KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar ledamoten Forssell för frågorna. Den första frågan är mer av filosofisk karaktär, det vill säga hur ett samhälle byggs. Jag själv brukar anse mig vara någon form av frihetlig socialdemokrat. I grund och botten är jag socialdemokrat därför att jag tycker att alla människor ska ha möjlighet att förverkliga sina bästa stämningars längtan.
Det var också något som den första socialdemokratiska partiledaren Hjalmar Branting sa. I grund och botten behövs samhället för att ge alla människor möjligheten att förverkliga sig själva. Både företag och föreningar skapas och verkar i ett fritt samhälle.
Däremot tror jag inte att det enda sättet att bygga ett samhälle är att bara ta bort regler och ta bort skatter och tro att allt händer automatiskt. Jag må vara socialist, men jag är framför allt ekonom. Om det är något som ekonomisk forskning visar är det att i stora sektorer fungerar det inte alls så att man bara tar bort regler - och så fungerar allt perfekt.
Det är något av en skröna som hänger kvar, som ekonomiforskare i grund och botten känner till men som inte alltid verkar ha tagit sig in i Sveriges riksdag. Låt oss prata om de förslag som fanns i skrivbordslådan eller som man arbetade med under den förra mandatperioden. Jag har nämnt dem tidigare i olika replikskiften.
Exempelvis arbetade man med kortare betalningstider för företag, alltså för att förbättra likviditeten för Sveriges mindre företagare. Man arbetade med att utveckla Verksamt.se och programmet Serverat, och man arbetade med en väg in, precis som ledamoten själv nämnde. Man gjorde det billigare att anställa en första person, och man gjorde så att sjuklöneansvaret gick från två veckor till en vecka.
Mathias Tegnér (S):
Låt oss börja med den första frågan om hur man bygger ett starkt samhälle. Jag tror att vi kan konstatera att jag och ledamoten Forssell faktiskt har lite olika syn på samhället. Det är kanske inte heller så konstigt. Vi är eniga så långt att jag också tror att samhället blir starkare när människor är fria. Där vi däremot skiljer oss åt är att jag inte menar att det handlar om att hindra människor med exempelvis skatter i ett samhälle.
Skatter och ett välfärdssystem gör att alla människor får möjlighet att välja sin egen väg i livet. Om vi tittar på olika typer av samhällen i vår värld kan vi se att den sociala mobiliteten, det vill säga möjligheten att välja en annan väg än sina föräldrar, är som högst där det finns starka välfärdssamhällen.
Den är som högst där det faktiskt finns skatter och en politik som har ambitionen att ge alla människor möjligheten att välja sin egen väg i livet. Där skiljer vi oss åt, ledamoten Forssell.
När det gäller frågan om regelförenkling och vilken typ av regler som vi behöver ha kvar efter pandemin tror jag att det är en bra utgångspunkt att se över de förändringar som har gjorts och överväga vilka som kan vara kvar. Det är en utmärkt idé för att öka hastigheten i regelförenklingen. Jag är övertygad om att det är något vi behöver göra.
Vi kommer samtidigt att behöva se över alla regler, alla stödsystem, som har införts. Man behöver sakta men säkert också dra bort dem på ett smart och effektivt sätt som inte slår undan benen för ekonomin men samtidigt se till att tillväxten ökar. Regelförenkling för företag Det är en utmärkt idé som ledamoten Forssell föreslår att faktiskt se över vilka regelförenklingar som kan vara kvar efter pandemin.
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar Ann-Charlotte Hammar Johnsson för ett välavvägt anförande. Det är kanske mer än vad man kan säga om mitt eget anförande, även om jag känner starkt för det jag argumenterade för. Jag vill passa på att yrka bifall till reservation 1, som jag faktiskt inte gjorde i mitt anförande. Reservation 1 handlar bland annat om frågan om huruvida riksdagen ska rikta ett tillkännagivande.
Jag tar alltså chansen att nu yrka bifall till reservation 1. Min fråga till ledamoten Hammar Johnsson rör ändå uppföljning. Vi är eniga om att den nya regeln inte ska vara för betungande för företag. Vi är eniga om att vi måste utvärdera hur förslaget slår.
Regeringen har också tydligt anfört att man är beredd att följa upp förslaget, men ändå väljer utskottsmajoriteten att föreslå ett tillkännagivande. Jag undrar hur Moderaterna och ledamoten Hammar Johnsson ser på förslaget till tillkännagivandet och på det faktum att regeringen tydligt uttryckt att man vill utvärdera lagen. Sedan skulle jag vilja höra hur man ser på tillkännagivandeinstrumentet.
Jag uppfattar att detta gör att tillkännagivanden blir mindre viktiga, vilket jag tycker blir problematiskt för hela riksdagens arbete.
Mathias Tegnér (S):
Tack för svaret, ledamoten Hammar Johnsson! Jag är ju av en annan uppfattning. Jag menar att det är orimligt att tolka regeringens skrift som att den inte tar det här på allvar. Jag tycker att exemplet med näringsutskottets grupp som förbereder utvärdering av gammal lagstiftning är bra.
Hade man tyckt att detta vore rimligt, alltså om man hade velat trycka på det, hade en utskottsmajoritet kunnat besluta att vi ska utvärdera den här lagen redan nu. Men det är ju inte så vi arbetar, utan det är rimligt att vänta i ungefär tre år för att se hur utfallet faktiskt blir och sedan bestämma och prioritera. Jag tycker alltså att regeringen har tydligt aviserat att det här ska följas upp.
När det gäller att kräva att det ska göras på ett visst sätt kan jag dock inte erinra mig att det någon gång har varit beskrivet på det sättet i en proposition. Det finns ju en praxis när det gäller tillkännagivanden, nämligen att de ska hanteras av regeringen på mellan ett och två år, och det som händer här är att man kommer med ett tillkännagivande som per definition är helt omöjligt att hantera inom ramen för praxis.
Jag tycker att det är ytterligare ett argument för att detta faktiskt underminerar vikten av tillkännagivanden. Jag vill dock säga att jag i grunden är glad att vi är eniga om vart vi är på väg. Vi är eniga om att det här behöver utvärderas och förhoppningsvis om att det leder till kortare betalningstider. Men jag uppfattar faktiskt att det föreslagna tillkännagivandet inte är seriöst.
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar ledamoten Christiansson för anförandet. Jag hade egentligen inte tänkt att begära ordet, men Alexander Christiansson tryckte på en knapp som gjorde att jag också tryckte på knappen. Det som är viktigt här - och här känner jag att vi är eniga - är att det finns behov av att minska regelbördan för svenska företag. Sedan gäller det att göra detta på ett smart sätt, så att man fortfarande kan uppnå de mål man vill uppnå.
Därför är det bra att regeringen har tagit fram nya, seriösa och konkreta mål för regelpolitiken. Detta är en annan diskussion, men det är relevant även för den här diskussionen. Däremot är det ju inte så att dagens proposition innebär en regelbörda för små och medelstora företag, som jag uppfattade att ledamoten sa, utan i det här fallet är det bara stora företag som faktiskt får en större regelbörda. Det är viktigt att vi utvärderar lagen; det har ju alla konstaterat.
Däremot är jag principiellt en motståndare till solnedgångsklausuler, det vill säga att man redan från början fattar beslut om att lagen ska upphöra. Det gör vi inte i detta fall.
Bland annat amerikanska forskare - framgångsrika sådana, som jag uppfattar det - som arbetar med regelförenkling menar ibland att solnedgångsklausuler är något oseriösa och att det är rimligare att se över regelbördan i en hel sektor samtidigt. Min fråga till ledamoten är nog ändå: Är inte risken att detta tillkännagivande bara minskar förtroendet för tillkännagivanden?
Regeringen och utskottet är ju faktiskt eniga om vad vi ska göra.
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar ledamoten för frågan. Nu glider den här diskussionen över till en fråga om regler och regelkrångel, men jag ska naturligtvis svara på frågan. Jag tycker inte att man ska vara nöjd när uträkningar och bedömningar gör gällande att regelbördan ökar. Det gäller dock att man håller tungan rätt i mun, för vi vet att ungefär 90 procent av kostnaderna för nya regler kommer från EU-lagstiftning.
I vissa avseenden hade det kommit en regelbörda oavsett regering, givet att vi fortfarande är med i EU; det är möjligt att vi har olika åsikter där. Samtidigt innebär ju EU-medlemskapet att vi får tillgång till världens största marknad, vilket är extremt viktigt för svenska företag.
Jag tror att ungefär 60 procent av den svenska arbetsmarknaden på ett eller annat sätt är kopplad till Sveriges export. Kort sagt: Naturligtvis kan man inte vara nöjd när regelbördan ökar. Man ska dock komma ihåg att mycket av reglerna kommer från EU. Jag tycker att vi ska ge en eloge till Maud Olofsson. Hon gjorde en del saker som näringsminister som jag absolut inte uppskattade, men arbetet gällande regelkrångel gjorde hon väldigt bra.
Samtidigt vet vi från den tiden att regelbördan ökade även då, mätt i pengar och i uppfattning hos företagarna, så vi ska komma ihåg att frågan inte är enkel att lösa. Jag går tillbaka till tillkännagivandet. Ledamotens före detta kollega i näringsutskottet skrev en debattartikel som jag läste häromdagen och som handlade om just tillkännagivanden.
Där var han väldigt tydlig med att tillkännagivanden ska behandlas inom två år - annars uppfattar han att regeringen inte tar riksdagen på allvar. Nu fattar vi beslut om ett tillkännagivande som är omöjligt att hantera inom två år. Visar inte detta på att det är fel på tillkännagivandet?
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar Josef Fransson för anförandet. Jag har ett par frågor kopplat till anförandet, och en eller två synpunkter. När det gäller den retoriska frågan "Vad väntar vi på?" är svaret att vi inte väntar på någonting. Precis som jag anförde tidigare arbetar regeringen just nu i ett högt tempo för att skapa förändring. Man behöver fundera på hur förändring skapas i verkligheten.
Som jag tidigare sa är vår syn att det som behövs är strukturella förändringar som på riktigt påverkar företagen och inte poppiga anföranden här i talarstolen. När det gäller målen, som ledamoten avfärdade som en pappersprodukt, vill jag påpeka att om man tror på målstyrning är målen en viktig del för att skapa förändring.
De kommer inte heller att vara bara en pappersprodukt, för flera myndigheter har fått i uppdrag att göra målen konkreta så att man kontinuerligt kan följa upp regelförenklingsarbetet. Så skapas förändring på riktigt. Varför avfärdar ledamoten detta arbete som är viktigt, riktigt och nödvändigt?
Min andra fråga rör Sverigedemokraternas hemmasnickrade förslag om en ny regelgivningsprocess. Något den liggande utredningen har påpekat är att Regelrådet behöver få mer kraft, men med ert förslag får rådet mindre kraft och ersätts med Näringslivets Regelnämnd.
Ser ni inte samma risk som flera utredningar, att detta snarare leder åt fel håll och inte ger den effekt ni vill ha?
Mathias Tegnér (S):
Jag tycker att svaret delvis visar på den poäng jag försökte göra gällande att det är viktigt att vi arbetar brett och att vi inte hemfaller åt populism. Det är riktigt att Sverigedemokraterna har en reservation om Regelrådet. Det finns en utredning som har tittat på Regelrådets roll, och de förslagen har varit ute på remiss.
Jag tänker att det är klokt att använda de expertmyndigheter vi har och att använda de offentliga utredningar som görs och därefter fatta beslut om vilka förändringar vi ska göra. Det blir bättre politik, och det blir bättre förändringar i verkligheten. Vad gäller att socialdemokratin skulle vara tillväxtfientlig eller mest prata, som jag tror att ledamoten sa, vill jag gå tillbaka till något jag nämnde.
I internationella index hamnar Sverige alltid på tio-i-topp över länder med starkast konkurrenskraft. Sedan EU införde en rankning över innovationskraft har Sverige prenumererat på förstaplatsen. Är det några som inser att det finns en koppling mellan jobb, tillväxt och framgång är det socialdemokratin. Socialdemokratin är en frihetsrörelse, och frihet kommer med arbete.
Därför är dessa frågor extremt viktiga för oss. När vi ändå touchar EU och regelförenkling finns det en stor fråga som åtminstone tangerar detta område. Det handlar om Sverigedemokraternas vacklande inställning till EU och den inre marknaden. Vi vet att svensk ekonomi är extremt beroende av vår exportmarknad.
Nära 1,5 miljoner svenskar går till jobbet tack vare exportmarknaden, och 70 procent av vår export går till EU:s inre marknad. Ser inte ni att det finns ett problem med er vacklande inställning till EU och EU:s inre marknad? Det leder till regelkrångel för företagen och till arbetslöshet.
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar ledamoten Teimouri för anförandet. En av ledamotens poänger var att om vi skulle se på verkligheten och utvecklingen av regler på samma sätt hade vi inte behövt den här debatten. Min uppfattning är att den här debatten alltid kommer att behövas. Det kommer alltid att komma regler från olika håll, exempelvis från EU, och vi behöver hela tiden se till att de blir bättre.
Jag vill alltså bara börja med att anmäla en avvikande uppfattning. Jag tror helt enkelt att vi alltid, kontinuerligt, behöver arbeta med att förbättra våra regler. Två poänger som ledamoten gjorde var dels att företagarna uppfattar att det går åt fel håll, dels att kostnaderna ökar. Precis som jag anförde i mitt anförande tidigare är det på det sättet.
Sedan behöver vi ta de här uppgifterna på allvar och inte använda dem som politiska slagträn. Det är min uppfattning. Som jag anförde har företagarna under hela den här perioden, också under alliansregeringen, uppfattat att regelkrånglet ökar. Vi måste alltså erkänna att det här är en svår fråga. Det här är en fråga som vi behöver samarbeta om och inte en fråga som vi ska använda som ett politiskt slagträ.
När det gäller regelkostnaderna är det också riktigt att de ökar, men huvudsakligen ökar de på grund av EU-regler. En del av de här reglerna är rimliga. Exempelvis är en av de största tillkommande kostnaderna att sådana som vi, PEP, alltså personer i politiskt utsatt ställning, har speciella regler kopplade till våra banktransaktioner.
Anledningen till det är att skapa ett tryggare samhälle och minska möjligheten för politiker och andra makthavare att göra felaktigheter och helt enkelt vara korrupta. Det här är viktiga regler. De innebär kostnader, men vi måste vara eniga om att det här är den största enskilda orsaken till att regelkostnaderna ökar just nu.
Mathias Tegnér (S):
Ledamoten Teimouri har rätt i att jag aldrig kom till min fråga. Det var ett riktigt rookiemisstag, men nu jäklar ska jag se till att inte prata så mycket att jag inte kommer fram till frågorna. Innan jag gör det vill jag bara påpeka att det görs en antal saker när det gäller regelförenkling.
Det som verkar skilja regeringen från den politik som Teimouri och Liberalerna förordar är att regeringen just nu gör ett antal strukturella förändringar som exempelvis innebär att Regelrådet får bättre möjligheter att lyfta fram regler som är skadliga. Man arbetar med sektoriella översyner för att ta bort skadliga regler för att underlätta för företagen.
Den typen av åtgärder, som forskning visar faktiskt gör skillnad, vidtar regeringen i stället för den typ av åtgärder som jag uppfattar är av mer populistisk art: en regel in, två regler ut och solnedgångsklausuler som i alla fall inte i något annat land har visat sig ge någon större effekt.
När det gäller bilden av företagande tror jag nästan att ledamoten Teimouri citerade vad jag sa i talarstolen, så jag tror att vi är helt eniga om vikten av företagande och om att företagande också leder till tillväxt och ger förutsättningar för välfärd. Däremot ska vi vara ärliga och säga att staten också fyller en funktion för att skapa förutsättningar för företagande.
Det är därför vi ser att Sverige har ett av de bästa näringslivsklimaten enligt OECD:s rankning, och vi har den bästa innovationskraften i Europa. Det är för att det finns kopplingar mellan den samhällsmodell som exempelvis socialdemokratin har skapat i hela Norden och det som skapar tillväxt. Forskningen visar det tydligt, och ser man sig runt om i världen är det tydligt.
Min fråga till ledamoten är: Varför föreslår ni huvudsakligen populistiska reformer i stället för att ställa er bakom de här viktiga reformerna som skapar skillnad?
Mathias Tegnér (S):
Jag har en fråga till ledamoten kopplat till hennes anförande nyss. För mig föreföll det som om vi håller på att debattera frågor kring huruvida man betalar skatt på handel med begagnade produkter. Men i det här fallet debatterar vi inte den typen av förslag.
I dag debatterar vi inte frågor som handlar om huruvida man ska betala skatt eller inte, utan vi debatterar bara frågan om information ska lämnas till Skatteverket eller inte.
Jag skulle vilja ställa en fråga till ledamoten, nämligen hur detta förslag skulle innebära för- eller nackdelar när det gäller handel med begagnade saker, med tanke på att det faktiskt inte handlar om skatteregler över huvud taget. Fråga nummer två handlar om administrativ börda. Som jag ser det har alla partier ställt sig bakom denna proposition.
Sedan har Sverigedemokraterna i vissa avseenden velat ha andra begränsningar. Som jag ser på frågan finns det inget som tyder på att företagens administrativa börda skulle bli mindre av den typ av begränsningar som Sverigedemokraterna har föreslagit. Min sista fråga gäller utvärderingar.
Det finns en grundlagsreglering som säger att riksdagen ska utvärdera sina egna lagar. Det finns också regleringar som säger att riksdagen som helhet ska utvärdera våra lagar. Då undrar jag över syftet med att i dag komma med ett tillkännagivande som säger att regeringen ska utvärdera en lag, eftersom detta redan är något som både regeringen och riksdagen ska göra.
Mathias Tegnér (S):
Tack för svaret, ledamoten! Min poäng var att det inte finns något som tyder på att den administrativa bördan är en konsekvens av hur många transaktioner som ska rapporteras eftersom det finns mycket som tyder på att de digitala plattformsföretagen kommer att rapportera denna information digitalt.
Då finns det väldigt lite som tyder på att den administrativa kostnaden ökar med varje transaktion som ska rapporteras. Jag känner mig därför tveksam till slutsatsen att kostnaderna för att handla på digitala plattformar skulle öka för att vi har valt att dra gränslinjerna för vad som ska rapporteras på olika ställen. Det förefaller för mig osannolikt. Min andra fråga gällde utvärdering.
I grund och botten har både regeringen och riksdagen ett ansvar att utvärdera nya lagar. Även under förra mandatperioden noterade jag att Sverigedemokraterna kom med tillkännagivanden om att man ska utvärdera lagar. Jag menar att detta är märkligt eftersom det redan finns ett lagstadgat krav på oss och regeringen att utvärdera lagar.
Det förefaller som om man går över ån efter vatten om man varje gång kommer med ett tillkännagivande till regeringen om att utvärdera och följa upp det som redan ska utvärderas och följas upp.
Mathias Tegnér (S):
I den här frågan tror jag att man i vissa avseenden behöver tänka på vad som är huvudsaken och vad som är bisaken. Förslaget handlar huvudsakligen om att fossila bolag ska bidra lite mer när de gör övervinster på grund av energikrisen. På det sättet tycker jag, som jag också sa i mitt anförande, att den här skatten blir ideologisk eftersom vi alla befinner oss i en tuff tid och flera av de här bolagen faktiskt skär guld med täljkniv.
Förslaget innebär alltså att företag som har 75 procent av sin omsättning hänförlig till utvinning av råpetroleum, naturgas eller kol, petroleumraffinering eller tillverkning av stenkolsprodukter är de företag som träffas av extraskatten. Vår bedömning har varit att förslaget kommer att träffa hyfsat rätt. Att fossilbolagen ska bidra lite mer känns rimligt för oss socialdemokrater.
Dessutom blir frågan delvis binär, i alla fall om vi pratar om 2023. Man kan antingen låta lagstiftningen träda i kraft den 1 januari eller inte göra det. Då måste man välja. Därför skulle jag vilja fråga ledamoten och Centerpartiet om man vill eller inte vill att fossilbolagen ska betala en extra skatt på sina övervinster under 2023.
Mathias Tegnér (S):
Tack, ledamoten, för svaret! Jag vill bara för sakens skull vara tydlig med att socialdemokrater aldrig har velat och aldrig kommer att vilja beskatta allt.
Tvärtom har det varit en socialdemokratisk konst att regera på ett sådant sätt att man lyckas finansiera en välfungerande välfärdsstat och fungerande omfördelningssystem och göra det på ett effektivt och bra sätt så att skatterna inte skapar större problem än de behöver göra.
Socialdemokraterna och den socialdemokratiskt ledda regeringen har, också tillsammans med Centerpartiet, fört en aktiv näringspolitik som har visat att det är möjligt att premiera välfungerande företag inom den förnybara sektorn.
Men det är inte samma sak som att rösta nej till förslaget att fossilbolagen ska betala en extraskatt på de övervinster de kommer att göra 2023 eller för den delen att vilja beskatta allting, som ledamoten just sa.
Jag känner att det ändå är rimligt att återgå till huvudfrågan: Är det rimligt eller är det inte rimligt att fossilbolag under 2023 ska betala en extra skatt på övervinster som görs på grund av de extrema elpriserna, som exempelvis kan användas för att mildra effekterna för vanligt folk?
Mathias Tegnér (S):
Jag tackar finansministern för svaret. Min interpellation handlar alltså om skattefusk och skattefel. Bakgrunden till att jag skrev den är just den de facto-budgetminskning som jag skriver om i min interpellation och som också finansministern nämner i sitt svar.
Det som har hänt är att Tidöpartierna har valt att använda huvuddelen av närmare 70 miljoner kronor som skulle kunna ha gått till arbetet mot skattefusk och skattefel till den eventuella folkräkning som tidigare diskuterats här i kammaren.
Vi socialdemokrater kommer alltid att prioritera arbetet mot skattefel och skattefusk. Anledningarna till detta är flera. Det är delvis en fråga om resurser.
Det finns olika beräkningar, men man kan tänka sig att uppemot 100 miljarder kronor varje år försvinner från statskassan som skulle kunna användas till välfärden, polisen eller försvaret. Men det är också en fråga om moral, om att rätt ska vara rätt och att alla ska betala skatt på samma villkor.
Slutligen är det faktiskt en fråga om demokrati, om att alla vi medborgare följer de beslut som är fattade - resurser, moral och demokrati. Därför är jag glad över att finansministern uttrycker att det är en fortsatt politisk prioritering att arbeta mot skattefel och skattefusk.
Jag uppskattar också att finansministern nämner den tidigare regeringens hårda arbete mot skatteflykt och skattefusk. Samtidigt ser jag ett annat mönster i praktiken. Jag har läst mina forna kamraters skrivelser i skatteutskottet kring resurserna till Skatteverket.
De konstaterar när det gäller regeringen Reinfeldts första mandatperiod att regeringen då minskade resurserna till Skatteverket tills man till slut hamnade i en ekonomisk kris.
Då kan man tillåta sig att fundera över om regeringen avser att agera på samma sätt: att här i riksdagens kammare tala om vikten av kampen mot skattefusk men i praktiken inte prioritera arbetet.
Om man ska vara ännu lite mer konspiratorisk kan man konstatera att Moderaterna som parti historiskt har svajat i den här frågan. När Panama Papers dök upp och berörde i stort sett i hela världen - det handlade om att människor inte hade betalat skatt på det sätt som man förväntar sig - dök det i dokumentationen även upp två dåvarande moderata riksdagsledamöter som hade valt att inte betala skatt.
Jag drar mig också till minnes den offentliga diskussionen kring Leif "Vad fan får vi för pengarna" Östling, som hade ett maltesiskt skatteupplägg som i alla fall var tveksamt. Vid den tidpunkten valde 31 moderata riksdagsledamöter att twittra om att detta inte var ett problem. Jag tror att ledamoten Hanif Bali skrev på Twitter att han hade hört att Leif Östling hade kört i 70 på 70-väg.
Min fråga till finansministern är alltså: När nu 70 miljoner svenska kronor försvinner för Skatteverket, hur ska man då i praktiken prioritera arbetet mot skattefusk?