David Lång (SD):
I betänkande SkU16, där vi behandlar motioner om inkomstskatt för fysiska personer, har Sverigedemokraterna tre reservationer, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 14.
Vi ska i Sverige ta ut skäliga men tillräckliga skatter för att finansiera gemensamma åtaganden som av gemene man uppfattas som självklara delar att ingå i offentlig sektor. Skatter ska användas exempelvis till nationella angelägenheter som välfärd, infrastruktur och försvar, till gagn för det svenska folkets bästa och för allas vår trygghet.
Behovet av skatteuttag beror dock också på vilka ambitioner man har, både för välfärden och över huvud taget. Då är det viktigt att inte bara tala om vad skatterna ska gå till utan också vad de inte ska gå till.
Jag menar att skatterna i så liten utsträckning som möjligt - betydligt mindre än i dag - ska gå till att försörja de enorma mängder utlänningar som kommer hit i syfte att nyttja vår välfärd. Vi har ett högt skattetryck i Sverige i dag, och att hålla ett högt tryck av det skälet är ingenting annat än oansvarigt. Tidigare talare har påpekat att det har kommit nya tillväxtsiffror som ser bra ut. Men allvarligt talat, vår ekonomi är inte hälsosam.
Bara det faktum att vi har en riksbank som håller en reporänta på minus 0,5 procent tyder på att det är något som inte står riktigt rätt till. Nu har Konjunkturinstitutet kommit med information om att skatterna måste höjas för att klara av inflödet av välfärdsmigranter.
I Hållbarhetsrapport 2016 för de offentliga finanserna , som publicerades i går, den 1 mars 2016, skriver Konjunkturinstitutet att nuvarande skattesatser inte kommer att räcka för att finansiera ett välfärdsåtagande på dagens nivå de kommande 25 åren. I närtid handlar det om kostnader för framför allt asylmottagandet.
Detta innebär att kostnaderna för asylmottagandet förstör våra chanser att hålla en skattenivå som främjar jobb, tillväxt och välfärd. Av en utredning från riksdagens utredningstjänst som har uppmärksammats nyligen, framgår att andelen helårsanställda, inklusive företagare bland flyktingar, inbegripet flyktinganhöriga, uppgick till 25 procent efter att de vistats åtta år i Sverige.
Efter 15 år var siffran 34 procent, alltså en avsevärt lägre andel än bland den svenskfödda delen av befolkningen. Behovet av skatteuttag beror också på hur hög andel av befolkningen som arbetar och betalar skatt. Den förda invandringspolitiken motverkar syftet att upprätthålla en så hög andel som möjligt som betalar skatt.
När det gäller inkomstskatterna är progressivitet absolut inte fel. Det är fullt rimligt att den som tjänar mer också betalar mer, även procentuellt i förhållande till hur mycket man tjänar. Men det finns en övre smärtgräns någonstans. Den högsta marginalskatten i Sverige, inklusive värnskatten, låg i höstas kring 57 procent och har i och med den senaste budgeten ökat med ett par procentenheter.
Det är väldigt högt ur ett internationellt perspektiv. En målsättning, något slags riktmärke, bör kunna vara hälften kvar, det vill säga hälften av den sist intjänade hundralappen. Det vore möjligt att eftersträva om vi hade prioriterat våra kostnader bättre.
Sverigedemokraterna sa under höstens budgetberedning nej till regeringens höjningar av marginalskatt, vi sa nej till den höjda statliga skatten, och vi sa nej till ökad särskild löneskatt för äldre. I vårt budgetalternativ prioriterade vi bland annat en sänkning av den allmänna löneavgiften. Anledningen till att vi sa nej till just de skatterna var att det ska löna sig bättre att arbeta.
Det ska anses attraktivt att arbeta i stället för att inte arbeta, och det ska också vara attraktivt att arbeta mer för dem som redan arbetar. Vi har också, ända sedan vi kom in i riksdagen 2010, påpekat att det är orättvist och ologiskt att pensionärer betalar mer skatt för sin pension än vad löntagare gör för sin lön.
Vi har hela tiden haft som målsättning att helt avskaffa den extra skatten för pensionärer. Vi har i vårt senaste budgetförslag räknat med att det skulle gå att helt avskaffa den skillnaden från och med 2018, vilket vi också visar i vårt budgetdokument. Herr talman! I det här betänkandet har vi valt att ställa oss bakom ett förslag för bevarande av en del av kulturarvet. Det var den reservationen som jag yrkade bifall till tidigare.
Kulturarvet har ett egenvärde genom bland annat de skönhetsvärden och den estetik som det står för. Att värna om kulturarvet är också ett sätt att visa respekt för tidigare generationer och minnas vad de har åstadkommit och inte minst ett sätt att stärka nationalkänslan. En viktig del av vårt kulturarv är de byggnader som bedöms vara av kulturhistoriskt värde. De fyller inte minst funktionen att lyfta fram kulturarvet i vardagen i det svenska samhället.
Sverigedemokraterna har därför föreslagit att det bör införas ett särskilt riktat ROT-avdrag för renoveringsarbete på byggnader av kulturhistoriskt värde.
I detta betänkande har vi även ställt oss bakom ett förslag som innebär att regeringen bör utreda och lägga fram förslag om ett avdrag vid beskattning av förmånen med personaloptioner i nystartade företag, just med anledning av att kapitalförsörjningen i nystartade företag ofta är ett hinder och riskerar att resultera i att uppfinningar, innovationer och nya affärsidéer inte når ända fram.