KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tryckte för replik, för när jag lyssnade på Jennie Nilssons anförande hörde jag ingenting om Tillväxtverket. Vi har från vår sida baxat igenom förslag i riksdagen om att det inte ska leda till tuffare åtgärder för företag som gjort bagatellartade fel i samband med korttidsstödet. De har råkat väldigt illa ut längs vägen under pandemin.
Det senaste problemet med Tillväxtverket är att upp till 6 000 företag inte finns registrerade så att man kan återkoppla till dem. Det är ett väldigt allvarligt läge att man inte har koll på vilka företag det är. Jag undrar hur man nu tar sig an det från regeringens sida.
Man måste väl ändå ha en dialog med Tillväxtverket som gång efter annan ställt till det rejält för företagen som skulle värnas under den gångna perioden och även framåt. Frågan ställs också: Vad har man för planer? Jennie Nilsson tog upp väldigt mycket om att pandemin kan återkomma. Är man nu redo?
Har man tagit sig an uppgiften att synkronisera företagsstöden ihop med en ny våg som kan komma, och har man en dialog med Tillväxtverket för att få det att fungera? Vad händer?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Nej, det finns väl inget samhälle som är dimensionerat för en pandemi eller annat. Då får man ställa om och göra därefter. Det som ändå förvånar från början är att man har Skatteverket som har organiserat saker och ting tidigare. Man tänker att det har en viss vana som man skulle kunnat skala upp. Men här lägger man i stället ansvaret på Tillväxtverket som inte har haft de uppdragen. Sedan har man fått fylla på med folk från Skatteverket. Det vet vi. Frågan är: Varför blev det så?
Det är också andra delar. Ett stöd ska helt plötsligt gå via länsstyrelserna. Det handlar om kommanditbolag och handelsbolag. Där saknar man på departementet kunskap om vad de två bolagsformerna innebär. Det gör att det inte blir några utbetalda stöd, för stödet är felkonstruerat. Det är ingen som har kunnat söka.
Vill man vara lite taskig skulle man kunna säga att stödet såg bra ut på papperet, eller så är det någon som inte vet.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack för möjligheten att lyssna på anförandet och kunna ställa lite frågor! Vi hörde tidigare ett replikskifte mellan Kristdemokraterna och Socialdemokraterna där man pratade om en budget som var en förändring på 1 procent. Helt plötsligt kallas det för slakt. Det får ju stå för varje parti.
Det är det här med att bygga broar. Som moderat ser jag ett samhälle som är på väg att ställa om. Under den omställningen kan man inte först åstadkomma hål i vägen så att man inte tar sig över. Eller med en annan liknelse: Om man ska bygga en övervåning på ett hus behöver man ha en trappa kvar. Man tar inte bort trappan först.
Så fungerar det helt enkelt för mig, och det blir väldigt märkligt om människor och företag i det här landet inte ska kunna ta sig framåt. Vi har exemplet med mackarna som vi diskuterade för någon vecka sedan i ett eget betänkande. För mig är det väldigt viktigt att människor ska fortsätta att kunna ta sig fram och att vi lägger medel på till exempel drivmedel som har blivit allt bättre med tiden och som bilarna använder allt mindre av.
I dag finns det inga laddstolpar, och det finns inga elbilar som fungerar i kallt klimat och så vidare. Det måste fungera så att människor kan följa med över på andra sidan utan att bli fattigare. Vi talade om vita fläckar där man inte kan leva, bo och verka. För mig blir det en väldigt märklig diskussion.
Först vill man slå sönder det man har för att man inte vill ha det, och sedan säger man att det är ofattbart att vilja ha humanare drivmedelspriser. En 50-öring gör inte mycket, men med tanke på hur man resonerar verkar den å andra sidan göra skada. Jag skulle gärna vilja höra hur Miljöpartiet tänker kring detta.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det här landet befinner sig i ett läge med stora problem efter sju år med en rödgrön regering. Det handlar om hela rättsväsendet, där vi också väljer att lägga medel. Det är jätteviktigt för oss. Vi har också en sjukvård som behöver hanteras. Som vi hörde i tidigare inlägg finns det också pengar - 3,5 miljarder mer än vad regeringen lägger - just för att man ska kunna beta av vårdköer, få fler vårdplatser och även utrota livmoderhalscancer.
Det är alltså olika delar i den här budgeten som ska leda framåt. Jag tänkte återkomma till det här med drivmedel. Man kan ju inte ställa om och konvertera en bil till elbil om de fortfarande inte funkar, vilket vi hörde på ett möte med fordonsindustrin häromdagen. Det finns en bit kvar innan man kommer dit. Människor behöver kunna ta sig in i framtiden, annars kommer vi att stanna av och stoppa.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, Monica Haider, för ditt anförande! Jag frågar mig om Sverige blir ett bättre land när vanliga människor i sin vardag straffas med högre kostnader för att ta sig runt. Denna fråga har diskuterats här tidigare. De har inte råd att köpa en elbil och ställa om. Det blir snart inte lönt att ta sig till arbetet, vilket jag får berättat för mig av sjuksköterskor som jag träffar. Och de utgör ju välfärden.
Jag är intresserad av att få höra vad ledamoten Monica Haider från Socialdemokraterna får till sig i vardagen. Hur resonerar folk som bor i Småland? En bagare i Växjötrakten blev intervjuad i en artikel om kostnaderna för el. För att hålla ugnarna igång och över huvud taget kunna sälja något tar de inte ut någon lön.
De lever på knappa villkor och får avstå från lön så länge det går för att fixa det här. När stockbilarna kör för välfärden undrar jag hur länge de klarar av att köra. Åkeribranschen är väldigt utsatt och har stora problem. Vi har ju långa avstånd. Den där välfärden som vi ska få - skola, vård och omsorg - kommer ju någonstans ifrån.
Det är därför dessa företag och jobb är så viktiga. Det sista jag funderar över är pengar till ett bondepaket. Den svenska livsmedelsstrategin innebär att vi ska kunna sälja, producera och göra bra saker inom jordbruket för vårt land. Men varför skapar man ett läge där jordbruket får problem och sedan ger dem bidrag tillbaka på grund av det? Det skulle jag vilja ha svar på.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack för svaret, Monica Haider! Ja, vi har en fantastisk utveckling när det gäller de delar som handlar om att ställa om. De är viktiga, och de ska komma på plats. Men jag tycker att det är märkligt att man gör ett system när man bara behöver gå från ett ställe till ett annat. Det är som när man bygger ett hus med en trappa, men man tar bort trappan så att man inte kommer upp till ovanvåningen. Först drar man undan saker. Man stänger ned kärnkraft.
Man har höga elpriser. Man har exceptionella åtgärder. Men det är en väsentlig skillnad på torka och att ha hög skatt på saker och ting. Det ena handlar om väderlek som man inte kan påverka, och det andra handlar om politiska förslag. När man då har gjort detta finns det inte längre kvar. Då har man ingen möjlighet att ta sig framåt. Hur ska man då komma dit?
Man skruvar så hårt på saker och ting att människor och företag hamnar i en sits som gör att de inte kan leverera något. De får ingen tillväxt och ingen vinst, och därmed blir det ingen välfärd. Sverige är dessutom ett kunskapsland som ska ligga på topp och kunna ta oss framåt. Vi gör fantastiska saker. Varför slår man då undan benen på det som fungerar och som redan är gjort i stället för att ha det kvar och se till att alla kommer med till det nya, vilket Socialdemokraterna själva brukar säga?
Det hade varit rimligare. Slutligen undrar jag om ledamoten Monica Haider har några nya besked om drivmedelsstationer. Kommer de att få stöd innan det är för sent så att de kan göra den här övergången?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tillkännagivande är ett instrument som ska vårdas. Ledamoten Mathias Tegnér tog i sitt anförande upp exempel på jämförelser, nämligen fotboll och ishockey. Jag tog upp ett annat exempel, nämligen tydlighet i det man skriver i brödtext, slutkläm och så vidare.
Vi är båda med i näringsutskottets utvärderingsgrupp. Vi arbetar med hur vi kan bli tydligare i hanteringen av förslag till lagstiftning som läggs på vårt bord, uppföljning och så vidare.
Jag tycker att läget med pandemin är allvarligt och viktigt med tanke på det jag tog upp om hur man kan hamna i handelskedjor och betalkedjor som är annorlunda jämfört med det som är normalitet, om jag får kalla det så. Jag tycker att det är extra viktigt att detta verkligen kommer på plats och att detta blir uppföljt.
Därför tycker jag att det passar sig väl att göra detta tillkännagivande till regeringen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack för den här debattvändan, Mathias Tegnér! Jag ser alltid personer som framför någonting i riksdagen som seriösa, för man har en tanke med det. Jag tycker att vi befinner oss i ett exceptionellt tillstånd, och nu ska lagstiftningen träda i kraft i mars och börja gälla från juni.
Den ska gå i ett år, och efter sommaren 2023 tänker jag att det är rimligt att både ha följt den noga - eftersom det just nu är som det är med tillvaron för vårt näringsliv - och att vidta åtgärder om så behövs. Om vi ändå pratar om vårt näringsliv vill jag ta upp det som Mathias Tegnér nämnde om företagande och dess vikt.
Det är bra så, för vårt näringsliv är jätteviktigt och behöver verkligen en skjuts framåt efter det man har varit med om. Men det är också den här regeringen som har suttit vid regeringsmakten under hela pandemin. Jag har varit i många debatter och diskuterat kommanditbolag, besöksnäring etcetera, och från Moderaternas sida har vi drivit linjen att enskild firma skulle komma på tal för att få stöd på vägen.
Det är alltså inte bara när man är på väg ut ur någonting som företagen behöver hjälp, utan det är också under tiden som man har en pandemi som man behöver hjälpa sina företag. Detta satte vi skjuts på. Det gjordes lite för sent och lite för långsamt.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, Monica Haider, för att du tog upp frågan om de 500 miljonerna och små och medelstora företag! Det är ett engångsbelopp från Socialdemokraterna som varar ett år, men det vi vill ha är långsiktighet och strukturella reformer.
Vi vet bland annat att det sedan 2014 har skett en ökning av regelkrångelskostnaderna med 1 miljard om året, och de är nu uppe i 7 miljarder. Den typen av åtgärder är viktiga för oss. Under pandemin var det inte precis regeringen som gick före för de små företagen.
Jag minns den första sommaren då vi efterlyste regeringens svar och där vi först på hösten, tack vare Moderaterna och andra partier, kunde få på plats att företagsformer som inte var aktuella för Socialdemokraterna fick stöd. Jag har också stått här och debatterat om kommanditbolag och handelsbolag som skulle få pengar i omställningsstöd. Först var det ett belopp de skulle uppfylla och sedan ett annat.
När det sänktes var det till och med en företagare som blev uppringd av ett departement som sa att nu kunde han söka. Problemet var bara att han inte kunde det därför att man skulle räkna in de passiva delägarna, som aldrig förekommer i dessa företag, och länsstyrelsen har alltså inte betalat ut pengarna. Därifrån kommer vi, och nu kommer ett engångsbelopp. Då finns det strukturella saker att göra.
Jag skulle också vilja att Monica Haider, nu när hon får chansen, berättar om drivmedelsstationerna, om vi nu kan få ordning på de statsstödsregler som kan ligga i vägen för dem så att det kommer förskottsbetalningar eller pengar in på kontot så att man kan anställa dem som ska göra jobbet och om dispenserna finns på plats. Det kom inte fram i den debatt som vi hade i förra veckan, utan det handlade endast om pengarna.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det kommer att hållas en näringslivsdebatt i nästa vecka, och då kommer alla förslag som har att göra med företagande att komma på bordet. Återigen: Det är viktigt att göra långsiktiga lösningar. 1 miljard om året i sju år blir 7 miljarder som den sittande regeringen har pålagt företagarna. Monica Haider tog upp den gröna omställningen och säger att vi nu utvecklar norra Sverige. Ja, det är fantastiskt, men jag skulle vilja veta hur Monica Haider ser på elförsörjningen.
70 procent av företagen i Sverige finns i den södra delen, och det är där den största delen av elkraften används, för att de ska kunna gå runt. Nu ska vi bygga på med den norra delen som kommer att behöva sin kraft. Hur har ni tänkt att denna ekvationen ska lösas? Det vill jag gärna ha svar på.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tackar Birger Lahti för inlägget, vilket ger mig möjlighet att ställa frågor. Det verkar vara något förfärligt med den politik som finns med i den budget som Vänsterpartiet har valt att inte stötta. Jag tänker på till exempel sjukvården, där det finns 3,4 miljarder mer än i regeringens budget.
Det handlar om jämlik vård, att utrota livmodercancer, en central förmedling så att människor inte ska stå i kö utan få vård och att få fram fler vårdplatser. Birger Lahti talade om den norra delen av Sverige. Om jag har förstått rätt finns få poliser på en stor yta.
Här läggs fram ett massivt paket på rättsområdet för att komma till rätta med alla delar, från polis till domstolar, fängelse och så vidare. Det handlar alltså om kriminalvård. Är det förslag som Birger Lahti förkastar? I förra veckan var vi inne på frågan om drivmedelsmackarna.
Vi fick veta att alla partier har avsatt medel, men ingen sa något om hur frågan ska lösas. Birger Lahti tog upp turismen. Turismen behöver skotrar, och där behövs drivmedel om man vill ha den typen av besöksnäring kvar. Man väljer att inte stötta ett förslag till budget som gör att man under tiden kan få en fungerande elförsörjning på plats.
Då kan både företagare och privatpersoner som bor i norra Sverige ta sig fram. Vi vill under tiden sänka drivmedelspriserna så att folk inte blir fattigare. Detta får Birger Lahti gärna svara på.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Birger Lahti säger: Om jag fick välja skulle jag välja det här. Ja, Birger Lahti, du får välja! Det är det som vi är här för - vi har olika budgetar. När det handlar om offentlig sektor och en kvinnodominerad sådan är det helt horribelt att det hela tiden ska vara så att man inte ska kunna få driva företag i den sektorn. Det måste man kunna göra, och på sista raden måste man ha lite över, för annars kan man inte investera igen. Det finns väldigt många kvinnor som har gått den vägen sedan vi tillät det.
Jag vet också att det i Jämtland inte fanns någon offentlig vårdcentral som ville starta, men det ville däremot en privat. Och jag vet att det finns en fantastisk privat vårdcentral uppe i Lycksele. De här vårdcentralerna hjälper till i hela vårdsektorn och gör ett fantastiskt arbete. När det gäller avarter är det alltid så att man får hantera dem när de dyker upp, men man lägger inte ned, fördärvar och slår sönder. Angående poliser saknas det också sådana i Stockholm. Bara 1 500 är på plats av 4 000, så någonting är fel i systemet.
Det här behöver vi råda bot på. Jag återkommer till det längre fram.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Ja, var ska man börja? Detta är inte klokt. Efter jul slutar Sverige fungera. Omöjligt! Stopp! Hjälp! Det är häpnadsväckande att lyssna på dessa ord som tas till. Jag undrar om svenska folket över huvud taget lyssnar på Maria Gardfjell. Sist vi var i debatt pratade vi om Norrland; Helena Lindahl sitter i salen.
Då sa ledamoten att folk som ska ta sig någonstans kan ta kollektivtrafiken. Men det är inte alltid lätt att bo i Sorsele och ta sina barn till fritids. Mattan dras undan för dem som ska vara med i en övergång till ett nytt samhälle, så att de ingenting har. Man ska betala höga priser på el, för det systemet har slagits sönder.
En gång i tiden byggde vi i vårt land upp ett system där vi hade kärnkraft på strategiska ställen och vattenkraft i norr - fossilfri el. Nu kör vi ett oljeverk i Karlshamn för fullt för att man tvunget skulle slå sönder det vi hade. Det är miljömässigt. Det är jättebra, eller hur? Jag är sarkastisk, om någon inte förstår det.
Det finns mycket att säga om detta. EU-medlen kommer att komma, tro det eller ej. Det är bara det att man gör om det här. Man har inte haft så brått från regeringen. Man startade i våras, men man kom inte till skott. Nu läggs det här om. Man söker igen, och så kommer det på plats. Jag tror nog att världen blir lite bättre den 1 januari.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
När vi ändå är inne på elfrågan och effektbristen kan jag konstatera att underleverantörer till de företag som levererar el berättar att de inte köper elbilar ens till sina egna företag. Varför gör de inte det? Jo, därför att elen inte kommer att räcka till. Det finns ingen mening med det.
Dessutom berättar de att det om fyra år kommer att saknas 10 000 elektriker som ska lägga ut det nätverk som Maria Gardfjell och vi andra vill ha för att få effekt på plats. Vad är era förslag om detta? Vi ligger rejält efter när det handlar om utbildning och att få saker och ting på plats i det här landet.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tackar för frågan. Moderaterna driver linjen att man ska ändra lagstiftningen - det är vår politik - så att det blir möjligt att ha kärnkraft på fler ställen än i dag. Man vill också i detta land ha forskning. Man ska inte behöva ha vattenkraft som går österut för att bedriva forskning. Vi borde sitta med, vilket regeringen inte gör, i internationella sammanhang och driva denna fråga för att finnas med på kartan.
Det är oerhört angeläget. Maria Gardfjells eget systerparti i Finland har insett att fossilfritt är viktigt och att man ska driva kärnkraften. Sedan kan ni raljera över att det har tagit tid. Vi hörde också att det skulle ta 15 år, om det ens fanns en möjlighet. Det finns de som bygger på 7 år. Det finns också små modulära reaktorer. Man kan stå och flina lite dumt åt detta, men det är faktiskt seriösa saker vi talar om.
Jag vill också säga att om Maria Gardfjell ska satsa på havsvindkraft kan hon även berätta att det kommer att kosta 20 miljarder att ansluta den till alla. Det verkar vara så att för ett energislag ska vi tala om vad det kostar men inte för andra. Då räknar vi bara vissa delar. Så kan man trixa med elsystemet. Det där köper inte jag längre. Nu är det viktigt att folk får reda på hur det fungerar. Allting ska mätas på samma sätt.
Jag kan inte förstå varför Maria Gardfjell säger att det är farligt med kärnkraft. Vattenfall själva har sagt att de kunde köra Ringhals fram till 2035. Då hade vi också haft möjlighet till denna omställning. Men ni slog sönder bron som skulle brygga över till det nya samhället för att göra någonting annat. Då får ni också berätta hur det ska fungera.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Kan man inte prata om sin egen politik får man prata om andras, och så kan man förvränga och förvrida den. Det finns i dagsläget en svårighet - det vet Maria Gardfjell. Det är hennes parti som har sett till att vi befinner oss där vi gör. När man stänger fullt fungerande kärnkraftsreaktorer i Ringhals har man också slagit sönder saker och ting i det här landet.
Man skulle ha kört till 2035 och haft en övergång, byggt samtidigt, för så gör man: bygger broar över varandra. Vi får inte kapacitet ned, för vi har inte trycket kvar. Det går inte att göra det man ska göra, så det blir svårt.
Men vi ska i alla fall göra det vi kan, och vi ska börja bygga det nya - så fort vi kommer till den dagen då vi kan börja ett nytt bygge för det här landet, där vi tillåter kärnkraft, kan ha små reguljära reaktorer och kan ändra lagstiftningen. Men man kan ändå börja med en sak: man kan ändra den skadliga skatt som finns på avfall.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag vet inte om Birger Lahti minns tillfället när näringsutskottet hade ett förslag om att förutsättningslöst titta på kärnkraften och gav möjlighet till partierna att ta denna chans. Det gjordes också en jämförelse mellan andra energislag, vilket jag haft en debatt med Miljöpartiet om, och att köra kärnkraften vidare.
I det läget valde man att säga nej till att förutsättningslöst titta på det elsystem som är uppbyggt. Att ge förutsättningar som skruvar åt ett energislag på det viset att det blir olönsamt är att skicka en signal till ett statligt bolag som Vattenfall. Man kunde också ha gett ett nytt ägardirektiv och sagt att detta är jätteviktigt för Sveriges framtid. Vi har byggt upp ett robust system. Nu står det och dallrar och är ganska osäkert.
Det finns risker, och vi förlorar tillväxt under tiden - investeringar med mera.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Nu har vi två delar i detta. Den ena är elförsörjningen. Där finns ett näringsliv som är behjälpligt, men då måste man ge långsiktiga lösningar. Frågan är om Vänsterpartiet framåt är villiga att ge lösningar. Man är ju inte intresserade av kärnkraft. Frågan går till alla partier som inte vill ha kärnkraft. Jag är inte en ivrare för den i sig, men jag vill ha alla de egenskaper den ger oss så att vi kan ta det här landet vidare. Vad är det ni vill ha i stället? Det är det som är frågan.
Vad ska vi ha för att inte hamna i lägen där vi riskerar vårt näringsliv med mera? Angående flygplatserna lutar jag mig mot det beslut som togs i förra veckan, ett beslut som jag känner att vi alla stod bakom, även Moderaterna.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag kan inte låta bli att ställa frågan till Niels Paarup-Petersen från Centerpartiet om kostnader för patentansökningar. Centerpartiet brukar stå på de små och medelstora företagens sida. I detta ärende frångår ni den principen genom att ni vill invänta att Bryssel och EU ska ta fram domstolsförslag på hur reglerna ska hanteras gemensamt. Resonemangen har förts under lång tid.
Det planeras för undantagsfall och praxis, men det kommer att ta lång tid att utarbeta praxis. Vi vet att England hade samma regelverk som Sverige, och man har i England hittat en ny balans genom att man tidigt i ett ärende ska vara tydlig med kostnaderna. Den svagare parten ska se om det går att använda medel som finns till förfogande.
Det kan vara en enskild eller några få som driver ett patent. Som jag sa tidigare i mitt anförande kan kostnaden för en rättsprövning variera mellan 1 och 10 miljoner. Därför har man ändrat sig för att få en balans. Det har resulterat i fler förlikningar och att frågor inte går vidare till att bli en rättssak.
Man gör upp tidigare, och därmed kan de som tar chansen att driva sina frågor till domstol vinna därför att de vet att de andra inte har medel. Det ska bli ett sjyst system. Jag skulle gärna vilja höra Niels Paarup-Petersens svar på frågan.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Då får vi väl konstatera att Centern bryter mot att ställa upp för små och medelstora företag genom att lämna den vita fläcken tom. Det går att göra någonting. Tyskland har liksom England antagit en strategi som innebär det jag har beskrivit, nämligen att man här och nu kan göra arbetet transparent och öppet inför domstolar och får förlikningsprocesser på plats. Det är en modell som Moderaterna absolut värnar.
Vi har inte råd att ha kvar den vita tomma rutan till dess att Bryssel gör någonting. Man bör under tiden här och nu göra någonting nationellt. Man kan med ett land som Tyskland, som är med i EU, förhandla fram någonting som är likvärdigt och bra, som de redan har på plats. Vi menar att detta måste ske skyndsamt.
Vad säger Centern till de företag som faller ifrån under tiden? Vi missar innovationer, patent och utveckling och tillväxt i vårt land. Av texten framgår att ni ställer er frågande till lämpligheten att inrätta denna typ av system på nationell nivå. Det förvånar mig eftersom det är en ganska stark skrivning.
Andra länder har det på nationell nivå. Vi vill ju att det som är bra och gott för Sverige ska komma oss till godo.