Teresa Carvalho (S):
Jag yrkar bifall till förslaget, som regeringen lagt fram i samförstånd med partierna i Pensionsgruppen och som handlar om att ta bort det så kallade flyktingundantaget i garantipensionen. Det är det undantag som möjliggör för flyktingar och skyddsbehövande att tillgodoräkna sig bosättningsår från hemlandet i försäkringstiden på 40 år i Sverige, vilket krävs för att kvalificera sig för full garantipension.
Garantipensionen är en del av det skattefinansierade grundskydd som finns för att motverka ekonomisk utsatthet för dem som inte tjänat in en inkomstpension som går att leva på. Garantipensionen är alltså inte en del av det avgiftsfinansierade autonoma pensionssystemet, dit man betalar och tjänar in pensionsrätter främst genom att arbeta.
Däremot brukar vi betrakta garantipensionen som ett komplement till och därmed en del av den allmänna pensionen som helhet. För att kvalificera sig för det maximala beloppet för garantipension, som i dag är ganska blygsamma 8 779 kronor före skatt, krävs i grunden att man varit bosatt i Sverige i 40 år.
Annars räknas garantipensionen av med fyrtiondelar. Men vissa försäkrade har alltså möjlighet att tillgodoräkna sig bosättningsår från sitt tidigare hemland. Det är detta undantag som vi föreslår ska tas bort.
Utöver garantipension finns en annan del av grundskyddet som heter äldreförsörjningsstöd, alltså ett ytterligare skyddsnät för dem som har en mycket låg pension och heller inte kvalificerar sig för full garantipension. Detta tillförsäkrar att alla äldre i vårt land ändå har en enligt lagen skälig levnadsnivå och är en förklaring till att vi har jämförelsevis få som lever i vad som brukar kallas absolut fattigdom.
Sedan är det utan tvekan så att alltför många pensionärer i vårt land har alldeles för låga pensioner, trots att de arbetat och slitit i ett helt arbetsliv. Det är många som är fattiga i förhållande till övriga befolkningen, och därför behöver pensionerna höjas.
Vi socialdemokrater vill både öka inbetalningarna till pensionssystemet så att pensionerna kan höjas generellt för alla som arbetat och höja garantipensionen för dem som trots ett långt arbetsliv har en låg pension, framför allt många kvinnor.
Låt mig vara väldigt tydlig på denna punkt: De flesta som har garantipension har också arbetat, men de har arbetat till låga löner och dåliga villkor, tvingats till deltidsarbete och inte haft möjlighet till barnomsorg, vilket har gjort att pensionen blivit låg. Sju av tio kvinnliga kommunalarbetare som har gått i pension har garantipension.
Nästan hälften av alla landets kvinnliga pensionärer har garantipension. Jag är medveten om att det egentligen är en helt egen debatt och ska försöka återgå till ämnet hemtidsregeln. Nu får vi ju lyckligtvis, som det ser ut i alla fall, ta ställning till en garantipensionshöjning nästa vecka här i riksdagen.
Då får vi ta ställning till om det ska bli en höjning med 1 000 kronor, som vi socialdemokrater och troligtvis en majoritet i riksdagen vill, eller om det ska bli en höjning med 600 kronor, som högeroppositionen vill. Men det får vi som sagt återkomma till nästa vecka.
När undantagsregeln om tillgodoräknande av hemlandsår infördes fanns inte garantipension och äldreförsörjningsstöd. Då fanns ett behov av att motverka fattigdom bland de människor, framför allt flyktingar, som annars hade blivit hänvisade till det kommunala försörjningsstödet, det som brukar kallas socialbidrag, och det är som bekant inte avsett att vara en permanent försörjningskälla.
Herr talman! I dag har vi alltså ett bättre anpassat grundskydd med flera lager som minskar behovet av undantagsregeln. Flyktingundantaget är inte heller längre särskilt effektivt eller träffsäkert. Skyddet i undantagsregeln omfattar visserligen en sårbar grupp i samhället, men det är svårt att motivera de skillnader som finns sett till vem som faktiskt omfattas och inte.
Personer som har kommit till Sverige under i det närmaste identiska förhållanden behandlas i dag olika beroende på när de kom hit och på vilken grund de då beviljades uppehållstillstånd. För att illustrera med ett exempel var det under början av 90-talet många som flydde till Sverige från Bosnien, ett fasansfullt kapitel i Europas historia som födde mina kanske första medvetna politiska tankar.
Jag minns hur nyhetssändningarna fylldes av rapporter om bomber, död, människor och barn på flykt - inte helt olikt de bilder som vi nu ser från Ukraina. Vi som gick i skolan då fick nya klasskamrater, men vi fick inte alltid riktigt veta vad de hade varit med om.
I efterhand har den bilden naturligtvis klarnat, och för mig personligen har det blivit en drivkraft för att bekämpa krig och rasism. De som flydde hit från Bosnien i början av 90-talet fick enligt dåtidens regelverk uppehållstillstånd av humanitära skäl, en grund som inte omfattas av undantaget som gör det möjligt att räkna in år från hemlandet som försäkringstid.
Därför har många bosnier som kom hit i början på 90-talet haft svårt att kvalificera sig för full garantipension, trots att många har arbetat och integrerats mycket väl i det svenska samhället. Några år senare ändrades utlänningslagen så att de som flytt undan krig och kommit efter datumet för förändringen i stället började beviljas uppehållstillstånd som skyddsbehövande, vilket däremot omfattas av det så kallade flyktingundantaget.
Det här är en skillnad som är svår att motivera, och det är inte konstigt att det uppfattas som både orättvist och inkonsekvent. Och det finns fler sådana svårmotiverade skillnader i hur lagen tillämpas.
För att sammanfatta, herr talman, fanns det en logik när undantagsregeln kom till, men i dag är det en större logik att den tas bort för att samma kvalificeringsregler ska gälla alla och för att grundskyddet i dag helt enkelt är bättre anpassat. Därför står vi socialdemokrater bakom regeringens förslag om att ta bort det här undantaget. Det handlar ytterst om att öka rättvisan, begripligheten och legitimiteten i pensionssystemet.