KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Plass (M):
Det är inte bara ett svenskt problem, Kent Persson, att det är en finanskris eller en lågkonjunktur. Det är faktiskt ett globalt problem. Det tror jag att även Kent Persson har förstått. Det innebär att Sverige inte kan undantas i den finanskris som råder över hela världen. Men vi har fått beröm från OECD för att vi har vidtagit bra åtgärder.
Jag tror att vi faktiskt kan ta åt oss lite beröm också i Sverige för att vi gör rätt saker. Jag förstod inte om det var specifikt kvinnligt företagande eller om det var företagande i allmänhet. Jag förstår att om man är ute och träffar företag kanske man inte diskuterar F-skattsedeln. Det är ju de som inte har fått F-skattsedel som har varit problemet.
Man har haft en regel som har gjort att man har varit tvungen att kunna visa upp flera olika uppdragsgivare för att över huvud taget få en F-skattsedel. Det har varit ett stort hinder. Det har varit ett ganska stort arbete att ta bort alla de regler och hinder som har varit för att man ska få bli företagare. Jag tycker att det är positivt att Kent Persson är ute och träffar företagare. Det tror jag att de flesta gör som sitter i riksdagen. Jag hoppas verkligen det.
Jag har själv ett tjugotal års erfarenhet av att vara företagare. Det är inte jättesvårt att starta ett företag. Jag håller med om det. Det är det inte i dag, men det har varit många hinder för att kunna fortsätta. Det är de vi jobbar på att ta bort. När det gäller kvinnligt företagande kommer jag att hänvisa till ett senare anförande, men det har gjorts ganska stora ansträngningar för att öka kunskapen om just kvinnors företagande.
Maria Plass (M):
Jag uppfattar Kent Perssons anförande som att om Kent Persson skulle få vara med och bestämma skulle man återinföra de ganska tuffa kraven för att få F-skattsedel, det vill säga att det kommer att bli allt färre företag. Det är ju det som Kent Persson säger här. Visst, det är kvalitetsstämpel. Det är jättebra. Men man kommer att återinföra det så att det blir svårare att starta företag.
Samtidigt säger Kent Persson att det är väldigt lätt att starta företag. Ja, det är lätt att starta företag numera. Det var inte det tidigare. Numera är det mycket lättare. Det görs också ett antal insatser för att det ska bli enklare och bättre att vara företagare. Ta alla skatter som jag antar att även Kent Persson är med på att höja! Ta införandet av förmögenhetsskatten!
Jag tror att företagen tycker att det är ganska så tråkigt att behöva höra det. Och det är ett klart hinder.
Maria Plass (M):
Jag tackar Börje Vestlund för att han tyckte att mitt anförande var intressant. Det uppskattar jag. Jag undrar om inte även Börje Vestlund har missuppfattat situationen. Det är en global finanskris. Inse allvaret! Det är inte bara Sverige som är drabbat; den är global. Vi har klarat oss bra i förhållande till många andra företag.
Vi har en finansminister som klarar av att föra en sund ekonomisk politik som gör att vi har ett starkt utgångsläge. Jag tror inte att OECD ljuger om det. Självklart vill oppositionen lyfta fram det som man tycker att man själv skulle ha gjort. Det är er roll.
Det skulle dock ha varit rena skräcken om man hade fört en socialdemokratisk politik före krisen. Då hade kassakistan nämligen varit helt tom. Då hade det inte räckt att räkna konkurser i procent; det hade varit över 100 procent, om det hade varit möjligt.
Socialdemokraterna lovar och lovar, men ni tar inget ansvar för ekonomin. Ni vill gärna höja skatterna och ta pengar från Sveriges befolkning. Ni ger med ena handen men tar tillbaka mycket mer med den andra.
Maria Plass (M):
Börje Vestlund får ursäkta, men han är inte riktigt trovärdig när han säger att regeringen inte har gjort något och att regeringen sitter passiv. Jag tror att de flesta har sett att det händer ganska mycket. Socialdemokraterna ägnar sig mycket åt svepande uttalanden. Ni ska göra det och det, satsa på det och det och staten ska göra det och det, men det kommer inget om hur ni ska genomföra det och framför allt inget om hur det ska finansieras.
Alliansregeringen har fört och för en ansvarsfull politik för Sverige. Vi för den för jobben, för företagen och för välfärden. Vi har ordning och reda i finanserna. Inför valen brukar alla partier vara småföretagarnas vänner.
På något sätt förknippar man dock inte Socialdemokraterna med att gynna småföretagen. I så fall skulle man inte vidta de åtgärder och lägga fram de förslag som man många gånger gör. Det är mycket program och paket och hjälp till storföretagen.
Jag tror att svenska folket skulle vilja veta: Hur har ni tänkt genomföra allt ni säger? Och framför allt, vem ska betala? Ska ni ta ut det från skattemedlen blir skattechocken långt över de 70 miljarder som ni har föreslagit hittills.
Maria Plass (M):
Den optimism Tomas Eneroth pratar om baserar jag på att Sverige faktiskt har klarat sig bättre än andra länder. Vi är ett av de tre länder som har klarat sig bäst inom EU.
När man frågar företagen, bland annat genom Småföretagarbarometern, hur de ser på framtiden säger 64 procent att de har stora möjligheter att expandera under det kommande året. Vart fjärde företag säger att de troligtvis kommer att nyanställa personal. Det tycker jag är mycket glädjande, och jag tror att även Tomas Eneroth tycker att det är glädjande.
Jag kan förstå att Tomas Eneroth gärna vill måla detta i svart, för det ligger någonstans i kritiken att kunna säga att vi inte klarade av lågkonjunkturen. Men Tomas Eneroth vet att vi i jämförelse med många andra länder har klarat den bra. Precis som Karin Pilsäter sade tidigare ser man ljuset i tunneln. Det ska vi vara mycket tacksamma för.
Jag tycker inte att vi ska prata ned Sverige på det sätt som oppositionen gör. När det gäller fordonsindustrin har den valkrets jag kommer ifrån och den närliggande valkretsen självfallet drabbats hårt. Vi har med Saab och Volvo den största delen av fordonsindustrin hos oss.
Det Tomas Eneroth nästan alltid säger är dock alltid mer, aldrig nog. Vad regeringen än gör är det för lite, och den socialdemokratiska oppositionen säger att den skulle ha gjort väldigt mycket mer. Dock brukar vi aldrig få någon redovisning för hur det skulle ha gått till eller var pengarna kommer ifrån.
Maria Plass (M):
Nu blandar vi äpplen och päron lite grann. Vi är i en lågkonjunktur. Hur hade det sett ut om Socialdemokraterna hade suttit kvar vid makten? Ve och fasa, säger jag bara. När vi tog över 2006 var hur många som helst i utanförskap. Det var människor som inte hade ett jobb att gå till, som var utförsäkrade, förtidspensionerade och utan möjlighet att någonsin komma tillbaka.
Det har vi ändrat på. Att det sedan finns en ungdomsarbetslöshet håller jag med om. Det finns en ungdomsarbetslöshet i Sverige, och den är hög. Vi har försökt tackla det problemet på ett annat sätt än Socialdemokraterna kanske hade gjort. Jag tycker dock att det är lite väl självgott av Socialdemokraterna och oppositionen att säga att de hade klarat detta bra mycket bättre.
Maria Plass (M):
Egentligen är detta bara ett klarläggande för Carina Adolfsson Elgestam. Det är så att regeringens satsning är 100 miljoner per år från 2007 till 2009. Den hundramiljonerssatsningen kommer att fortsätta även 2010. Det är alltså 100 miljoner per år. Jag kan bara inte låta bli att kommentera det som sägs om restskatten.
Det är en väldig tur för den här kvinnliga företagaren att vi har en alliansregering, som har sänkt skatten, och inte en socialdemokratisk regering. Då hade hon fått ännu högre restskatt.
Maria Plass (M):
Först och främst var det inte förmögenhetsskatten jag diskuterade utan någon form av restskatt som den här företagaren tydligen hade fått. Vilken tur att den här satsningen är gjord, för det är precis rådgivning, projektverksamhet och de saker som Carina Adolfsson Elgestam pratar om som ingår i den här satsningen. Dessutom ingår forskning och kvinnliga ambassadörer.
Det stämmer, men det är faktiskt precis de grejerna som efterfrågas som de 100 miljonerna per år är avsedda för. Det är drygt 12 000 andra kvinnor som har fått del av dem från 2007 fram till i somras.
Maria Plass (M):
Jag ska svara på frågorna. Jag träffade representanter för Småkom i går. Jag fick möjlighet att prata med dem om de regionala frågorna och diskutera Högdahlsutredningen. Vi hade ett bra samtal. Jag tycker att de var positiva till den politik vi för. Nu kom de från små kommuner.
Jag har själv erfarenhet av att bo i en större kommun med 50 000 invånare men där delar av denna kommun vill bilda en egen liten kommun. Vi diskuterade de problem som kan uppkomma i en liten kommun med kanske 2 000 invånare.
Jag uppfattar inte att deras åsikter gick så stick i stäv med våra som Krister Örnfjäder vill säga med sina frågor. Jag tyckte att vi var överens. Om de hade tyckt att vi för en dålig politik tror jag faktiskt att de hade sagt det, och de sade inte det. Jag vill också ta upp frågan om verkligheten. Det är nog så att vi har två verkligheter. Det finns en verklighet här inne, och det finns en annan verklighet där ute.
Men både Krister Örnfjäder och jag är ute i verkligheten ofta och vi tar med oss de frågor som finns. Jag har också försökt att belysa dem i mitt anförande.
Maria Plass (M):
Vi upplever tydligen olika verkligheter. Jag upplevde den verklighet jag såg i går, och jag hörde vad Småkom sade. En del av dem kommer från Västra Götaland, socialiststyrt, och de är kanske färgade av det. Vi pratade bland annat om kommunikationer, och de sade att de inte var så där jättebra.
Jag har träffat fiskare på mina resor. Jag utgår från att Krister Örnfjäder inte har gjort det, men han har kanske varit ute i skärgården och träffat andra. Fiskarna bor och arbetar där. I den politik som Socialdemokraterna vill föra skulle det vara nästan omöjligt.
Det kan vara fråga om att höja förmögenhetsskatten och återinföra fastighetsskatten, över huvud taget göra det svårt för människor som bor vid kusten. De blir plötsligt förmögna och kan inte bo kvar. Är det en regional utveckling? Jag tycker inte det.
Maria Plass (M):
Om jag uppfattade Kent Persson rätt skulle åtta av tio företag säga sig behöva statligt stöd för att kunna utvecklas. : Statlig service.) Förlåt mig - statlig service. När jag lyssnade på Kent Persson tyckte jag att det var väldigt mycket statligt och mycket ett ovanifrånperspektiv.
Det jag såg framför mig var den politik man förde i den gamla, socialdemokratiskt styrda regeringen där det var mycket bidrag. Man gjorde företag och människor bidragsberoende. Den politiken för inte vi.
Vi tror på att människor kan utvecklas av egen kraft, och det var precis vad jag sade: Regioner kan utvecklas av egen kraft, människor kan utvecklas av egen kraft och företag kan utvecklas av egen kraft. När det gäller infrastrukturen undrar jag: Vad är alternativet? Alternativet är att det inte byggs något. Är det bättre än att man ger kommunerna eller regionerna möjlighet att medfinansiera den typen av projekt?
Maria Plass (M):
Jag kan som sagt helt hålla med om att det inte är meningen att man ska åka till en annan kommun för att posta ett paket eller ett brev. Det finns i och för sig möjlighet att som företag få andra tjänster, men jag tror att vi är helt överens om detta. Det är inte så att regeringen har gått in och sagt det heller, utan regeringen har sagt att det ska finnas en grundläggande service.
Man ger också både stöd till den grundläggande servicen och tillsätter ett antal utredningar och projekt just för att se till att det blir en bra service. Vi är helt överens om detta. Jag tror inte att det är någon skiljelinje i det egentligen.
När det gäller de servicekontor av vilka det skulle finnas ett i varje kommun kan jag inte låta bli att tänka på tidigare projekt, som i och för sig har varit i ett antal kommuner.
Man hade typ Socsamprojekt där Västra Götalandsregionen eller landstinget tillsammans med kommunen och Försäkringskassan hade gemensamma projekt med hängavtal till Arbetsförmedlingen. Det var egentligen lite grann samma sak, vilket den gamla regeringen tyvärr tog bort. Det är mycket tråkigt, för det var faktiskt ganska fungerande och bra projekt.
Servicekontoren kanske blir det nya Socsam, fast på ett lite annorlunda sätt. Min tanke när jag har läst och hört om detta är: Hur kommer medborgarkontoren att fungera tillsammans med servicekontoren? Det viktiga är ju att man inte bygger upp två parallella strukturer utan att man får dem att samverka och att man samordnar den service som riktar sig till företagen och till medborgarna.
Jag håller helt med om detta - medborgaren i centrum. Jag säger inte emot det på något sätt. Snarare ska vi väl försöka att jobba för att medborgarna ska få en bättre service, speciellt i glesbygd.
Maria Plass (M):
Jag beklagar att mitt möte med Småkom inte var så långt att vi kom in på den frågan. Vi diskuterade andra frågor. Jag måste alltså säga att jag inte är riktigt förberedd på frågan. Däremot tar jag definitivt avstånd från alla former av denna odemokratiska rörelse som Tina Ehn pratar om.
Jag har kanske inte sett kopplingen mellan den regionala utvecklingen eller tillväxten och dessa odemokratiska krafter, men om det skulle vara som Tina Ehn säger är det verkligen bekymmersamt.
Maria Plass (M):
Bristen ser antagligen olika ut beroende på var man befinner sig. På vissa ställen är det en brist, det kan jag hålla med om. Man har inte lagt ned fiber i marken och inte grävt ned på något sätt, och det kanske skulle behövas. Man tittar även på andra typer av tekniska lösningar. Det får inte bli så att man från statligt håll pekar med hela handen och säger: Nu ska det göras här och nu.
Då blir det ett offentligt grepp som kanske blir felriktat. Däremot har jag full förståelse för att företagare i glesbygd vill ha en snabb bredbandsuppkoppling, självklart. Man ska se till att det utvecklas, men frågan är vem som ska utveckla det. När det gäller till exempel vägunderhåll har regeringen lagt ganska mycket pengar där.
Det finns ett stort behov. Både Tina Ehn och jag vet att det i Dalsland till exempel är stora gropar i vägen som definitivt behöver åtgärdas. Nu blir det åtgärdat. Tyvärr blev det inte åtgärdat under den gamla regeringens tid, utan det var mer snack och ingen verkstad. Jag tror att vi med tillförsikt kan se detta an.
Maria Plass (M):
I dag ska vi debattera betänkande AU5, Jämställdhet . Detta betänkande behandlar motioner från den allmänna motionstiden hösten 2010 och avser allmänna frågor om jämställdhet.
Det innebär att vi behandlar motioner om en jämställd arbetsmarknad, ett jämställt arbetsliv, unga och ett jämställt arbetsliv, ändringar i diskrimineringslagen, jämställdhetsarbetets organisering, mansrollen och mäns jämställdhetsarbete samt övriga frågor om jämställdhet. I betänkandet behandlas 19 motionsyrkanden. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.
Företrädare för Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet följer upp sina motioner med totalt sju reservationer och ett särskilt yttrande. Därmed överlämnar jag betänkandet till debatt.
Maria Plass (M):
Det är många frågor som jag ska svara på. Jag håller med om att det är spännande frågor. Jag nämnde att regeringen gör kontinuerliga utvärderingar, och det är regeringen som gör det. Jag kommer inte att kommentera dem lika lite som jag kommer att kommentera socialförsäkringsutredningen. Patrik Björck låter påskina att han redan vet resultatet.
Jag skulle inte vilja gå så långt som att säga att det kommer att bli på det ena eller på det andra sättet. Jag avvaktar därför med att kommentera detta tills vi har sett resultatet av socialförsäkringsutredningen. Vi har gjort en del förändringar just därför att människor inte ska lämna a-kassan.
Patrik Björck och Socialdemokraterna glömmer ofta att ta upp dem, utan de talar mer om hur många som har valt att lämna a-kassan och skyller då givetvis på regeringen. Vi har vidtagit åtgärder. Vi har till exempel sänkt avgiften, och vi har ändrat villkoren just därför att människor ska stanna kvar i a-kassan.
Såvitt jag förstår har Patrik Björck tagit upp den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen i sitt anförande. Det står i direktiven om detta. Jag vill därför inte föregripa det. Jag kan däremot säga att jag tycker att det är en bra idé att människor ska ha en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, på samma sätt som sjukförsäkringen är obligatorisk. Vi delar inte uppfattning i fråga om detta.
Patrik Björck anser att facken ska ha en starkare roll i detta och också styra över arbetslöshetsförsäkringen. När det gäller matchningen ska jag försöka svara på de ställda frågorna, men jag är inte säker på att jag hinner med alla. Åren 2006-2010 ökade andelen arbetssökande som uppgett att de går utanför den lokala arbetsmarknaden.
Ni är så otroligt bekymrade över denna missmatchning på svensk arbetsmarknad, men samtidigt verkar ni motverka den.
Maria Plass (M):
Jag gjorde ett försök att faktiskt svara på frågor i stället för att bara kasta tillbaka saker. Mitt försök att svara på de ställda frågorna uppskattades tydligen inte. Jag kan kommentera detta med sänkt avgift. Jag är själv med i a-kassan, och jag har fått sänkt avgift. Jag vet inte om Patrik Björck längre är med i a-kassan. Jag är alltså med där, av skäl som är viktiga för mig och andra. Det är viktigt att vi har a-kassan.
Jag fick ingen kommentar om missmatchningen på svensk arbetsmarknad. Ni vill att människor ska söka arbete inom de hundra dagarna, och ni talar så mycket om matchning. Men samtidigt agerar ni på ett sådant sätt att ni motverkar sådant som gör att människor har möjlighet att få hjälp.
Arbetsförmedlingen har faktiskt i uppgift att ordna arbete till människor i hela Sverige. Det ska vi kanske också ta upp. Det talas mycket om politik men väldigt lite om Arbetsförmedlingen som har en otroligt stor roll i detta avseende. Jag vet inte om jag missade något. Det gick väldigt fort i början av Patrik Björcks förra replik. Om jag missade någon av punkterna får vi återkomma.
Maria Plass (M):
Jag måste börja med att göra ett förtydligande vad gäller våra reservationer. Det är reservationerna 3 och 4 jag yrkar bifall till. Jag ber om ursäkt för att jag läste lite snabbt förut. Tack, Mehmet Kaplan! Jag tycker att det känns väldigt positivt. Det är en positiv tanke runt Miljöpartiets anförande, och jag ser att Mehmet Kaplan också har noterat de positiva siffrorna vad gäller arbetslösheten, som sjunker stadigt.
Det togs upp när det gäller 100-dagarsregeln att 90 procent - det var de siffror jag redovisade - fler söker jobb 2010 jämfört med 2006, vilket också har medfört att fler har fått jobb. Det är faktiskt så att utvidgar man sitt sökområde är möjligheten att få ett jobb större. Mehmet Kaplan kommenterade även detta med Arbetsförmedlingen, och där blev jag lite fundersam.
Jag vet inte om jag missförstod det hela. Det pratades om undantagen, och undantagen från denna regel är just gjorda för att möta människor. De personer den arbetslöse möter är personerna på Arbetsförmedlingen, som ska hjälpa till att hitta jobb.
Där tycker jag att det finns en viktig tanke i att man ser människan, och det är väl det som är den stora möjligheten. Jag vet inte om den tveksamhet jag kände inför Mehmet Kaplans fråga var befogad. Sedan har jag ytterligare en fråga. Miljöpartiet går med på dessa delar och vill också höja ersättningen för a-kassan.
Man vill höja skatten på arbete, och man tycker att det är bra med en paus i arbetslivet. Samtidigt har vi en demografisk utveckling i Sverige som gör att vi har ett större antal äldre, och vi måste klara äldreomsorgen. Min fundering är: Hur har Miljöpartiet tänkt klara välfärden med de åtgärder man nu föreslår?
Maria Plass (M):
Jag vill upplysa om att de siffror som jag nämnde är data som kommer från Arbetsförmedlingen. Jag tycker att det vore bra om man skulle kunna ge ett större informationsmaterial till arbetsgivarna så att de kan ta del av vilka det är som söker. Sedan kan man diskutera definitionen av närområde. I storstäderna finns det mer jobb.
Kanske får man söka sig inte bara till Stockholm, det finns ju andra större städer, för att få ett jobb, men det kan ändå vara pendlingsavstånd. När vi pratar om att söka i hela landet kan man få en känsla av att personer från Skåne ska söka uppe i Gällivare. Så är det inte riktigt, utan det kan finnas jobb på närmare håll. Jag ser fram emot svaret på min andra fråga.
Maria Plass (M):
Till skillnad från Miljöpartiet gav detta anförande inte någon speciellt positiv bild. Det var snarare en eländesbild med påståenden utan bakomliggande fakta, skulle jag vilja säga. Jag har några frågor till Josefin Brink. Det finns ett batteri av förslag till återställarpolitik som jag tycker mer andas populism än ansvarsfull politik. Nu sade Josefin Brink att förslagen var finansierade, men jag skulle vilja veta hur mycket det kommer att kosta.
Hur ska ni gemensamt finansiera detta, Josefin Brink? Det har vi inte fått svar på även om det hänvisas till budgeten; det är Vänsterpartiets budget som det hänvisas till. Det andra jag vill fråga om gäller deltidsarbetslösheten. Oppositionspartierna - då talar jag om de rödgröna och Sverigedemokraterna - har i sak inget gemensamt alternativ till hur deltidsarbetslösheten ska se ut.
Sverigedemokraterna och Vänstern vill, vad jag förstår, avskaffa deltidsbegränsningen helt, Socialdemokraterna vill utöka den till 100 dagar, åtminstone ville de det tidigare, nu vill de se över frågan, och Miljöpartiet vill ha en översyn. Hur ska ni komma överens inom de rödgröna partierna? Och hur ska ni komma överens med Sverigedemokraterna? Hur vill ni finansiera det hela och se till att det blir en seriös finansiering?
Det tredje jag vill ta upp är att Josefin Brink talar mycket om dåtid, och det visar även förslagen som innebär en återställarpolitik i högsta grad. Hur ser Vänsterpartiets framtid ut när det gäller dessa frågor? Hur ställer ni er till framtiden? Hur finansierar ni förslagen? Vad vill ni egentligen?
Det mesta tyder på att ni vill ha en återgång som är oerhört generös men knappast finansierad och tyvärr inte speciellt seriös.
Maria Plass (M):
Jag ställde många frågor inte enbart om Vänsterpartiets budget utan hur ni gemensamt ska göra någonting, Josefin Brink. Hur ska ni gemensamt komma överens? Har ni något gemensamt förslag? Ni har ju gått ihop för att, som ni säger, regeringen ska ta fram ett nytt förslag, men ni har inga gemensamma tankar. Ni spretar åt alla möjliga håll.
Även i de särskilda yttrandena har Vänsterpartiet ett förslag och sedan finns särskilda yttranden också från de andra partierna - och de stämmer inte riktigt överens. Därför undrar jag: Hur kommer ni överens? Jag har förstått att jobbskatteavdraget inte direkt är någonting som Vänsterpartiet köper, och har aldrig gjort. Är ert förslag då att ligga kvar på samma skattesats?
Ska återställarpolitiken finansieras med höjda skatter? Ska ni dra ned inom äldrevården och sjukvården? Hur har ni tänkt er det hela?
Maria Plass (M):
Jag skulle först faktiskt vilja gratulera Sverigedemokraterna och säga att oppositionen inte har begärt någon replik. Ni gör ju gemensam sak när ni vill undergräva arbetslinjen och inte ta något som helst ansvar för svensk ekonomi. Jag skulle vilja säga att vi nu har fått en ny oppositionskoalition i riksdagen.
Jag har frågat de övriga partierna om finansieringen av deltidsbegränsningen och 100-dagarsregeln, men jag tycker inte att jag har fått ett svar, i alla fall inte ett som har tillfredsställt mig och Alliansen. Därför undrar jag lite grann: Hur har Sverigedemokraterna tänkt finansiera detta? Budgeten togs upp i anförandet och hur man skulle upprätthålla välfärden, men det sades inte speciellt mycket mer om det.
Om jag skulle kunna få svar på de frågorna skulle jag vara tacksam.