Åsa Romson (MP):
Jag besökte Albanien för någon vecka sedan. Det är ett land i södra Europa där det finns många utmaningar och där befolkningen ser ett medlemskap i EU som en hjälp till modernisering och demokratisering av samhället. Man ser det som en hjälp undan den förlamande korruption som har tagit över efter den hårda diktatur som fanns i landet ända in på 90-talet.
Man ser det som en hjälp till utbyte av idéer och varor men också till att få bukt med miljöförstöring från industriutsläpp, tvivelaktiga tillstånd och primitiv hantering av sopor och avlopp. Jag fick under min resa bland annat föreläsa på ett universitet för naturvetenskap och medicin i Elbasan, en stad i mitten av landet där befolkningen verkligen påverkas starkt av de stora utsläppen i luft och vatten.
Sjukdomar, inte minst hos barn, visar tydligt att problemen är allvarliga, och staden tas upp som ett särskilt fokus i de expertgrupper från EU som nu har underlättat de förberedande diskussionerna. Där har inte minst Albanien självt önskat att samtal om medlemskapsförhandlingar kommer igång inom de närmaste åren.
Jag tror att den vilande rättsreformen, med utrensningar av korrupta tjänstemän i rättsapparaten, är en viktig pusselbit på vägen. Det är faktiskt också den viktigaste pusselbiten för att komma till rätta med miljöförstöringar. Herr talman! Europeiska unionen spelar i dag många roller i världspolitiken och som en samlande kraft i Europa.
Sedan Sverige blev medlem för över 20 år sedan har inte minst utvidgningen till en mer eller mindre paneuropeisk union både förändrat den politiska dynamiken och kraftigt utökat möjligheterna för fler i Europa att utbyta kunskaper och idéer och att studera, resa, jobba eller bli förälskad bortom det land där man fötts och börjat sitt liv.
Medlemskapet i EU är dock självklart frivilligt, och medan flera länder - bland annat på västra Balkan, till exempel Albanien - vill gå med har Storbritannien beslutat att lämna. Det kommer att leda till en delvis ny politisk dynamik i Europa. Att Storbritannien lämnar gör det också svårare för Sverige att få gehör inom flera politikområden, eftersom Storbritannien har varit en viktig samarbetspartner på flera områden.
Det är därför viktigt, och det har under året när vi diskuterat hur verksamheten i EU har sett ut från svensk sida varit en nyckelkomponent för Sverige och regeringen att hitta och bredda samarbetet med flera andra viktiga länder. Det gäller inte minst de nordiska EU-länderna och även Tyskland, och det handlar om att strategiskt säkra att det svenska EU-arbetet kan bli än effektivare och starkare i framtiden - trots att Storbritannien lämnar.
I brexits efterdyningar är det lätt att debatten om EU halkar iväg till att det är ett val mellan att mer ska styras av EU eller att ingenting alls ska styras av EU. Det är en debatt mellan dem som älskar unionen och dem som hatar den. Jag menar att det här ger en felaktig bild och en för oss politiker omöjlig situation att hantera.
Jag tror att det är trovärdigare att fokusera på det som faktiskt har hänt de senaste decennierna och se att det är betydligt mindre dramatiskt. Fler länder har valt att samarbeta för att klara dagens utmaningar samtidigt som varken nationalstater eller lokalsamhällen har gett upp sin primära roll för medborgarna. Debatten bör därför gå i riktningen att bygga ett EU som effektivt samarbetar om frågor som enskilda länder inte klarar själva.
Med det kommer EU varken att hatas eller att älskas utan kanske riskera att ses som en okontroversiell politisk organisation men viktig som komplement och stöd till en god utveckling i länder och lokalsamhällen.
Från Miljöpartiets sida är vi tydliga med att vi inte önskar ett EU-samarbete där man får en EU-armé, gemensamma skatter eller en unionsbildning som leder till en överstatlighet inom ett flertal områden. Men vi ser att det finns många utmaningar där Sverige och andra EU-länder - Albanien är ett sådant exempel - och också lokalsamhället behöver hjälp och stöd och behöver samarbeta bättre i den värld vi lever i och med de utmaningar vi står inför.
Inte minst på EU-nivå ser vi ju migrationsutmaningarna där vi behöver verka i vår omvärld med öppna ögon när det gäller de brutala övergrepp som sker och som leder till att många människor flyr. Vi behöver verka för att det finns en humanism i asylmottagandet, inte bara gentemot dem som har lyckats ta sig långt upp i norra Europa, utan det behövs att hela Europa tar ett ansvar.
Här är det viktigt att se att legala vägar att söka asyl gör att antalet vådliga resor, inte minst för kvinnor och barn över Medelhavet, kan minska. Vi ser också att det är oerhört viktigt att det i de nya områden som är direkt gränsöverskridande också kan tas steg mot ett gemensamt och kraftfullt arbete.
Jag vill också påminna om att det i det här parlamentet är tydligt i det vardagliga EU-arbetet att det finns ett antal och ganska många frågor där man inte önskar se en ökad klåfingrighet, som vi gärna säger i den svenska debatten om EU-politiken. Här tror jag att det är viktigt att vara tydlig med i vilka frågor som man kan se ett potentiellt samarbete i EU.
Miljöfrågorna är, tycker jag, ett av de allra tydligaste exemplen på varför EU behövs både i sitt eget närområde och internationellt och globalt. Nyttan är uppenbar, för när gränsöverskridande luftföroreningar eller markföroreningar men också naturligtvis de hotande klimatförändringarna ter sig som globala hot behöver fler länder komma med på tåget i den globala debatten.
EU kan vara med och stå upp för en ekonomisk modell och en framtidsinriktad samhällsmodell som bygger på hur vi löser ett av kärnproblemen, det vill säga att vi fortfarande är beroende av fossil energi. Vi pumpar ut koldioxid efter förbränning av fossil energi, och det måste vi komma runt och komma fram till en annan lösning för. Lösningarna finns numera tekniskt sett, men de behöver skalas upp och det behöver göras snabbt.
Det finns delar av EU där man kan visa detta. Vi ser att det finns andra länder - bland annat USA har nämnts här i debatten - som har en mer polariserad debatt om detta. Det viktiga i det arbetet är naturligtvis att det går att skala upp, och där behövs den kraft och volym som EU-samarbetet ger.
Den gemensamma utsläppshandeln i EU har inte minst varit viktig under 2016 och är fortsatt viktig då frågan för den framtida utsläppsperioden från 2021 och framåt inte är löst. Här behöver länderna vara beredda att skärpa reglerna och på ett rättvist sätt minska den fria tilldelningen av utsläppsrätter. I det här arbetet behöver Sverige finnas på plats.
Utan det utvecklade miljösamarbetet i EU skulle flera av vår tids största miljöproblem vara betydligt svårare att lösa. EU:s miljösamarbete har byggts upp under många år och spänner över såväl biologisk mångfald och industriutsläpp som kemikalier i varor. Många regler kunde naturligtvis från mitt och Miljöpartiets perspektiv vara ännu mer långtgående och bättre på att nå miljömålen och också ge möjlighet till länder och lokalsamhällen att utforma sina specifika lösningar.
Men jag tror att de partier som i dag vill att Sverige omförhandlar sina relationer till EU har mycket svårt att se hur det skulle påverka miljön. Allra minst kommer situationen för barnen i Albanien att gagnas. Herr talman! Innan jag avslutar här vill jag tillåta mig att reflektera över framtidsdebatten.
Vitboken som hanteras i den här debatten är inte riktigt vilken vitbok som helst, även om jag läser mig till att utrikesutskottet i riksdagen gärna hade behandlat den som en vanlig vitbok, det vill säga med ett vanligt betänkande och en vanlig debatt. Nu har vi EU-ministern på plats, och det är väldigt bra, och EU-kommissionären har hållit anförande och fått frågor i Andrakammarsalen, men någon riktig framtidsdebatt skapas ju inte av att vi lägger ytterligare ett betänkande till handlingarna, herr talman.
Att titta fyrkantigt på formerna på det sätt som man har gjort genom att till exempel vilja påpeka att EU-nämnden inte har rätt att lägga ett yttrande till denna vitbok ger inte den stuns i EU-debatten som vi skulle behöva. Ska EU-politiken förstås och accepteras av medlemsländerna måste också den parlamentariska församlingen och partierna bidra till sin debatt.
Folkbildning i all ära, men när partierna inte gör jobbet och tar fram ny EU-politik blir det heller inte stuns i debatten.
Med detta, herr talman, yrkar Miljöpartiet bifall till utrikesutskottets betänkanden om årsboken och om vitboken och avslag på samtliga reservationer.