Rossana Dinamarca (V):
Vi har talat en hel del om att man ska, kan eller vill bli akademiker. För mig handlar skolan om mer än om att man ska gå en högskoleutbildning. Skolan handlar också om bildning. Den ska förbereda för samhällslivet och arbetslivet.
Den uppdelning av gymnasieskolan som vi nu ser och som ska börja på riktigt till hösten 2011 bygger till stor del på fördomar men också på okunskap om vilka krav som ställs i samhället och arbetslivet.
Caroline Helmersson Olsson räknade upp några exempel, och i min lokaltidning, TTELA, kunde man i går se en artikel om att tjänster på Nuntorps naturbruksgymnasium är hotade, för man tappar 30 procent av eleverna.
Det har kommit flera sådana rapporter inför ansökningarna till gymnasiet till hösten, där yrkesprogrammen står ut och eleverna sviker yrkesprogrammen. Nu sitter inte Tina Acketoft här längre, men jag var på ett Arenaseminarium i går, där vi bland annat talade om just gymnasieskolan och arbetslivet.
Där förklarade Tina Acketoft elevernas avhopp från lärlingsprogrammet med att de inte orkar gå upp kl. 7 på morgonen. Jag tror att det ligger mer bakom att eleverna sviker den här typen av program. De är nämligen smartare. De är smartare än Björklund och regeringen.
De vill ha en fullvärdig utbildning - en utbildning som ger dem möjligheter att välja, möjligheter att delta i samhället och möjligheter att göra omval senare i livet. När regeringen presenterade den nya gymnasieskolan sade man att man nu förstärker yrkesprogrammen.
Men samtidigt talade man om yrkeseleverna som dem som var skoltrötta och omotiverade, som dem som inte ville. Varför gör man då skillnad på antalet ämnen man ska vara godkänd i på yrkesprogram och studieförberedande program? Är det inte så att man faktiskt inte tror mer om de elever som går på yrkesprogram?
Jag tror att det är på yrkesprogrammen man hittar de mest motiverade eleverna. De har en ganska klar bild av vad de vill göra framöver, men även om de inte har det ska valmöjligheterna finnas. Vi ska inte tvinga någon 15-16-åring att göra sitt livs största val vid just den tiden i livet.
På Arenaseminariet i går var det också väldigt välkommet att höra att Wanja Lundby-Wedin hade ändrat position om den uppdelade gymnasieskolan, från att tidigare ha välkomnat den nya gymnasieskolan till att nu se problemen, att detta inte kommer att räcka för eleverna när de kommer ut i arbetslivet.
Jag begriper inte varför man ska göra det krångligare just för de här eleverna. Man säger: De kommer att kunna läsa in högskolebehörighet och få en fullvärdig gymnasiebehörighet. Problemet är bara att de ska läsa in tre och ett halvt års utbildning på tre år. Varför ska de ha det svårare? I mitt förra inlägg talade jag om läsandet och den klyfta som nu ökar mellan dem som läser mycket och dem som läser lite.
Kulturministern var väldigt orolig för detta, men samtidigt kommer den regering hon tillhör att se till att de elever som går yrkesprogram bara har en tredjedel så mycket svenska som dem som går studieförberedande program. Tror vi att klyftan mellan dem som läser mycket och dem som läser lite då kommer att minska? Knappast.
Det som yrkeseleverna kommer att gå miste om är till stor del litteratur. Det är ett ansvar som den här regeringen sitter på. Varför är det mindre viktigt för till exempel snickare med matematik? De har bara hälften så mycket matte i sin utbildning, trots att det i ett sådant yrke ingår väldigt mycket matematik. Engelska är ett ämne som i dag är lika viktigt som svenska.
Det gäller att uttrycka sig i både tal och skrift. Men det tycker regeringen att yrkeseleverna inte behöver ha så mycket av. Yrkeseleverna får bara hälften så mycket. Det allra mest talande är ändå att de som går ett yrkesprogram bara ska ha 50 poäng samhällskunskap.
Det är ett ganska märkligt beslut av en regering som man antar ändå ska ha intresse av att medborgarna också är delaktiga i samhället. Och dessa 50 poäng är i bästa fall hälften så mycket som man har på studieförberedande program, men vissa studieförberedande program kommer att ha 200 poäng samhällskunskap.
En annan sak som vi tar upp i betänkandet är de estetiska verksamheterna. Det har under en tid varit väldigt populärt med entreprenöriellt lärande och entreprenöriella egenskaper. Det är också något som regeringen har lyft fram samtidigt som man har tagit bort de estetiska verksamheterna. Entreprenöriellt lärande - en hittepåkunskap!
Det finns inget vetenskapligt med det ämnet whatsoever! Men kreativitet kan man ha genom de estetiska verksamheterna, och det tar man bort. Det tycker jag är ytterst beklagligt. Jag vill därmed yrka bifall till reservationerna 2 och 7.