Cecilia Dalman Eek (S):
Jag vill börja med att tacka utbildningsministern för svaret. I stort sett nöjer sig utbildningsministern med att konstatera att det är huvudmännens ansvar att ge eleverna tillgång till digitala verktyg och lärresurser. Om så kallade öppna lärresurser säger ministern att det är lärarens ansvar om sådana ska användas. Men många kommuner och friskolor behöver stöd för att kunna både utveckla it i skolan och faktiskt också välja öppna lärresurser.
För detta behöver det finnas digitala verktyg, kunskaper hos lärarna och ett nationellt arbete för att göra lärresurserna tillgängliga. Därför behövs till att börja med en nationell it-strategi för skolan, vilket Socialdemokraterna har föreslagit. Att bara peka på skolans huvudmän är inte enbart att respektera deras ansvar. Snarare är det att lämna eleverna, lärarna och huvudmännen i sticket.
Här behövs det ett gemensamt lärande över huvudmannagränserna som skulle vara bra för hela den svenska skolan, oavsett om huvudmannen är en kommun eller en friskola. Det behövs ett nationellt arbete till stöd för en delandets och samarbetets kultur som är en förutsättning för att öppna lärresurser ska kunna slå igenom på bred front i Sverige. Det skulle bidra till att öka likvärdigheten, och det skulle stärka den gemensamma kunskapsutvecklingen i skolan.
Men regeringen låter kommuner och friskolor själva uppfinna hjulet på nytt. Det är ungefär så allvarligt det är. Digitala verktyg är så mycket mer än en sökfunktion och en avancerad skrivmaskin. Med öppna lärresurser kan lärare och lärarlag skapa sina egna läromedel, eller förändra andras, och dessutom göra eleverna till medaktörer.
Exempel på det finns på många ställen i landet, till exempel Årstaskolans arbete med att skriva och läsa berättelser, där jag kan rekommendera utbildningsministern att låna Viggos bok Den magiska dörren på tio sidor som han skrev i årskurs 2 på en surfplatta. Där finns också många andra av hans lågstadiekompisars böcker. Nu finns det också forskning som visar att barn lär sig skriva tidigare om de får använda digitala verktyg tidigt.
Men på Alliansens företrädare låter det allt oftare som om den nya tekniken och de öppna lärresurserna vore någon sorts fritt valt arbete eller överkurs som man kan välja. Det är ungefär lika smart, har det slagit mig, som att säga att man inte behöver använda böcker för det finns ju vaxtavlor. Man kan inte gå baklänges in i framtiden! Herr talman! Låt mig vara alldeles klar. Jag ifrågasätter inte huvudmännens och lärarnas rätt och ansvar att avgöra vilka lärverktyg eller lärresurser som ska användas.
Jag ifrågasätter regeringens vilja att ge lärarna ett verkligt val. Utan ett ordentligt arbete för att skapa och tillgängliggöra öppna lärresurser på nationell nivå finns helt enkelt inte det valet. I en internationell jämförelse har Sverige goda förutsättningar; det är alldeles rätt som utbildningsministern säger. Vi har goda förutsättningar att ligga i framkant med digitala verktyg, öppna lärresurser och en stärkt medie- och informationskunnighet. Men för det krävs att regeringen tar ett nationellt ansvar. Det gör våra samarbetsländer inom OECD.
Av de 34 länderna är det bara tre som inte har eller tänker ta något nationellt ansvar för att utveckla förutsättningarna för öppna lärresurser som antogs vid Pariskonferensen 2012 i Parisdeklarationen. Jag tycker att det är pinsamt att Sverige är ett av de länderna. Om detta kan man läsa mera till exempel på Skolverkets skolutvecklingsblogg.
Socialdemokraterna har förslagit en nationell it-strategi för skolan, men regeringen har varit kallsinnig till det förslaget. Utbildningsministerns svar till mig anvisar ingen alternativ strategi. Därför väntar jag fortfarande på ett svar på frågan om hur regeringen tänker arbeta för att stärka utvecklingen av öppna lärresurser och därmed också bidra till att sluta de digitala klyftorna.