Jan Björklund (L):
Jag tycker att den fråga som interpellanten ställer är begåvad: På vilka grunder ska resurser omfördelas mellan lärosäten? Det är synd att interpellanten och hennes partikamrat inte vill diskutera den utan väljer att hålla förstamajtal här. Det är helt meningslöst. Det är inte vad vi är här för att diskutera. Visst kan vi hålla på med klasskampsretorik. Ni vill påstå att under en borgerlig regering får man inte utbilda sig i Sverige, men på Socialdemokraternas tid var det annorlunda.
Jag kan berätta att det förra året var fler studenter på svenska högskolor än vad det någonsin har varit i Sverige - faktiskt med Jan Björklund som utbildningsminister. Årets siffror vet vi först när året är slut. Förra året är det senaste vi har mätt, och det var fler än någonsin. Så är det! Interpellanten ställer frågan: Varför omfördelas resurser?
Det beror på att vi inom vissa sektorer kan se ett stort behov av vissa nyckelarbetsgrupper: läkare, sjuksköterskor, tandläkare och ingenjörer. Det saknas. Industrin, även i Värmland, skriker efter ingenjörer. Sjukvården, även i Värmland, skriker efter sjuksköterskor och läkare. Vi underutbildar och har gjort det under mycket lång tid i Sverige. När det gäller ingenjörer beror det delvis på att för få ungdomar har sökt.
Det håller på att svänga nu, tack vare vårt nya meritvärderingssystem. Läkare och sjuksköterskor finns det många ungdomar som vill bli, men det har inte funnits utbildningsplatser. Då omfördelar vi till de utbildningarna. Det råkar då vara så att läkarutbildning inte finns på alla lärosäten. Då är det klart att det blir en omfördelning från de lärosäten som inte har läkarutbildning till dem som har läkarutbildning. Det är helt ofrånkomligt. Man kan ju inte utbilda läkare på lärosäten som inte har examensrätt.
Det är därför vi omfördelar. Sjuksköterskeutbildning finns nästan på alla lärosäten. Där sker det sannolikt ingen omfördelning mellan lärosäten, men inom lärosätet får man i uppdrag att utbilda något fler sjuksköterskor, och så kan man välja att utbilda något färre där arbetsmarknadsbehovet lokalt är mindre. Jag tycker att det är ungefär så som högskolepolitik ska fungera, och den har alltid fungerat ungefär så.
Jag vet inte om interpellanten är ute efter att vi ska ha läkarutbildning på Karlstads universitet eftersom det ska vara regionalt balanserat, när de inte har läkarexamensrättigheter på Karlstads universitet. Det kan väl inte vara det som interpellanten är ute efter? Ska vi då utbilda läkare för Värmlands behov måste man utbilda på de lärosäten där det finns läkarutbildning. Det är därför vi omfördelar. Det är inget konstigt, utan det är självklart. Så har det alltid fungerat. Louise Malmström tar upp utvärderingssystemet.
Jag tycker att det är ett konstigt resonemang att det inte är studenternas kunskaper som vi ska utvärdera. Varför ska vi inte göra det? Louise Malmström sade att det inte är studenterna vi ska utvärdera. Jo, det är klart att det är det. Det är klart att det är studenternas kunskaper som vi ska utvärdera. Det är ju det som är kvalitet, att de kan något när de går ut. Det är precis så det är med skolväsendet. När de går ut nian eller går ut gymnasiet ser man vilket medelbetyg det finns på skolan, och då är det elevernas kunskaper som man mäter.
Samtidigt mäter man på det sättet naturligtvis skolans kvalitet. Det är så vi utvärderar kunskaper. Nu för vi egentligen in samma system i högskolan. Man kan naturligtvis hålla på att utvärdera hur rektorn har lagt upp organisationen på ett lärosäte. Visst kan man utvärdera sådant. Men det är väl inte intressant. Det viktiga är väl vad studenterna kan? Då säger Louise Malmström att det blir orättvist eftersom de kan olika på olika ställen.
Ja, det är ju det man utvärderar! Ska vi ställa lägre krav på sjuksköterskor som utbildas på regionala högskolor än på universitet? Vilka ska anställa dem med de lägre kraven? Det kan väl Louise Malmström utveckla i nästa inlägg. Det är klart att vi i utvärderingen ska ha samma krav på alla lärosäten. Det måste vara utgångspunkten.