Magnus Ek (C):
Jag vill inleda mitt anförande med att yrka bifall till reservation 6. Fru talman! Här i kammaren talar vi tack och lov ganska ofta om värdet av svensk livsmedelsproduktion, även om man ibland kan få intrycket av att vi bara gör det ur en försörjningssäkerhetssynpunkt. Andra gånger låter det som om det framför allt handlar om biologisk mångfald.
Jag vill inleda mitt anförande med att trycka på alla de enskilda delar som tillsammans bildar en större helhet och som är anledningen till att vi i den här salen bör verka för att stärka förutsättningarna för den svenska livsmedelsproduktionen. Som mina kollegor tidigare har varit inne på är det självklart viktigt att vi har en livsmedelsförsörjning som bär sig i ett krisläge.
Vi ska veta att även om vi hamnar i ett läge där världshandeln stannar av eller om vi, gud förbjude, skulle hamna i ett krig eller en annan svår kris ska vi fortfarande kunna försörja befolkningen. Men det som jag tror ligger närmare till hands när vi inte är i den typen av kristider är ändå de stora värden som bör framgå för var och en som ger sig ut utanför svenska tätorter eller städer.
Det handlar om de öppna landskapen, som både är en glädje för oss som bor i det här landet och som lockar turister hit från Europa och hela världen. Det handlar om den biologiska mångfalden, som vi är både stolta över och som bygger upp det landskap som lockar turister och som gläder oss.
Det handlar om den tillväxt som gör att svensk landsbygd inte, fast det har siats om det så många gånger, är utarmad utan fortsätter att vara en plats där människor vill bygga och bo. Av dessa anledningar bör vi sträva efter att bibehålla, stärka och utveckla svensk livsmedelsproduktion. Att jag tror att det finns ett värde i att politiken främjar detta är en bärande anledning till att jag en gång i tiden engagerade mig i Centerrörelsen.
Att jag tror att detta är helt avgörande både för människa, för natur och för framtiden för Sverige är en stor anledning till att jag fortsätter att gå till jobbet här i kammaren i Sveriges riksdag. Vi i Centerpartiet vill stärka individernas möjlighet att bidra till det här men också till att göra medvetna val och hållbara val när man handlar mat.
För konsumenterna är det i dag svårt att göra ett upplyst val när det kommer till exempelvis klimataspekter på livsmedel. Samtidigt vet vi att detta är någonting som efterfrågas mer och mer, inte minst av personer i min ålder. Man ska kunna veta vilken påverkan maten har haft redan innan den har hamnat på ens tallrik. Det är faktiskt så att tre av fyra konsumenter vill kunna välja mat med lägre klimatpåverkan.
Jag vet inte vad den fjärde konsumenten vill göra, men jag tycker att de tre har helt rätt inställning. Vi i Centerpartiet vill därför se en tydlig och obligatorisk klimatmärkning av livsmedel, ungefär som de näringsdeklarationer som redan finns för att underlätta konsumenternas val. Denna klimatmärkning bör omfatta såväl importerade som inhemskt producerade livsmedel, för ärligt talat vet vi ju att denna debatt ofta förenklas till en kamp mellan det inhemska och det importerade.
Vi kommer förmodligen att ha kvar importerad mat i Sverige, men om svensk mat ska kunna hävda sig är det viktigt att man kan se vilken påverkan den har haft på klimatet. Vi vill att utsläppen ska beräknas ur ett livscykelperspektiv där utsläpp från transporter och förpackningar ingår, för detta är något som ofta kommer bort. Det handlar inte bara om vad exempelvis en ko har bidragit till eller hur mycket mina gurkor har kostat klimatet.
En helt avgörande fråga är också vilken väg de har tagit fram till min tallrik. Vad har de bidragit med under hela produktionen? Inledningsvis bör de produkter som har det högsta klimatavtrycket omfattas. Vi har nämligen inga illusioner om att detta inte kommer att vara utmanande att utveckla och se till att det fungerar på ett så gott sätt som vi skulle kunna önska. I förlängningen bör dock även fler varor och tjänster kunna omfattas av den här typen av klimatdeklarationer.
Fru talman! Av samma anledning, att vi konsumenter ska kunna göra hållbara val, vill Centerpartiet också se att vi ändrar märkningen "bäst före" till "minst hållbar till".
Det kan verka som en ganska liten förändring, men om vi ska kunna minska matsvinnet - och det behöver vi göra, för det är på tok för högt i dag i Sverige - vet vi att det framför allt är två saker som vi behöver göra, oavsett om vi är konsumenter, handlare eller fattar beslut om de offentliga livsmedelsinköpen: Vi behöver se till att vi slutar köpa på oss för mycket, och vi måste använda vårt sunda förnuft så att vi inte kastar bort mat som skulle kunna användas.
Den här förändringen syftar just till att styra mot det. Både handlare och vi som handlar ska kunna använda vårt sunda förnuft innan vi kastar bort mat. På samma sätt vill vi se att EU:s regelverk för bäst-före-datum ses över för att minska matsvinnet. Fru talman! Det har redan nämnts i den här debatten, men antalet vildsvin i Sverige har blivit ett stort problem för jordbruket, för skogsägarna och för trafiken.
Förra året uppskattade Sveriges lantbruksuniversitet att den svenska vildsvinsstammen orsakade skador för 1,1 miljarder. Här i kammaren, inte minst den här våren när vi har kastat ändringsbudgetar fram och tillbaka, kanske man blir lite sifferblind. 1,1 miljarder kanske inte låter så mycket. Men när man står ute i verkligheten och ser vart dessa 1,1 miljarder försvinner, nämligen i minskade skördar och sämre skogstillväxt, är det kännbara pengar.
Det känns i plånboken när vildsvinsskadorna ökar, men som markägare och förhoppningsvis en dag lantbrukare kan jag säga att det känns nästan lika mycket i själen när man står och tittar på betesmarker som är brukade, hävdade och betade i generationer där vildsvinen över en natt kan gå fram och fördärva de värden som har byggts upp under hundratals år.
Vi löser inte detta enbart genom livsmedelspolitiken, men den kan vara ett viktigt verktyg. En anledning till att jakten inte är så stor som den skulle behöva vara är att det inte finns tillräcklig avsättning för vildsvinsköttet. Det är smakrikt och antibiotikafritt - det kan ni ta från mig om ni inte vet det själva - men det är alldeles för få som utnyttjar möjligheten att också äta av den här resursen.
Centerpartiet anser att vi bör verka för åtgärder som leder till ökad efterfrågan på svenskt vildsvinskött. Vi vill se det just som en resurs som ska utnyttjas. För att göra detta möjligt behövs förenklade regler som förbättrar möjligheten att få ut viltkött till konsumenten, butiker och restauranger. Det är därför glädjande att vi tillsammans med regeringspartierna och Liberalerna har kommit överens om ett förslag till regelverk som ligger helt i linje med de förslag som vi tidigare har drivit här.
Det är ett förslag som bör kunna bidra till att förenkla och få ut vildsvinskött till konsumenter och i förlängningen också kan leda till att vi kan minska stammen till hållbara nivåer. Vi följer därför inte upp de visionsförslagen utan lägger det som ett särskilt yttrande i betänkandet. Vi kommer dock att fortsätta att verka tills det här faktiskt har kommit till stånd.
Det finns mycket annat som man skulle vilja hinna med att tala om, till exempel dricksvattenförsörjningen som vi vet kommer att bli mer av ett problem i ett land som länge har varit vant vid att vatten finns i överflöd. Tyvärr ser jag nu att jag endast har en enda sekund kvar, så jag tackar för mig.