Maria Larsson (KD):
Det är fantastiskt att vi har teckenspråkstolkning uppe på läktaren. Det är så fantastiskt att få det språket också. Jag besökte Mo Gård för några månader sedan och var med om en invigning av en skulptur.
Det är en fantastisk verksamhet som berör på djupet när man ser hur fint mycket fungerar, men man ser naturligtvis också de stora behoven. Interpellanten och meddebattören tar upp flera viktiga frågeställningar.
Ytterst handlar det om precis det som stadgas, nämligen möjligheten till delaktighet, inte bara i samhällsliv utan också i arbetsliv. Det är någonting som vi i regeringen pläderar väldigt mycket för, och där vi har gjort en del. Men min övertygelse är att mer behövs.
Jag blir naturligtvis väldigt glad när jag ser siffrorna som gäller nystartsjobben, en åtgärd som vi vidtog för att sänka trösklarna till arbetslivet som har vuxit sig väldigt höga för personer med funktionsnedsättning. Siffrorna visar att 13 procent av nystartsjobben ändå har gått till personer med funktionsnedsättning.
Det tycker jag är väldigt glädjande siffror, även om väldigt mycket mer behövs.
Arbetsmarknadsminister Sven Otto Littorin och jag har till och från samtal om just hur vi ska kunna sänka trösklarna ännu mer för att fler ska kunna komma in på arbetsmarknaden och få möjlighet till ett arbetsliv där man naturligtvis ingår i en arbetsgemenskap, där man kan känna delaktighet och tillhörighet och att den kompetens som man är bärare av ska kunna användas på ett bra sätt. Det är en angelägen uppgift, och där har jag inte alla svar i dag.
Men tro mig, det är ett arbete som pågår kontinuerligt och som vi känner är väldigt prioriterat och viktigt. Naturligtvis inkluderar jag också möjligheten till eget företagande i detta.
Vi har försökt påbörja ett arbete för att förbättra möjligheterna för döva och hörselskadade att kunna bli delaktiga genom att de faktiskt får tillgång till en tolk. Vi vet alla att språket är nerven till relationer med andra människor och till kommunikation på olika plan.
Avsaknaden av möjligheter att kommunicera hör naturligtvis också intimt samman med risken för att få en psykisk ohälsa. Kommunikationen är grunden för delaktigheten och för väldigt mycket av meningsfullheten i tillvaron och måste vara väl fungerande.
Låt mig säga att den förra borgerliga regeringen 1992 lade fram propositionen Stöd och service till vissa funktionshindrade . Det blev väldigt mycket siffror när jag läste mitt interpellationssvar, och jag ber om ursäkt för det. Men i de formella texterna måste man hela tiden hänvisa till den exakta lagstiftningen, och då blir det så där tråkiga svar. Men det var en viktig proposition som vi lade fram.
Där sade vi också att vardagstolkningen skulle vidgas och innefatta tolk i arbetslivet, vid nyanställning, vid introduktion och vid utbildning inom företag. Då ansåg vi också att tolktjänst som man kan erhålla vid daglig verksamhet enligt LSS skulle betraktas som vardagstolkning.
Men det slogs också fast i denna proposition att det inte är möjligt att i varje detalj avgränsa vardagstolkningen, utan vi förutsatte då att landstingen i sin praktiska verksamhet skulle ge detta en innebörd. I dag kan vi väl säga att det inte har fungerat som vi vid den tiden då lagstiftningen trädde i kraft trodde att det skulle fungera. Jag ska be att få återkomma till detta i nästa inlägg.