Eskil Erlandsson (C):
Låt mig inleda med att tacka för interpellationerna. Jag gör det av skälet att jag tycker att de här frågorna är otroligt viktiga att debattera, och jag hoppas att fler deltar i den här viktiga debatten.
Lika viktigt tycker jag det är att politiker i kommuner och landsting som ska köpa in maten tar tillbaka makten över maten, tar tillbaka makten över de här viktiga inköpen. I några kommuner har man gjort det, och det applåderar jag verkligen, och jag hoppas att det kommer fler efter.
Lagen om offentlig upphandling är, kan jag konstatera, som en del annan lagstiftning inte helt enkel att ta till sig. För egen del har jag varit tvungen att så att säga göra en insats för att sätta mig in i den lagstiftningen.
Något förenklat kan man säga att kommuner eller landsting kan köpa in vad de vill, det vill säga att man får ställa krav. Låt mig ta ett exempel. Göteborgs brandförsvar köper en och annan brandbil då och då. Man tar in anbud på denna bil.
Man ställer krav på hur många kubikmeter vatten den ska kunna föra med sig, om det ska vara stege på bilen, om det ska finnas utrymme för fyra eller sex personer i hytten och så vidare.
Så tar man in anbud, men man skriver inte att bilen ska vara tillverkad i närheten av Göteborg, för då kan de bli sura i Södertälje eller kanske till och med i Tyskland som förmodligen också tillverkar en och annan bil som kan användas som brandbil. Men det är klart att man ställer krav.
På samma sätt menar jag att inköpare av mat måste göra och göra det på ett bättre och tydligare sätt i framtiden. Jag vill gärna visa på att det går att göra. Till exempel finns det en kommun som heter Mellerud som har satt som krav att kött som man köper in ska komma från djur som har varit bedövade före slakt.
Det är ett miljökrav som är accepterat, det får man ställa. Det finns andra exempel på krav som människor och kommuner har ställt vid upphandlingar. Och jag tycker att man ska ställa krav på det man köper in, precis som man gör på allting annat som man köper in, inkluderande mat som vi talar om i den här debatten. Jag är hjärtligt trött på att väldigt många kommuner döljer sig bakom lagen om offentlig upphandling och säger att det inte går.
Jo, det går visst att ställa krav. Och det är klart, säger jag, att man ska ställa krav, för det gör vi på allting annat som vi upphandlar i vårt samhälle och till offentligheten. Därför skulle jag vilja uppmana er som deltar i den här debatten att hjälpa mig att säga till kommuner och landsting att det går att ställa krav. Det har kommit fram i de analyser som har gjorts av Konkurrensverket likaväl som av Miljöstyrningsrådet.
Eftersom det finns få saker som är prövade i domstol är det omöjligt för mig att tolka lagen. Det är så, Ann-Kristine Johansson, att det är domstol som tolkar lag. Jag är förhindrad att göra det. Jag kan konstatera att när man använt ordet svenskt har man fått bakslag många gånger, men när man ställer specifika krav får man inte bakslag.
Med några specifika krav som ställs upp från en kommuns sida är jag alldeles övertygad om att de kan uppnå det som vi alla eftersträvar, nämligen en höjning av djurskyddsnivån i Europa. Till exempel: Ska grisarna vara fixerade eller icke fixerade? Det är ett kontrollerbart krav som är mycket lätt att ställa och går att uttrycka i en mening.