KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
På vägen hit i morse gick jag förbi den lokala matvaruhandlaren runt hörnet utanför Riksdagshuset. Vi brukar prata emellanåt om otryggheten i butik men under det sista året också återkommande om hur det funkar för honom och hans kollegor som är handlare. Det han vittnade om nu på morgonen handlade om den stundande sommaren. Just i det här fallet handlar det om centrala Stockholm, och han konstaterade att det inte kommer att vara en sommar med turister som det brukar vara.
Han pratade också om att om han ska följa lagar och regler och de avtal han har tecknat, i det här fallet med Handelsanställdas förbund, borde han i slutet av april ha lagt schemat för sommarsemestern, och han konstaterade att det var hart när omöjligt. Han konstaterade också att vi nu är inne i en diskussion om förlängning av det så kallade korttidspermitteringsstödet.
Han hade själv mejlat till Näringsdepartementet och näringsministern och fått till svar att det inte blir någon förlängning för att kort därefter, när regeringen och stödpartierna sent omsider bestämt sig, få nya besked om att det nog kan bli en förlängning. Han känner fortfarande osäkerhet och har frågor som: När kan jag ansöka? Kommer detta att beviljas? Hur ska jag göra för att lägga scheman för personalen i min matvarubutik?
Det här är bara ett exempel av flera, men det sätter fingret på det ärende vi har här i dag, det vill säga de långa handläggningstiderna och de sena politiska beskeden om förlängningar och utvecklingen av detta. Nu är riksdagen tydlig i de här tre punkterna: kapade handläggningstider, ny straffbestämmelse och införande av proportionalitet. Fru talman!
Knäckfrågan nu är inte vad riksdagen tycker, utan det är om Anna-Caren Sätherbergs partikollegor i regeringen kommer att resa sig ur fåtöljen och faktiskt genomföra detta. Min enkla fråga är: Vad kommer Anna-Caren Sätherberg personligen att göra för att tillse att riksdagens beslut inte bara blir något allmänt tyckande utan för att det ganska omedelbart via näringsministerns och andras försorg ska kunna genomföras i praktiken, till gagn för den här matvaruhandlaren och andra?
Lars Hjälmered (M):
Vi vet inte om detta är slutfasen, eller om det fortsätter med nya mutationer eller annat. Vi kan hoppas att det går vägen, och mycket talar för det här och nu. Men jag tror att en lärdom från förra sommaren var att regeringen inte tog höjd för det i budgetpropositionen och att det ledde till att det tog tid under hösten. Det är klokt av regeringen och stödpartierna att lämna förslag om att förlänga till exempel korttidspermitteringen. Det gör att man kan hämta andan en bit in på hösten, baserat på att vi inte vet. Det är en av de viktigaste sakerna just nu.
Många har fortfarande problem; det kan vara de som kör taxi, det kan vara handlare, det kan vara restaurangägare och andra. De har kört sina företag på fälgarna ganska länge nu. Här handlar det verkligen om att ge ursnabba besked om man kommer att få permitteringsstöd eller inte. Men det gäller naturligtvis också de andra sakerna som riksdagen pratar om. Stefan Strömberg har utrett och lämnat förslag. Det är viktigt att se till att de genomförs.
Civilutskottet har diskuterat en annan del av de föreslagna stöden och förändringarna, det som man kallar för återkrav. Regeringspartierna röstade nej och anförde att det var en prioriteringsfråga och att det inte fanns tid i Justitiedepartementet. Det är därför jag lyfter upp frågan, fru talman. Även när det gäller straffbestämmelser hoppas jag att Anna-Caren Sätherberg och andra kan trycka på så att det inte prioriteras bort utan att man kan få igenom det. För oss handlar det om alla delar.
Det är snabbare handläggningstider. Det är införande av straffbestämmelser för att komma åt den grova, organiserade brottsligheten. Och det är det som kan vara lagstiftning men också arbetssätt på Tillväxtverket, nämligen proportionaliteten, för att hitta vägar så att man inte ska bli återbetalningsskyldig för ett helt belopp på grund av ett småfel och inte grov brottslighet.
Lars Hjälmered (M):
Näringsministern säger att vi ska förhålla oss till verkligheten i detta, och det tycker jag att vi kan göra. Sanningen är den att gruv- och mineralbranschen har uttryckt rätt mycket kritik mot ministern och regeringen därför att man upplever att det inte har skett tillräckligt när det gäller att kapa och korta handläggningstiderna. Det har varit återkommande reportage i bland annat Dagens industri om detta, och det är omvittnat i branschen. Likaledes är det en verklighet och ett faktum att Sverige dessvärre har tappat i den så kallade gruvrankningen eller gruvratingen.
Vi upplevs som ett något sämre land i dag än tidigare, och det beklagar jag verkligen. Det är också en verklighet att ministern och regeringen har fått, får man nog anse, rätt förödande kritik från konstitutionsutskottet i ärendet om Kallak uppe i Jokkmokk. Där har näringsministern inte gjort en enda sak under tre års tid, och KU konstaterade att så kan en regering och ett regeringskansli inte jobba.
Ibrahim Baylan säger vidare att detta inte är enkelt. Nej, det tror jag att de flesta förstår, men folk ser nog att det är tillräckligt enkelt för att en ansvarig minister ändå ska göra någonting under en treårsperiod för att ta ett ärende vidare och inte dra det i långbänk, så som man har gjort med Kallak och Laver och som man riskerar att göra med andra viktiga industriella projekt.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att det är först när staten är involverad i form av LKAB eller Vattenfall, som i Hybritprojektet, som i grunden är väldigt positivt, eller när ministerns tidigare mentor är styrelseordförande i ett av bolagen som man börjar prata om vikten av det hela. Detta är ju ett generellt problem för näringslivet i stort, inte minst de viktiga gruv- och mineralnäringarna. Det handlar om att förkorta handläggningstiderna och öka tydligheten.
Lackmustestet och beviset, herr ålderspresident, för om näringsministern lyckas är om man återkommer med konkreta förslag som kan förkorta och kapa handläggningstiderna och om han och regeringen har förmåga att fatta beslut i viktiga ärenden som Kallak och Laver. Detta ligger framför oss.
Lars Hjälmered (M):
Det var företaget Kemira som pratade om att ministern blundar för de stora problemen, det var Borealis som pratade om enorma prisfluktuationer och hur svårt det är att jobba som industriföretag i detta och det var företaget Trioplast som pratade om osäkerheten. Sanningen är att skåningar till exempel betalar högre elskatt än många norrlänningar och ofta ett väsentligt högre elpris.
Det är en väldig ryckighet i prissättningen som kanske inte berör en om man bor i lägenhet, men om man har ett stort elintensivt industriföretag i södra Sverige kan det emellanåt vara så att man inte har en lönsamhet i sin produktion på grund av den osäkerhet som finns på el- och energimarknaden. Det är alltså både kapacitetsproblemen och ryckigheten på hela marknaden som måste hanteras på olika sätt, och då krävs åtgärder.
Vi och andra partier har visat detta genom att agera i riksdagen, ställa krav på att utvärdera de krispaket som finns så att man har en beredskap om eller när det krävs, stoppa dåliga förslag som regeringen kommer med och vara med och bidra till nya förslag som kommer. Vi är tydliga med vår förväntan när det gäller att ta fram en ny elnätsreglering och att regeringen måste tillsätta en utredning snart. Man måste inte bara ha en dialog utan också ta fram konkreta lagförslag och utveckla marknadsmodellen.
Fru talman! Låt mig sedan komma in på Ringhals 1. Det är alltid ägaren som bestämmer i ett företag. Om Ringhals ägare Vattenfall och Uniper säger att de inte vill driva vidare Ringhals 1 finns det alltid en möjlighet för ägaren, det vill säga Ibrahim Baylan, som är regeringens företrädare och lyfter detta i Sveriges riksdag, att komma med instruktion. Vi har röstat om det här i riksdagen, och då valde Anders Ygemans parti att rösta för att stänga Ringhals 1. Det är ett faktum.
Det är en fullt legitim politisk åsikt. Min huvudpoäng här är egentligen inte för eller emot Ringhals 1, även om jag tycker att det är ett dåligt beslut, utan det är att Anders Ygeman inte har presenterat vad alternativet och vad livlinan är om krisen kommer igen.
Lars Hjälmered (M):
Jag tycker att vi kan underlåta oss den nonchalanta tonen från energiministern. Det för jag gärna till protokollet. Jag har gärna en dialog på olika sätt. Nu har jag vid två tillfällen tydligt sagt att jag och Moderaterna välkomnar detta, och jag kan göra det igen. Det är utomordentligt både spänstigt och spännande att LKAB vill investera bortåt 400 miljarder under en tjugoårsperiod. Jag är en av de första som välkomnar också andra satsningar både i Norrbotten och i andra delar av Sverige, så det kan vi lämna därhän.
Det som den här debatten i stort handlar om är att hushåll och företag i Sverige ska kunna räkna med en trygg tillgång till el och annan energi. Överlag har det fungerat fantastiskt bra i Sverige med historiskt låga priser, en hög tillgänglighet och inte minst låga klimatutsläpp. Men jag tycker att det prövas på olika sätt. Det har varit tre elkriser inom loppet av ett år. Vi kan se att när det gäller omställning över tid handlar det om att behålla miljöfördelarna i det svenska el- och energisystemet.
Både för vårt elsystem vid utbyggnad av nät och för produktion är tillståndsprocessen en av de allra största utmaningarna. Detta påverkar företag som vill investera. Det kan vara ett kommunalt reningsverk. Det kan vara flerbostadshus. Det kan vara industrietableringar. Här måste det göras mer för att elnät, produktion och annan viktig verksamhet snabbare ska komma på plats - för ekonomin och för jobben.
Ytterst är det också helt avgörande för att Sverige ska klara den gröna omställningen över tid och på det sättet nå miljö- och klimatmålen. Men då måste vi ha konkreta förslag. Ett exempel är Nätkoncessionsutredningen. Den innebär, säger experter, att det för Svenska kraftnät minskar från tio år till ungefär åtta år innan en stamnätsledning kommer på plats.
Det är inte oviktigt, men väsentligt mer måste göras om vi ska säkra elsystemet för hushåll och företag.
Lars Hjälmered (M):
Den tidigare energiöverenskommelsen innehöll inga delar om elnätsreglering. Det fråntar oss inte ansvaret att ta den diskussionen nu och framåt. Jag kan se att både röda och blå regeringar inte har gjort tillräckligt i detta. Vi måste tygla det naturliga monopolet och utveckla elnätsregleringen.
Vi måste titta på de framtida utmaningarna, inte minst när det gäller den viktiga elektrifieringen av transporter med ökade behov på både lätta och tunga fordon. Detta är ett typexempel på ett område där ett elnätsbolag i dag inte får bygga på spekulation och inte kan ta en position.
Man kan fundera på om man kan utvärdera deras roll och uppgift i detta, inte att det ska slumpas bort pengar eller chansas men att de ska kunna ta en tydligare roll så att vi kan trycka igenom och inte bromsa, som annars kan vara risken, en viktig elektrifiering av transportsektorn. Vi har också avkastningsränta, prioritering mellan olika kunder som vill kopplas in och en lång rad andra frågor. Fru talman! Allt detta behöver utredas.
Lagstiftning som ska beslutas av riksdagen kan man inte ta fram på diskussioner och rådslag, utan man måste ha myndighetsuppdrag, en statlig utredning eller andra former. Så här långt har det varit mer av rådslag och inte den typ av viktiga utredningar som behövs för att ta fram lagförslag från regeringen. Sådana behöver komma. Enligt min bedömning räcker myndighetsuppdragen inte till för att ta fram tillräckliga förslag för att utveckla nätregleringen.
Det kan vara en utredning eller i annan form. Fördelen med en statlig utredning är att den är demokratisk och öppen. Man fattar beslut om ett direktiv som hela omvärlden kan se och förhålla sig till. Men det viktigaste är att regeringen får ändan ur vagnen, tillsätter en utredning och tar fram och lämnar förslag till riksdagen så att vi inte slarvar bort chansen att få en ny nätreglering på plats till den 1 januari 2024.
Lars Hjälmered (M):
Vi har nu en debatt om elförsörjningen i vinter. Det handlar om tryggheten för hushåll och företag. Även om vi har stora överskott på helårsbasis i Sverige är det en mer ansträngd situation, vilket bland annat Svenska kraftnät påpekar. Det har från energiministerns sida refererats till ett möte i södra Sverige mellan Sydsvenska Handelskammaren, nätbolaget Eon och energiministern.
Efter en tidigare debatt i riksdagen har det inkommit ett brev till Regeringskansliet och riksdagen där Sydsvenska Handelskammaren konstaterar att man inte delar ministerns uppfattning. Man hävdar i stället att det finns kunder i Skåne som inte har fått el i den mån de önskar. Det finns alltså olika uppfattningar där. Energiministern säger också att vi har historiskt låga elpriser, och det är alldeles riktigt på spotmarknaden.
För svenska företag är det dock den totala elkostnaden som är relevant, det vill säga vad man betalar även inräknat energiskatt, moms, utsläppsrätter och hela baletten. Det handlar också om att ha en trygghet och inte alltför stora prisfluktuationer. Medan vi har den här debatten har det kommit en flash från tidningen Dagens industri. Man konstaterar att priserna nu rusar i Sverige - nu kommer rysskylan. Så kan det bli en svensk vinter.
Vad man också konstaterar i Dagens industri är att vi har bristande överföringskapacitet. För att kunna föra över el från norra Sverige till södra Sverige måste man ha någonting som elektrikerna kallar reaktiv effekt, och det har man bland annat i Ringhals reaktor 1 och hos andra stora kraftproducenter i södra Sverige. Det innebär att överföringskapaciteten minskar om den typen av anläggning stängs, och då blir läget för kunder i södra Sverige än mer utsatt.
Vi har läget att Socialdemokraterna i riksdagen röstade för att stänga Ringhals reaktor 1 utan att de eller ministern har något alternativ. Min fråga blir därför ånyo, fru talman: Hur ser Anders Ygemans alternativ till Ringhals 1 ut när det gäller att hantera en eventuell kommande elkris i södra Sverige - i vinter, i sommar eller längre fram?
Lars Hjälmered (M):
Vi har framför oss en fantastisk möjlig utveckling med fler elektrifierade fordon. Det kommer naturligtvis att ställa krav på vårt el- och energisystem. När jag har kontakt med tillverkarna hemma i Göteborg, Volvo Cars och AB Volvo, är det tydliga beskedet därifrån att utvecklingen med elektrifiering och laddhybrider går i en rasande hastighet. Det går nu mycket fortare än i egentligen alla deras tidigare prognoser.
Det här innebär naturligtvis stora möjligheter, för det betyder att man kan säkra jobben hemma i Göteborg och fortsätta utveckla den viktiga fordonsindustrin. Naturligtvis kan övergången från fossil energi till elektrifiering ha stora klimatfördelar för Sverige och för världen, men det kommer också att ställa krav på vårt el- och energisystem.
Jag ska inte säga att det är som att sätta en man på månen, men skulle man få 100 nya elbussar här i Stockholm som ska laddas blir det väldigt mycket eleffekt vid en och samma tidpunkt. Vid en villagata där inte 1 eller 2 utan kanske 10, 20, 30 eller 40 elbilar finns måste vi med styr och reglerteknik hantera detta så att vi inte missutnyttjar vårt el- och energisystem. Då måste detta ändras och utvecklas.
Sedan måste vi också verkligen boosta och skjuta fart i elektrifieringen. Jag tycker att det är ett klokt initiativ från regeringen med en elektrifieringskommission som tittar på detta med hela fordonssektorn, laddhybrider och annat och tar tag i en del av de problemen. Men jag är också, fru talman, oroad över det som Anders Ygeman och kollegorna har för sig när det gäller vissa av styrmedlen rörande elektrifiering.
Regeringen föreslår faktiskt att man ska höja - inte sänka - skatten på elbilar, och det ganska kraftigt. För de flesta som ser en sådan här debatt framstår det som ganska befängt. Av de fordon som säljs i Sverige säljs två av tre bilar till en juridisk person. Man har den alltså som en förmånsbil, en firmabil, eller köper en bil via privatleasing.
Så mycket som tre av fyra bilar som säljs i Sverige som är elbilar eller laddhybrider säljs till juridiska personer. Alltså betyder det att privatleasingen och företagsmarknaden är helt avgörande för hur det går i Torslanda och biltillverkningen där men också för bilförsäljningen i stort och, ska jag säga, Sveriges möjligheter att på sikt nå klimatmålen till 2030. Det finns en bred samsyn i politiken om att vi ska värna mobiliteten men också ta ned utsläppen.
Man talar om en 70-procentig reduktion till 2030. De som är experter i energibranschen och jobbar med just detta konstaterar att gör man den rockad som regeringen nu föreslår när det gäller förmånsbilar och den kraftiga skattehöjningen på elfordon kommer vi längre ifrån att Sverige ska kunna nå sina klimatmål på transportområdet. Fru talman!
Min fråga till Anders Ygeman är varför han och regeringen väljer att gå fram med en kraftig skattehöjning på försäljning av elbilar i Sverige.
Lars Hjälmered (M):
Energiminister Anders Ygeman förstod inte min fråga och sa: Vad är problemet? Låt mig vara tydlig. Problemet är att Anders Ygeman och hans kollegor föreslår en kraftig höjning på skatten för den som köper en elbil. Det är det stora problemet. Vi har en fantastisk möjlighet framför oss med en övergång till en kraftfull elektrifiering med elbilar och laddhybrider. Nya jobb kan säkras, till exempel i Göteborg, med fortsatt fordonsutveckling.
Och vi kan ta viktiga steg för att klara våra klimatmål och sänka utsläppen från transportsektorn. Fru talman! I det läget föreslår regeringen att kraftigt höja skatten för den som köper elfordon. Regeringens förslag innebär till och med att det för en person som har en förmånsbil framöver inte ska vara en ekonomisk fördel att välja en laddhybrid eller en elbil jämfört med en bensin- eller dieselbil.
För mig är det fullständigt obegripligt hur man kan landa där. För mig är det självklart att det ska synas i plånboken om man väljer en elbil eller en laddhybrid framför en fossildriven bensin- eller dieselbil. Det finns naturligtvis flera andra utmaningar i detta. Vi måste säkra lokal elproduktion. Regeringen måste tillsätta en elnätsutredning så att vi kan utveckla den regleringen och säkra nätens funktion.
Det måste tas regionala initiativ, till exempel för att samordna och synka laddning av tunga och lätta fordon framöver - styr- och reglerteknik. Fru talman! I den här debatten kokar frågan dock ned till varför Anders Ygeman och hans kollegor väljer att kraftigt höja skatten för att köpa en elbil i Sverige när samhället och sektorn överlag pratar om vikten av elektrifiering och de möjligheterna framöver?
Lars Hjälmered (M):
Den svenska industrin är utomordentligt viktig. Vi kan se vad som sker när det gäller fordon, läkemedel, skog, gruvor, stål och andra sektorer som är utomordentligt betydelsefulla. Både nu i coronakrisen och framåt måste vi fundera på vad vi kan göra politiskt för att stärka den svenska industrins möjligheter att klara den knivskarpa konkurrens som finns när det gäller transportkostnader och kompetensförsörjning.
Sverige riskerar att halka efter på 5G-området visavi konkurrentländer. Det är en viktig plattformsteknologi. Det handlar självklart också om en trygg elförsörjning som Sverige historiskt har haft med väldigt låga elpriser, något som prövas alltmer. Det är både problem och möjligheter. Sverige har överskott på månads- och årsbasis av elektricitet. Samtidigt har vi kapacitetsproblem runt om i landet.
Det gick till den grad att regeringen hals över huvud behövde kasta in krispaket för att det inte skulle bli akut i Skåne och Stockholm. Vi har historiskt låga elpriser på den så kallade spotmarknaden.
Samtidigt svettas svenska företag för att den totala elkostnaden, som är de pengar som man betalar ut från företagen, med skatt, moms, elcertifikat och elnätsavgifter inte ligger på Europas lägsta nivå som det historiskt har varit. Nu är tiden för reformer.
Det handlar om elnät, elmarknadsmodell, tillståndstider, att snabbare få produktion på plats och en bättre analyskapacitet, bara för att nämna några områden. Då räcker det inte med regeringens generalrådslag och rundabordssamtal. Det krävs utredningar, konkreta lagförslag och ledarskap. Därför måste vi ha en ny energipolitik för Sverige, fru talman.
Lars Hjälmered (M):
Jag tycker att det var ett väldigt klargörande inlägg från näringsministern i ett par delar. Det första jag vill ta upp är att näringsministern säger att KU inte har tagit del av all dokumentation. Det tycker jag är ganska anmärkningsvärt. Jag hoppas att det är något som KU kan titta på. KU har egentligen begärt ut all information regeringen kunnat lämna över om detta. Men näringsministern står och säger någonting helt annat.
Det betyder att konstitutionsutskottet i sin granskning av näringsministern i ett allvarligt ärende uppenbarligen inte har fått del av all dokumentation och därför i någon mening "fällt" näringsministern på felaktig grund. Det är märkligt att regeringen inte har försett KU med underlag. Det andra, fru talman, är att det här inte är något enkelt, vilket jag heller aldrig sagt. I Norrbotten finns till exempel en konsultationsordning för att involvera samer.
Länsstyrelser, Riksantikvarieämbetet och en lång rad andra är inne i de här processerna. Men när det gäller Kallak och Laver finns det färdiga ärenden på regeringens bord. Sedan kan någon ta annan och större hänsyn. Jag betvivlar inte näringsministerns ambition på området. Jag tror att problemet är att han är bakbunden av Miljöpartiet och att det är det som det handlar om. De flesta förstår att Ibrahim Baylan egentligen personligen kanske vill gå vidare med detta men att regeringen är låst i frågan.
Därför skickar man till exempel ett ärende till Unesco vad gäller Kallak, trots att man inte per lag är tvungen att göra det, eftersom den tänkta Kallakgruvan inte ligger i Laponia utan utanför. Sedan behöver inte det vara fel; det är upp till regeringen att ta detta vidare. Fru talman! Det som sedan behöver ske, både för de här ärendena och framöver, är att man åtgärdar de långa tillståndsprocesserna.
Regeringen har tillsatt en utredning som tittar på de minsta gruvärendena, men man bör ta ett större grepp som gör att vi snabbare kan få besked och att det inte kostar lika mycket pengar. Den osäkerhet som nu finns, där man inte riktigt vet vad man behöver leva upp till för att kunna få ett tillstånd, måste vi komma ifrån. Så är det verkligen i de här fallen. Varken de som är för eller de som är emot vet riktigt vad som kommer längre fram.
Ett viktigt besked för att stärka Sverige som gruvnation vore att snabbt komma till besked i de här ärendena.