Johan Hedin (C):
Sverigedemokraterna dundrar på med en rad rena oförskämdheter och lögner om Centerpartiets politik och om Alliansens inre liv. Hur kan Adam Marttinen ha någon som helst insikt i hur vi har diskuterat i de här frågorna? Det är för mig en gåta och ett rent falsarium.
Det stämmer att Moderaterna vill gå längre än vi när det gäller den generella och automatiska nedskrivningen av straffmätningen för människor mellan 18 och 21 år. Jag vill också minska den, men jag vill inte utesluta möjligheten för domstolarna att göra den. Det är möjligt att Adam Marttinen tycker att det är en dålig idé, men så har vi landat, och det är så den gemensamma politiken för Alliansen är utformad.
Jag är säker på att vi inte har hört det sista av den diskussionen, men jag tar den gärna. Sverigedemokraterna är oerhört angelägna om att slå sig för bröstet för alla goda idéer som man tycker att alla andra har apat efter. Jag har inte sett en enda god idé från Sverigedemokraterna som inte först har varit någon annanstans. Det är kopior av politik från andra håll.
I sina bästa stunder är det en rimlig kriminal- och rättspolitik som ställer de viktiga och angelägna frågor som människor ute i samhället ställer sig. I sina sämsta stunder är det en politik som hämtas från de delar av världen där rättsstatens principer nu håller på att monterats ned och där rättsstaten är utsatt för tryck. Jag talar då om Polen och Ungern, våra europeiska vänner och grannar.
Det är oerhört oroande. Det är Sverigedemokraternas vänner, och det är den väg som de vill gå. Fru talman! Det har sagts att demokrati är den sämsta styrelseformen som har prövats, bortsett från alla de övriga formerna som prövats genom tiderna. Orden är den evige Winston Churchills.
Och det är något att fundera på i dessa tider när rättsstatens principer naggas i kanten och när människor vill kasta tolvåringar i fängelse. Vi ser hur ett par av våra europeiska grannar som jag nämnde väljer en farlig väg bort från de grundläggande värden som vi förknippar med en liberal västerländsk demokrati och åsidosätter den för demokratin så nödvändiga pressfriheten och - lika illa - det oberoende domstolsväsendet.
Rättsstaten är kanske det mest grundläggande i det stabila samhällsbygget, i demokratin, där den svaga kan få rätt mot den starka, där den enskilda människan kan få sin sak prövad och där den som bryter mot våra gemensamma regler lagförs och straffas i enlighet med det som är i lag befäst på ett rättssäkert och effektivt sätt med likhet inför lagen.
Hur vi hanterar dem som begår brott, hur straffmätningen fungerar och hur vi på bästa sätt kan förmå någon att bryta negativa livsmönster och leva sitt liv i respekt för lagen och sina medmänniskor är en av rättsstatens hörnstenar. Ingen ska missförstå mig på den här punkten: Var och en bär ansvar för sina handlingar. Begår man brott ska man lagföras för dem och ta sitt straff.
Vissa straff bör därtill vara strängare än i dag - till exempel för sexualbrott - för att bättre motsvara värdet på den kränkning som ett brottsoffer utsätts för.
Fru talman! Ingen föds kriminell, och även om det från de sociala mediernas brunaste sörja framställs som att den som har ett visst ursprung automatiskt är att betrakta som lägre moraliskt stående och mer kriminell än andra är det naturligtvis inte så; det begriper varje tänkande människa. Det finns en väg från det oskyldiga barnet till den förhärdade kriminella som en gång anträddes av var och en som döms för brott.
Varje hinder på den vägen har ett värde, varje stopp och varje avtagsväg. Vårt jobb här och nu i utskottet och i detta betänkande är att skapa dessa alternativa vägar och incitament för att välja dem. Det måste ske med hårda hinder men också med att göra den andra vägen upplevt farbar. Fru talman!
Precis på denna vägs påfartssträcka träffar vi de individer som det här betänkandet handlar om: unga lagöverträdare. Avgörande för deras framtid och för vårt samhälles utveckling är hur vi hanterar dem i just detta skede av sina liv.
Hanterar vi detta rätt gör vi så att många människor slipper att utsättas för brott, att de unga lagöverträdena själva får ett bättre liv - ett liv i kriminalitet är ingen dans på rosor och ska inte heller vara så - och vi sparar enorma värden som en fullfjädrad livsstilskriminell kostar samhället varje år. Fru talman! Ingen börjar heller sin kriminella bana med mord och grova rån.
Det är kanske inget som primärt avhandlas i detta betänkande, men det är värt att påminna oss om att det är de enkla brotten stölder i butik, inbrott och annat som tillåter en ung människa att växla upp farten på vägen utför. Det är därför som det är så viktigt att vi gör vårt allra bästa för att sätta stopp för den så kallade instegsbrottsligheten, att även enklare brott beivras. Det är naturligtvis också viktigt för att de som utsätts för dem förtjänar det, men också för att den som begår brott tidigt ska känna att det inte var särskilt bekvämt.
Denna fråga kommer vi att diskutera längre fram. Centerpartiet har på den punkten några goda förslag som jag hoppas att ni kommer att gilla. I utskottets förslag till beslut finns flera viktiga delar som kommer att bidra till just detta. När det gäller juridisk rättvisa är tidsaspekten alltid viktig. Det finns ett anglosaxiskt talesätt som är tillämpligt i sammanhangen: Delayed justice is no justice - fördröjd rättvisa är ingen rättvisa.
Och i många stycken är det så, inte bara för den som drabbas av brottet utan faktiskt också för den unga personen som måste få möjlighet att sona sitt brott, betala sin skuld och gå vidare i livet. Jag tycker att det var synd att vi inte denna gång fick gehör för mer av allianspolitiken på området, men vi kommer en bit på väg och syftet är ju att vi ska bilda regering tillsammans efter valet i höst.
Då, om inte förr, kan allianspolitiken genomföras fullt ut, även om jag också måste rikta ett tack till regeringspartierna som väljer att inte reservera sig mot en hel del av vår politik, något som kanske ofta görs bara för att det ska göras. Det kommer att göra det lättare att snabbt få flera viktiga reformer på plats efter valet. Fru talman! Tidiga insatser är centrala, särskilt som vi ser hur kriminaliteten går ned i åldrarna. Allt som kan kapa ledtider och underlättar insatser bör tas i beaktande.
Polis och socialtjänst måste få möjligheter att byta information med varandra, naturligtvis på ett ansvarsfullt sätt och med stor respekt för den enskilda individen och hennes integritet, men ibland känns det som att vi silar mygg och sväljer kameler när det gäller integritetsskyddet. Här handlar det om att snabbt få till insatser som kan innebära hela skillnaden för en ung människas framtid. Sociala insatsgrupper är en arbetsform som har visat sig fungera väl.
Jag har hört raljanta beskrivningar av sociala insatsgrupper som något slags gullande med kriminella, men det handlar om att snabbt få en bred palett av effektiva åtgärder på plats som kan bli både hårda hinder och alternativa utvecklingsvägar för en ung människa på glid. Ett av de områden i detta betänkande som efter utskottsbehandling fått en bred majoritet är frågan om påföljder för unga. Detta är alldeles centralt och helt avgörande för syftet med arbetet mot unga lagöverträdare.
Under lång tid var bötesstraffet det kanske allra vanligaste, men det är ju ärligt talat inget vidare straff för en ung person. De flesta saknar egna medel. Antingen är det föräldrarna som betalar, och då är det ju inget straff för den unga. Eller också hamnar den unga i skuld, vilket gör det än mindre intressant att delta i majoritetssamhällets ekonomi och att ta ett vanligt jobb. Själv tror jag på det goda arbetets konstruktiva kraft. Det finns en djup själslig tillfredsställelse i att känna att man gör nytta. Det gäller för alla.
Och jag tror att det är otroligt viktigt för just unga som svävar i något slags identitetsmässig osäkerhet. Samhällstjänst kan vara en nyckel till att få känna detta. Och något som inte ska underskattas i sammanhanget är också strukturer och mycket tydliga regler, att den unga får en ordentlig chans att känna sig trygg med att veta vad det är som gäller, att gränserna blir tydliga och att det faktiskt finns en massa vuxna som inte bara bryr sig utan som faktiskt är intressanta att prata med och som man kan arbeta tillsammans med för ett gemensamt mål.
Jag är övertygad om att detta och mer om ungdomspåföljder kan utvecklas mycket mer och i flera syften, inte minst när det gäller att etablera kontaktytor och förståelse mellan unga lagöverträdare och samhället. En del som vi inte fick majoritet för denna gång är Centerpartiets och Moderaternas idé om samhällstjänst. Den som exempelvis angriper blåljusfordon ska kunna utföra samhällstjänst hos räddningstjänst och polisen i de fall som de kan och vill ta emot ungdomarna.
Jag vill därför ge alla en extra chans att rösta ja till detta genom att yrka bifall till vår reservation 21 under punkt 23. I övrigt står jag naturligtvis bakom samtliga Centerpartiets och Alliansens reservationer och de punkter där vi bildar majoritet i utskottets betänkande, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till den reservation som jag nämnde.