KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det här är ett jätteprojekt som kommer att pågå över flera år. Nu ser det ut som att det blir förskjutet kanske upp till fyra år innan trafikstart. Men det kommer att innebära en betydande förbättring för trafiken i Stockholmsområdet och för den trafik som ska passera.
Det är alldeles givet att vid en byggprocess påverkas framkomligheten under själva arbetet. Det är oundvikligt att det är på det viset. Men här har man lyckats att stöka till det så till den milda grad att det är stopp i båda riktningarna. Då blir man lite fundersam över hur Trafikverket har agerat och planerat för att få ett trafikflöde som fungerar.
Jag satt tidigare i dag och diskuterade det. De stackarna som ska köra buss i området har en tidtabell att följa. Det är en mardrömssituation att sitta timtal i köer. Man har lyckats att stoppa trafikflödet så till den milda grad på Ekerö att det inte går att ta sig vare sig framåt eller bakåt. Då kommer nästa fråga.
Vad händer när räddningstjänst och ambulans måste ta sig fram? Människor kan vara i behov av snabb hjälp. Det kan gälla både om det har uppstått en brand i en fastighet eller om man kanske har fått ett hjärtstopp eller någonting sådant. Då kommer inte räddningstjänst och ambulans fram.
Det ligger ett ansvar på Trafikverket att se till att även under en byggprocess när man ska bygga om och bygga till ändå se till att trafiken kan flyta. Här kan inte statsrådet säga: Nej, jag kan inte detaljstyra. Det fick jag till svar på frågan jag ställde. Det fick jag också som svar på interpellationen.
I svaret säger Tomas Eneroth: "Jag utgår ifrån att Trafikverket utifrån sitt uppdrag arbetar för att minimera de störningar" som drabbar Ekerö på grund av Förbifart Stockholm. Då är frågan: Vet statsrådet hur det ligger till och hur myndigheten sköter det?
Man utsätter trots allt människor för direkt fara om räddningstjänst eller ambulans inte kommer fram. Sedan måste samhället därute också fungera för de människor som pendlar ut och in till Stockholm till sina arbeten. Det är orimligt att man har timslånga köer på morgon och eftermiddag om det bara är en fil öppen. Det duger inte.
Här måste statsrådet sätta sig in i frågan: Hur sköter myndigheten sitt uppdrag? Utsätter man människor för fara? I så fall måste statsrådet vidta åtgärder. Det handlar inte om att gå in och rycka en enskild tjänsteman i örat. Det kan man inte göra. Men man kan tydligt tala om vilka önskemål som regeringen har och vilka krav man ställer på myndigheten. Den möjligheten har statsrådet.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Olägenheter i samband med vägbyggen, järnvägsbyggen eller vad det nu kan vara är det nog ingen som ifrågasätter. Det blir liksom en naturlig konsekvens av att man bygger om och bygger till. Problemet uppstår när det blir stopp - när man inte tar sig fram.
Just den markburna trafiken har problem med att få fram räddningsfordon i händelse av att något allvarligt inträffar. Det exempel som statsrådet tog upp med att tågen stannade på Stockholms södra och att man sedan fick ta pendel in till Stockholms central var ändå en lösning som fungerade för alla trafikanter. Jag åkte själv där flera gånger.
Visst fick jag gå över till en annan plattform och ta ett annat tåg, men jag kom fram. Men när det är stopp i trafiken på grund av att man inte har planerat tillräckligt väl blir situationen helt annorlunda. Statsrådet kan då inte säga att det här inte är hans roll utan att en riksdagsledamot får åka ut och titta på det.
Jag läser ur en uppsats från juridiska institutionen vid Uppsala universitet. Där har man granskat regeringen i samband med Transportstyrelsens kris - det som hände när man släppte ut uppgifter. Vilket ansvar har statsråd för myndigheters verksamhet? Vem har ansvaret för brister i den statliga förvaltningsorganisationen?
Hur långt sträcker sig ansvaret, och när kan statsrådet ha ansett sig ha gjort tillräckligt? Uppsatsen är ganska intressant, och statsrådet kan få den av mig efter debatten. Det står så här: Riksdagen förvaltar folkets vilja genom att vara dess främsta företrädare. Den stiftar lagar, beslutar om bestämmelser och skatter och har makten över statens finanser. I allmänna val kan ansvar utkrävas. De förtroendevaldas mandat kan då förnyas eller upphöra.
Man kan naturligtvis ställa sig frågan: Vad i jösse namn har det med Förbifart Stockholm att göra? Jo, i slutändan är det folket som bor i det här området som drabbas. Och man kan drabbas på ett mycket dramatiskt sätt om ett räddningsfordon inte kommer fram.
Här har en myndighet inte gjort tillräckligt för att säkerställa den funktionen - att få fram räddningsfordon eller andra viktiga transporter. Då har riksdagen att granska regering och statsråd, och det är en av anledningarna till att vi står här i dag. Man är tydlig i rapporten från Uppsala universitet med att statsrådet har en skyldighet att informera sig.
Statsrådet har också en skyldighet att vidta åtgärder om det visar sig att myndigheten inte har gjort tillräckligt eller kanske rent av missköter sitt uppdrag. Man är kristallklar med detta i de slutsatser som finns i slutet på uppsatsen: När en myndighet uppvisar brister uppstår en skyldighet för regeringen, och särskilt statsrådet, att leda den statliga förvaltningens utveckling.
Det går inte att misstolka slutsatsen i rapporten. Om Trafikverket nu har planerat så dåligt att man försätter människors liv och hälsa i fara är det statsrådets skyldighet att vidta åtgärder. Jag överlämnar gärna rapporten så att statsrådet kan få läsa. Men det svar jag har fått här duger inte.
Statsrådet har ett ansvar.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Det är ingen som ifrågasätter att det blir problem när man gör en så stor satsning som man nu gör på Förbifart Stockholm. Den är efterlängtad och absolut nödvändig. Det kommer att vara besvärligt under byggtiden, men det betyder inte att det ska vara köer där det är blockerat.
Inför den här debatten fick jag information från människor som satt i kön i morse om att kön var 1 timme och 20 minuter lång. Då är det omöjligt att göra en sidoförflyttning i händelse av att ett räddningsfordon påkallar fri väg. Det är allvarligt.
Den dag det inträffar någonting och räddningsfordon inte tar sig fram är ju planeringen undermålig. Man måste säkerställa att dessa funktioner fungerar. Jag inser att detta med världsarvet kan vara besvärligt att ta sig förbi, men man får leta efter andra lösningar för att få trafiken att flyta. Det är inte acceptabelt att den står still och blockerar.
Tiden för de människor som sitter i kön är värdefull, precis som för alla oss andra. Det är också viktigt att kollektivtrafik fungerar så att de som bor, lever och verkar i området kan åka med bussen och med hygglig träffsäkerhet komma fram till den plats de planerat att komma till vid den tänkta tidpunkten.
Men det absolut viktigaste måste ändå vara att samhällets viktigaste funktioner kommer på plats i händelse av att någonting allvarligt inträffar. Då får det icke vara blockerat. Här måste statsrådet säkerställa att myndigheten gör allt de kan för att minimera risken.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Ända sedan människan uppfann hjulet har vägen varit en bärande del i vår tillvaro. Vi har transporterat gods och varor på vägen sedan urminnes tider. Vägen har en betydande roll för vårt moderna samhälle. Men vårt vägnät förfaller i en fart som är förskräcklig. Detta gäller även järnvägen.
Jag brukar lite skämtsamt säga att jag leder SM i tågförseningar. Var och varannan gång som jag ska åka tåg stannar det på grund av rälsbrott, växelfel, signalfel, kontaktledningar som ramlar ned - listan på felmeddelanden kan göras oändlig. Järnvägen fungerar inte, och vägen förfaller.
Förra veckan åkte jag på en väg som staten har hand om. Västtrafik, länstrafikbolaget i den del av Sverige där jag bor, ställde in busslinjer bara för att man inte kunde säkerställa att passagerare och förare var säkra att fara på vägen.
Om ett länstrafikbolag ställer in trafik för att vägen är för dålig och säkerheten inte kan garanteras för dem som färdas på den kan man inte säga att vi har ett vägnät som utvecklas. Det är snarare så att det avvecklas.
I det förslag till nationell plan som kommer från Trafikverket kan man läsa: "De lägre trafikerade banorna kommer att få ett försämrat tekniskt tillstånd, med försämrad robusthet, ökad risk för trafikpåverkan och tillfälliga hastighetsnedsättningar."
Det betyder att de som inte bor längs de stora stråken kommer att få sämre tillgänglighet till järnväg, samtidigt som regeringen avsätter 104 miljarder till höghastighetståg. Det är ett tågsystem som möjligen är färdigt den dag jag firar min 90-årsdag på hemmet. Så långt bort i tiden ligger det.
Men vi behöver ju ha ett järnvägssystem och ett vägsystem som fungerar i dag, inte 2047. Vi måste investera i underhåll av det vi har i dag, så att det fungerar. Trafikverket självt säger att det inte är tillräckligt.
När det gäller vägsidan skriver Trafikverket: "Anslaget till vidmakthållande av statliga vägar ökar med 13 procent jämfört med planen 2018-2029. Tillståndet på det statliga vägnätet har under en längre tid gradvis försämrats, och med givna anslagsnivåer kommer nedbrytningstakten att bli högre än åtgärdstakten.
Det betyder att vägsystemet, trots anslagsökningen, kommer att försämras snabbare under planperioden än vad Trafikverket kan återställa." Detta står i deras egen utredning. Vägen är en bärande funktion för att människor ska kunna leva och verka i hela landet och för att industrin ska kunna fungera i hela landet.
När vägarna i en del av landet inte längre klarar belastningen från trafiken kommer både människor och industrier att flytta därifrån. Då får vi en avfolkningsbygd. Det är i Norrlands inland vi har de stora värdena. Då måste man också se till att vägarna fungerar där.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Det gäller att kunna hålla två tankar i huvudet samtidigt. Visst behöver vi bygga ut järnvägen och bygga nya stambanor, men vem har sagt att det måste vara höghastighetståg? Man får mindre järnväg för pengarna om man bygger något som är dedikerat enbart för höghastighetståg. Detta är lika tokigt som att bygga motorvägar där man bara släpper in Ferraribilar. Det håller inte.
Regeringen verkar ägna sig åt någon form av memoryspel med stenar. Ni pratar ständigt om att lyfta på stenar, men ni hittar ju aldrig några par. Det är detta som är så märkligt.
Regeringen investerar stora summor i något som inte är färdigt förrän 2047, när vi står med gigantiska problem här och nu, med ett järnvägssystem som inte håller för den trafik som finns och ett vägsystem som förfaller snabbare än man har möjlighet att reparera det.
Det är fel fokus, igen. Man kan titta på vad man kan göra som en snabb åtgärd för att öka kapaciteten. Statsrådet var inne på Göteborgs hamn, som är en av Europas absolut största hamnar, med ett enormt flöde av gods både in och ut.
Men det finns inte en krona avsatt för att lägga in ett dubbelspår till mellan Alingsås och Göteborg, en åtgärd som vi vet skulle öka kapaciteten dramatiskt och minska störningarna på hela Västra stambanan. Inte en krona har man satt av för detta, utan det är fortfarande trångt mellan Alingsås och Göteborg, med ständiga störningar. Där kan man prata om en lågt hängande frukt och något som skulle ge verkan direkt.
Men den chansen tar man inte, utan i stället envisas man med att man ska bygga mellan Göteborg och Borås. Det är också en åtgärd som är nödvändig, men den kanske inte behöver sättas i främsta rummet när vi har de problem vi har på Västra stambanan. En kollega till mig kommer att ta upp järnvägsunderhållet i nästa interpellationsdebatt, och då kommer säkerligen Lund-Hässleholm att komma upp i diskussionen.
Vi har inga problem med att bygga ut stambanor där det behövs, men det ska inte vara låst till höghastighetståg. Man måste tänka lite vidare och öppna upp så att man kan köra med flera olika tågtyper och skapa ökad kapacitet. När jag var grabb var min pappa grävmaskinist, och på 60-talet var jag med honom ute i grävmaskinen.
Då sprängde man berg, sågade ned skog och byggde vägar, till viss del också järnvägar, fast det var kanske inte så vanligt i Norrlands inland. I dag har vi inte råd att underhålla de vägar som dessa människor byggde på 60- och 70-talen, utan de förfaller. Industrin har svårt att klara sina transporter, och i Norrlands inland är skogstransporter viktiga för dem.
Även malmtransporter behövs för att klara verksamheten. Vi behöver investera mer i järnvägstrafik där uppe. Vi har föreslagit att man ska investera i Inlandsbanan för att skapa en godskorridor ned till Kristinehamn, för att kunna komma vidare ned till Europa eller Göteborgs hamn. Visst har vi idéer och förslag, men de ligger inte 20-25 år framåt i tiden.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Måtte det bli ett regeringsskifte i höstens val så att vi får satsningar som utvecklar samhället i stället för att avveckla det! Det är bara att läsa vad Trafikverket själva skriver: Vi har en nedbrytningstakt som inte går att åtgärda. Det går alltså snabbare att bryta ned vägarna än att åtgärda dem.
Jag får ge statsrådet samma erbjudande som jag gav en del personer som jag hade lite diskussioner med på den tiden som jag jobbade vid trafikpolisen, de personer som hade lite svårt att läsa innantill och förstå vad som stod i lagstiftningen. Jag hade högläsning och pekade på vad som stod i boken. Det känns lite grann som att jag är tvungen att göra likadant här.
Vi har lagt fram förslag om 500 miljoner mer till underhåll på väg och järnväg och 500 miljoner mer till investeringar än vad regeringen har föreslagit. I min värld är det mer pengar än det som regeringen har presterat. Det är viktigt att vi kan underhålla både vägar och järnvägar. Det är också viktigt att göra investeringar där de fyller bäst funktion här och nu. Jag säger inte att vi inte ska bygga nya stambanor.
Men det finns ingen anledning att bygga dem för höghastighetståg. Höghastighetståg är för övrigt tåg som går fortare än 250 kilometer i timmen. Annars är det snabbtåg. När det gäller ett godsstråk mellan Jönköping och Göteborg lär det aldrig komma upp på infrastrukturministerns bana, för den ska bara vara till för höghastighetståg.
Det kommer inte att gå ett mjölkpaket däremellan, utan det kommer bara att vara reserverat för höghastighetståg om regeringen får som den vill. Och det får vi hoppas att vi slipper efter den 11 september.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det är några saker i svaret som jag vill utveckla ytterligare. Det står så här: "Regeringen har gjort historiskt stora satsningar för att förstärka brottsbekämpningen och bekämpa kriminella nätverk." Då måste man rimligen ställa sig frågan hur det kommer sig att den brottslighet som är vägburen ständigt ökar - för det är det vi pratar om.
Man tar inte gärna en traktor under armen och springer över gränsen, utan man använder lastbilar för att kunna transportera ut stöldgodset. Statsrådet säger: "Polismyndighetens tillväxt fortsätter med full kraft." Ja, men det visar sig inte bland mina gamla kollegor ute hos trafikpolisen. Där har man en motsatt utveckling.
Där minskar antalet tjänstemän på vägen, och det är just på vägen vi behöver ha ut resurser för att bromsa den här utvecklingen. Vägen används som brottsplats. Ministern gör också en tankevurpa i svaret.
Han säger att Polismyndighetens tillväxt i lokalpolisområdena är viktig för att även "öka resurserna till trafikområdet, som omfattar områdena trafiksäkerhetsarbete, trygghetsskapande arbete, brott på väg och yrkestrafik". Det finns inte en chans att de som jobbar ute i lokalpolisområdena ska kunna göra kontrollerna av den yrkesmässiga trafiken. Det krävs betydligt mer kompetens än så.
För att vara en duktig trafikpolis och jobba med den yrkesmässiga trafiken har man en utbildningssträcka på cirka fem år. Och då ska man också gå med en erfaren handledare som hjälper en. Både polisledningen och regeringen lever i tron att varje polis kan gå ut och stoppa ett fordon. Det har man stöd för i lagstiftningen, i polislagen.
Men det är när fordonet har blivit stoppat som jobbet börjar, och då måste man vara rustad för att klara det uppdraget. Vi ser effekten av den här handfallna politiken. De kriminella gör som de vill. De åker in och hämtar det de behöver och åker ut igen, för det finns ingen ute på vägen som stoppar dem. Det är här tankevurpan finns. Sedan kommer vi till nästa kommentar från statsrådet.
"Det är upp till Polismyndigheten att fördela sina resurser internt, men regeringen följer frågan noggrant." Jag är inte det minsta intresserad av den formuleringen. Jag vill se resultat. Att regeringen följer frågan noggrant är ett standardsvar i varenda interpellationsdebatt vi har här. Den formuleringen är fullkomligt meningslös och inget värd.
Åstadkom någonting, få ut tjänstemän på vägen och ställ krav på Polismyndigheten! Statsrådet har möjlighet att tala om för Polismyndigheten vad man förväntar sig att den ska göra. Det går inte att samla en massa tjänstemän i lokalpolisområdena och tro att det kommer att lösa problemet.
De är också viktiga - jag säger ingenting annat - men mer behövs för att klara den brottsutveckling som sker med hjälp av den tunga trafiken och som innebär att man i stort sett länsar företag på utrustning, hämtar diesel, stjäl traktorer för stora pengar och åker rakt över gränsen. Sedan kommer nästa fråga, som jag kommer att utveckla i nästa anförande, för talartiden tar slut nu.
Statsrådet kan fundera på det här: Behöver man ens utreda att det är ett brott att smuggla gods över gränsen? Det sas också i svaret.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det är imponerande att man kan skärma sig så totalt från verkligheten - inte undra på att regeringen inte får saker och ting gjorda! Jag går på den fråga som jag tänkte ställa precis innan talartiden tog slut förut. Statsrådet sa att man utreder om man ska göra utförsel av stöldgods till ett brott enligt lagen om straff för smuggling. Behöver man ens utreda om det är ett brott att åka ut med stöldgods?
Det rullar ut stöldgods för över 2 miljarder om året. Det är bara att gå in på Larmtjänsts hemsida - det företag som statsrådet i vår förra debatt trodde säljer larm men som är försäkringsbranschens paraplyorganisation - där det finns mycket bra statistik. Det skulle inte skada om statsrådet läste på där på Larmtjänsts hemsida.
De säljer för övrigt inte larm. Sedan har vi det här med om det är någon ökning av antalet brott eller inte. Ja, det är fritt för tolkning. Under det första kvartalet 2022 har 20 traktorer blivit efterlysta. Det är en ökning med 150 procent.
Antalet katalysatorstölder har ökat de senaste två åren med 10 000 procent. Det har gått så långt att de fordonsägare som drabbas kan få vänta upp till ett halvår innan de kan få en ny katalysator monterad på sin bil. Men statsrådet säger att vi inte har någon ökning av brotten. Statsrådet kommenterade dieselstölder förra veckan.
De har ökat med 126 procent. Men enligt statsrådet hade det inte särskilt stor betydelse eftersom företagen tjänar så mycket pengar att de gott kan bli av med lite bränsle. Så löd kommentaren i radiointervjun. Man häpnar över en sådan inställning. Inte undra på att regeringen inte får något gjort när den inte ens vill förstå problemet!
Vi har ett gigantiskt problem ute på vägarna där de kriminella förser sig med det de behöver, enligt en gammal kommissarie på länskrim i Göteborg. De kommer med en inköpslista och hämtar vad de behöver och åker sedan ut över Öresundsbron. Efter klockan åtta är den vidöppen. Så är verkligheten.
I går kom en nyhet i medierna om att människor hade omkommit i en lastbil i USA. Är det en isolerad händelse med migranter där borta? Ingalunda. Vi hade precis samma situation i Europa för ett tag sedan. Då jobbade jag på trafikpolisen. Alla i yttre tjänst fick information av gränspolisen om hur de kriminella nätverken arbetar.
Det är inte isolerat till Sverige och Europa, utan det här gäller över hela världen. Den centrala punkten för människohandeln fanns inte borta i Mexiko eller någon annan avlägsen plats på planeten. Den fanns på Wetterlinsgatan i Falköping. Där styrde man det här.
Man använde vägen för att kunna transportera människor man smugglade, och den har regeringen lämnat helt fri. Ni vidtar ju inte de åtgärder som är nödvändiga. Att ni satsar på polisen är jättebra, men tjänstemännen kommer inte ut på asfalten där de behövs.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Vi är tillbaka i regeringens tankevurpa som går ut på att lokalpolisområdena ska sköta kontrollerna. Trafikpolisen var min arbetsplats under tolv år. Jag vet mycket väl hur det fungerar och hur man ska angripa problemet. Men grejen är att det inte finns folk där ute så att det räcker.
Man kan inte skicka ut en nyutexaminerad polis att stoppa en lastbil och tro att denna polis ska kunna klara uppdraget att göra en kontroll. Då är man helt bortom hur saker och ting fungerar. Erfarna kontrolltjänstemän krävs för att göra jobbet och kunna se vad som finns ombord, vart föraren är på väg och var han har varit.
För att kunna reda ut om det är stöldgods ombord eller om det är någon annan transport som inte följer regelverket är det inte lönt att ta ut en polis från ett lokalpolisområde att göra jobbet. Det funkar inte så. Ni måste förstå hur saker och ting är uppbyggda. Häromdagen sa statsrådet i en radiointervju att var och en ska sköta sitt eget skydd. Ta exemplet med 24 ton koppar som försvann i Göteborg! Terminalen är klassad som skyddsobjekt.
Området är inhägnat med elstaket och bevakas dygnet runt med hundar. Bara vid säkerhetskontrollen finns 13 övervakningskameror. Likväl lyckades någon gå in och hämta 24 ton koppar. Detta visar på vilken nivå dessa människor arbetar. Och att skicka ut en lokalpolis för att göra kontrollen - kom igen alltså! Ni måste förstå hur det här fungerar och vidta åtgärder. Ni måste peka ut för Polismyndigheten vad de är tvungna att göra.