Tomas Eneroth (S):
När det gäller viltolyckorna är 70 procent slumpvis lokaliserade. Endast 30 procent av klövdjursolyckorna kan knytas till olyckskluster med viss varaktighet och långt färre, ungefär 10 procent, till kluster med varaktighet som sträcker sig över decennier. Förenklat innebär detta att det är en ganska stor grad av slumpmässighet, vilket gör det svårt. Där tror jag inte att det finns några politiska skiljelinjer, utan alla kan konstatera det.
Sedan finns det stråk, och där har ju forskningen ändå kommit en bra bit på väg, där man med över- eller undergångar kan hitta en bra passage för att på så sätt minska risken på särskilt utsatta sträckor. Men det är inte alltid lätt. Trots att man gör stora investeringar kan det ta åtskilliga år innan det sker ens tillnärmelsevis en viltolycka på den sträckan. Det är den ena delen. När det sedan handlar om Trafikverkets engagemang är det självklart viktigt att man är djupt engagerad i att främja trafiksäkerhetsarbetet.
Det var en nyhet för mig att man hade ett dåligt deltagande i den regionala viltvårdsnämnden, för det framgick inte i interpellationen. Skulle det vara så skulle jag inte se positivt på det, för jag tycker att det är viktigt att man är engagerad. Självklart kommer jag att efterhöra om det är så att man har en lägre ambitionsnivå. Det ska man inte ha. Trafikverket ska vara engagerat i trafiksäkerhetsarbetet, och min bild är att man faktiskt är det, vare sig det gäller viltvårdsarbetet eller övrigt trafiksäkerhetsarbete.
Skulle det finnas brister kommer jag inte att vara sen att påpeka det. Det är mitt svar till interpellanten i den frågan. När det gäller orsakerna är det naturligtvis sant att skälet till att antalet olyckor ökar är snörika vintrar - men det är inte bara det. Det är naturligtvis även så att trafikarbetet ökar, eftersom vi är fler i Sverige. Det är en större befolkning, och det är ett ökat tryck i ekonomin.
Jag valde att inte göra några stora politiska poänger av det, men jag skulle ju kunna nämna att vi nu har kanske den högsta sysselsättning vi någonsin har haft i Sverige. Vi har en stark ekonomi och 80 miljarder i överskott, till skillnad från den massarbetslöshet och det stora budgetunderskott som vi hade under den förra regeringen. Detta har dock inte så mycket med viltolyckor att göra. Jag tror att både Edward Riedl och jag och faktiskt de allra flesta i den här kammaren är engagerade i frågan.
Vad kan vi göra för att se till att samverkan lokalt/regionalt fungerar bättre? Vilka resurser har vi till vårt förfogande för insatser som stävjar en utveckling med ökade viltolyckor? Där lägger den här regeringen ändå 100 miljarder mer i nationell plan än vad den förra regeringen gjorde.
Totalt blir det ungefär 700 miljarder som vi i nationell plan kan lägga på insatser på både vägar och järnvägar, för det är viktigt att konstatera att viltolyckor ju sker både på vägar och järnvägar. Inte minst under den här vintern har vi sett det i större utsträckning på järnvägen, vilket som en konsekvens drabbar örnbeståndet. Det har jag fått lära mig när jag läste på underlaget i interpellationsdebatten. Man lär sig alltid någonting nytt. Jag kan alltså försäkra Edward Riedl om att det här är en fråga som har hög prioritet för mig.
Jag förutsätter att Trafikverket har ett högt engagemang i frågan. Jag ser att det är viktigt att vi går vidare och kanske har mer än 800 mils viltstängsel. Jag vet också hur man lokalt och regionalt har kunnat samla aktörer och peka ut vissa sträckor och på det sättet framgångsrikt främjat trafiksäkerheten. Det är sådant arbete jag uppskattar, och jag tycker att det är viktigt att vi ger signaler från både riksdag och regering och från verk och myndigheter att ett sådant arbete ska fortsätta.