Ali Esbati (V):
Den kris som covid-19-pandemin har gett upphov till har satt både styrkor och brister i det svenska samhället i blixtbelysning. Vi har sett hur sjukvårdspersonal ställer om för att ge vård och tröst. Vi har sett mängder av människor anmäla sig som frivilliga för alltifrån inhopp som sjuksköterskor till att handla åt grannar i behov av hjälp.
Vi har också sett myndigheter, regering och riksdag arbeta för att det öppna demokratiska beslutsfattandet i vårt land ska fungera så väl som det bara är möjligt. Till detta hör regeringens framtagande av hittills fem extra ändringsbudgetar, och det är den femte som vi ska fatta beslut om i dag. Krisen har som sagt också gjort många av samhällets brister och tillkortakommanden synliga och kännbara.
För de flesta i Sverige har det blivit tydligt att just in time-tänkande, new public management, osäkra anställningar, privatisering av välfärdstjänster och andra långtgående marknadsexperiment har gjort samhället skörare och beredskapen för det oväntade svagare.
Många fler har nu också blivit varse hur viktigt det är med fungerande, heltäckande trygghetssystem så att vi inte är hänvisade till att möta problemen ensamma utan kan göra det genom att använda de resurser som vi tillsammans skapar. Ett viktigt sådant system är förstås arbetslöshetsförsäkringen. I den här extra ändringsbudgeten föreslås flera viktiga förstärkningar av den.
Det är förstärkningar som ligger helt i linje med vad Vänsterpartiet har föreslagit under lång tid och som vi ansåg vara helt akut att genomföra när pandemins kommande effekter blev tydliga. Vi välkomnar naturligtvis att även regeringen har insett vikten av handling på det här området, och vi ställer oss bakom propositionen.
Samtidigt är det viktigt att påminna om att de allvarliga brister som har funnits i arbetslöshetshetsförsäkringen, och som nu till en del fixas med de här förslagen, inte har uppstått på grund av glömska eller missar i någon byråkratisk process utan har skapats genom mycket aktiv politik, med mycket förväntade resultat. Framför allt under åren 2006-2008 under den dåvarande regeringens mest sprudlande år försämrades försäkringen extremt dramatiskt.
Det blev dyrare att vara med och svårare att kvalificera sig till ersättning över huvud taget. Samtidigt blev försäkringen mindre värd. Ersättningen blev lägre, och det blev allt svårare att uppfylla själva syftet, det vill säga att vara en inkomstförsäkring vid arbetslöshet. En liten del av dessa försämringar av a-kassan justerades under de följande åren, men det är fortfarande så att den svenska arbetslöshetsförsäkringen har gått från att vara en av de bättre i Europa till att vara sämre än medelmåttig.
De förbättringar som vi ska klubba igenom i dag gör försäkringen mer anständig för fler, men det är inte så mycket mer än så om man ser på det hela med lite perspektiv. Dagens proposition tar tag i några av de mest flagranta bristerna med arbetslöshetsförsäkringen. För det första är det alltför få som kan komma med.
En rimlig utgångspunkt är ju att om man är utan arbete men aktivt söker ett arbete och ställer sig till arbetsmarknadens förfogande, det vill säga det som gör att man definieras som arbetslös i både svensk och internationell statistik, då bör man kunna få ett försäkringsskydd. I dag finns ett så kallat arbetsvillkor som är så pass strängt att många med osäkra anställningar stängs ute från att alls få vara med. Det handlar om de som jobbar timmar, som jobbar deltid och som har flera olika arbetsgivare och på så sätt försöker få ihop en förvärvsinkomst.
Nu lättas arbetsvillkoret. Vi hade gärna sett att man hade halverat det rakt av. Nu går man från 80 till 60 timmar i månaden under sex månader, vilket är ett gott och betydande steg i rätt riktning. För det andra lättas det på medlemsvillkoret, alltså den kortaste tid som det krävs att man har varit medlem i en a-kassa för att kunna komma i fråga för inkomstrelaterad ersättning. Går man med nu räcker det med tre månader i stället för tolv månader. Det är också bra.
Till alla som sitter bänkade framför tv- och radioapparater för att lyssna på den här debatten: Gå med i en a-kassa i dag om ni inte har gjort det tidigare! För det tredje höjs både det så kallade grundbeloppet och taket i akassan. Det är förstås oerhört angeläget, för det låga taket har gjort att väldigt många inte alls får några 80 procent av sin tidigare inkomst. Nu blir det fler, och det är bra.
Ett högre grundbelopp gör att fler slipper bli direkt fattiga, även om de ännu inte får inkomstrelaterad ersättning baserad på en okej tidigare inkomst. Detta är också en av själva huvudpoängerna med att ha en arbetslöshetshetsförsäkring över huvud taget: Människor som är beredda och kapabla att ta ett arbete men som på grund av ekonomiska omständigheter inte kan hitta ett jobb ska ändå kunna få vettiga livsvillkor. Det har vi råd att erbjuda varandra.
Så blir också hela vår ekonomi och vår arbetsmarknad mer robust. Det är fint att det nu finns enighet om detta. Bättre sent än aldrig, säger vi pragmatiker. Herr talman! I och med att det är så tydligt att de här förbättringarna i a-kassan är nödvändiga för att fixa till systemet blir det också ganska märkligt att höra betoningen på att det är så viktigt att de är tillfälliga.
Själva lagstiftningsmodellen kanske hade varit annorlunda i en annan situation än under en dramatisk pandemi; det är rimligt. Men de problem som dagens ändringar tar sikte på att lösa fanns före coronakrisen, och de kommer att finnas efter. Även om de som är i kammaren just i dag inte ser det så tror jag att de flesta i Sverige kommer att se det som ganska orimligt att dessa vettiga förbättringar av a-kassan skulle upphöra exempelvis vid årsskiftet.
Ska regeringen och dess samarbetspartier stå här och säga att nu är det viktigt att vi återigen får en a-kassa som inte släpper in hårt arbetande människor med osäkra anställningar?
Vid nyår, när vi förhoppningsvis är igenom perioden med hård press på sjukvården och har kommit över tröskeln med omfattande nedstängningar och uppsägningar men behöver få tid att reparera de ekonomiska skadeverkningarna av den här krisen, ska vi då får höra socialdemokrater och centerpartister säga till de ingenjörer, kallskänkor, piloter, pappersarbetare och hotellstäderskor som ännu inte har kunnat hitta ett nytt arbete att nu ska vi sänka era ersättningar?
Det kommer inte att vara rimligt, det kommer inte att vara rättfärdigt och jag kan försäkra er om att vi kommer att vara rätt många som säger ifrån. Herr talman! Jag vill också ta upp två smärre saker som kan få stor betydelse för det faktiska utfallet för enskilda och som jag därför ser som viktiga att regeringen noga följer upp. Det första handlar om att krav på intyg från arbetsgivare kan leda till svårigheter för vissa av dem som nu kommer med och därför också för akassorna.
Möjligheten att i stället bekräfta tidigare inkomster genom uppgifter från Skatteverket finns men kräver en mer komplicerad handläggning. Det är viktigt att detta inte resulterar i långa väntetider. Ett annat problem är att många deltidsarbetande som får tillgång till arbetslöshetshetsförsäkringens grundskydd riskerar att få ett mycket lågt belopp i ersättning, eftersom det räknas av mot en tänkt heltid.
Regeringen uppmärksammar problemet i propositionen och föreslår att föreskrifter om lägsta belopp för dagpenning ska kunna meddelas. En sådan föreskrift bör utfärdas mycket snart, och det belopp som fastställs bör i princip vara på en nivå som gör det möjligt att klara sig utan att behöva söka kommunalt försörjningsstöd. Vi hade velat se tydligare skrivningar på dessa punkter, men på grund av den i och för sig helt begripliga tidspressen i det här ärendet har vi nöjt oss med detta.
Vi kommer att återkomma i relevanta sammanhang. Allra sist, herr talman: Jag har uppehållit mig helt vid arbetslöshetsförsäkringen för löntagare. I betänkandet finns också flera andra förslag, dels förbättringar vad gäller egenföretagares möjligheter att ta del av försäkringen, dels förslag som rör tillfälligt slopat fribelopp för studenter, tillfälligt stöd för företags hyreskostnader i vissa sektorer och ett extra stöd till kultur- och idrottssektorn som har drabbats exceptionellt hårt av den pågående krisen.
Vänsterpartiet stöder också alla dessa åtgärder.