Beatrice Ask (M):
Först vill jag tacka Niklas Karlsson för att han har lyft den här frågan, som är oerhört viktig. Förra året begicks det 772 butiksrån i Sverige. Det är en minskning med 5 procent sedan året tidigare, men det är ändå över 700 brottsoffer. Personalen i de här butikerna far väldigt illa. Som interpellanten beskriver är det många gånger svårare på landsbygd, för det är skörare butiker.
Kedjorna har ofta program för att ta sig an de problem som personalen får. Det handlar om att arbeta brottsförebyggande och annat. En liten enkel firma har inte alltid de resurserna eller den förmågan. Därför slår det här väldigt hårt. Jag ägnade förra året åt att besöka många mindre orter och att ha särskilda möten med småföretagare. Jag har samtalat med många. Har man varit utsatt för butiksrån överväger man många gånger att lägga ned firman.
Jag har också träffat mer än ett familjeföretag där man inte längre vill att familjemedlemmar ska arbeta, för man tycker att det är otryggt. Det här innebär en risk för service och handel på mindre orter i ett lite längre perspektiv. Därför måste det tas på allvar. Då blir jag lite besviken på inrikesministerns fantasilösa svar.
I svaret hänvisas det till att man har bett om en redovisning av hur polisens organisatoriska reformering går till. Ja, det är jätteintressant och jätteviktigt - vi är alla överens om den reformen - men det är nog inte det enda vi kan bry oss om. Tvärtom är det viktigt att säkerställa att polisen tar sig an den här typen av kriminalitet på ett seriöst sätt. Då är lokal närvaro viktig, men det finns en del andra saker att lyfta fram.
Det är inte ovanligt att förövarna vid butiksrån är tämligen unga. De har precis tagit klivet från småbrott, om man nu får uttrycka sig så i kammaren, till allvarlig kriminalitet. Här är det verkligen viktigt att man greppar tag direkt och att man oavsett vad som blir påföljden om man får tag i dem hanterar det väl. Här finns det mycket att göra för både kommuner och andra. Det är inte ovanligt att förövarna använder vapen.
Här är vapenfrågorna och tillgången till illegala vapen ett stort problem. Polisen är inte ensam. Nej, det är alldeles sant. Men en brist som jag tycker mig ha sett är att man sällan samarbetar med centrumföreningar och med småföretagarföreningar. Det är inte ovanligt att man inte har en direktkontakt. Det är inte ovanligt att polisen inte finns på orten.
Det är inte ovanligt att man inte har ett namn på en person som man kan samtala med för att kanske få inspiration till brottsförebyggande insatser eller för att snabbt kunna få hjälp när det behövs. Det är inte ovanligt att det tar ganska lång tid för polisen att komma när någonting har hänt. Det är inte heller så att det här bara är lokala frågor. Det förekommer självklart att rån begås av lokala kriminella - det är inte ovanligt.
Men vi har specialiserade ligor. Det är grupper som rör sig över landet och som specialiserar sig på guldsmedsbutiker eller andra typer av butiker. Man måste hantera det på ett helt annat sätt. Jag vet att polisen av och till gör något. Men jag hade förväntat mig att ministern åtminstone skulle ge någon hint om att man kanske ska fortsätta det arbetet och inte bara hänvisa till brottsförebyggande insatser och lokalt arbete.
Till detta kommer att vi får mer och mer av pakethantering i butik i dag. Knarkleveranser och annat som i dag går via paket ökar risken för olika typer av brott i butik. Därför måste de här frågorna tas på allvar.