KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åke Sandström (C):
I denna sena timme vill jag bara kort uppehålla mig vid ett omdebatterat men litet avsnitt i detta betänkande. Det gäller avsnittet om bly i ammunition. Den frågan har stötts och blötts i det här landet i mer än 15 år.
Som ni vet fattade den förra regeringen ett politiskt beslut, som jag vill påstå utan konsekvensbeskrivning, om ett totalstopp för all användning av bly i ammunition. Detta skulle träda i kraft den 1 januari 2008. Den nuvarande regeringen upphävde detta vilande beslut och tog därmed hänsyn till både miljön och djurskyddsintresset.
Det finns helt enkelt inga bra alternativ till bly i ammunition. Nu får jägarna fortsätta att jaga med etiskt försvarbar ammunition samtidigt som flera och inte färre får möjlighet att träna skytte. I den rapport som Kemikalieinspektionen har skrivit och som har berörts i några motioner föreslogs en punktskatt på bly i ammunition.
Rapporten har avvisats av alliansregeringen, och det tycker jag var ett mycket klokt beslut. Samtidigt måste vi givetvis fortsätta med forskning och utveckling för att ta fram nya materialslag och nya miljöåtgärder vid skjutbanor och så vidare. Detta är i stor utsträckning ideella insatser som leds av jägarnas och skyttarnas organisationer. Fru talman!
Det förbud mot blyad ammunition som var på gång efter förslag från den förra regeringen kom aldrig att verkställas. Det blir inte heller någon punktskatt på bly i ammunition, vilket föreslogs i den i betänkandet åberopade utredningen. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Åke Sandström (C):
Tack, ministern, för svaret på denna interpellation! Liksom Gunnar Sandberg bor jag i ett län - Västerbotten - som tillhör renskötselområdet, och 2001 års beslut sade också att någon varaktig föryngring vad gäller varg ska inte finnas inom åretruntmarkerna. På den punkten var vi eniga.
Ann-Kristine Johansson tar i interpellationen upp en angelägen fråga, nämligen när vi ska få en aktiv förvaltning av vargstammen som inkluderar noga reglerad jakt. Hon konstaterar också att antalet, 250 svenska vargar, nämns i den intensiva debatten om vargstammens storlek och spridning.
Sedan interpellationen avlämnades den 24 november har det skandinaviska vargforskningsprojektet Skanulv som står för faktauppgifterna när det gäller vargstammens storlek kommit med ytterligare en rapport över 2008 års föryngringar. Antalet konstaterade föryngringar i den svenska vargstammen är nu 24 stycken, varav 22 helsvenska och 2 föryngringar i gränsreviren mot Norge.
Dessa räknas statistiskt in i den svenska vargstammen som hittills i år alltså konstaterats ha fått 24 föryngringar. Härtill kommer 3 helnorska föryngringar. Den skandinaviska vargstammen har alltså i år minst 27 föryngringar. Det torde säkert komma flera rapporter under vinterns inventeringar.
Därför kan man säga att den skandinaviska vargstammen nu uppgår till minst 270 vargar, varav den svenska stammen består av minst 240. Detta med de omräkningstal som normalt används. Bland årets föryngringar finns dessutom en invandrad rysk-finsk hane i Gävleborgs län.
Vargstammen har alltså fått ett genetiskt tillskott, vilket är positivt för att reducera inaveln i den skandinaviska vargstammen. Naturvårdsverket har med stöd av denna utveckling också kunnat bevilja flera ansökningar om skyddsjakt på varg under 2008.
När denna interpellation efterfrågar möjligheten att göra Värmland till ett försöksområde för tillåten jakt på varg kan jag förstå den otålighet som många värmlänningar känner inför dagens situation. Men otåligheten är inte begränsad bara till Värmland. Den finns också i Dalarna och Gävleborg. Jag känner oro för att den illegala jakten på varg kommer att öka om vi inte snart får ett reformerat system för vargförvaltning i hela Sverige.
Rovdjursutredningen tillsattes för att ge grund för en reformering av rovdjursförvaltningen i hela landet, inklusive vargförvaltningen. Den har, som bekant, för ett år sedan lämnat sitt förslag till regionalisering.
För att undvika en alltför snabb ökning och koncentration av vargstammen har utredningen föreslagit att den svenska vargstammen på tre år ska begränsas till 200 vargar, för att skapa förtroende bland medborgarna och visa att vi genom förvaltningen har kontroll på vargstammens utveckling. Jag emotser med tillförsikt regeringens förslag i dessa frågor som jag hoppas kommer inom kort.
Åke Sandström (C):
Det är glädjande att vi synes vara överens, har stor samstämmighet, är eniga, i frågorna som rör behovet av åtgärder. Rovdjursutredningen har fått en god acceptans, som jag förstår, i breda lager. Det är en formellt stor skillnad mellan att ha skyddsjakt och licensjakt.
Som jag ser det är det viktigt att även införa licensjakt på björn och licensjakt på varg som komplement till skyddsjakt på varg. Frågan om utökningen, det vill säga en större del i renskötselområdet, som är 38 procent av Sveriges yta, är komplicerad, som ministern har sagt.
Jag vill erinra dels om problemet för rennäringen, dels om utgiftsperspektivet för rovdjursersättningarna. De har redan passerat 50 miljoner per år. Om en ökning skulle tillåtas där skulle det få stora konsekvenser på det området också.
Min avslutande fråga rör närmast vad ministern anser om planeringen av de åtgärder som har skisserats i interpellationssvaret. Kan det ske i närtid, som man brukar säga i ett utskottsområde? Kan det ske utan dröjsmål att komma i gång med den detaljerade planeringen för regionalförvaltningen?
Åke Sandström (C):
Det råder inget tvivel om att det är viktiga frågor som interpellanten har tagit upp. Jag tror att vi är överens om att samverkan också behövs. Samverkan sker i dag på hela det här området. Skogsnäringen är vår största exportgren. Över 90 miljarder kronor netto kom från den samlade skogsnäringen föregående år.
Jag vill begränsa mig till en reflexion om den skogspolitiska proposition som antogs här i riksdagen i våras. Den hette Skogspolitik i takt med tiden - ett mycket träffande namn.
Jag har ju inblick i skogspolitiken också i andra partier, och jag blev överraskad över att Socialdemokraterna hade så många reservationer men allra främst av alla de reservationer som kom från deras tänkta koalitionspartner Miljöpartiet. Hur ska vi då kunna öka sysselsättningen, som både jag och interpellanten är angelägna om?
Hur ska vi kunna öka den när Miljöpartiet säger nej till alla produktionshöjande åtgärder? Man säger nej till modern avverkningsteknik. Man säger nej till nya skogsodlingsmetoder och nya träslag, men man säger ja till flera skogsreservat och att en ännu större andel av vår produktiva skog ska tas ur produktion. Jag funderar på hur Raimo Pärssinen ser på sådana utvecklingsfrågor.
Skogsproduktionen är ju ändå grunden för sysselsättningen och utvecklingen. En viktig del i detta är också vårt vägnät och möjligheterna att ta fram den skogliga råvaran i hela landet. Här har jag studerat anslaget till enskilda vägar de senaste fem åren. Det har faktiskt varit dyster läsning.
Det har höjts en del de senaste två åren. Kanske Raimo kan säga något om detta. Som sagt: Hur ska det gå med skogsproduktionen framöver? Hur ska det gå med att utveckla den?
Jag skulle också gärna vilja diskutera vidareförädlingen, byggande i trä och framför allt hela bioenergisortimentet, som är en utmaning för skogsnäringen. Men min fråga kvarstår: Vad händer med den skogliga produktionen framöver?
Åke Sandström (C):
Självklart har jag den djupaste respekt för de beskrivningar som ni har gett här. Det gäller inte bara Gävleborg. Det gäller flera andra län. Det är väl ingen ny sanning att i svåra stunder prövas även samverkansförmågorna. Jag vet att det skiljer sig åt ute i landet, och det får vi säkert återkomma till.
Vi ska inte bara se mörker i tunneln och förbanna ljuset. Tvärtom, vi ska se ljuset också, inte minst det som näringsministern sade. Inom energiområdet har det på fem år hänt mer i form av innovationer, utvecklingsprojekt och nya idéer än vad det har hänt tidigare.
Det ger förutsättningar men självklart inte i nivå med de varsel som ni har berättat om. Som sagt kan vi stimulera innovationerna. Vi kan stimulera forskningen och framför allt ledarskap. Jag tror inte att vi kan ropa på att staten ska klara alla åtgärder. Vi lever inte i en planekonomi.
Att det är en konkurrens om råvaran kan vi rimligen inte göra något åt annat än att möjligen bearbeta ryska myndigheter. Det görs också för fullt. Jag vet att ett stort skogsföretag har importerat 7 miljoner kubikmeter. De avser att trappa av detta helt, och det betyder väldigt mycket för sysselsättningen - det vet jag.
När det gäller skogsproduktionen har jag inte fått något svar av Raimo Pärssinen, men jag förstår att jag ska tolka den tystnaden som att han ser det som ganska hopplöst att få en ökad skogsproduktion. Så tolkar jag det. Jag har som sagt stor respekt för den verklighet ni har beskrivit, men jag tror ändå att vi genom stimulans i form av ny teknik, mer träbyggande och industriella utvecklingsprojekt ska kunna öka både sysselsättning och möjligheter.
Åke Sandström (C):
Vi är säkert överens om detta med röjningsbehovet, som du också sade, Ann-Kristine Johansson. Det är ingen tvekan om att det behövs mer pengar till Skogsstyrelsen för att förbättra rådgivningen. Det är inte så länge sedan som vi motionerade om det från Centerpartiets sida. Den senaste tidens konjunktur har inte gjort det möjligt att utöka det kontot, men det är ingen tvekan om att det behövs.
Som sagt, i en god konjunktur är det också lättare att få i gång röjningen. Det är min personliga uppfattning att Skogsstyrelsen måste prioritera sin lagtillsyn och sitt rådgivningsansvar. Det är viktigt, och det är viktigt att alla människor behandlas lika i det sammanhanget.
Man har med nya metoder, med flygbildstolkning och liknande, nått väldigt mycket längre, och det har blivit en mer rationell kontroll av gjorda insatser.
När det gäller uppdragsverksamheten är det skillnad om jag gör angelägna arbetsmarknadspolitiska insatser eller om jag är ute och konkurrerar med företag på en konkurrensutsatt marknad, som med planläggning och projektering av vägar. Lyftet är ju helt nytt, och jag ska erkänna att jag inte i detalj kan jämföra det med de gröna jobben.
Vad jag vet från tiden med de gröna jobben är att de blev kolossalt dyra per dagsverke, men det är något som är passerat nu.
Åke Sandström (C):
Jag besvarar den sista frågan först. Den stora och kostsamma delen är naturvårdsområdena. Där har det tillförts, som Ann-Kristine Johansson säkert känner till, en betydande areal genom att Fastighetsverket och Sveaskog har överfört närmare bestämt 147 000 hektar till naturvårdsområden.
Frågan om naturvårdsavtal och biotopskydd kan jag inte svara på. Jag vill inte heller föregripa budgetpropositionen i april om den delen totalt sett. Jag vill heller inte ge mig in på att blanda ihop sänkt skatt med uppdragsverksamheten i Skogsstyrelsen. Det vore lite fjärran.
Men jag kan konstatera att jobbskatteavdraget i näringsverksamheten har haft stor betydelse även i skogsbygderna. Den saken är fullständigt klar. Vi får jobba vidare på detta och hoppas att vi här i kammaren har en samsyn om skogens utomordentligt stora betydelse. Den har som sagt stor betydelse, och vi måste jobba gemensamt för att slå vakt om dess värde, inte minst ur klimatsynpunkt.
Åke Sandström (C):
Fråga ett kan jag svara ja på. Jag kan inte förneka att jag sedan 1998 har motionerat om att man ska utreda förutsättningarna för en återföring av medel från vattenkraften, och nu också aktuellt med vindkraften, till de regioner som har producerat el. Jag vet att det kan vara en del tekniska svårigheter, men det borde ändå kunna utredas.
Norge har ett väl fungerande system för detta. Med tanke på hur den här regeringen och den förra regeringen har höjt fastighetsskatten för vattenkraften från i stort sett 580 miljoner till 2 miljarder borde det finnas en möjlighet.
När det gäller fråga två är det en föreskrift för myndigheterna att leva upp till. Det är inte sådant som regeringen direkt kan göra.
Men om frågan är hur myndigheten har levt upp till kravet på samverkan, om de har undersökt alla möjligheter till samlokalisering och så vidare är mitt personliga svar: Nej, de har inte klarat det särskilt bra.
Åke Sandström (C):
Jag förstår Kent Perssons fråga. Det är klart att det inte är särskilt enkelt att å ena sidan ha självständiga myndigheter och att å andra sidan kunna styra enbart genom regleringsbrev. Jag ska föra frågan vidare. Samtidigt ska vi kräva, i en tid av begränsade resurser, att myndigheten är effektiv.
Jag deltog själv i kampen, som hade koppling till Skatteverket, mot nedläggning i vårt län och kunde i alla fall rädda ett kontor. Som sagt har vi här en utveckling där man hävdar att det ska gå bra att lösa en del sådana här frågor utan att vara placerad ute. Samtidigt är det min personliga uppfattning att tillgängligheten för medborgarna ska väga tungt.
Jag har stor förståelse för frågan, och jag är beredd att föra den vidare och göra vad jag kan.
Åke Sandström (C):
Först är det bra att vi får en förklaring till texten, för den går faktiskt att läsa på ett negativt sätt för landsbygden. Vi får se upp när vi justerar betänkanden så att de inte kan misstolkas.
Beträffande kostnads- och intäktsutjämningen för kommunerna står jag upp för den och har gjort det i alla år, och som sagt kommer jag att bevaka den väldigt mycket. Det ska tillsättas en parlamentarisk utredning för att se över detta - den kanske redan är tillsatt. Det ska komma ett förslag efter valet 2010, såvitt jag vet.
Det kommunala utjämningssystemet har mycket stor betydelse ur regional synpunkt. Jag kan absolut inte säga annat. Jag har inte träffat Småkom vid detta tillfälle, men känner väl till deras företrädare och problematiken eftersom jag själv är verksam i en liten kommun.
Jag har förstått deras budskap. Samtidigt sade jag i mitt inlägg - Krister Örnfjäder kanske letade efter den formuleringen - att kommunsektorn har fått ett tillskott med ett antal miljarder som i varje fall kortsiktigt har hjälpt upp situationen.
Jag vet mycket väl att situationen är svår för de allra minsta kommunerna.
Åke Sandström (C):
Infrastrukturfrågan skulle vi kunna tala länge om. Vi hade att möta ett gigantiskt berg av krav på underhållsåtgärder. Det är rätt många år sedan det eftersläpande underhållet på vägar var 30 miljarder. Det har stigit betydligt.
Med det budgeteringssystem som riksdagen har - jag har en del synpunkter på det - är det inte möjligt att klara av att få fram pengar till det om vi inte får ha någon form av annan finansiering.
Med vetskap om de projekt det är fråga om är det, vad jag vet, inga Småkomkommuner som behöver delta med finansiering i de stora trafikledscentrumen vid de stora tätorterna. Det är där det har varit aktuellt med kommunal medfinansiering.
Jag utgår ifrån att det med den kommunala demokratin ska avgöras med kommunala beslut. Ingen tvingar någon till detta. Kommunerna måste överväga detta själva. Det är en tvingande omständighet att ha olika former av medfinansiering.
I min närmaste stad, Umeå, har ett stort företag gått in med tillfälliga lån för att man ska klara en viktig förbifartslänk.
Åke Sandström (C):
Tack, miljöministern, för ett informativt svar. I övrigt är det bara frågor som har kommit från interpellanternas sida, och det kanske ligger i sakens natur. En entydig forskarrapport säger att alla vargar som sköts i år var genetiskt defekta, och tekniken att freda särskilda revir var en verksam metod.
Ni vet att ett särskilt revir undantogs. Viltförvaltningsdelegationer är utsedda i praktiskt taget alla län, vill jag upplysningsvis säga till kamraterna som är interpellanter. I morgon har man möte i Västerbottens län. Den 26 mars har man möte i Gävleborgs län. Där finns det bland annat fem politiker.
Det finns även vänsterpartister med, så jag utgår från att de ska ha ett brett perspektiv på detta. Det är alltså inte alls så att den består av jägare, utan det är skogsbrukare och naturvårdare och så vidare.
Miljöministern säger i sitt svar att man kommer att ha ett samråd med viltförvaltningsdelegationerna, och då är min fråga: Kommer det att ske vid en sådan tidpunkt att det finns ett underlag för den fortsatta förvaltningen nästa vintersäsong? Vi ser ju framåt till nästa vintersäsong.
Låt mig först få konstatera att de två senaste åren har två invandrade vargar fått valpar. Sammanlagt finns det alltså just nu 20 vargar som har inavelsgraden 0 procent i stammen. Det har forskarna gett uppgift om alldeles nyligen. De utgör redan i dag mycket nära 10 procent av stammen. Långsiktigt krävs dock tillförsel av nya gener i motsvarande takt - en ny varg per år.
Mot den bakgrunden tycker jag personligen inte att man ska hasta fram den andra delen av riksdagsbeslutet mot målet att införliva högst 20 nya vargar i stammen. Förankringsprocessen måste ta tid, och det är den internationella expertisen enig om.
Slutligen vill jag säga till Tina Ehn och Wiwi-Anne Johansson att vi ju är eniga om att vi ska ha en livskraftig vargstam i Sverige. Vi är eniga om att vargstammen är inavlad, och vi är lika eniga om att det behövs nya gener. Det enda vi inte är överens om är att ta hänsyn till de människor som, till skillnad från många av oss som debatterar här, ska leva med vargarna i sin vardag.
Den delen verkar ni inte alls ta upp till diskussion. Regeringen har stöd i EU:s nya riktlinjer för rovdjursförvaltning som ger utrymme för större social hänsyn och inte enbart utgår från biologi.
Min fråga till Tina Ehn och Wiwi-Anne Johansson är då: Kan ni svara på var hänsynen till människorna som lever i de här bygderna och upplever den negativa sidan av vargförekomsten kommer in i Miljöpartiets och Vänsterpartiets rovdjurspolitik? Som Bengt-Anders Johansson också sade så står ju hela oppositionen för det här motståndet.
Var kommer då hänsyn till de människor som bygger och bor in i rovdjurspolitiken i den rödgröna kartellen?
Åke Sandström (C):
När det gäller omdömet om jakten är det självklart så att den som levt nära verkligheten också kan ge en trovärdig bild av den.
Länsstyrelserna i de fyra berörda länen har samfällt - och det hade jag inte väntat mig - haft en positiv bild av hur jakten har gått till. Den rapporteringen litar jag på. Viltförvaltningsdelegationerna kommer att ha stor betydelse. Därmed kommer vi in på frågan att människor ska ges möjlighet till påverkan.
Det kan ske genom den person som sitter för ens parti i delegationen eller genom någon som sitter i en närstående organisation. Just det faktum att man ger människor möjlighet att påverka stärker deras självkänsla. Den delen tror jag inte att vi behöver vara oeniga om. Jag hoppas att delegationernas arbete nu får starta och ha sin gång. De är utsedda på fyra år, och jag tror mycket på dem.
Att regionalisera inflytandet är ett viktigt inslag i regeringens rovdjurspolitik.
Åke Sandström (C):
Det är intressant att konstatera vilken bred och värdefull uppslutning vi har kring den här interpellationen, som jag tackar för. Jag tackar även för svaret. Jag har för min del förståelse för att man kanske inte kan ge så konkreta svar, med hänsyn till att remisstiden när det gäller en av utredningarna inte har gått ut. Fru talman!
Jag delar också slutklämmen i svaret, att den ideella sektorn är en viktig hörnsten i den svenska demokratin. Jag vill lägga till att den är utomordentligt viktig även för den svenska folkhälsan. För aktiva i den ideella sektorn - det gäller idrottsrörelsen, folkbildningen med mera - är de här två utredningarna mycket oroande.
Det har väl belysts av talare före mig. Det är inte ytterligare administrativa pålagor som vi behöver i föreningslivet - tvärtom. Det är svårt nog att skaffa ledare ändå.
Men jag förstår, om man ser på den här frågan, att man tar hänsyn till den enormt stora spännvidd vi har mellan stora föreningar med bolagsbildningar och en mängd små föreningar utan resurser för administrativt jobb och liknande. Jag har tittat lite närmare på frågan om momsbeläggningen och har för övrigt också en motion i den frågan.
Jag tar som ett exempel en förening, en framgångsrik damfotbollsklubb som inte är obekant i det här landet, Umeå IK. De skulle alltså få en merkostnad, på årsbasis, på 260 000 kronor utan att för den skull ha någon möjlighet att lyfta utgående moms på eventuella intäkter. Det här är inte rimligt.
Därför, fru talman, utgår jag från att de här två utredningarna stannar vid just två utredningar. Det är många utredningar som beställs och verkställs av regering och riksdag. Vi kan inte äventyra stora delar av vår ideella sektor genom en snabb anpassning till EU-regler som faktiskt inte alls är konsekvensbedömda utifrån vår synvinkel.
Åke Sandström (C):
Interpellationer ska, enligt text som finns om vårt arbete, handla om kompletterande uppgifter i det pågående riksdagsarbetet. Jag tog mig friheten att ta reda på hur det har förhållit sig. Då man studerar vad interpellationsdebatterna har tenderat till undrar man om våra vänner som är här har förstått detta.
Man har alltså i 14 eller 15 debatter på exakt samma tema ställt exakt samma frågor. Jag undrar: Har man tagit del av pågående riksdagsbehandling i de aktuella ärendena och av propositionerna? Jag tror att det ligger helt andra skäl bakom det här nötandet på statsråden. Man ska upprepa samma frågor.
Man har exakt samma syfte med detta. Det är smutskastning, på ren svenska. Hur har tidigare regionalpolitik varit? Titta i backspegeln? Peter Hultqvist har inte varit så länge i riksdagen, men jag har haft förmånen att få följa det här arbetet ganska länge. Det har inte varit ett dugg bättre. När var den största förändringen när det gäller statliga verk? När var den största nedläggningen på försvarssidan?
Under perioden 1998-2002 skulle vi försöka utveckla bredbandssatsningen. Jag hade oändliga debatter med Björn Rosengren om att få satsa på det som faktiskt Göran Persson i Torp tyckte var en bra satsning, nämligen en digital allemansrätt. Nu äntligen kommer den till stånd. Det har också en stor betydelse att vi får en digital allemansrätt i hela landet.
Låt mig säga att jag har stor respekt för de skillnader som finns i landet. Jag känner mycket väl till det. Småföretagsbarometern är ett annat kvitto på hur det står till i riket. Jag kan bara mer exakt svara för mitt eget hemlän, Västerbotten. Där har antalet småföretag som har startats ökat med 64 procent från 2006 till i dag.
Det är faktiskt ofattbart mycket. Jag tror också, som det delvis står i det svar som även jag får tacka för, att vi måste tro på att det finns en egen kraft. Jag vill tro att vi är överens där. Men ingen har betonat att det faktiskt också måste bygga på människors egen kraft att starta och driva företag.
Här har det blivit väldigt många förbättringar. Det ska bli lättare att starta och driva företag. Det gäller inte minst inom finansieringsområdet. Det jag har studerat de senaste veckorna är den nya inriktningen på transportstödet. Det har i mycket stor utsträckning hjälpt de mindre företagen med de längre avstånden.
Det var också sagt att de som bor längre norrut ska kunna få mer än dem som finns söderut. Det har gjorts många insatser just på småföretagarområdet.
Jag har respekt för att det är stora skillnader, men vi måste också vara överens om att vi har tagit del av och förstått det budskap som vi under tre år har fört fram i både riksdagsdebatter och betänkanden.