KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ola Johansson (C):
Vi kan ägna ytterligare en mandatperiod åt att diskutera när bostadsbyggandet började öka och när det började minska. Vi kan konstatera att bostadsbyggandet började öka under alliansregeringens tid för att sedan börja minska under de senaste två åren, under den tidigare regeringens tid vid makten, då man inte någon gång nådde de byggmål som satts upp. Men vi kan kalla detta historia.
Det är inte klarlagt huruvida investeringsstöden, med den utformning som de har haft, har bidragit till att bostäder har tillkommit som inte hade kommit till ändå på annat sätt.
Som Per Bolund mycket riktigt påpekade kommer investeringsstödet nu att finnas kvar, delvis som en följd av januariavtalet, och det kommer att koncentreras och effektiviseras samt riktas mot hela landet och förhoppningsvis komma de bostadskonsumenter och marknader till del som behöver det mest.
Den situation vi har och har haft är att människor som egentligen borde ha kunnat ha råd att äga sin bostad tvingas konkurrera med människor som inte ser någon annan möjlighet än att få tag i en billig äldre hyresrätt. Som Per Bolund känner till väl är köerna till de billiga hyresrätter som många behöver oändligt långa på vissa platser. Behövs det fler hyresrätter?
Ja, det gör det, fru talman. En fri hyressättning i nyproduktion, som är en del i det som vi ska diskutera vidare tillsammans med regeringen, kommer att skapa en stabilare grund på hyresmarknaden alldeles oavsett byggsubventionernas inriktning och storlek.
Men det tar inte bort ansvaret för det som sker i dag, då många med goda inkomster tvingas konkurrera om det fåtal hyresrätter som finns.
Ola Johansson (C):
Det var många frågor i ett inlägg. Larry Söder påpekar att Centerpartiet var kritiskt till investeringsstödet, och det är vi fortfarande. Investeringsstödet finns kvar, men byggbonusen är avskaffad. Larry Söder själv var inne på frågan i ett tidigare anförande när han frågade Johan Löfstrand om inte byggsubventionerna borde vara större. Svaret är i så fall att Centerpartiet inte tillät byggsubventionerna att bli större, utan vi begränsade dem till den summa som tidigare hade gällt.
Vi har vinnlagt oss om att se till att de blir koncentrerade och effektivare och att de riktas till bostäder i hela landet. Man kan betrakta det som en vinst. Det är ett sätt att förbättra subventionerna som gör att de verkligen går till bostäder som annars inte skulle ha byggts. Vår viktiga kritik mot investeringsstödet är att det inte har träffat rätt. Det har inte träffat de områden där de riktiga behoven finns.
Centerpartiets vinster i förhandlingarna om bostadspolitiken är påtagliga. Vi hade inte sett reformer på hyressättningsområdets sida på det sätt som vi kan se i januariavtalet med inte mindre än tre separata punkten som pekar mot en reformering av hyressättningsmodellen. Jag utgår från att det blir ett välkommet förslag till Kristdemokraterna och Moderaterna när en sådan politik presenteras här i kammaren i slutet på mandatperioden.
Jag inser efter att ha lyssnat till Roger Hedlund att vi inte kommer att få något stöd från Sverigedemokraterna när det gäller att skapa rörlighet på bostadsmarknaden genom att reformera hyressättningsmodellen. När det gäller kreditrestriktionerna håller jag med Larry Söder. Jag tror att vi ställer liknande frågor till bostadsministern. Kreditrestriktionerna är ett problem. Men det tillhör inte budgeten att fatta beslut om dem. I den delen har jag inga kommentarer att ge.
Ola Johansson (C):
Det är härligt när en retorisk fråga riktas emot en. Mitt svar till Larry Söder är att det kan inte Ola Johansson svara på. Det är en långsiktighet i bostadspolitiken som krävs för att få fram de här bostäderna, och Larry Söder är lika medveten som jag var när jag höll mitt huvudanförande om att det är många år av misslyckad bostadspolitik som har lett fram till den situation som vi har i dag.
Vi har en situation där människor inte kan bo på Sveriges landsbygd, för det är höga kostnader, det finns inte jobb och det görs inte investeringar i nödvändig infrastruktur som underlättar bostäder där.
Jag har också påpekat att det finns ett behov av att se till att rikta stöd till och skapa förutsättningar för kommunala bostadsbolag att snabbare skriva av bostadsinvesteringar så att även dessa, där det finns ett behov av bostäder för äldre, för unga, för arbetssökande, kan stimuleras.
Ola Johansson (C):
Det här är en fråga som kan kräva både ett långt och ett kort svar. Vi får försöka hitta ett mellanläge. Regeringsbildningen var en komplex historia. Det krävdes ett antal statsministeromröstningar, och det krävdes ett antal olika avtalstexter innan vi var framme vid ett läge där vi kunde forma en regering som inte Roger Hedlund och hans parti fick direkt inflytande på.
Det betyder att det var viktigt för Centerpartiet att se till att de utredningar, de förslag och de 14 punkter som finns i huvudsak är tidsatta. Det är vår förhoppning, och det är vår tro. Om vi misslyckas med det har också regeringssamarbetet misslyckats. Så blir det om vi inte på dessa punkter lyckas få fram kommittédirektiv, kan tillsätta en utredning och kan få propositioner på plats i den tidstakt som är angiven i januariavtalet, som jag tror att Carl-Oskar Bohlin har läst.
Han kan då också se att det framför allt i de punkter som rör hyressättning finns tidsatta gränser för när arbetet ska vara färdigt och resultera i författningsförslag.
Ola Johansson (C):
Per Bolund må ha många olika arbetsuppgifter, men i dag är han här som bostadsminister. Då tycker jag att det är allas vårt ansvar att utnyttja detta tillfälle och göra skäl för vårt arvode. Jag ska ta upp en fråga som är mycket angelägen för Centerpartiet. Vi ser en klyvning också när det gäller bostadsmarknaden. Vi har ett högt tryck i storstäderna. Vi har höga byggpriser och höga markpriser.
Byggbolagen står i kö för att bygga, och det går inte att få fram tillräckligt med byggbar mark. Men vi ser också den situation som vi har i Sveriges landsbygder. På grund av att man har låga markvärden och låga fastighetsvärden kan man inte där på samma sätt attrahera byggbolagen att komma och bygga bostäder. Detta kan ha många olika orsaker.
En sådan orsak menar jag kan vara att man inte har möjlighet att använda sig av den attraktivitet som kan finnas i att man faktiskt har en god miljö att erbjuda med möjligheter att bygga strandnära. Vi kan också se tendenser till att överklaganden som är vanliga i många delar av Sverige kan drabba enskilda husägare.
I en ort som heter Svartrå utanför Falkenberg vill en framgångsrik lokal företagare bygga en villa. Men detta överklagas av en naturskyddsförening i grannkommunen.
Generellt sett skulle det vara intressant att höra Per Bolunds syn på just landsbygdsbyggande och vilka möjligheter han ser för att öka landsbygdens attraktivitet just för att dra till sig bygginvesteringar.
Ola Johansson (C):
Det var välkommet att bostadsministern redovisade några av de förslag som Centerpartiet har lyckats förhandla sig fram till i januariavtalet. Men det kvarstår naturligtvis en del frågor som måste lösas. Det handlar också om att landsbygden ska få möjlighet att dra nytta av sin attraktivitet och att det i större utsträckning än tidigare ska finnas möjlighet att bygga strandnära.
Vi ser fortfarande hur svårt det är att få möjlighet att bygga till exempel invid ett torrt dike eller invid en lågexploaterad sjö eller kustremsa. Det skulle vara välkommet om Per Bolund har möjlighet att utveckla sina tankar kring hur ett förenklat strandskydd skulle kunna underlätta bostadsbyggande på landsbygden. Jag vill också deklarera att Centerpartiet står bakom ett eventuellt initiativ som skulle handla om att förändra bullerriktvärdena.
Jag förutsätter att det kommer att dyka upp som en fråga i civilutskottet så småningom.
Ola Johansson (C):
Tack, David Josefsson, för dina frågor! Ja, att frågan har kommit upp så här tidigt beror just på att vi har fått med detta i januariavtalet som en punkt som ska genomföras snabbt.
Vi kunde ha förhandlat om detta redan 2014, men eftersom Stefan Löfven även den gången släpptes fram med gul knapp - även Moderaterna tillhörde den grupp som släppte fram Stefan Löfven som statsminister utan att förhandla om en enda punkt - står vi här i dag och ska genomföra detta. Vad gäller reglerna om tvångslikvidation tror jag att David Josefsson inser att om reformen ska genomföras snabbt kan man inte genomföra allt på en gång.
Jag har lyssnat till hur Mikael Eskilandersson problematiserar om behovet av ett aktiekapital i framtiden och gör omfattande utredningar om den saken. Finns det ett intresse hos Moderaterna av att samtala med Mikael Eskilandersson om den saken är det inget som jag kommer att motsätta mig. Jag kommer dock inte att delta. Jag tror att det är viktigt att vi tillsammans sätter hård press på regeringen eftersom vi båda inser att detta är ett bekymmer.
Jag tror att man kan tolka Ola Möller på ungefär samma sätt. Om han inte gillar detta utgår jag från att Ola Möller kommer att vara aktiv socialdemokrat och se till att påverka sin regering och sin statsminister att tillgodose detta som vi är överens om, med olika intresse och engagemang.
Ola Johansson (C):
Det har gått några månader sedan regeringen tillträdde, och detta är en av de första punkter i avtalet som vi beslutar om. Och fler kommer - var så säker! Jag hoppas att Moderaterna och David är lika engagerade och entusiastiska över de framgångar som vi har nått. Tre år är naturligtvis en lång tid, men då ska vi addera de fyra år då alliansregeringen hade en näringsminister som var centerpartist och en statsminister som var moderat.
Alliansregeringen genomförde år 2009 reformen med att halvera aktiekapitalet från 100 000 till 50 000. Trots att den regeringen mycket väl kände till den problematik som David Josefsson lyfter fram gjordes ingenting då heller. Det har alltså gått sju år, inte tre år. Det gör inte saken mindre angelägen. Det är väldigt viktigt att vi tillsammans driver på för detta.
Eftersom detta förslag ska arbetas fram och beslutas snabbt utgår jag från att det inte finns några invändningar från David Josefssons sida mot att så sker. Hade han velat fördröja processen ytterligare något år hade det varit en annan sak.
Ola Johansson (C):
Det är alltså Ola Möllers fel att jag får stå här och vara regeringsföreträdare. Det är faktiskt inte en kostym som jag tänkte ta på mig fullt ut. Sanningen är den att jag som ledamot inte på något sätt har varit delaktig i framtagandet av denna produkt, utan det är regeringen som har tagit fram den. Därför är frågan kanske lite felriktad.
Men det förefaller som att Mikael Eskilandersson trots allt inte är så entusiastisk över denna reform. Det framgår ännu tydligare nu än vad det gjorde av hans huvudanförande. Det hade varit intressant att höra vad man egentligen tycker om dessa möjligheter för människor att starta tjänsteföretag. Många av tjänsteföretagen är ju inte företag som startas med stora investeringar i botten och stora lån i bank. Det är ofta små tjänsteföretag.
Det kan exempelvis vara en person som startar en städverksamhet eller en person som har skaffat sig en skåpbil och som tänker syssla med transportverksamhet eller något liknande. Detta är en bolagsform och en företagsform som passar väldigt väl för entreprenörer alldeles oavsett vilken bakgrund de har och vilka länder de kommer ifrån.
När det gäller kreditvärdigheten är min enkla bedömning, som någorlunda novis i detta sammanhang, att det borde vara en fråga för bankerna i de fall som de tänker låna ut pengar till en person som har ett sådant här bolag. Det handlar om att göra en normal kreditvärdighetsbedömning inte bara av personen i fråga, vilket är fallet när det är en enskild firma, utan också av bolaget och bolagets intjäningsförmåga.
Ola Johansson (C):
När det gäller utformningen av ett sådant här förslag bör man ta hänsyn till att det finns olika bolagstraditioner i olika länder. Regeringen har i beslutsunderlaget tagit upp att det finns 19 länder inom EU där man har ett lägre eller inget aktiekapital. I andra länder finns det andra konstruktioner. I till exempel Österrike kan man börja med ett litet aktiekapital för att därefter utöka det. Det finns många modeller. Skälet till att göra den här förändringen är att det bygger på nuvarande regelverk.
Det i sig är en förenklande omständighet för dem som går i tankar om att starta ett bolag. Man behöver inte förhålla sig till ett alldeles nytt regelverk. Det som vi har att utgå från, om man ifrågasätter om denna sänkning kommer att innebära ett stort antal nya företag, är det som hände när vi senast sänkte aktiekapitalet - från 100 000 till 50 000. Då ökade antalet bolag från 8 000 till 30 000.
Som jag sa i mitt huvudanförande är det troligt att det är seriösa företag som fortfarande finns kvar och lever. Innebär detta att man snarare väljer att starta en enskild firma än ett aktiebolag? Det är upp till var och en. Om man har behov av kapital i en tillväxtfas och inte kan låna pengar i bank finns alltid valet att göra en nyemission och ta in nya ägare som tillför kapital.
Det är min enkla bedömning utifrån min kunskap på detta område.
Ola Johansson (C):
Det jag reagerade på är den historierevision som Momodou Malcolm Jallow ägnar sig åt här. I sitt långa anförande om hyressättningen - som inte är en fråga i dagens debatt, som handlar om kapning av bostadsrättsföreningar - hyllar han dagens system. Framför allt lyfter han fram det förträffliga bruksvärdessystemet som den stora lösningen på frågan om hur svensk bostadsmarknad ska kunna fungera bättre.
Samtidigt som han kritiserar och påvisar de problem som många är överens om, att det är svårt för många nya att ta sig in på hyresmarknaden, hyllar han det system vi har. Han väljer speciellt - och det är här historierevisionen kommer in - att lyfta presumtionshyressystemet som något som är alldeles förträffligt. Det var några år sedan som presumtionshyran infördes, och jag tror att det var alliansregeringen som införde systemet.
Det var då möjligt att under en tid av 10 år, de första 10 åren, ta ut en kostnadsbaserad hyra för att därefter gå in i ett förhandlat system. Det visade sig när vi skulle besluta om detta att Vänsterpartiet inte tyckte om det ens vid det tillfället. Vid ett senare tillfälle förlängdes presumtionstiden till 15 år därför att man ansåg att 10 år var för kort tid. Inte heller vid det tillfället tyckte Vänsterpartiet om förslaget.
Men nu är det uppenbarligen en Guds gåva till mänskligheten. Jag undrar lite grann på vilket sätt Momodou Malcolm Jallow menar att svensk bostadsmarknad ska kunna fungera bättre. Nu har finansutskottet nyligen beslutat om att man ska lägga 7 1⁄2 miljard till kommunerna för välfärden. Det är en vällovlig satsning, och det är säkert bra, enligt Momodou Malcolm Jallows sätt att se det, att man höjer skatten för företag som vill anställa fler.
Men frågan är: Om det är pengar som behövs - hur många ytterligare miljarder i investeringsstöd menar Momodou Malcolm Jallow att man ska kasta efter privata och offentliga fastighetsägare?
Ola Johansson (C):
Och Momodou Malcolm Jallow ska tala om faktaresistens! Om det är någonting som kännetecknar vänsterpartistisk retorik är det väl just detta att det finns en faktaresistens. Det finns naturligtvis forskning som stöder varenda möjlig ståndpunkt som kan finnas här i världen. Och det finns definitivt fastighetsekonomisk forskning som stöder ståndpunkten att om marknaden ges ett större spelrum än den har i dagens reglerade system blir det bättre förutsättningar för fastighetsägare att investera i nya hyresrätter.
Det skulle kunna skapa hyresrätter som är lämpliga för alla typer av plånböcker, och det skulle framför allt främja rörligheten på bostadsmarknaden. Vi har ju ungefär samma mängd bostäder per capita som vi hade någon gång under 90-talet, och den bristande tillgången på lägenheter beror inte bara på att det byggs för lite utan på att folk flyttar för lite och att det inte finns någon rörlighet. Med detta sagt vill jag återkomma till min fråga, som jag kanske ställde lite sent i min replik till Momodou Malcolm Jallow.
Jag ställer min fråga mot bakgrund av att kommunerna nu får 7,5 miljarder mer för att stödja välfärden. Jag välkomnar att kommunerna får mer pengar. Däremot är jag kritisk mot det sätt som Vänsterpartiet tillsammans med Sverigedemokraterna har valt att finansiera reformen på.
Med det ökade utrymme och de stora behov som Sveriges kommuner har - vilken summa menar Momodou Malcolm Jallow att man skulle behöva dopa svensk bostadsmarknad med genom att ytterligare höja investeringsstöden? Investeringsstöden är någonting som Centerpartiet har förhandlat fram en modell för tillsammans med regeringspartierna. Den innebär att stödet blir effektivare och mer koncentrerat och riktas till bostäder i hela landet, också till kommuner där det inte finns någon befolkningstillväxt.
Vi menar att det är just i dessa kommuner och för de svagaste bostadsmarknaderna som investeringsstödet behövs mest. Hur tänker Momodou Malcolm Jallow lösa bostadsbristen? Är det med mer pengar till bostadsbyggandet?
Ola Johansson (C):
Bostadsministern får det att låta som att det bara är jag och Centerpartiet som är kritiska till det andra amorteringskravet och kan se effekterna av det. Men det stämmer inte. Det är flera debattörer och nationalekonomer som slår hål på bostadsministerns och Finansinspektionens argument. Per Bolund försöker försvara sig mot det som många bedömare anser vara korrekta siffror.
Jag startade denna debatt för att jag med hjälp av sifferunderlag ska kunna påvisa att det finns stora felaktigheter i Finansinspektionens analys, som bostadsministern med sådan emfas försvarar. Bostadsministern kommer också med ytterligare en felaktighet. Det är inte de som skuldsatte sig på 90-talet som står för vår stora skuldsättning. Det är fel, och det framgår av skuldutredningen från 2013.
Utan bosparande och med upptrissade priser som orsakas av decennier av felriktade subventioner, bristande rörlighet, krångliga byggregler, långa planprocesser och höga trösklar kommer det att fortsätta att se dystert ut för de unga på bostadsmarknaden. Hyresgäster använder 28 procent av sin disponibla inkomst till boende, bostadsrättsinnehavare 20 procent och egnahemsägare ca 15 procent.
Varför ska unga hushåll tvingas in i dyra nyproducerade hyresrätter när de i stället skulle kunna äga sina bostäder? Det är tråkigt att lyssna till Per Bolund som likt Bagdad-Bob upprepar uppenbara felaktigheter i stället för att agera och vidta åtgärder som underlättar ungas inträde och på allvar utvärderar och förändrar kreditrestriktionerna. Detta får gärna ske på Per Bolunds eget initiativ; han måste inte fråga Finansinspektionen om lov. Fru talman! Jag är besviken.
Jag trodde på allvar att bostadsminister Per Bolund hade lyckats övertyga finansmarknadsminister Per Bolund att tänka om. Men när denna Dr Jekyll och Mr Hyde-historia är över ska jag ge regeringen ytterligare en chans att tala med sig själv.
Ola Johansson (C):
Jag anser att det är överdrivet att uttrycka det som att konsumenterna agerar bank åt företagen. Det handlar om möjligheten att göra uttag vid ett senare tillfälle. Jag tror att det ligger i de flesta konsumenters och evenemangsgästers intresse att det även kommande vår och sommar kommer att finnas kvar arrangörer som kan skapa de upplevelserna. Det finns också en distinktion mellan att leverera en vara, någonting som man kan ta på, och en upplevelse.
Jag vill med bostadsministern ta upp en frågeställning som tycks vara tidlös och dessvärre är särskilt aktuell i dag. Situationen på bostadsmarknaden är knappast bättre nu än vad den var på 60- och 70-talen när människor flyttade dit där jobben fanns, i storstäderna, från landsbygden. Människor flyttade också hit som arbetskraftsinvandrare från Finland, Jugoslavien och andra länder. Anta att Per Bolund träffar ett ungt par som ber om råd.
En upplevelse är av stort värde för många, men det är också något som man kan tänka sig att få i efterhand och inte något som man kanske måste få levererat på dagen. Här ligger min poäng. Det borde finnas ett starkare stöd för att evenemangsföretagen ska kunna avvakta med att utbetala biljetter och kunna erbjuda ett annat alternativ.
Jag förmodar att det också händer i verkligheten. De vill gifta sig, men det här är 2000-talet, så det är kanske flytta ihop de tänker göra. De är inte rika. Vilket råd ger bostadsministern dem då?
Jag anser till sist att regeringen borde överväga att tillfälligt ändra i konsumentskyddslagen så att ingen - nu använder jag fel vokabulär - evenemangsarrangör ska behöva återbetala en biljett så länge man kan erbjuda ett likvärdigt alternativ eller en voucher som kan lösas in när verksamheten är igång som vanligt. En sådan lagändring ska naturligtvis vara tidsbegränsad.
Regeringen borde, på ett ännu tydligare sätt än Morgan Johansson gjorde i dag, uttala att det får antas att den pågående pandemin i vissa fall kan anses utgöra force majeure. Det skulle vägleda Arn och ge evenemangsföretagen råg i ryggen att stå på sig och fortsätta hålla inne med återbetalning.
Regeringen borde också överväga, vilket Morgan Johansson också antyder görs, ett kulturstöd eller någon form av ytterligare stöd till dessa verksamheter, som har drabbats av total nedstängning sedan den 15 mars, så att de kan få någon möjlighet att överleva.
Ola Johansson (C):
Även min fråga går till landsbygdsministern. Antalet viltolyckor ökar, och Halland är inget undantag. Vildsvinsstammen ökar okontrollerat och orsakar inte bara trafikolyckor med vagn och personskador utan också skador på gårdar, gärden och villaträdgårdar. Det behövs en bättre viltförvaltningspolitik i allmänhet. Vi behöver se över utfodringen av vilt så att man inte matar djuren i anslutning till de områden som de behöver hålla sig borta ifrån.
En aktuell viltförvaltningsplan har saknats under många år, och jag hoppas att statsrådet gör vad hon kan för att snabba på det arbete som nu pågår inom Naturvårdsverket. Centerpartiet skulle också vilja se en ny viltförvaltningsmyndighet som tar ett samlat grepp om frågorna och också har en god regional förankring. Min fråga till statsrådet är om hon är nöjd med det sätt på vilket regeringen och myndigheterna arbetar med viltfrågorna och då speciellt problemen med vildsvin. Vilka ytterligare åtgärder tänker regeringen vidta?
Ola Johansson (C):
Min fråga går till statsrådet Hultqvist och gäller Försvarsmakten och vindkraften. Det är glädjande för Centerpartiet att regeringen i sitt regleringsbrev till Försvarsmakten uppmanar till samverkan och samråd om vindkraftsetableringen och säger att Försvarsmakten måste börja jämföra sin inställning med hur andra länder gör. Exempelvis kan man fråga sig hur det kommer sig att Försvarsmakten tillämpar andra krav när det gäller tändning av hinderbelysning på master.
Det är också berättigat att fråga vilken roll Försvarsmakten bör ha när det gäller att bidra till landets elförsörjning vid en avspärrning så att vi i en sådan situation blir oberoende av importerad el. Försvarsmakten behöver också förhålla sig till större och effektivare verk och till förväntningar från samhället om att kunna växa med bostäder och verksamheter inom vad Försvarsmakten hittills har kunnat peka ut som sina riksintressen.
Vilka förväntningar har ministern på Försvarsmakten att tillgodose de krav som ställs på den om samverkan och dialog om vindkraftsutbyggnaden?