Annika Lillemets (MP):
Friår innebär enkelt uttryckt att en person med anställning byter plats med en arbetslös under en tid. I Sverige kunde, på Miljöpartiets initiativ, från 2005 tills den dåvarande regeringen tog bort möjligheten 2007, ett antal anställda ta ledigt tre till tolv månader medan en arbetslös vikarierade för dem.
Den friårslediga fick en ersättning som motsvarade 85 procent av den ersättning som hen skulle ha fått som arbetslös, och vikarien fick vanlig lön. Friårsreformen var en kombinerad frihetsreform och arbetsmarknadsreform. Intresset var stort, och långt ifrån alla som ansökte om friår fick det. Det finns flera anledningar att återinföra friåret. Det är något så sällsynt som en sann vinn-vinnlösning.
Friårslediga får ökad makt över sina liv och en chans att frigöra sin kreativitet och samla nya krafter. Långtidsarbetslösa som vikarierar för friårslediga får värdefull arbetslivserfarenhet och därmed en starkare ställning på arbetsmarknaden.
Eftersom friårsvikariaten ger lön och riktiga arbetsuppgifter ger de också värdighet och möjlighet att försörja sig, till skillnad från många andra mindre meningsfulla och ibland rent förnedrande aktiviteter som alltför många arbetslösa senare har tvingats in i. I Finland har man goda erfarenheter av alterneringsledighet, den finska motsvarigheten till friår. Alterneringsledighet infördes på prov 1996, och sedan 2010 är den permanent.
Över 200 000 personer har utnyttjat möjligheten. I en utvärdering av alterneringsledigheten som gjordes 2009 fann man att sysselsättningsgraden och lönen ökade för dem som fått vikariera för alterneringslediga. Och effekten kvarstod efter flera år. Både i Finland och Sverige uppgav de som fått ledigt att deras välbefinnande hade ökat. Däremot jobbade de inte mer och hade inte lägre sjukfrånvaro efter ledigheten.
Vissa har sett det som ett argument mot friåret. En sådan hållning ger enligt min mening uttryck för en snäv och torftig människosyn och en föråldrad och inskränkt syn på arbete och arbetsliv. De som varit friårslediga kanske prioriterar annat i livet än att maximera lön, tid på jobbet, ökad konsumtion och materiell standard. I så fall är de föredömen för oss alla.
Om vi ska klara av att hejda klimatförändringarna och utarmningen av naturresurser måste vi finna vägar bort från överdrivet lönearbete och den miljöbelastande överkonsumtion det möjliggör. Dessutom visar forskningen att människor som har mindre materialistiska värderingar mår bättre än andra. De är helt enkelt mer nöjda och lyckliga. Friårets vinster och fördelar kan inte mätas endast i pengar. Friåret var en mänsklig framgång under alla omständigheter.
Herr talman! Friår skulle kunna bidra till att förebygga utslagning och ohälsa genom att människor erbjuds en paus när de behöver det, innan de blir sjuka och utslagna. Friåret skulle kunna ge den som vantrivs på jobbet en chans att göra något annat under en tid. Friåret kan också skapa bättre förutsättningar för dem som vill utveckla en uppfinning eller pröva en företagsidé. Det är helt enkelt försörjning för innovatörer och entreprenörer som vi såväl behöver. Det är ett stort problem i dag.
Friåret löser naturligtvis inte alla problem, lika lite som någon annan enskild åtgärd. Men det skulle som jag har nämnt kunna bidra till att uppfylla flera viktiga mål, inte minst på arbetsmarknadsområdet och komma till stor nytta för såväl enskilda människor som samhället. Därför är det synd att utskottet helt utan motivering avfärdar den motion som jag tillsammans med flera andra gröna ledamöter har skrivit om att återinföra friåret.
Vi skulle behöva en saklig och konstruktiv debatt om alla bra förslag och även våga tänka bortom en rigid arbetslinje. Friåret rymmer också en annan dimension, utöver omedelbar samhällsnytta. Det ökar utrymmet för sådant som inte är så kallat lönsamt men oumbärligt i ett gott samhälle och en levande demokrati.
Det kan vara att ägna sig åt kultur, föreningsliv, att leva miljövänligt och som jag tidigare nämnt att pröva företagsidéer. Friåret är ett välbehövligt, för att inte säga nödvändigt, brott med den allt starkare och mycket farliga tendensen att definiera en människas värde utifrån hennes ställning på arbetsmarknaden.
Nu är det bara några få lyckligt lottade med förstående arbetsgivare och mycket god privatekonomi som ta ledigt från jobbet utan krav. De som inte har turen att kunna falla tillbaka på någon annan försörjning - kapital, arv, lotterivinster, en partner som tjänar mycket pengar och vill försörja en - saknar den möjligheten. Men ett friårssystem skulle ge fler chansen. Herr talman!
Friåret är en unik livskvalitetsreform eftersom ledigheten är kravlös. En friårsledig är ju per definition fri. Hen har verklig makt över sitt liv, om än under en begränsad tid. Kanske är det därför friåret väckte och väcker så starka känslor. De som fick en paus från arbetslivet under den korta tid friåret var en möjlighet i Sverige, liksom de arbetslösa som fick friårsvikariat, var mycket nöjda.
Det gäller även de som haft alterneringsledighet i Finland. Men friåret mötte och möter fortfarande ett djupt känsloladdat och mot bakgrund av de fördelar som det har visat sig ge, för såväl vikarier som lediga, irrationellt motstånd. Det handlar om grundläggande värderingar, människosyn och vilket samhälle vi vill ha. Vågar vi lita på varandra? Unnar vi varandra frihet? Jag hoppas att vi kan komma dit.
Vi har alla mycket att vinna på ett samhälle som bygger på tillit, generositet och frihet i stället för misstänksamhet, missunnsamhet och kontroll.