KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Det här med entreprenörskap i skolan har väl mer eller mindre alla partier utvecklat. Det statsrådet säger och som kommer fram i det här dokumentet, som för övrigt plockades fram ungefär samtidigt som interpellationen lämnades in, skulle praktiskt taget vem som helst i hela Sveriges riksdag kunna säga. Det är ett icke-förpliktande dokument.
Det står ingenting om hur man ska lösa de problem som just de här organisationerna som jag har haft en del kontakt med, Ung Företagsamhet och Snilleblixtarna, har talat om. Det står ingenting om vad man ska göra, utan det är hela tiden en massa icke-förpliktande meningar, till exempel att man ska uppdra en kartläggning av detta i gymnasieskolan och i grundskolan och så ska man återkomma.
När det gäller de pengarna finns det egentligen inga förslag från någon hur detta ska hanteras. Nutek har slut på pengar eftersom det länge har varit en diskussion om att man ska ta fram den här strategin. Det är en omöjlighet både för Snilleblixtarna och för Ung Företagsamhet att över huvud taget kunna bedriva någon verksamhet med den hattighet som har varit sedan den här regeringen tillträdde.
Man må uttala att man tycker att saker och ting är viktiga. Det är bra i sig. Men när man inte ger medel eller ändrar regelverk eller vad det nu är som behövs för att betona just viktigheten av det man anser vara viktigt - då blir det heller ingenting gjort. Då blir det ganska tomma ord från regeringen när det gäller vad man vill. Alla ställer upp!
Entreprenörskap i skolan är viktigt, men det måste också anslås medel. Det måste till regelverk. Man säger att man ska förändra gymnasieskolan; det är naturligtvis bra, kan väl många tycka. Men då måste man ju se till att detta är på plats när man säger vad man ska göra. Det finns också små häpnadsväckande saker som att lärlingsutbildning knyts närmare företagen. Ja, det var ju just det som var idén med hela er lärlingsutbildning.
Över huvud taget, statsrådet, tycker jag att det här är hafsigt och slafsigt, och det inger inte mycket till förtroende. Slutligen ska jag säga att man ju i Folkpartiet har tagit fram ett entreprenörprogram. Där har man sagt att det ska finnas pengar. Det är väldigt ovanligt att ett parti skriver så, men det står faktiskt att man anser att det ska finnas statliga pengar till just Snilleblixtarna och Ung Företagsamhet. Glömde ni bort det när ni skrev fram det här programmet?
Börje Vestlund (S):
Jag skulle omgående kunna ställa frågan: När och hur ska det i så fall ske? Det är problemet i detta. Det präglar lite grann hela regeringens politik när det handlar om företagande och entreprenörskap. Det är väldigt senfärdigt, det kommer i väldigt små portioner, och det är väldigt otydligt vad regeringen vill. Man säger bara att man har uppfattningar om åt vilket håll man ska gå. Men de konkreta förslagen kommer mycket sällan.
Jag måste få säga det, även om detta inte är en fråga som Lars Leijonborg normalt sett hanterar. Jag kan bara erinra statsrådet om att Sylvia Lindgren skrev interpellationen den 14 maj, och strategin kom den 25 maj. Fru talman! Jag skrev i dag ut den efter att ha läst den på nätet. Jag råkade bryta mot riksdagens policy om utskrift på bägge sidorna av papperet, så det är bara utskrift på ena sidan. Så här tjock är hela strategin.
Det är inte mycket till vilja i ett sådant litet dokument, i synnerhet när varannan sida innehåller väldigt vackra bilder. Jag förstår egentligen inte att man inte vill ta detta vidare. Vad är det man vill göra på det här området? Det är bara en massa saker man ska titta på, utreda och kommentera. Man har ingenting som är konkret. Jag är jättetacksam att statsrådet nämner vad han har gjort på sitt område.
Men för Ung Företagsamhet och Snilleblixtarna, som jag särskilt har haft kontakt med, har det mycket handlat om vad man gör i grund- och gymnasieskola. Jag kan förstå att vår högskoleminister inte kan svara på frågorna. Men det är sannolikt så att det krävs mer konkreta svar. Jag kanske får återkomma och vara mer specifik om vad som händer på grund- och gymnasieskolan. Det blir en meningslös diskussion med ett statsråd som inte är ansvarig för grund- och gymnasieskolan i det här sammanhanget.
Börje Vestlund (S):
Jag ber att få tacka för svaret. Skälet till att jag har ställt interpellationen är ett förslag i vår budgetmotion som hänvisats till näringsutskottet om att ha ett program förutom Forska och väx, som vi har haft ganska många debatter om under åren.
Vi har tyckt att det har funnits anledning till det just på grund av att design oftast är väldigt forskningsliknande i den meningen att man inte riktigt vet vad som händer när man går in i ett stort designprojekt, om det ska ge resultat och om man ska kunna omsätta det på marknaden.
Det finns därför all anledning att ge, inte minst små företag som vill satsa på design, särskilda anslag för att de ska kunna göra ett bra designarbete. Det har vi föreslagit i vår budgetmotion. I svaret på min interpellation har näringsministern knappt brytt sig om att ta upp någon del av den diskussionen.
Hon hänvisar snarare till generella åtgärder som man har vidtagit. Så svarar näringsministern på alla sina interpellationer. Vi kommer att behandla en interpellation senare som jag har ställt, och där kommer hon att säga ungefär samma sak. Det handlar i hög grad om att de här pengarna ska räcka till väldigt mycket.
Har man inga egna förslag kan man alltid tala om sänkta skatter, förbättrad kapitalförsörjning och så vidare i all oändlighet. Man kan använda det till att säga att de här pengarna ska räcka till praktiskt taget allt. Men, herr talman, min tanke när jag ställde interpellationen var inte att få höra och att få diskutera det här återigen efter alla mina debatter med Maud Olofsson.
Min utgångspunkt var hur vi ska utveckla design i de svenska företagen, kanske främst i de svenska små företagen. Det är ju i de svenska små företagen som det är lite svårt att få möjlighet till just en bra designverksamhet. Man har för länge sedan upptäckt, och vi är ganska överens där, att det är viktigt att rikta forskningsinsatser till de små företagen.
Det finns också anledning att rikta sig med designverksamhet till de små företagen. När det gäller stödet till Svid, som näringsministern nämner i sitt svar, är det riktigt i och för sig att man genom Nutek får ett bidrag. Men det är snarare för att kunna upprätthålla den organisationen.
Det är inget stöd till de enskilda företagen för att de faktiskt ska kunna ha en bra designverksamhet. Svid har en mycket bra verksamhet, men det sipprar inte på något sätt ut till de enskilda företagen för att de ska kunna ägna sig åt designverksamhet. Snarare kan man väl säga att de på olika sätt kan stimulera genom att de har ett samlat grepp om designverksamheten i Sverige.
Som sagt, herr talman, tycker jag att det hade varit bra om jag hade fått svar på frågan. Vad vill näringsministern göra för att utveckla just design i de svenska företagen, företrädesvis de svenska små företagen?
Börje Vestlund (S):
Jag delar statsrådets uppfattning om att det finns en god vilja hos företagen att utvecklas och att göra något ännu bättre. Statsrådet säger att det aldrig har funnits utrymme i företagen. Vi vet inte riktigt vad regeringens politik har gett så här långt. Det är lite svårt att veta innan man har sett resultatet.
Jag skulle kunna raljera och säga att det inte är så imponerande, men jag väntar med det till dess vi har ett lite längre perspektiv. Jag tror inte att allt sätter sig efter två års regerande. Maud Olofsson säger att vi socialdemokrater älskar program. Vi tycker att det finns anledning att sätta in resurser där resurser bäst behöver sättas in.
Det är möjligen skillnaden mellan Socialdemokraterna och regeringen. Vi tycker att man ska rikta resurser, och vi tycker att man ska sätta in dem där de allra bäst behövs. Det är av den anledningen att det ska vara träffsäkra åtgärder.
Jag kan säkert tro att det blir 737 träffar på Vinnovas hemsida, men varför är företagen osäkra inför att gå in i designprojekt? Varför tycker företagen att det är ett problem?
Statsrådet tror väl inte att vi har hittat på detta i vår egen kammare, utan vi har haft en del kontakter med företagen. Jag vet att dessa människor har haft kontakt med regeringen i samma fråga, nämligen att det är viktigt att rikta pengar till designverksamhet. Design är också mer än bara industridesign.
Det får vi inte heller glömma bort i sammanhanget. Ibland har det framgått i medierna att det finns en industridesign och sedan finns det en annan design och att det däremellan finns skarpa gränser. Så är det naturligtvis inte.
Vi socialdemokrater menar att man ska se design i det breda perspektivet. Med tanke på propositionen om forskning och det som Vinnova har fått kan jag skryta med att Socialdemokraterna ger lite mer pengar. Jag vill ändå inte rikta in mig på det.
Det intressanta i interpellationen handlar om att vi måste få en ordning i den meningen att det måste riktas pengar till designverksamheten. Det tycks denna regering strunta i fullständigt. Det beklagar jag eftersom det handlar om att utveckla företagen. Det kan inte regeringen förmå sig till mer än att säga att pengarna ska räcka till precis allt.
Vi tycker att det ska vara träffsäkra insatser mot företagen.
Börje Vestlund (S):
Vi ska bygga stödfunktioner. Maud Olofsson säger att hon tittar på detta och att hon kanske kommer fram till något resultat och att det ska lämnas rapporter hit och dit. Men fortfarande finns inte stödfunktionerna på plats. Det är det allvarliga.
Jag har också noterat att det ska komma in rapporter, men det är här och nu som företagen behöver stödet. Jag tror att jag skrev interpellationen före finanskrisen, och jag hade inte ens något sådant i huvudet, men med anledning av finanskrisen behöver man också tänka på detta. Sluta med det är om utgiftstaken, Maud Olofsson. Om man inte sänker skatterna går det att ha fler utgifter.
Det är en poäng med den socialdemokratiska budgeten. Nu har finansutskottet rett ut Maud Olofssons påståenden, och hon är snart den enda ministern som håller på att tramsa om dem. Finansutskottet har kommit fram till att detta inte är att spräcka något utgiftstak. Sluta med de påståendena. Det blir bara mer och mer löjligt för var gång du säger så.
Börje Vestlund (S):
Tack för svaret! Ibland har man tur, för i dagens Svenska Dagbladet kunde man läsa: "Lägre matpriser - utom i butikerna." Det kan man säga var tur, i alla fall ur mitt perspektiv. Man konstaterar i den sedvanliga prisundersökning som PRO gör varje år, som har gjorts under många år och som får anses vara ledande här i landet, att matpriserna har minskat. I en matkasse för ca 300 kronor har de gått ned med ett par kronor.
Det är intressant att se. Då säger statsrådet att regeringen vill ha "konkreta åtgärder". Ja, det var ju intressant att höra. Men vilka konkreta åtgärder är det i så fall, näringsministern? Vad är det statsrådet har i rockärmen som hon inte redovisar i den här debatten?
Sedan säger näringsministern att den nya konkurrenslagen är någonting den här regeringen har genomfört.
Ja, efter en ganska gedigen och omfattande utredning som den socialdemokratiska regeringen tillsatte där man fick ett tilläggsdirektiv med den absolut största frågan, som man hade en lång konkurrenspolitisk diskussion om förra mandatperioden, nämligen kriminaliseringen, som var det kontroversiella. Det ströks också av den här regeringen. Jag är väldigt glad för det, för jag tycker att det är bra att vi har en gemensam uppfattning.
Det var också en enig kammare som med mycket bred majoritet kunde besluta om den nya konkurrenslagstiftningen, i huvudsak på initiativ av den förra, socialdemokratiska regeringen.
Låt mig också säga, fru talman, att när man tittar på den utredning som riksdagens utredningstjänst utförde förra året, tidigt under 2007, kan man konstatera att den visar bilden att det är få stora koncerner som dominerar framför allt livsmedelsmarknaden men även dagligvaruhandeln i stort.
Jag har i det här fallet hållit mig just till livsmedelspriserna och livsmedelsmarknaden, därför att det är de som drabbar människor som drabbar människor oftast och nästan varje dag. Man behöver kanske inte köpa kläder varje vecka om man inte är extremt intresserad av det, och framför allt kanske man inte behöver köpa ny tv varje vecka.
I det sammanhanget kan vi konstatera att det inte går åt rätt håll, tvärtom. Det äger sin riktighet att en del produkter och varor gick ned i pris vid EU-inträdet, speciellt kött och vissa grönsaker.
Men vi har sett att priserna kraftigt har återhämtat sig och kommit tillbaka, och det har visat sig att vi just nu kanske är ledande i Europa när det gäller detta. Jag har inte föreslagit någon ny myndighet, men något radikalt måste göras i det här sammanhanget.
Vi har inte föreslagit någon ny myndighet - det har vi aldrig hävdat. Vi har föreslagit att det ska vara en livsmedelsdelegation som finns inom Konkurrensverket, som kan skapas inom ramen för Konkurrensverket. Vi har inte föreslagit några nya pengar, utan detta ska finansieras inom ramen för Konkurrensverkets budget.
Jag tycker att det är ett ganska rimligt krav, herr talman, att man tittar på detta då det har varit ett samtalsämne under många år.
Börje Vestlund (S):
Ingen brådska, säger statsrådet. Det är snicksnack! Just när det gäller plan- och bygglagen hade man lyssnat på debatten. Det hade varit små problem med lagen - det ena efter det andra - och man gjorde småändringar. Till slut höll det inte längre, utan man var tvungen att se över hela lagen. En sådan översyn tar tid.
Det tror jag att även statsrådet förstår. Det andra som förvånar mig är att du säger att EU vill titta på livsmedelskonkurrensen inom unionen.
Då går det bra, men inte när Socialdemokraterna i Sverige föreslår att man ska inrätta en livsmedelsdelegation under Konkurrensverket - inte att man inrättar en ny myndighet utan att man helt enkelt pekar med hela handen och säger att livsmedel är viktiga. Livsmedel är sådant som man inte kan avstå ifrån. Jag tror att vi är överens om det, statsrådet. Livsmedel måste man ha varje dag.
Den vaga inställning som Maud Olofsson har till hur man ska arbeta med situationen på just livsmedelssidan tror jag upprör väldigt många människor som har svårt att få livet att gå ihop.
Det är till de människorna som Maud Olofsson säger att någon livsmedelsdelegation inte behövs utan att man ska titta på konkurrensen oaktat om det gäller bilar, tv-apparater eller vad det nu kan vara, med samma villkor för allt och med samma prioritet.
Är detta rimligt när vi tydligen är överens om att livsmedelspriserna är av väsentlig vikt för alla i vårt land?
Börje Vestlund (S):
Oavsett vilken fråga man ställer till Maud Olofsson har Maud Olofsson alltid ungefär samma svar. Det handlar om de generella åtgärder som man har genomfört när det gäller att förbättra för företagande. Att det skulle behövas något nytt när nya situationer uppstår slår aldrig Maud Olofsson. Det kan hon inte tänka sig ens i sin vildaste fantasi.
Jag tycker att det är beklagligt att vi har en regering som vill så lite och gör så lite. Jag tror att det snart bara är regeringen i det här fallet som anser att man noga, med betoning på noga, följer utvecklingen. Nästan alla andra har kommit fram till någonting helt annorlunda - man vill ha snabba reformer.
Det är Konjunkturinstitutet, det är de olika bankernas ekonomer och så vidare. Fru talman! Vi var överens och delade regeringens bedömning vad gäller finanskrisen.
Men problemet är att nu har finanskrisen nått in i den reala ekonomin, nu håller företagen på att försvinna. Regeringens jobbpolitik finns inte längre i den form man hade tänkt sig. Nu börjar arbeten försvinna. Jag ställde den här interpellationen ur ett Stockholmsperspektiv. I Stockholm har vi ingen samordnare på något sätt.
Ändå försvinner det ett stort antal jobb. De försvinner inte genom varslen utan oftast - det kan vi enkelt mäta innan man får arbetslöshetsstatistiken - genom konkurser. Konkurserna ökade med 53 procent från oktober 2007 till oktober 2008. Över hela landet räknat är det en ökning med 10 procent för hela året.
Enligt upplysningsföretaget UC ser 2009 ut att bli mycket värre. Det var i alla fall så de uttryckte sig. Sedan säger Maud Olofsson att borttagna förmögenhetsskatten underlättade för företagarna att få mer riskvilligt kapital. Då måste jag ställa en fråga. Vi har diskuterat detta så många gånger, Maud Olofsson och jag.
Hur många företag har fått del av detta riskvilliga kapital som nästan skulle göra att alla andra åtgärder blev onödiga? Nu ska jag inte ta i de övertoner som varit i debatter innan. Men hur många företag handlar det om, Maud Olofsson? Jag tycker att frågan börjar bli värd att få ett svar. Socialdemokraterna har föreslagit en del åtgärder.
Varför inte prova vårt förslag om att staten ska betala sina fakturor inom tio dagar och på sikt även att låta lagen om avtalsvillkor skärpas? När det gäller den nya konkurslagstiftningen brukar Maud Olofsson stå här och häckla oss för vad vi inte gjorde på tolv år. Varför har denna inte kommit på plats efter två och ett halvt år? Är det inte en berättigad fråga så här långt?
Utredningen om den har fått en förlängd tid, om jag inte minns fel. En annan sak som man skulle kunna prova från regeringen är en generell sänkning av arbetsgivaravgiften. Då behöver man inte ha en åldersdiskriminering, som i de förslag som ni lägger fram. Man kan inte prata sig ur problemen, Maud Olofsson. Det har vi sett när det gäller regelförenklingarna.
Man kan inte prata sig ur problemen i den kris heller som Sverige nu befinner sig i.
Börje Vestlund (S):
Det är intressant att se när Maud Olofssons stödtrupper går upp i debatten. Då vill man tala om det så kallade utanförskapet och skattehöjningar. Men det är totalt tyst - hörde ni det? - om vad regeringen borde göra för att lösa krisen. Det finns praktiskt taget ingenting i verktygslådan. Det talas om regionala samordnare.
Det var en modell som vi uppfann under den förra krisen. Då hade vi regionala samordnare i några av dessa fall med stor framgång. Det är bra att regeringen tar efter ett bra förslag. Det tycker vi socialdemokrater är riktigt bra.
Det vi efterfrågar i den här debatten är: Vilka offensiva åtgärder är regeringen beredd att sätta in i form av stimulanser på olika sätt och för att förbättra villkoren för de små företagen? Det gäller inte minst de små tjänsteföretagen.
Om man går upp i debatten och talar om Stockholms län och nämner Astra Zeneca har man i samma ögonblick också glömt bort alla små tjänsteföretag som är den vanligaste typen av företag i just Stockholms län. Jag kan bara ta ett exempel. När Sahlgrenska varslade 500 personer var det nästan lika många som blev varslade i de små tjänsteföretagen.
Det är ingen liten grupp människor i företag som kanske har fem-tio anställda. Det är en ganska stor grupp. Maud Olofsson säger återigen: Sverige ligger väl till. Hur länge gör Sverige det?
Jag måste erkänna att när jag tillsammans med mina kamrater i näringsutskottsgruppen satt och diskuterade höstens arbete någon gång i augusti månad - jag påminde mig om det just i dag - tror jag inte att någon av oss då hade en minsta lilla uppfattning om åt vilket håll det barkade. Visst hade vi hört talas om och visste att det någon gång kommer en lågkonjunktur. Den kunde komma ganska nära.
Men vi trodde inte att det var så nära att det skulle blåsa upp storm, och kanske till och med orkan, bara ett par månader senare. Det är den verklighet vi alla lever i. Jag anklagar inte regeringen, Maud Olofsson eller någon annan i majoriteten för att man inte kunde se det så tidigt.
Men faktum är att många blev tagna med en viss kraft vid just detta tillfälle. Den andra argumentationen ni vill göra är att ni vill tala om de förslag till skattehöjningar som vi har. Det är en sådan sak som ni kan, och därför förstår jag att ni vill diskutera det. Men nu är det ni som ska svara på frågorna. Vad är det konkret som ni ska göra åt krisen? Verktygslådan är tom.
Maud Olofsson svarar ungefär på samma sätt som hon svarade på min interpellation om livsmedelsdelegationen i förra veckan. Det är samma åtgärder som föreslås. Det ska räcka till detta den här gången.
Men sanningen, Maud Olofsson, är ju att de generella åtgärder du rabblar upp gång efter gång ska räcka till allt, från att satsa på företag till att göra det lättare för människor, att tillsätta en livsmedelsdelegation eller, som i det här fallet, att lösa krisen. Vi socialdemokrater frågar oss: Vad är det som kommer i nästa omgång?
Vad är det vi måste göra för Sverige? Vi har en del svar på detta, kanske inte alla men vi försöker i alla fall att föra en offensiv politik. Vad har regeringen i detta sammanhang?
Börje Vestlund (S):
Vi socialdemokrater har inte sagt att det saknas resurser. Vi har sagt att regeringen är för passiv. I den här debatten har det inte heller framkommit någonting om att regeringen skulle bli mer aktiv på det här området. Man säger att man avvaktar, men man har inga konkreta förslag. Låt mig först säga något om detta med Barrosoplanen, att Sverige ligger väl till. Ja, det är vi väl överens om i den här salen. Det har vi gjort ganska länge.
I Lissabonstrategin brukar det ju vara så att Sverige är bäst i klassen. Det brukar vara någon liten del där vi inte är det. Det brukar gälla, om jag minns rätt, antalet nystartade företag. Det kanske har förändrats där - vad vet jag? Men annars har vi legat bra till i Lissabonstrategin ganska länge. Det skulle vara intressant att se hur man skulle intensifiera regelförenklingarna, för det har inte hänt så mycket på det området.
Man har satt upp en organisation. Men särskilt mycket regler har det inte kommit till. Låt mig bara påminna om att kammaren antog - var det i torsdags - nya regler som kommer att drabba företagen, inte minst när det gäller att hantera, i det här fallet, trängselskatter. Jag tycker att det blir lite konstigt när regeringen sitter och pratar om att man har jobbfokus på sin politik.
Jobbfokuset håller på att försvinna genom att fler och fler människor blir arbetslösa. För varje dag blir fler människor arbetslösa. Det kan inte jag kalla, fru talman, att man har jobbfokus på sin politik. I det sammanhanget måste jag säga att man är aningslös i sin politik. Man har inga idéer för hur man ska förändra politiken.
Man må ha haft hur framgångsrik politik som helst före denna finanskris som nu har kommit ned på den reala ekonomin. Men för närvarande har man inte, fru talman, några förslag på hur man ska förändra detta. Det är det som är så beklagligt när man sitter i Sveriges riksdag.