KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kenneth Kvist (V):
Det förefaller att vara ganska svårt att övertyga Cecilia Wikström, men jag vill ändå försöka mig på det. Hon säger: Vad hjälper det de fängslade i Minsk att de har mat för dagen när de inte har yttrandefrihet? Jag vill vända på den frågan lite.
Vad skulle det hjälpa den fängslade i Minsk om han under fjorton dagar inte hade mat och dryck för dagen men yttrandefrihet? Då hade han kanske dött. På det viset hänger rättigheterna ihop.
Upplever inte alliansen i Sverige det som ett politiskt problem att när FN har slagit fast att rättigheterna inte kan graderas ska Sverige bryta upp detta FN beslut och Sveriges riksdag i stället tala om att de politiska rättigheterna har företräde framför de ekonomiska och sociala?
Det vore inte en särskilt bra linje för Sverige att gå ut med i världen. Där skapar alliansen sig ett stor politiskt problem genom att yrka bifall till den reservationen. Vi kan inte säga att de politiska rättigheterna har ett primat framför rätten till liv och till existens.
Jag tycker om det du säger mycket vältaligt och elegant om livets kvalitet och så vidare. Vi är helt överens om detta. Vi är helt överens om kampen för yttrandefrihet och demokrati och mot valfusk i länder som Vitryssland. Vi är helt eniga.
Men vi måste också vara eniga om att det är lika primärt för dessa människor att de faktiskt har mat för dagen, möjlighet att skyla sig, har tak över huvudet, och så vidare. De sociala rättigheterna och de politiska rättigheterna betingar varandra och får inte ställas i motsättning till varandra.
Kenneth Kvist (V):
Rättigheterna har samma dignitet. Man kan inte skriva som ni gör i er reservation att politiska rättigheter ska ha företräde före ekonomiska och sociala rättigheter. Det är naturligtvis en skillnad. Det finns en sådan diskussion som du för på rättighetsområdet.
Det är en skillnad på hur man kan lagstifta om den ena och den andra rättigheten. Sociala rättigheter finns när man har lyft sig över en elementär nivå. Det är en fråga om social kamp.
Grundrättigheten till försörjning, grundrättigheten att kunna upprätthålla det egna livet är en förutsättning för de lika nödvändiga politiska rättigheterna. Då kan man inte säga att det ena har företräde framför det andra. Man måste precis som FN har gjort se att rättigheterna har samma dignitet.
Det gäller även om det sedan finns skillnader i hur man utvecklar dem vidare och hur det materiella innehållet ser ut för diverse rättigheter. Grundformuleringen i er reservation tycker jag är utomordentligt betänklig. Jag hoppas att vi under den tid jag är ersättare i riksdagen kan återvända till detta samtal.
Jag hoppas att jag kan övertyga Cecilia Wikström om att hon på den här punkten måste tänka om.
Kenneth Kvist (V):
Jag försökte ha en någorlunda diskussionston. Jag diskuterar inte med Cecilia Wikström riktigt utifrån de förutsättningar som hon försöker att polemisera mig med. Jag har inte hävdat att någonting var bättre förr eller någonting sådant.
Hon för en fullständigt konstig polemik mot någon sorts ideologiska föreställningar, om det nu är mot mig eller mitt parti, som jag tror inte ens skulle ha stämt för 25 år sedan, och det skulle nog inte stämt för 50 år sedan heller. Vad frågan gäller är precis vad som står i reservationen.
Majoriteten av Sveriges riksdag säger att rättigheterna har samma värde. Där säger ni: Nej, det har de inte. Vissa rättigheter är mer värda än andra. Det är vad diskussionen handlar om.
Vi måste diskutera vad frågan konkret gäller och vad jag konkret säger och inte diskutera dimföreställningar om vad vi är, vilka vi har varit, vad vi står för och vart vi är på väg. Det är bättre att diskutera med människor utifrån vad de säger och inte vad vi tror att de är för några.
Inger Jarl Beck (S):
Kommunerna har enligt författningslagen självklart skyldighet att informera och stödja medborgarna när de har frågor. Däri ligger också den här informationen. Man kan ju fundera på varför inte kommunerna har infört detta. Det är ju våra politiska kamrater som sitter och styr i kommunerna.
Vi värnar om att alla medborgare ska ha den information och den kunskap de har behov av, men vi menar att kommunerna själva ska kunna ta ställning till detta. Det finns en del information på kommunernas hemsidor. Vissa kommuner är bra på detta; andra är mindre bra. Min fråga tillbaka är: Vart tar det kommunala självstyret vägen?
Alliansen pratar om att det är viktigt med det kommunala självstyret. Som vi ser det ska kommunerna själva ta ansvaret i de här frågorna. Vi ska inte behöva gå in och peta för att de ska ta sitt politiska ansvar inför medborgarnas önskemål och krav.
Inger Jarl Beck (S):
När det gäller de statliga myndigheternas information så finns det nyinrättade Verket för förvaltningsutveckling, Verva, från den 1 januari i år. Verket är ett stort stöd för myndigheterna. Det finns inget som säger att kommunerna inte skulle kunna använda sig av den informationen om man behöver det.
Detta är en fråga som kommunerna måste utveckla själva. De måste utveckla den utifrån det behov som finns. Vidare är det våra partikamrater där ute som vi får trycka på om vi inte tycker att det fungerar. Helena Höij svarade inte på frågan. Alliansen driver ju frågan om det kommunala självstyret. Varför ska det inte gälla i den här frågan?
Inger Jarl Beck (S):
För oss socialdemokrater är inte antalet myndigheter viktigt. Det antal myndigheter som finns ska vara tillgängliga för medborgarna utifrån de behov som finns i en demokratisk organisation, i ett demokratiskt styre. När det gäller utredningsväsendets oberoende ställning behandlar vi i det här betänkandet kommittéordförandena. Regeringen har ju att utse kommittéer.
Det berörs inte speciellt i regeringsformen, men det här är regeringens arbetsinstrument för att plocka fram sakliga underlag för beslut, hos både regering och riksdag.
När det gäller de kommittéordförande som man utser skulle det vara mycket märkligt om en socialdemokratisk regering utsåg en folkpartist att leda ett utredningsarbete för just Socialdemokraterna. Gud bevare mig för att det blir en borgerlig regering, men det skulle vara mycket intressant att se hur många socialdemokrater som blir kommittéordförande med en borgerlig regering.
Tobias Krantz kanske har någon fundering på hur många socialdemokrater vi ska ha i ett sådant läge. Min övertygelse är att vi inte kommer i den ställningen att vi ska behöva se en socialdemokratisk kommittéordförande åt en borgerlig regering. Dessutom utser man faktiskt ordförandena också utifrån förtjänst och skicklighet. Därtill har Tobias Krantz en totalt felaktig procentsiffra.
Det är bara 20 % som är socialdemokrater. Det ser du när du tittar på hela utnämningsmakten.
Inger Jarl Beck (S):
Tack försvarsministern för svaret. Tyvärr är jag lite besviken över svaret som jag har fått. Ministern säger att det i Regeringskansliet bereds ett kommittédirektiv gällande frivillig försvarsverksamhet och att ministern har för avsikt att tillsätta en särskild utredare. Det finns redan tre frivilligutredningar.
Det är Utredningen om frivillig medverkan i totalförsvaret , om frivilligverksamhet för totalförsvaret från 1992. Där finns också Frivilligutredningen, Totalförsvaret och frivilligorganisationerna - uppdrag, stöd och ersättning , från 1997. Den senaste utredningen är från Frivilligorganisationsutredningen, Frivilligheten och samhällsberedskapen från 2001.
Min uppfattning är att några ytterligare behov av en utredning inte finns. Det är alldeles tillräckligt med de tre nämnda utredningarna. Det stora behovet i dag för frivilligorganisationerna är en moderniserad förordning och ett moderniserat organisationsstöd anpassade till dagens situation. Arbetet med detta måste komma i gång snarast. Med en ny utredning kommer det att ta ytterligare några år innan en förändring kommer till stånd.
Detta kommer att påverka frivilligorganisationernas utveckling genom att de får vänta. Det finns alltså inget behov av en ny utredning, utan det behov som finns är av en ny förordning och en ny modell för utbetalning av organisationsstödet. Har ministern tagit del av de tre nämnda utredningarna?
När i tid kan frivilligorganisationerna förvänta sig att få en ny förordning och en ny modell för utbetalning av organisationsstödet?
Inger Jarl Beck (S):
Försvarsministern säger att man ska tillsätta en ny utredning och vill inte svara på frågan vid vilken tid det är tänkt att utredaren ska vara klar. Det är självklart att vi måste göra en översyn, eftersom det här behöver moderniseras. Jag skulle vilja föreslå ministern en annan ordning, i stället för en utredare.
När det gäller en ny förordning och en ny modell för organisationsstöd krävs det inte någon formell utredning. Vad gäller förordningen finns det redan förslag. Bland annat har Krisberedskapsmyndigheten lämnat ett sådant förslag. Det finns kunskaper för försvarsministern att inhämta hos Försvarsmakten, som också vet vilka ändringar som krävs och behöver göras.
En modell för organisationsstöd kräver lite mer jobb. Detta uppdrag kan med fördel lämnas till Statskontoret, som har stor kompetens i detta. Med den hantering som jag föreslår ministern kan frivilligorganisationerna på ett mycket kortare och snabbare sätt få sina problem åtgärdade och möjlighet till tidigare utveckling i sina organisationer.
Med en utredning får frivilligorganisationerna, enligt min uppfattning, vänta onödigt lång tid. Det här är en viktig fråga. Det är viktigt för att frivilligorganisationerna ska kunna komma i gång snabbt och kunna göra en god insats.
Inger Jarl Beck (S):
Om ministern tycker att det är en udda ingång får det stå för honom. Jag menar att det är viktigt att det här kommer till stånd väldigt fort. Det här är en verksamhet som också måste ta tag i ungdomsverksamheten i större utsträckning. Det är därför det inte finns tid att sitta och göra en utredning som kanske tar två år innan vi sätter den i sjön. Det är viktigt att det här kommer i gång med en gång.
Jag delar, som sagt, inte ministerns uppfattning om att tillsätta en utredning. Man behöver inte alltid utreda, utan man kan faktiskt lösa saker och ting på annat sätt.
Göran Lennmarker (M):
Om man ljuger är det en moralisk fråga normalt sett. Men för en offentlig befattningshavare är det faktiskt ett grundlagsbrott att inte tala sanning i tjänsten. Enligt grundlagen, regeringsformen 1 kap.
9 §, ska domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra - det vill säga regeringen, riksdagen och över huvud taget alla myndigheter - som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Om man inte talar sanning iakttar man inte saklighet och opartiskhet.
Det innebär att man kan utläsa att offentlig befattningshavare helt enkelt får tala osanning i tjänsten. Det ska inte behövas sanningsförsäkringar i konstitutionsutskottet. KU måste kunna lita på att offentliga befattningshavare håller sig till sanningen.
Det är av grundläggande betydelse att medborgarna kan lita på att offentliga befattningshavare visar integritet, gott omdöme och har ett etiskt förhållningssätt som väcker respekt.
Med andra ord förväntas alla som arbetar i Regeringskansliet agera och uppträda så att myndigheter, företag, organisationer och allmänhet - liksom för övrigt riksdagen och KU - känner förtroende för dem och det arbete de utför. Det finns etiska riktlinjer i Regeringskansliet som ska utgöra en värdegrund för alla som arbetar där. De täcker många områden.
Men det är ett viktigt avsnitt som saknas i dessa riktlinjer, nämligen vikten av att alltid tala sanning. Den bristen bör rättas till. Jag vill fråga vice statsministern om regeringen är beredd att omedelbart se till att man i Regeringskansliets etiska riktlinjer också för in vikten av att alltid tala sanning i tjänsten. Det är i tjänsten, som tjänsteman, som detta gäller.
Nu prövas frågan om Lars Danielsson och de olika utsagor han har kommit med av Justitieombudsmannen. Det är inte riksdagens sak och inte KU:s sak att pröva hur en enskild tjänsteman förhåller sig, utan det är Justitieombudsmannens sak. Det är dock viktigt nu att den processen har sin gång så att man kan återupprätta förtroendet. Låt mig också lägga till en detalj som kan vara viktig i det här sammanhanget.
Jag vill erinra om det skriftliga svar som KU fick en gång som ett underlag, inte för granskning av Lars Danielsson, eller för den delen Hans Dahlgren, utan för granskning av regeringen. Där sade man följande: Enligt Hans Dahlgren förekom inga kontakter mellan dem den dagen. Det syftar alltså på Lars Danielsson och Hans Dahlgren. Sedan står det: Enligt Lars Danielsson har han inte anledning att ifrågasätta Hans Dahlgrens minnesbild.
Han anser därför att han borde ha påtalat detta för Katastrofkommissionen när han uppmärksammades på att de inte hade samma minnesbild. Jag vill erinra om det svar som KU fick. Det är ett annat svar än det som nu ges i detta interpellationssvar.
Göran Lennmarker (M):
Det är av omsorg om statsförvaltningen och statstjänstemännen som det är viktigt att denna fråga reds ut. Det finns inga som har varit så ivriga när de ringer till mig som KU-ordförande som just tjänstemännen i Regeringskansliet. De har sagt: Nu måste sanningen komma fram för vår skull.
Man ska kunna veta att vi i Regeringskansliet och i statsförvaltningen i allmänhet är ärliga och raka personer som talar sanning. Därför måste denna fråga redas ut. Nu är det Justitieombudsmannens uppgift att göra detta. Vi har den ordningen enligt grundlagen att riksdagen granskar statsråd, de politiskt valda, medan statstjänstemän granskas av Justitieombudsmannen. Det gör Justitieombudsmannen självständigt utan några påtryckningar från vare sig riksdag, regering eller andra håll.
Den processen ska nu ha sin gång. Det är därför viktigt, inte minst för statsförvaltningens anseende, att man går till botten med den frågan. Jag ställde en fråga till vice statsministern som gällde de etiska riktlinjer som finns för Regeringskansliet. Är regeringen beredd att omedelbart se till att just sanningskriteriet förs in i de etiska riktlinjerna?
Mot bakgrund av vad som har skett vore det nog angeläget att Regeringskansliet förde in detta snarast möjligt. Låt mig också upprepa en sak beträffande sakuppgifterna. I det skriftliga svaret till KU hade Lars Danielsson inte anledning att ifrågasätta Hans Dahlgrens minnesbild, det vill säga den bild som gavs till KU var att Hans Dahlgren hade rätt.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Ja, det är märkligt. Nu upprepas de här felaktiga siffrorna igen. Jag har inte muntliga uppgifter. Jag har för säkerhets skull skriftliga uppgifter på det här från museet. Det står så här i svaret från ministern: Från regeringens sida kommer vi att fortsätta att pröva museets anslag och ekonomi genom löpande dialoger med museets ledning. Jag skulle vilja uppmuntra till en ny sådan dialog för uppenbarligen står hela tiden uppgift mot uppgift.
Jag kan inte tänka mig att ledningen på museet börjar tala om att man nu måste säga upp personal, ta kontakt med Arbetsgivarverket och eventuellt stänga museet under nästa år - man har redan lagt ned konstbiblioteket och delar av bildarkivet - bara för att få en negativ artikel i en tidning. Det här är naturligtvis sanning. Den här dialogen har uppenbarligen inte fungerat, vad ministern än säger. Jag skulle därför vilja rekommendera nya kontakter.
Museets ledning har ju under lång tid gått ut och varnat för att det här är på gång. Man har inte lyssnat. Och Jane Cederqvist har gjort den här utredningen - den är välarbetad och genomarbetad, skulle jag vilja säga - som också till stor del styrker det som museet säger. Uppenbarligen tar man inte hänsyn till detta på Kulturdepartementet. Jag kan inte tolka det annorlunda.
Det är möjligt att det finns många som gläds åt att det kommer att kunna bli ytterligare ett museum, eventuellt på baksidan av Nationalmuseum, för form och design. Det är kanske roligt, men det hjälper inte när det gäller de problem som museet nu står inför. Det gör faktiskt inte det. Dessutom har ingen sett de pengarna ännu. Sedan gäller det regleringsbrevets formuleringar.
Man ska bevara vårt kulturarv, främja internationellt utbyte, förbättra förutsättningarna för samlingarnas bevarande samt öka tillgängligheten. Detta är faktiskt omöjligt att fullgöra med den budgetram som man nu har. Dessutom överstiger de fasta kostnaderna det anslag man får. Jag tycker faktiskt att det här svaret snudd på är ett hån mot ett av våra viktigaste museer.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
God morgon alla! Siv Holma har ställt följande tre frågor till mig. Vilka riktlinjer kommer jag som kulturminister att ge Statens kulturråd vad gäller fördelningen av de ytterligare 5 miljoner kronor till centrala amatörkulturorganisationer som regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2007? Hur avser jag att fortsättningsvis stödja utvecklingen av amatörkulturen?
Är jag beredd att tillsätta en utredning som får i uppdrag att se över frågan om det övergripande ansvaret för amatörkulturen? Som Siv Holma mycket riktigt påpekar föreslog regeringen i budgetpropositionen för 2007 att insatserna på kulturområdet för de centrala amatörkulturorganisationerna skulle förstärkas med 5 miljoner kronor. Riksdagen har också beslutat i enlighet med regeringens förslag.
Svaret på den första frågan finns att hämta i regleringsbrevet för 2007 avseende Statens kulturråd, den myndighet som beslutar om den närmare fördelningen av bidraget. Regeringen har tydliggjort syftet med detta bidrag. Enligt regleringsbrevet ska bidraget fördelas till sådana centrala amatörkulturorganisationer som bidrar till att tillgängliggöra kulturupplevelser för en bred allmänhet och som stimulerar det egna skapandet.
Staten stöder på flera sätt, och inom flera politikområden, utvecklingen av amatörkulturen. Vid sidan av de kulturpolitiska insatserna lämnar staten omfattande stöd till amatörkulturell verksamhet i hela landet inom ramen för folkbildningspolitiken. Det finns i dag totalt ca 290 000 studiecirklar med nära två och en halv miljon deltagare, och en betydande del av dessa avser någon form av amatörkulturell verksamhet.
Inom folkbildningen arrangeras också cirka 240 000 kulturprogram som lockar 15 miljoner besökare. I budgetpropositionen för 2007 förstärkte regeringen också stödet till folkbildningen med 500 miljoner kronor. Även inom ungdomspolitiken fördelas statliga bidrag till organisationer som i många fall omfattar ungdomars eget skapande inom olika kulturområden.
Jag vill också gärna poängtera kommuners och regioners ansvar för att ge amatörkulturen goda förutsättningar, med möjlighet att vidareutvecklas. Svaret på Siv Holmas andra fråga måste därför utgå från det förhållande att amatörkulturen hanteras inom flera politikområden och på flera politiska nivåer. Själv kommer jag att verka för ett kulturutbud med bredd och kvalitet i hela landet.
Jag är övertygad om att ett starkt kulturliv och en stabil kulturell infrastruktur gagnar såväl proffs som amatörer. Jag kommer naturligtvis även att följa upp den satsning på centrala amatörkulturorganisationer som nu genomförts enligt budgeten för 2007. Behövs det då en särskild utredning för att se över det övergripande ansvaret för amatörkulturen? Mitt svar på Siv Holmas tredje fråga är att denna fråga nu prövas inom Regeringskansliet.
Det är dock ännu för tidigt att säga något om en sådan analys.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Ja, det blev frågor som kom att spänna över hela kulturområdet - det får man väl lov att säga. Det var allt från F-skattsedlar till företagsamhet, sponsring, amatörkultur och proffskultur. Men jag vänder mig först till Siv Holma, som är interpellant. Ja, vi är positiva, precis som Siv Holma också sade, till amatörkulturen.
Den berikar också, precis som Siv Holma var inne på, den professionella kulturen. Här finns ett ömsesidigt samband. Jag kunde också konstatera att Vänsterpartiet även i det här fallet i sin budget - jag vet inte om den lades fram hel och hållen - hade 25 miljoner mer. Vänsterpartiet brukar alltid ha mer pengar. Det är vi vana vid. Sedan vet jag inte hur man lyckades med förhandlingarna med den förra regeringen.
Men det är ändå den här regeringen som har förstärkt stödet till de centrala amatörkulturorganisationerna med 5 miljoner kronor. Det gjordes tidigare, och det är en höjning från tidigare 7, tror jag, 2005. Jag har besökt Ax så sent som i september, tror jag, innan jag själv blev minister. Jag har träffat företrädare för organisationerna. Jag känner till de önskemål som de har om arrangörsstöd.
De vill ha en tydlig motpart, vilket de i dag inte tycker att de har. Jag känner också till att det finns långa köer till barnteaterverksamheten, vilket jag gärna skulle vilja se att man kunde göra något åt. Jag vet att de har reagerat när det gäller åldersintegrationen och att de vill ha ändrade skatteregler och att de faktiskt gör väldigt mycket för det egna skapandet, inte bara för konsumerandet.
Jag känner också till att de nu, därför att de liksom inte har varit i takt med Folkbildningsrådet, har bildat ett eget studieförbund med kultur- och utbildningsverksamhet. Där hoppas jag att man också kommer att ta till vara de här intressena. Det händer alltså en del på området. Vi är medvetna om önskemålen från Ax. Den här frågan hamnar, kan man väl säga, såväl i Utbildningsdepartementet som i Kulturdepartementet, och det är en fråga som vi följer.
Om det behövs en riktig utredning, som jag var inne på tidigare, är lite tidigt att säga. Men vi är medvetna om det här och kommer att följa diskussionerna. Och eftersom det fanns ett stöd i budgeten på 5 miljoner utgår jag från att de pengarna också kommer att gå till de centrala amatörkulturorganisationerna. Det gör jag så länge jag inte hör någonting annat, och det har jag hittills inte gjort.
Sedan gäller det vad Anneli Särnblad talade om. Ja, vi kan hålla med om vikten av ideellt arbete på kulturområdet. Det betyder mycket för alla som är engagerade - och det är väldigt många i de här verksamheterna. Det betyder oerhört mycket, oavsett om man sjunger i kör, spelar amatörteater, dansar eller vad man nu gör för någonting. Det är ingen annan uppfattning. Vi har också stött de här verksamheterna i budgeten.
Det är möjligt att vi också kommer att kunna återkomma under mandatperioden när det gäller stödet såväl till olika amatörkulturorganisationer som till ideella verksamheter över huvud taget. Det är lite tidigt att uttala sig om. Jag har ingen annan uppfattning. Sponsringsfrågan ligger lite vid sidan om, men den får vi återkomma till.