Christer Nylander (L):
Jag vill börja med att tacka statsrådet, kulturutskottets ledamöter och utskottets kansli för ett konstruktivt samarbete under en väldigt svår period. Jag vill också tacka för alla konstruktiva samtal med bransch efter bransch och med förening efter förening, liksom med företag, författare, journalister, tekniker, skådespelare, regissörer och många andra.
Tack till er som trots en nästan omöjlig situation har lyckats hålla verksamheten på fötter! Vi vet att många har tvingats ge upp. Ibland har det berott på att vi från politikens sida kanske inte har varit tillräckligt snabba och kreativa. Vi har inte alltid kunnat lösa de inneboende motsättningar som ibland finns eller de svårigheter som kan dyka upp när man försöker kombinera komplicerade system i en pandemi som vi inte vet hur länge den varar och hur den fungerar.
I dag på förmiddagen har vi fått krass statistik från SCB som visar att kultur, nöje och fritid har minskat med 8 miljarder under årets första nio månader. Under samma period har antalet sysselsatta i den sektorn minskat med 10 procent. Fru talman! I budgetdebatter hör det lite grann till formatet att vi ska slå oss för bröstet och säga att vårt alternativ är rätt, att vi har tänkt riktigt och att de andra har fel. Jag tycker dock att det finns anledning för oss alla att vara rätt så ödmjuka i den här situationen.
De frågor som kulturutskottet har att hantera har varit särskilt utsatta i pandemin. Kulturen har fått ställa in och ställa om, och många har inte fått träffa publik på månader - ibland efter år av förberedelser. Bokhandel, bibliotek har haft färre besökare. Teatrar och konserthus har stängt. Scouterna har inte kunnat sälja grillad korv på valborgsmässoafton, och Lions loppmarknad har fått ställas in.
Tidningarna har fått ett uppsving i betydelse och antalet vetgiriga hemsidebesökare men förlorat annonsintäkter. Stora idrottsarrangemang har fått ställas om, och maratonlopp har fått genomföras digitalt. Studiecirklar har inte kunnat genomföras som det var tänkt. Fru talman! Jag tror att många som tidigare inte har gjort det nu har sett hur centralt detta område är för samhället och för oss som individer.
I en pandemi ställs många av de riktigt stora frågorna om samhället och om oss som människor och personer. Det är en tid där kulturen kanske behövs mer än någonsin. Vi skulle egentligen behöva fler platser att samlas på för att prata med varandra. Men det går inte, för vi ska inte sprida smittan. Vi skulle egentligen vilja ha fler matcher, fler föreställningar, fler biofilmer, fler utställningar och fler konserter för att tillsammans en kort stund glömma de besvär vi utsätts för i vardagen. Men det går inte, för vi vill inte smitta riskgrupperna.
Vi skulle behöva författarsamtal och filosofiska diskussioner om böcker, tankar och teaterpjäser, men det går inte, för det mesta måste ställas in. Och i dessa kristider skulle vi behöva mer av idrott, rörelse, friluftsliv och kultur, men det går inte på grund av pandemin. I stället för att växla upp och ta ett steg framåt har man tvingats ta ett steg tillbaka och ställa in på grund av coronaviruset.
Många har sett sina intäkter försvinna, många har sett sina jobb gå i kras, och många har fått stänga sina företag och begära dem i konkurs. Det är en otroligt besvärlig tid vi går igenom.
Om något gott har kommit ut ur detta hoppas jag att det är att fler har insett hur viktig den här sektorn är för samhället, för personer och för oss människor i vår växt och vår förståelse av oss själva, och att man också drar slutsatser och är beredd att agera utifrån den insikten. Detta gäller naturligtvis också folkbildningen. Jag skulle säga att folkbildningen kanske är viktigare än någonsin i den situation där vi nu befinner oss.
Vi vet också att många har använt de frågor som människor har till att sprida konspirationsteorier när de egentligen skulle behöva sprida bildning och kunskap. Fru talman! Under det här året har Liberalerna och Centerpartiet ihop med regeringen presenterat en lång rad akuta stöd. Det har varit nödvändigt och viktigt, och för mig har det varit självklart att göra det. Samtidigt måste man erkänna att det är svårt att utforma stöd på rätt sätt i en sådan här situation.
Men man måste vara ärlig och säga att det inte är så enkelt. Vi visste inte från början hur länge pandemin skulle pågå, och det vet vi fortfarande inte. Vi vet inte hur den kommer att sprida sig, exakt vilka som kommer att drabbas eller vilka regioner som skulle fara mest illa. I början kunde man ganska enkelt se att det var rimligt att till exempel ge stöd för förlorade intäkter, men ju längre det pågår, desto färre är det som förlorar intäkter, för de har inte längre planerat något som ger intäkter.
Det börjar bli slut på intäktsförluster, så att säga. Det gör att man måste hitta på andra sätt att stödja dem som drabbas av pandemin - någon form av fiktiva förluster eller att fundera på vilka infrastrukturer som absolut inte få gå förlorade. Jag ska erkänna att vi säkert har gjort en hel del fel i samarbetet om akuta budgetstöd. Vi missade uppenbarligen en hel del grupper i de första stöden, och ibland har det dröjt för lång tid innan stöden har kommit på plats.
Det har inte berott på ointresse utan mer på att vi inte visste hur pandemin såg ut, hur den skulle drabba Sverige och hur den skulle drabba kultursektorn, idrottssektorn och civilsamhället. Ibland är det rätt svårt med politik. Jag tror att man måste vara ödmjuk och inse det. Vi har fått lära oss av de misstag vi har gjort och göra förändringar när misstagen har blivit synliga. De som inte sedan tidigare finns med i myndigheternas rullor som bidragstagare har varit särskilt svåra att nå, i alla fall i de första omgångarna.
Under pandemin har det blivit helt uppenbart och ibland nästan brutalt tydligt att socialförsäkringssystem och företagsklimat inte är anpassade efter de särskilda förutsättningar som gäller i den här sektorn. Det är något som vi måste ta med oss och lära oss av. Vi vet inte i dag vilka långsiktiga konsekvenser som pandemin får. Vi måste vara beredda att fortsätta att vara aktiva i vårt stöd. Fru talman!
I flera extrabudgetar har Liberalerna, Centerpartiet och regeringen satt in stöd till kultur, medier och civilsamhället, och i budgeten för 2021 fortsätter vi. 1 miljard avsätts under 2021 för omställning och återstart av kulturaktiviteter i hela landet, där den regionala kulturen får en permanent förstärkning. För att stärka kulturskaparnas villkor avsätts 80 miljoner kronor årligen från och med 2021. Museerna får mer pengar.
50 miljoner går till ökade statliga konstinköp för att stärka konstnärernas ställning. Judiska museet får från och med nästa år 2 miljoner per år. Form/Design Center i Malmö får 3 miljoner. Det statliga bidraget till kulturskolan fördubblas. Skapande skola tillförs 25 miljoner kronor årligen under 2021-2023. Det är några av de saker som vi gör i denna budget. Fru talman! Det är en lång rad satsningar vi gör.
De är bra, de är viktiga och de är riktiga, men vi skulle säkert kunna göra något annorlunda eller ännu bättre. Men det finns en sak i denna budget som jag är särskilt glad för, och det gäller satsningarna på läsning Jag blir alltmer övertygad om hur centralt det är att få fler människor att läsa. Det gäller i alla åldrar. Vi behöver mer än någonsin träna vår förmåga att läsa och avslöja.
Vi behöver mer än någonsin förmåga att tänka abstrakt och sätta oss in i andra människors situation och hur de lever sitt liv. Vi behöver mer än någonsin öva vår förmåga att tänka själva. För att citera den nyss avlidne litteraturvetaren Harold Bloom: "Ska den enskilda människan kunna bevara förmågan att bilda sig egna åsikter och omdömen är det inte utan betydelse att hon fortsätter att läsa på egen hand." Därför är jag särskilt glad för de satsningar vi gör på läsning i budgeten. Läsdelegationens förslag genomförs.
Bokstart byggs ut. Vi stärker biblioteken. Vi avsätter mer pengar till lässatsningar. Ett läsfrämjandelyft för folkbibliotekarier införs. Ett läsråd inrättas. Satsningar sker på elevers läsförmåga. Fru talman! Detta är väldigt bra. År 2020 har varit ett prövningarnas år för kultur, medier och civilsamhälle. Många har drabbats väldigt hårt, och många har farit väldigt illa. Det har ställt stora krav på oss politiker, och jag tror att 2021 kommer att ställa ännu större krav på oss, för vi måste få en nystart i dessa sektorer.
Jag yrkar bifall till reservation 2.