Hans Wallmark (M):
Först vill jag vända mig till Sofia Damm och gratulera henne till hennes första inlägg från riksdagens talarstol. Det är bra med duktiga politiska företrädare för vårt gemensamma Skåne, och det tror jag att Sofia kommer att visa härifrån riksdagens talarstol. Herr talman! Sedan vill jag vända mig till Hans Linde. När jag lyssnar på Hans Linde brukar jag inte så ofta tänka på Groucho Marx. Jag tänker på en helt annan Marx.
Han försökte göra distinktionen mellan ett erkännande och en stat som redan är erkänd. Afghanistan, Somalia och andra är ju stater som redan är erkända. Det vi nu har sett och bevittnat är att regeringen själv gör detta erkännande. Då är det intressant att reflektera över detta om man har kontroll över sitt territorium. Det vi har talat om är inte att man har trupp från annat land - ockupation som utrikesministern är inne på - utan det är huruvida regeringen själv har kontroll över sitt lands territorium.
Det är den stora frågan. Då är min fråga: Anser utrikesministern att regeringen i Ramallah har full kontroll över sitt territorium i Gaza? För mig är det viktigt att vi använder oss av EU-familjen. Därför tycker jag att det är sorgligt att man nu har valt att använda det verktyg som vi hade kunnat använda för att påverka och föra resonemang inom EU-familjen.
Sedan vill jag upplysa om att jag tycker att både Island och Brasilien är bra länder, men de är inte delar av EU-familjen. Det som är problemet med ett erkännande är bara att det går att göra en gång. Nu har regeringen gjort det, och därmed kan vi inte använda det som ett verktyg i koordineringen och frammejslandet av en gemensam position inom EU-familjen. Det är det jag vill beklaga.
Från socialdemokratiskt och även från vänsterpartistiskt håll säger man att frågan inte är huruvida det är för tidigt, utan frågan är huruvida det är för sent. Utrikesministern nämner själv att det är drygt 130 länder som har erkänt Palestina som stat. Därför är den grundläggande frågeställningen, som utrikesministern själv lyfter fram i sitt svar, "när så är lämpligt". Herr talman!
Med all respekt vill jag komma tillbaka till hur vi ska kunna utvärdera regeringen så att vi vet att detta var vid tidpunkten när det var lämpligt. Jag är därför intresserad av de kriterier som utrikesministern själv kan tänka sig.
Jag har föreslagit några: Vi kan se att det var lämpligt för att det har blivit hopp, lugn och stabilitet så att antalet terrorattacker från Gaza mot Israel har minskat, att antalet döda har minskat eller att antalet övergrepp mot de mänskliga fri- och rättigheterna av palestinier mot palestinier har minskat.
Det är några förslag på kriterier som vi kan använda för att kunna utvärdera att regeringen gjorde detta vid lämplig tidpunkt. Herr talman! Regeringen säger sig vara en samförståndsregering. Det är bra, och vi ska på många sätt visa att vi också tar den utsträckta handen.
Men åtta anmälda debattörer utöver utrikesministern i denna interpellationsdebatt tyder på att frågan har en laddning och en komplexitet. Min avslutande fråga blir därför: Har regeringen verkligen visat prov på den samförståndsanda som man säger sig vilja ha då regeringen ser att detta föder så många frågor och invändningar som vi har fått prov på här i kammaren?