Lars Tysklind (L):
Som sagts här tidigare är klimatförändringen, klimathotet, en av vår tids stora ödesfrågor. Det kan vi väl vara överens om så här långt. Det är absolut nödvändigt att vi har något slags politiskt förhållningssätt och en idé om hur vi ska kunna lösa detta. Det handlar både om att hantera de klimatförändringar som trots allt sker och om en anpassning av samhället.
Vi måste naturligtvis minska de utsläpp av växthusgaser i atmosfären som har varit alldeles för stora över tid. I detta sammanhang finns det två förhållningssätt som är direkt kontraproduktiva och kanske rent av destruktiva. Båda leder till passivitet och får förödande konsekvenser i slutändan. Det ena är att man blundar för att det är ett problem över huvud taget. Det andra är att man tappar tron på att det går att lösa.
Båda dessa förhållningssätt leder naturligtvis till passivitet. Grunden för denna debatt är Arktis och de förändringar som har skett där. Det kommer uppgifter om temperaturer som är 20 grader över det normala och om vattentemperaturer som aldrig tidigare har varit så höga.
I februari 2017 uppmätte man för första gången någonsin plusgrader på norra Grönland. Man kan prata om att det beror på vädervariationer, men det är väl helt klart att något håller på att hända, att det är någonting som är fel och att det är bråttom att rätta till det. Fru talman!
Vi liberaler har en stark tro på människans förmåga att lösa problem. Det är helt riktigt att Liberalerna lägger mindre skattemedel på stöd och subventioner när det gäller klimatpolitiken. Vår gröna klimatpolitik ligger egentligen i skattetabellen och i den ekonomiska styrning som vi kan få den vägen. Det handlar om ett ansvarstagande utifrån kunskap och marknadsekonomiska principer.
Det bygger på principen att förorenaren betalar och på en grön skatteväxling med höjda miljöskatter och sänkt skatt på arbete. Det handlar om att få till de mest effektiva styrmedlen för kostnadseffektiva åtgärder. Mot detta står, som vi uppfattar det, en rödgrön skattehöjning. Man pratar ofta om skatteväxling även på den rödgröna sidan, men vi ser bara skattehöjningar.
Skatt på avstånd och så vidare har diskuterats, men det är inte något som vi tycker är konstruktivt i sammanhanget. Liberalerna står helt bakom att Sverige ska vara ett föregångsland. Som Rickard Nordin nämnde är kanske detta vår stora chans eller uppgift här i världen.
Med vår kunskap och teknikutveckling ska vi vara ett föregångsland och driva på även på EU-nivå och globalt för åtgärder.
Det är viktigt att vi ser effekterna på jobben och konkurrenskraften i Sverige så att vi inte blir så fokuserade på att ligga före och vara ett föregångsland att vi släpper att vi själva måste skapa drivkrafter för tillväxt. Det skapar resurser för att kunna vara ett föregångsland.
Det är också viktigt att kunna se helheten i detta. Nu diskuterar vi klimatpolitiken, men allt hänger samman. En annan sak som vi i Liberalerna vill poängtera starkt är att bevara den biologiska mångfalden.
Om naturen och världen ska kunna anpassa sig till de klimatförändringar som oundvikligen kommer är det nödvändigt att vi har en biologisk mångfald som kan stå emot dem. En stor biologisk mångfald är betydligt mer robust än en utarmad sådan. Fru talman!
Vi ligger långt framme internationellt när det gäller miljö och klimatarbete, och vi ska kunna dra nytta av detta som en konkurrensfördel. Vi kan konstatera att under Alliansens åtta år, från 2006-2014, minskade utsläppen av klimatgaser med 19 procent. Det var en trend som tyvärr bröts 2015.
Jag tror att vi alla delar frustrationen över rapporten och över att det låg stilla 2016 så att vi hade samma klimatutsläpp som tidigare. Det är inte svårt att ringa in de största utmaningarna. Den första handlar om transportsektorn, där ett arbete pågår.
Liberalerna har många förslag om detta som jag ska återkomma till. Den andra utmaningen är att minska utsläppen från jordbruket. Då måste vi ändå ha med oss att vi har tagit höjd för målsättningen att vi ska öka livsmedelsproduktionen i vårt land. Det är en utmaning i sig, men vi tror att det är möjligt.
Den tredje är att vi måste få på plats teknik när det gäller basindustrin, det vill säga järn, stål och cement. Det handlar om både teknikutveckling och processer. I slutänden var det en förutsättning i Miljömålsberedningen att man kunde utveckla CCS - att fånga upp och lagra koldioxid i berggrunden. Detta var en av grundförutsättningarna för att kunna nå netto noll till 2045, som vi trots allt är överens om.