommissionens rapport. Museerna har en stor betydelse för integration, för mångfald, för att levandegöra historien och för barnperspektivet, inte minst.
Det här är ett uppdrag som museerna tar på allra största allvar. Det finns inskrivet i regleringsbrev. Det finns inskrivet i instruktionerna. Det kommer upp i de myndighetsdialoger vi ständigt har. Och det är genom att vara aktuella och genom att vara relevanta som museerna lockar så många nya besökare.
Isak From talade i sitt första anförande om de statliga museerna, de regionala museerna och de kommunala museerna. Han glömde, skulle jag vilja säga, en museigrupp, och det är de ideellt drivna museerna. Arbetslivsmuseerna finns över hela Sverige, till skillnad från de statliga museerna, som nästan samtliga ligger i Stockholm.
De ideellt drivna museerna - det är nästan 2 000 - finns från norr till söder, från öster till väster. Vi har givit extra pengar för att de ska kunna fortsätta att utbilda frivilliga, ideella, volontärer som ska kunna hålla i gång museerna. Det handlar om allt från textil, fängelser, ångbåtar, järnvägar till små museer, kanske för hattillverkning och knapptillverkning.
Det finns runt 2 000 sådana museer. De var väldigt bekymrade när Socialdemokraterna införde den så kallade fria entrén - jag säger "så kallade", för det finns ingenting som är gratis. De hade svårt att motivera att de var tvungna att ta betalt, 30, 40, 50 kronor, när kanske Nationalmuseum hade gratis entré till sina basutställningar. Det blev en omöjlig konkurrenssituation.
Jag förstår dem. De spelar en stor roll för att hålla minnet av det gångna Sverige vid liv. Det skapas nya sådana museer. Jag tycker att det är viktigt att de ska ha en rimlig chans.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Ord kan lätt leda fel. När man talar om fri entré och hänvisar till 2005 och 2006 - vad menar man? Åren 2005-2006 fanns ett förbud för museerna att ta betalt. Det kallades fri entré, men det var inte det. Det var fri entré genom första dörren, men ville du gå på en specialutställning fick du betala.
Det är inte fri entré, Isak From. Man ska vara lite försiktig med orden där. Jag vet inte om Isak From och Socialdemokraterna har tänkt sig i sin vision att museerna över huvud taget inte ska få ta betalt, att de ska förbjudas att ens ta betalt för specialutställningarna. I så fall får ni lägga på rätt många hundra miljoner på er kulturbudget. Det har vi inte sett något exempel på än.
Fri entré i er tappning var basutställningen. De som ville se mer fick betala, inklusive barn och ungdomar. Vi har ändrat så att museerna får behålla mer av sina pengar, och det är fritt för barn och unga upp till 19 år - även till specialutställningarna.
Statistiken är dessutom vansklig. Jag har under sju år haft anledning att då och då diskutera frågan, inte minst med Socialdemokraterna. Vilka är det som räknas?
Ofta är det alla som kliver in genom museets dörr, oavsett om de går till shopen, ska gå på en konferens, ska äta i restaurangen, kanske besöka damrummet och byta blöja på det lilla barnet eller se en utställning. Alla dessa har räknats in.
Vi pratar nu, bland annat tillsammans med Kulturrådet och Myndigheten för kulturanalys, om att det vore intressant att dela upp statistiken kvantitativt och kvalitativt. Det kvantitativa begreppet är lätt, men det kvalitativa är väl så intressant och svårt. Det säger också myndigheten. Men vad leder besöken till? Kommer besökarna tillbaka? Söker de ny kunskap? Har de fått aha-upplevelser?
Talar de om vad de har varit med om eller anmäler sig till en kurs - eller vad som nu kan rymmas inom kvalitativa mått? De frågorna är väl så intressanta. Under den tid som den så kallade fri entré-reformen fanns på museerna hette det att det var ekonomiskt svårt för många att gå på museum.
Därför behövdes fri entré på de 19 statliga museerna, varav 16 ligger i Stockholm. Det är en majoritet stockholmare som besöker museerna. Jag ser också som min uppgift att värna hela landet, inte bara Stockholm - även om jag råkar bo här.
Vi kan konstatera att om många ser ekonomin som ett hinder för att gå på museum, att betala 50-70 kronor, då är skatterna alldeles för höga. Regeringen har som ett led i sin politik sänkt skatten för vanliga människor, inte bara en gång i jobbskatteavdraget utan fem gånger.
Numera är det en reform som Socialdemokraterna ansluter sig till. Det femte jobbskatteavdraget som klubbades i riksdagen för en tid sedan räcker till 40-50 museibesök på våra statliga museer. Det är en viktig reform. Många museer väljer att ha fri entré en dag i veckan eller vid andra tillfällen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag önskar självklart Isak From och alla övriga en riktigt god jul. Jag är väldigt stolt över våra museer. Jag besöker dem ofta, inte bara de statliga utan också andra. För ett par veckor sedan var jag uppe i Jämtland och besökte Jamtli, som har ett intressant samarbete med Nationalmuseum. Jag förstod att även ni i kulturutskottet hade besökt Jamtli.
Jag hoppas att också ni fick höra museichefen berätta om hur man hade fått allt fler att besöka museet och höjt entréavgifterna. Det finns inte alltid en självklar koppling mellan entréavgift och antalet besökare. Världskulturmuseet i Göteborg har infört entréavgifter igen och konstaterar att den grupp som man trodde kanske inte skulle komma ändå kommer. Det är utrikes födda med intresse för det museet.
Myndigheten för kulturanalys har kommit med en rapport, den är alldeles färsk, där man gör en analys av vilka som går på museerna. Det här finns det anledning att gräva djupare i. Det finns problem. Rapporten visar att det inte finns den koppling som Isak From tror mellan fri entré och att besöksovana går på museer, utan snarare tvärtom, säger Myndigheten för kulturanalys.
Med fri entré tenderar de som ofta går på museer att gå ännu oftare, och det är ofta högutbildade och människor boende i storstäderna. Det är viktigt att museerna ska angå alla. Det är därför det är viktigt med samarbete med Skapande skola - och jag är glad att Isak From nämnde det - och viktigt att museerna själva kan anpassa. Många museer har fri entré någon dag i veckan.
Jag vill tipsa om Kulturarvskortet, som inte kostar särskilt mycket men som ger rabatterad entré till runt 300 olika museer och andra kulturevenemang runt om i Sverige. Det är en väl vald investering. Naturligtvis är det viktigt att människor får behålla mer av sina intjänade pengar för att kunna gå på museer, köpa böcker, betala barnets kulturskola eller vad det nu kan vara. Det betyder en hel del.
Avslutningsvis: Enligt EU-kommissionen är vi de mest kulturaktiva i hela Europa, och antalet museibesökare har gått upp som en raket. Jag är glad för det, men vi behöver göra ännu mer.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Marie Nordén har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa att hela landet ska ha tillgång till en public service som håller hög kvalitet. Den 19 december förra året beslutade regeringen om sändningstillstånd och anslagsvillkor för Sveriges Television, mot bakgrund av riksdagens beslut om propositionen Bildning och tillgänglighet - radio och tv i allmänhetens tjänst 2014-2019 .
Enligt sändningstillståndet ska SVT utforma sina program så att de genom tillgänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och den variation som finns i befolkningen.
SVT:s nyhetsförmedling och samhällsbevakning ska ha olika perspektiv, så att händelser speglas utifrån olika geografiska, sociala och andra utgångspunkter. Företaget ska även sända regionala nyhetsprogram. Enligt anslagsvillkoren ska SVT ha en decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå.
Den lokala och regionala organisationen ska ha tillräckliga resurser för att effektivt kunna spegla respektive områdes särprägel och egenart. Organisationen ska utformas med syfte att möjliggöra hög närvaro av personer ute i landet med kunskap om och förankring i de olika regionerna.
Den andel av allmänproduktionen i SVT:s rikssändningar som produceras utanför Stockholm ska uppgå till minst 55 procent. Anslagsvillkoren innehåller samtidigt skrivningar om att SVT inom tillgängliga ekonomiska ramar ska göra de prioriteringar som krävs för att uppfylla uppdraget.
Verksamheten ska inom ramen för uppdraget bedrivas rationellt, och SVT ska kontinuerligt öka effektiviteten och produktiviteten. Inom ramen för dessa styrdokument sköter SVT sin verksamhet självständigt. Företaget redovisar årligen i en public service-redovisning hur uppdraget från riksdag och regering har uppfyllts.
Granskningsnämnden för radio och tv granskar sedan denna redovisning och bedömer om företaget har uppfyllt uppdraget. Granskningsnämndens bedömningar redovisas varje år till regeringen.