Mikael Damberg (S):
Jag tog upp målen för den svenska strategin i mitt interpellationssvar. De är utgångspunkten för den svenska strategin. Det finns ingen annan strategi än den jag tog upp. Utgångspunkten är att minska smittspridningen för att skydda människors liv och hälsa samt säkra sjukvårdens kapacitet. Det är den första delen av strategin.
Sedan handlar det också om att balansera så att man minskar effekterna av pandemin i samhället och lindrar konsekvenserna för både företag och individer. Det är den strategi vi har. Jag kan se att myndigheter har givit delvis olika besked under pandemin, men det beror på att kunskapsläget har utvecklats.
Det är också en del av arbetet med ett okänt virus som vi lär oss mer om under hela utvecklingen. Vi ser också hur viruset sprids i samhället. Vad lär vi oss av det? Vilka nya beslut ska vi fatta? Se på första vågens effekt på äldreomsorgen! IVO har granskat den redan som en del av sitt eget uppdrag.
Den kommer säkert att diskuteras mycket även i fortsättningen. Vi ser uppenbara problem i hur äldreomsorgen var förberedd och organiserad samt i relationen till regionernas sjukvårdssystem. Det har kommit fram tydliga exempel på hur systemet inte har klarat av att skydda de mest sårbara i samhället.
Vi har dragit slutsatser av detta för att vara tydliga med att det finns saker och ting att göra här och nu, inte minst att utbilda personal och ge kommunerna mer resurser. Sedan finns också frågan av testningen av hela personalkategorin. Vidare jobbar regionerna nu på ett helt annat sätt för att stötta med sjukvårdsresurser gentemot äldreomsorgen. I en pandemi måste man lära sig under resans gång.
Även om kommissionen ska göra en granskning anser jag att det är för tidigt att säga att det är just målen för strategin som skilde sig åt mellan länderna. Däremot är det uppenbart att länder drabbades olika hårt av pandemin i början och därmed fick in smittspridningen på olika sätt. Detta kommer säkert att diskuteras. Vad skulle ha gjorts annorlunda, och vad kan vi lära oss av det? Vi måste fortsätta att diskutera de frågorna.
Den konkreta frågan handlade om varför man inte har använt den tillfälliga lagen. Det formella svaret är väl att om man skulle använda den tillfälliga lagen hade man lika gärna kunnat lägga fram en proposition till riksdagen. Det var det tidsperspektivet i lagstiftningen. Det blev svåranvänt att stifta den lagen separat. Då kan man lägga fram en proposition för riksdagen med ett förslag i en sakfråga, och då hade man inte behövt använda en tillfällig lag.
Däremot har jag inte upplevt att det har funnits en uppfattning i Sveriges riksdag eller hos Moderaterna att man vill stänga ned stora delar av det svenska samhället med politiska beslut. Jag kan ha fel i den delen.
Jag uppfattar att det har funnits en stor uppslutning bakom att jobba med råd, rekommendationer och riktlinjer för verksamheter, till exempel att näringsidkare måste anpassa sin verksamhet och följa vissa krav och restriktioner. Men vi har i Sverige inte valt en nedstängningsstrategi.
Det har inte myndigheterna föreslagit, och det vore en nyhet för mig om det är Moderaternas position i detta eftersom jag inte har uppfattat det tidigare. Däremot har regeringen hela tiden varit tydlig med att vi inte utesluter någonting. Hamnar vi i ett allvarligare läge än i dag måste vi kunna fatta beslut om ännu tuffare åtgärder.