Gunnar Andrén (L):
Här gäller det att hålla rätt på de båda könen. Jag fick ordet av fru talman, men nu får jag vända mig till herr talman. Jag vill börja som Henrik von Sydow och hälsa honom och hans presidiekamrat välkomna. Jag som har varit med några år noterar att Henrik von Sydow och Veronica Palm är de sjätte och sjunde ordförandena och vice ordförandena. Jag har tidigare tjänstgjort i skatteutskottet under Arne Kjörnsberg, Anna Grönlund Krantz, Susanne Eberstein, Lennart Hedquist och Lars Johansson.
Jag tycker att det ska bli roligt, som Henrik säger, att också få tjänstgöra tillsammans med det nuvarande presidiet. Jag tror att det kommer att bli alldeles utmärkt. Jag vill göra ännu en reflexion innan jag påbörjar mitt huvudanförande: Det är något besynnerligt att ett parti är frånvarande.
Det är ett parti som under hela valrörelsen och under flera år så mycket har beklagat att de inte har haft tillfälle att debattera med övriga partier. Men så snart herr Skalin och herr Lång hade hållit sina anföranden i debatten avlägsnade de sig så fort som möjligt. Man kan nu inte debattera med någon företrädare för Sverigedemokraterna.
Det är mycket speciell för ett parti som har efterlyst just debatten med andra partier att själv fly debatten när det väl gives tillfälle. Hur ska man kunna mäta argument med dem när de icke ens behagar vara närvarande? Herr talman! Ibland sägs det att det går fort i politiken. Jag tog dock till denna debatt med mig den lilla skrift som jag visar här.
Den är skriven av den förre folkpartiledaren Bertil Olin under hans sjätte år som folkpartiledare, nämligen 1950. De närvarande åhörarna och kammarens ledamöter kan notera vad den heter. Den är alltså utgiven 1950 och den heter Det måste löna sig att arbeta . Det är en intressant sak att det är detta vi debatterar mest av allt också i dag - 60 år senare.
Under halva denna tid, i 31 år, kom Gunnar Emanuel Sträng att vara finansminister. Det finns en ideologisk dimension på detta, som vi hörde i årets valrörelse och som också Henrik von Sydow så väl talade om: Varför är det ständigt på det sättet att Socialdemokraterna och Vänsterpartiet alltid vill ha högre skatt på arbete?
Det är en ideologiskt skiljande fråga. Herr talman! Jag ska därför läsa upp början på skriften Det måste löna sig att arbeta av Bertil Ohlin från 1950. Det står: "Arbetet är en välsignelse för människorna. Känslan av tillfredsställelse över en väl utförd insats tillhör det värdefulla i livet.
Få saker är viktigare än att kunna finna intresse i den verksamhet man ägnar sig åt, att kunna se meningen med sitt eget arbete i dess förbindelse med andras och känna samhörighet med en större grupp i de gemensamma ansträngningarna för lösandet av betydande uppgifter". Jag hoppar lite i texten, för den är ganska lång. Bertil Ohlin fattade sig inte alltid så kort som vi andra gör.
Jag läser vidare: "Låt oss erkänna att de ekonomiska fördelar arbetet medför är en väsentlig stimulans! - - - I den meningen är vi som arbetare alla mer eller mindre egoister. Men när vi därför gör större insatser än vi eljest skulle åstadkomma, så blir det i stort sett till nytta för alla folkgrupper . - - - När läkarna arbetar mer får vi en bättre hälsovård.
När ingenjörer arbetar på nya produktionsmetoder gör tekniken framsteg. Företagsledarens, tjänstemannens, industriarbetarens, jordbrukarens, trädgårdsmästarens och fiskarens ökade insatser skaffar oss en bättre tillgång på varor. På ett eller annat sätt drar vi alla nytta därav." Det finns mycket åtskilligt att säga i den eleganta text som Bertil Olin har skrivit. Det ideologiska sambandet är tydligt.
Regeringen har under de fyra år som har gått - vi är nu på det femte året - gjort en lång rad olika insatser, herr talman, just för att det ska löna sig mer att arbeta. Vi har sådana saker som ROT- och RUT-avdraget. RUT-avdraget har Socialdemokraterna obegripligt nog gått emot. Det är helt obegripligt, särskilt eftersom det gynnar kvinnor!
Vi har jobbskatteavdraget, som jag ska återkomma till en smula. Också företagarna har fått en del, till exempel sänkta arbetsgivaravgifter - visserligen inte med så mycket som Ulf Berg och jag skulle önska, men i alla fall. De har fått sänkta arbetsgivaravgifter med 1 procentenhet. Arbetsgivaravgifterna har också sänkts för alla ungdomar under 26 år.
Företagen får behålla något mer av företagsvinsterna. Det borde kanske vara ännu mer. Vi har fått en ny bostadsbeskattning som gör att ingen längre fruktar att behöva flytta hemifrån. Vi har fått bort förmögenhetsskatten. Om man ska tro uppgifterna i Dagens Industri härförleden har det lett till att 46 miljarder kronor har flyttat tillbaka hit från utlandet.
Jag kan inte gå i god för siffran, men jag bara refererar vad som stod där - att det är detta som har skett. Vi har också fått en lång rad andra mer tekniska saker som internationella skatteavtal och allt annat möjligt sådant. Vi har däremot inte fått höjda bensinskatter i meningen att man höjer bensinskatterna rakt av. Men man kan aldrig gardera sig för att det inte av miljöskäl kommer att införas höjda bensinskatter så småningom med koldioxidskatten.
Jag tror att det vore farligt. Men just nu behövs det inte av den anledningen, det vill säga en bättre miljö. Vi har sluppit kilometerskatten. Många åkerier är jätteglada för att vi slapp den. Vi slapp den höjda och återinförda fastighetsskatten. Det tror jag var jättebra. Och som sagt blev det ingen återinförd förmögenhetsskatt.
Familjer har fyra stora utgifter. De första är maten, hyran och transporterna. Men den allra största, herr talman, för varje skattebetalare, familjeförsörjare och invånare i det här landet som har inkomst är skatten. Jag glömde för övrigt att säga att vi har sänkt pensionerna i två omgångar för pensionärerna; det vill jag få fört till protokollet.
Det är andra eller tredje året som vi gör detta i år. Det märkligaste som vi har upplevt tycker jag är att Socialdemokraterna har varit så otroligt angelägna om att motarbeta sänkta skatter på arbete. Det är en ideologisk gåta.
Jag förstår att det yttrande som nu föreligger måste ha skrivits innan partiordförande Mona Sahlin i lördags höll sitt anförande om skattepolitiken. Det är en helt annan skattepolitik hon hade önskat föra än den ni pläderar för här. Det ska bli intressant att se hur ni ska rösta i slutändan.
Ska ni rösta för den skattepolitik som Mona Sahlin i grund och botten numera står för? Då ska ni inte rösta på ert eget förslag, utan då ska ni rösta på det huvudförslag som finns. Jag har, herr talman, en avslutande fråga till Socialdemokraterna. Jag har ställt den under fyra år, och jag har mestadels ställt den till Lars Johansson. Aldrig någonsin har jag fått ett svar.
Nu ska jag ställa den till Veronica Palm, som är den nya vice ordföranden. Den har att göra med dessa skattesänkningar som har hållit stimulansen i landet uppe. Hur många fler nya Volvobilar skulle ha sålts i det här landet under dessa fyra år om vi hade haft kvar det gamla skattetrycket?
Följdfrågan är: Hur många nya jobb hade det blivit på Volvo om vi inte hade infört några stimulanser när det gäller konsumtionen i det här landet? Detta är viktiga frågor att svara på. Under fyra år, herr talman, fick jag inget svar. Men det femte året och en ny vice ordförande i skatteutskottet gör att man har sina förhoppningar.