Penilla Gunther (KD):
Det finns naturligtvis en hel del positiva förslag i propositionen. Man kan till exempel nämna exportfrämjande insatser och inrättandet av ett nationellt kunskapscentrum för landsbygden. Men samtidigt saknar propositionen många av de konkreta förslag som jag menar att landsbygden är i akut behov av.
När det gäller ett nationellt kunskapscentrum för landsbygden skulle man kunna fråga sig om det inte hade varit bättre att ha ett centrum där man studerar och jämför hela landet för att få fram likvärdiga förutsättningar för att leva och bo i hela landet?
Jag menar inte bara själva landsbygden som begrepp, utan det finns även stadsnära miljöer som borde kunna utvecklas. Det är också intressant att Landsbygdskommitténs 75 olika förslag inte har fått vara utgångspunkt för hela propositionen.
Jag vill i sammanhanget lyfta några landsbygdsfrågor som är särskilt viktiga för Kristdemokraterna, nämligen livsmedelsförsörjningen, polisnärvaron, bredbandstillgången och statens engagemang. Produkter från skogen, jorden och vattnet är basen för ekonomin på landsbygden.
Det behövs generella lättnader för att driva företag, inte minst inom de gröna och blå näringarna, som kommer att vara oerhört viktiga i arbetet med att möta klimatutmaningarna. Det är därför avgörande att dessa näringar ges speciellt goda förutsättningar och stärkt konkurrenskraft.
Livsmedelsproduktionens potential att skapa arbetstillfällen i hela landet stärks i grunden om man får en ökad konkurrenskraft. Bönderna söker inte bara fruar - de söker bättre villkor för sitt arbete.
Hade vi fått se programmet Farmen i moderniserad form hade det varit intressant att se, inte minst nu när det var Kändisfarmen , hur deltagarna hade klarat av att driva sitt jordbruksföretag på landsbygden. Jag tror faktiskt inte att de hade klarat det särskilt bra.
De hade nämligen rätt rejält fått känna på vilka regler och hinder som finns för dessa hjältar, får man väl ändå säga, som är bönder, oavsett om de producerar livsmedel eller är skogsbönder.
Att ha en stärkt livsmedelsproduktion i Sverige handlar inte bara om ett nöje eller om att vi tycker att det är gott med närproducerad mat, att det är inne och miljövänligt och allt detta. Det är faktiskt en säkerhetsfråga som i högre grad har hamnat i fokus de senaste åren. Att i händelse av krig eller kris kunna ha fungerande jordbruk är väsentligt även för Sverige.
Fru talman! Det har ganska länge krävts en samordning av de projektmedel som går att söka för inte minst företagande på landsbygden. Ska man stärka arbetsmarknaden och företagen måste man se till att de insatser som görs från statens sida inte motverkar varandra, vilket händer.
Jag skulle också, precis som min kollega från Vänsterpartiet, ännu mer vilja främja jämställt företagande, exempelvis genom stöd till Winnet, så att man får del av de regionala medel som staten delar ut.
Att den ena myndigheten inte vet vad den andra har gett tycker jag är slöseri med offentliga medel och dessutom slöseri med tid för de företagare och andra som inte kan ta del av dessa medel. Stödet motverkar sina egna syften. Det handlar om stöd från Tillväxtverket, EU-fonder och så vidare.
När det handlar om att kunna bo och leva på landsbygden har flera andra här nämnt tillgången till telefon, fiber, bredband och sådana saker.
Att kunna driva företag och bo på landsbygden kräver självklart fungerande nät - det bara är så numera - och fungerande transporter i övrigt, det vill säga en fungerande total infrastruktur. Den planerade kilometerskatten kommer att ytterligare dränera såväl stora som små företags ekonomi på grund av frakter som inte kan göras via järnväg eller sjöfart.
När det handlar om vägar bidrog alliansregeringen till ett kraftigt ökat stöd till de enskilda vägarna. Staten måste självklart även fortsättningsvis kunna ta det ekonomiska ansvaret för att upprätthålla en god standard på det enskilda vägnätet. Min valkrets består till stor del av landsbygd, inte minst i Dalsland.
Där finns det och har i många år funnits synpunkter på det delregionala vägnätet.
Att känna sig bortglömd därför att man befinner sig utanför de större tätorterna och att behöva åka på vägar som knappt går att åka på efter tjällossning är kanske inte något vi hade ställt upp på i storstäderna. Då hade vi genast protesterat högljutt.
Detta handlar också om trygghet i botten. Vi talar om utanförskapsområden och förväntar oss att de ska finnas i städerna. Men de finns i allra högsta grad även ute i landsbygdsområden. Som kristdemokrat är jag mån om att vi har en samhällsgemenskap där tillit frodas i stället för misstro.
Även om vi kristdemokrater också kräver fler poliser så att inte vardagsbrotten blir en inkörsport till värre kriminalitet behöver vi samtidigt förebyggande insatser för familjerna. De måste få stöd, oavsett var de bor och befinner sig.
Trygghet handlar också om att kunna få den vård man behöver när man söker den. Vi vet att svenska folket generellt sett är ganska nöjda med vården när man väl kommer in i den, men väntetiden kan vara lång.
Vi är övertygade om att staten i det fallet behöver ta ett mycket större och tydligare ansvar för att kunna bidra till en jämlik vård över landet.