Per Bolund (MP):
Jag välkomnar det engagemang för Östersjömiljön som de två tidigare talarna visat. Miljöpartiet delar självfallet det engagemanget, och vi har också ett antal förslag som vi ställer oss bakom. Jag tänkte emellertid ändra fokus lite grann och ägna detta anförande åt den andra delen av ärendet, nämligen luftvård.
Trots att det snart gått fyra år sedan miljökvalitetsnormen för partiklar trädde i kraft och tre år sedan miljökvalitetsnormen för kväveoxider trädde i kraft är dessa miljökvalitetsnormer långt ifrån uppnådda. Tvärtom försämras luftmiljön i våra storstäder år för år. På Hornsgatan i Stockholm överträddes miljökvalitetsnormen med 63 dagar förra året. Mer än var sjätte dag överträddes alltså den högsta tillåtna halten av luftföroreningar.
Det handlar om nivåer som odiskutabelt är skadliga för människors hälsa. Den fråga jag gärna vill ha svar på i denna debatt är hur länge regeringspartierna tänker vänta innan de gör någonting för att sänka halterna av luftföroreningar. De har haft snart två år på sig att agera utan att egentligen någonting har hänt. Hur många liv ska man tillåta gå till spillo innan man tänker vidta de åtgärder som vi vet är effektiva? Jag känner en familj som bor på Hornsgatan.
Varje vår hostar sig sönerna i familjen igenom nätterna under de dagar luftföroreningarna är höga. Anledningen till att de tvingas offra sin lungkapacitet är att den styrande majoriteten i Stockholms stad, och riksdag och regering, trots upprepade löften fortfarande inte vill ge dem deras lagstadgade rätt till en god luftmiljö. Den familjen är inte ensam.
Bamsestudien, som under flera år följt 4 000 barn i Stockholm, visar att risken att drabbas av långvariga astmabesvär är 60 procent högre för de barn som under det första levnadsåret bor i en miljö med höga halter av avgasutsläpp. Barnen var också i högre grad allergiska, och deras lungkapacitet påverkades klart negativt. Man kunde visa att det var relaterat till luftföroreningar.
Även amerikanska studier har visat att barn som växer upp i miljöer med luftföroreningsnivåer ungefär som dem på Hornsgatan riskerar att få sin lungfunktion nedsatt för resten av livet. De får alltså permanenta lungskador, skador som inte går tillbaka. Studier av hela befolkningen i Stockholm visar att det finns ett samband mellan dagar med höga partikelhalter och antalet sjukhusinläggningar.
Ju högre halter av luftföroreningar desto fler blir så sjuka att de måste uppsöka sjukhus. Studier i Stockholmsregionen har också visat på tydliga samband mellan trafikavgaser och lungcancer, hälsoproblem hos personer som har hjärt-, kärl- och lungsjukdomar, påverkan av luftvägarna hos barn, utveckling av barnallergi, försämrad utveckling av lungfunktionen hos barn och ökad risk för utveckling av astma hos vuxna. Listan kan tyvärr göras lång. Forskningen är tydlig.
Vi vet att luftföroreningar ger sjukdomar. Vi vet att de gränsvärden för luftföroreningar som vetenskapen slagit fast hela tiden överskrids i Stockholm. Vi vet att de halter av luftföroreningar som vi har i Stockholm orsakar skador, lidande och död. Herr talman!
Jag anser att det helt enkelt är oförlåtligt att människor varje dag tillåts bli sjuka och dö samtidigt som vi vet att det finns snabba och effektiva åtgärder som skulle ge stor effekt, om regeringen skulle vilja göra något åt luftföroreningarna vill säga. I de åtgärdsprogram för att uppnå miljökvalitetsnormerna som slogs fast av den förra regeringen finns ett antal förslag på åtgärder som behöver vidtas för att luften i våra storstäder ska bli säker att andas.
Åtgärdsprogrammen visar till exempel att minskad användning av dubbdäck är ett av de absolut viktigaste och mest effektiva sätten att få ned partikelhalterna i våra storstadsområden. Problemet är bara att det är en åtgärd som kommunerna enligt lagen inte själva får styra över, utan det krävs att regeringen tar ett ansvar och inför regler som gör att man kan minska dubbdäcksanvändningen.
Trots att det varit känt under flera år har inga sådana förslag kommit från regeringen. Man brukar anföra trafiksäkerhetsskäl, alltså att det skulle vara mindre trafiksäkert med odubbade vinterdäck, men Vägverket har visat att en minskad användning av dubbdäck inte skulle få några som helst effekter på trafiksäkerheten i våra storstäder. I Norge har man tagit problemet på allvar och delvis löst det genom att ha en särskild dubbdäcksavgift. På så sätt har man fått ned dubbdäcksanvändningen kraftigt.
Om man från regeringens sida inte tycker att det är smakligt kan man i stället göra som Miljöpartiet föreslår, nämligen ha ett generellt förbud för dubbdäck. Samtidigt ska man kunna ge enkla och snabba dispenser för människor, framför allt utanför storstadsområdena, som behöver dubbdäck i sin vardag. Att inte göra någonting är att med berått mod förstöra barnens lungor. Jag måste fråga: När kommer förslagen? Herr talman!
Det är uppenbart att de åtgärdsprogram som är inrättade inte fått den effekt som vi hoppades när de beslutades. Det största problemet är att de åtgärder som finns i programmen inte har genomförts. Exempelvis har den nuvarande borgerliga majoriteten i Stockholms stad i öppet trots vägrat att genomföra delar av det åtgärdsprogram som faller under kommunens ansvar, vilket jag beklagar.
När det sker, när kommunerna inte vill genomföra de nödvändiga åtgärderna, måste det vara statens ansvar att agera så att de åtgärder som beslutats i åtgärdsprogrammen också genomförs i praktiken. Ett exempel på vad man kan göra är att ge länsstyrelserna mycket tydligare uppdrag att följa upp och se till att åtgärdsprogrammens åtgärder faktiskt också genomförs. Man kan dessutom ge myndigheter som Naturvårdsverket större befogenheter att vidta åtgärder för att miljökvalitetsnormerna ska uppnås.
Staten har ansvar för att vidta egna åtgärder. Det har man enligt EU-direktiven som ligger till grund för miljökvalitetsnormerna. I situationer med särskilt dålig luftmiljö bör även Vägverket få i uppdrag att reglera trafiken på strategiska statliga vägar så att utsläppen från trafiken minskar lokalt. I utredningen Åtgärdsprogram för miljökvalitetsnormer föreslås ett antal åtgärder för att se till att lagstiftningen uppfylls.
Det saknas alltså inte verksamma åtgärder för att genomföra miljökvalitetsnormerna och se till att de uppnås så att människors hälsa kan räddas. Vi har påtalat dessa problem i interpellationer och skrivelser till den ansvarige ministern, men ändå händer ingenting. Det som saknas, anser vi, är mod och vilja från regeringen att vidta de åtgärder som behövs. Tyvärr ser vi inga tecken på vare sig mod eller vilja från denna regering, vilket är tråkigt.
Och medan regeringen väntar med åtgärder förstörs barns lungor, och liv går till spillo i onödan. Senast i går visade mätningar från Stockholm att miljökvalitetsnormen för kväveoxider i Stockholms innerstad överskreds - igen. Miljökvalitetsnormerna är svensk lag. De är klubbade i denna riksdag. Om det inte skulle räcka för att vidta åtgärder så att de uppnås vill jag nämna att de är baserade på EU-direktiv.
Från EU har man aviserat att man menar allvar, att man tänker skärpa kraven på medlemsländerna att uppfylla miljökvalitetsnormerna för att människors hälsa ska räddas. Svenska Naturskyddsföreningen har tagit ett initiativ och nyligen anmält Stockholms stad för att de inte vidtagit de åtgärder som krävs för att ge stockholmarna en acceptabel luftmiljö. Om inte åtgärder vidtas planerar Naturskyddsföreningen att driva frågan ända upp i EG-domstolen.
Om vi har otur riskerar ärendet att komma upp samtidigt som vi har ett svenskt ordförandeskap i EU. Den viktiga frågan, tycker jag, är om Sverige självmant ska vidta de åtgärder som behövs för att minska halten av luftföroreningar eller vänta på att EU agerar. Tänker man ta egna initiativ eller tänker man vänta tills man domstolsvägen tvingas av EU att göra det? Herr talman! Inom EU beräknas 350 000 människor varje år dö en för tidig död på grund av luftföroreningarna.
Räknar man om det till svenska förhållanden blir det ungefär 5 000 människor som varje år går en för tidig död till mötes på grund av luftföroreningar. Vi tycker att det är svårförståeligt att man har en nollvision för att få bort de knappt 500 dödsfall som varje år sker i trafikolyckor samtidigt som man blundar för de mer än tio gånger så många som dör av det som kommer ut ur avgasrören. Bara under den tid som denna debatt pågår i kammaren förlorar ytterligare en person livet i förtid till följd av partikelhalterna. Vi tycker att det räcker nu.
Jag ställer mig självklart bakom samtliga reservationer från Miljöpartiet, men för tids vinnande vill jag yrka bifall endast till reservation nr 17.