KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Tack, Johan Löfstrand, för ditt inlägg! Jag tycker att det är mycket bra att vi är överens om att vi ska ha en rättssäkerhet i Sverige. Vi har hört Vänsterpartiet under förmiddagen här i dag. Vänsterpartiet vill ha statliga byggföretag; man vill alltså förstatliga delar av byggsektorn. I det senaste inlägget hörde vi hur Vänsterpartiet vill försämra äganderätten i Sverige. Det är en äganderätt som är en av de grundläggande fri och rättigheterna i regeringsformen. Den skyddas även i ett tilläggsprotokoll till Europakonventionen.
Vars och ens egendom är tryggad genom att ingen kan tvingas att avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller något annat sådant förfarande. I Sverige har markägare en förvånansvärt svag ägarställning. Tvångsinlösning kan ske mot markägarens vilja. I dag kan det räcka med att en privatperson eller ett företag begär en så kallad lantmäteriförrättning.
Vi har alltså ett väldigt svagt ägandeskydd, och jag uppfattar att det finns krafter i den här riksdagen som vill försämra det ännu mer genom att ge kommunerna makt att kunna köpa mark i princip ganska billigt. Jag skulle vilja veta vad Socialdemokraterna har för syn på detta. Tror Socialdemokraterna att marknadsekonomi är bra och att det är det som ska göra att vi kommer att bygga mer?
Ska vi ha ett starkt ägandeskydd i Sverige? Eller är det Vänsterpartiets linje som Socialdemokraterna vill traska iväg på? Jag uppfattade ändå att ni sa nej till statliga byggföretag och till att förstatliga byggsektorn, och det tycker jag är bra. Men vill ni stå fast vid och till och med förbättra äganderättsskyddet i Sverige, eller vill ni följa med Vänsterpartiet och försvaga detsamma? Det vore bra att få din syn på det här.
Lars Beckman (M):
Det är naturligtvis stor skillnad mellan att samhället behöver bygga en damm, en järnväg eller kraftledningar i Sverige och att kommunerna vill bygga bostadshus på en enskilds mark. Det är ju dessa signaler som kommer från främst Vänsterpartiet. Det råder ingen tvekan om att det finns viktiga samhällsfunktioner.
När det gäller Lantmäteriet fick vi höra en lång uppräkning av saker, och det är naturligtvis bra att det går åt rätt håll. Men det är lite förvånande att Socialdemokraterna inte ställer sig bakom Alliansen i de konkreta regelförenklingar som finns om andelstal i vägsamfälligheter. Detta är en konkret åtgärd som skulle avlasta Lantmäteriet.
Naturligtvis ska vi även där ha ett rättsskydd så att man som enskild kan överklaga, och såvitt jag har läst och förstått finns det ett sådant förslag. Det här ställer till stora problem inte bara i våra storstäder. Jag tog upp ett exempel i mitt anförande där den moderata kommunstyrelseordföranden Lars Molin lyfte fram Lantmäteriets handläggningstider som ett påtagligt problem för kommunen. Det är ett påtagligt problem för investeringar, jobb och företagsamhet i Ljusdal.
Och jag tror inte att Ljusdal är unikt, utan jag tror att problemet finns runt om i Sverige i många kommuner. Tyvärr avslog din regering begäran från de sju kommunerna i bland annat Gävleborg och Dalarna som ville starta en kommunal lantmäteriförrättning för att kunna lösa de akuta problem som kommunen har. Nu är man helt i händerna på de långa handläggningstiderna. Man är helt i händerna på detta, som gör att man inte kan utveckla sin egen kommun på grund av att verksamheten inte riktigt fungerar.
Då borde naturligtvis regeringen ha gett Ljusdals kommun, Malung och andra en dispens för att kunna råda över sin egen samhällsutveckling i den egna kommunen. Det vore intressant att höra Socialdemokraternas syn på detta. Varför vill man inte ge kommunerna bättre verktyg för att lösa sina problem?
Lars Beckman (M):
Det är ett välkommet beslut som riksdagen kommer att fatta i dag, precis som Caroline Szyber redogjorde för i sitt anförande, nämligen att vi ska försvåra för och förhindra så kallade sms-lån. Fru talman! Det är viktigt att komma ihåg i en sådan här debatt att krediter behövs i ett samhälle. De allra flesta av oss behöver kredit för att köpa bostad eller bil eller om vi vill konsumera någonting annat.
Vem som helst kan hamna i en ekonomisk situation då man behöver en kortfristig kredit. Däremot är det så i dag att många saknar en ekonomisk buffert för oförutsedda händelser. Ungefär 400 000 personer finns i Kronofogdemyndighetens register. Man beräknar att överskuldsättningen i samhället kostar 30-50 miljarder årligen, men de personliga lidandena går inte att mäta i pengar.
I kölvattnet av trasslig ekonomi och överskuldsättning följer andra problem som ökad stress, sömnsvårigheter och psykisk ohälsa. För att långsiktigt komma till rätta med överskuldsättningsproblemet krävs dels att färre över huvud taget hamnar i en ekonomisk situation som de inte förmår hantera, dels att fler människor som har hamnat i en mycket svår ekonomisk situation förmår ta sig ur den. Det är därför vi har drivit regeringen framför oss när det gäller sms-lånen.
Precis som Caroline Szyber sa har en enig riksdag redan för något år sedan gjort ett tillkännagivande om att vi måste komma till rätta med sms-lånen. Ett allmänt råd ska naturligtvis vara: Spara först och konsumera sedan.
Vi får väl höra sedan från Socialdemokraterna om man tror att stora och breda skattehöjningar de här tre åren har gjort det svårare eller lättare att bli överskuldsatt. Jag är helt övertygad om att när man höjer skatter för vanligt folk, vilket gör att konsumtionsutrymmet minskar, kommer det att leda till att fler riskerar att bli överskuldsatta. Det är ingen bra politik.
Precis som Caroline Szyber sa finns det problem med den här propositionen. Vi har lite tekniska frågor. Ett problem är till exempel att överbryggningskrediten när du köper bostad riskerar att träffas av den här lagstiftningen. Skulle det vara på det sättet måste den kommande regeringen titta på det så att det kan justeras, för det har aldrig varit meningen att den ska träffas av lagstiftningen.
Samma sak är det när det gäller marknadsföringen. Vi är inte generellt sett emot marknadsföring av kredittjänster - och där får man väl också ta en titt så att lagstiftningen inte träffar fel - och vill inte att de seriösa kreditinstituten ska träffas av lagstiftningen utan att det är de oseriösa, om man får säga så, sms-lånen som ska träffas. Självklart står vi bakom alla våra reservationer, fru talman, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 2.
Lars Beckman (M):
Jag ville bara tacka Hamza Demir för den mycket bra genomgången av detta ärende, som egentligen lyfter fram Socialdemokraternas och Miljöpartiets hyckleri gällande lotteriförsäljning. Det som denna debatt har visat, fru talman, är bekymmersamt: att Socialdemokraterna har satt det ekonomiska egenintresset före konsumentskyddet.
Man kan respektera att Socialdemokraterna gör det, men Miljöpartiets hållning blir väldigt svår att förstå. Mig veterligt har ni inte 70 miljoner i intäkter av lotteriförsäljning. Men jag vill tacka Vänsterpartiet för att ni anslöt er till Alliansen i denna fråga och för att ni liksom allianspartierna och en majoritet i Sveriges riksdag värnar konsumentskyddet på alla områden.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Det här är en fråga som jag tog upp på en frågestund för ett par veckor sedan. Jag tyckte då att statsrådet svarade lite nonchalant på min fråga. Jag tänkte då att det väl är bra att ta en interpellationsdebatt om detta, så att vi kan få klarhet i var vi har regeringen i den här frågan och vilka åtgärder man tänker vidta för att det inte ska bli en partiell nedsläckning av elnätet i vinter.
Jag kan notera att det förberedda skriftliga interpellationssvaret som statsrådet har läst upp här inte riktigt går ihop med det spontana svaret han gav på frågestunden. Den som vill se debatten kan själv gå in och titta på riksdagens hemsida. Bakgrunden till frågan är naturligtvis att jag är orolig för vad som händer vid en riktigt kall vinter.
Vad händer om vi får en situation då det i norra Europa blir en så kallad tioårsvinter? Statsrådet har här gett exempel på åtgärder som man kommer att vidta. Jag är inte säker på att alla är riktigt insatta i vad orden betyder, men det har vi nu möjlighet att debattera. Vad innebär till exempel effektreserv?
Jo, hemma i mitt län tror jag i alla fall att det betyder att våra storföretag "committar" sig att minska sin industriproduktion till förmån för att hushåll och andra ska kunna få el. Man måste naturligtvis göra detta i en nödsituation, när man har avvecklat fungerande el och det blir elbrist i systemet, men om det är samhällsekonomiskt bra är jag inte riktigt säker på.
Svenskt Näringsliv har gjort en undersökning där man frågat företagen i Sverige om de vet om att de kan råka ut för en partiell nedsläckning. Man kan konstatera att nio av tio företag i Sverige inte känner till detta.
Statsrådet berättar i sitt interpellationssvar att myndigheterna har ett uppdrag att informera om detta och att man har en informationsplan. Men eftersom nio av tio företag inte känner till detta, vad kan man då göra bättre eller annorlunda för att de ska känna till det? Sedan har vi hushållen.
Vet svenska hushåll vad risken för partiell nedsläckning betyder? Vet svenska hushåll vad det innebär om det är riktigt kallt ute och myndigheterna börjar släcka ned elnätet? Jag är ganska säker på att de allra flesta svenskar inte har läst rapporten Prioritering av elanvändare vid elbrist .
Den vore säkert intressant läsning för många, inte minst för statsrådet. Vi måste ha en energipolitik som även klarar årets kallaste dag. Under frågestunden tyckte jag att statsrådets svar var lite raljerande. Han verkade mena att regeringen har en politik för ökat elöverskott. Det är möjligt.
Men vi måste klara elförsörjningen på årets kallaste dag - den dag då Sverige förbrukar mest energi.
Därför skulle jag gärna vilja se en mer offensiv regering, som berättar om riskerna för partiell nedsläckning, så att företag, medborgare och andra är förberedda och att våra kommuner och myndigheter har övat för den här situationen. Jag har inte sett något i svaret som gör mig trygg om vi skulle få en riktigt kall period i mitten av februari, men jag hoppas att jag har fel.
Lars Beckman (M):
Ja, hushållen, företagen och andra kommer naturligtvis att märka i mitten av februari, om det blir riktigt kallt, om statsrådet hade rätt eller fel. Jag hoppas för egen del att statsrådet har rätt, nämligen att det inte ska bli en partiell nedsläckning i vinter. Jag fick svar på en av frågorna. Under frågestunden berättade du att du skulle bjuda in branschen. Nu berättade du att ni ska träffas i närtid.
Jag tycker naturligtvis att Lars Hjälmereds fråga är ytterst relevant. Hur ser ansvariga myndigheter på situationen kommande vinter? En annan viktig fråga är: Hur har man övat? Vilka direktiv har regeringen gett till länsstyrelser och andra?
Hur är hushållen i Sverige förberedda för en möjlig partiell nedsläckning? Hur är företagen förberedda? Jag har inte hittat någon hushållsundersökning. Men jag har den som Svenskt Näringsliv gjorde för något år sedan. Då kan vi i alla fall konstatera att företagen varken känner till detta eller har planer för det. Eftersom kännedomen är så låg måste jag upprepa min fråga till statsrådet.
Vad avser regeringen att göra så att det finns planer även för denna vinter om det värsta skulle inträffa? När det gäller energipolitiken kan naturligtvis kollegor till mig detta betydligt bättre. Men jag kan i alla fall konstatera att jag är en stor kärnkraftsvän.
Det är självklart att vi ska ha ett väl fungerande energisystem årets alla dagar, oavsett värme eller kyla och oavsett var i Sverige man bor. Det är också viktigt att industrin kan ha sin produktion året runt, oavsett utetemperatur, och att man har en energipolitik för det.
Det är naturligtvis jätteviktigt.
Lars Beckman (M):
Min interpellation handlar inte i första hand om energipolitiken, även om det förstås är naturligt att vi diskuterar helheten, utan min oro handlar om den kommande vintern. Vad händer den här vintern om det blir väldigt kallt i norra Europa och i Sverige samtidigt? Hur är våra kommuner förberedda? Hur är våra statliga myndigheter förberedda? Hur mycket har man övat?
Vilka beredskapsplaner finns det? Det är massor av olika frågor, eftersom vi kan riskera att hamna i en situation som vi aldrig har varit i förut. Det är klart att det vore bra om statsrådet har möjlighet att i sitt avslutande inlägg lugna alla dem som faktiskt känner en befogad oro över vilka planerna är om man måste ta till det yttersta verktyget, partiell nedsläckning, den här vintern.
Förhoppningsvis ska det inte behövas, och förhoppningsvis kommer statsrådet att ha rätt. Men om det inträffar är det viktigt att regeringen i regleringsbrev, i direktiv och på andra sätt har sagt åt våra myndigheter att detta är en prioriterad fråga, vilket jag hoppas och tror att det är. Tack, statsrådet, för debatten!
Lars Beckman (M):
Välkommen till debatten, statsrådet Bucht! Du fick uppleva vardagen för oss som bor på landsbygden med försenade flyg och dålig vinterväghållning. Men det är trevligt att du tagit dig hit. Jag skrev denna interpellation om rovdjur efter ett rovdjursmöte som vi hade i Ljusdal i höstas. Det var ett väldigt stort intresse för mötet. Det var en mycket stor uppslutning och många upprörda känslor den kvällen i Ljusdal i Hälsingland.
Folk hade åkt 20 mil för att vara med på mötet. Om man jämför stämningen på mötet i Ljusdal med det svar som statsrådet nyss presenterade här i kammaren kan man väl säga att det är som skillnaden mellan natt och dag och svart och vitt. På mötet, dit människor hade åkt från hela Gävleborg, var man fly förbannad över den rovdjurspolitik som förs.
Man var besviken över Miljöpartiets och Socialdemokraternas politik. Det som upprörde mest kanske var just den brist på hänsyn och respekt som det innebär att bo på svensk landsbygd. Under förra mandatperioden fattade riksdagen ett klokt beslut om att vi ska ha 170-270 vargar i Sverige.
Det var inte så att vi satt i den här kammaren och hittade på det, utan det var omfattande möten runt om i Sverige, inte minst i mitt hemlän, Gävleborg. Där hade vi många möten med alla olika intressenter för att komma fram till hur många rovdjur vi ska ha och att de ska vara spridda över hela Sverige.
Det är klart att det inte är roligt - det var därför jag frågade om de socioekonomiska hänsynen - när en förskola i Ljusdal inte törs och vill släppa ut barnen på förskolans gård. Det hände också i Ockelbo. Arbetarbladet skrev om förskolepersonalen i Ockelbo som sa: Vi kan ju inte släppa ut barn på gården med risk för varg.
Jag noterade att Länsstyrelsen i Stockholm fattade ett klokt beslut om skyddsjakt på två vargar och sannolikt de två enda vargar som fanns i Stockholm. Då använde man just som argument: Vi är rädda om barnen. Det var ett mycket bra beslut som Länsstyrelsen i Stockholm fattade om skyddsjakt. Men den fråga som man då kan ställa sig är om barnen i Ljusdal är mindre värda än barn i Stockholm?
Det måste väl vara rimligt att det är samma lagstiftning och samma tillämpning som gäller oavsett var barnen bor. Vi vet också efter interpellationsdebatter i höstas här med ett annat statsråd att man numera inte arbetar efter 170-270 vargar i Sverige utan snarare 300, och detta utan att riksdagen har fattat ett nytt beslut. Vad skickar det för signaler till medborgarna i Sverige?
Sveriges högsta beslutande församling har fattat ett beslut som medborgarna naturligtvis förväntar sig att våra myndigheter följer. Det vore naturligtvis intressant att höra Sven-Erik Bucht förklara varför regeringen inte säkerställer att våra myndigheter följer riksdagens beslut.
I mitt nästa inlägg tänker jag lägga in rovdjursfrågan i helhetsbilden över dem som bor på landsbygden, hur man känner och upplever regeringens direkt landsbygdsfientliga politik.
Lars Beckman (M):
Jag tackar statsrådet för detta. Jag har en personlig teori. Det är möjligt att den är fel, men jag ska ändå framföra den. I de frågor som gäller landsbygdspolitiken där Socialdemokraterna och Miljöpartiet är överens bestämmer Socialdemokraterna. Men i de frågor där regeringen inte är överens bestämmer Miljöpartiet. Det kan inte finnas någon annan förklaring. Jag är också född och uppvuxen i Norrbotten, Sven-Erik Bucht, och har min släkt i Överkalix.
Det kan inte finnas någon annan förklaring till krigsförklaringen mot landsbygden från Miljöpartiet och Socialdemokraterna. Det är inte så att statsrådet är omedveten om vad det betyder när man chockhöjer bränsleskatter, dieselskatter och fordonsskatter, drar ned på vägunderhållet, släcker gatubelysningen och inför flygskatt. Naturligtvis är landsbygdsministern inte omedveten om vilka konsekvenser som detta får.
Om Sven-Erik Bucht hade varit i Järvsö och stannat vid Tempo i Vallsta och gått in och pratat med den småföretagare som driver denna butik hade han kunnat fråga: Varför säljer du din butik? Då hade denna småföretagare kunnat berätta att droppen blev när ni fördubblade arbetsgivaravgifterna för unga. Det var det som gjorde att denna butik gick från plus minus noll till röda siffror.
Uppenbarligen har alltså den positiva delen av regeringens politik inte slagit igenom utan bara den negativa. I tidigare svar har vi fått höra att man har regionaliserat rovdjurspolitiken och antalet vargar. I december skrev Länsstyrelsen i Gävleborg på sin hemsida: Att bevilja skyddsjakt på ett helt revir skulle innebära att skyddsjakten blir populationsreglerande, vilket inte är tillåtet enligt gällande lagstiftning.
Jag skulle gärna vilja veta hur landsbygdsministerns påstående om regionala beslut går ihop med beslutet från Länsstyrelsen i Gävleborg.
Lars Beckman (M):
Jag tackar Åsa Regnér för debatten. Låt oss först reda ut var siffran 40 procent kommer från. På ett möte den 9 juni berättade Försäkringskassan för bland andra Vårdföretagarna att 40 procent av underlagen är felaktiga, men de kommer från kommunerna.
Denna debatt handlar om de tusentals personliga assistenter som riskerar att inte kunna köpa julklappar i helgen på grund av Försäkringskassans senfärdighet. Vi är överens om kontroller och allt sådant, men vi är inte överens om att en myndighet inför en efterskottsbetalning och inte kan betala de privata företagen i tid.
De som drabbas av detta är ytterst de funktionsnedsatta och de duktiga personliga assistenterna, som jobbar hårt. Jag blir förvånad av denna debatt.
Jag hade förväntat mig att vi skulle stå på samma sida, för de funktionsnedsatta och för de duktiga personliga assistenterna och för att Försäkringskassan ska fullgöra sin uppgift att betala ut pengar i tid till de företag som har lämnat in fullständig dokumentation. Jag hoppas att Åsa Regnér bjuder in Vårdföretagarna och andra och att hon tar denna fråga på stort allvar.
Det är inte rimligt att företag riskerar att gå i konkurs för att Försäkringskassan inte betalar ut pengar i tid, som assistansföretaget i Jönköping som drivs av en miljöpartist och som vi har kunnat läsa om. Företagen får omfattande likviditetsbekymmer. Jag önskar Åsa Regnér god jul och gott nytt år. Vi får se om du fortsätter som statsråd eller åker till FN.
Lars Beckman (M):
Jag inledde dagen kl. 13 med en debatt med landsbygdsministern och får förmånen att avsluta den. Det har förts en viktig debatt här i kväll om rättssäkerhet vid asylprövningar och andra viktiga frågor på statsrådets ämnesområde.
Jag har ställt en interpellation som handlar om de förändringar som Migrationsverket ska göra i Gävle och Söderhamn, där det finns en god tradition och många duktiga medarbetare som har jobbat lång tid. De har nu blivit varslade av Migrationsverket. Migrationsverket tänker kraftsamla på strategiska orter: Uppsala, Örebro, Göteborg, Malmö och Stockholm.
Det går emot regeringens ambition. Statsrådet säger också i sitt svar att regeringen har tillsatt en utredning om att ha statlig verksamhet spridd över landet. Men i det här fallet tänker man alltså koncentrera verksamhet till orter med väldigt god arbetsmarknad. Gävleborg har en bra tradition av att ta emot väldigt många utrikesfödda.
Jag vet att vår landshövding Per Bill många gånger har lyft fram att Gävleborg är ett av de län som har tagit emot flest utrikesfödda. Därför blev det närmast en chock när regeringens myndighet Migrationsverket talade om att i det län som kanske tagit emot flest utrikesfödda ska man lägga ned all verksamhet. Det är naturligtvis svårt att förstå.
Innan den stora flyktingströmmen kom till Sverige hade vi en verksamhet som hade funnits i 15-20 år i Gävle och Söderhamn. Så kom det en stor flyktingström under kort tid. Migrationsverket ökade sin bemanning kraftigt. När Migrationsverket nu drar ned verksamheten känns det väldigt svårt att förstå varför man lägger ned verksamhet där det finns väldigt hög kompetens hos personalen.
Det är väl ganska givet att de som har jobbat 15 år på en myndighet har hög kompetens att bedöma till exempel asylsökande. Nu riskerar de att förlora sitt jobb. Själva förändringen som det står om i interpellationen tvistar vi inte om. Att man måste dra ned verksamheten är givet. Men när man gör det måste man titta på var man har de mest kompetenta medarbetarna och var verksamheten har funnits länge.
För mig är det då svårt att förstå att man ska lägga ned en verksamhet där medarbetarna har jobbat väldigt länge. Jag tycker också att när regeringens myndighet Migrationsverket tittar på vart man ska lokalisera sin verksamhet är det rimligt att man gör det till de län där det finns många som berörs av sakfrågan.
Nu känns det nästan som att Gävleborg straffas av regeringens myndighet Migrationsverket när den ska ta bort all verksamhet från Gävleborg. Jag har ställt konkreta frågor till statsrådet, som statsrådet har valt att inte besvara.
Men i denna interpellationsdebatt hoppas jag att statsrådet tar tillfället i akt och berättar om det är rimligt att man förlägger verksamhet till exempelvis Uppsala, vars arbetslöshet är en av de lägsta i Sverige, för att plocka verksamhet från Gävle, som tyvärr ligger i topp i fråga om arbetslöshet.
Det är naturligtvis mycket svårare för 140 medarbetare på Migrationsverket att få jobb i Gävleborg än det är för någon som jobbar på en ort med en god arbetsmarknad.