KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Torbjörn Björlund har frågat mig vad jag tänker göra för att förbättra möjligheterna för döva, hörselskadade och dövblinda att få den hjälp de behöver för att ges samma chans på arbetsmarknaden som alla andra. Torbjörn Björlund har vidare frågat mig om jag kommer att påskynda processen för att uppnå målen i den handlingsplan för handikappolitiken som antogs 2000 och sträcker sig fram till 2010 och som involverar alla samhällsområden.
Jag håller med Torbjörn Björlund om att ett funktionshinder aldrig får vara ett hinder för att få arbete. Mot denna bakgrund har regeringen gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att redovisa de olika former av stöd och insatser som lämnas inom arbetsmarknadspolitiken till personer som är barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Uppdraget ska redovisas senast den 31 december 2008.
Att sysselsättningsgraden är lägre bland personer med funktionsnedsättning än bland övriga är inte acceptabelt. Det är just med den utgångspunkten som regeringen har gjort kraftfulla satsningar för att få in fler av dessa personer på arbetsmarknaden. Under mandatperioden satsar regeringen omkring 1 miljard kronor extra på lönebidrag och Samhall AB. Ett annat exempel är nystartsjobben som visat sig vara en bra form för att hjälpa dessa personer ut på arbetsmarknaden.
Jobb- och utvecklingsgarantin hjälper också funktionshindrade tillbaka till arbetsmarknaden. Sänkta trösklar in på arbetsmarknaden och ökade resurser är bra men inte tillräckligt för att få in ännu fler funktionshindrade på arbetsmarknaden.
Regeringen har därför även gett Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, Skolverket och Socialstyrelsen i uppdrag att ta fram en strategi för att inom ramen för sitt respektive sektorsansvar för handikappolitiken formulera en gemensam strategi för hur fler personer som på grund av funktionsnedsättning har nedsatt arbetsförmåga ska kunna försörja sig genom eget arbete.
Vi har nyligen fått ta del av denna strategi, och regeringen kommer att se vad den kan göra för att fler av dessa personer ska kunna försörja sig genom eget arbete. Därtill har regeringen gett Arbetsförmedlingen, som ett led i sitt sektorsansvar för handikappolitiken, ett mål att myndigheten ska verka för att andelen arbetsgivare som är beredda att anställa personer som på grund av funktionsnedsättning har nedsatt arbetsförmåga ska öka väsentligt.
Regeringen har i regleringsbrevet för Arbetsförmedlingen 2008 gett myndigheten i uppdrag att ta fram en strategi för hur myndigheten kan uppnå detta mål. Mycket har således gjorts, men mer behöver göras för att nå regeringens mål om att alla som kan och vill arbeta också ska få göra det.
Ett viktigt steg i att nå detta mål är att vårda och förlänga det goda ekonomiska läge som nu råder så att de som inte bara sett en, utan två eller tre högkonjunkturer gå dem förbi utan att de getts möjlighet till eget arbete och egen lön, nu faktiskt får en plats på arbetsmarknaden och i samhället. Det vinner vi alla på.
Sven Otto Littorin (M):
Jag håller med Torbjörn Björlund. Det är både bra och rätt att arbeta. Det är bra därför att man mår bättre, känner sig delaktig och har en arbetsgemenskap att känna trygghet i, och man känner sig behövd. Men det är också rätt därför att det är rätt att vara med och bidra till sin egen försörjning. Vi måste med politikens redskap hjälpa till och underlätta.
Det finns ett väldigt bra skäl till det, och det är naturligtvis också det faktum att vi ska se till att klara av våra välfärdsåtaganden framöver. Just för att kunna lägga mer på till exempel Samhall, lönebidrag, hjälpmedelsersättning eller vad det nu kan vara är det en bra idé att det är fler som är med och arbetar, känner en delaktighet och betalar skatt.
Därför tycker jag att vi också måste se det som ett resursslöseri när vi har så väldigt många som vill vara med och arbeta men som på grund av funktionsnedsättning inte har möjlighet att delta. Även av det skälet måste vi hjälpa till och sänka trösklarna för den som ska komma tillbaka på arbetsmarknaden. Jag håller också med Torbjörn Björlund om att det är bra med den extra miljard som vi lyckades lägga på Samhall och lönebidrag. Det var 1 miljard utöver det som den förra regeringen arbetade med.
Vi kommer naturligtvis att fortsätta följa upp det sektorsuppdrag som vi har lämnat till den här långa raden myndigheter. Specifikt för min del kommer jag naturligtvis att följa upp och jobba med Arbetsförmedlingen, som är den myndighet som jag har ansvar för inom den här ramen, för att se till att vi jobbar mer med att sänka trösklarna tillbaka för dem som har funktionsnedsättning. Det finns olika saker att göra. Det handlar om kompetensuppbyggnad. Det handlar om specialfokus. Det handlar om att jobba med de sociala företagen.
Det handlar om en lång rad åtgärder för att se till att underlätta detta. Därutöver ska vi naturligtvis, och det har jag redan sagt, också försöka se vad vi kan göra med till exempel hjälpmedelsersättningen. Jag är övertygad om att man på Socialdepartementet jobbar med att se över detta så att vi får en likabehandling när det gäller tolkservice som utförs och finansieras via landstinget.
Sven Otto Littorin (M):
Monica Green har frågat statsministern om han har för avsikt att uppmana sina regeringskolleger att fortsättningsvis döpa sina så kallade reformer till deras rätta namn. Interpellationen har lämnats till mig. Regeringen vill förändra och förbättra förutsättningarna för unga på arbetsmarknaden. Detta gör vi genom en rad åtgärder, vars tydliga fokus är att de ska leda till ett jobb.
Vad gäller jobbgarantin för ungdomar är vår ambition att den i högre utsträckning än tidigare regeringars ungdomsprogram ska leda till arbete. Jobbgarantin syftar till att ge ungdomar ett omfattande stöd redan efter tre månaders arbetslöshet. Garantin tar sin utgångspunkt i individen. Genom coachning och matchning identifieras vilka behov av utbildning och praktik som kan leda vidare till jobb. Dessutom ska kompletterande aktörer till Arbetsförmedlingen spela en viktig roll i jobbgarantin för att varje individ ska få rätt stöd.
Om en ungdom efter 15 månader ändå inte har fått ett arbete kan han eller hon anvisas till fortsatt stöd inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin. Sedan starten i december förra året till och med slutet av juni i år har 17 000 personer deltagit i jobbgarantin för ungdomar. Av dessa har ungefär en tredjedel lämnat garantin för ett arbete. Merparten av jobben är utan stöd.
Regeringen har sedan hösten 2006 lagt en stabil grund för regelförenklingsarbetet för att målet med att minska företagens administrativa kostnader med 25 procent till 2010 ska kunna nås. Vi har en handlingsplan där departement och myndigheter redovisat 600 förenklingsåtgärder. Närmare 200 av dessa är redan genomförda.
I en rapport från Svenskt Näringsliv, Näringspolitikens nästa steg - från anslagsstyrning till framsynthet , från juni 2008 framgår följande: "Utan tvekan är den nuvarande regeringens regelförenklingsprogram det mest ambitiösa hittills i Sverige." Benämningen "kommunal fastighetsavgift" betonar skillnaden mellan det nya och det gamla systemet för löpande beskattning av bostäder och tydliggör det nya systemets koppling till kommunernas ekonomier.
Införandet av den kommunala fastighetsavgiften har för de allra flesta inneburit en sänkt löpande boendebeskattning jämfört med de regler som gällde före regeringsskiftet. Jag vill därför avsluta med att konstatera att det inte finns någon anledning att kalla dessa reformer för något annat än i dag.
Sven Otto Littorin (M):
Monica Green frågar varför statsministern inte tar interpellationsdebatten. Jag måste naturligtvis påminna om att regeringen är kollektivt ansvarig för sina beslut. Jag har, som Monica Green säkert vet, inga problem med att ta ytterligare en interpellationsdebatt. Vi närmar oss 200. Monica Green gör sig lite lustig över de olika namn som finns på politiska reformer. Låt mig påminna lite grann om en del socialdemokratiska begrepp som vi har blivit begåvade med under de tolv senaste åren som Socialdemokraterna satt i regeringsställning.
Jobb- och utvecklingsgarantin ersatte den gamla aktivitetsgarantin. Det är många som hellre skulle ha kallat den inaktivitetsgarantin, eftersom det var det den faktiskt var. Det var en garanti för utbetalning av ersättningar, ingenting annat. Varför inte nämna ungdomsgarantin? Vad var den för någonting? Var det en garanti för att man skulle fortsätta att vara ung? Då kanske jag skulle vilja anmäla mig. Men i själva verket var det en garanti för längre arbetslöshetsperioder.
Det var precis vad IFAU och andra visade att den ledde till. Min personliga favorit är den valslogan som Socialdemokraterna använde sig av i valrörelsen 2006: Alla ska med. Samtidigt lämnade man var femte svensk i arbetsför ålder på perrongen. Poängen med detta är naturligtvis att det är lätt att raljera över namn och begrepp. Det kan jag nu överlåta åt Monica Green att göra.
Själv kommer jag att fortsätta att arbeta med innehållet och målet, full sysselsättning, att alla som vill och kan vara på arbetsmarknaden också ska ha möjlighet att vara det. Även i det sammanhanget kan man påminna om att Socialdemokraternas definition av full sysselsättning var 4 procents öppen arbetslöshet. Resten brydde man sig inte om.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig på vilket sätt jag avser att verka för att Arbetsförmedlingens regelverk garanterar att människor i utsatta situationer inte riskerar att kränkas samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att regelverket ger utrymme för flexibilitet och smidighet för att lösa extraordinära situationer. Jag vill börja med att klargöra att varken jag eller regeringen i sin helhet kan ha någon uppfattning om omständigheterna i det enskilda fall som Luciano Astudillo refererar till i sin interpellation.
De rutiner som finns rörande aktivitetsstödet och hur närvaroblanketter ska skrivas under är en fråga för de myndigheter som administrerar stödet och inte en fråga för regeringen. Jag utgår dock från att dessa myndigheter på ett så rättssäkert och rättvist sätt som möjligt tillämpar det aktuella regelverket.
Jag avser därför inte att ta några initiativ till att förändra Arbetsförmedlingens regelverk i syfte att lösa extraordinära situationer som kan uppstå utan är förvissad om att Arbetsförmedlingen, inom ramen för sitt uppdrag, kan lösa de flesta situationer som kan uppstå utan att nya regler måste komma till.
Sven Otto Littorin (M):
Jag tackar tillbaka för hälsningen. Jag ser fram emot många interpellationsdebatter som jag utgår från att vi kommer att ha här i andrakammarsalen och i kammaren. Det är naturligtvis lätt att beklaga det enskilda fallet och ha synpunkter på det. Jag läste också artikeln. Samtidigt är det regelverk som styr detta inte förändrat.
Vi har inte gjort någon förändring av det regelverk och de lagar och regler som styr detta under den period som vi har suttit vid makten. Det var samma regler som gällde när Socialdemokraterna styrde. Det förekom också, om man ska vara helt ärlig, motsvarande fall under den socialdemokratiska regeringsperioden. Uppenbarligen saknades i det här fallet en skriftlig fullmakt. Men man löste det praktiskt och i enlighet med lagar och regler.
Jag utgår från att man löser liknande fall på samma sätt framöver så att man ska undvika den typ av situation som det här fallet representerar.
Sven Otto Littorin (M):
Här skylls det inte på någonting, ska jag säga. Jag delar Luciano Astudillos grundläggande utgångspunkt: Man ska göra rätt för sig och följa regelverket, och man måste ställa krav, precis som Luciano Astudillo sade. Men låt oss gå tillbaka till interpellationen och inte i varje interpellationsrunda debattera arbetsmarknadspolitiken i stort utan diskutera själva sakfrågan. De regler som styr den situation som interpellationen handlar om har inte ändrats.
Vi såg precis samma situationer uppstå i andra sammanhang under den socialdemokratiska regeringen när saker och ting hade gått lite snett. Det finns ett utrymme att lösa situationer som påminner om den som Luciano Astudillo tar upp. Det var också det som skedde. Jag utgår från att man kommer att fortsätta att göra sitt bästa för att göra de nödvändiga avvägningarna.
Sven Otto Littorin (M):
Jag ska inte upprepa så mycket. Låt mig ändå bara kort kommentera det som Luciano återkommer till, nämligen att regeringen skulle kränka de arbetslösa. Den största kränkning vi har sett under de år som har gått var när Socialdemokraterna med berått mod övergav arbetslinjen och lämnade var femte svensk i arbetsför ålder utanför. Man gjorde det under devisen "Alla ska med". Det var ren och uppenbar kränkning.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig om jag avser att utreda konsekvenserna av Regeringsrättens dom i mål om arbete i annat nordiskt land och när i tid ett sådant initiativ kommer att tas. Luciano Astudillo har även frågat mig om det, enligt vad jag har kommit fram till, finns fler departement än Arbetsmarknadsdepartementet som berörs av domslutet och hur dessa i sådana fall kommer att involveras i konsekvens- och utredningsarbetet.
Slutligen har Luciano Astudillo frågat mig om jag är beredd att ta några övriga initiativ för att säkerställa att domslutet inte kommer att innebära krav på att ta arbete i andra EU-länder för den som uppbär a-kassa i Sverige. Sven-Erik Österberg har frågat mig på vilket sätt jag har låtit analysera domslutet i Regeringsrättens mål om arbete i annat nordiskt land och vilka slutsatser som kunnat dras av detta arbete.
Sven-Erik Österberg har också frågat mig om jag kommer att ta initiativ för att motverka att arbetssökande regelmässigt anvisas arbeten i andra länder och när i tid dessa åtgärder i så fall kan verkställas. Vidare har Sven-Erik Österberg frågat mig vilka departement, förutom Arbetsmarknadsdepartementet, som jag ämnar involvera i detta arbete. En av Arbetsförmedlingens uppgifter är att anvisa arbetslösa till lämpliga arbeten. Innan anvisning sker gör Arbetsförmedlingen en bedömning av om arbetet är lämpligt för den enskilde.
Regeringsrätten har i ovan nämnda dom funnit att det saknas stöd i 11 § lagen om arbetslöshetsförsäkring för att generellt anse att ett arbete är olämpligt enbart på grund av att det är beläget i ett annat land. Det betyder inte att Arbetsförmedlingen regelmässigt kan anvisa personer till arbeten i andra länder. Det finns dock speciella situationer där detta kan vara skäligt. Regeringsrättens dom pekar på en sådan situation.
Det bör i sammanhanget påpekas att det i vissa områden kan finnas arbetsmarknadsregioner som sträcker sig över landsgränser. Det förefaller naturligt att en anvisning till ett lämpligt arbete på andra sidan gränsen inte ska vara helt uteslutet i sådana områden. Med hänsyn till de slutsatser av den analys som gjorts inom Arbetsmarknadsdepartementet avser jag i nuläget inte att vidta några åtgärder i frågan.
Därmed ser jag inte heller någon anledning att analysera vilka andra departement än Arbetsmarknadsdepartementet som berörs av domen. Regeringen kommer dock att följa effekterna av Regeringsrättens dom.
Sven Otto Littorin (M):
Sven-Erik Österberg kan andas lugnt i denna del. Det vi arbetar med handlar inte om konsekvenser av den här domen, utan det handlar om ett långsiktigt arbete att öka möjligheterna till integration av våra arbetsmarknader i Norden, att just göra det som Sven-Erik tog upp. Det handlar om att på ett smidigt sätt kunna hantera övergångar för våra gränspendlare. Det arbetet var sorgligt eftersatt under den förra regeringen.
Det skatteavtal som Luciano Astudillo hänvisar till slöts ju under den förra regeringen. Det var kanske inte alldeles lysande för en stor del av de kommuner som finns i Skåne. Å andra sidan behövs det två parter för att man ska komma till ett avtal. Jag har tagit upp skatteavtalet med min danska kollega. Jag kan säga att det inte fanns någon öronbedövande entusiasm från den danska sidan att förhandla det avtalet. Det var precis tvärtom. Jag tror att det är precis som Sven-Erik Österberg säger.
Man måste alldeles oavsett domar i regeringsrätt och annat arbeta långsiktigt, och kortsiktigt också för den delen, för att förbättra och underlätta för våra gränspendlare. Det gör vi. Öresundskommittén har tagit fram en lång lista över 50 olika gränspendlarproblem.
Vi har mycket noggrant, i en arbetsgrupp som min statssekreterare och den danska arbetsmarknadsministerns statssekretare ledde, gått igenom den listan punkt för punkt och löst ut det med beslut i det danska Folketinget den 5 december förra året. Vi kunde ta det som en förordningsförändring under förra året. Det var just ett antal av dessa viktiga frågeställningar som berör den enskilde gränspendlaren. Vi gjorde detta tillsammans med danskarna.
Vi gjorde det med gott arbete från våra respektive arbetsförmedlingar, och vi gjorde det naturligtvis i samarbete med Öresundskommittén. Precis det arbetet, detta långsiktiga arbete alldeles oavsett domen i Regeringsrätten, har vi nu inlett med våra finska vänner. Vi kommer också att göra det med våra norska vänner för att se till att underlätta gränsövergångarna och gränspendlingen. Det tror jag är oerhört viktigt.
Vi bedömer därför att detta inte kommer att vara någon stor dramatik, tvärtom just i den typ av fall som vi har diskuterat. När det gäller ett arbete som finns i ett annat land några mil bort men som har samma upplägg i princip som ett arbete på den här sidan gränsen är det inte alldeles onaturligt att man kan anvisa det i de särskilda omständigheterna. Men vi tror inte på någon tjurrusning i antal, om jag får uttrycka det så.
Låt oss i stället jobba tillsammans med att öka integrationen. Jag vet att Luciano Astudillo har ett stort engagemang i den frågan i Skåneland. Vi har diskuterat det några gånger tidigare. Jag håller helt med. Vi måste göra allt vi kan för att minska hindren för den enskilde och göra det lättare i stället att pendla över gränsen. Vi bedömer naturligtvis, och där tror jag att vi delar uppfattning, att det är en god idé. Det utjämnar, som Sven-Erik sade, konjunkturskillnader mellan länderna, och det gör det lättare för den enskilde att få ett arbete.
Det måste vi bejaka och underlätta.
Sven Otto Littorin (M):
Jag beklagar att Luciano Astudillo väljer att vara så oförskämd i kammaren och att konsekvent prata om handlingsförlamning, slarvighet, ogenomtänkthet och om andra saker än det interpellationen handlar om. Jag beklagar verkligen det. Jag försöker här att sträcka ut en hand för att diskutera det som är sakfrågan: gränspendlingsproblematiken. I stället får jag oförskämdheter tillbaka. Det gynnar inte en bra politisk debatt.
Jag ber Luciano Astudillo att tänka över detta ännu en gång. Är det handlingsförlamning att sluta avtal med danskarna, framförhandlat på sex månader om en förbättring för våra gränspendlare i Öresundsregionen, baserat på den rapport och genomgång som vi fick från Öresundskommittén? Är det slarvigt att låta jurister analysera domen och sedan dra konsekvenser och slutsatser av det?
Jag delar Sven-Erik Österbergs grundläggande idé, nämligen att vi ska göra allt vi kan för att så snabbt och bra som möjligt underlätta för gränspendlingen mellan våra länder. När det gäller den konsekvens man kan dra av domen i det aktuella fall som diskuteras i interpellationerna finns det naturligtvis med som ett underlag när vi tittar över hur man ska förhandla fram de avtal som vi hoppas kunna sluta med både Finland och Norge.
Vi ska naturligtvis också noga följa om det finns andra konsekvenser för enskilda personer som anvisas arbete i annat land. I dagsläget går det dock inte att dra några andra slutsatser av domen än att det är bra med gränspendling och att domen säger att det är bara i de fall som det finns likheter när det gäller arbetsrätt, socialförsäkringar och annat som man kan anvisa till annat land. Det tycker jag är rätt.
Sven Otto Littorin (M):
Om syftet med den samlade politiken är att förbättra integrationen måste man också ta hänsyn till de 34 000 personerna med utländsk bakgrund som har fått ett jobb under den senaste perioden. Det är mer än dubbelt så mycket i andel räknat som arbetskraften totalt sett - eller att 30 procent av nystartsjobben har gått till personer som är utrikes födda. Mycket kan man säga. Syftet med politiken är naturligtvis en strukturellt riktig sammansättning.
Avsikten är att den ska dämpa nedgången när det bli lite sämre tider och öka uppgången och få den att komma snabbare när det är lite bättre tider. Därför är det så oerhört glädjande att 175 000 personer har lämnat utanförskapet, och det är den största minskningen i någon ekonomi som vi kan se någonstans i världen under efterkrigsperioden. Men jag ska ge Luciano Astudillo rätt i att det naturligtvis är för kackigt - om man får uttrycka sig så i talarstolen - för dåligt, för lite.
Det var därför vi genomförde de förändringar vi gjorde i början av juni för att se till att öka möjligheterna för fler att få kombinationen sfi och arbete. Jag är naturligtvis glad att det har tagit fart, trots att det har varit drygt två och en halv sommarmånad under den här perioden.
Jag hoppas på, och utgår från, att det nu blir fler som har möjlighet att få ett instegsjobb och att det blir en jämnare könsbalans. Naturligtvis är också den siffran för dålig. Om Luciano Astudillo har ytterligare några bra idéer, synpunkter, förslag till förbättringar, annat än att byta regering - det kommer jag inte att efterfölja - ska vi naturligtvis lyssna på det.
Jag är helt övertygad om att man måste ha en osentimental inställning till de verktyg man har. Målet är viktigare än de enskilda instrumenten. Kan man förbättra ska man det. Vi tänker fortsätta att ha den typen av inställning. Det är därför vi gjorde förändringarna i början av juni.
Om avsikten med den samlade politiken är att förbättra integrationen vill jag peka på de 34 000 personer med utländsk bakgrund som har fått ett jobb under den senaste perioden. Det är naturligtvis det mest glädjande.
Sven Otto Littorin (M):
Jag vill bara korrigera Luciano Astudillo på en punkt. När vi pratar om 175 000 personer i utanförskap som har kommit tillbaka är det fråga om exakt samma beräkningsgrund som Moderaterna har använt sig av sedan 2005 när vi började ta den fajten med Socialdemokraterna. I övrigt vill jag naturligtvis välkomna Luciano Astudillo till fler debatter och inspel i just den fråga interpellationen handlar om. Hur ska vi kunna förbättra integrationen för våra utrikes födda?
I grunden - det tror jag är en uppfattning som Luciano och jag delar - är det naturligtvis helt oacceptabelt att så många med utländsk bakgrund står kvar i detta utanförskap. Vi måste se till att de kommer in, har en möjlighet att, liksom många av oss andra, ha ett arbete att gå till och en lön att leva på. Det är självklart att det är så. Hade vi haft samma arbetskraftsdeltagande bland utrikes födda som bland oss andra hade vi haft över 100 000 till i arbetskraften.
Det måste vi se till att gå vidare med.