Martin Kinnunen (SD):
Det var intressant att få veta varifrån siffrorna kom, i alla fall. Vad gäller temperaturökningen räcker det med att sätta medeltemperaturerna i en graf och se den linjära linjen och dessutom ta del av all forskning som finns angående uppvärmningspausen. Det är faktiskt forskare som tror på alla de här teoretiska modellerna som forskar om detta. Jag tänker inte avfärda de modellerna på något sätt.
Vi är här i dag för att debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande rörande vattenvård. Jag tänkte till största delen fokusera på Östersjön som är en fråga som vi sverigedemokrater tänker fortsätta att prioritera å det högsta. Tittar man på en karta över Sverige förstår man att Östersjön utgör en dominerande aspekt av vår vattenmiljö. Östersjön är viktig inte bara för vår närmiljö utan har också stor ekonomisk och kulturell betydelse. Geografiska fakta understryker dessutom att Östersjön är känslig, till och med mycket känslig.
De kan mycket väl stämma, men problemet är att vi inte vet. Fokuset på Sverige, att vi ska göra allting här, är genomgående i Stina Bergströms anförande. Därför är det lite intressant att titta på vad Miljöpartiet egentligen vill göra här hemma. Man vill avskaffa kärnkraft. Man vill stänga den småskaliga vattenkraften. Man vill höja fastighetsskatten ytterligare på vattenkraft. Det har man i alla fall lagt fram förslag om tidigare i sina budgetar.
Östersjön omges av nio industri- och jordbruksnationer, och i Östersjöns omedelbara närhet lever omkring 85 miljoner människor. Det är således knappast förvånande att vi har allvarliga problem. På grund av att det är många olika länder inblandade blir problemen också svåra att lösa. Läget för Östersjön är att betrakta som akut. Antalet syrefria bottnar har ökat med flera hundra procent under 2000-talet. Problemen med övergödning går inte att överdriva.
Man vill driva igenom EU:s vattendirektiv på det sätt som det nu är tänkt, vilket får till följd att vi får en minskad produktion av vattenkraft. Samtidigt vill man ha en koldioxidfri el- och värmeproduktion. Hur ska det gå till om vi kapar all stabil energiförsörjning vi har i det här landet? Hur ska vi kunna ha en koldioxidfri el- och värmeproduktion i Sverige?
Näringsämnen som förväntas göra nytta på bondens åker förflyttas av vattenströmmar till Östersjöns botten där ohämmad tillväxt resulterar i syrebrist och bottendöd. Vi ser liknande problem och ett liknande orsakssamband i vissa av våra svenska sjöar. Ett seriöst arbete har sedan decennier bedrivits på området. Det så kallade lokala vattenvårdsprojektet, LOVA, drivs. Vi skrev under den så kallade Helsingforskonventionen redan 1974, och 1980 trädde den i kraft.
Det finns ingen uppenbar konfliktyta gentemot andra partier i den här frågan. Kanske är det i stället så att vi är överens om att det finns svårigheter att helt eliminera utsläppskällor utan att det får orimliga konsekvenser för jordbruket. Metoderna har varit källor till politiska konflikter. Den nuvarande regeringen tycks vilja fokusera på ett stickspår i form av höjd skatt på handelsgödsel. Det är ett politiskt förslag som inte kommer att minska övergödningen men som skulle slå hårt mot det svenska lantbruket.
Vi i Sverigedemokraterna vill ändå ta fasta på det viktiga arbete som har utförts på området. Övergödning från svenska källor har de facto minskat. Om vi genom internationella organ exporterar denna kunskap till övriga nationer kan vi hjälpa andra att få till stånd samma utveckling. Vi misstror varken ambitionerna, kunskaperna eller ansträngningarna på detta område i till exempel Baltikum eller Polen. Men vi vet att dessa länder har sämre ekonomiska förutsättningar att agera.
Vi tror att ett mer utvecklat samarbete med dessa länder är en framkomlig väg för att ytterligare minska utsläppen av närsalter till Östersjön i ett helhetsperspektiv. Detta får dock inte innebära att våra ansträngningar på det nationella planet upphör. Bland annat har vi lyft fram strukturkalkning som en möjlig åtgärd, åtminstone för vissa jordar. Vi är medvetna om att detta inte är en magisk kula för att komma till rätta med övergödning men väl en strategi värd att titta betydligt närmare på och utvärdera.
Vi har i tidigare budgetförslag anslagit miljardbelopp för detta ändamål. Det är en fråga vi kommer att fortsätta att prioritera högt även framöver. Ett annat problem som har en ekologisk men även en rent estetisk dimension är förekomsten av plast och annat skräp i Östersjön och utmed våra kuster. Problematiken är komplex, inte minst eftersom det finns svårigheter att kontrollera att skräp inte sprids.
Emellertid vill vi vara drivande i ett regionalt arbete för att minska mängden plast i Östersjön och underlätta lokala initiativ att sanera kustområden. Frågan behöver lyftas upp högre på dagordningen. En global uppskattning ger vid handen att i storleksordningen 6,5 miljoner ton släpps ut i haven från fartyg, vilket ur miljösynpunkt är problematiskt. Östersjön, Skagerrak och Nordsjön är belägna i en region med tät fartygstrafik.
Vi är knappast förskonade även om den totala mängden plast är svår att uppskatta. En konkret effekt av detta som var och en kan konstatera är att skräp på stränder i form av plast och annat ser illa ut och därmed är ett miljöproblem. Därutöver vill vi påskynda arbetet med att utreda plastens ekologiska effekter. Det finns farhågor om att plasterna mals ned till mikroplaster i haven som tas upp av vattenlevande djur och integreras i näringskedjan.
I slutändan kan detta även få konsekvenser för oss människor när vi konsumerar exempelvis fisk och räkor. Herr talman! Med detta sagt vill jag yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer 2 och 3.