KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Eriksson (MP):
Med den logik som Adaktusson visar här blir varje medicinsk hjälp till en sjuk människa en peng som i stället skulle kunna ha gått dit där man kan ge pengar till terrorister. Jag tycker att Adaktusson visar upp ett förfärligt synsätt. Vi hjälper sjuka människor och människor i akut behov av hjälp i humanitär riktning. Det tänker vi fortsätta med.
Peter Eriksson (MP):
Jag tror att jag kan svara på två sätt. För det första har vi de globala 2030-målen, där vi har ett betydande ansvar och ett ledande arbete. De kommer att revideras under året och kommer upp på en konferens i FN i september. Där har vi en möjlighet att driva och påverka det arbetet.
För det andra ser vi att den biologiska mångfalden spelar stor roll till exempel i arbetet för att skydda haven. Havens produktionsförmåga är ganska starkt kopplad till den biologiska mångfalden. Kan vi se till att värna den ser vi också till att skydda mat och tillgång till livsmedel för miljoner människor runt om i världen.
Dessutom gäller det naturligtvis att se till att jordbruksmarkerna upprätthålls och inte utarmas. Det bidrar både till biologisk mångfald och till att människor har mat.
Peter Eriksson (MP):
Sverige kommer definitivt att delta aktivt i det arbetet. Men det är också så att den biologiska mångfalden är avgörande för en stor del av miljöarbetet. Det finns starka samband mellan klimatfrågan och den biologiska mångfalden på ett sätt som jag tycker att man har uppmärksammat alldeles för lite. Det hänger ihop - vi vet det. Världen hänger ihop. Miljöarbetet hänger ihop.
Även människors möjligheter och förmåga att skaffa mat i framtiden hänger ihop med biologisk mångfald.
Peter Eriksson (MP):
Tack för frågan! Vi ger bistånd till en hel rad länder i världen där man har omfattande problem med demokrati, krig och konflikter. Det är länder där det krävs insatser för att nå fram till människor och få till ett humanitärt bistånd.
Om det vore så att vi bara gav bistånd till länder som fungerar perfekt skulle vi egentligen inte behöva ge bistånd över huvud taget. Det är i stället ofta i länder med stora problem som behoven är som störst. För just Zimbabwe kommer vi relativt snart att fatta beslut om och genomföra en ny strategi.
Det kommer att innebära förändringar, och det har redan i dag inneburit förändringar i det bistånd som vi har gett. Den utveckling som vi ser i Zimbabwe är inte bra, och den kommer att påverka biståndet och hur det ser ut.
Peter Eriksson (MP):
Jag tycker att det för många länder som exempelvis Zimbabwe, där vi ser en negativ utveckling, finns anledning att se över bistånd över huvud taget som går till statsbudget eller till de politiska företrädarna. Det är viktigt att rikta det bistånd som vi ska ha kvar direkt till opposition, till civila organisationer och till människor i form av humanitärt bistånd.
När utvecklingen går åt fel håll behöver man förändra biståndet.
Peter Eriksson (MP):
Situationen i Sudan är oerhört oroväckande. Den har gått från fredliga demonstrationer och samtal och förhandlingar mellan regering och de oppositionella för att få fram ett nytt, civilt styre till en situation med extremt mycket våld.
Många människor har omkommit, och både regeringen och EU fördömer starkt den situation som har skapats. Vi anser att den nuvarande regimen bör ersättas med ett civilt styre. Man bör också se till att de som har tagit till våld rannsakas och döms i efterhand. De uppgifter som säger att EU:s bistånd har gått till militären stämmer dock inte.
De undersökningar vi har gjort visar på något helt annat.
Peter Eriksson (MP):
Tack, Magdalena Schröder, för frågan! Det passar ju bra att diskutera svensk biståndspolitik när vi i går tog emot utvärderingen från OECD, som visar att Sverige har en av världens bästa och mest effektiva biståndspolitiska insatser. Det är inte bara att vi är beredda att ge rätt mycket i förhållande till andra för att öka solidariteten, utan vi är också effektiva.
En av de viktigaste punkterna i utvärderingen var just att Sverige driver jämställdhetsfrågor och en feministisk utrikespolitik tuffare och mer systematiskt än något annat land.
Att sköta snöröjning på ett sätt så att också människor som inte har bil utan kanske går, cyklar eller för den delen åker spark, vilket man kan göra i norra delen av Europa, är bra. Jag ser inte något formellt dåligt med det.
Peter Eriksson (MP):
Jag tror tyvärr inte att de civila organisationerna har kapacitet och möjlighet att ta över det här. Det handlar om utbildning för 500 000 unga, och det handlar om sjuk- och hälsovård för miljoner människor. Det är ingen liten organisation vi pratar om här. Jag håller med Fredrik Malm, till exempel, när han tar upp frågan om det här är ett sätt som långsiktigt verkligen är bra och fungerar.
Uppenbarligen är det någonting som visar att det inte fungerar när generationer av människor lever i flyktingsituation år efter år, kanske hela sina liv. Det är någonting som är fel i grunden här. Men jag tror inte att det är någon lösning att vi avskaffar stödet till FN-organisationen Unrwa, som sköter om utbildning och hälsovård.
Vi måste hitta andra reformer, överenskommelser och strategier i regionen för att lösa detta mer långsiktigt. Det hjälper inte att ensidigt bara lägga ned en verksamhet eller lämna över den till Hamas eller andra lokala organisationer. Det kommer inte att gå.
Peter Eriksson (MP):
Som jag sa tidigare håller jag med om att det går att göra resultatskrivningen bättre. Utvärderingen är från 2018. Det är väl från Utrikesdepartementet, får jag erkänna, en början på ett försök att få till en bra och effektiv process i dialog med riksdagen på det här området. Jag kan bara säga att jag tycker att det finns bra saker i resultatskrivelsen men att det går att göra den ännu bättre.
Jag hoppas att vi ska kunna få en sådan utveckling till nästa gång och att vi då kan ta till oss mer av synpunkterna.
Peter Eriksson (MP):
Jag tycker att man ska komma ihåg att detta är de första skrivelser vi har på detta område. Tidigare har det inte funnits sådana, utan det är den här och den förra som startade ett nytt system eller en process i samarbete med riksdagen på detta område. Det är klart att det har sina brister i början. Det är sådant vi får lära oss av, helt enkelt.
Peter Eriksson (MP):
Att inte Unrwa är med som en stor del i skrivelsen beror på att man har gjort skrivelser i två delar för det multilaterala biståndet. Den tidigare skrivelsen handlade om de organisationer som mer betecknas som humanitära organisationer, och i denna skrivelse fördjupar vi diskussionen kring de övriga organisationerna.
Detta innebär att Unrwa fanns med i den förra skrivelsen. Eftersom det betecknas som en humanitär organisation i systemet låg fokus på den då, men inte den här gången. Men den finns ju med i uppräkningen av hur pengar fördelas.
Peter Eriksson (MP):
Jag håller med om att det har funnits en del frågor kring Unrwa. Det finns också en del svar. Vi har nu till exempel sett till att det finns en ny ledning där. Den förra fick avgå, mycket beroende på svenskt arbete. Vi har varit väldigt aktiva i detta. Det stämmer inte, som Adaktusson var inne på, att vi inte vidtar några åtgärder. Sverige är tvärtom väldigt aktivt och driver på för förändringar när det är nödvändigt.
Detta är ett bra exempel på det. När det gäller den andra delen av svenskt bistånd och de minskningar och nedskärningar som Moderaterna föreslår tycker jag att det skulle se mer hedrande ut om Moderaterna talade om var man vill minska biståndet, inte bara var man vill öka det.
Peter Eriksson (MP):
Min bild är snarare att Ludvig Aspling verkar gå någon annans propagandaärenden när han bara pratar och försöker få det till att hela världssamfundets multilaterala system är en kriminell organisation. Jag tycker att den bilden är helt fel. Det är ett mycket viktigt och livsavgörande arbete som pågår hela tiden.
Och vi ska vara mycket glada för att det finns människor som är beredda att ställa upp och göra detta arbete. Sedan finns det naturligtvis exempel på motsatsen inom FN-systemet och inom det multilaterala systemet. Men det finns exempel på detta även i Sverige - i myndigheter och i kommuner. Det finns tydliga exempel på människor som nu är åtalade för att de har betett sig på ett mycket dåligt sätt - även ledamöter från Sveriges riksdag.
Det är inte något unikt att det finns FN-organisationer där det finns problem. Det viktiga är att vi från svensk sida reagerar ordentligt och kräver åtgärder, och det gör vi. Jag kan nämna ett antal exempel på situationer där Sverige har krävt förändringar.
Det gäller till exempel fallet Unrwa, där vi krävde att det blir en tydlig och oberoende utredning i detta fall. Det har också skett utredningar och utvärderingar som har lett till att vårt krav på att ledningen byts också har genomförts.
Peter Eriksson (MP):
Jag kan först säga till Yasmine Posio att vi från svensk sida arbetar rätt så mycket med att reformera hela FN-systemet och organisera det på ett mer effektivt sätt. Vi har kommit en bit på vägen med de förändringar som generalsekreteraren nu har satt i sjön. Där har vi medverkat mycket.
Jag är också ganska stolt över att det svenska systemet för att finansiera resurser till FN-systemet och det multilaterala systemet innebär långsiktigt stöd och kärnstöd som gör att man har möjlighet att agera flexibelt när en situation och kris som den vi har just nu kommer.
Det är tack vare just denna typ av stöd som FN:s organisationer snabbt kan komma ut på plats och göra humanitära insatser.
Peter Eriksson (MP):
Vi gör det till exempel genom de ökade insatser som vi nu gör inom det humanitära området. Men detta handlar inte bara om pengar utan också om politiskt engagemang och vad vi gör tillsammans för att försöka påverka andra. Ett bra exempel är den skrivelse som jag tillsammans med Sydafrikas kvinnliga socialminister lade fram nyligen.
Vi fick i skrivelsen stöd från 39 ministrar från olika länder, och skrivelsen har fått ett stort genomslag runt om i världen. Skrivelsen handlar om just att förstärka och arbeta med SRHR-frågor och kvinnors och flickors rättigheter i detta läge när pandemin och covid-19 tar så mycket resurser och så mycket plats.
Vi måste i detta läge från världssamfundets sida se till att vi faktiskt också klarar av de andra frågorna och inte lämnar de tjejer och kvinnor i sticket som detta handlar om. Det tycker jag är ett bra exempel på hur man kan arbeta. Det handlar inte alltid om pengar utan också om politiskt engagemang.
Peter Eriksson (MP):
Ja, vi verkar i alla fall vara överens om att det finns stora utmaningar i världen och att detta inte är rätt läge att göra stora nedskärningar i biståndsbudgetarna i Sverige och andra länder. Det skulle snarare behöva göras ytterligare insatser. Jag tycker själv egentligen att enprocentsmålet har varit långsiktigt bra för fattiga människor i världen.
Vi har stått upp för det - inte helt och hållet, kanske, men i alla fall någorlunda - under sammantaget ganska många år. Även om vi nu ser en svacka och en minskning under ett eller ett par år får vi väl hoppas och tro att ekonomin växer igen och att det långsiktigt ändå gör att biståndet kommer att vara starkt, om vi klarar av att stå upp för detta.
När det gäller Unrwa och en reformering av hela situationen i Israel och Palestina måste man också komma ihåg att det inte är enbart den palestinska sidan man behöver se. Man måste se även Israels situation. Om vi nu får ett läge där det börjar pratas om en annektering av ytterligare områden från Israels sida kommer hela situationen bara att bli ännu svårare att hantera och hitta en lösning på.
Jag tycker alltså att man måste inse att det är oerhört problematiskt. Det vi står inför i dag är inte att det ser ut att bli lättare utan snarare att det går mot en situation som kan bli ännu mer konfliktfylld.
Peter Eriksson (MP):
Ludvig Aspling pratar strunt, som vanligt. Jag har samma inställning som tidigare, nämligen att den utveckling vi har sett i Tanzania de senaste åren inte är acceptabel. Det betyder att vi antagligen måste fatta beslut, när vi antar den nya strategin för det landet, som innebär att vi minskar stödet. Jag har haft en dialog med presidenten och med flera andra ministrar i regeringen.
Sverige har ett omfattande och långsiktigt bistånd till Tanzania. Det handlar inte i första hand om bistånd till statsbudgeten, men det finns inslag som exempelvis går till skola och utbildning i Tanzania. Det finns också ett stort och viktigt stöd till exempelvis revision i landet.
Det har haft stor betydelse. Det har påverkat den offentliga debatten att det finns en stark institution som kan granska regeringen och riksdagen på ett viktigt sätt. Utvecklingen går åt fel håll inom flera av områdena som vi talar om när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati. Det är mycket oroande.
Vi ska fatta beslut - kanske hinner vi före jul men annars i januari - om en ny strategi för landet. Jag bedömer att det antagligen blir en nedskärning av biståndet.
Peter Eriksson (MP):
Jag håller med om att det är svårt med bistånd. Men tyvärr är det inte vår erfarenhet att till exempel skolan prioriteras före alla andra områden. Det behöver inte vara fel väg att gå att med hjälp av ett långsiktigt stöd jobba med utbildning för till exempel unga flickor och kvinnor för att klara det mål som har antagits i Tanzania om att alla barn ska få gratis utbildning.
Vi får se vad beslutet blir framöver när det gäller stöd till Tanzania. Det handlar i dag om stöd till framför allt andra grupper och människor som jobbar med andra utgångspunkter, till exempel opposition och öppna och fria medier.
Peter Eriksson (MP):
Lars Adaktusson har rätt i att vi har samsyn om enprocentsmålet i biståndet, och jag är glad över att Kristdemokraterna står upp för det. Vi kan prata mer om det sedan, men jag tror att det är en helt avgörande fråga att vi har ett gemensamt stöd som är långsiktigt och inriktat på det som är det viktiga för att minska fattigdom och förtryck i världen.
När det gäller palestinierna tror jag att Lars Adaktusson egentligen är medveten om att det stora stödet vi ger är till FN-organisationen Unrwa. Det sker i Palestina men också i Libanon och Jordanien, de länder där det finns stora palestinska flyktinggrupper.
Det handlar i dag om 500 000 barn som går i skola och om massor av sjukhus och hälsovård. Det är i allt väsentligt det som det svenska biståndet går till. Det finns naturligtvis en del som är problematiskt i hela den palestinska frågan.
Man är otroligt pressad och utsatt, till exempel av nya bosättningar inom palestinska områden och av situationen i Gaza där Hamas dominerar och har kontrollen. Den situationen är förfärlig för väldigt många palestinier.
Men där har Sverige inte tillträde på marken i full utsträckning. Det är israelerna som stoppar det i dag, och det tycker jag är olyckligt. Det minskar möjligheterna att utvärdera och se vad pengarna egentligen går till samtidigt som hela befolkningsgruppen är satt under enorm press. Här finns alltså stora problem.
Det finns också många demokratiska problem, vilket innebär att det behövs ett val i Palestina inom kort. Det håller jag med om.
Peter Eriksson (MP):
Jag tror att Lars Adaktusson misstar sig om han tror att om vi drar tillbaka stödet för hundratusentals palestinska ungdomar att gå i skolan skulle det leda till att någonting blir bättre i det här området. Det skulle tvärtom bli betydligt värre.
Jämför vi de områden där Unrwa finns och ungdomar går i skolan i dag med andra i kringliggande länder där detta inte fungerar ser vi att det finns betydligt bättre förutsättningar för fredlig utveckling och stabilitet när ungarna går i skolan.
Peter Eriksson (MP):
Vi har också moderata kommunalråd som missköter sig i Sverige. Vi har Ericsson som erkänt att man gett 700 miljoner i mutor. Det är inte något unikt. Det finns problem i alla länder över hela världen. Korruption finns överallt. För oss gäller det att vara aktiva och driva kampen mot detta var det än händer, och det gör vi. Vi driver på.
Vi har till exempel fått till en förändring i frågan som jag talade om med Adaktusson nyss när det gäller den FN-organisation som jobbar med palestinska flyktingar. Den har fått en ny ledning, och det är bland annat efter tryck från Sverige som det har skett. När det gäller biståndet, fru talman, säger Moderaterna att man vill minska det med 7 miljarder och har en vision om att avskaffa det helt.
Denna minskning med 7 miljarder ska inte drabba det humanitära biståndet. Det ska inte drabba klimatbiståndet - det ska tvärtom öka. Moderaterna brukar tala om att det går för mycket till FN-systemet. När jag då säger att Moderaterna vill skära ned på FN-systemet och avveckla och montera ned det internationella multilaterala systemet, ja, då stämmer inte det heller.
Vad är det i själva verket ni ska skära ned på i det svenska biståndet? Vad är det i de länder där vi har fattigdomsbekämpning eller arbetar mot korruption och för demokrati och för utsatta människor som ni skära ned på?
Peter Eriksson (MP):
När det gäller att stärka demokratiarbetet i det svenska bistånds- och utvecklingssamarbetet går det väldigt bra. Vi arbetar mycket och brett med detta. Alla delar är dock inte färdiga ännu. Vi har bland annat gett ett uppdrag till Sida och väntar på svar när det gäller hur de vill att vi ska utveckla och förändra detta framöver. Vi har också en pågående process och diskussion med Liberalerna och Centern när det gäller hur vi ska jobba vidare med detta.
Jag vill dock peka på att Magdalena Schröder tidigare i talarstolen sa att ni ska minska satsningarna på FN-samarbete och internationellt samarbete. Nu står ni inte upp för det heller. När jag frågar vad det är ni ska skära ned på talar hon bara om det hon inte vill skära ned på. Vad är det ni i Moderaterna vill skära ned på?
Vad är det i fattigdomsbekämpningen, Sidas arbete eller det multilaterala? Ska vi skära ned på stödet till Världsbanken för att få bort arbetet med att försöka få ordning på länder som inte fungerar?
Peter Eriksson (MP):
Man kan göra olika bedömningar av vad som är viktigt här i världen. Av det som vi arbetar in i Sverige går 99 procent till våra egna behov och vår gemensamma välfärd. Vidare går 1 procent till biståndet, och av den summan går i dag en liten del, 5 procent, till att betala för flyktingmottagande.
En del av detta avser till exempel kvotflyktingar som tas direkt från flyktingläger i olika delar av världen; där handlar det om kostnaderna för det första året. Man kan tycka att detta är fel - det har jag stor respekt för. Men det är väsentligt mindre än det var för några år sedan. Då var detta ett reellt bekymmer. En stor del av biståndet gick till att betala för flyktingmottagande.
Det gick utöver det internationella regelverk som finns. Nu har OECD dessutom skärpt detta regelverk, och vi har anpassat reglerna så att det ska fungera inom uppsatta regler. I dag är detta alltså tydligare styrt med de nya regler som finns i budgeten. Det kommer också att göra att detta blir mer långsiktigt och mindre ryckigt.
Det har skapat en ryckighet i biståndet över åren, när man ser tillbaka på vad som har hänt och hur vi har använt detta för att betala flyktingkostnader.
Peter Eriksson (MP):
Sverige är ledande i världen när det gäller arbete med SRHR. Vi bedriver arbetet på flera sätt och avsätter en stor del av biståndsbudgeten för det. Minst lika viktigt inom detta område är dock det arbete vi gör för att samla världens länder runt en progressiv agenda för att få ett slut på till exempel könsstympning och annat.
Det handlar inte alltid så mycket om pengar utan om attityder och kulturer, om hur man ser på dessa frågor och om att se till att ha skarpare lagstiftning än tidigare. Vi vet dessutom att vi i flera av dessa viktiga frågor tyvärr har världens mest reaktionära och konservativa länder emot oss. Därför är detta arbete så otroligt viktigt.
Peter Eriksson (MP):
Jag tycker att det är viktigt att vi har fokus på de fattigaste länderna i världen. Men det finns också andra saker man måste ha som utgångspunkt, bland annat när vi diskuterar demokrati och utvecklingen på det området.
Det är ganska många länder som klassas som medelinkomstländer eller ligger på nivån över de allra fattigaste som vi är oroade över - där utvecklingen går åt fel håll och vi tycker att det vore bra om vi kunde bidra till en annan trend. Jag vill inte bidra till att vi bara ska rikta utvecklingssamarbetet mot de allra fattigaste länderna i världen.
Jag tror till exempel att det är viktigt att vi har ett samarbete i frågor om demokrati och säkerhet också med exempelvis östeuropeiska länder och länder på Balkan.
Vi låter till exempel en otäck agenda dominera alltför starkt i länder som Georgien och Ukraina från ett Ryssland som känner sig hotat och underminerar en demokratisk utveckling i länderna i sitt närområde.
Om vi låter detta fortsätta utan att bidra med vad vi kan för en positiv utveckling har vi i praktiken också bidragit till att de inte kommer att överleva. Det är min bedömning. Jag tror att det är oerhört viktigt också för vår egen säkerhet att vi arbetar med att brett stärka en positiv demokratisk utveckling där mänskliga rättigheter och demokrati står i centrum.
Det gäller också rättssamhället, alltså det vi internationellt kallar rule of law. Det handlar om att försöka bidra till ett system där människors tillgångar och rättigheter kan klaras långsiktigt i olika länder.
Peter Eriksson (MP):
Det är möjligt att vi skiljer oss något i synen på hur det fungerar i dag. Jag tycker att vi gör en sådan prioritering i Sverige när det gäller biståndet. Vart det svenska biståndet går var en av huvudpunkterna i OECD-Dac-granskningen, där man sa att Sverige når fram till de fattigaste. Till skillnad från de flesta andra länder når vårt bistånd fram till de fattigaste, och vi har det i stor utsträckning riktat till de mest utsatta och fattigaste länderna i södra Afrika.
Det är i stor utsträckning på det sättet i dag, och vi gör det mer än andra biståndsgivare. Jag tror kanske inte att våra åsiktsskillnader här är så stora. Jag är ute och reser mycket. Jag var i DR Kongo för bara någon vecka sedan och såg vilka otroligt stora behov som inte är tillfredsställda där.
Där skulle jag vilja att Sverige var mer aktivt än tidigare, men det måste också bygga på att det fungerar - att man har ett samarbete med regering eller myndigheter som fungerar.
Peter Eriksson (MP):
Ludvig Aspling har frågat mig om Sidas handläggare gör tillräckligt för att kontrollera och dokumentera hur höga arvoden Sidas samarbetspartner betalar ut och om jag ser en risk för att Sida göder en osund branschkultur. Därutöver har Ludvig Aspling frågat om jag ser ett behov av striktare riktlinjer avseende vilka lönenivåer hos partner som Sida ska kunna acceptera.
Att komma till rätta med oskäliga löner är viktigt för biståndets effektivitet och trovärdighet. Sverige, genom Sida och UD, driver frågan internationellt, i dialog med våra partnerorganisationer, inom FN-systemet och i andra multilaterala organ. Sida ser även kontinuerligt över sina egna processer baserat på resultat från uppföljning av verksamheten och i takt med att verksamheten förändras.
Vad gäller löner specifikt inom utvecklingssamarbetet för Sida kontinuerligt en dialog om rimliga lönenivåer med både andra givare och samarbetspartner. Sidas projekt kräver ofta specialkompetens, vilket kan innebära en viss lönenivå, men Sverige ska inte vara lönedrivande. Detta är en balansgång Sida måste arbeta med kontinuerligt.
Vi ser en trend mot ökande löneersättningar, vilket inte är en önskvärd utveckling, och Sida arbetar aktivt för att motverka detta. Därför är svaret på frågan om Sida skulle påverka och förvärra en negativ branschkultur på detta område nej.
Jag och regeringen anser att både UD och Sida arbetar för en sundare kultur, och Sverige kommer att fortsätta det viktiga arbetet med att bidra till rimligare lönenivåer totalt sett.