Beatrice Ask (M):
Jag tror att Tobias Krantz och jag egentligen är väldigt överens. Det är förfärligt med de övergrepp som sker mot kvinnor och de hot som många lever under. Vi måste arbeta väldigt brett för att angripa den problematiken. I Stalkningsutredningens uppdrag ingår att belysa hur lagen om besöksförbud fungerar och föreslå förändringar som kan leda till en bättre användning. En sådan sak som man kan fundera på är det som föreslås i interpellationen om att ha ett större geografiskt område.
Samtidigt är det möjligt att elektronisk fotboja på dem som inte kan sköta ett besöksförbud är mer effektivt. Då kan man notera när en överträdelse sker och inte bara beslutsmässigt bestämma sig för en geografisk enhet. Det är därför jag tycker att man ska fundera över hur det ser ut. Det här är ett väldigt allvarligt problem, men det är också något begränsat.
Det vi vet i dag om dem som gör överträdelser av besökförbud är att det är en ganska liten grupp som står för en väldigt stor del av överträdelserna. Så var det 2004, som är det senaste året som vi har en genomgång ifrån.
Brå har tittat på de här överträdelserna, och det är framför allt via telefon och sms som man överträder förbud mot kontakt med kvinnan. Även om det är få är det väldigt allvarligt. Vi vet att det händer hemska saker när besöksförbud överträds.
Det finns all anledning att fundera över det hela, men jag är inte säker på att det räcker med att vidga det geografiska området i beslutet, även om det kan vara en del av det förbättringsarbete som måste ske. Jag tror själv rätt mycket på detta med elektronisk övervakning för den här typen av notoriska trakasserier. Jag tror att man kan få en bättre kontroll på det sättet.
I det här arbetet måste vi också se till att åtgärderna är sådana att de så lite som möjligt begränsar kvinnans och barnens utrymme att röra sig. Det är väldigt lätt att vi riggar ett fort kring de här personerna, och så är deras frihet allvarligt beskuren. Det är den ju på grund av hot om trakasserier, men det får inte vara så att skyddsinsatserna gör ont värre. Det skulle inte en sådan här kommunarrest innebära heller, men jag vill ändå ha det sagt.
Jag är rätt angelägen om att man ser det utifrån de berörda individernas situation och försöker hitta praktiska lösningar. Jag tror att vi måste åstadkomma en sådan trygghet att man vet när en överträdelse är på gång och att någonting kan hända just då. Då kanske vi ska fundera lite över den nya tekniken. Det här utredningsarbetet syftar lite vidare. Det finns många delar i arbetet som måste fungera bättre.
Ekonomin och det sociala livet är på många sätt beskurna för de här kvinnorna som känner sig hotade och trakasserade. Det finns många stora och små beslut som vi måste fatta för att göra saker och ting bättre. Eftersom jag har några sekunder kvar av det här inlägget vill jag också passa på att säga att en viktig sak som vi nu lägger pengar och arbete på är att försöka behandla de här karlarna.
När de ändå sitter inne eller har fått en dom på sig måste vi erbjuda någon typ av hjälp så att de kan komma ifrån det här bedrövliga beteendet. En del behandling kan faktiskt vara framgångsrik. Det är en olycka för de här personerna också i någon mening att de inte kan ta rättelse och komma över den låsning som de har till den här kvinnan eller situationen. Det är ett brett arbete som måste ske.
Jag tror att det förslag som kommer från interpellanten kan vara värt att fundera över, men jag är inte tvärsäker än.