KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
När det gäller hur reglerna ser ut i dag och vad effekterna av det har blivit föreslår jag att riksdagsledamoten läser statistiken för bostadsbyggandet lite noggrannare och ser hur många fler bostäder som har byggts de senaste två mandatperioderna. När det gäller höghastighetsbanor skulle jag vilja påpeka att det en gång i tiden fanns en bild av att Moderaterna var ett företagsvänligt och marknadsliberalt parti. I dag ser jag bara konservatism.
Det är fullt på våra stambanor. Det är fullständigt knökfullt. Det hjälper över huvud taget inte att lappa och laga, utan vi måste få in ny kapacitet och nya stambanor in i systemet. När vi gör detta kan vi bygga för snabba hastigheter så att vi får större arbetsmarknadsregioner och fler i arbete. Detta är ett sätt att öka bostadsbyggandet som jag och regeringen avser att gå fram med, tillsammans med investeringsstödet och bättre regler för förstagångsköpare.
Jag kan bara hoppas att Moderaterna åter kommer att ställa sig bakom en utveckling och framtidstro för svensk bostadspolitik och arbetsmarknadspolitik.
Märta Stenevi (MP):
Ida Drougge har frågat mig om jag tänker verka för att avveckla investeringsstöden och när det i så fall kan ske. Jag vill börja med att säga att det inte är aktuellt att avveckla investeringsstödet till hyresbostäder och bostäder för studerande. Ida Drougge anser att stödet är kostsamt och ineffektivt. Jag delar inte den uppfattningen. Vi behöver bygga mer hyresrätter i Sverige, och då är det här stödet viktigt.
Det behövs för att få fram fler hyresrätter med rimliga hyror, framför allt i de regioner där det behövs mest. Stödet infördes i slutet av 2016 och har formellt sett funnits under fyra år. I praktiken har det dock varit något besvärligare än så eftersom riksdagen i december 2018 beslutade om en budget för staten som innebar att stödgivningen fick avslutas tvärt.
Det blev inte möjligt att bevilja stöd till ansökningar som redan hade inkommit, detta trots att många företag lagt ned mycket tid och pengar för att projektera lämpliga projekt i förlitan på att staten hanterar sin stödgivning, inklusive eventuell avveckling, med respekt för de resurser som man har lagt ned. Stödet kunde dock återstartas inom ramen för januariavtalet, men det har tagit tid att få alla pusselbitar på plats. Trots detta finns tydliga indikationer på att stödet har varit framgångsrikt.
Fram till och med den 28 februari i år har investeringsstöd beviljats till anordnande av 45 000 nya bostäder, varav 21 000 bostäder redan finns på plats. Dessa bostäder har också en lägre hyra än andra nyproducerade hyresbostäder och villkor som gör att fler hushåll kan efterfråga dem. Investeringsstödet har varit och är ett viktigt verktyg för att upprätthålla en hög byggtakt, vilket är särskilt viktigt om vi går in i en lågkonjunktur.
Märta Stenevi (MP):
Vi har 290 kommuner i Sverige. Om Stockholms stad är på plats 14 av dem som fått investeringsstöd tycker jag att det ändå låter rätt rimligt. Vad vi kan vara väldigt säkra på är att investeringsstödsnivåerna, kraven som ställs på hyrorna och markpriserna tillsammans innebär att bostäderna inte kommer att byggas på Hötorget, på Södermalm eller över huvud taget i Stockholms innerstad. Markpriserna är för höga.
Men Stockholm är en betydligt större arbetsmarknadsregion än så. I de kommuner som ingår i arbetsmarknadsregionen byggs det däremot. Nära 90 procent av de bostäder som har fått stöd finns i de regioner och kommuner där de största behoven finns. Investeringsstödet har alltså träffat de regionerna.
Det har träffat Stockholmsregionen för dem som studerar på Stockholms universitet, studerar inom regionen eller arbetar inom regionen. Regionen är större än bara Stockholms stad. Det här är viktigt i kristider, eftersom det på en svag marknad är hyresrätter som driver byggtakten. Det ser vi väldigt tydligt just nu. Regeringen har ansvar för att hålla uppe byggandet i dåliga tider.
Investeringsstödet har varit och är ett viktigt verktyg för att upprätthålla en hög byggtakt, särskilt i lågkonjunktur. Jag avser att fortsätta använda det för ett ökat bostadsbyggande, för det behövs mer hyresrätter i Sverige. Stödet behövs för att få fram fler hyresrätter med rimliga hyror, framför allt i de regioner där de behövs mest. Där har också investeringsstödet träffat. 90 procent av de bostäder som har fått stöd finns i de här regionerna och kommunerna.
Märta Stenevi (MP):
Man vill också se över diskrimineringsärendena. Men det som föreslås i motionen är sådant som redan pågår. Jag är inte övertygad om att det blir färre utredningar eller färre dragningar i långbänk för att vi inrättar en struktur för detta. Jag tycker att vi ska komma vidare med de uppdrag som är påbörjade.
Jag menar att vi ska komma vidare med det uppdrag till Diskrimineringsombudsmannen som kan stärka möjligheten att förebygga och motverka diskriminering på arbetsplatser. En sak som vi behöver ha klart för oss är att diskriminering inte är lagligt i Sverige i dag.
Det vi behöver få till stånd är ett tryck bakom den lagstiftning som finns. Det är inte lagligt med etnisk profilering av ungdomar, så då måste vi komma åt varför lagen inte följs. Det är inte lagligt att neka någon vård på grund av etnisk tillhörighet, eller av någon annan diskrimineringsgrund för den delen, och det behöver vi komma vidare med.
Jag vill också samla den kunskap som finns. Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi kommer vidare med diskrimineringsåtgärderna. Däremot är jag inte övertygad om att en kommission i den form som Vänsterpartiet föreslår skulle göra att arbetet går snabbare framåt.
Märta Stenevi (MP):
Ja, Sverige ska vara fritt från rasism och hatbrott. Nej, den lagstiftning vi har i dag räcker inte. Vi har inte kommit i mål. Det finns en tudelad utveckling i dagens Sverige. Å ena sidan visar undersökningar att stöd för öppenhet och inkludering har ökat över tid. Samtidigt vittnar så många om ett mer hätskt samhällsklimat där rasismen visar sig allt tydligare.
Under det senaste året med coronapandemin har näthatet ökat lavinartat. Antisemitiska troper som vi inte har sett brett i samhället sedan andra världskriget sprider sig in i de rum som påstår sig vara icke-rasistiska.
Vi ser hur antisemitismen, antiziganismen, afrofobin, islamofobin och rasismen mot samer ökar. Vi ser en kraftigt ökad rasism mot asiater, framför allt östasiater, i dagens Sverige, Europa och världen.
Dessa socialt konstruerade föreställningar om olika gruppers inneboende egenskaper har ingen plats i vårt samhälle. Vi måste därför komma i mål, och vartenda ett av de uppdrag som är lagda till varenda myndighet måste hållas i, komma fram och omsättas i praktiken.
Om vi behöver ett paraply över dem när vi har kommit i mål återkommer jag gärna och diskuterar det. Men först vill jag ha det här på plats, för jag delar bilden av att det är bråttom, att människor dör och att vi behöver få detta snabbt i mål. Rasism är ett gift i samhällskroppen, och regeringen kommer att fortsätta att arbeta mot rasism hela vägen.
Märta Stenevi (MP):
I den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott, som beslutades i november 2016, anger regeringen att när den använder begreppet rasism i planen avses uppfattningar om att människor på grund av föreställningar om ras, nationellt, kulturellt eller etniskt ursprung, religion, hudfärg eller annat liknande förhållande är väsensskilda från varandra och att de därmed kan eller bör behandlas på olika sätt.
Att betrakta kulturer som oföränderliga och oförenliga och individers kulturella tillhörighet som oföränderlig och nedärvd såväl som att anse att olika kulturer inte kan samexistera har kommit att bli uttryck för rasism i dag. Det kan ta sig uttryck i att såväl individer som grupper uppfattas som främmande eller oönskade i ett samhälle. Rasism kan leda till handlingar som hatbrott eller diskriminering.
Ett viktigt perspektiv är att det finns strukturell rasism. Regeringen använder i den nationella planen begreppet strukturell rasism i betydelsen att rasistiska handlingar inte alltid baseras på en individs politiska övertygelse utan kan ske omedvetet. Det innebär att rasism, i olika former, finns som en del av samhällets strukturer.
Det får till följd att människor får olika tillgång till rättigheter och möjligheter samt makt och inflytande på grund av andras medvetna eller omedvetna föreställning om en individs grupptillhörighet. Ett strukturellt perspektiv innebär också att individuella fall av diskriminering eller hatbrott inte ska ses som isolerade händelser utan ingår i ett större sammanhang.
Det finns olika former av rasism, till exempel afrofobi, antisemitism, antiziganism, islamofobi och rasism mot samer. Rasism tar sig också andra uttryck. Regeringen använder i planen dessa begrepp i betydelsen ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot afrosvenskar, judar, romer, muslimer eller samer. Planen omfattar alla former av rasism, det vill säga inte endast de former som uttryckligen nämns.
Definitioner av begrepp som rasism är föremål för ständig utveckling och diskussion. Jag anser att den definition som regeringen anger i den nationella planen mot rasism är ändamålsenligt utformad för planens genomförande. Jag planerar inte i nuläget att verka för att definitionen utvärderas och eventuellt förändras.
Märta Stenevi (MP):
Jag tror att interpellanten bör ställa frågor till statsministern till statsministern själv.
Det innebär att judiska barn som inte nödvändigtvis ser ut på något annat sätt fortfarande blir utsatta för rasistiska hatbrott i skolan. Det innebär att samer möter rasism varje dag i sin verklighet. Det innebär också att vi nu ser en ökande rasism mot personer med ursprung i Östasien, till exempel.
Jag har lite svårt att förstå varför Ludvig Aspling, om han nu är ute efter att visa att han representerar ett antirasistiskt parti, i definitionen vill bortse från yttringar av afrofobi, antiziganism, antisemitism, rasism mot romer och rasism mot samer.
Det är inte så att vi har skrivit in att attityder är en ensambärande faktor kring flyktingmottagandet, utan jag har precis läst upp hela den definition som finns.
Däremot kan man konstatera att den diskurs som bland annat interpellantens parti hela tiden driver när man pratar om kulturella belastningar, när man pratar om en religion som förskräcklig och när man hela tiden målar ut grupper på grund av deras kultur, på grund av deras bakgrund och på grund av deras etnicitet skapar en ökande rasism i samhället.
Dessa samband är väldigt tydliga, och jag har svårt att tro att Ludvig Aspling kommer att stå i denna kammare och förneka dem.
Märta Stenevi (MP):
Han vill avgränsa innehållet till att handla om hur personer ser ut och låter.
Märta Stenevi (MP):
Det är väldigt enkelt att svara på det. Jag ska först bara påpeka att det inte är Miljöpartiets dokument utan regeringens. Det kan vara bra att notera, eftersom interpellanten brukar vara noga med den typen av detaljer. Nej, det som Islamiska staten ger uttryck för är inte förenligt med den lagstiftning som vi har i Sverige och med den värdegrund som vi har i Sverige. Islam är däremot en religion som tar sig uttryck på väldigt många olika sätt.
Det finns ett stort antal muslimer i Sverige i dag som lever fullständigt i linje med våra lagar och med våra värderingar och ändå utövar sin religion.
När man däremot börjar uttrycka sig som att muslimer är på ett visst sätt, eller när muslimer blir attackerade på öppen gata därför att vi har politiska företrädare i vårt samhälle som eldar under bilden av att en religion inte är föränderlig och att människor som lever i en kultur eller i en religion inte skulle kunna samexistera med oss andra, är det väldigt fel. Detta är ett stort problem i dag, och det är ett stort problem med Sverigedemokraterna.
Jag tycker att detta är en viktig fråga. Någonstans hade det varit fint om jag trodde att Ludvig Aspling faktiskt brann för att vara med oss i kampen mot rasismen och i kampen mot diskrimineringen varje dag.
Jag skulle uppmuntra det, och jag skulle uppmuntra det ännu mer om det innebar att han till exempel verkade för att revidera sitt eget partis rasistiska program eller uppmanade sitt partis ledande företrädare att sluta hetsa mot invandrare för att de har en annan religion eller en annan kultur än majoritetssamhället. Om vi skulle se en sådan förändring välkomnar jag det. Jag ser inte det hända. Och regeringens linje är klar och tydlig: Vi kommer inte att backa en millimeter i kampen mot rasismen.
Det innebär också ett avståndstagande från den typen av uttalanden.
Märta Stenevi (MP):
Lars Beckman har frågat mig om jag avser att vidta några lagstiftningsåtgärder som gör det lättare för kommuner att bilda egna kommunala lantmäterimyndigheter, hur jag ser på det förhållandet att kommuner som är missnöjda med den statliga lantmäteriservicen fortsätter att ansöka om att få bilda en egen kommunal lantmäterimyndighet och hur förutsättningarna ser ut för de kommuner som redan ansökt eller som nu överväger att lämna in en ansökan att få ett beslut så att verksamheten kan starta den 1 januari 2023.
Kompetensbristen när det gäller lantmätare i Sverige är fortsatt ett problem, något som också Statskontoret påpekade i sin rapport Delat ansvar för fastighetsbildning från 2018 . Där konstateras också att det delade huvudmannaskapet bidrar till att resurserna inte utnyttjas effektivt, vilket i sin tur gör det svårare att uppnå lika behandling av sakägare avseende pris och handläggningstid.
Regeringen har ställt krav på den statliga lantmäterimyndigheten och vidtagit ett flertal åtgärder för att uppföljningen och handläggningstiderna inom fastighetsbildningsverksamheten hos den statliga lantmäterimyndigheten ska bli kortare och mer förutsägbara. Det pågår för närvarande inget arbete för att ändra lagen om kommunal lantmäterimyndighet. Den lag som finns ger kommuner möjlighet att skicka in en ansökan om att inrätta en kommunal lantmäterimyndighet till Lantmäteriet.
Ansökan tillsammans med Lantmäteriets yttrande skickas sedan till Regeringskansliet för handläggning. Regeringen fattar därefter beslut efter lagens krav. Uppfyller kommunen kraven ges tillstånd att inrätta en kommunal lantmäterimyndighet. Hur lång tid handläggningen av ett sådant ärende tar är inte möjligt att svara på närmare. Samtliga myndigheter, både den statliga och de kommunala, behöver ha förmåga att tillgodose och möta samhällets behov.
Jag är mån om att Sverige har en välfungerande fastighetsbildningsverksamhet i hela landet.
Märta Stenevi (MP):
Långa handläggningstider i förrättningsverksamheter är ett problem för hela samhället - det är vi väldigt överens om. Det är en problematik som ledamoten själv tidigare har lyft upp och som vi redan har debatterat vid ett flertal tillfällen i kammaren, trots min korta tid i rollen. Kompetensbristen när det gäller lantmätare i Sverige är också en problematik som är tätt sammanlänkad med problemet med handläggningstiderna.
Där har regeringen skjutit till pengar för att inrätta fler utbildningsplatser, men det tar lite tid innan fler har utbildats. Statskontoret har pekat på att det delade huvudmannaskapet för verksamheten har bidragit till en inlåsning av personalresurser och i förlängningen bidragit till de långa handläggningstiderna.
Det är långt ifrån självklart att fler kommunala lantmäterimyndigheter i sig löser problemet med långa handläggningstider när det inte finns tillräckligt många lantmätare. Det kan självfallet finnas många kommuner där det är både bra och ändamålsenligt att inrätta kommunala lantmäterimyndigheter. Vi har en lång rad mycket duktiga kommunala lantmäterimyndigheter i Sverige.
Det delade huvudmannaskapet tillåter kommunala lantmäterimyndigheter att medverka i plan- och byggprocessen, vilket många menar höjer kvaliteten i kommunernas detaljplaner. Detta är väldigt bra i grunden. Det viktiga är att kunna avgöra när och var ett inrättande av en kommunal lantmäterimyndighet är ändamålsenligt, och den handläggningsprocessen är gedigen. I handläggningen av en ansökan tar regeringen hänsyn till ett samlat underlag innehållande bland annat kommunens ansökan och Lantmäteriets yttrande.
Därefter fattas beslut utifrån kraven i lagen om kommunal lantmäterimyndighet. I grund och botten finns dessa krav för att försäkra oss om att kommunerna har förmåga och kapacitet att ta över ansvaret från staten vad gäller fastighetsbildningsverksamheten - att man klarar att ha en tillräcklig kompetens i sin verksamhet. Det är bra att vi har kraven, för fastighetsbildningen behöver vara enhetlig och effektiv och därmed också rättssäker för alla som behöver använda dessa tjänster.
Märta Stenevi (MP):
Först ska vi påminna om att Lantmäteriet har genomgått ett stort förändringsarbete och kortat sina handläggningstider inom fem av sju områden. Detta har skett när man har betat av gamla ärenden och därmed fått längre handläggningstider på grund av det arbetet.
Vi ska också påminna om att jämförelsen mellan de nordiska länderna, precis som den utredning som Lars Beckman själv beställde, pekar på hur svårt det är att jämföra mellan länderna eftersom uppgifterna för lantmäterimyndigheterna i de olika länderna är sinsemellan mycket olika. Det går därför inte att jämföra rakt av. De krav som ställs i lagen bygger i grund och botten på att varje medborgare ska ha rätt till en rättssäker och bra process.
Det krävs därför en minsta bemanning och kompetens i en verksamhet för att tillgodose detta. Att tydliggöra vilka krav som gäller för att en kommun ska kunna inrätta en lantmäteriverksamhet är ett viktigt arbete. Regeringen har, precis som ledamoten pekar på, tidigare mottagit kritik för att kraven som ställs inte är tillräckligt tydliga i motiveringarna. Vi har också tagit till oss av kritiken.
För bara någon månad sedan handlade regeringen en ansökan, och vi tog fasta på den kritiken. Vi var noggranna med att vara tydliga på de punkter där vi tidigare har uppfattats vara otydliga. Det delade huvudmannaskapet tillkom i och med lagen om kommunal lantmäterimyndighet. I förarbetena till lagen poängterades att bara för att ett ansvar för fastighetsbildningsverksamheten läggs på kommunen innebär inte det en begränsning av statens övergripande ansvar för fastighetsbildningsverksamheten.
Det ska därför inte uttryckas som att statens ansvar delegeras till en kommun utan att kommunens ansvar inte omfattar annat än att bestrida kostnaderna för verksamheten och att göra det möjligt för myndigheten att bedriva verksamhet effektivt och i organisatoriskt lämplig form. Utifrån att det övergripande ansvaret för fastighetsbildningsverksamheten ligger på staten är det också ändamålsenligt att det finns tydliga krav som ska vara uppfyllda för att kunna ta på sig det ansvaret. Här finns ett problem.
Eftersom jag är tidigare kommunpolitiker tror jag att många känner igen sig i svårigheten för små kommuner att bygga upp egna verksamheter inom många olika områden som ska finansieras på olika sätt inom ramen för den egna verksamheten.
För att varje medborgare i Sverige ska kunna lita på att de får tillgång till samma kompetens och hjälp finns kraven för att säkerställa att de kommunala lantmäterimyndigheterna kan sköta uppdraget. Med detta sagt är vi överens om att handläggningstiderna behöver bli kortare och att vi behöver fortsätta att hålla ögonen på den positiva utveckling vi har sett hos den statliga lantmäterimyndigheten.
Utvecklingen behöver fortgå så att det ska gå fortare att få beslut och fortare att genomföra fastighetsombildningar. Jag ser fram emot att noga följa dessa frågor, och jag hoppas att i någon av våra säkert snart stundande debatter få möjlighet att peka på att handläggningstiderna har kortats inte bara inom fem av sju områden utan inom alla områden.
Jag hoppas att den utvecklingen ska hålla i sig.
Märta Stenevi (MP):
Jag ser fram emot många debatter, om inte annat för att njuta av Lars Beckmans mycket måleriska skrivningar och uttalanden som alltid är lika fantastiska att lyssna på. Jag har lång erfarenhet av ledarskap från många olika verksamheter och genom många förändringsarbeten. När man har genomfört en förändring följer man utvecklingen därför att man vill se om det man har gjort har fått effekt. Det är detta vi gör med Lantmäteriet.
Det har genomförts en lång rad förändringar, och nu följer vi dem för att se om de får effekt. Hittills har vi sett att de har fått stor effekt på fem av sju områden. Vi hoppas nu att få se samma effekt i de sista två. Om man sedan inte ser den förändring man vill ha vidtar man åtgärder. Men man springer inte och förändrar direkt igen innan man vet om det man har gjort har fått effekt, och det är grundläggande i allt ledarskap.
Som statsråd med ansvar för dessa frågor är jag mån om att Sverige har en fastighetsbildningsverksamhet som fungerar likvärdigt runt om i landet. Kompetensbristen vad gäller lantmätare, framför allt erfarna lantmätare, är påtaglig för hela samhället, och handläggningstiderna i verksamheten är för långa. Nu är vi på god väg att få ned handläggningstiderna i förrättningsverksamheterna till mer rimliga nivåer. Regeringen och Lantmäteriet arbetar hårt med detta.
Jag är övertygad om att alla hårt arbetande lantmätare, handläggare och tjänstepersoner runt om i landet kommer att fortsätta att vara framgångsrika i att korta ned handläggningstiderna. Det finns däremot ingenting som självklart tyder på att fastighetsbildningen blir mer enhetlig eller effektiv av uppluckrade krav för inrättande av kommunala lantmäterimyndigheter och därmed en svagare kompetens. Det är inte självklart enkelt för en kommun att inrätta en kommunal lantmäterimyndighet.
Därför kommer vi i stället att följa den statliga lantmäterimyndighetens handläggningstider mycket noga, och vi kommer säkert att få tillfälle att debattera dessa frågor vid fler tillfällen.