Karin Rågsjö (V):
Riksrevisionen har gjort en granskning av hur staten hanterar läkemedelsindustrins inflytande över statlig läkemedelskontroll och kunskapsstyrning. Precis som Riksrevisionen skriver är det tydligt att intressen här står emot varandra. Man vill gärna tro att den medicin man får utskriven är undersökt av en oberoende forskare där staten är garant. Läkemedelsutvecklingen går väldigt snabbt. Det kommer ut nya läkemedel på marknaden.
Som konsument är det väldigt centralt att man har koll på läget. Många konsumenter tar för givet att staten är garanten. Så är det inte fullt ut. Det är uppenbart att staten har lämnat över ett alldeles för stort ansvar till läkemedelsindustrin. Det har bara hänt. Det måste vi ändra på. Det handlar om integritet och en statlig verksamhet som vilar på evidens och egenkontroll.
Det ska vara hörnstenarna. Det är Läkemedelsverket som ska stå för granskningen av mediciner, effekterna och biverkningarna. Läkemedel kan ibland förorsaka olika typer av tillstånd, bieffekter och patientskador. Då måste staten garantera läkemedlet till 100 procent. Det handlar om att folkhälsa och näringslivets intressen krockar.
Det är här staten genom sina muskler ska kunna stå upp för folkhälsa, integritet och egenkontroll. Så tycker inte vi att det riktigt har blivit. Har vi en statlig läkemedelskontroll som kompenserar för läkemedelsföretagens enorma inflytande på området? Har vi en statlig läkemedelskontroll som är fristående från läkemedelsindustrin och har egen kapacitet för att täcka kontroller av läkemedel?
Just det tittade Riksrevisionen på och kom fram till, måste jag säga, ganska häpnadsväckande resultat. I det här fallet är jag helt övertygad om att Riksrevisionen var rätt ute. Enligt Riksrevisionen har Läkemedelsverket en stor, alltför stor, tilltro till läkemedelsföretagens underlag, vilket har gjort att myndigheten valt att prioritera ned den egna verksamhet när det gäller säkerhetsorienterade uppgifter som annars skulle ligga på myndigheten.
Då blir det lite märkligt, kan jag tycka. I princip testar läkemedelsföretagen sina egna produkter. På grund av detta har företagen ett osedvanligt stort inflytande över hur kunskap om läkemedel tas fram och vad som kommuniceras med omvärlden, vilken bild som ges av produkten. Det är ju ingen vanlig produkt som saluförs. Det är inte schampo utan läkemedel.
Myndigheten är beroende av information från industrin som har starka ekonomiska intressen. Det mest anmärkningsvärda i rapporten är den koppling som finns mellan Läkemedelsverket och läkemedelsindustrin. Det visar sig att hälften av Läkemedelsverkets utredare har jobbat inom läkemedelsindustrin.
Riksrevisionen har granskat detta och sett kopplingarna. Det kan man fundera på. Riksrevisionen gör i sin bedömning tydligt att myndigheterna hanterar risken när det gäller individuella jäv, intressekonflikter och så vidare. Men detta är någonting som vi vill hålla ögonen på. Det visar sig att myndigheten inte granskar fullständiga säkerhetsrapporter under pågående klinisk prövning.
Det tycker vi är bekymmersamt. Hur ska regeringen stärka den statliga läkemedelskontrollen så att inte minskad kontroll leder till ett haveri, som det har gjort och kan göra i framtiden? Det måste man ha stenkoll på. Riksrevisionens olika förslag fick inte något fantastiskt tillmötesgående av regeringen.
Vem ska hålla i taktpinnen för bedömningen av medicin till oss konsumenter - är det staten eller kapitalet, och i det här fallet läkemedelsföretagen? Vänstern vill ge myndigheten i uppdrag att samverka för en mer producentoberoende styrning. Huvudansvaret för kontroll av läkemedel som ska ut på marknaden ska ligga på staten.
Vi vill ha en läkemedelskontroll som är oberoende av läkemedelsindustrin, och Läkemedelsverket måste ha kapacitet för att täcka kontroller av läkemedel. Jag yrkar bifall till reservation 2 och avslag på den andra motionen.