KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Till Ann-Charlotte Hammar Johnsson som tydligen hade hört mig säga i tv att RUT-avdrag skulle leda till ökade klyftor vill jag säga att du måste ha missuppfattat eller lyssnat dåligt. Det är inte min uppfattning, och det är inte heller vad jag har framfört i tv. När man genomför skattesänkningar för vissa tjänster eller vissa grupper är det en viktig fråga hur det ska finansieras.
Det påverkar naturligtvis utfallet när man genomför skattesänkningar, och det finns ju alltid en alternativ användning för pengarna. Men regeringen behåller RUT-avdraget. Den 23 oktober presenterade jag som representant för regeringen förslag om utökning av RUT-avdraget för flyttjänster, trädgårdstjänster och it-tjänster i hemmet.
Till Erik Andersson som verkar ha en fixering vid rengöring av inomhuspooler - det har inte jag - vill jag säga att det är lätt att vara socialdemokrat. Mitt fokus är jobben, och då tror jag att det leder till en återvändsgränd att fokusera på rengöring av inomhuspooler. Jag tror att det är en mycket begränsad del av RUT-avdraget som hittills har använts till detta, och jag tror att den användningen kommer att fortsätta vara begränsad.
Erik Andersson beskrev det som att tusentals familjer ska få ihop vardagen med hjälp av RUT-avdrag, och jag tror inte att de kommer att påverkas av en förändring som gäller inomhuspooler. Det är alltså inget fokus för mig.
Ylva Johansson (S):
Jag återkommer till att jag anser att Moderaterna slåss lite mot väderkvarnar. Regeringen behåller RUT-avdraget. Vi har också, tillsammans med fyra borgerliga partier, föreslagit en utökning av RUT-avdraget. Att därmed måla upp att regeringen skulle vara stor motståndare till detta tycker jag är att slåss mot väderkvarnar. Jag vill också säga att vi har mycket stora utmaningar att lösa på arbetsmarknaden.
Många av dem löses inte med RUT-avdrag. En av de största utmaningarna är att vi i dag har rekordmånga lediga jobb som inte tillsätts, och vi har en dåligt fungerande arbetsmarknad. För att den ska fungera bättre krävs stora investeringar i utbildning. Det krävs en radikal reformering av arbetsförmedling och arbetsmarknadspolitik, och det krävs kraftiga satsningar på bostadsbyggande. På så sätt kan människor utbilda sig till och flytta till de lediga jobben.
Ylva Johansson (S):
Niklas Wykman har frågat finansminister Magdalena Andersson vad ministern och regeringen vill göra för att bryta det nya utanförskapet och öka drivkrafterna för fler människor att komma i arbete. Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. Regeringen ser som sin viktigaste uppgift under mandatperioden att öka sysselsättningen och varaktigt minska arbetslösheten. Vår jobbpolitik tar sin utgångspunkt i människors vilja till arbete och utveckling.
Arbete innebär möjligheter till egenförsörjning, gemenskap, tillhörighet och makt att forma sitt liv och sin framtid. Vi har i dag en arbetsmarknad där antalet lediga jobb är fler än någonsin samtidigt som vi har en hög arbetslöshet. Många arbetssökande saknar den kompetens eller erfarenhet som arbetsgivarna efterfrågar för att anställa. Här har personer som saknar fullföljd gymnasieutbildning särskilt svårt att få fotfäste på arbetsmarknaden.
För att de som har svårt att konkurrera på dagens arbetsmarknad ska kunna ta ansvar och öka sina chanser till jobb krävs att samhället svarar med konkreta möjligheter till utbildning, praktik eller andra insatser som leder till jobb. För att snabba på etableringen av nyanlända på den svenska arbetsmarknaden måste nyanländas kunskaper och färdigheter tas till vara på ett bättre sätt. Möjligheten att få sin tidigare utbildning bedömd och sin kompetens validerad men också att vid behov kunna ta del av ytterligare utbildning är viktigt för att snabbt kunna få ett jobb.
Flera åtgärder med relevans för frågan föreslås i budgetpropositionen för 2016. Regeringens satsningar på Kunskapslyftet innebär både en kraftig utökning av platser och högre kvalitet inom utbildning för vuxna. Målgrupper kan vara såväl nyanlända som unga vuxna som avbrutit gymnasiestudierna samt individer som behöver utbilda sig i en omställningsfas eller fortbilda sig.
Regeringen föreslår i budgetpropositionen stora framtidsinvesteringar i bostäder, klimatomställning och infrastruktur, en aktiv näringspolitik för fler och växande företag och investeringar i kompetens och matchning för att rusta människor att ta de jobb som växer fram. Dessa satsningar är ett stort och viktigt steg mot att nå regeringens mål, men mer kommer att behöva göras.
I det här sammanhanget vill jag också framhålla betydelsen av att regeringen och Moderaterna, Centerpartiet, Liberalerna och Kristdemokraterna har enats kring nödvändiga insatser dels för att säkra förmågan i det svenska mottagandet av asylsökande, dels insatser för att stärka etableringen av nyanlända.
Ylva Johansson (S):
Jag delar Niklas Wykmans bild av vikten av att få ett arbete. Den som inte har ett arbete vill inget hellre än att ha ett arbete att gå till. Därför är det nu glädjande att arbetslösheten sjunker ganska kraftfullt och att nya jobb kommer till. Vi har levt med en borgerlig budget ända fram till i somras, men vi har inte en enda dag sedan jag tillträdde haft en borgerlig arbetsmarknadspolitik.
Vi lade om arbetsmarknadspolitiken från dag ett. Vi har satsat på att prioritera utbildning, avreglera arbetsmarknadspolitiken och avreglera Arbetsförmedlingen. Vi har satsat på flexibilitet, på insatser från första dagen och på att lägga om arbetet för att möta arbetsgivarnas behov - det har under många år med den borgerliga regeringen varit en eftersatt fråga. Nu ser vi att arbetslösheten sjunker. Det är glädjande.
Men det är från en mycket hög nivå. Det kommer att krävas fler insatser för att vi ska klara av att ge alla människor plats på arbetsmarknaden. Moderaterna faller ofta i detta att skattepolitiken är det enda verksamma verktyget i jobbpolitiken. Men vi har nu ett läge med en ganska stark efterfrågan i svensk ekonomi. Det är ganska bra drag i svensk ekonomi. Jobben växer till, och arbetslösheten sjunker.
I det läget tror jag att det är få kunniga personer som förespråkar generella skattesänkningar för att ta sig an arbetslösheten. Snarare handlar det om utbildning och riktade insatser för att säkerställa att det finns personer som kan ta de lediga jobben. Det är där arbetsmarknadspolitikens roll är när det gäller jobbskapandet. Arbetsmarknadspolitiken skapar inte nya jobb, men arbetsmarknadspolitiken kan se till att de lediga jobben tillsätts.
Därmed skapas nya jobb, eftersom företag kan expandera på det sätt som de vill, och även offentliga verksamheter kan expandera på det sätt som de planerar. Jag tycker att det är lite tråkigt, fru talman, när man beskriver utbildning, vuxenutbildning, som trixande med statistiken. Man kan naturligtvis ha den uppfattningen. Jag har en motsatt uppfattning. Jag tycker att utbildning är den enskilt viktigaste investering som samhället kan göra i en människa.
Jag tycker också att utbildning är den enskilt viktigaste investering som en individ kan göra för att stärka sin ställning på arbetsmarknaden och själv påverka så att man inte fastnar i ett utanförskap. Utbildning är inte lösningen på allt, men det är den enskilt viktigaste insatsen för att både stärka individens ställning på arbetsmarknaden och få en bättre fungerande arbetsmarknad så att arbetsgivarna kan få tag i personer med rätt kompetens.
Regeringen kommer att fortsätta satsa stort på utbildning.
Ylva Johansson (S):
Låt mig göra några påpekanden: Sverige har den högsta sysselsättningsgraden. Vi har starka offentliga finanser. Vi har hög sysselsättningsgrad - högre än alla andra - när det gäller äldre på arbetsmarknaden. Det var ju det som gällde när den gamla regeringen tillträdde. Det var ju det ni tog över.
Vad ni ändrade under tiden ni regerade var att arbetslösheten steg från en nivå som Fredrik Reinfeldt i opposition beskrev som massarbetslöshet till nästan 2 procentenheter högre, anmärkningsvärt nog kombinerat med oerhört stora vakanser på arbetsmarknaden och en ungdomsarbetslöshet på uppemot 25 procent - så hög att den renderade stöd från andra EU-länder.
Det är inget vidare facit av moderat arbetsmarknadspolitik.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig om jag ser några risker med att försämrad hushållsekonomi kan komma att påverka jobbtillväxten på svensk arbetsmarknad. Låt mig börja med att konstatera att det inte finns några tecken på att hushållens ekonomi kommer att försämras. Tvärtom bedömer regeringen att hushållens disponibla inkomst kommer att fortsätta utvecklas positivt och att konsumtionen under de närmaste åren kommer att öka i en snabbare takt än vad den gjort de senaste åren. Det bidrar till att efterfrågan på arbetskraft ökar.
Hushållens sparande har under flera år generellt varit högt. Det ger utrymme för ökad konsumtion, vilket kan förstärka konjunkturuppgången. Men hushåll med små ekonomiska marginaler har inte haft utrymme att vare sig spara eller konsumera i den utsträckning som vore önskvärd. Regeringens politik innebär en tydlig förstärkning av den disponibla inkomsten för dessa hushåll. Det ger möjlighet för dem att öka sin konsumtion, och det gynnar också jobben.
De förändringar i skattepolitiken som regeringen har föreslagit i budgetpropositionen kommer huvudsakligen att beröra hushåll med relativt höga inkomster. I dessa hushåll påverkas inte konsumtionen lika direkt av förändringar i nettoinkomsten. Konjunkturinstitutet bedömer att minskningen av ROT- och RUT-avdragen inte påverkar arbetsutbudet i någon betydande omfattning. Vi behöver investera i Sverige för att möta framtidens utmaningar.
Regeringen föreslår i budgetpropositionen omfattande satsningar på bland annat bostadsbyggande, klimatomställning, utbildning, hälso- och sjukvård samt äldreomsorg. Ökad offentlig konsumtion har ingen direkt effekt på hushållens disponibla inkomster, men det innebär en ökad efterfrågan på arbetskraft i offentlig sektor. Mer välfärdstjänster bidrar dessutom till allmänt bättre levnadsvillkor och en jämnare inkomstfördelning som i förlängningen leder till fler jobb.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld vill tala om plånboksfrågorna, om hushållsekonomin. Här är min plånbok. Det viktigaste jag har i den är fotona på mina barn. Det vi gör i vår budget är att investera stort i en bättre skola.
Det kan man inte köpa själv med en hundralapp till i skattesänkning, utan det kräver gemensamma investeringar. Vi investerar i lärarna, i lärarnas kompetens, i attraktiviteten i läraryrket, i mindre barngrupper och i mindre klasser. Vi investerar också i äldreomsorgen och i mycket annat viktigt som många människor är beroende av.
Vi ger också en väsentlig förstärkning till de familjer och de individer som hade det allra knappast under den gamla regeringens tid. Vi förstärker för de arbetslösa med ersättning från arbetslöshetskassan. Vi förstärker för de ensamstående föräldrarna. Vi förstärker för pensionärerna, framför allt för dem som har det sämst ställt.
Det vi gör med vår ekonomiska politik är att utjämna klyftor genom att satsa mest på dem som har det sämst. Samtidigt bidrar dessa satsningar till jobbtillväxten, eftersom vi vet att dessa hushåll i stor utsträckning kommer att använda sina pengar till konsumtion.
Det är tråkigt att Christian Holm Barenfeld är så bekymrad över utvecklingen, men det står honom givetvis fritt att vara det. Många andra gläds när arbetslösheten nu faller och faller snabbare än många trodde. Ungdomsarbetslösheten har minskat med över 3 procentenheter på ett år. Det är i alla fall jag glad över.
Det kommer att innebära att färre ungdomar kommer att behöva en arbetsmarknadspolitisk åtgärd för att vi ska nå 90-dagarsgarantin. Det tycker jag är bra.
Ylva Johansson (S):
Låt mig svara på frågorna. Vilken direkt effekt ser vi av att de som tjänar allra mest får lite höjd inkomstskatt? Jo, den direkta effekten blir att vi kan investera i skolan och i deras barns och i allas barns skolgång. Vi ska vända en utveckling som är mycket negativ. Svensk skola har haft en negativ utveckling under flera år.
Skolresultaten har sjunkit dramatiskt. Det är ingen lätt sak att vända, och det kommer att ta tid. Men det är dags att vi gör det nu. I stället för att satsa pengarna på skattesänkningar för dem som har det bäst ställt ska vi satsa på det som är bra för barnen och för samhället och på det som är livsviktigt för jobben, nämligen en bra skola och en bra utveckling.
Jag har debatterat med Jenny Petersson många gånger, men jag kan säga det igen: Arbetsmarknadspolitiken skapar inte de nya jobben, men arbetsmarknadspolitiken kan se till att vi får en matchning som gör att de lediga jobben kan tillsättas. När företag kan få tag i den personal som behövs kan de expandera på det sätt de vill, tacka ja till en ny order och ta sig an nya utmaningar. Därmed skapas nya jobb.
Därutöver krävs investeringar, något som har varit eftersatt under många års tid i Sverige. Men nu satsar regeringen på bostadsbyggande, infrastruktur och omställning till ett mer klimatsmart samhälle och gör även mycket stora satsningar på utbildning.
Ylva Johansson (S):
Nej, Christian Holm Barenfeld, regeringen gör inte bedömningen att vi har det för bra, tvärtom. Om vi hade levt i den bästa av världar hade vi inte behövt några skattehöjningar. Skatt har inte något egenvärde. Skatteintäkterna är till för att finansiera välfärd, utbildning och investeringar. Tyvärr är revorna i välfärden stora, och behoven av utveckling är mycket stora när det gäller kvaliteten i skolan.
Sotiris Delis har frågat statsministern hur han ser på regeringens behov av en integrationsminister. Interpellationen har överlämnats till mig. I regeringsdeklarationen framförde statsministern att idén med en integrationspolitik som är skild från jobb, utbildnings- och välfärdspolitik är föråldrad. Integrationen är en angelägenhet inom varje politikområde och inom varje enskilt statsråds ansvarsområde.
Behovet av investeringar för jobben är stort, och klyftorna i samhället är alltför stora. Då behöver också de som tjänar mest vara med och betala lite mer.
Sedan regeringsdeklarationen har flyktingsituationen förändrats dramatiskt, inte bara för Sverige utan för hela EU. Den aktuella situationen föranleder nu i ännu högre grad att varje politikområde och varje statsråd i regeringen tar ansvar för att vi ska kunna möta de utmaningar som Sverige ställs inför. Det gäller såväl mottagandet av asylsökande, vilket just nu primärt är den stora utmaningen, som etableringen för dem som får uppehållstillstånd.
Boendelösningar för asylsökande står högt upp på regeringens agenda. Att säkra boende, en likvärdig skolgång och snabb etablering på arbetsmarknaden är viktiga förutsättningar för nyanländas etablering och integration. Regeringens etableringspolitik syftar till att nyanlända ska komma i arbete, få utnyttja de kompetenser och erfarenheter som de bär med sig och därmed ges möjlighet till självförsörjning och trygghet. Initiativ och insatser behöver dock ske samordnat för att ge största effekt.
Det är naturligt att jag som arbetsmarknadsminister därför har ett samordnande ansvar för integrationsfrågorna. Etableringen av nyanlända finns på agendan för hela regeringen. När det gäller arbetsmarknads, utbildnings- och välfärdspolitiken är det särskilt angeläget. Regeringens migrationspolitik har givetvis också betydelse i detta sammanhang. Gemensamt med migrationsministern har jag tidigare tagit initiativ till att frågor om nyanländas etablering i vårt land samordnas och bereds mellan berörda departement inom Regeringskansliet.
I arbetet med hanteringen av den rådande situationen har en av statssekreterarna vid Arbetsmarknadsdepartementet en central roll. Från Arbetsmarknadsdepartementet har vi vidare tagit fasta på behovet av samverkan och dialog med aktörer utanför regeringen för att påskynda och effektivisera etableringen för nyanlända. Ett av initiativen är dialogen med arbetsmarknadens parter om snabbspår. Ett annat initiativ är att öka civilsamhällets förutsättningar för insatser för både asylsökande och nyanlända.
Regeringen organiserar sitt arbete efter hur det på bästa sätt kan ge bäst resultat. Generellt kan behoven förändras över tid, men för Arbetsmarknadsdepartementet är nyanländas etablering ett fokusområde just nu.
Ylva Johansson (S):
Det finns flera sätt att organisera arbetet i en regering, och jag tror att flera sätt kan vara bra. Det är svårt att finna det alldeles optimala organisationssättet i en regering. Jag tror att ingen riktigt har funnit det. Kanske är det inte heller det, utan snarare politikens innehåll, som är avgörande för hur väl politiken lyckas.
Jag tror att man inte ska låsa sig för hårt i vilka ministerposter som kommer att lösa samhällsproblemen utan snarare fokusera på insatserna. Herr talman!
Jag vill gärna ändå peka på att jag tycker att det i ett läge där vi har enormt många nyanlända barn som ska in i den svenska skolan vore helt orimligt om inte utbildningsministern skulle ha ansvar också för de barnen. Skulle någon annan än utbildningsministern ha ansvar för alla de barn som nu kommer in i grundskolan?
Skulle någon annan än gymnasieministern ha ansvar för alla de nyanlända tonåringar som nu kommer in i den svenska gymnasieskolan? Skulle någon annan än sjukvårdsministern ha ansvar för hälso- och sjukvård för alla de många nyanlända som är i behov av vård?
Skulle någon annan än bostadsministern börja bygga bostäder och ansvara för en bostadspolitik riktad till dem som är nyanlända, medan bostadsministern skulle bygga bostäder och ha en bostadspolitik riktad mot dem som redan bott i landet länge? Skulle vi ha en socialtjänstminister som bara skulle ta ansvar för dem som redan bott länge här och en integrationsminister som skulle ha ansvar för socialtjänst för nyanlända?
Jag tror att detta blir väldigt svårt, särskilt i det läge vi nu har, med väldigt stora utmaningar och enormt många, rekordmånga nyanlända som ska integreras i det svenska samhället. Jag tror att det blir svårt att tänka sig att det kan lyckas om inte den minister som har ansvar för sakområdet också har ansvar för de nyanlända.
Om man till exempel skulle splittra ansvaret för skolan mellan en integrationsminister och en utbildningsminister har jag svårt att se att det skulle underlätta läget i den här situationen.
Ylva Johansson (S):
Det är ett rimligt mål att människor ska vara i arbete eller utbildning efter två år i etableringsinsatser i Sverige. Det är rimligt att det ska vara normaltillståndet. Det finns naturligtvis individer som har särskilda svårigheter. Det finns individer som kanske har sjukdomar eller andra saker som förhindrar eller allvarligt försvårar inträde på arbetsmarknaden. Självklart är det så.
Varje individ måste bemötas individuellt. Vi har sett alldeles för mycket av låg ambitionsnivå när det gäller nyanländas etablering på arbetsmarknaden. Vi har i Sverige under många års tid sett det som naturligt att det ska ta oerhört lång tid innan människor kommer in på den svenska arbetsmarknaden eller kommer i utbildning. Jag vill ändra det synsättet.
För väldigt många individer gäller: Vad är gott med att tiden går, år efter år, innan de kommer in i arbete och utbildning?
För väldigt många människor riskerar den kompetens, den initiativkraft och den vilja att agera och bidra i det svenska samhället som de har med sig att avmattas eller skadas av att de väldigt länge är utanför arbetsmarknaden och inte blir ianspråktagna. Tid är i normalfallet en skadlig faktor.
Därför är det viktigt att ha fokus på att människor relativt snabbt ska komma i arbete och utbildning. Låt mig ta detta med utbildning som exempel. Jag fick frågan om vilka insatser som behöver göras. Av de personer som i dag finns i etableringsuppdraget, som är ett tvåårigt uppdrag, är det 0,5 procent som deltar i någon form av utbildning utöver sfi.
Det är en förvånande låg siffra med tanke på att en ganska stor andel som kommer till Sverige som nyanlända har en relativt låg utbildningsnivå. Även de med högre utbildning behöver ofta någon typ av kompletterande utbildning. Regeringen satsar därför stort på möjligheter till utbildning för dem som behöver etablera sig på den svenska arbetsmarknaden. Vi gör också om stora delar av etableringsuppdraget i den meningen att vi ska göra det mycket mer individuellt anpassat.
Vi har tagit bort den åtgärd som den gamla regeringen hade med etableringslots. Ett av problemen med det var att det var samma åtgärd för alla oavsett behov och oavsett förutsättningar. I stället försöker vi nu skräddarsy olika lösningar för olika individer och olika grupper. Det gör vi med snabbspår för att personer som har yrkeskompetens som efterfrågas i Sverige snabbt ska komma in i ett arbete. Det är ett exempel på detta.
Vi kommer att gå vidare med flera förändringar för att möta individernas förutsättningar och behov så att de snabbare kan komma in på arbetsmarknaden. Vi har sett mycket av att nyanlända hamnar i vänteläge. De möter ett hinder, och sedan är det en väntan innan det kan lösas. Sedan är det ett hinder och en väntan, och ett hinder och en väntan. Det händer något negativt med människor när de inte blir ianspråktagna med de kompetenser de har.
Tid är en viktig faktor. Jag inser självklart att det kommer att vara svårt och att det är en stor utmaning. Men jag ser inte att det är lättare efter tre eller fyra år.
Ylva Johansson (S):
Jag håller med Sotiris Delis om att det inte kommer att bli lättare framöver. Vi står inför en väldigt stor utmaning. Den är akut nu i flyktingsituationen. Men efter en tid när människor får uppehållstillstånd handlar det om att de ska integreras, få fotfäste i det svenska samhället och kunna försörja sig genom eget arbete. Jag delar helt uppfattningen att vi står inför mycket stora utmaningar.
Om vi kunde lösa dem med en omorganisation av statsrådsposterna skulle det förstås vara bra. Jag tror tyvärr inte att det är så enkelt. Det kommer att kräva väldigt många insatser av stora delar av regeringen. Jag vill tacka för debatten, som jag tycker har varit bra. Det är väldigt viktiga frågor. Det är inte en gång för alla givet hur man bäst organiserar regeringen utifrån de givna utmaningarna.
Jag vill också säga till Sotiris Delis att det samordnade ansvaret för integrationsuppdraget inte är allas ansvar. Det samordnande ansvaret är mitt.