KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
När det gäller de två första frågorna hänvisar jag till den interpellationsdebatt som jag hade den 25 mars i år med Egon Frid med anledning av hans interpellation om marknadshyror. Jag konstaterade då att situationen på hyresbostadsmarknaden i dag inte är bra men att vad som kan och bör göras för att råda bot på problemen kan diskuteras. Jag ansåg då och anser fortfarande att utredningens betänkande är ett viktigt underlag i denna debatt.
Betänkandet har nu skickats ut på en bred remiss, och även de synpunkter som därmed kommer in kommer att ingå i den fortsatta beredningen. Som jag också sade den gången kommer regeringen först därefter att ha ett underlag för sitt slutliga ställningstagande när det gäller de kommunala bostadsföretagens villkor och hyresrättens framtid.
Jag vill därför återupprepa vad jag sade i en interpellationsdebatt om allmännyttan och hyresrättens framtid den 14 maj. Regeringen har inte någon ambition att lägga fram förslag som leder till marknadshyror eller som tillåter att hyrorna stiger så kraftigt att människor får svårt att bo kvar.
Ett fungerande bruksvärdessystem är ett viktigt skydd för hyresgästerna mot oskäliga hyreshöjningar och för att de ska känna trygghet inför framtida boendekostnader. När det så gäller Egon Frids tredje fråga har jag i olika sammanhang klargjort att några nya subventioner till bostadsbyggande inte är aktuella.
Tvärtom har dessa en skadlig inverkan på bostadsbyggandet genom att kostnadsmotståndet urholkas och produktionen anpassas till bidragsregler i stället för till konsumenternas efterfrågan. Branschen måste ges tid att ställa om och anpassa sig till detta.
Ingen fastighetsägare kommer att kunna eller ha intresse av att ta ut så höga hyror att hyresgästerna inte kan betala dessa - dels för att outhyrda lägenheter inte ger några intäkter för att betala fastighetsägarens kostnader och dels för att en sådan ordning skulle vara oförenlig med bruksvärdesprincipen.
Mats Odell (KD):
Jag brukar alltid säga, och jag säger det igen, att det alltid är stimulerande att debattera bostadspolitik med Egon Frid. Problemet är att han ställer exakt samma frågor varje gång. Vi har fått en utredning som nu är ute på remiss. Egon Frid får tycka vad han vill, men jag respekterar faktiskt att vi har remissinstanser som nu ska uttala sig och komma in med sina synpunkter.
Jag tycker att det bör vara rimligt att de får göra det till den 8 september. Jag kan gärna tala om det här i allmänna termer, men det vore ju inte seriöst om jag skulle stå här och binda upp mig för saker som vi har bett människor att yttra sig om innan regeringen tar ställning. Egon Frid frågar: Borde ni inte redan nu diskutera med kommuner om deras bostadsförsörjningsansvar?
Det är precis detta som jag nu väntar på att få in synpunkter på från olika intressenter. Egon Frid hänvisar i sin interpellation till SKL och SKL-modellen. När jag läser detta måste jag säga att det inte alls stämmer överens med min uppfattning om vad SKL anser att deras modell är. Som jag har förstått det vill SKL att huvudregeln ska vara långsiktig affärsmässighet för allmännyttan.
Långsiktig affärsmässighet innebär i någon mån att man ska gå med vinst. Egon Frid kan som vänsterpartist ha en annan uppfattning om detta, men jag är övertygad om att majoriteten i SKL:s styrelse delar min uppfattning att det ska vara långsiktig affärsmässighet. Dessutom slår Egon Frid ihop Hyresgästföreningens modell med SKL-modellen, som han kallar för någon sorts tredje modell.
Jag tycker inte att det är riktigt korrekt att göra på det viset. Jag är inte heller säker på att SKL och Hyresgästföreningen tycker att det är riktigt. Man kan inte göra det med tanke på att det är rätt stora skillnader mellan de olika modellerna.
Det kan också vara värt att hålla i minnet att det nuvarande hyressättningssystemet egentligen inte innehåller några som helst spärrar när det gäller hur mycket hyran kan höjas, bara det är de kommunala bostadsföretagen som höjer först i egenskap av hyresnormerande. Det här ser vi vid ombyggnader. Där kan hyrorna höjas ganska kraftigt med nuvarande system. Det är ett exempel på att hyror kan höjas ganska mycket vid ombyggnad.
Utredningen föreslår för övrigt inte någon förändring där, utan de anser att spärregeln om en höjning med högst 5 procent inte ska gälla vid ombyggnad. Egon Frid hänvisar också till en undersökning som Länsförsäkringar ska ha gjort som visar att 29 procent av stockholmarna inte skulle klara hushållsekonomin om kostnaderna ökar eller om inkomsterna minskar med 2 000 kronor i månaden.
Men, snälla Egon Frid, den undersökningen är inte alls relevant, eftersom det inte handlar om att sådana hyreshöjningar enligt utredningens förslag skulle kunna ske i ett steg utan skulle spridas ut under en följd av år. Under den tiden kan även hushållsinkomsterna faktiskt förväntas öka.
För övrigt är det redan i dag många hushåll som kan få förändrade familje- eller inkomstsituationer och då måste förändra sitt konsumtionsmönster och därmed naturligtvis också anpassa sin bostadskonsumtion. Det är ingenting som vi politiker kan utfärda garantier mot.
Mats Odell (KD):
Jag måste tyvärr tillrättavisa Egon Frid på en punkt. Han talar om att allmännyttan ska ha ett fortsatt ansvar för bostadsförsörjningslagen. Det är alldeles fel, Egon Frid. Det är inte så i dag att bostadsförsörjningslagen är kopplad till allmännyttan. Kommunerna har ansvaret men kan använda alla aktörer på bostadsmarknaden för att uppfylla det.
SKL föreslår att det ska bli så som Egon Frid uppenbarligen tror att det är i dag. Det är en av de frågor som vi får överväga och där jag naturligtvis är intresserad av en diskussion och dialog med berörda parter.
När vi diskuterade direktiven till utredningen med bostadsmarknadens parter sade Sabos representant att han bedömde att ungefär 80 procent av Saboföretagens bostadsbestånd fungerar affärsmässigt i dag. 80 procent fungerar alltså i dag affärsmässigt enligt den bedömning som man gav till oss under diskussionerna. SKL-modellen är också beskriven i utredningen.
Jag hoppas att remissinstanserna väger in detta när de ska ta ställning till hur vi ska få en bättre fungerande bostadsmarknad framöver.
Mats Odell (KD):
Jag blir inte riktigt klok på Egon Frids logik. Ryktet om allmännyttans död tror jag är betydligt överdrivet. Jag tror att Sverige är unikt eftersom 44,9 procent av andelen hyresrätter ägs av allmännyttan. Var femte bostad i Sverige är en allmännyttig lägenhet.
Det låter på Egon Frid som att detta är en borttynande rest av förgången tid. Allmännyttan lever och utvecklas. Jag hoppas att allmännyttan kommer att fortsätta utvecklas. Vi ska se till att den får goda förutsättningar att göra det, vilket den kan om den får fungera på ett affärsmässigt sätt.
Allmännyttan har förutsättningar att tillgodose svenska hyresgästers behov av hyresrätter om man genererar inkomster som gör att man kan delta i produktion och byggnation och också förvaltar beståndet på ett sådant sätt att man behåller hyresrätterna och inte säljer dem till bostadsrätter.
Det krävs en reformering av bostadspolitiken, men jag har förstått av mina många debatter med Egon Frid att han inte är beredd att delta i en reformering från regleringsekonomi och detaljstyrning av politiker till en mer diversifierad bostadsmarknad där också till exempel ägarlägenheter är ett viktigt inslag för att öka utbudet av bostäder som gör att marknaden kan fungera bättre.
Mats Odell (KD):
Carina Moberg har frågat mig dels vilka initiativ jag ämnar ta för att öka bostadsbyggandet, dels om jag avser att ta initiativ till att stimulera byggandet av hyresrätter. Målsättningen för regeringens bostadspolitik är att bostadsmarknadens funktionssätt ska förbättras med långsiktigt stabila villkor för ägande och byggande av bostäder som ger goda förutsättningar för ett ökat byggande. Hushållens önskemål ska vara styrande för hur bostadsproduktionen utvecklas.
Snedvridande produktionssubventioner har därför avvecklats. Denna inriktning förbättrar möjligheterna för bostadsbyggande oavsett upplåtelseform och ägarkategori. Jag har tidigare konstaterat att beskrivningen att bostadsbyggandet minskade kraftigt under 2007 inte är korrekt. Tar man hänsyn till de projekt som tidigarelades för att komma i åtnjutande av räntebidrag och investeringsstöd var antalet påbörjade bostäder 2007 i nivå med vad som påbörjades 2006.
Enligt Boverkets prognos som publicerades i mars kommer det att påbörjas 37 500 bostäder i år och 39 300 bostäder år 2009. Det är med svenska mått mätt en relativt hög nivå även om också detta måste anses otillräckligt med tanke på den bostadsbrist som råder.
En viss nedgång är heller inte förvånande då en omställning från subventionsproduktion till att bygga för konsumenternas faktiska efterfrågan naturligtvis tar tid. De förändringar som regeringen genomfört kommer att kräva en successiv anpassning av bostadsbyggandet till de nya förutsättningarna. Svaret på frågan om ökad nyproduktion av hyresbostäder är alltså långsiktigt stabila regler för dem som vill bygga, äga och förvalta sådana bostäder.
På längre sikt gynnas all bostadsproduktion, även hyresbostäder, av att beroendet av statliga bidrag upphör och ersätts med normala marknadsförutsättningar och långsiktigt förutsägbara villkor för bostadsbyggandet. Allt tal om nya subventioner är bara ägnat att försena denna anpassningsprocess. Bostadsbyggandet är inte heller något som sker i ett vakuum.
De makroekonomiska förutsättningarna är betydligt viktigare för såväl byggandet som boendekostnaderna än olika produktionsstöd. Jag har i en tidigare interpellationsdebatt pekat på att Riksbanken sedan valet 2006 har höjt sin viktigaste styrränta - reporäntan. Då var reporäntan 2,5 procent, nu är den 4,25 procent. Det är ofrånkomligt att en så viktig variabel som räntan påverkar byggbolagens kalkyler.
Även hushållens inkomstutveckling är central, och på det stora hela har de flesta grupper mer pengar att röra sig med nu än tidigare. I den mån det kan bli tal om åtgärder som kan få betydelse för utbudet av hyresbostäder handlar det om villkoren för att äga och förvalta hyresbostäder. I det sammanhanget vill jag peka på den utredning om till- och frånval som regeringen tillsatte tidigare i år och som alla parter på hyresmarknaden var positiva till.
Mats Odell (KD):
Vi har dragit dessa frågor ett antal gånger i dag, och jag gör det gärna en gång till. Carina Moberg summerar mitt svar med att jag inte tänker göra någonting. Att göra någonting i Carina Mobergs värld är uppenbarligen att hälla skattepengar över olika branscher, till exempel byggbranschen.
Hon pekar på vikande byggkonjunktur och sjunkande byggnation. Så är det. Man kan titta på Sveriges Byggindustrier. Vad grundar de sina prognoser på? Jo, de grundar dem på konjunkturutvecklingen. Då vill jag fråga Carina Moberg: Hur mycket subventioner tror Carina Moberg att det skulle krävas för att subventionera bort den bostadskö som ni lämnade efter er här i Stockholm - 200 000 personer?
En sak kan jag säga: De 250 miljoner kronor som ni har i er budget för nästa år kommer inte att räcka till särskilt många i den kön. Om de väntar på subventioner från Socialdemokraterna kommer de att bli väldigt besvikna. Lösningen är, som jag säger, en fungerande bostadsmarknad som gör att fler finner det vara värt att investera i hyresrätter. Det är det som är lösningen. Om Carina Moberg har någon annan lösning framgår det i alla fall inte av ert budgetförslag - tvärtom.
När man tittar på vad som hände under er tid vid makten omvandlades 73 000 hyresrätter till bostadsrätter mellan åren 2002 och 2006. Man kan titta på hur det har varit under en lite längre period. Det låter som om Carina Moberg skulle vara någon sorts garant för att antalet hyresrätter skulle öka snabbare än antalet bostadsrätter i Sverige.
Mellan 1990 och 2006 ökade antalet hyresrätter med 4 procent i Sverige, medan antalet bostadsrätter ökade med 36 procent. Jag tycker att Carina Moberg ska begrunda lite grann hur den egna politiken har slagit och vad ni har i er egen verktygslåda - 250 miljoner i år och ytterligare något hundratal miljoner nästa år och sedan ytterligare något hundratal miljoner.
Det är vad det kostar att hälsa på de konsulter som krävs för att sätta i gång detta arbete. Det är löjeväckande att tro att detta skulle vara en lösning för de människor som står i bostadskö. Jag tror att det är omöjligt.
Men jag ska gärna lyssna på Carina Moberg och höra om hon kan tala om för mig hur mycket skattemedel som vi skulle behöva anslå för att möta en sjunkande byggkonjunktur genom att subventionera fram ett bostadsbyggande som skulle kunna hålla detta på ungefär samma nivå.
Mats Odell (KD):
När kan vi se en ljusning på bostadsmarknaden? frågar Carina Moberg. Låt mig läsa upp vad den arbetsgrupp inom Regeringskansliet som arbetade åren 2004-2005 under den socialdemokratiska regeringen, den så kallade Bofigruppen, sade. Man pekade i en departementspromemoria på att detta hänger ihop mycket med den ekonomiska utvecklingen.
Där står följande: "En entydig slutsats av det redovisade materialet är att bostadspriser och bostadsbyggande i de nordiska länderna styrs av likartade makroekonomiska förhållanden och i stort sett är opåverkade av strukturella olikheter och olikheter i sektorpolitik. Tillväxt, disponibla inkomster, inflation och räntor är alltså avgörande för utvecklingen inom bostadssektorn.
Nyproduktionen av bostäder är i alla de nordiska länderna direkt relaterad till prisutvecklingen i bostadsbeståndet." Med detta sagt är det alldeles rätt att både Carina Moberg och jag finns i Stockholmsområdet. Men när jag tittar i statistiken måste jag notera att både villa- och bostadsrättspriser sjunker, har stått stilla eller har stigit mycket marginellt i olika delar av landet under den senaste tiden. Stockholms län är ett ganska bra exempel.
Under den senaste tolvmånadersperioden har bostadsrättspriserna sjunkit med 12 procent i Lidingö, med 5 procent i Täby och med 4 procent i Stockholm och Sollentuna. Det är klart att det är en signal till dem som ska producera lägenheter att efterfrågan på marknaden inte är lika stark som tidigare.
Min fråga kvarstår: Hur stora skattesubventioner tror Carina Moberg skulle behövas för att det, som hon sade, ska ljusna på bostadsmarknaden? Det hänger ihop med konjunkturutvecklingen, med utvecklingen av råvarupriser, livsmedelspriser, inflation, räntor.
Det är mycket mer än vi politiker kan påverka genom att subventionera fram förändringar i så oerhört stora mängder som det är fråga om. Carina Moberg säger att hon är intresserad av hela bostadsmarknaden. Jag skulle vilja fråga hur hon ser på ägarlägenheter. Är det en möjlighet för att öka utbudet? Det skulle innebära att billigare hyresrätter frigjordes genom flyttkedjor.
Eller vill Socialdemokraterna blockera möjligheten till en ny upplåtelseform? Det frågades också hur många bostäder Mats Odell tänker bygga och sades att Socialdemokraterna byggde 120 000. Jag trodde att det var byggföretagen och de som finansierar byggandet som också byggde bostäderna, men à la bonne heure!
En preliminär bedömning som jag gör när jag tittar på statistiken är att det inte alls är orimligt att det kommer att byggas fler än 120 000 bostäder under mandatperioden, men jag vet inte säkert. Det är inte jag som bygger utan de som finns ute på marknaden. Min och regeringens uppgift är att skapa bästa möjliga och stabila förutsättningar för att man långsiktigt ska vilja investera i bostäder i Sverige.
Sådana förutsättningar har inte funnits under de senaste 20 åren, vilket resulterat i att det i Sverige under Socialdemokraternas regeringstid byggts hälften så mycket bostäder som i Norge, hälften så mycket som i Finland och knappt hälften så mycket som i Danmark. Det måste vi nu ändra på.
Mats Odell (KD):
När Carina Moberg säger att hon står upp för alla typer av upplåtelseformer tolkar jag det så att i det även ingår ägarlägenheter. Men jag kanske har fel. Vi får säkert tillfälle att återkomma till det. Den stora skillnaden här är att Socialdemokraterna och Carina Moberg förlitar sig på att det är subventioner som ska vända utvecklingen.
Jag vet inte hur många hundra lägenheter de pengar ni anslagit kan räcka till. Det är inte särskilt många hundra. Om det är lösningen för dem som köar för att få tag i en hyresrätt är det synd om dem. Jag tror att de flesta inser att genom att få ordning på marknadsförutsättningarna för att bygga och förvalta hyresrätter kommer vi att kunna se en vändning.
Jag tog med mig en artikel där Carina Moberg uttalar sig på ett lite annorlunda sätt i dessa frågor. Man ska inte skuldbelägga människor för att de är med och ombildar, säger Carina Moberg, och klassar hyresrätter som lyxboende. Det är ganska dyrt att bo i hyresrätt. Du betalar, fortsätter hon, för att det ska fungera och du kan ringa till värden om kranen går sönder. Samtidigt är det svårt att påverka sina boendekostnader.
Här ser jag, herr talman, en mer balanserad syn från Socialdemokraternas sida när det gäller denna fråga, men det finns ändå kvar grundläggande skillnader. Det som oroar mig är tron på att skattesubventioner till byggsektorn, produktionssubventioner, är det som ska förändra utbudet av bostäder. Det kommer inte att fungera.
Mats Odell (KD):
Sven-Erik Österberg har frågat mig om jag avser att ta några initiativ i regionfrågan under den här mandatperioden och i så fall vilka. Ansvarskommittén hade ett väldigt omfattande uppdrag som berörde hela den svenska samhällsorganisationen, såväl stat som landsting och kommuner.
De förslag till en ny regional samhällsorganisation som kommittén lämnat i sitt slutbetänkande utgör enligt kommittén en sammanhållen helhet och förutsätter en ny läns- och regionkommunindelning. Förslagen ska inte endast lösa dagens problem utan framför allt hantera de utmaningar man kan förutse på ett par, tre decenniers sikt.
Mot bakgrund av de stora frågor som Ansvarskommitténs förslag gäller valde regeringen att genomföra ett mycket omfattande remissförfarande som har tagit lång tid i anspråk. Totalt har yttrande kommit in från 543 remissinstanser.
Jag kan konstatera att en stor majoritet av de remissinstanser som uttalat en tydlig uppfattning är huvudsakligen positiva till att inrätta regionkommuner och att dela in landet i väsentligt färre och större län och regionkommuner. En regional reform av den karaktär som föreslås och eventuellt bildande av nya län och landsting måste enligt regeringen växa fram underifrån.
En diskussion om regionindelning är inte något som kan utgå från centrala direktiv. Efter önskemål från kommunala företrädare fattade regeringen i slutet av juni 2007 också beslut om att uppdra åt Jan-Åke Björklund att efter inkomna lokala och regionala önskemål utgöra en samtalspartner och samordna de här diskussionerna. Uppdraget har redovisats till regeringen den 27 maj i år.
Som Sven-Erik Österberg anger och som Ansvarskommittén lyft fram innebär bland annat den demografiska utvecklingen och globaliseringen utmaningar för den framtida samhällsorganisationen. Beslut och åtgärder som innebär en långsiktigt hållbar förändrad samhällsorganisation kräver noggranna överväganden och en bred förankring, detta då frågorna är så omfattande och inkluderar mycket mer av samhällslivet utöver hälso- och sjukvården.
Jag vill i detta sammanhang också lyfta fram de positiva erfarenheterna från försöken med ändrad regional ansvarsfördelning som påbörjades under 1990-talet i de då nybildade storlänen Skåne och Västra Götaland. Regeringen avser att fatta beslut om att permanenta dessa försöksverksamheter.
Under våren och sommaren har ansökningar om att bilda regionkommuner kommit in från bland annat Norrbottens, Västerbottens, Västernorrlands och Jämtlands läns landsting. Hanteringen av dessa bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Om en förändring av landstingsindelningen görs påverkas även den statliga länsindelningen.
Regeringen avser därför även att utreda konsekvenser av förändringar av länsindelningen. När dessa utredningar är klara kommer regeringen att ta ställning till när, och om, en förändring av indelningen kan ske. Jag kan dock försäkra Sven-Erik Österberg att regeringen arbetar mycket aktivt med regionfrågan och strävar efter att hitta lösningar i brett politiskt samförstånd som bidrar till långsiktigt hållbara lösningar på den regionala samhällsorganisationen.
Mats Odell (KD):
I Sven-Erik Österbergs senaste önskan instämmer jag. Låt mig börja med detta med försök och att det finns en diskussion om vad folk anser i allmänhet, alltså vad den allmänna opinionen är när det gäller hur man ska organisera sig. Jag vågar nog påstå att man om man i slutet av 90-talet när Västa Götaland formades hade haft en folkomröstning om detta hade fått ett rungande nej.
I dag är man väldigt nöjd överlag, skulle jag vilja säga, med hur detta fungerar. Man har till exempel kunnat behålla samtliga 17 sjukhus inom regionen. De har kunnat specialisera sig. Man har hittat väldigt bra organisatoriska och ekonomiskt effektiva möjligheter att ge en mycket bra samhällsservice.
Jag såg också att den initiala negativa opinionsmätning som hade gjorts i Norrbotten angående detta nu har svängt om. Opinionen är nu i rask takt på väg mot en positiv inställning till en sådan här förändring.
Jag tror inte att administrativ indelning är typexemplet på frågor som lämpar sig för folkomröstningar, utan jag tror att det är mer vad man får ut av organisationen än exakt hur den är organiserad som väljarna ska ta ställning till. Men det är en sak som kan beslutas om i andra sammanhang. Sedan är Sven-Erik Österberg inne på de förändringar som har gjorts av den kommunala indelningen i våra grannländer.
Då kan man säga att Danmark, ja, de använde piska. Finland använde morot. De har en massa pengar som de ger till kommuner som går samman, men de har också kvantitativa mått på detta.
Jag tror inte att vi behöver den typen av incitament för att hitta fram, utan det pågår nu en väldigt konstruktiv diskussion, och jag har noterat att den böljar lite fram och tillbaka. Så småningom har debatten fokuserats och man blir efter diskussioner mer och mer övertygad om och klar över hur man vill samarbeta i olika frågor.
Då tror jag att regeringen bör samla sig till ett beslut i denna fråga så fort som möjligt för att kunna ge ett besked till dem som vill köra i gång - om nu beslutet blir så - att de kan göra det. Det är någonting som efterfrågas mer och mer och jag hoppas att vi ska kunna leverera.
Mats Odell (KD):
Jag tycker att det är viktigt att påminna om att en reform som vid en ytlig betraktelse skulle kunna betecknas som någon sorts centralisering när det talas som storregioner och så vidare i själva verket är en decentralisering.
Det är ju att föra ned tidigare centraliserad makt som har funnits hos staten till folkvalda som finns i regioner som är ändamålsenliga när det gäller arbetsmarknadens funktionssätt, kommunikationer, kultur - som jag också gärna vill nämna i sammanhanget - och flera andra saker utöver dem som vi normalt brukar tala om. Infrastruktur är en annan viktig sak att hantera inom ett område där en arbetsmarknad finns.
Vi ser ju mer och mer att arbetsmarknaderna vidgas och att de nuvarande länsgränserna inte är optimala för detta. Jag vill tacka Sven-Erik Österberg för en konstruktiv debatt och klargörande ståndpunkter från Socialdemokraternas sida i denna fråga.