KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pär Nuder (S):
Krister Hammarbergh har frågat mig om motiveringen till att golf inte är att anse som friskvård i skattehänseende och om jag har gjort någon bedömning av var gränsen ska gå där en idrott blir för exklusiv för att anses som friskvård i skattehänseende. Krister Hammarbergh har vidare frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att se över regelverket för avdragsgilla friskvårdsförmåner. Inkomstbeskattningen bör vara enhetlig och neutral.
För att undvika att lön omvandlas till till exempel förmåner gäller därför som huvudregel att alla förmåner ska tas upp till beskattning hos den anställde. Personalvårdsförmåner är dock undantagna från beskattning. Arbetsgivaren får göra avdrag i näringsverksamheten för kostnader för personalvård oavsett om de är en skattepliktig förmån eller inte. Anledningen till undantaget är att ge arbetsgivaren en möjlighet att tillhandahålla vissa personalvårdsförmåner i syfte att få en friskare och mer välmående personal.
Det ligger i arbetsgivarens och verksamhetens intresse att personalen är i god fysisk och psykisk balans. Att arbetsgivaren stimulerar de anställda att motionera eller utöva annan friskvård är därför självklara former av personalvård. Detta är naturligtvis även till fördel för de anställda. Det är viktigt att skilja mellan vad som utgör personalvårdsförmåner och vad som är personliga levnadskostnader för de anställda.
Personliga levnadskostnader omfattar bland annat kostnader för fritidsintressen i form av att exempelvis utöva en viss sport eller annan aktivitet. Om en arbetsgivare bekostar sådana aktiviteter för en anställds räkning utgör det en skattepliktig förmån för den anställde och alltså inte en personalvårdsförmån.
Gränsdragningen för vilken typ av motionsutövning som ska anses utgöra personalvårdsförmån är svår men behövs för att åstadkomma en nödvändig avgränsning mellan vad som ska vara personalvård i förhållande till personliga levnadskostnader. I 2003 års proposition gjorde regeringen bedömningen att gränsen skulle bestämmas till att det ska vara fråga om enklare motionsidrott som kan utövas av i stort sett var och en.
Sporter som kräver dyrbarare anläggningar, redskap och kringutrustning har därvid inte ansetts utgöra enklare slag av motion. Inte heller har exklusiva sporter eller sporter som inte innebär motion i betydelsen fysisk träning ansetts som enklare slag av motion. I denna gränsdragning ligger att inslaget av rekreation inte får vara för stort. Formerna för motion utvecklas, och sättet att utöva motion förändras. Populariteten av olika sporter och motionssätt varierar även över tiden.
Detta får naturligtvis effekter på vilken typ av friskvård som arbetsgivaren från en tid till annan erbjuder sina anställda. Mot bakgrund av syftet med undantaget bör dock den gränsdragning som jag nu redogjort för vara vägledande även i framtiden. Jag avser därför inte att ta några initiativ för att ändra bestämmelserna.
Pär Nuder (S):
Till att börja med noterar jag att Carl B Hamilton utgår från att jag ska fortsätta som finansminister även efter valet och att jag då ska ta initiativ till olika typer av översyner. Jag förstår att det i den borgerliga alliansen börjar sprida sig insikten att valet kanske går just såsom vi socialdemokrater tror, nämligen att vi får förnyat förtroende. Väldigt mycket talar ju för det - mer och mer, skulle jag vilja säga. Så till själva sakfrågan.
Jag har angett i mitt svar att kostnaderna för att utöva olika idrotter eller annan motion normalt sett är personliga levnadskostnader. Att utvidga denna möjlighet medför att skattebetalarna skulle få betala för anställdas utövande av olika fritidsaktiviteter i större utsträckning än i dag, och det anser inte jag vara lämpligt.
Grunden i interpellantens fråga är om anställda bör kunna ägna sig åt personliga fritidsaktiviteter på skattebetalarnas bekostnad. Gränsdragningen mellan vad en arbetsgivare bör kunna bekosta för sina anställdas räkning utan att dessa förmånsbeskattas och vad som är personliga levnadsomkostnader kommer man inte ifrån. Jag tycker att det är olämpligt att i lagen särskilt ange vilka sporter eller aktiviteter som ska vara skattefria.
Den lagstiftning som vi har på det här området fungerar trots allt väl. Jag anser att det är nödvändigt att slå vakt om likformigheten i beskattningen, såsom vi socialdemokrater tillsammans med Folkpartiet en gång i världen i samband med den stora skattereformen kom överens om, så att vi undviker snedvridningar i ekonomin. Vi vill därför vara återhållsamma med undantag från denna princip.
Vad gäller min syn på golfsporten som sådan är jag, i likhet med Krister Hammarbergh, inte utövare av denna sport, men jag har inga som helst ideologiska blockeringar kring en sport. Jag har däremot mycket starka ideologiska uppfattningar i andra frågor. Men att det skulle finnas färg på olika sporter i politiskt hänseende är en villfarelse som jag omedelbart kan ta ur Carl B Hamilton. Det finns inte blå och röda sporter.
Pär Nuder (S):
När det först gäller sporten som sådan har ju golfen under senare år expanderat mycket kraftigt. Antalet utövare har stigit väldigt kraftigt. Golfförbundet är i dag med sina närmare 600 000 medlemmar ett av de största specialidrottsförbunden. Jag kan inte annat än notera att denna explosionsartade utveckling har skett under det senaste decenniet, under den tid då Sverige haft en socialdemokratisk regering.
Nu skulle jag kanske inte vilja hävda att detta beror på att vi haft en socialdemokratisk regering, men vi har åtminstone inte satt några käppar i hjulet för denna utveckling såsom Carl B Hamilton försökte göra gällande i sitt tidigare inlägg. Grundfrågan, återigen, i Krister Hammarberghs interpellation är om anställda bör kunna ägna sig åt personliga fritidsaktiviteter på skattebetalarnas bekostnad eller inte.
Vi måste dra gränsen någonstans för vad en arbetsgivare bör kunna bekosta för sina anställdas räkning utan att dessa förmånsbeskattas för vad som är personliga levnadsomkostnader. Man kommer inte ifrån den gränsdragningen. Jag har förstått att Krister Hammarbergh vill att golf ska befinna sig på den ena sidan av staketet.
Jag konstaterar att han omedelbart, om vi skulle göra denna förändring, kommer att konfrontera oss med andra sporter som i dag likställs med golf och som också ska skärskådas. Det gäller segling, ridning och utförsåkning på skidor - sporter som många gånger kräver dyrbara anläggningar, redskap och kringutrustning och, inte minst, som utövas skilt från arbetet i både tid och rum.
Vi får följa utvecklingen på det här området. Jag står dock fast vid det besked som jag har lämnat: För dagen tycker jag att den ordning som vi har är lämplig.
Pär Nuder (S):
Jag kan lugna interpellanten med att vi från regeringens sida ägnar mycket tid och kraft åt att överbrygga olika typer av gränshinder, särskilt för de människor som lever i de områden där man färdas och befinner sig på olika sidor om våra nordiska gränser.
Bland annat har den förre danske statsministern Poul Schlüter lagt fram en rapport till de nordiska finansministrarna om en översikt av gränshinder på skatteområdet.
Sammanfattningsvis innebär slutsatsen i hans rapport - dock inte som en god partivän till Krister Hammarbergh - att det nordiska skatteavtalet ger möjlighet till progressionsuppräkning, men det är varje hemstats interna regler som avgör om denna möjlighet till progressionsuppräkning ska utnyttjas.
Om jag förstår Krister Hammarbergh rätt så vill han att jag ska försöka övertyga Finland om att Finland inte ska tillämpa det som är internationellt vedertaget och som tillåts av det nordiska skatteavtalet.
Det vore rätt klargörande om det är vad som åsyftas, eftersom det vore något radikalt nytt att Sverige skulle försöka få ett nordiskt grannland att inte tillämpa internationellt vedertagna skatterättsliga principer, eller, för den delen, att inte tillämpa den möjlighet som det nordiska skatteavtalet - som vi bägge varit överens om - innehåller.
Vi har avstått från att utnyttja den möjlighet till progressionsuppräkning som ges i skatteavtalet för att minska bördan för skattemyndigheterna och förenkla regelsystemet. Nu pågår ju diskussioner hela tiden mellan våra nordiska länder. För närvarande pågår diskussioner om att göra vissa förändringar i det nordiska skatteavtalet.
Under 2005 har det varit föremål för tre förhandlingsrundor, och förhandlingarna avses fortsätta under 2006. Jag är inte alls främmande för att olika typer av frågor, som beskattningen av pensioner, tas upp, men att hävda att ett enskilt land inte ska tillämpa de möjligheter som internationellt vedertagen praxis ger vid handen ställer jag mig mycket tveksam till.
Vi måste i stället fortsätta att enträget, och på det sätt som sker i den nordiska kretsen, påvisa de olägenheter som det innebär när vi har olika skatteregler.
Vi har i många stycken likartade system och delar ofta varandras uppfattningar, men att utvidga det till att ställa krav på harmoniserade bestämmelser, som efterlyses, är att gå betydligt längre än vad som redan i dag krävs av oss. Det är dessutom att gå utöver vad som krävs i och med vårt medlemskap i EU.
I de diskussioner som jag har med mina nordiska kolleger kommer jag naturligtvis att påvisa de olägenheter som finns, men vilka slutsatser de nordiska länderna drar av det är faktiskt upp till dem. Att genom påtvingande argumentation få dem att inte utnyttja det som internationellt vedertagen praxis och det nordiska skatteavtalet ger vid handen tänker jag inte medverka till.
Pär Nuder (S):
Jag har fått frågan vilken konkret åtgärd jag vill vidta, med anledning av tillämpning och beskattning av pensioner, för att få till stånd en harmonisering mellan Sverige och Finland. Jag har svarat att det vi kan göra för att få en harmonisering till stånd är att införa progressionsuppräkning på pensioner från Finland. Det tänker den svenska regeringen emellertid inte föreslå.
Vi har inte ambitionen att genom progressionsuppräkning åstadkomma en harmonisering mellan Sverige och Finland. Däremot diskuterar vi ständigt och jämt de olägenheter som finns, som människor upplever, över gränserna. Om jag kan påverka den finska regeringen att ändra sig är jag den förste att försöka göra det, men jag tror inte att jag kommer att lyckas.
De följer, som jag sade, internationellt vedertagna skatterättsliga principer samt det nordiska skatteavtalet som tillåter dem att progressionsbeskatta. Vi får väl se vad den finska regeringen har att säga.
Pär Nuder (S):
Jag förstår att Carl B Hamilton inte vill ta tempen på den svenska ekonomin här och nu som Statistiska centralbyrån gjorde förra veckan, därför att den temperaturangivelsen visar ju att Sverige mår väldigt bra just nu. Hela den svenska ekonomin växer kraftigt.
Om Carl B Hamilton inte vill titta på det gångna kvartalet, första kvartalet i år, så kan han ju titta varje vecka som det inflyter ekonomisk statistik om här och nu, det vill säga hur det förhåller sig med svensk ekonomi. Saken är ju den att Sverige inte har haft en bättre ekonomisk utveckling på många år.
Man får gå elva år tillbaka i tiden för att hitta en lika snabb investeringsutveckling, man får gå sex år tillbaka för att hitta lika stark bnp-utveckling som första kvartalet i år, och man får gå fem år tillbaka för att hitta en lika snabb sysselsättningsutveckling. Det finns inga skäl att tro att den här utvecklingen inte skulle fortsätta.
Tvärtom är det så att den svenska ekonomin är robust, betydligt mer robust än vad Carl B Hamilton ger vid handen. Jag ska göra ett nedslag - det är ju en så brokig interpellation som spänner över så väldigt mycket - och kommentera dollarförsvagningens effekt på den svenska exporten.
Det är ju så att sedan den starkaste dollarnoteringen under sommaren 2001 har dollarn försvagats ca 34 % mot kronan. Eftersom ungefär 20-30 % av den svenska varuexporten säljs till USA och länder vars valuta är kopplad till dollarn eller säljs i konkurrens med företag som huvudsakligen har sina kostnader i dollar på andra marknader så är det här naturligtvis väldigt viktigt.
Det är också så som Carl B Hamilton sade att drygt 10 % av varuexporten går till USA. Det märkliga är att dollarförsvagningen inte har haft de effekter som Hamilton nu tror att de kommer att få, inte i går, inte i dag, men väl i morgon. Den dollarförsvagning som har varit sedan 2001 har mer än väl kompenserats av en stark utveckling av efterfrågan på svensk export.
Det beror på att världsmarknadstillväxten har varit, och alltjämt är, väldigt hög, och det finns ingenting som tyder på att den är i kraftigt avtagande. Dessutom har vi haft en hög efterfrågan på varor som Sverige producerar relativt mycket av samt att de svenska företagarna har haft ett fortsatt starkt konkurrensläge, inte minst till följd av produktivitetsutveckling i den tillverkande industrin.
Vi tror att dollarförsvagningen får en marginell effekt på varuexportens utveckling för i år. Däremot väntas krondeprecieringen under nästa år i större utsträckning än tidigare bidra till att svensk export blir något mindre, men det är ändå på marginalen. Samtidigt som detta sker utvecklas den inhemska ekonomin väldigt väl.
Jag har ingen anledning att tro att den optimism som svenska företag och svenska hushåll nu visar på något sätt skulle vara avklingande. Tvärtom visar olika typer av undersökningar att vi har ett mycket, mycket optimistiskt svenskt folk och mycket optimistiskt svensk näringsliv som nyanställer.
Och de nya jobben kommer ju följdriktigt, vilket vi har kunnat konstatera i dag när Ams redovisar att den öppna arbetslösheten är nere i ett så lågt tal som 4,2 %.
Pär Nuder (S):
Jag är inte nöjd. Däremot är jag stolt över Sverige. Jag är stolt över att fler och fler får jobb i Sverige. Det är precis det som inträffar just nu. Det märker de svenska hushållen. Köpkraften är god. Man har råd att investera. Man kan åka till vilket byggvaruhus som helst och känna hur det växer i Sverige i dessa dagar.
Detaljhandeln nyanställer. Fler och fler får arbete. Vi är inne i en starkt positiv spiral. Just i det läget måste man inrikta politiken mot de grupper som har det allra sämst, de som inte med automatik får del av uppgången av den ekonomiska utvecklingen, de långtidsarbetslösa. Därför riktar vi i den socialdemokratiska regeringen insatserna mot dem som står längst ifrån arbetsmarknaden.
De får möjlighet att göra ett extra handtag i vården och omsorgen som plusjobbare. De funktionshindrade får gå till jobbet tack vare att de får ett lönebidrag som gör att de blir attraktiva på arbetsmarknaden. Det är 25 000 människor vars arbetsgivare får en skatterabatt som lite fyrkantigt kallas för anställningsstöd. Alternativet för dem är att vara helt öppet arbetslösa.
Så arbetar vi för att fånga upp de grupper som inte med automatik får del av den ekonomiska uppgången. Jag kan glädja Carl B Hamilton. Han verkar vara lite surmulen över att det går så pass bra för Sverige som det gör nu. Vi kommer att ta hand om dem som inte automatiskt får del av uppgången. Det är så socialdemokratisk politik fungerar. Jag är stolt över utvecklingen i Sverige, men jag är långtifrån nöjd. Vi ska pressa tillbaka arbetslösheten ytterligare.
Det kommer vi att klara.
Pär Nuder (S):
Jag tar först byggsektorn. Även den nattsvarta bild som målas upp i rapporten på den här punkten kan nyanseras. Hade McKinsey borrat lite djupare i offentlig statistik hade man bland annat kunnat läsa att Konkurrensverket i sin senaste årsrapport konstaterar att byggprisindex efter millennieskiftet slutat öka snabbare än kpi samt att konkurrensen ökat när det gäller marknaden för byggmaterial.
Dessutom är ett ökat antal byggföretag verksamma över gränserna inom EU - därmed inte sagt att det är problemfritt inom byggsektorn, men utvecklingen går även på den punkten åt rätt håll. Sedan säger Carl B Hamilton att vi befinner oss i en dånande högkonjunktur. Carl B Hamilton är gubevars professor i ekonomi.
Är det någon i Sveriges riksdag som borde veta hur man definierar en dånande högkonjunktur så är det professorn i nationalekonomi. Med den lilla teoretiska kunskap som jag har på området är konjunkturläget, det har jag fått lära mig, detsamma som nivån på dagens ekonomiska aktivitet jämfört med jämviktsnivån. Hade vi haft en dånande högkonjunktur skulle vi ha haft en bra bit över de stipulerade 2 % inflation som Riksbanken har satt upp.
Det vore intressant att veta hur professorn definierar en högkonjunktur eftersom han anser att vi har en dånande högkonjunktur. Den lilla teoretiska exercisen må vara. Det viktiga i sammanhanget är att den ekonomiska situationen i Sverige - vad vi nu än vill kalla den - är betydligt mycket bättre än omvärldens, än euroområdets och än den i EU i övrigt.
Vi i Sverige lever i en ekonomi som är en av de ekonomier som är mest beroende av omvärlden. Vi har ju inte någon egen liten internationell konjunkturmiljö i Sverige så bevisligen gör vi någonting annorlunda, någonting som gör att det går bättre för Sverige. Ett av de skäl som jag tror är helt avgörande för att det går bättre för Sverige är att vi är mer omställningsbenägna.
Vi är redo att bättre än många andra länder och folk möta strukturomvandlingar beroende på de sociala trygghetssystem som vi har. Just därför blir jag så förvånad. Det är ju just de trygghetssystemen som ni vill attackera genom försämringar för de arbetslösa, de sjuka, de förtidspensionerade och de föräldralediga.
I detta läge med stora överskott i de offentliga finanserna vill ni försämra villkoren för dem som redan har det allra sämst. Det kommer att öka otryggheten. Det kommer att minska graden av vilja att anpassa sig till nya förutsättningar. Det kommer att göra att Sverige i framtiden är mindre konkurrenskraftigt.
Vår politik betalar sig alltså i form av hög tillväxt, en stigande sysselsättning och en fallande arbetslöshet.
Pär Nuder (S):
Lars Lindblad har frågat mig om jag är medveten om de negativa effekter flygskatten kommer att få på sysselsättningen i Skåne samt om jag är redo att göra förändringar i flygskatten för att dämpa de negativa effekterna för Skåne. Riksdagen har nyligen beslutat om en skatt på flygresor som ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen innebär att flygskatt ska betalas för passagerare som reser från en svensk flygplats i ett flygplan som är godkänt för fler än tio passagerare.
I lagen har regionalpolitisk hänsyn tagits genom att flygresor till stödområde A eller till Hagfors är undantagna från skatteplikt. Även flygresor till en destination inom Europa från stödområde A och B eller från Gotland är undantagna från skatteplikt. Såsom Lars Lindblad anför ska flygskatten tas ut med 94 kr per passagerare som reser till en destination inom Europa och med 188 kr per passagerare som reser till en annan destination.
Eftersom flygskatten inträder när flygplanet lyfter från en svensk flygplats tas det inte ut någon svensk flygskatt för resor från ett annat land till Sverige. En flygresa mellan Sverige och ett utomeuropeiskt land tur och retur kommer därför vanligtvis att beskattas med 188 kr och inte med 376 kr såsom Lars Lindblad anför.
För Öresundsregionens del förväntas flygskatten ha störst betydelse när det gäller Sturups flygplats, som har störst andel resenärer. Sturups flygplats är sedan invigningen av Öresundsbron utsatt för konkurrens från Kastrups flygplats i Köpenhamn. Mot den här bakgrunden, och införandet av flygskatten, finns det skäl att noga följa utvecklingen för flygplatserna och sysselsättningen i Skåne.
Pär Nuder (S):
Börje Vestlund har frågat justitieminister Thomas Bodström om han inom ramen för den ekonomiska brottsligheten har uppmärksammat problemet med paketering av fastigheter samt vilka åtgärder han avser att vidta för att komma till rätta med denna försäljningsmetod. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Börje Vestlund pekar på att så kallad förpackning av fastigheter används vid fastighetsöverlåtelser till bostadsrättsföreningar och hur ett sådant förfarande leder till betydande skattefördelar för säljarföretaget.
En förpackningstransaktion kan gå till på så sätt att i stället för att säljarföretaget överlåter fastigheten direkt till bostadsrättsföreningen förs fastigheten först över i ett annat företag som ägs av säljaren. Detta sker till ett pris som understiger marknadsvärdet. Fastigheten har så att säga förpackats i det andra företaget. Andelarna i detta företag säljs därefter till bostadsrättsföreningen. Av gällande skatteregler följer då att vinsten på dessa andelar vanligen är skattefri för säljaren.
Normalt har köparen ett intresse av att fastigheten inte tas upp till ett för lågt värde, eftersom det påverkar köparens möjligheter till värdeminskningsavdrag på fastigheten. När köparen är en bostadsrättsförening som schablonbeskattas har detta dock mindre betydelse. Jag är medveten om att förpackning av fastigheter förekommer och att sådana transaktioner är möjliga enligt gällande skatteregler, vilket även Börje Vestlund påpekar.
De skattemässiga fördelar som en förpackning innebär för säljaren blev möjliga genom en lagändring som trädde i kraft den 1 juli 2003 när beskattningen av kapitalvinster på näringsbetingade andelar slopades. En näringsbetingad andel är vanligen en andel i ett dotterföretag. I det lagstiftningsärendet gjordes bedömningen att det inte var motiverat att införa några generella regler för att försvåra eller motverka att tillgångar förpackas i bolag.
Detta gällde även förpackning av fastigheter som är kapitaltillgångar, det vill säga fastigheter som inte utgör lager hos det säljande företaget. Regeringen berörde särskilt frågan om förpackning av fastigheter som producerats inom en byggnadsrörelse, det vill säga lagerfastigheter. Eftersom 2002 års företagsskatteutredning har i uppdrag att göra en översyn av skattereglerna för byggnadsrörelse och handel med fastigheter ansåg regeringen att eventuella ändringar i dessa regler borde anstå i avvaktan på att utredningen slutfört sitt arbete.
Utredningen kommer att lämna sitt betänkande senare i år. Frågan om det i något fall skulle finnas skäl att införa särskilda bestämmelser som motverkar förpackning av fastigheter får övervägas i samband med beredningen av utredningens förslag. Jag är därför för närvarande inte beredd att föreslå några åtgärder på området.
Pär Nuder (S):
Till att börja med kan jag återgälda Stefan Attefalls tack när det gäller pensionsfrågan. Jag ska återkomma till den lite senare i debatten. Vi har haft ett bra samarbete mellan oss socialdemokrater och de borgerliga ledamöterna i finansutskottet i frågan. På en punkt i ditt anförande måste jag ge dig helt rätt, Stefan Attefall. Du sade att svensk ekonomi är inne på sitt fjärde år av god tillväxt. Tre av de åren var socialdemokratiska.
Det sista året skapades 153 000 nya jobb enligt arbetskraftsundersökningen - mellan oktober 2005 och oktober 2006. Motsvarande period när ni har suttit i regeringsställning har det blott tillkommit 81 000 nya jobb trots att vi befinner oss i en glödhet högkonjunktur.
Vi skapade 153 000 nya jobb utan att vi behövde försämra för de sjuka, de arbetslösa, de förtidspensionerade och så vidare. Så visst är svensk ekonomi inne på sitt fjärde år av god tillväxt. Jag kommer nu till min fråga. Det är inte bara Moderaterna som går kräftgång i opinionen. Det gör Kristdemokraterna också. Jag tror att jag vet varför. Det var ett ord som du glömde i ditt anförande.
Du höll ett passionerat anförande om varför förmögenhetsskatten ska tas bort, men du nämnde inte ordet pensionärerna en enda gång. Pensionärerna ska tydligen få vänta. Tre kristdemokratiska statsråd skrev en artikel i Dagens Nyheter härförleden. Pensionärerna ska få förbättringar i god tid före valet 2010, skrev de. Men varför ska pensionärerna vänta, Stefan Attefall, nu när det går så bra för Sverige?
Det ligger ett konkret förslag på riksdagens bord om att ge pensionärerna ett köpkraftstillskott utöver den uppräkning av pensionerna som följer av att tillväxten nu ökar. Varför ska pensionärerna få vänta?