KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Vi har i dag, som andra har sagt, tolv motionsyrkanden från den allmänna motionstiden att debattera, och de handlar om ersättningsrättsliga frågor. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet. Det innebär per automatik att jag vill avslå motionen vad gäller rätten att teckna försäkring för barn.
Jag hör själv att det låter konstigt att jag vill avslå den, för jag tycker naturligtvis att alla barn ska ha rätt till en försäkring så långt det är möjligt. Anledningen till att jag vill avslå den är att det pågår en uppföljning som jag vill avvakta. Medierna har rapporterat en del om hur föräldrar nekats teckna försäkringar för sina barn, och det upprör naturligtvis.
Men mediernas rapportering handlar i stort om perioden innan riksdagens skärpning av försäkringsavtalslagen. Frågan har, som också andra har sagt här, behandlats i civilutskottet förra året. Då kunde det konstateras att motionsönskemålen i stort redan var tillgodosedda.
Nu görs det som sagt en uppföljning av hur försäkringsbolagen agerar, och resultatet ska presenteras senast i december i år. Av den anledningen ställer jag mig bakom utskottets avslagsyrkande och kommer att bevaka frågan noga. Herr talman! Jag vill också tala lite om det solidariska skadeståndsansvaret, och jag har lämnat ett särskilt yttrande i frågan.
Kronofogdemyndigheten och Barnombudsmannen har i en gemensam skrivelse till regeringen begärt en ändring av skadeståndslagen som innebär att det solidariska skadeståndsansvaret för minderåriga bör ersättas med ett delat skadeståndsansvar.
Med dagens lagstiftning är det så att om två eller fler minderåriga döms till skadestånd innebär det solidariska skadeståndsansvaret att även om en av dem väljer att göra rätt för sig och betala sin del kan han eller hon fortfarande riskera att hamna i kronofogdens register om de andra inte har betalat sin del.
Jag tycker så klart inte att detta är rimligt och menar att det verkligen bör ersättas med ett delat skadeståndsansvar, så att den som verkligen har gjort rätt för sig också framöver ska vara utan skuld. Eftersom också den frågan är under beredning tycker jag inte att det är annat än rimligt att jag också här ställer mig bakom utskottets yttrande.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Dagens debatt berör, som vi har hört, tusentals människor i Sverige, och det är en angelägen debatt. Jag instämmer i och tycker att det är jätteviktigt att vi fattar ett beslut om att vi ska skynda på utredningen om förbättrade möjligheter till skuldsanering. Hillevi Larsson har redogjort för problematiken med skuldsaneringslagen på ett ypperligt sätt, och jag instämmer i mycket av det hon säger.
Ett ekonomiskt misslyckande ses i Sverige som ett personligt misslyckande, medan man i andra länder lägger fokus på att hjälpa personen i fråga att komma tillbaka in i samhället och till ett normalt ekonomiskt liv. Det är inte ovanligt att den som söker skuldsanering har levt många år under den press som det innebär att leva med skulder.
Det är därför väldigt lönsamt för både individen och samhället att människor återkommer så snabbt som möjligt. Sverigedemokraterna delar synen att det som hjälper den enskilda människan även hjälper samhället i stort. Varje människa vi kan hjälpa in i samhället är alltså gynnsamt för samhället som helhet och inte minst för den enskilde och dennes familj.
Barn som växer upp i ett hem där föräldrarna är överskuldsatta får extremt dåliga förutsättningar för det fortsatta livet. Det är orimligt att samhället sviker dessa barn i stället för att ge dem bättre förutsättningar. Jag menar att frågan har dragits i långbänk alldeles för länge, och det är verkligen dags att göra något. Så här sade jag i förra årets debatt: Jag skulle vilja påstå att arbetet med en ny skuldsaneringslag bara har börjat.
Det finns så mycket mer att ta i beaktande, men först vill vi se utfallet av de beslut vi fattar här i dag. Det var ganska naivt av mig att tro att det över huvud taget skulle bli ett utfall. Vi ser i dag att det har tagit ett år att bara ta fram utredningsdirektiven. Jag är ingen expert i frågan, men det verkar vara väldigt lång tid.
Det har alltså tagit ett helt år att komma fram till vad utredaren ska titta på, och först i oktober 2013 ska rapporten presenteras. Därefter ska det tas fram förslag och behandlas i vanlig ordning, vilket vi också vet tar ganska lång tid.
Det är möjligt att jag var naiv som trodde att det skulle gå fortare att fatta beslut i frågan, men samtidigt tror jag att hela svenska folket skulle skriva under på att det är alldeles galet hur lång tid saker och ting tar här. Tusentals skuldsatta väntar på ytterligare hjälp, och för dem är tiden som gått redan en hel evighet. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 3, och i övrigt ställer jag mig bakom utskottets förslag.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Till viss del anser jag att kvinnor har samma möjligheter. Man har kanske inte samma chans, men man har samma möjlighet att ta sig in och söka platser i styrelser. Det som kanske gör att man inte får den möjligheten menar jag handlar om att det behövs en attitydförändring i samhället i stället.
Vi måste visa att det är okej för kvinnor att satsa på en karriär och att sticka ut och tuffa till sig lite. Det krävs en attitydförändring i samhället.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Frågan om insolvens är en väldebatterad fråga. Den är återkommande och är en fråga som berör väldigt många människor någon gång i deras liv. Jag hade kunnat göra det enkelt för mig och bara hållit med Jan Lindholm, som i sin tur höll med Hillevi, men jag kan göra en kort sammanfattning så förstår ni att vi alla är hyfsat överens.
Runt en halv miljon människor har ett skuldkonto hos kronofogden. Förutom de personliga problem som detta innebär, som spiller över på både familj och på nära anhöriga, är det också en enorm samhällskostnad, precis som Hillevi sade, i form av sjukdom och utebliven produktion. Det rör sig om 30-50 miljarder om året.
Därför anser jag att det är väldigt olyckligt att vi inte har kunnat göra mer, att vi inte ens har kunnat åstadkomma ett konkret förslag. Än mer olyckligt är det att vi inte har lyckats vidmakthålla riksdagens beslut från förra året och att det inte har kunnat efterlevas.
De vanligaste anledningarna till överskuldsatthet är sjukdom, skilsmässa, arbetslöshet och konkurs, många gånger en kombination av dem. En sjukdom, en konkurs eller en skilsmässa ska inte få ödelägga enskilda personers liv, än mindre en hel familjs. Barn som växer upp i hem där föräldrarna är överskuldsatta får extremt dåliga förutsättningar längre fram i livet.
Det är orimligt att samhället sviker dessa barn i stället för att skapa bättre förutsättningar. Vi verkar, som sagt, väldigt överrens om att det inte är fullt tillfredsställande som det är i dag. Nu gäller det bara att hitta en gemensam väg för att nå förbättringar för att ge dessa människor hopp om en fungerande framtid och ge dem tillbaka deras framtidstro.
Det allra mesta som omfattas av det här betänkandet har vi debatterat redan tidigare. Det har, som sagt, behandlats i en förenklad form. Jag tror att vi är överens om att överskuldsättning skapar sociala problem och utanförskap. Det är därför angeläget att en lagstiftning har den samhällsekonomiskt mest effektiva utformningen.
Det är smått motvilligt som jag trots detta ställer mig bakom utskottets förslag under punkt 2. Jag instämmer i problembeskrivningen, men jag ser också vikten av att vi tar ett stort och övergripande grepp i dessa frågor. Jag väljer därför att inte föregripa det pågående arbetet för att därefter se om jag är nöjd med de åtgärder som föreslås eller inte.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Jag vet inte om Thomas Strand har missuppfattat det hela. Sverigedemokraterna har inte svikit någon. Tvärtom stod vi rakryggade för vår sak. Vi röstade på vår budget i första hand, och den innehöll precis de satsningar jag sa. Den innehöll 5 000 platser till yrkesvux och satsningar på komvux, forskning och precis de saker du nämner. Det är inte att svika sina väljare utan tvärtom. Vi tror på vår sak, och den har vi stått för hela vägen.
Vi har inte röstat bort vårt eget alternativ. Låt mig vända på frågan. Sverigedemokraterna är i någon mening de som har satsat högst inom detta område. Varför valde inte övriga partier att rösta på vår budget om det nu är högre ambitioner man vill ha?
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Jag vet mycket väl hur budgetförfarandet går till och när man röstar. Jag tror att Thomas Strand känner till att budgeten beslutas som helhet. Det finns inte möjlighet att lyfta ut vissa områden. Vi beslutade utifrån budgeten i sin helhet. Tittar vi på opinionsundersökningarna kan vi se om våra väljare anser att vi har svikit dem eller inte. I det stora hela anser de att vi inte har gjort det. Det syns klart och tydligt i opinionsundersökningarna.
När det gäller högre ambitioner så handlar det om ett litet tag fram till extravalet. Sedan lär ambitionerna ändras när den politiska kartan ser annorlunda ut. Thomas Strand talar om att Sverigedemokraterna bara har en fråga, och det är invandringspolitiken. I dagens anföranden och replikskiften är det inte vi som har talat om invandringspolitik, utan det är de andra partierna.
Vi gjorde en överenskommelse om sex minuter långa anföranden, men många menade att det var ett så viktigt område att de behövde åtta minuter. Att då ägna minst en och en halv minut åt att tala om Sverigedemokraternas invandringspolitik säger mer om er syn på skolan än om oss. Ni använder replikerna till att tala om Sverigedemokraternas invandringspolitik.
Det måste signalera att det är en viktig fråga för både väljarna och kammaren eftersom ni tar upp det och inte vi.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Jag ska fatta mig väldigt kort. Jag förstår att många sitter och tittar på tv, på sin klocka, på tågtider och så vidare, så jag ska försöka fatta mig kort. Sverige brottas i dag med hög arbetslöshet. Särskilt på ungdomssidan är siffrorna alarmerande. Men trots arbetslösheten finns det arbetstillfällen i landet, arbetstillfällen som är svåra att tillsätta på grund av dålig matchning av arbetskraften.
För att förbättra matchningen av arbetskraft gentemot de arbetstillfällen som trots allt finns behövs det fler yrkeshögskoleplatser, vilket jag har talat om i tidigare anföranden. Yrkeshögskolan har nämligen visat sig vara bra på att matcha utbildning med de lediga arbeten som finns. I vårt budgetförslag finns det medel avsatta för 5 000 nya elevplatser på yrkeshögskolan.
Vi har också, som jag sa tidigare, skrivit att vi vill öka antalet komvuxplatser med 5 000. Med denna utökning skulle människor ges en andra chans att skaffa sig kompetens för att kunna ta de lediga arbeten som finns. Herr talman! Anledningen till att jag säger detta är som vi alla vet att satsningarna som många av oss har talat om tidigare i debatten får budgeteffekt på utgiftsområde 15, Studiestöd.
När vi föreslår ökat antal platser på komvux och yrkeshögskolan får det direkta konsekvenser. De konsekvenserna är som sagt ett led i det vi tidigare har diskuterat och debatterat, så det behöver vi kanske inte gå in på vidare. Vi har lagt fram ett särskilt yttrande, och med hänvisning till det avstår vi från att delta i beslutet. Herr talman! Så här i jultider ska vi vara snälla mot varandra.
Därför bjuder jag på de minuter jag har kvar av talartiden och passar på att önska en god jul till talmannen och övriga.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Vi behandlar i dag ett betänkande om utbildning för elever i samhällsvård och på sjukhus. Äntligen händer det något märkbart på detta område. Vi behandlar två motioner från allmänna motionstiden, och det faktum att det inte har väckts några motioner med anledning av propositionen, visar hur angeläget och efterfrågat detta område är, och att man i utskottet har landat rätt.
En av de motioner som är uppe för behandling är en av mina egna motioner. Den tillkom eftersom jag själv har sett denna problematik i verksamheten på nära håll. Jag var nämligen lokalpolitiker i Landskrona och satt i den nämnd som beslutar om att samhällsplacera barn och ungdomar. Tyvärr var det alltför ofta som just rätten till skolgång - och skolplikten också för den delen - inte hade fungerat under många år.
Det fanns gånger, och då pratar jag inte om enstaka tillfällen, där de placerade inte hade gått i skolan på två tre år, och i enstaka fall hade en del inte gått i skolan mer än de första två tre åren. Sedan hade de missat fyra fem år. Så kan det inte vara. Vi kan inte ha en ordning där de som kanske allra bäst behöver det är de som faller mellan stolarna.
I vår motion tog vi upp vikten av att säkerställa barns rätt till grundläggande undervisning, att komma till rätta med de samordningsbrister som finns mellan myndigheter men också mellan placerande kommun och mottagande kommun. Naturligtvis står jag bakom motionen, men då den i det stora hela är tillgodosedd genom detta bestänkande väljer jag att inte yrka bifall till den, utan jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
I det betänkande som vi ska besluta om föreslås ändringar i skollagen som syftar till att säkerställa att elever som vistas i ett hem för vård eller boende - HVB-hem - ska få undervisning inom skolväsendet. Vidare förtydligas att en elev som vistas på ett HVB-hem ska ha rätt att bli mottagen i en skola i vistelsekommunen, alltså där eleven är placerad.
Betänkandet tar också upp frågan om särskild undervisning på sjukhus för elever som inte kan delta i det vanliga skolarbetet just för att de vårdas på sjukhus. Den förändring som görs är att det inte längre kommer att krävas att eleven inte kan delta i skolarbetet under en längre tid, utan det är helt enkelt kunskaperna och behovet som ska vara avgörande. Herr talman!
Som sagt: Jag tycker att det är glädjande att dessa ändringar kommer till stånd. Jag yrkar än en gång bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
På tal om att beskriva verkligheten som den är: Emma Henriksson säger att jag skulle ha siktat in mig enbart på åldersbestämning, och det är ju inte riktigt korrekt. Jag talade om problemen med socionomer, problemen med att vi inte kan få tag i boenden och så vidare. Att jag bara skulle ha riktat in mig på just åldersbestämning är alltså inte en riktigt korrekt beskrivning det heller, om vi ska utgå från sådana.
Vad gäller det som togs upp på utskottsmötet står såklart ord mot ord. En del har sekretess och kan inte framföra sin åsikt, men det sas att man hade sett fall där någon bar pistol. Man sa pistol, och man nämnde att den satt i linningen och så vidare. Det är klart att det kanske inte har framgått hur många, men att det hade förkommit fall sa man.
Om det sedan skulle vara ett eller flera går såklart att kontrollera i efterhand. Att man inte vet var barnen är framkom tydligt, och att barn försvinner är ingen hemlighet. Det är alltså den beskrivning vi har fått och som Sverigedemokraterna senare har redogjort för.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Först och främst har det inte funnits möjlighet att inkomma med motioner till det här betänkandet, utan det handlar om motioner som har lämnats in sedan tidigare. När det gäller vad vi har som förslag har vi talat om åldersbestämning och om att förändra sekretesslagstiftningen för att kunna skydda både dem som är äldre och dem som är yngre.
Vi har också sedan tidigare budgeterat för antalet socionomer, vilket i sin tur påverkar om de barn som de facto kommer hit får den hjälp de förtjänar. Det är bland annat de frågorna vi har lyft upp. När det gäller sekretessen är det ganska klart och tydligt vad som gäller inom socialtjänstlagen.
Det står så här: "På grund av sekretessen som gäller inom socialtjänsten får inte socialtjänsten - vare sig socialsekreteraren eller vårdgivaren - om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom lider men - kontakta Migrationsverket angående eventuella misstankar kring uppgiven ålder." Om någon är felaktigt bedömd får man alltså inte kontakta Migrationsverket och påtala detta.
Där har vi ett jättestort problem, och vi föreslår att man ser över sekretesslagstiftningen just för att skydda de barn som är på boenden i dag.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Åsa Regnér säger att Sverigedemokraterna röstade emot regeringens budget. Jag vill framhålla att så egentligen inte var fallet. Vi röstade för vår budget, som innebar satsningar för de äldre. Det är en väsentlig skillnad, och det är så det går till här i kammaren. Åsa Regnér säger också att den tidigare regeringen inte gjorde någonting.
Med det sagt hoppas jag att statsrådet förstår min frustration och brukarnas frustration - de som verkligen är i behov av detta och som säkert har hört ända sedan före 2010 att någonting är på gång och att någonting ska göras. Samtidigt väcker den här översynen fler frågor än vad den besvarar och skapar stor oro bland de organisationer man har varit ute och pratat med.
Som jag sa tidigare finns det alltså en stor oro för att söka ett ökat antal timmar av rädsla för att tvärtom få färre timmar. Det är ingen utveckling som vi vill ha. Detta regleringsbrev som Försäkringskassan har fått om att minska kostnaden för antalet timmar skapar alltså en jättestor oro bland dem som är i behov av assistans.
Som jag sa väcker detta fler frågor än det besvarar, och därför är det väldigt olyckligt när man säger att man vill ha svar på frågor innan man ger direktiv, fast man faktiskt går händelserna i förväg. Det har framkommit stark kritik mot den här uppmaningen till Försäkringskassan.
Bland annat säger någon att det innebär att regeringen säger att nuvarande lagstiftning inte gäller och menar att det liknar ministerstyre. Någon nationalekonom säger att regeringen gör sig till domare över lagstiftningen, och tidigare chefsjurist på Försäkringskassan säger att regeringen åsidosätter lagstiftningen. Detta är anmärkningsvärt.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Statsministern! I regeringens höstbudget föreslås ett höjt avgiftstak för hemtjänst. Ett sådant skulle kunna innebära en kostnad på över 2 500 kronor per år för den som använder hemtjänsten. Trots förslag om höjt bostadstillägg och en utlovad skattesänkning för pensionärer, som jag i och för sig välkomnar, är det ändå många som riskerar att gå back när avgifterna för kommunala tjänster riskerar att höjas nästa år.
Jag är medveten om att en sådan höjning inte är tvingande, men eftersom statsbidragen på andra områden sänks är detta svårt för kommunerna att undvika om de inte vill ha minus i sin budget. Förslaget slår mot de svaga, framför allt mot äldre kvinnor, som utgör två tredjedelar av dem som i dag använder hemtjänst. Det är de fattiga pensionärerna och de som är i allra störst behov av hemtjänst som drabbas.
Hur kan statsministern med hedern i behåll ställa sig bakom en sådan avgiftshöjning, som riskerar att drabba den mest utsatta gruppen av gamla och sjuka? Man ger med ena handen och tar med den andra.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Det är intressanta frågeställningar. Så här är det: Det handlar inte bara om de motioner man väcker i riksdagen, utan det handlar också om de budgetdokument som man tar fram. Från ett budgetdokument kommer det motioner att ta ställning till. Alla prioriteringar handlar såklart om pengar. Vi har lagt fram ett budgetförslag. Uppenbarligen har Cecilia Widegren sett presskonferensen och de förslag som vi presenterade där.
De kommer såklart att generera motioner som vi ska ta ställning till. Vid den presskonferensen pratade vi om att vi vill satsa nästan 6,5 miljarder kronor mer än sittande regering. Några förslag är rätten till heltid, mer pengar till förlossningsvården, vård i livets slutskede, bättre arbetsmiljö, kompetenshöjning för vårdpersonalen och så vidare. Det svarar också någonstans på fråga nummer två: Vem ska göra jobbet? Vi har i dag en personalflykt.
Ungefär 9 000 sjuksköterskor har flytt yrket och valt att jobba inom ett annat område. I första hand måste vi på kort sikt locka tillbaka dem. De har flytt av en orsak. Det handlar i stora delar om en dålig arbetsmiljö, och då måste vi förbättra den. Det gör vi genom de förslag vi har. Det handlar om rätt till heltid, möjligheten till deltid, att se över de delade turerna, möjlighet att utbilda sig på arbetstid och så vidare.
Det svarar på de frågorna. Det är klart att vi måste utöka antalet platser på utbildningar och så vidare. Men det är på lång sikt. På kort sikt måste vi se till att locka tillbaka dem som redan har flytt yrket och ta reda på varför de har gjort det.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Det är väldigt oärligt att stå här och säga att vi inte har haft förslagen innan. Den övervägande delen av de förslag som vi har presenterat på vår presskonferens är förslag som vi har lagt fram sedan vi kom in i riksdagen. Det är förslag som vi har lagt fram i budgeten. Jag tror att Cecilia Widegren är fullt medveten om att budgetar ställs mot varandra. Våra budgetar har inte vunnit gehör, och därför har det inte heller blivit några förslag. Många av förslagen är kostnadsdrivande, vilket gör att de sedan inte kommer upp som motioner i utskotten.
Så har vi det klart. När vi talar om besparingsförslag och att Sverigedemokraterna skulle ha skurit ned är det nästan ännu mer märkligt. Cecilia Widegren stod tidigare i denna talarstol och påpekade att man måste titta på båda utgiftsområdena. Jag undrar om Cecilia Widegren verkligen har gjort det. De besparingar som Cecilia Widegren står här och pratar om läggs till på andra områden. Totalt sett handlar det inte om några besparingar.
Ska man tala om en budget bör man ha läst den på rätt sätt. Man måste alltså titta på båda ställena. Man talar om att öppna gränserna. Det är en ganska intressant utgångspunkt. Jag vet inte om Cecilia Widegren har tittat på vad Sverigedemokraterna tycker om just arbetskraftsinvandring. Vi har talat om att man måste snabba på validering och så vidare.
Många av diskussionerna faller på eget grepp. Vi har haft de här förslagen länge. Vi kommer dessutom att finansiera dem. Det kommer att presenteras i den budget som kommer att läggas fram.
Carina Ståhl Herrstedt (SD):
Jag uppfattade inte någon fråga men däremot en massa påståenden. Först och främst har jag inte talat om Stockholms läns landsting. Jag har inte ens nämnt det, men det må vara hänt. Anna-Lena Sörenson får jättegärna tala om vilka förslag som skulle vara populistiska och dessutom om vad det skulle vara för fel med att ett parti breddar sin politik. Det är precis det politik handlar om, att se problemen ute i omvärlden och försöka göra någonting åt dem.
Om man bara skulle hålla fast vid sin gamla politik skulle man inte komma någonstans, men det vet väl ni allting om. Jag kan inte se vad som skulle vara populistiskt med att tala om rätten till heltid, rätten till deltid och att ta bort delade turer. Jag kan inte heller se vad som skulle vara populistiskt med att förbättra arbetsmiljön för vårdpersonalen.
Jag kan inte se vad som skulle vara populistiskt med att försöka förbättra cancervården, förbättra barnsjukvården och ha vårdadministratörer runt om i landet för att avlasta och lotsa patienter till rätt instans. Jag kan inte se vad som skulle vara populistiskt med det över huvud taget. Jag har jättesvårt att förstå det här replikskiftet. Här har vi ett parti som har kommit in i riksdagen hyfsat nyligen, som tar in all information som det kan få och som lägger fram förslag om det.
Då är det helt plötsligt populistiskt trots att många av förslagen är förslag som socialdemokrater runt om i landet själva driver. Men när vi kommer med dem är de populistiska. Jag vet inte vilken fråga jag ska svara på, men jag tror att jag har klargjort en del.