Åsa Lindhagen (MP):
Det är blandad kompott här, kan man konstatera. När det gäller problematiken med hedersrelaterat våld och förtryck och våld mot barn är det helt avgörande att vi jobbar med att ta steg framåt. Det är prioriterade frågor för regeringen.
Vi har skjutit till väldigt mycket resurser över tid och också under förra mandatperioden för att stärka arbetet mot mäns våld mot kvinnor, inklusive den utsatthet som inte minst barn befinner sig i. Det gäller både barn som utsätts för våld och barn som växer upp i hem där det förekommer våld. De far väldigt illa av att se våld mellan vuxna, företrädesvis riktat mot mamma. Vi har många saker vi behöver göra bättre. Vi är helt överens om att vi behöver göra mer. Håller vi måttet i samhället i dag?
Nej, det gör vi inte. Det lyfter också riksdagsledamoten Juno Blom fram väldigt tydligt i interpellationen. Hon driver på olika sätt frågorna sedan många år tillbaka. Jag har stor respekt för den kampen. Det gäller det stora genuina engagemanget som finns för det enskilda barnet som riksdagsledamoten har framför sig. Det gäller de möten som hon har haft under många års tid men också det stora engagemanget för att vi måste förändra på strukturell nivå.
Vi är överens om att vi inte gör tillräckligt bra ifrån oss. Det finns många områden där vi ser att vi brister för barns situation i Sverige i dag. Det gäller inte minst det som lyftes fram om föräldrarätten. Vi måste våga utmana föräldrarätten. Den ringas in i ett nötskal inte minst när vi talar om socialtjänsten och de lagar vi har.
Det handlar om möjligheten för socialtjänsten att gå in och ge stöd till ett barn som behöver hjälp om föräldrarna säger nej, där lagstiftningen förhindrar att socialtjänsten går in och ger hjälp. Det är väldigt högt ställda krav för att socialtjänsten ska få gå förbi föräldrarna om de blockar barnets möjligheter att få stöd och hjälp. Där ringar vi in föräldrarätten i ett nötskal.
En av de saker som jag lyfter fram i interpellationssvaret är just uppdraget. Det finns ett stort engagemang inte minst från Liberalernas sida att ta steg framåt i den punkten. Det är en sak vi behöver göra, men vi behöver göra väldigt mycket mer. Det är också ett faktum att det finns brister när det gäller statistiken i dag. Det lyftes här fram tidigare av ledamoten.
Där har Nationella kompetensteamet vid Länsstyrelsen i Östergötland, som gör ett oerhört viktigt jobb, själv tagit initiativ till att ta fram statistik över barn som förs ut ur Sverige och far illa på olika sätt. Vi har i dag inte kunskap om hur många barn detta är. En sak vi har gjort är en ändring i lagstiftningen som har gett rektorer ett ökat ansvar att rapportera skolfrånvaro till skolhuvudmannen.
Vi måste reagera från samhällets sida om man kommer tillbaka till skolan efter skollov och bänkar står tomma. Men vi behöver också göra mer för att barn över huvud taget inte ska föras ut ur landet. Frågan lyftes om att ta fram en nationell strategi om våld mot barn som tar ett helhetsgrepp om de här frågorna.
Vi har sagt i budgeten för 2020 att vi ska ta ett samlat grepp kring arbetet mot våld mot barn. Där är detta en oerhört viktig fråga. Jag har nu på förmiddagen mött en rad barnrättsorganisationer och samtalat kring barns rättigheter i Sverige i dag. En av de frågor de lyfter är just en nationell strategi för att motverka våld mot barn. Detta är alltså en fråga som lyfts från flera håll i samhället.
Och jag förstår att frågan lyfts, för vi behöver som sagt ta steg framåt, bli bättre och skydda barn mot våldet.