Désirée Pethrus (KD):
Det här betänkandet tar upp det område som Sverige har prioriterat i den utrikespolitiska deklarationen, nämligen vikten av att värna grundläggande mänskliga rättigheter. Som flera talare har sagt tar betänkandet inte upp alla länder i världen utan fokuserar på de motioner som har kommit in på det här området. Människovärdet är okränkbart.
De mänskliga rättigheterna kom till för att försvara respekten för människovärdet. De ger fria och ofria människor möjlighet till ett liv i frihet, fritt från fruktan och nöd. Det är det som är målet. Sedan 2008 utgör främjandet av mänskliga rättigheter och demokrati ett av tre prioriterade områden i Sveriges politik för global utveckling, syftandes till att halvera världsfattigdomen.
Mänskliga rättigheter har satts i centrum för EU:s externa agerande. FN förblir de mänskliga rättigheternas förkämpe. De mänskliga rättigheterna är odelbara och universellt giltiga. Det är alla staters skyldighet att se till att de efterlevs. De mänskliga rättigheterna omfattar flera olika områden, som politiska och demokratiska rättigheter. Vi kristdemokrater vill också lyfta fram betydelsen av minoriteters rättigheter och religionsfrihet.
Utan dessa rättigheter finns det stora risker för konflikter och våld, och en risk för att demokratisk utveckling motverkas. Fru talman! För oss kristdemokrater är mänskliga rättigheter en grundförutsättning för utveckling. Särskilt stort är behovet av utveckling i Afrika. Därför är det A och 0 att både Sverige och EU även framöver satsar på att främja mänskliga rättigheter på den afrikanska kontinenten. På Afrikas horn är brotten mot mänskliga rättigheter många.
Somalia blöder och står i all egentlig mening fortfarande utan en fungerande centralregering. Kvinnor könsstympas alltjämt, och väpnade strider och sjöröveri fortsätter att sprida blodsutgjutelse. Sverige, EU och det internationella samfundet måste fortsätta sina ansträngningar för att förbättra säkerhetssituationen i Somalia. För detta ändamål är det glädjande att EU nu utsett en särskild representant för Afrikas horn.
Delningen till trots pågår våldet och övergreppen inom och mellan Sudan och Sydsudan. Sudans president al-Bashir är efterlyst av ICC för människorättsbrott i Darfur, och Sharialagstiftningens giltighet återspeglas på Khartoums gator. I Sydsudan hotar klanrelaterat våld att slita isär världens yngsta land.
Båda staterna måste visa allvar med kvarvarande åtaganden i det så kallade Comprehensive Peace Agreement, CPA, och al-Bashir måste gripas för att skydda sudaneserna mot fortsatta kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Oljebolagens ansvar i regionen måste också uppmärksammas, och de måste kunna ställas till ansvar om de inte bidrar till grundläggande mänskliga rättigheter i sitt arbete.
De bör ta ansvar där de har bidragit till folkfördrivning och övergrepp på civilbefolkningen. I Etiopien och Eritrea oroar vi oss för brottet omfattande pressfrihetskränkningar. I båda dessa enpartistater sitter journalister fängslade för att i skrift ha uttryckt sin åsikt.
Däribland finns tre svenskar: Dawit Isaak i Eritrea sedan 2001 och Martin Schibbye och Johan Persson i Etiopien sedan 2011. Journalister som bara utför sitt journalistiska uppdrag ska naturligtvis inte fängslas. I allt fler länder används nu olika antiterroristlagar för att sätta journalister i fängelse. Detta är helt oacceptabelt. Sveriges och EU:s ansträngningar för att värna mediefrihet måste intensifieras.
Fru talman! Fattigdomsbekämpningen har varit mer framgångsrik i Latinamerika än på många andra håll. Inkomstskillnaderna måste dock ytterligare jämnas ut. Betydelsen av EU:s strategiska partnerskap med kontinenten är stor. Ett associeringsavtal med de centralamerikanska staterna liksom frihandelsavtal med Colombia och Peru har ingåtts. Ett associeringsavtal med Mercosur förväntas slutas under 2012.
Den ekonomiskt gynnsamma utvecklingen till trots är situationen när det gäller mänskliga rättigheter i många stater fortfarande oroväckande i Latinamerika. Därför stipulerar frihandelsavtalen med Colombia och Peru att dessa omedelbart kan dras tillbaka vid brott mot mänskliga rättigheter. Det är viktigt att EU driver på för att få till stånd stora förändringar på området mänskliga rättigheter.
Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i framför allt Colombia är långt ifrån idealisk. Samtliga stridande parter har under det 45-åriga inbördeskriget gjort sig skyldiga till omfattande kränkningar av mänskliga rättigheter. Andelen internflyktingar är en av de största i världen. Barn militariseras, kvinnor utsätts för urskillningslösa övergrepp, och försvarare av de mänskliga rättigheterna förföljs och mördas.
Både gerillagruppernas, paramilitärernas och säkerhetsstyrkornas övergrepp måste noggrant granskas av den nuvarande presidenten Juan Manuel Santos regering. Genom fokus på försvarare av mänskliga rättigheter och efterlevande av FN:s resolution 1325 bör Sverige fortsätta stödja Colombias civilsamhälle. Flera karibiska länders övervägande att återinföra dödsstraffet är beklagligt.
För oss kristdemokrater strider dödsstraffet mot de mänskliga rättigheterna, då det kränker rätten till liv. När vi nyligen med utrikesutskottet besökte Chile mötte vi olika kvinnoorganisationer som berättade om att det råder totalförbud mot aborter i Chile.
Om en kvinna till exempel har ett utomkvedshavandeskap, där man vet utgången, väntar man tills kvinnan i princip är på väg att dö innan man räddar henne. Att inte ens vid våldtäkt och incest tillåta abort är inhumant. Det har i stället lett till ett stort antal illegala och osäkra aborter, vilket gör att kvinnor dör helt i onödan.
När Sverigedemokraterna i sin reservation ifrågasätter utskottets text angående fria aborter står det faktiskt också att de ska vara lagliga. Abortlagarna är en nationell fråga, men vi anser att de kvinnor som inte på något sätt kan få en laglig abort ens vid risk för sin hälsa är i en mycket utsatt situation. Om man ska betala för aborten kan det också slå hårt mot fattiga kvinnor vars hälsa står på spel.
Vi måste därför ta vårt ansvar att ha en abortpolitik som är human och som ser till både kvinnan och barnet. Vi vill självklart se det förebyggande arbetet utvecklas, och det är just det som vi ger mycket av våra biståndspengar till. Vi vill se till att det ges sexualupplysning, att föräldrar hittar alternativ till att gifta bort sina tolvåriga döttrar och att flickor kan skydda sig mot smittsamma sjukdomar och oönskade graviditeter.
Allt detta är oerhört viktigt för att se till att lyfta fram dessa flickors och kvinnors rättigheter. Fru talman! Sverige måste nu tydligare visa stöd för den demokratiska oppositionen på Kuba. Under Raúl Castro tillåts kränkningar mot mänskliga rättigheter fortsätta. Trycket på regimen måste intensifieras.
EU:s ministerråd klargjorde 1996 att "ett fullständigt samarbete med Kuba är beroende av förbättringar avseende de mänskliga rättigheterna och rätten till politisk frihet". Tyvärr kan vi se att inga förbättringar har skett.
Det är därför beklagligt att EU nu, med Spanien som pådrivare, tycks ha öppnat upp för fördjupade handelsrelationer med kommunistregimen innan man sett några som helst demokratiska reformer. I stället har ett stort antal kubaner nyligen fängslats i samband med påvens besök på Kuba. Telefoner har stängts ned.
Den kristdemokratiska människorättskämpen på Kuba, Osvaldo Paya, tillika mottagare av Sacharovpriset, har under en lång tid drivit några enkla och grundläggande krav på frihet för medborgarna på Kuba som att kunna starta partier, fackföreningar, företag och så vidare. Hans hus omringades av säkerhetstjänsten när påven nyligen hade sin mässa, så att han inte skulle kunna delta.
Flertalet som denna gång deltog i mässan, både i Santiago och i Havanna, var i stället utskickade av regimen. De som gick dit var inte vanliga katoliker, utan det var regimtrogna. Mässan blev därför någonting helt annat än vad den har varit tidigare. Rödakors-personal var utklädd, och säkerhetstjänsten slog ned folk på gator.
Sådan är tyvärr regimen på Kuba i dag. Sverige måste fortsätta att hålla fast vid att EU inte bör ingå avtal utan att Kuba påbörjar steg mot demokrati och öppenhet. Fru talman! Asien är nu den nya ekonomiska jätten. Kina övertog nyligen andraplatsen från Japan som nummer två på listan över världens ekonomiska supermakter.
Ett ekonomiskt under tycks ha flyttat uppmärksamheten från de brott mot mänskliga rättigheter som Peking dagligen gör sig skyldig till. Det enväldiga kommunistpartiet inskränker systematiskt invånarnas fri- och rättigheter. I det land som årligen avrättar flest brottsanklagade är oppositionspartier olagliga. Yttrande-, förenings- och religionsfrihet existerar inte, och rättssäkerhet saknas. Ettbarnspolitiken lever vidare, och nationella minoriteter förtrycks.
Genom EU:s människorättsdialoger och Sveriges selektiva samarbete med Kina måste Peking pressas att respektera mänskliga rättigheter. De senaste årens framsteg i Burma inger dock framtidshopp. Ett och ett halvt år har gått sedan oppositionsledaren Aung San Suu Kyi frigavs efter årtionden i husarrest. Alldeles nyligen tog hon och 42 partikolleger plats i parlamentets underhus. EU har under våren lättat på sanktionerna mot Burmas militärregim.
Med försiktig optimism hoppas vi kristdemokrater att detta är början på en omfattande demokratiseringsprocess i Burma. Fru talman! Avslutningsvis: Respekten för de mänskliga rättigheterna är inte given. Dagligen begås MR-brott världen över i betydligt fler länder än som har tagits upp i detta anförande. Varje brott mot mänskliga rättigheter är en kränkning av människovärdet, en kränkning som också hindrar fattigdomsbekämpning.
Vi kristdemokrater vill att främjande av mänskliga rättigheter förblir centralt inom svenska och europeiska utvecklingsinsatser. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.