Åsa Regnér (S):
Det är svårt med en debatt när hela utgångspunkten är argument som inte har förts fram, åtminstone inte av mig. Interpellationen är ju ställd till mig. Jag besöker väldigt många kommuner. Jag besöker även många äldreboenden varje vecka, oftast flera och åtminstone ett. Det handlar både om privata och kommunala. Skillnaderna för brukarna och för personalen har mycket med ledarskap att göra.
Det kan förstås också bero på hur lokalerna ser ut. Detta kan spela stor roll. Oftast beror det dock, som jag ser det, på hur man tänker på brukarna, hur chefsideologin ser ut och hur stora grupper chefen är ansvarig för. I vilken utsträckning ser man till att de äldre kan träffas och prata med varandra?
Får de träffa nya människor och får de behov tillgodosedda som förstås handlar om de kroppsliga behoven men inte minst också om de existentiella? Detta möter jag alltmer. Man kan se i mätningar att en väldigt stor andel av äldre och anhöriga är relativt nöjda med svensk äldreomsorg.
Men när jag besöker äldreboenden, oavsett om det är i privat eller offentlig regi, säger de äldre ofta till mig: Vet du vad, statsrådet, det är jättebra att du är här och besöker oss. Vi är glada över att få prata med dig, men ta hand om personalen! Personalen stressar och springer. De plågas av att de måste låta oss vänta ibland. De har det tufft.
Detta sägs på både privata och kommunala äldreboenden, och det syns även i statistiken. Det här är ett stort problem, och sektorn behöver utvecklas. Jag är socialdemokrat och är för ett högt skatteuttag. Därför är jag väldigt angelägen om att skattepengarna används till de äldre och deras behov.
Att personalen trivs är också ett samhällsansvar. De ska känna att deras jobb är eftertraktat, att de är stolta över sitt jobb, att andra också vill jobba på deras arbetsplats och att de kan utveckla det de gör. Det här är en samhällsfråga. Därför har regeringen administrerat mycket stora medel under mandatperioden. Att medlen har gått till äldreomsorgen har jag nämnt. Det har också handlat om allmänna statsbidrag till kommuner och landsting.
Vi kommer att fortsätta med detta och även höja anslagen, för vi måste möta dessa stora utmaningar. Men då kan man inte försvara att skattepengar lyfts ut till orimliga vinster. Återigen: Jag är för privata alternativ och att man tävlar med varandra om bästa stöd till människor som behöver det.
Men vi måste ta ett samhällsansvar när det gäller användningen av de skattemedel som människor i Sverige jobbar hårt för. Det gäller inte minst dem som jobbar inom äldreomsorgen med många gånger ganska dåliga villkor. De ligger ofta tyvärr på samma nivå oavsett om det är i privat eller offentlig regi. Det är inte rimligt att man tar in stora skattemedel och samtidigt lyfter ut väldigt stora vinster från samma skattemedel.
Det blir svårt att förklara detta för medborgarna, och vi vet också att de flesta i Sverige tycker att det här inte är rimligt. Jag är glad över att det finns många privata alternativ i verksamheter som jag är ansvarig för. Exempelvis LSS, personlig assistans, är till två tredjedelar privatiserat. Vi vet också att det där finns stora problem med att medlen används till andra saker än till brukarnas väl och ve.