Tomas Eneroth (S):
Detta är en fråga där Thomas Morell och jag är helt överens - det vågar jag nog påstå. Jag är upprörd över det beteende som man ibland ser i trafiken. Det finns en bristande förmåga att respektera andra människor som faktiskt arbetar med att trygga våra vägar. Det kan vara vägarbetare som ser till att förbättra standarden och upprätta mitträcken eller som på annat sätt för våra gemensamma skattemedel förbättrar säkerheten på våra vägar.
Det kan vara bärgare eller andra som arbetar vid vägarna med att rädda liv - poliser eller annan blåljuspersonal. Och så blåser det förbi trafikanter som inte respekterar detta. Jag har också fått sådana vittnesmål när jag har träffat trafikpoliser. Därför bereds nu förslag inom Regeringskansliet om en höjning av maximistraffet för rattfylleri, för grovt rattfylleri och för grov olovlig körning.
Bara det är en väldigt tydlig signal om hur samhället ska reagera i sådana här sammanhang. Transportstyrelsen föreslår i det uppdrag vi gav till Transportstyrelsen flera åtgärder för att skydda dem som arbetar både på och vid vägen.
Bland annat föreslås ett förtydligande i trafikförordningen när det gäller trafikanters skyldighet att visa hänsyn när de passerar en plats för bärgning eller liknande arbete, och det är precis det vi behöver arbeta med. Nog är det viktigt att TMA-fordon finns på plats, och nog är det viktigt att vi hittar flera olika sätt att skydda. Men det handlar också om det omgivande samhällets respekt för de insatser som görs.
Räddningstjänsten har i dag - det kan vara bra att höra för dem som följer debatten - i stort sett obegränsade möjligheter att se till att en räddningsinsats är skyddad från övriga trafikanter. Där kan man spärra av. Man kan utrymma platsen. Man har ganska goda möjligheter att agera. Det är inte riktigt samma goda möjligheter när det gäller vägarbeten, där det finns ett intresse av att trafiken ändå ska kunna flyta och av att inte ha för stora avspärrningar.
Då är det viktigt med TMA-fordon, andra skydd och hastighetsövervakning. Därför handlar det också om en skärpning av till exempel trafikförordningen när det gäller trafikanters skyldighet att visa hänsyn, som Transportstyrelsen nu föreslår. Och det handlar inte minst om en höjning av straffen - det är precis det som nu bereds inom Regeringskansliet när det gäller grov olovlig körning, rattfylleri eller för den delen grovt rattfylleri. Signalen måste vara tydlig.
Jag skulle uppskatta om fler deltog i diskussionen om hastighetsefterlevnad. Jag får väldigt ofta vid mina resor signaler om att det finns ett motstånd mot sänkta hastigheter. Jag kan ibland förstå att en del som har vant sig vid att köra på vägar i 90 kilometer i timmen inte gärna ser att hastigheten sänks.
Men man ska vara medveten om att på kortare pendlingssträckor innebär en sänkning från 90 till 80 kilometer i timmen 50 sekunders tidsförlust. På en tremilssträcka är det alltså två och en halv minut vi talar om. Men sannolikheten att överleva i en olycka är väsentligt mycket större om man minskar hastigheten från 90 till 80. Dessutom minskar bromssträckan - om man till exempel skulle behöva bromsa för en bärgare, en polisinsats, en räddningsinsats eller ett vägarbete.
Vi får hjälpas åt att skapa mer respekt och ordning och reda i trafiken. Det handlar naturligtvis om skärpta regler och ökade straffrättsliga möjligheter vid trafikbrott. Men det handlar också om att ha modet att argumentera mot dem som kör för fort eller som inte respekterar vägarbetare eller blåljuspersonal som faktiskt arbetar med att rädda liv.