KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Leander (MP):
Det kommer alltså en fortsättning. Det låter i så fall väldigt bra. Som Karin Nilsson säger är det här svårt att debattera och inte så populärt alla gånger. Men jag tror att vi ändå måste inse att det är ett nödvändigt om än inte populärt steg. Det vore då väldigt bra om vi kunde få mer långsiktighet, att regeringen kanske talar om hur man tänker sig att koldioxidskatten ska förändras framöver. Då är det också lättare för individer, företag och familjer att planera.
Om man vet att koldioxidskatten kommer att höjas kanske det inte är så smart att investera i en stadsjeep som drar jättemycket bensin, utan man kanske köper en lite mindre bil i stället. En ökad tydlighet på det området tror jag skulle vara bra. Jag har fortfarande inte fått något riktigt svar på frågan varför ni höjer reseavdragen mer än ni höjer koldioxidskatten och hur ni ser på en kilometerskatt för lastbilstrafiken.
Helena Leander (MP):
Jag vill också än en gång ge heder åt Kristdemokraterna, inte för deras sammantagna energi- och miljöpolitik, men just för att de faktiskt har backat i frågan om bensinskattehöjningarna. Det hedrar er. Men då har vi frågan om hur det påverkar glesbygden. Det är inget snack om saken. Bor man i glesbygd eller för den delen landsbygd har man inte samma möjligheter som i stan att cykla eller åka kollektivt. Frågan är vad man gör åt det.
Har de som bor i glesbygd generellt sett högre levnadsomkostnader på grund av de högre transportkostnaderna än människor i städerna? Nej, de undersökningar som finns visar snarare att det är tvärtom. Visserligen har man högre transportkostnader i glesbygd. Man har även ett lägre löneläge än i storstäderna. Men å andra sidan är boendekostnaderna så mycket lägre att man faktiskt ändå har mer pengar i plånboken när man har betalat boende och resande.
Men om man nu ändå skulle vilja kompensera glesbygden, om man kanske gör mer kraftiga koldioxidskattehöjningar än dem som vi diskuterar nu, undrar jag: Är det bästa sättet att göra det att höja reseavdraget till 20 kronor per mil? Det är kanske till och med mer än vad det kostar att köra den här sträckan, så att varje mil man kör är en ren vinst, så att det lönar sig att flytta så långt som möjligt från arbetet och sedan pendla med bil och kunna kassera in pengar på det.
Det verkar kanske inte helt genomtänkt. Och när det gäller det här med att ha ett schabloniserat reseavdrag för icke-arbetsresor undrar jag: Varför är det just folks resande vi ska stödja? Skulle vi kanske ha ett schabloniserat avdrag för folks flöjtlektioner eller gympapass? Jag menar att det är mycket vi kan hitta på då.
Om vi specifikt vill gynna antingen människor med låg inkomst eller människor i glesbygd eller en kombination är det väl smartare att ha ett renodlat glesbygdsavdrag eller ett höjt grundavdrag för låginkomsttagare. Vi införde ett glesbygdsavdrag förra mandatperioden som ni tog bort när ni kom till makten. Varför gjorde ni det i så fall?
Helena Leander (MP):
Det är helt korrekt att det finns en värdekonflikt eller en målkonflikt i den här frågan. Det är inte så att vi vill att människor inte ska åka bil bara för att vi är onda och tycker att folk ska ha det eländigt och jobbigt och helst behöva ta fyra matkassar, en på pakethållaren, en i cykelkorgen och en på vartdera styret. Vi försöker säga att man ändå bör se över hur man kan minska transporterna. Det är svårare i glesbygd. Så är det.
Där kanske det inte handlar så mycket om att minska transporterna, även om det kanske finns visst utrymme för samåkning och planering av resorna. Där handlar det snarare om att genom bensinskatten göra det mer lönsamt att välja en mer bränslesnål bil nästa gång man byter bil, kanske rent av en som går på biobränsle. Däremot om vi pratar om Uppsala där jag bor så finns ju goda möjligheter att transportera sig kollektivt eller med cykel. Där kan man stimulera det.
Kanske man borde ha mer av trängselskatter som kan riktas specifikt mot de städer där man har dels större problem med trängseln, dels större möjligheter till alternativ. Jag vill ändå vända mig mot att man ska kompensera glesbygdens problematik genom avdrag som stimulerar till ökat resande.
Om man ser att det finns behov av kompensation för glesbygden är det bättre att ge det på ett neutralt sätt som inte stimulerar till att resa än att ge det just till ett avdrag som man bara får om man reser. Det är ju helt mot de mål där vi faktiskt vill minska resandet i den mån det är möjligt.
Helena Leander (MP):
Det är otroligt att vi i oppositionen som sitter här och förespråkar en förbränningsskatt också ska ta ansvar för vad den borgerliga majoriteten i Stockholm gör vad gäller sophanteringsavgifter, särskilt för kompost. Det får den ta ansvar för själv. Jag blir också lite småless över att man inte har lyckats visa att förbränningsskatten har några miljöeffekter. Nej, men har man gjort några utvärderingar? Jag har över huvud taget inte sett några utvärderingar.
Det enda jag har sett är avfallsstatistiken där det syns att förbränningen av avfall har minskat. Det är positivt eftersom det är bättre ur miljösynpunkt om avfallet går till materialåtervinning eller om organiskt avfall rötas till biogas. Innan ni vill avveckla detta vore det bättre om ni funderade på hur det här kan göras bättre, till exempel genom att å ena sidan undanta träavfall men å andra sidan att industrins avfall ska beskattas precis som annat avfall. Det är sådant som vi har motionerat om.
Men om jag inte minns fel avslogs det precis som allt annat vi har föreslagit. Det vore kul att få prata lite alkoholpolitik också. Det är skönt att Jörgen Johansson inte längre pratar om sänkt ölskatt utan om höjd ölskatt. Ju lägre skatt på alkohol desto mer konsumerar människor och desto större blir de alkoholrelaterade skadorna. Det känns skönt att vi ändå är överens om att vi ska höja ölskatten.
Även om det är lite olika i vilken utsträckning vi konkret föreslår något tror jag att vi alla ser att det kan finnas behov av förstärkta resurser till tullen för att komma åt den illegala införseln - även om det ser ut som om den minskar nu. Vad gäller alkoläsk ska vi inte blunda för det faktum att den lätt blir en inkörsport till alkohol för ungdomar. En ung person tycker kanske inte från början att det är så gott med öl och sprit, men när man börjar lite försiktigt med alkoläsk är det lättare att gå vidare.
Att Jörgen Johansson då viftar bort detta med att vi inte ska försämra för den inhemska produktionen av cider känns lite tråkigt. Borde inte våra ungdomar vara värda mer än så?
Helena Leander (MP):
Jag håller inte med om att det som får ungdomar att köpa illegal alkohol är att den är billigare utan det är att den är tillgänglig. Är man under 18 får man inte dricka alkohol ens på restaurang och inte köpa folköl. Är man under 20 får man inte handla på Systemet. För den här åldersgruppen kommer det alltid - alltid låter pessimistiskt, men under överskådlig framtid - att finnas ett driv att försöka få tag på illegal alkohol. Då är den stora frågan inte hur mycket den kostar utan det faktum att man kan få den utan ålderskontroll.
Att sänka skatterna skulle egentligen inte vara någon större hjälp. Här handlar det om att ge resurser till tullen att stoppa alkoholen vid gränsen eller till polisen så att de kan följa upp den. Det är i stället för att ha några förhoppningar om att sänkta alkoholskatter - som har konsekvenser för alla som köper alkohol, nämligen ökad konsumtion och fler skador - skulle hjälpa ungdomar som inte får tag på legal alkohol.
Helena Leander (MP):
Jag måste börja med en liten rättelse. Jag vet att det är många från alliansen som påstår att vi beräknar helt galet när vi räknar på fördelningspolitiken och drar in spädbarn som inte har någon inkomst och allt möjligt i det hela. Men riktigt så är det faktiskt inte. Faktum är att man räknar på dem som är över 18 år och som har en inkomst högre än noll, om jag inte har blandat ihop allting totalt.
Det är alltså människor som på något sätt mer eller mindre försöker försörja sig och som gynnas mer eller mindre av alliansens politik. En annan fråga som dyker upp är konjunkturens roll i det hela. Är det så att den har någon roll i de nya jobben, eller är allting regeringens förtjänst? Det vore kanske bra att få någon form av, inte direkt ödmjukhet, men en liten diskussion kring vad som är vad i det hela.
När det gäller hushållstjänsterna var det väldigt många olika siffror som inte alltid nödvändigtvis stämmer med vad Skatteverket har uppgett. Det handlar dessutom inte om arbetsgivaravgifter utan om en skattereduktion. I vilket fall som helst måste man ställa de miljoner som detta kostar i relation till vad det skulle kunna ha för effekter i andra sektorer om vi i stället försökte skapa jobb på annat håll. Arbetsgivaravgifter har ni sänkt, säger ni.
Visst - men samtidigt tog ni bort den generella nedsättning som fanns för en lönesumma på typ 740 000. Det var en sänkt arbetsgivaravgift som framför allt gynnade småföretag i stället för att man, som nu, fått en massa konstiga regler som gynnar vissa specifika grupper och branscher. Fredrik Schulte säger hela tiden att de har sänkt skatterna och stärkt välfärden. Min fråga är: Hur då? Det kom liksom aldrig riktigt fram. Är det så att vi har fått bättre kvalitet i offentlig verksamhet?
Har vi fått tryggare trygghetssystem, eller på vilket sätt har välfärden stärkts?
Helena Leander (MP):
Om vi börjar med frågorna så har skattetrycket sänkts även för låg- och medelinkomsttagare - det erkänner jag. Men samtidigt måste vi konstatera att de största skattesänkningarna har gått till dem som har mer pengar. Det är tråkigt att Saco inte vill inse det, men det är klart, det beror väl också på om man tittar på skattetrycket på arbete eller om man även ser på kapitalbeskattningen.
Där har ni bland annat sänkt fastighetsskatten, vilket knappast skapar några nya jobb om det är det som är målet - framför allt gynnar det höginkomsttagare. Om man tittar på hela er skattepolitik ser man att den faktiskt i första hand har gynnat de redan välbeställda. Man kan visst tycka att det har hänt saker inom jobbpolitiken. Frågan är om man inte skulle kunna göra det på ett bättre sätt som faktiskt inte i första hand gynnar de välbeställda.
Helena Leander (MP):
Om jag satt i regeringsställning skulle jag också vilja ta åt mig äran för allt positivt som händer runt om i världen. Men på vilket sätt är det regeringens förtjänst att kvinnor fått högre löner? Är inte det lite grann en fråga mellan arbetsmarknadens parter? Då säger Jörgen Johansson att det är i kombination med jobbskatteavdraget. Men vi vet att jobbskatteavdraget i första hand har gått till män. Så det får jag inte riktigt ihop. Jag blir också lite fundersam när jag hör Jörgen Johansson prata om att han vill höja reseavdragen för resor till och från arbetet.
Hur mycket då? Ska man få mer i avdrag än vad det kostar att resa till arbetet? Är det klimatsmart att så tydligt gynna att man bor långt från arbetet och på så sätt orsakar långa transporter?
Helena Leander (MP):
Jag tror inte att det är någon från oppositionen som påstått att kvinnor inte har fått några löneökningar sedan den nya regeringen kom till makten eller att kvinnor inte fått någon del av jobbskatteavdraget. Däremot kan vi konstatera att en större del av alliansens skattesänkningar - inte bara jobbskatteavdraget - har gått till män. Så det finns kritik av skattepolitiken vad det gäller jämställdhetsaspekten. När det gäller reseavdraget är jag mycket väl medveten om att man har större transportbehov på landsbygden. Det är inte det.
Däremot om man ser över hela levnadsomkostnaderna är det svårt att visa att man har större levnadsomkostnader på landsbygden, i alla fall tidigare innan ni sänkte fastighetsskatten för de välbeställda som har stora fina villor i storstäderna. Då var det ändå så att man på landsbygden hade så pass mycket lägre i fastighetsskatt att man inte kunde se att man var missgynnad gentemot andra grupper. Det är möjligt att man nu har fått se att landsbygdsbor missgynnas mer generellt.
Men frågan är om det smartaste sättet att stödja glesbygds- och landsbygdsbor just är att göra det billigare att resa. Förnybara bränslen eller ej, det är svårt att se att resor har någon vidare positiv miljöpåverkan. Då är det inte så smart att stödja det mer än nödvändigt.
Helena Leander (MP):
Det finns vattenkraft, så det skulle kanske inte vara helt impopulärt att gå till val på det där. Gunnar Andrén talar om mål och medel i klimatpolitiken. Han erkänner ärligt att Folkpartiet inte är lika bra som Miljöpartiet på att sätta ambitiösa - eller realistiska, som jag skulle vilja säga - mål i klimatpolitiken. Det som inte är realistiskt är att fortsätta som nu och tro att vi löser klimatproblemen någon gång senare. Så var det detta med medel.
Gunnar Andrén har mage att påstå att Folkpartiet har bättre medel att nå de visserligen vagare men ändå satta målen. Jag frågar mig hur. Det är kanske inte en tillfällighet att det är Miljöpartiet som har flest förslag i betänkandet på hur vi på olika sätt ska kunna använda de verktyg som står till buds för att minska växthusgasutsläppen. Vad kommer då Gunnar Andrén dragande med? Jo, det är kärnkraften. Som vanligt är det kärnkraften som ska lösa allt.
Man undrar varför han väljer det av alla dessa möjligheter vi har. Sol, vind och vatten har vi nämnt. Vi kan tala om biogas och andra ekologiskt och socialt accepterade biobränslen och inte minst energieffektivisering. Senast i dag kom ett betänkande som pekade ut vilka enorma möjligheter det finns till energieffektivisering i Sverige.
Varför är det just kärnkraften som ska stå för lösningen av alla dessa möjligheter? Är det för att den inte har några problem med avfall? Nej. Är det så att det inte finns problem med brytningen? Nej. Är det så att det inte finns några olycksrisker? Nej. Är den billig? Nej, faktiskt inte det heller. Varför spräckte ni till och med enigheten i Klimatberedningen för att ni är så förtjusta i kärnkraft? Det får faktiskt Gunnar Andrén förklara.
Helena Leander (MP):
Jag sade att det redan nu finns vattenkraft. Folkpartiet vet mycket väl att vi inte vill bygga ut de fyra orörda älvarna. Vattenkraft är inte bara vattenkraft i rinnande älvar. Det pågår forskning och pilotprojekt att ta till vara den energi som finns i tidvatten och vågkraft. Tidvatten kanske inte är så aktuellt här, men vågkraft skulle kunna bli en inte helt obetydlig källa framöver. Tankeförbudet för kärnkraft nämndes.
Tänk om all den tankemöda som ni vill lägga på kärnkraft användes till och fick fortsätta att kanaliseras i bland annat vågkraft och annan förnybar energi. Det blir fortfarande lite konstigt. Vi ska spara bort kärnkraften. Man har sedan folkomröstningen hittat olika modeller för hur man ska kunna göra det. Det handlar väldigt mycket om energieffektivisering, ren energibesparing och förnybar energi. Det är inte omöjligt om viljan finns. Det handlar också om att vi ska gå längre än så.
Vi ska inte bara ta bort den kärnkraft som finns i dag. Vi måste också på något sätt minska klimatförändringarna. Är det bara ny kärnkraft som är lösningen? Jag tycker fortfarande att Gunnar Andrén blir svaret skyldig när han hävdar att Folkpartiet har så många bra medel. Det enda man kommer dragande med är dyr och farlig kärnkraft.
Helena Leander (MP):
Jag kan börja direkt. Lena Asplund vill använda skatter med sunt förnuft och ha skatter som ändå ger en tillväxt så att vi på något sätt kan lösa miljöproblemen. Vi vill ha ett skattesystem som löser miljöproblemen och inte går omvägen om att först förstöra miljön och sedan kanske städa upp det som blev kvar. Då blir det kanske lite högre skattenivåer. Det kanske inte riktigt blir samma energipolitik som er.
Vi är i grunden överens om att vi ska använda ekonomiska styrmedel, men frågan är om vi ska använda dem som symbolpolitik eller om vi ska använda dem på en sådan nivå att de faktiskt ger en effekt. Lena Asplund sade tidigare att hon inte tror på skatter, utan hon tror på människan. Jag ser inte riktigt motsättningen. Just genom att använda miljöskatter visar vi att vi tror på människan.
I motsats till andra regleringar ger man människor möjlighet att minska sina utsläpp på det sätt de finner lämpligast och därmed den skatt de måste betala. Om man nu tror på människan är alternativet att inte ha någon miljöpolitik över huvud taget, och det hoppas jag verkligen inte att Lena Asplund förespråkar. Sedan undrar Lena Asplund över det här med biogas i varje kommun.
Det är inte tänkt att vi riksdagsledamöter ska starta mackar, utan det handlar mer om ett mål som också får konsekvenser för resten av politiken. Det handlar till exempel om att ha drivmedelsskatter som gör det mer lönsamt att gå över till biogas, att ha en förbränningsskatt som gör det mer lönsamt att röta biologiskt avfall till biogas och det som Lena Asplund var inne på, nämligen att man ska kunna tanka grön gas på samma sätt som man kan köpa grön el.
Det handlar självfallet inte om vad man rent fysiskt får i pumpen respektive eluttaget. Det fattar vi allihop. Poängen är att man ska kunna efterfråga biogas på samma sätt som man kan efterfråga grön el och att leverantören då åtar sig att skicka in den mängden biogas respektive grön el i nätet. Den möjligheten har vi inte i dag. Däremot har Energimarknadsinspektionen nu i dagarna kommit med ett förslag på hur man skulle kunna lösa det här rent praktiskt.
Det hoppas jag att regeringen tar tag i och inte bara lägger i en byrålåda, för det vore väldigt positivt för att få utvecklad biogasproduktion i landet.
Helena Leander (MP):
Låt mig börja med att tacka ministern för svaret. Jag är väldigt glad att ministern anser att det är ett djurskyddsproblem att får stympas utan bedövning. Givetvis är även angrepp av fårspyflugan ett djurskyddsproblem som måste åtgärdas, men lämpligtvis med andra metoder än mulesing . Bakgrunden till problemet är att man har avlat fram får som ska ha så veckad hud som möjligt och därmed ge så mycket ull som möjligt. Det är i de här hudvecken som fårspyflugan lägger sina ägg.
En rimlig utgångspunkt kan vara att man undviker att använda får med de här stora hudvecken just i områden där fårspyflugan förekommer. Nåväl, den australiska ullindustrin har lovat att fasa ut mulesing till årsskiftet 2010/11. Det är förstås väldigt lovvärt, men det är också väldigt långt dit. Det är nästan tre år. Under den tiden kommer miljontals får att utsättas för det här smärtsamma ingreppet.
Därför blir jag väldigt hoppfull när ministern säger att han tänker ta upp frågan om stympning med den ansvariga EU-kommissionären och med andra jordbruksministrar. Men vad tänker ministern föreslå då? Jag har frågat om Eskil Erlandsson är beredd att jobba för ett förbud för produkter från får som utsatts för mulesing , på EU-nivå eller i Sverige. Den frågan har jag dock inte fått något svar på.
Jag har också frågat vad ministern tänker göra för att se till att svenska myndigheter ställer djurskyddskrav i sin upphandling, eftersom Kalla fakta i det här reportaget om mulesing visat att inte ens Jordbruksverket, som är den myndighet som ansvarar för djurskyddet i Sverige, ställer några djurskyddskrav vid upphandlingen. Det svar som jag får är att ministern inte tycker att det är lämpligt att han har detaljsynpunkter på ett verks enskilda upphandlingar, men att han har förtroende för att Jordbruksverket inom lagens ramar ställer lämpliga krav.
Men Kalla fakta visade ju just att Jordbruksverket och andra myndigheter inte ställer några sådana krav. Att lita till att myndigheterna självmant ska ställa djurskyddskrav tycks onekligen som en vansklig strategi. Givetvis tycker inte jag heller att det är bästa sättet att använda en jordbruksminister att skicka in honom i Jordbruksverkets alla upphandlingar, men jag förstår inte varför inte regeringen skulle kunna ge myndigheterna i uppdrag att ställa djurskyddskrav på samma sätt som man har i uppdrag att ställa miljökrav i upphandlingen.
Där finns det inga hinder för regeringen att gå in och ha synpunkter, vilket är något som jag till fullo stöder. Jag kan inte tolka ministerns svar på något annat sätt än att djurskyddsfrågorna ses som mindre viktiga.
Helena Leander (MP):
Det är glädjande att ministern inte bara vill åtgärda internationella problem utan också dem vi har inom unionen. Det är annars lätt hänt, det erkänner jag, att man gärna talar upprört över vad som händer på andra sidan jordklotet och blundar för att vi här i vårt vackra Sverige stympar smågrisar eller i alla fall kastrerar dem utan bedövning, något som torde vara nog så plågsamt. Är det månne en sådan sak som jordbruksministern kommer att ta upp med EU-kommissionären?
EU kan säkert göra mycket på djurskyddsområdet. Tyvärr blev jag inte alltför imponerad av det man beslutade när det gällde kycklingar. Om jag inte har fått siffrorna helt om bakfoten var det 36 kilo kycklingar. Det är alltså inte individer vi pratar om utan kilo. Översatt till en fullvuxen kyckling skulle det vara ungefär 24 kycklingar per kvadratmeter. Det är kanske inte jättehöga djurskyddskrav, eller så är det jag som är krass. Vad vet jag?
Ministern vill inte se några likheter mellan mulesing och merinoull och hund- och kattskinn. Jag förstår egentligen inte det. Det handlar om plågsamma övergrepp som djur utsätts för. I vissa fall handlar det om söta hundar och katter och i vissa fall om får, men det är fortfarande lika plågsamt. Det är förvisso sant att mulesing -problematiken förhoppningsvis kommer att fasas ut, men det är ändå långt kvar.
Ska vi stillatigande se på fram till dess? Jag tycker inte det. Jag tycker att vi mycket väl skulle kunna ha ett förbud mot produkter från får som utsatts för mulesing på samma sätt som vi har beslutat att ha när det gäller hund- och kattskinn. Ministern säger att vi ska använda oss av konsumentmakten i stället.
Då vore det utmärkt om svenska myndigheter kunde använda sig av sin konsumentmakt och ställa krav på att man inte använder produkter från får som utsatts för mulesing eller andra produkter som kommer från plågade djur i sin upphandling.
Helena Leander (MP):
Jag tror i och för sig inte att det skulle vara ett stort problem om det skulle vara så att myndigheterna får ett uppdrag att ställa de djurskyddskrav som är möjliga inom ramen för lagen om offentlig upphandling om myndigheterna dessutom själva är med på tåget. Men jag inser heller inte varför man ska behöva vänta och hoppas att de inför sådana krav självmant när de nu inte har gjort det hittills. Hur som helst blir jag väldigt glad när Eskil Erlandsson redogör för det arbete som pågår mot kastrering av obedövade smågrisar, för det är verkligen ett väldigt grymt ingrepp.
Jag hoppas att vi kan se fram emot att vi inom en snar framtid kan gå ifrån den metoden. Men så var det återigen frågan hur vi ska göra med produkter från får som har utsatts för mulesing . Fem år tog det att få fram lagen om hund- och kattskinn, säger ministern, och det är mycket möjligt. Men nog borde man väl kunna dra nytta av de erfarenheter man vunnit vid instiftandet av den lagen? Det var väl förresten inte en lag utan en förordning. Då har man ju ändå klarat ut de kluriga frågorna om hur man ska göra rent lagtekniskt.
Det är klart: I EU är det inte så enkelt att man bara byter ut "hund- och kattskinn" mot "produkter från 'mulesade' får" och så är det över, men jag tror ändå att vi skulle kunna komma någonvart med det här tidigare än inom fem år om vi verkligen ville det. Det skulle sätta viktig press och visa att det här är någonting som måste fasas ut så snabbt som möjligt. Jag har i alla fall inte lust att vänta i nästan tre år och låta miljontals får fortsätta lida.