Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 6, som handlar om kompetens vid domstolar, men jag står naturligtvis bakom övriga yrkanden också. Flickan som gett namn åt denna proposition lever inte längre.
Men hon lever vidare i ljust minne hos många människor, och hon lever vidare genom det politiska arbete som nu sker i hennes namn. Berättelsen om lilla Esmeralda är mer smärtsam än vad man orkar ta in.
Hon dog i januari 2020 efter att ha hittats invirad i plast under en säng, bragd om livet av sina egna biologiska föräldrar.
Den lilla flickan, som omhändertogs på BB och som föddes med svår abstinens, hittas alltså död i sina biologiska föräldrars lägenhet i slutet av januari 2020 efter att hon tagits från ett kärleksfullt familjehem, där hon utvecklats och mått bra, och flyttats till biologiska föräldrar som hon inte kände och som inte kände henne.
Bilderna av det lilla blonda yrvädret spreds när hennes familjehemsmamma, Melinda Jacobs, tog det smärtsamma beslutet att dela med sig av det fruktansvärda öde som drabbat "Lilla hjärtat", ett beslut som hon tog för att få människor att reagera och för att påbörja ett arbete som ska leda till förändring.
Själv klarade jag inte av att läsa Josefin Skölds beskrivning av Esmeraldas öde i den fina och välskrivna artikeln i ett stycke, utan jag fick läsa den i omgångar. Men ur sorgen och ilskan föddes också beslutsamhet och handlingskraft. Vi moderater bestämde oss för att detta inte skulle stanna vid en sorglig och ofattbar historia utan att det nu fick vara nog.
Därför presenterade Ulf Kristersson och jag onsdagen den 11 mars 2020 det utskottsinitiativ som jag sedan lade fram dagen därpå i socialutskottet. Det innehöll tre skarpa lagförslag och ett antal övriga förslag som behövde utredas ytterligare. Fru ålderspresident!
Det viktigaste förslaget var att förändra LVU så att barn också efter att skälen till tvångsvård upphört kan stanna i sina familjehem om det var detta som var barnets bästa. Det är självfallet i regel det bästa för ett barn att komma tillbaka till sin egen biologiska familj, men inte alltid. Lagstiftningen måste göra det möjligt för dessa barn att stanna.
Efter några veckors beredning våren 2020 stod det klart att regeringen inte skulle gå oss till mötes.
Barnets bästa kunde enligt det socialdemokratiska statsrådet Lena Hallengren inte bli ett eget rättsrekvisit, och vi tog då det ovanliga steget att fortsätta att bereda dessa lagförslag i riksdagen och socialutskottet. Och vi hade glädjande nog ett starkt stöd.
Alla partier - Liberalerna, Kristdemokraterna, Centern, Sverigedemokraterna och Vänsterpartiet - ställde sig bakom detta. Det var alltså bara de två regeringspartierna, Miljöpartiet och Socialdemokraterna, som inte gjorde det. Jag vill verkligen varmt tacka de kollegor som jag har arbetat med de senaste två åren för det fina samarbete som vi har haft.
Ungefär då, fru ålderspresident, förstod regeringen att de behövde påbörja en egen utredning. Det finns alltså två parallella utredningar med delvis två olika inriktningar: den ena fast besluten att barnet ska bli ett eget rättsobjekt och den andra till synes lika besluten att barnet inte ska bli ett eget rättsobjekt med egna rättigheter.
Socialutskottets och riksdagens egen utredning är just nu ute på remiss. Det är Anders Hagsgårds utredning, som nämndes tidigare. Den kommer förhoppningsvis att kunna behandlas i början av hösten. Först då, fru ålderspresident, kommer vi att ha den riktiga lex Lilla hjärtat på plats.
För sanningen är att den proposition som vi i dag debatterar inte hade räddat "Lilla hjärtat". Fru ålderspresident! År 2012 tillsatte den dåvarande alliansregeringen en utredning för att titta på hur man kunde förbättra lagstiftningen runt utsatta barn och förstärka barnets egen rätt och egna rättigheter.
I juni 2014 lade dåvarande statsrådet Ulf Kristersson fram tilläggsdirektiv till denna utredning. Dessvärre förlorades valet i september, och en rödgrön regering tog över. Alliansregeringens utredning, som blev klar 2015, lades i byrålådan, och den rödgröna regeringen riktade sitt fokus mot andra frågor, inte mot utsatta barn.
Fru ålderspresident! På många sätt har det varit nästan åtta förlorade år för utsatta barn. Om inte Moderaterna hade lagt fram sitt utskottsinitiativ den 12 mars 2020 och om inte socialutskottet och riksdagen så ihärdigt jagat på regeringen hade inte heller denna proposition sett dagens ljus.
Jag måste säga att om det är någon proposition som statsrådet Lena Hallengren borde ha visat sitt engagemang och just hjärta för så är det denna, men inte heller i dag finns hon här i kammaren. Fru ålderspresident! Finns det då inte något bra i propositionen? Jo, självfallet gör det det. Vi tar nu äntligen steg åt rätt håll i flera avseenden.
Min svärfar sa alltid: Du ser aldrig hur fort du har gjort något, bara hur väl du har gjort det. Kanske regeringen skulle ha tagit lite mer tid på sig eller möjligen bjudit in den majoritet som vill göra dessa förslag till något mer, som på riktigt påverkar barns liv.
Det är i sanning obegripligt att vi har ett parti och en regering som så ihärdigt under flera års tid har arbetat emot det som tydligt är riksdagsmajoritetens vilja. Jag vill till exempel lyfta upp frågan om drogtester.
Där har vi nu ett enigt utskott, och till och med socialdemokraterna i riksdagen kör nu över sin egen regering då de inser att möjlighet till drogtest, som den socialdemokratiska regeringen föreslår, inte kommer att garantera att föräldrar med drogproblem testas.
Det krävs ett obligatoriskt krav på drogtest för att få ha umgänge eller återfå vårdnaden om sitt barn, för att samhället ska kunna säkerställa att så sker. Det handlar om att göra allt för att säkerställa barns trygghet.
Vidare har utskottets majoritet konstaterat att uppföljningen efter avslutad vård enligt LVU måste vara längre än regeringens föreslagna maximala sex månader, eller "som längst", som regeringen skriver. Det innebär att uppföljningen kan vara en månad eller några få veckor. Det är för kort tid.
Utskottet vill i stället se minst tolv månader med möjlighet till ytterligare förlängd tid om den individuella situationen kräver detta. Jag längtar till hösten - jag kan inte förneka det - när riksdagen kommer att göra det arbete som regeringen inte har förmått.
Oavsett valresultat kommer det att finnas en stabil majoritet i denna kammare för att åtgärda det som är alltför svagt i dagens proposition och att göra det som regeringen inte förmådde, det vill säga göra barnet till ett eget rättsobjekt och ge barnet egna rättigheter.
Men, fru ålderspresident, det är bara en ny moderatledd regering som kommer att ha utsatta barn högt prioriterat på dagordningen och som kommer att ta ett samlat grepp. Varken dagens förslag, lex Lilla hjärtat, eller de förslag som finns i Anders Hagsgårds utredning räcker till.
Mycket mer behöver göras, och bara en ny moderatledd regering kan leda detta arbete. Avslutningsvis, fru ålderspresident, har barn rätt att få en fin och trygg barndom. Barndomar går inte i repris. Det är inte alltid dna som säkerställer var tryggheten och kärleken finns. Därför måste nu barnets bästa gå före föräldrars rätt till sina barn.
Barn ska växa upp i familjer som de älskar och som älskar dem.