Peter Hultqvist (S):
Min bild av det hela är att man bedriver en omfattande övningsverksamhet tillsammans med Nato, som Sverige alltså är inblandat i. Det har inte diskuterats särskilt mycket och inte heller debatterats i denna kammare i någon större omfattning. Frågan är om svenska folket är berett att vara med i allt detta.
Hur pass förankrat är det att vi är offensiva och deltar i Natoövningar, i internationella operationer som är Natoledda? Vi har inom Försvarsmakten en terminologi som är oerhört Natoanpassad. Vi går vidare mot ett yrkesförsvar som stämmer överens med strukturerna i Natoländerna. Vi har inom försvaret guidelines for planning som väl stämmer överens med hur det ser ut inom Nato.
Detta har, menar jag, till stor del skett genom en smygande process som skötts av en liten grupp människor, och svenska folket har egentligen aldrig tagit ställning till om det är det man vill. Jag menar att regeringen försöker puffa på en utveckling och en etablering så nära Nato som möjligt - utan att diskutera ett Natomedlemskap.
Därför är det välgörande att Carl B Hamilton drar undan skynket och talar om att ju fortare vi kommer in i Nato desto bättre är det. Hamilton och hans vänner tycks säga det som de andra tänker, och de säger också sådant som andra försöker förbjuda att man diskuterar. Det tycker jag är hedervärt av Hamilton, även om jag inte delar hans uppfattning, för det gör jag absolut inte.
Inte heller tycker jag att det är en självklarhet att bara för att Sverige hjälpt till i olika internationella sammanhang, exempelvis med finansproblemen, ska vi därmed gå in i ett försvarssamarbete på ett djupare plan, att vi ska ha uppnått det för att få Natomedlemskap. I Sverige har vi jobbat utifrån militär alliansfrihet.
Tidigare jobbade vi även utifrån neutraliteten. Det har varit ett förhållningssätt som tjänat Sverige ganska väl, och jag tror att det finns en rätt bred uppslutning kring det. Egentligen har det inte förekommit någon djupare debatt eller skett någon djupare förändring i värderingarna och synsättet, alltså om det är ett bra förhållningssätt eller inte. Däremot har det skett mycket i slutna rum utan insyn och folkförankring.
Om vi får en alliansregering även i fortsättningen tror jag att denna fråga dyker upp på allvar under kommande mandatperiod. Då vill man säkert, på ett eller annat sätt, driva fram ett ställningstagande om Sverige ska ta steget in i Nato eller inte. Därför är det väl lika bra att vi börjar diskutera frågan redan nu, lägger korten på bordet och ser på det hela för vad det är. Från Socialdemokraternas sida har vi sagt att vi inte vill ha en Natoanslutning.
Vi är inte beredda att gå den vägen. Vi är inte heller beredda att delta i en smygprocess om denna fråga. Vi vill få upp frågan på bordet så att också allmänheten får möjlighet att ta ställning till den.
Då uppkommer inte diskussioner om att vi inte får debattera frågan, att det skulle vara någon sorts hot mot försvarsplaneringen, att det ska ske i andra forum och i slutna rum, att samma politiker och samma militärer, och vilka det nu är, fortsätter med manövrerandet.
Jag tycker att det är dags att ge lite syre till den typen av debatter och också tala om Natomedlemskapet. Tydligen får man göra i stort sett allt utom att diskutera Natofrågan. Man får öva, man får ha en särskild terminologi, man får planera, man får göra allt utom att diskutera just Natofrågan. Det ska bli intressant att höra Carl Bildts fortsatta kommentarer.