KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Stenberg (S):
Ja, där kan vi vara överens. Det är olyckligt att den här frågan inte har lösts än. Den här trafiken har ju trots allt fungerat under många år, men det är viktigt att detta problem så snart som möjligt löses, och det slår vi också fast från vår sida i betänkandet. Jag skulle vilja ta upp en annan sak med Erling Bager.
Det gäller den reservation som Folkpartiet har tillsammans med Moderaterna och som gäller Vägverkets upphandlingar. Vi har väldigt svårt att förstå den reservationen.
Vi tycker från majoritetens sida att det är oerhört glädjande att Vägverket gör det man kan för att pressa priserna och bryta upp en situation som i praktiken har inneburit att ett företag har haft monopol på att tillhandahålla bitumen i hela landet. Ni och Moderaterna går till storms mot det.
Jag kan förstå att det företag som drabbades av detta hävde upp ett ramaskri, men jag förstår inte att Moderaterna och Folkpartiet lydigt ställer in sig som representanter för det företaget och vill bibehålla en situation som faktiskt i praktiken innebär monopol och att ni motsätter er att man försöker effektivisera verksamheten.
Kan jag få ett svar på det så är jag väldigt tacksam.
Hans Stenberg (S):
Nej, det är aldrig fel att ha bra fakta om det man gör. Det är därför vi inte tycker att det behövs någon sådan här särskild analys på det här området. För det första görs det inför varje vägprojekt en ordentlig genomgående analys av effekterna på framkomlighet, trafiksäkerhet, miljö och så vidare.
För det andra har faktiskt VTI gjort en ordentlig uppföljning av effekterna av det. I betänkandet finns till och med angivet nummer på publikationen. Vi har svårt att se att vi ska använda skattepengar till att ta reda på det som vi redan vet, det som redan har forskats om.
Det finns tillräckligt mycket forskning som behöver göras på trafikområdet, tillräckligt många undersökningar som behöver göras, som är väsentliga utan att det som redan är utrett ska behöva utredas en gång till. Det känns lite grann som om Folkpartiet är vårdslöst med skattepengar. Man vill utreda det som redan är utrett.
Man motsätter sig att Vägverket försöker effektivisera upphandlingarna och pressa priserna. Jag har svårt att se hur ni resonerar när ni samtidigt kritiserar och säger att det läggs för lite resurser på vägarna. Man måste försöka ta till vara de resurser som finns på bästa sätt.
Hans Stenberg (S):
Om vi börjar med det sista så ingår det i Vägverkets och andra berörda myndigheters uppdrag att hela tiden följa den tekniska utvecklingen. Jag tror faktiskt att det är ganska klokt att hålla på rågången.
Om vi politiker ska gå in och fatta beslut i detaljfrågor, utan tillräcklig sakkunskap i alla delar, är det lätt att gå vilse. Vi har myndigheter som har till uppgift att följa den tekniska utvecklingen.
Om de anser att det finns behov av förändringar, och det i sin tur kräver ändrad lagstiftning, är gången den att myndigheten vänder sig till regeringen och begär att få en sådan lagändring. Man måste utgå från att myndigheterna sköter sitt jobb på ett bra sätt. Min uppfattning är att de i allt väsentligt gör det.
När det gäller chiptrimningen får Jan-Evert Rådhström det att låta som om det vore något jätteenkelt, att det bara hade varit för oss att klubba igenom förslaget och fatta beslut om att tillåta chiptrimning rakt av. Så ser världen inte ut. Både Jan-Evert Rådhström och jag jobbade för att vi skulle bli medlemmar av den europeiska gemenskapen.
Där finns ett regelverk med många och krångliga juridiska aspekter kring detta. Nu har Vägverket borrat i frågan och kommit fram till att de kan ta fram ett system för typgodkännande av sådana åtgärder. Vi har också haft en fordonsindustri som, vill jag påstå, gjort sitt yttersta för att sätta käppar i hjulet för det arbetet.
Världen är alltså inte riktigt så enkel, och ibland tar det tid att gå igenom alla de juridiska aspekterna.
Hans Stenberg (S):
När det gäller chiptrimningen har vi haft en lång process, och man har nu kommit fram till ett förslag till regelverk. Det kommer en lagrådsremiss i vår. Om förslaget får godkänt av Lagrådet kan vi därefter förvänta oss en snabb process, för då är ju grunden lagd för en proposition.
Sedan skulle det vara mig fjärran att strunta i vad Jan-Evert Rådhström föreslår i riksdagen, så angelägen som han alltid är om att föra en saklig och lugn debatt. Jag blir emellertid något förvånad.
Under den långa tid som jag varit politiskt aktiv har jag hela tiden mötts av ett parti, Moderata samlingspartiet, som alltid hävdat att politikerna inte ska lägga sig i för mycket. Det är experterna vid verken och myndigheterna som ska sköta den praktiska hanteringen.
Nu vill man i stället ha en helt ny ordning - ny för veckan, tror jag - där vi ska gå in och genast fatta beslut i enskilda delar av lagstiftningen. Jag tror att det finns en viktig poäng i att tänka sig för innan man ändrar lagstiftningen på olika sätt.
Det är viktigt att vi skickar ut förslagen på remiss så att berörda parter, människor som berörs av frågorna, får möjlighet att tycka till och att vi sedan tar oss tid att gå igenom de remissvar som kommer in, analyserar dem och väger de olika synpunkterna och argumenten mot varandra.
Det känns lite olustigt när Jan-Evert Rådhström ironiserar över att det görs ett ordentligt beredningsarbete vid berörda myndigheter och vid departementet. Jag tycker att det är viktigt för demokratin att faktiskt göra ett grundligt arbete och inte bara slarva igenom frågorna.
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka näringsministern för svaret. Bakgrunden till frågan är ju den väldigt besvärliga arbetsmarknadssituationen i Ånge. Ånge är en kommun som under 60-, 70-, 80- och 90-talen har fått se oerhört stora neddragningar när det gäller sysselsättning både i privat och inte minst i statlig sektor.
Posten och SJ är stora arbetsgivare som har avvecklat i stort sett det mesta av den verksamhet man en gång i tiden hade i kommunen. Det har gjort att befolkningen i princip har halverats under de här åren.
Man börjar närma sig den gräns där det till slut blir svårt att upprätthålla samhällsservicen, trots att man kämpar och står i så mycket man kan från kommunledningens sida med bistånd från länsstyrelsen. Det är bakgrunden till situationen. Jag reagerade när SJ drog ned.
Jag delar i och för sig näringsministerns uppfattning att statliga företag måste drivas rationellt, särskilt företag som jobbar på en konkurrensutsatt marknad. SJ är ju delvis fredat. Man har i och för sig konkurrens från flyg och personbilar. Men när det gäller persontrafiken på järnväg har ju SJ en särställning.
Då tycker jag att man kan ställa lite större krav på SJ än på vilket annat företag som helst. Också mot bakgrund av att man en gång har varit en så stor arbetsgivare tycker jag att man kanske kunde ha hanterat situationen lite snyggare. Nu är det redan beslutat, så man kan väl lämna detta därhän.
Det blir väldigt märkligt ur medborgarnas synvinkel när staten gör särskilda insatser för att stötta sysselsättningen i kommunen. Nyligen togs ett beslut om att öka den statliga arkivverksamheten och digitaliseringen av den i kommunen med ett tiotal välbehövliga jobb. Det är en väldigt bra satsning.
Man hann inte ens bli glad åt den satsningen förrän besked kom om att fem gånger så många statliga jobb skulle försvinna ur kommunen - 30 inom SJ och 20 inom kriminalvården. Som vanlig medborgare funderar man då över om staten inte vet vad den gör.
Man tar med den ena handen vad man har gett med den andra. När så många jobb försvinner är det ett slag för en kommun av Ånges storlek fullt i klass med det som har drabbat Kalmar och Västervik som har drabbats oerhört hårt av stora neddragningar.
Med de oerhört långa pendlingsavstånden är det inte så lätt för anställda att ta jobb även om man erbjuds jobb på annan ort. Man sitter kvar i ett boende, ofta villor som är omöjliga att sälja på grund av att priserna har fallit, och pendlingskostnaden blir för dryg.
Därför tycker jag att staten på ett bättre sätt ska ta ansvar när man avvecklar verksamheter i en liten glesbygdskommun som Ånge. Min fråga till Thomas Östros är: Vilka åtgärder vill Thomas Östros och regeringen vidta för att staten ska kunna ta ett sådant ansvar i det här fallet?
Hans Stenberg (S):
Jag brukar säga att SJ förmodligen är världens effektivaste järnvägsföretag. Det känner jag mig stolt över. Det är bra att det är på det viset.
Samtidigt är det naturligtvis så att i samband med stora neddragningar av jobb ställer vi krav på privata företag att man ska ta ansvar och så att säga bete sig så anständigt som man kan i samband med att man lämnar verksamheter. Och vi får inte ställa mindre krav på statliga företag.
Nu har ju, höll jag på att säga, tåget gått när det gäller SJ. Och det handlar väl snarare om ett principiellt synsätt när det gäller hur man ska se på neddragningar men också framför allt vad staten kan göra för andra insatser. Man kan självklart inte jämföra arkivverksamhet med SJ:s verksamhet.
Man hamnar på ett sluttande plan i kommunen om man inte får det stöd som man behöver. När vi kämpar så hårt för att effektivisera statliga verksamheter, och var och en gör det inom sitt eget lilla område, finns det en risk att ingen ser till helheten.
Och det som är välmotiverade företagsekonomiska besparingar leder till kraftigt ökade samhällsekonomiska kostnader som kommunen eller staten på annat sätt får ta. Det är väl i sådana situationer som vi politiker på något sätt måste gripa in och ge stöd och hjälp till de kommuner som drabbas.
Nu försvinner på ett bräde ett 50-tal statliga jobb från den lilla kommunen Ånge. Vid tidigare neddragningar har staten gjort insatser för att dämpa effekterna vid neddragningar. Därför vill jag än en gång fråga Thomas Östros vilka åtgärder som staten kommer att vidta för att stötta sysselsättningen i Ånge när så många jobb försvinner vid ett och samma tillfälle.
Hans Stenberg (S):
När jag är ute i skolorna och berättar om riksdagsarbetet får jag ibland frågan varför vi har interpellationsdebatter eftersom vi vet ungefär vilka svar som vi ska få. Så har väl den här debatten också varit.
Men då brukar jag säga att interpellationsdebatter ändå är viktiga eftersom de har det goda med sig att man får möjlighet att påminna regeringen och riksdagen i övrigt om angelägna frågor och sätta fokus på saker som behöver åtgärdas. Det tror jag att den här debatten också har medfört. Länsstyrelsen har resurser - ja. Ånge är ett stödområde - ja.
Men detta räcker inte. Man konstaterar att länsstyrelsen har haft resurser under ett antal år, och Ånge har varit stödområde under ett antal år, och nedförsbacken fortsätter befolkningsmässigt och sysselsättningsmässigt. Så det krävs ytterligare åtgärder.
Men eftersom jag har stort förtroende för regeringen i allmänhet och för Thomas Östros i synnerhet utgår jag från att Ånge i framtiden ska få det stöd som man behöver för att kunna vända utvecklingen och jobba positivt framåt.
Hans Stenberg (S):
Jag tackar för svaret på interpellationen, även om jag hade hoppats på en mer offensiv inställning från statsrådet. Jag vill säga att jag ställde den här interpellationen till Mats Odell, men fick besked från Regeringskansliet att det var Anders Borg som skulle svara på den.
Det är ju bra att regeringen har klarat ut vilket statsråd som ska svara på interpellationen, men det hade varit ännu bättre om något statsråd kände ansvar för sakfrågan. Beskedet om den planerade nedläggningen av fabriken i Sundsvall väcker stor oro, inte bara bland de anställda och underleverantörerna.
En flytt av produktionen utomlands får ju en rad andra negativa effekter. Det är dels det självklara att mer än 100 människor mister jobbet direkt i företaget och hos underleverantörerna, dels att en väldigt lång tradition av tillverkning och i vissa fall unikt yrkeskunnande försvinner ut ur landet.
Jag vill påstå att det inte är vanligt att ett statligt företag flyttar produktionen ur det egna landet. Det är nog ganska ovanligt, vill jag påstå. Man skulle kunna förvänta sig att regeringen är bekymrad över detta och över de förlorade jobben, särskilt med tanke på att man drev sysselsättningsfrågan så oerhört engagerat i valrörelsen.
I dag tycks inte engagemanget för de här jobben vara lika stort. Det som upprör mig mest är att det faktiskt rent företagsekonomiskt är en tveksam kalkyl bakom förslaget. Sundsvallsfabriken går bra. Den går stadigt med vinst. Däremot har man en överproduktion inom hela Vin & Sprit.
Vad man också tycks glömma bort i sammanhanget är att det kommer att krävas stora investeringskostnader om man flyttar verksamheten utomlands. Om man gör den utflyttningen av produktionen kommer staten, landstinget och kommunen att gå miste om betydande skatteintäkter. Det borde väl en biträdande finansminister oroa sig över?
Men det tycks som att Mats Odell gladeligen avstår också från dessa inkomster. Detta har jag faktiskt väldigt svårt att förstå. Därför vill jag fråga Mats Odell: Kommer regeringen verkligen inte att göra någonting för att trygga jobben vid Vin & Sprit i Sundsvall?
Hans Stenberg (S):
Mats Odell och jag är överens om att det behövs en skärpning av införselreglerna. Men jag vill ändå påminna om att EU-domstolens utslag när det gäller Internetimporten av sprit har gjort att vi har fått en situation där den totala alkoholkonsumtionen faktiskt minskar samtidigt som försäljningen på Systembolaget ökar. Det är i alla fall ett steg på vägen.
Men jag är gärna med och jobbar för att begränsa privatimporten. Men åter till huvudfrågan. Jag är ändå lite förundrad över regeringens inställning. Var är ägaransvaret? Var är helhetssynen? Om man flyttar denna produktion från Sundsvall ökar möjligen Vin & Sprits vinst marginellt.
Det handlar om en marginell förändring av Vin & Sprits totala vinst. Men minuset för ägaren, för statskassan, blir jättestort. Dessutom blir det ett stort minus för kommuner och landsting.
Jag skulle i det privata näringslivet vilja se ett företag tillåta ett dotterbolag inom koncernen att göra strukturförändringar som i och för sig ger dotterbolaget en liten vinstökning men som orsakar koncernen stora förluster. Det är precis det som händer i detta sammanhang ur statens synvinkel.
Jag tycker att det är beklagligt att regeringen är så låst vid teoretiska principer om fritt företagande och om att de statliga företagen ska sköta sig själva och inte ser till landets och medborgarnas bästa. Det finns också en annan aspekt på hela denna diskussion. Det handlar om ett kulturarv.
Det bästa exemplet på det är Grönstedts konjak och stommen till denna konjak som har funnits i landet i över 100 år. Man tillverkar en konjak som på tävlingar runtom i världen har fått oerhört många priser för sin väldigt höga kvalitet.
Om man lägger ned fabriken i Sundsvall försvinner denna stomme ut ur landet och med det också det speciella yrkeskunnande som är knutet till detta. Jag kan tänka mig att en del fransmän och andra kommer att jubla över ett sådant beslut. Samma sak kommer förmodligen att hända med specifika drycker som punsch och många av våra kryddade snapssorter.
Om man lägger ned fabriken i Sundsvall kommer det inte längre att tillverkas något kryddat brännvin i Sverige. Det kan möjligen göra en och annan nykterist glad. Men det är fler än jag som tycker att det är gott med en nubbe till sillen på midsommarafton. Jag är ganska övertygad om att om det blir en flytt utomlands kommer många av dessa kryddade sorter att försvinna.
Jag tycker också att det är märkligt att man gör denna flytt nu när regeringen planerar att sälja hela Vin & Sprit. Jag gillar inte försäljningen av Vin & Sprit. Men om man nu ska göra det, vore det då inte klokare att låta en ny ägare ta ett strukturbeslut? Sundsvallsfabriken är en modern och effektiv fabrik med hög produktionskapacitet. Det är fullt möjligt att hitta en separat köpare till den anläggningen och inte lägga ned den före försäljningen.
Därför vill jag fråga Mats Odell: Om man nu ska sälja Vin & Sprit, vore det då inte rimligt att avvakta med omstruktureringen till dess man vet vilket intresse som det finns på marknaden för olika produktionsanläggningar?
Hans Stenberg (S):
Att Mats Odell och regeringen skulle känna något slags ansvar för den kulturhistoriska aspekten på att man flyttar ut konjakstillverkningen ur landet och att man lägger ned produktionen av många av våra kryddade brännvinssorter hade jag inte heller förväntat mig.
Däremot hade jag förväntat mig att den biträdande finansministern skulle vara något mån om statsinkomsterna. Han talar här om en ohållbar struktur och överproduktion eller minskande produktion. Problemet för Vin & Sprit är att man har överproduktion i hela koncernen.
Hur man fördelar det mellan de olika fabrikerna är en sak för sig. Vad man nu är på väg att göra är att lägga ned en anläggning för att minska den totala kapaciteten. Det är ett klassiskt sätt att trycka upp priserna, att minska tillgången så att man kan få bättre betalt för sina produkter på marknaden.
Jag tycker inte att regeringen ska medverka till det. Jag återvänder till där jag började. Vin & Sprit i Sundsvall är en välskött och effektiv fabrik med kunnig och engagerad personal.
Jag hoppas att den löntagarkonsult som nu är engagerad ska kunna komma med så starka fakta att anläggningen kan drivas vidare så att man kan vidareutveckla de starka varumärken som ändå finns för Vin & Sprit. Tyvärr har vi i dag fått ett väldigt klart besked från Mats Odell och regeringen. Regeringen kommer uppenbarligen inte att göra ett dugg för att trygga jobben i Sundsvall.
Det tycker jag är ett dystert besked att ta hem både till de anställda vid Vin & Sprit och till kommunledning och andra som har engagerat sig i fabrikens överlevnad.
Hans Stenberg (S):
Basindustrin är, trots utvecklingen av tjänstesektorn, fortfarande ryggraden i svensk ekonomi. Jag kommer från den mest elintensiva regionen i landet, Västernorrland. Där har vi en oerhört stor vattenkraftsproduktion men också en oerhört stor ansamling av elintensiva industrier.
Därför har jag som riksdagsledamot haft många anledningar att ha täta kontakter med basindustrins företrädare. I de diskussionerna har energifrågan och elpriserna ständigt dykt upp som den viktigaste frågan för basindustrins framtid.
Väldigt samfällt säger man, oavsett vilket företag man har talat med, att det under senare år har varit så att om man från basindustrins sida velat teckna ett långsiktigt avtal har det inte funnits något annat alternativ än Vattenfall.
De andra, som exempelvis Eon, har lämnat priser på sådana nivåer att det har varit detsamma som nedläggning att försöka driva verksamheten med dem. Regeringen kan naturligtvis inte detaljstyra och säga åt ett statligt företag att teckna avtal med ett visst bolag. Det ska inte regeringen göra.
Men regeringen måste uttala en vilja och inriktning till Vattenfall att inte bara jobba kortsiktigt utan även långsiktigt och se till att man får långa avtal i den industri som faktiskt är ryggraden i svensk ekonomi.
Det här är alldeles för viktiga frågor för att man ska avfärda dem med något slags ideologiskt resonemang om att marknadskrafterna ska styra. Det finns faktiskt skäl för en ägare att vara aktiv och tänka långsiktigt även på de elproducerande bolagen.
Det är ju inte säkert att man långsiktigt får de högsta vinsterna i ett bolag genom att ta ut så höga priser av industrin så att den läggs ned i landet. Då försvinner ju faktiskt avsättningen för energiproduktionen på lång sikt.
I mitt län har vi nu ett läge där två av våra pappersindustrier är på väg att läggas ned. Energipriserna är åtminstone i det ena fallet en avgörande faktor.
Ett annat exempel är Kubal, Sveriges enda aluminiumsmältverk, som under den tidigare regeringen fick ett långsiktigt avtal med Vattenfall som gör att man nu kan trygga verksamheten, bygga ut och se en väldigt ljus framtid för företaget.
Det är därför viktigt att den nuvarande regeringen nu lägger ideologiska hänsyn åt sidan och ser praktiskt på den här frågan. Vattenfall måste få sådana tydliga och klara signaler att man fortsätter att teckna långsiktiga avtal med basindustrin på internationellt konkurrenskraftiga grunder.
Hans Stenberg (S):
Till Krister Hammarbergh vill jag säga att det skulle vara märkligt om jag inte tog upp den här frågan nu, eftersom jag så konsekvent har drivit den oavsett vilka som har haft regeringsmakten under de snart 16 år som jag har suttit i riksdagen. Jag har plågat alla tidigare energiministrar. Jag kommer också att plåga den nuvarande. Det lovar jag. Det är väldigt bra att man satsar på att bygga ut ny energiproduktion.
Det är viktigt. Det är också viktigt att man håller trycket uppe på Vattenfall när det gäller att se till att teckna långsiktiga avtal. Det är jättebra att Maud Olofsson tar upp frågan om de privata bolagen och att det är viktigt att också de tecknar långsiktiga avtal. Men vi har hittills sett väldigt lite resultat och att man faktiskt gör det.
Jag tror inte att man ska ha alltför stora förhoppningar på det. Man kan fundera över energipriser och liknande. Det finns en enormt stor sparpotential när det gäller energin i exempelvis hushållssektorn.
Jag ser bara själv hur mycket ström jag gör av med i mitt hushåll jämfört med vad mina föräldrar gjorde, på saker som kanske inte alltid är nödvändiga och som kanske går att göra lite smartare. För basindustrin, som i många fall har elenergin som en råvara, är det inte lika lätt, även om man ska göra allt man kan för att spara också där.
Därför måste man ha rimliga priser till basindustrin och ge tydliga direktiv till Vattenfall, som självklart också måste behållas helt i statlig ägo. Annars tappar vi också den möjligheten att styra.
Hans Stenberg (S):
Det känns lite sorgligt att höra Fredrick Federleys glädje över den möjlighet som nu uppstår att begränsa granskningsverksamheten på byggarbetsplatser.
Lönegranskningen har en viktig uppgift och en viktig roll i att upprätthålla ordning och reda på en bransch med bara kortvariga arbetsplatser, där arbetsstyrkan byts dag från dag och där man inte har den normala kontroll som man har på vanliga arbetsplatser. Därför har man sedan lång tid tillbaka haft den här ordningen med granskningsverksamheten.
Då har man åtminstone en möjlighet att följa upp att de som finns på arbetsplatserna och de företag som verkar på byggena också ser till att hålla sig till de regler och avtal som gäller och att avtalsenliga löner betalas ut. I domen har man pekat på att denna åtgärd i och för sig är okej.
I grunden är det inte fel att ha ett sådant här system, men det behöver vara mer transparent och man behöver ha garantier för att pengarna inte används till annat än vad de verkligen är avsedda för. Jag förutsätter självfallet att parterna på arbetsmarknaden kommer att se till att bristerna rättas till. Men det skulle vara djupt olyckligt om det här skulle leda till att granskningsverksamheten skulle upphöra. Då har vi bara förlorare.
De anställda blir förlorare. De kommer att utsättas för lönedumpning i vissa oseriösa företag som får fritt fram att ta in människor som inte har kraft och ork att stå upp och kräva den lön de verkligen ska ha. Det kommer att bli fritt fram för svartjobb och annat på byggarbetsplatserna.
De andra stora förlorarna i ett sådant scenario är de seriösa företagen, som kommer att utsättas för en osund konkurrens. Slutligen blir hela samhället förlorare. Om man ger klartecken och säger att det är fritt fram för oseriösa företag att låta bli att följa regler och avtal så finns det bara förlorare i slutändan.
Också statskassan blir till slut förlorare. Jag hoppas och tror därför att det här kommer att leda till att man rättar till de brister som domstolen uppenbarligen tycker finns. Då får man en transparens i redovisningen och ett klart och tydligt system där man ser att granskningsarvodena bara används till det som de ska vara till för.
Jag blir som sagt lite beklämd när jag hör Federleys glädje över domen. Det vore djupt olyckligt om vi inte skulle kunna upprätthålla det här systemet. Hela samhället skulle förlora på det.