Cecilia Wigström (FP):
Den här debatten rör viktiga frågor. Mycket av demokratin återspeglas i staten och statens tjänstemän. Statens tjänstemän ska tjäna medborgarna och utföra de politiska beslut som fattas av regering och riksdag.
Det är viktigt att tjänstemän följer grundlagar och övriga lagar och sedan också politiska beslut, så länge de fattas inom ramarna för grundlagen. Jag vill påminna om ett exempel. Jan-Erik Wikström var kulturminister i den borgerliga regeringen på 70-talet. Han berättar i en bok han skrev efteråt om sin tid som statsråd.
När regeringen tillträdde 1976 och han samlade tjänstemännen på Kulturdepartementet för ett första möte med dem bar majoriteten av dem en röd partinål på rockslaget. De här statstjänstemännen på Kulturdepartementet bar alltså socialdemokratins röda partinål när den borgerliga regeringen tillträdde 1976.
Det visar på problemet med långvarigt socialdemokratiskt regeringsinnehav, som på något sätt har undergrävt den demokratiska statsförvaltningens oförvitlighet. Som det står i grundlagen ska det vara förtjänst och skicklighet och inte partibok som ska styra i statsförvaltningen. Men det finns också positiva exempel.
När Jan Björklund och Lars Leijonborg 2006 tillträdde som nya ministrar och skulle genomföra Folkpartiets och alliansens utomordentliga utbildningspolitik samlade de sina tjänstemän. De hade läst igenom alliansens motioner och satt sig in i den politik som den nya regeringen ville driva och var beredda att sätta i gång arbetet.
Så det finns både positiva och negativa erfarenheter. Vi kan se på den övergripande bilden av tillståndet inom statsförvaltningen före regeringsskiftet 2006. Det finns en organisation som heter Transparency International. Det är en organisation som är internationell och som jobbar mot korruption runt om i världen.
Man har gjort en genomlysning av den svenska utnämningspolitiken och den svenska statsförvaltningen. Det finns tre viktiga kriterier för att utnämningspolitik ska vara bra, så att säga. Det första kriteriet rör den krets som är inblandad när det gäller att utse dem som ska utnämnas. Det andra kriteriet rör öppenheten kring utnämningsprocessen.
Och det tredje kriteriet gäller vad man sätter upp för formella meriter och krav i den här processen. Transparency International kom fram till att Sverige inte uppfyllde något av de här kriterierna före valet och påpekade att det fanns en risk att den här slutenheten, som omgärdade utnämningspolitiken, kunde leda till att särintressen främjades.
Jag tycker att mina två föregångare, Andreas Norlén och Annie Johansson, på ett förtjänstfullt sätt har redovisat vad alliansen nu har gjort för förändringar vad gäller utnämningspolitiken. Jag kan bara upprepa något. Vad gäller öppenhet har vi infört en ny öppenhet i processen genom att annonsera om tillsättningar.
Det sker inte i samtliga fall. Chefen för Säkerhetspolisen, landshövdingar och överbefälhavare är till exempel tjänster som inte är lämpliga att utlysa öppet, utan dessa bör utses av regeringen. Men det är mer regel än undantag numera att använda annonser. Därmed kan alla medborgare komma i fråga för en sådan statlig tjänst.
När det gäller den krets som är med i utnämningspolitiken har man lyft ut detta från enbart Göran Persson till respektive departement. Sedan har de formella meriter som ska finnas i processen nu förts in genom att vi har kravspecifikationer vid varje rekrytering.
Regeringen ska innan rekryteringen inleds ha tagit fram en generell kravspecifikation för alla generaldirektörer men också en specifik som kan behövas till exempel om man ska rekrytera en generaldirektör för Vägverket - vad behövs då för specifika kriterier? Regeringen skriver i skrivelsen, och jag tycker att det är klokt, att man inte offentliggör den detaljerade kravspecifikationen i samband med att man offentliggör att tjänsten är öppen.
Man offentliggör kravspecifikationen när man väl berättar offentligt vem som har fått tjänsten. Det är för att hindra att de som söker ska kunna lusläsa kravspecifikationen och anpassa sina svar i intervjun till vad de tror sig veta att regeringen vill ha.
Man vill kunna ha ett förfarande kring intervjun där personerna inte är påverkade av kravspecifikationen utan svarar utifrån vad de har för inneboende kvalifikationer och erfarenheter. Det är de förändringar som alliansen har infört. Vi har hört i debatten från Berit Andnor kritik mot alliansens reformerade utnämningspolitik.
Det är ett ganska högt tonläge, får man säga. Men jag tolkar det som att Socialdemokraterna erkänner att det var betydande brister under den förra regeringen. Jag välkomnar att Socialdemokraterna nu har sett ljuset tillsammans med oss och vill att vi fortsätter på den här vägen.
Berit Andnor tog upp några enstaka exempel, där det kanske inte har gått helt enligt boken vid utnämningarna. Men det kanske inte är så konstigt. Man är i en reformprocess, och allt sköts inte längre av en enda person som Göran Persson. Det ligger decentraliserat ute på statsråden och departementen.
Om man läser Socialdemokraternas reservation och den debattartikel som har varit i Dagens Nyheter ser man att det efterlyses öppenhet, kravprofiler, spårbarhet, systematisk uppföljning och sekretess för dem som söker och inte vill att deras namn ska offentliggöras. Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att det är det som vi genomför.
Jag ska också läsa rapporten och se om det finns något som gör att vi ytterligare kan skruva till rattarna så att det blir på ett bättre sätt. Sammanfattningsvis, fru talman, är jag mycket nöjd med den reform som vi har genomfört inom alliansen. Det har inneburit färre chefer som har tillsatts med politisk bakgrund. Bland de chefer som har tillsatts med politisk bakgrund har dessutom majoriteten varit socialdemokrater.
Det är något helt nytt. Jag följde utnämningspolitiken under den förra regeringen. Det var också då mest socialdemokrater, fast då var det en s-regering. Nu är det en alliansregering som har tillsatt socialdemokrater och visar en öppenhet för alla partier och personer som är dugliga från olika partier att komma i fråga som generaldirektörer. Jag har också sett fler kvinnor som generaldirektörer och fler generaldirektörer med utländsk bakgrund. Vi har sett att människors livschanser har ökat.
1 200 personer har fått en chans att söka en tjänst som generaldirektör. En del av dem har också fått bli en av statens främsta tjänare. Fru talman! Jag tror att om Transparency International kommer hit igen skulle vi få ett helt annat resultat i en sådan utvärdering.