Anders Borg (M):
En ansvarsfull politik bygger på att man har tillväxt i ett land, att man får utveckling, att man håller ordning på stabiliteten och att man levererar reallöner. Det har Sverige gjort i större utsträckning än något annat europeiskt land.
Jag hade en diskussion härförleden med LO:s ordförande Karl-Petter Thorwaldsson, som konstaterade att när han diskuterar med sina kolleger internationellt förs diskussionen om varför reallönerna har fallit eller stått still och varför löntagarna inte har fått någon del av dem. Under de senaste 20 åren har de ökat med 40 procent i Sverige, och sedan 2006 har de ökat med nästan 20 procent.
Vår linje står ut därför att vi kan leverera en bättre standardutveckling till väljarna och till medborgarna. Det bygger på att vi klarar av att hålla ordning och reda i vår ekonomi. Det har vi också gjort i det offentliga. Men vi kan inte bara prioritera det offentliga, för då tappar vi våra reallöner. Låt oss se hur det ser ut i Sverige. Vi har en offentlig sektor på 50 procent av bnp. Det är en av de största och mest omfattande bland industriländerna. Den har inte minskat under krisåren, utan den har stått still på ungefär 50 procent.
Det var den nivå som Socialdemokraterna ansåg var lämplig när de lämnade ifrån sig regeringsmakten. Sverige har ungefär en fjärdedel av all arbetskraft i den offentliga sektorn, vilket står ut som en av de högsta andelarna bland industriländerna. Den har rätt stabilt legat på ungefär 25 procent under de senaste åren, också under den tid då Socialdemokraterna styrde.
Låt oss titta lite på nuläget i kommunerna, som nu beskrivs som en stor katastrofzon med den nyansrikedom som Peter Persson så väl hittar på den mörkaste sidan av paletten. Vi har en stigande sysselsättning i kommunsektorn. Den skattefinansierade välfärden sysselsätter i dag 20 000 personer fler än 2006, och vi räknar med att det är 25 000 personer fler när detta år går mot sitt slut.
Hur kan jag då säga det? Jo, därför att vi har rekordmånga lediga platser anmälda från kommunsektorn och välfärden just nu. Vi låg i december på 22 000 nyanmälda lediga platser i kommunsektorn. Det är den sektor i ekonomin som just nu har flest nyanmälda lediga platser.
Vi har varsel i kommunsektorn som i slutet av förra året låg på strax över 100 personer per månad - i en sektor som sysselsätter väl över en miljon människor. Det som nu sker är alltså att sysselsättningen i skattefinansierad välfärd stiger, att kommunerna ligger på rekordnivåer för nyanmälda lediga platser och att de samtidigt får stigande intäkter.
Vi räknar med att vi från 2012 till 2013 hade en ökning med 35 miljarder, och då talar vi om praktiskt taget utfall. Om vi tittar på 2013 till 2014 landar det på en ytterligare ökning på 15 miljarder. Det är alltså en skatteintäktsökning för kommunsektorn på 50 miljarder på två år, vilket också förklarar varför sektorn uppvisar så goda resultat.
Jämfört med den tid då Socialdemokraterna styrde, då kommunerna ofta slirade runt längs nollan, har vi alltså haft plusresultat på kommunsektorn år efter år under dessa år trots att vi har haft den svåraste ekonomiska krisen sedan 1930-talet. Sedan kan man alltid önska att man hade större skatteintäkter och att det gick ännu bättre.
Men vi kan inte bortse från att vi bara den senaste tvåårsperioden alltså har en ökning av skatteintäkterna på 50 miljarder kronor för kommunsektorn. I takt med att ekonomin återkommer och vi ser hur tillväxten i omvärlden slutar att tynga oss är det klart att skatteintäkterna fortsätter att stiga. Det är så ekonomi fungerar. Om vi har ordning och reda i offentliga finanser klarar vi av att stabilisera ekonomin, och då kan man också upprätthålla en god välfärd.
Det är skälet till att vi har en styrka i kommunernas ekonomi.