KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ida Gabrielsson (V):
Moderaterna är det parti som lägger allra minst pengar på sjukersättningen. Svårare än så är det inte. Även om Moderaterna har missat det kommer Vänsterpartiet till kammaren med sin egen budget med de förslag som jag föredrog. Det är det vi vill ska vara samhällskontraktet. Varken Moderaternas eller Socialdemokraternas förslag duger åt oss.
Därför lägger vi fram egna förslag om att höja grundnivån i sjukersättningen så att man får runt 1 000 kronor mer i månaden och om att se till att fler än i dag får sjukersättning och har rätt att vara sjuka när de är sjuka och att människor har möjlighet att fira jul, känna sig trygga och inte bli mer sjuka av att tjafsa med myndigheter.
Det är förstås tråkigt för mig att höra att det finns så lite förståelse för den situation som många människor befinner sig i och att höra Moderaterna säga här, kanske rakt i ansiktet på dem som sitter hemma och tittar, hur enkelt det kan vara att vara sjukskriven och att det är en överdrift av mig att berätta att människor kanske inte har råd med kläder till sina barn.
Jag kan berätta för Moderaterna att det inte är någon överdrift. Vi kan prata om vilken regering som ska regera och om skattesänkningar, men den situationen vet jag allt om. Att få ihop pengar för dagen när man är sjuk är inte ens möjligt med de ersättningsnivåer och det system vi har idag, och detta vill Vänsterpartiet ändra på.
Ida Gabrielsson (V):
Jag kan absolut be Elisabeth Björnsdotter Rahm om ursäkt. Det var inte så jag menade, utan det jag menade var helt enkelt att Moderaterna sa att den nivå av problem som jag och Vänsterpartiet tidigare anförde inte finns. Det var inledningen på hennes replik.
Jag kan absolut be Elisabeth Björnsdotter Rahm om ursäkt om hon möjligen har mer kunskap om detta än vad jag trodde. Men då vill jag också att Elisabeth Björnsdotter Rahm och Moderaterna ska titta alla sjukskrivna i ögonen och be om ursäkt för den budget och den politik de för fram.
Ida Gabrielsson (V):
Jag vill tacka Solveig Zander för passningen om varifrån pengarna kommer. Det var detta jag tog upp i mitt anförande - att pengarna ju kommer från avstått, inbetalt löneutrymme. Det är en försäkring som alla människor som blir sjuka ska ha rätt att få ta del av.
Men i stället har Moderaterna och andra partier i denna församling valt att använda pengarna till stora och omfattande skattesänkningar - de pengar som folk har jobbat och slitit för och avstått i inbetalda socialförsäkringar. Det har blivit en dramatisk skillnad på hur mycket pengar det finns i systemet och hur det ser ut i dag.
När det handlar om rehabilitering vill Vänsterpartiet såklart gärna att de som är friska ska jobba. Det finns ingenting viktigare än att man ska få möjlighet till ett jobb, tycker Vänsterpartiet. Men det är en helt annan sak att påstå att någon som är sjuk kan jobba fast personen i fråga är sjuk och läkaren har sagt att det är så.
Det är detta som är frågan för oss, inte huruvida en person som har arbetsförmåga och kan jobba ska göra detta. Vi har därför satsat mycket mer omfattande på rehabilitering i vårt förslag, som finns i vår riksdagsmotion.
Det handlar om att vi vill ha en individanpassad rehabilitering i stället för väldigt stelbenta rehabiliteringskedjor, som knappast leder till att människor kommer in i en positiv och bra sysselsättning utifrån den aspekt av olika sjukskrivningsproblematiker som vi ser i dag.
Ida Gabrielsson (V):
Sjukförsäkringen är en individersättning, inte som försörjningsstöd till exempel. Balken är lite tvetydig där. Det finns andra bedömningar man kan göra när det gäller till exempel bostadstillägg och sådant, men i grunden har man rätt till sin egen sjukförsäkring.
Jag vill kort säga att vi har många förslag om hur rehabiliteringen ska gå till, och detta är jätteviktigt. Men försök inte blanda bort korten, Elisabeth Björnsdotter Rahm! Ni har sett till att människor blir utförsäkrade, att människor inte får en ersättningsnivå som gör att de ens har möjlighet att fira jul och att människor oroas och blir mer sjuka av det system som vi har i dag.
Försök inte blanda bort korten genom att påstå att Vänsterpartiet inte har rehabiliteringsförslag! Vi har långt fler rehabiliteringsförslag än de som finns i dag.
Ida Gabrielsson (V):
Tack, Solveig Zander, för din fundering! Vänsterpartiet anser absolut inte att vi inte ska ha en tydlig styrning av Försäkringskassan.
Men trots att få lagändringar har skett, och trots att det inte finns någon som har gått in, pekat med hela handen och sagt att nu ska vi göra på det här sättet, har det skett en stor förändring bara på något år. Det beror på att den politiska makten har gjort om direktiven till Försäkringskassan.
Om Solveig Zander är intresserad av att förändra det här arbetssättet och tycker att vi ska ha tydliga regler för när man ska få sjukersättning välkomnar jag Solveig Zander att ansluta sig till Vänsterpartiets åsikt.
Den nya utredningen visar också att den här typen av rehabilitering med tidsgränser försvårar för att insatserna sätts in mer flexibelt och personanpassat. Därför vill Vänsterpartiet att man i stället för att ha en stelbent rehabiliteringskedja ska kunna sätta in insatser direkt, och de ska inte begränsas av hämmande tidsgränser.
Du ska inte heller behöva sitta och oroa dig för att du efter en viss dag kommer att bli utförsäkrad. Det är precis på det sättet det ser ut i dag. Jag skulle vilja fråga Solveig Zander om vi inte skulle kunna ta de pengar som Centerpartiet i dag lägger i budgeten på RUT-avdrag till att i stället satsa på att fler får sjukersättning. Det är 5,3 miljarder som går till de 10 procenten rikaste. Tycker Solveig Zander att det är rimligt?
Ida Gabrielsson (V):
Solveig Zander är säkert medveten om att vi inte hade någon överenskommelse om rehabiliteringskedjan i budgetuppgörelsen. Vänsterpartiet har föreslagit samma sak vid flera tillfällen. Jag vet inte om det som Solveig Zander står här och talar sig så varm för är stupstocken, som vi är glada för att vi var med och avskaffade.
Sedan röstade ju tyvärr Sverigedemokraterna och några ytterligare partier för att återinföra den igen. Det kommer Vänsterpartiet aldrig att ställa upp på, om det är det som Solveig Zander åsyftar.
Vänsterpartiet menar att när resurser försvinner ut ur välfärden, när pengar som vi har avstått från vårt gemensamma löneutrymme i stället går till era favoritförslag - borttagande av värnskatten för 6 miljarder och RUT-avdrag för 5,3 miljarder - finns det inga pengar kvar för att människor som har jobbat hela sina liv ska få rätt till sjukpenning.
Den utredning som jag hänvisade till har just utrett sjukpenningen, inte sjukersättningen. Man menar att rehabiliteringen, som den ser ut redan i dag, trots stupstockens borttagande ibland är för stelbent. Varför då inte ansluta till Vänsterpartiets förslag, som handlar om att se människor som de är? Vi måste ha ett mycket mer flexibelt system så att det inte fäller människor. Systemet ska skydda och hjälpa människor.
Solveig Zander och Centerpartiet kan se det när det gäller rika miljardärer i Danderyd. Men när det gäller personer som är i behov av sjukpenning har de inte lika lätt att se det.
Ida Gabrielsson (V):
Julia Kronlid och Sverigedemokraterna säger att de är oroade. Sverigedemokraterna kan släppa den oron redan nu. Vänsterpartiet tycker inte att det ska tillsättas en utredning eftersom vi redan har förslagen. Vi har till och med lämnat in dem i form av motioner. Det är bara för Sverigedemokraterna att rösta på dem, om de vill.
Det handlar om att kvinnor tar en alltför stor del av hushållsansvaret. Det kan man komma till rätta med genom att dela på föräldraförsäkringen. Det skulle göra att föräldrar anknyter till sina barn. Och senare, när de ska skjutsa till och ta hand om andra aktiviteter i hemmet, har de en anknytning till barnet, känner att de är en del av det och tar ansvar för det.
Vänsterpartiet vill att det ska finnas rätt till heltid på arbetsmarknaden, att sjukförsäkringen ska rustas upp och att man ska få pengar i plånboken ifall man har sjukersättning, så att man har råd att ta hand om sina barn och inte behöver känna ekonomisk stress.
Där har Sverigedemokraterna i stället satsat på att rösta för att återinföra stupstocken och har bidragit till att skatteklyftan mellan de sjukskrivna och löntagarna har ökat. Vänsterpartiet har i stället prioriterat de människor som vi pratar om i dag. Visst kan jag be om ursäkt för att jag säger lite raljant att det inte är någon idé att utreda. Men jag känner mig trött på att återigen höra ordet utredning.
Det är uppenbart att vi behöver göra någonting åt hela sjukförsäkringen. Därför vill Vänsterpartiet inte slösa mer resurser på utredningar som i bästa fall kanske läggs på hyllan, och särskilt inte när vi redan har förslagen på hur man kan komma till rätta med den här ohälsan.
Ida Gabrielsson (V):
Okej! Vi kan i och för sig strunta i föräldraförsäkringen. Vi har en massa andra förslag som alla gärna får hänga på. Men det handlar om att många av de mönster som vi ser senare statueras under den tid man är hemma med sina barn. Alla vet att statistiken i dag visar att fördelningen av hemarbetet är mycket mer jämlik innan man får barn.
Jag vet dock inte om det är någon idé att utreda saker tillsammans med Sverigedemokraterna. Det finns nämligen redan fakta gällande det här. Men dem verkar Sverigedemokraterna betrakta ungefär som fake news. Min uppfattning är alltså att vi i stället ska föra fram de andra förslagen. Vi kan strunta i föräldraförsäkringen så länge.
Vi för fram de andra förslagen och satsar på arbetsmiljöarbete, på rehab på arbetsmarknaden, på arbetsmiljöinspektioner och annat. Men inte heller det vill Sverigedemokraterna göra. Satsa på höjda pensioner! Se till att inte bidra till skattesänkningar på 20 miljarder, vilket man gjorde i samband med att Moderaternas budget drevs igenom 2018. Om man inte hade gjort det hade vi haft helt andra resurser för att stärka sjukersättningen.
Det Sverigedemokraterna är ganska bra på - jag vill inte säga att de är mästare, men de är ganska bra på det - är att stå här i talarstolen och tala om hur mycket de skulle vilja göra för de sjuka. Men när det väl kommer till kritan röstar de ja till att återinföra stupstocken. Då ser de till att skatteklyftan mellan sjuka och personer med löneinkomster ökar.
Det är något som inte ska gömmas bakom snack om utredningar om jämställdhet, när Sverigedemokraterna i alla fall struntar i de fakta som redan finns.
Ida Gabrielsson (V):
Jag vill tacka Rikard Larsson. Det Rikard Larsson beskrev är viktigt. Vi måste ha ett stabilt arbetsliv med trygga anställningar och möjlighet att jobba och att orka jobba heltid.
Vi måste ha ett arbetsliv som fungerar för alla, oavsett var man befinner sig och oavsett om man jobbar som städerska eller är vd på Volvo Lastvagnar. Jag vill fråga Rikard Larsson om de inte börjar i fel ände.
Vi ser att regeringens politik i dag innebär att Arbetsförmedlingen i princip inte finns längre och att regeringen har gått i god för att uppluckra arbetsrätten. Vi ser inga förslag för rätt till heltid, för att komma till rätta med de delade turerna eller för att öka anställningarna inom välfärden.
I stället har regeringen satsat dubbelt så mycket som vi gör i vår budget på att sänka eller ta bort värnskatten för de allra rikaste. Vi satsar i stället på att ge de pensionärer som har allra minst en tusenlapp mer i månaden. Frågan är alltså: Har inte Rikard Larsson börjat i fel ordning?
Ida Gabrielsson (V):
Som Rikard Larsson säkert vet innebar väl en del av överenskommelsen att Vänsterpartiet inte är med i den. Vänsterpartiet känner alltså att det står oss fritt att lägga fram en budget där vi behåller värnskatten, så att vi kan satsa på att höja pensionerna för dem som har det sämst ställt och på välfärden.
Frågan är varför Socialdemokraterna och Pensionsgruppen inte går fram med att höja inbetalningarna till pensionssystemet. Ett enkelt räkneexempel är: Om man skulle se till att pensionsavgifterna som ligger över inkomsttaket gick rakt in i det gemensamma pensionskollektivet skulle det kunna ge ytterligare ungefär 900 kronor mer i månaden för alla som tjänar under 40 000.
Med förslaget om höjd pensionsålder var det väl runt hundringen för dem som hade vanliga arbeten.
Min fråga blir ändå: Är det inte lite väl magstarkt att till kommunalarbetare och byggnadsarbetare säga att i dag sätter vi igång med att höja pensionsåldern, innan vi har fixat de sjystare arbetsliven, tittat på hur vi kan få in mer pengar i systemet i stort och hur vi kan fördela de pengar som finns i systemet mer jämlikt?
Ida Gabrielsson (V):
Mina frågor till Moderaterna och Katarina Brännström blir: Vad har ni att säga till de personer som befinner sig inom den kategori som jag beskrev, där medellivslängden sjunker?
Vilka jämlikhetsåtgärder kommer Katarina Brännström och Moderaterna att komma med som gör att deras pensionstid blir en bra tid, så att de inte bara överlever utan också får leva?
Ida Gabrielsson (V):
Åtta av tio har värk i kroppen. Katarina Brännström pratar om rökning. Vänsterpartiet tror att det handlar om arbetsplatsen och arbetet genom hela livet. Man har ju varit yngre om man sedan blir äldre.
Har man jobbat på ett tvätteri som min farmor eller som städerska som min mormor finns det orsaker till att man är utsliten i tidigare ålder än om man till exempel har jobbat i riksdagen eller som vd på Volvo Lastvagnar.
Jag skulle vilja fråga Katarina Brännström: Om Katarina själv ser att de här åtgärderna inte kommer att leda till att den gruppen får det bättre, varför då inte komplettera med annat? En höjd pensionsålder kommer ju endast att göra den här gruppen allt fattigare och alltmer utsliten.
Ida Gabrielsson (V):
Min fråga till Solveig Zander är om hon tror att det som har lyfts fram av till exempel parterna Kommunal och Byggnads inte stämmer. Kommunal har räknat ut att ett extra arbetat år efter 66 års ålder enbart skulle ge deras medlemmar några hundra kronor mer i månaden. Menar Solveig Zander att det är en felaktig slutsats, eller hur vill Solveig Zander se på det?
Sedan kan jag stilla Solveig Zanders oro. Det kommer inte att tas några pengar från sjuka, LSS eller någonting sådant till pensionerna. Vi har råd att finansiera en rättvis och sjyst LSS och sjukvård samtidigt som vi har möjlighet att ha sjysta och rimliga pensioner.
Vänsterpartiet tänker inte ta bort värnskatten, som är dubbelt så kostsam som Vänsterpartiets förslag till höjda garantipensioner i årets budget.
Min fundering till Solveig Zander är om hon skulle kunna tänka sig att öka jämlikheten i systemet genom att exempelvis undersöka möjligheten att använda pensionsavgifter som ligger över inkomsttaket och låta dessa gå in i pensionskollektivet och om ni i så fall kanske kan tänka er att återinföra värnskatten.
Jag vill också fråga Solveig Zander om hon tycker att höjda inbetalningar till själva systemet kanske hade varit att föredra framför ytterligare fattiga pensionärer eftersom den grupp som vi nu pratar om inte kommer att orka jobba längre. Det är redan i dag så att de inte orkar jobba fram till pension. Vad svarar Solveig Zander på det?
Ida Gabrielsson (V):
Tack, Solveig Zander! Man kanske kan börja med att se till att premiepensionen i alla fall inte slarvas bort, så har vi en god start på 150 miljoner eller något sådant. Det system som vi har i dag och som ni alla försvarar är ju ett system som ger minst till dem som har det allra sämst. Det jag berättade om var att Kommunal har tittat på vad det skulle ge deras medlemmar.
Redan i dag befinner sig en ganska stor del av dem delvis på garantipension även om de har jobbat hela livet som vårdbiträden och undersköterskor. Det är de som skulle tjäna bara några hundralappar om de mäktade med att jobba extra år efter 66 års ålder, vilket den här gruppen inte gör.
Därför skulle det enbart betyda ännu mer fattigpension för stora grupper på vår arbetsmarknad, och det tycker jag är helt orimligt. Påståendet att Vänsterpartiet skulle ha gjort det ena eller det andra under den förra perioden stämmer inte alls.
Vi var en av dem som tydligast kämpade för LSS, och vi säger också i det budgetförslag vi har i dag att vi tycker att utredningen ska slopas och att vi är beredda att finansiera en väldigt stor upprustning av LSS om det skulle behövas. Det som det handlar om är ju om man tycker att pengar ska gå till dem som redan har det bra.
Volvos vd, som redan i dag har en väldigt stor lön, får 2 1⁄2 miljon extra per år med det budgetförslag som ni går fram med. Varför, Solveig Zander, används inte de pengarna i stället till att förstärka för de pensionärer som har det allra sämst? Varför går ni bara fram med höjd pensionsålder och inte en förbättrad pension för pensionärerna?
Ida Gabrielsson (V):
Tack, Erica Nådin! Min fråga till Erica är: Tycker Socialdemokraterna att det är tillräckligt att öka garantipensionen med några hundra kronor? Är detta en tillräcklig åtgärd i den situation med en växande andel fattigpensionärer som vi har i Sverige i dag?
En stor del av dem som tar del av garantipensionen är också människor som har varit i arbete. Som jag berättade om tidigare får många kommunalarbetare som har jobbat hela sina liv ändå ta del av garantipensionen. Tycker Erica Nådin att 200 spänn är en rimlig höjning för dagens fattigpensionärer?
Ida Gabrielsson (V):
Det är absolut bättre med 200 än med ingenting, även om jag återigen måste säga att det är väl magstarkt att från en socialdemokratisk regering lägga fram detta samtidigt som till exempel finansministern får en inkomsthöjning på 45 000 per år genom skattelättnader. Jag upplever att detta med respektavståndet förstås är jätteviktigt.
Men poängen är väl inte att vi ska ha så låg pension som möjligt så att alla ligger absolut längst ned och det enda sättet att upprätthålla ett respektavstånd blir att de som har väldigt lite får ännu mindre? Vänsterpartiet har i stället berättat om våra förslag för att öka inbetalningarna till systemet och göra det mer jämlikt.
Det handlar till exempel om att se till att de allmänna pensionsavgifterna höjs och att vi kan använda pengarna direkt till pensionskollektivet.
Är detta något som Erica Nådin och Socialdemokraterna skulle kunna titta på, eller är det bara höjningen med 200 kronor som de av Sveriges pensionärer som har det absolut sämst ställt ska glädjas åt i dag?
Samtidigt gör ni ju dem fattigare genom att höja pensionsåldern så att de inte kommer att orka jobba så länge som krävs för att kunna få ut en rättvis och rimlig pension.
Ida Gabrielsson (V):
Sjukförsäkringen och våra socialförsäkringar ska vara kittet i den svenska modellen. Man ska kunna känna sig trygg om man blir sjuk, och det ska finnas ett system som backar upp den som är sjuk oavsett hur situationen ser ut för en när man drabbas. Så funkar det inte längre i dag i Sverige. Den svenska sjukförsäkringen har länge haft stora brister.
Tusentals människor har blivit utförsäkrade, och tusentals personer får inte rätt till sjukersättning, trots att de är sjuka. Sverigedemokraterna har nu ställt denna interpellation, trots att de själva är för en stupstock och har röstat på den moderata budget som landet delvis styrs på i dag. Där finns väldigt lite pengar till just sjukersättningen.
Man tycker att skatteklyftan mellan sjuka och dem som har jobb till och med ska öka efter den period som vi har nu. Det är också anmärkningsvärt att socialförsäkringsministern står här och beklagar sig över situationen. Socialdemokraterna har inte gjort någonting åt detta under alla sina år i regering.
Snarare har man styrt Försäkringskassan i motsatt riktning. Vänsterpartiet anser att den situation som vi har nu är en kris som borde göra att alla som vill ha ett tryggt samhälle agerar. Vänsterpartiet vill att vi ska se till att den som är sjuk har rätt till sjukersättning. Att kämpa för den rätten gör i dag människor alltmer sjuka.
Personer som är cancersjuka, är psykiskt sjuka eller lider av andra kroniska sjukdomar blir alltså sämre för att de nekas rätten till sjukpenning och sjukersättning. Vi vill också se till att man får en högre ersättning om man har sjukersättning. För dem som får den här rätten är det i dag väldigt låg ersättning.
Vi vill dessutom utjämna skatteklyftan mellan dem som har jobb och dem som har haft oturen att bli sjuka. Jag har själv varit sjuk och haft sjukersättning. Nu är jag bättre. Skulle jag drabbas av ett skov av den kroniska sjukdom jag har skulle jag i dag antagligen inte få rätt till sjukersättning.
Att leva med det gör en oerhört orolig, och jag är bara en av väldigt många. Min fråga till både Sverigedemokraterna och socialförsäkringsministern är: Hur kan man förorda en stupstock, som Sverigedemokraterna, och ökade inkomstskillnader genom att inte minska skatteklyftan?
Hur kan man som regering inte se till att om människor är sjuka får de rätt till sjukersättning, när vi ser vilken kris samhället befinner sig i?
Ida Gabrielsson (V):
Detta blir mitt sista inlägg i debatten. Jag tackar för att Julia Kronlid och socialförsäkringsministern är så i gasen när det gäller själva orden. De känns väldigt engagerade här från talarstolen.
Tråkigt nog finns inte orden uppbackade i vare sig Sverigedemokraternas och Julia Kronlids politik eller i Socialdemokraternas och socialförsäkringsminister Ardalan Shekarabis politik.
Det efterfrågas ärlighet, men ska man då inte stå för att mellan 2014 och 2017 ökade antalet utförsäkrade med nästan 500 procent? Det ökade så pass mycket under denna period - under en socialdemokratisk regering - för att regeringen styrde Försäkringskassan i denna riktning.
Om man ska vara ärlig, ska man då inte stå för att man faktiskt vill införa en stupstock i sjukförsäkringen? Ska man inte stå för att man vill se till att de som jobbar ska värderas när det gäller skatter på ett helt annat sätt än dem som har råkat bli sjuka? Det tycker jag skulle handla om att vara ärlig - om man kunde stå i talarstolen och stå för detta. I stället för att enbart i ord vara så mycket i gasen borde man också vara i gasen när det gäller att komma med förslag.
Vänsterpartiet vill höja ersättningsnivåerna. Vi vill se till att man höjer grundersättningen i sjukersättningen, och vi vill se till att alla som är sjuka får rätt till sjukersättning. Vi hoppas att vi snart kommer att vara fler än bara vi som står här och säger och även menar det framöver.
Ida Gabrielsson (V):
Utbetalningen av sjukpenningen har från 2006 till 2019 minskat från 44 miljarder till 37 miljarder, trots att befolkningen har ökat. Men den största nedskärningen under denna tidsperiod har gjorts på sjukersättningen för de långvarigt sjuka. Utbetalningarna har där halverats från drygt 87 miljarder till att i dag ligga på endast 43 miljarder.
Självklart har alla inte plötsligt blivit friska, utan i stället får exempelvis människor som har kroniska smärtsjukdomar eller cancersjuka veta att de i stället ska jobba och hänvisas till Arbetsförmedlingen. Tidigare har Arbetsförmedlingen kunnat konstatera att personer som fått avslag från Försäkringskassan inte alls är tillräckligt friska för att jobba, men nu befinner sig Arbetsförmedlingen i ett kaotiskt läge. Sjuka kan hamna i långa köer. I slutändan är det till kommunernas socialkontor de får komma.
Min fråga till statsrådet Ardalan Shekarabi är: Vad avser regeringen att göra för att komma till rätta med detta?
Ida Gabrielsson (V):
Tack för svaret, Ardalan Shekarabi! Regeringen har haft tid på sig och hade även en period tidigare att fixa till detta, men utifrån Vänsterpartiets synvinkel har man inte varit särskilt intresserad. I dag ser vi den kaotiska utvecklingen av Arbetsförmedlingen. Därför blir jag än mer oroad över hur det ska gå för den här gruppen som i dag är sjuk men som oavsett vilken regering vi har haft ändå inte får rätt till sjukersättning.
Hur vill socialförsäkringsministern göra detta?