Barbro Westerholm (L):
Den 7 juni 1994 antog vi här i kammaren med stor majoritet partnerskapslagen. Då var situationen helt annorlunda än i dag. Vi hade haft en parlamentarisk utredning som hade utarbetat lagförslaget. Det hade funnits remissinstanser som hade lagt fram synpunkter på det, som ledde till vissa smärre justeringar.
Vi hade en alliansregering där tre partier var emot. Folkpartiet var för. Det var det som gjorde att Folkpartiet lade en motion med ett fullständigt lagförslag på bordet i riksdagen för ställningstagande.
I dag har oppositionen inte lagt fram något lagförslag, utan det som man kommer med är - det har citerats tidigare, så jag säger bara det här - att det får ankomma på regeringen att ta erforderliga initiativ, det vill säga att arbeta fram lagförslaget. I dag har vi en regering med tre partier som är för könsneutral äktenskapslagstiftning.
De partierna står bakom det här. Yvonne Andersson företräder ett parti där jag av Yvonne Anderssons anförande ser att dörren inte är stängd. Jag tycker liksom Folkpartiet att det är självklart att vi ska stifta den här lagen. Det finns en majoritet i riksdagen. Det finns en majoritet i svenska befolkningen.
Men jag kommer att rösta med majoriteten och yrka avslag på reservationen. Statsministern och justitieministern har nämligen uttalat att det kommer en lagstiftning och angivit en ungefärlig tidpunkt i slutet av det här året. Då brukar man inte komma med tillkännagivanden. Det var likadant när Socialdemokraterna satt vid makten. Pågår det arbete med en proposition avvaktar man tills den kommer.
Statsministern har länge varit engagerad i HBT-frågorna. Jag vill påminna om att han var en av de två moderater som röstade för partnerskapslagen. Jag vill här citera vad han avslutade sitt anförande med i den här kammaren.
Jag tycker att det är viktigt, för det visar hur engagerad han själv är i den här frågan: "Vi lever, tack och lov, i en tid när synen på homosexuella har förbättrats, när det inte längre ses som en sjukdom och när homosexuella inte längre förföljs eller fängslas i vårt land.
Men samtidigt har detta beslut föregåtts av en debatt och av personliga påtryckningar, telefonledes och brevledes, som har präglats av intolerans. Man har försökt slå mynt av det faktum att homosexuellas sexuella läggning och beteende inte är representativt för en majoritet av befolkningen.
För mig som heterosexuell leder detta till ett behov av att tydligt markera mitt stöd för denna minoritets fulla rätt att leva sina liv i en atmosfär av acceptans och förståelse.
När jag i dag röstar för partnerskapet är det mitt sätt att markera mitt ställningstagande mot de många människor där ute som aldrig stannar upp och försöker att förstå dem som är annorlunda." Nu går han alltså vidare för att vi ska få den här lagstiftningen.
Jag förutsätter att statsministern kan lösa den knut som kan uppstå om regeringen inte är helt överens i den här frågan - jag hoppas att den kommer att vara det. Det är faktiskt så att regeringen inte behöver vara enig i alla frågor.
Jag bad riksdagens utredningstjänst att ta fram vad som gäller i regeringar och koalitionsregeringar - vi är ju inte så vana vid koalitionsregeringar. Det stod helt klart att man i Sverige, liksom i övriga nordiska länder, inte behöver vara överens i alla frågor.
Så här skriver utredningstjänsten: Det kollektiva beslutsfattandet innebär att samtliga ministrar är formellt ansvariga för varje regeringsbeslut om de inte utnyttjat sin grundlagsstadgade rätt att anföra skiljaktig mening till protokollet. Det är naturligtvis väldigt sällsynt att det blir reservationer i en koalitionsregering.
Jag vet att det skedde när Öresundsbron var aktuell. Det skedde också i början av 80-talet då Folkpartiet lär ha reserverat sig i en fråga som gällde handel med Sydafrika. Det kanske finns några exempel till.
Skulle en sådan situation uppstå finns alltså den här möjligheten, så vifta inte med spöket att det inte blir någon könsneutral äktenskapslagstiftning för att man inte får total enighet i regeringen.
Jag hoppas, som sagt, att man får en enighet därför att en könsneutral äktenskapslagstiftning kommer ytterligare att befästa att den kärlek som människor visar varandra, vare sig det är i en heterosexuell eller i en homosexuell samlevnadssituation, är lika mycket värd oberoende av vilket par det gäller.
Den här frågan är viktig. Den är viktig i Sverige, men den är också viktig internationellt. Den här typen av lagstiftning sprids nämligen över världen och visar då på en väg att gå vidare för att bekämpa den intolerans som har visats HBT-personer under så många år.