Beatrice Ask (M):
Lite grann känns det som att vi ramlar ned till att vi är rätt överens om det mesta och att det är väldigt komplicerat. Icke förty har vi naturligtvis människor som far illa därför att de har råkat ut för trafikskador och behöver få sin rätt prövad. Vi har varit inne på tidsutdräkten som är ett bekymmer. Men systemet som sådant tror jag ingen egentligen ifrågasätter i huvudsak.
Det jag tror är viktigt att ändå ha klart för sig i den här diskussionen är att försäkringsbolagen måste ta ansvar för hela kollektivet. Man måste ändå som försäkringsbolag, om vi tittar på det, ta hänsyn till att de försäkringstagare som man har ansvar för betalar rimliga premier och får en rimlig ersättning. Det är ju hela konceptet att det ska fungera på det sättet.
Därför tror inte jag att man från det allmänna ska arbeta för att nödvändigtvis pressa bolagen till tidigare lösningar, överenskommelser eller tvistelösningar, utan det är klart att man på olika sätt måste försöka komma fram till vad som är rätt och inte rätt i vissa typer av ärenden.
Om vi hamnar i en situation där man alltid förhandlar sig till en lagom nivå där båda parter är nöjda driver man ju upp kostnaderna, vilket knappast kan vara till nytta för flertalet. I längden leder alltför höga försäkringskostnader till att människor avstår från att skaffa sig en försäkring. Då är vi tillbaka på "gå". Det här är ju en balans hela tiden, och det är väldigt svårt att balansera.
Men jag tror att det ändå är viktigt att se att frågor måste prövas och att detta behöver tas i de olika processer som finns i systemet, både när det gäller Trafikskadenämnden och möjligheter att gå till domstol. Jag delar uppfattningen att det är väldigt svårt att som enskild driva ett ärende mot försäkringsbolag eller andra större bolag för den delen.
Man är ändå ganska liten och ganska ensam. Det är klart att det är så. Jag tror ändå att det är viktigt att säga att ja, det är möjligt att bolaget kan komma med fler läkare, men enligt svensk rättstradition är det inte kvantiteten utan kvaliteten som är avgörande. Det kan vara svårt att som enskild ha rätt rådgivare och få rätt stöd för att föra sin talan på ett riktigt sätt.
Det är då jag lite grann kommer tillbaka till Trafikskadenämnden och de institutioner som arbetar där olika bolag försöker hitta en gemensam hållning. Där balanseras nämligen en del av de frågor som ändå ligger i försäkringstagarnas intressen, och det tror jag kan behöva göras.
Sedan är det dess bättre så, vilket jag påpekade, att väldigt många i dag har en försäkring som gör att de har ett visst skydd och en viss möjlighet att klara av de kostnader som kan uppstå om de behöver driva ett ärende. Det är dock egentligen olyckligt när man kommer så långt att man känner sig tvingad att driva ett ärende för att man vill få sin sak prövad. När man kommer dit måste dock systemet vara så att det inte uppmuntrar folk att driva ärenden i onödan.
Då kommer vi till principer av det slag vi har, nämligen att man kan bli skyldig att betala för rättegångskostnader och annat. Det finns så att säga en kostnad för att driva en fråga, och det krävs att man får rätt för att den inte ska bli alltför hög.
Det viktiga är egentligen att man från försäkringsbolagen arbetar för att ha praxis och regelverk så tidigt som möjligt så att man slipper hamna i dessa situationer. Det tror jag att vi är rätt överens om: Vi måste sträva mot att så snabbt som möjligt reglera de frågeställningar som berör den enskilde.