Göran Hägglund (KD):
Den svenska hälso- och sjukvården är i dag bättre än vad den någonsin har varit. Tillgängligheten har förbättrats. Kvaliteten förstärks ständigt. Grupper som tidigare har haft svårt att komma till har i dag lättare att komma till i sjukvården.
Jag talar om till exempel psykiskt sjuka, kroniker och cancerpatienter. Den svenska hälso- och sjukvården utvecklas hela tiden, får en bättre tillgänglighet och en högre kvalitet. Ingela Nylund Watz säger att man måste vara frisk för att komma till vårdcentralen. Det stämmer naturligtvis inte. Vårdcentralernas förtroende hos de många patienterna har ökat.
De lyckas bättre än vad de har gjort tidigare när det gäller både kvalitet, som vi kan se genom öppna jämförelser, och medborgarnas förtroende. Det gäller både tillgänglighet och förtroende för det medicinska innehållet. Ingela Nylund Watz talar om hur ersättningssystemen ska se ut. Jag förklarade tidigare att jag inte tror på den modellen.
Jag tror att vårdens huvudmän, de som tar in skatt, finansierar vården, organiserar vården, anställer personal, också är de som är bäst lämpade att utforma ersättningssystemen. Jag skulle bli förvånad om Ingela Nylund Watz efter ett samtal med sina egna kommun- och landstingspolitiker skulle komma tillbaka och säga att de är överens om att staten ska ta över ansvaret.
Jag tror inte att det är så. Däremot är det viktigt, som jag sade i tidigare inlägg, att diskussionen fortgår hela tiden, för det finns inga färdiga system för ersättning. Det här måste ständigt prövas utifrån erfarenheter man vinner. Vad kan vi göra för att ytterligare kvalitetsmässigt förbättra vården? Vad kan vi göra för att förbättra tillgängligheten?
Det är sådana frågor som landstingspolitikerna ständigt ställer sig, och ska ställa sig, för att se hur man kan få ett ännu bättre utfall och hur vi använder skattebetalarnas pengar på bästa möjliga sätt. Utgångspunkten för all hälso- och sjukvård är förstås hälso- och sjukvårdslagstiftningen och grunderna i denna. I Sverige finansierar vi vården tillsammans. Vård ges efter behov.
När det gäller frågan om en jämlik vård får vi genom att mäta och jämföra fram skillnader. Vi ser skillnader som tidigare inte har kommit i dagen, och därmed får vi en möjlighet att åtgärda dem. Det här är någonting som är otroligt betydelsefullt, för alla i Sverige ska ha rätt till en likvärdig vård. Vi vet att det inte är enkelt, men när vi mäter tar vi första steget.
Vi arbetar med fördomar och föreställningar som kan finnas, sällan uttalat och öppet, och som leder till att vi behandlar patienter på olika sätt beroende på socioekonomisk tillhörighet, utbildning, inkomst, etnisk bakgrund, sexuell läggning eller vad det nu kan vara - sällan uttalad diskriminering.
Vi ser att det förekommer skillnader, och det får vi fram när vi mäter. Det ska ständigt bekämpas. Ersättningssystemet är en nyckelfaktor för att vi ska lyckas erbjuda den vård som du, Ingela Nylund Watz, och jag skulle vilja ha när vi blir sjuka. Jag är helt övertygad om att landstingspolitikerna ständigt arbetar med att förbättra och utveckla det.
Jag tänker inte ta från dem det ansvaret, med den organisation som den svenska hälso- och sjukvården har i dag.