Jessica Rosencrantz (M):
Det är ofta högt tonläge i debatten, också i trafikutskottet där vi från tid till annan återkommer till detta ämne. I ett sådant sammanhang är det bra att ibland gå till grunden med vissa påståenden och kritiskt granska, som också Anders Ygeman var inne på men ur ett annat perspektiv.
Först och främst vill jag påminna om att Sverige under en lång tid har haft de lägsta satsningarna i Europa när det gäller investeringar i järnväg. Vi måste nu ta ett ansvar att komma i kapp i frågan. Då kan vi konstatera att det sker med en historisk satsning med de 522 miljarderna, som infrastrukturministern nämnde. Det är bra att påminna sig om att behoven inom vårt transportsystem är enorma.
Vidare är banavgifterna i Sverige inte de högsta i Europa, vilket det ibland kan låta som när man lyssnar på debatten. Tvärtom är banavgifterna i Sverige bland de lägsta i Europa. Nu sker en korrigering bland annat med utgångspunkt i EU-rätt, som infrastrukturministern påpekade, och utifrån de behov vi har i Sverige av att förbättra vårt system.
Om vi vill hitta en finansieringsmodell handlar det också om att operatörer i enlighet med hur mycket de använder systemet också är med och bidrar. Jag vet att oppositionen brukar skrika högt i debatterna mot höjda banavgifter, men jag vet också att oppositionen ofta brukar hänvisa till just Riksrevisionen när det handlar om olika sanningar i olika debatter. Här har jag Riksrevisionens granskning av tågförseningar.
I granskningen är Riksrevisionen tydlig med att man absolut inte anser att problemet på järnvägarna är för höga avgifter. Tvärtom är avgifterna för låga. Med den typen av avgiftssystem som finns i dag blir det inte ett korrekt utnyttjande av systemet, menar man. Det finns faktiskt någonting att ta fasta på här. I enlighet med Riksrevisionens uppdrag ska man höja sig över de politiska debatterna och granska vad som är bäst för systemet.
I rapporten framgår att transporterna i dag prissätts inte utifrån marginalkostnader, utan de är underprissatta. Konsekvenserna är att det blir trängsel i systemet och en sämre punktlighet. Det ges en direkt rekommendation om att undersöka möjligheten att mer skyndsamt uppfylla järnvägens krav på marginalkostnadsprissättning. Det är värt att påminna sig om alla dessa saker, det vill säga Riksrevisionens rekommendationer och det faktum att Sverige har bland de lägsta avgifterna i Europa.
Min sista slutsats blir att om vi vill ge Tågkompaniet och andra operatörer de bästa förutsättningarna att bedriva sin trafik i det svenska transportsystemet vill vi också ha ett så robust system som möjligt. Järnvägen, fru talman, blir inte bättre av att vi inte gör de nödvändiga satsningarna.
Då kommer staten att skjuta till sitt, men det finns också styrande principer från EU och ett rimlighetsperspektiv att man som operatör i någon form ändå står för en del av kostnaderna i enlighet med hur mycket man använder och sliter på systemet.
Operatörerna kommer i slutändan att vara tacksamma för att de får ett stabilt system där de kan lita på att resor och transporter fungerar och kommer fram. Fru talman! Jag invänder kraftigt mot beskrivningen av att vi går mot något slags domedagsscenario.
Tvärtom tror jag att vi tack vare de historiska satsningarna med 522 miljarder på transportsystemet och med en anpassning av banavgifterna mer i enlighet med hur systemet används kan komma till rätta med många decennier av eftersatt underhåll.