Thomas Bodström (S):
Cecilia Magnusson hade inte möjlighet att lyssna på mitt svar av någon anledning som jag inte känner till, men hon har ju också fått det skriftligen. Därigenom kan hon ha missförstått det jag menade. Mitt svar gällde samarbetet mellan Migrationsverket och Säkerhetspolisen. Jag vill först säga att det har förekommit fall där det inte har fungerat, men i stort fungerar det bra, och det finns bra rutiner. Därmed inte sagt att man inte står inför en svår uppgift.
Så när det gäller den saken finns det ett samarbete. Men det innebär ju inte att det inte bör ske andra saker inom Säkerhetspolisen, vilket också Johan Pehrson tar upp. Det arbetet pågår ju i den så kallade 11 september-utredningen. I den finns det ganska långtgående förslag om att det ska inrättas en civil myndighet. Men det finns också andra möjligheter som ligger någonstans mittemellan.
Detta är ett svårt och viktigt arbete som vi ska försöka att göra tillsammans med andra partier eftersom denna fråga inte bör vara partipolitisk. Vi har också fått en ny Säpochef, som sagt, som vi också tror kommer att bidra till att utveckla Säkerhetspolisen i en modern riktning. Kort om pengar: Ni kan vara lugna. Säkerhetspolisen kommer att få ytterligare resurser. Det var redan fastslaget innan dessa miljarder presenterades av Göran Persson.
Att det blev ett anslagssparande det senaste året beror ju på att under de senaste fem åren har Säkerhetspolisen helt enkelt haft mer pengar än vad man har kunnat göra av med. Så det var en rent teknisk fråga. Vi är överens om att man behöver mer pengar. Det är redan fastslaget i budgeten. Men jag skulle tro att man kommer att behöva ännu mera pengar i framtiden. Saker som till exempel livvaktsskydd och annat är inte beroende av pengar.
Det tror jag att alla är överens om, särskilt som det inte rör sig om några statsfinansiella pengar att tala om. Det som däremot har bekymrat mig under de senaste åren är faktiskt Moderaternas inställning i kampen mot terrorism. Fram till för två år sedan hade vi ett väldigt gott samarbete i dessa frågor.
Det påbörjades ett arbete 1999 för att hitta ett gemensamt samarbete i EU om terrorism. Då stod Moderaterna och Folkpartiet starka tillsammans med regeringen.
Detta samarbete fungerade väldigt bra till december 2001 då man också stödde regeringen i arbetet med att tillsammans med de andra EU-länderna nå en överenskommelse om bland annat gemensamma definitioner och straff för få till stånd ett väl utvecklat samarbete mot terrorism. Samma dag som vi lade fram propositionen i mars 2002 hoppade Moderaterna av, och det gjorde man av partitaktiska skäl.
Det orsakade en skada och en oreda som vi fortfarande inte har sett någon vilja att reparera. Det här gav ett eko i EU. Hur kunde det svenska konservativa partiet hoppa av i en sådan viktig fråga? Hur vågade man av partitaktiska skäl göra på ett sätt som innebar att Sverige var det enda landet i hela i EU som hamnade utanför detta samarbete, särskilt som man tidigare hade gett stöd för det?
Det sveket i kampen mot terrorism är ingenting som vi kan glömma i första taget. Men det vore bra om Cecilia Magnusson nu kunde säga: Det var ett misstag. Vi ska inte upprepa det. I fortsättningen kommer vi att kunna samarbeta på det sätt som vi gjorde dessförinnan. Här behöver vi stå starka. Det här är ingen partipolitisk arena, utan det handlar om Sveriges demokrati och Sveriges nationella intressen, och då ska man inte av partitaktiska skäl agera på det sättet.
Nu var det ett valår, så man kanske har en viss förståelse för det. Men det vore befriande om Cecilia Magnusson en gång för alla kunde säga: Ja, vi gjorde fel då. Men vi kommer inte att göra om samma misstag i framtiden.