KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nyamko Sabuni (L):
Det måste kosta att få säkra leksaker. Det tycker jag också, men det måste dock inte kosta av princip. I det här fallet vill Egon Frid att det ska kosta mer än det smakar bara för att han inte gillar kemikalier över huvud taget. Det handlar inte nödvändigtvis om att de är farliga utan om att han inte vill ha några kemikalier någonstans över huvud taget.
I det här fallet säger vi att det ska kosta, men vi ska inte ställa krav på tillverkarna att de ska lägga ut väldigt mycket pengar på något som vi kan visa inte är farligt för människor. Det här direktivet kommer att träda i kraft så småningom. Två år efter det att vi har fattat beslut om det väntas det träda i kraft i de olika medlemsländerna.
Fyra år efter det kommer det här direktivet att utvärderas. I det sammanhanget välkomnar jag återigen Egon Frids intresse för frågan. Då har vi kanske också bättre kunskap om på vilket sätt vi kan förbättra direktivet. Med den kunskap som vi har i dag täcker detta direktiv de behov som finns på marknaden. Jag är också på barnens sida, Egon Frid. Barnens säkerhet kommer först.
Nyamko Sabuni (L):
Det är en korrekt beskrivning som Elina Linna gör när det gäller lönsamheten med människohandel och framför allt människohandel för sexuella ändamål. Det är en av de snabbast växande inkomstkällorna för den organiserade brottsligheten. Det handlar inte om miljonbelopp - det blev nog fel där - utan miljardbelopp som omsätts i människohandeln.
Det finns all anledning att både intensifiera arbetet hos oss här nationellt och också intensifiera det internationella samarbetet som bedrivs mellan de nordiska länderna och de baltiska länderna. European Women's Lobby är en ideell organisation som fick medel från den förra regeringen för att bedriva ett projekt.
Detta har de gjort, och det tog slut den 31 december förra året. Nu är det tänkt att de ska lämna in en utvärdering till Regeringskansliet. Därifrån ska vi sedan avgöra om de ska fortsätta med den verksamheten eller inte. Det är inte det enda som sker i internationellt samarbete på området människohandel för sexuella ändamål. Jag har möten med mina nordiska och baltiska kolleger om dessa frågor.
Det är i våra samarbetsprogram fortfarande det mest prioriterade arbetsområdet för oss. Arbetet kommer där att fortsätta via det nordiska samarbetskansliet. Det arbete som har bedrivits med European Women's Lobby som projektledare har säkert gjort en hel del nytta.
Det återstår att se i den slutliga utvärderingen. Men jag måste också erkänna att Sverige har varit pådrivande i detta arbete. De andra grannländerna har inte varit lika aktiva. Jag vet inte i dag om de kommer att vilja fortsätta detta eller inte. Det finns anledning att Sverige fattar ett eget beslut. Vi får se vad utvärderingen visar. Vi har varit den största finansiären, och vi har också bedrivit verksamheten.
Danmark har inte alls velat vara med i detta samarbete. Vi utvärderar detta, och de som ansvarar för utvärderingen är European Women's Lobby själva. De ska lämna in den när den är klar, och vi väntar på den. Vi har regelbundet samtal med European Women's Lobby. Vi har delad bild av var i processen vi befinner oss. I handlingsplanen mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål aviserar vi också åtgärder och hur vi ska jobba.
Vi tar som land också vårt ansvar för internationellt samarbete. Länsstyrelsen i Stockholms län har fått i uppdrag att organisera samarbete mellan olika aktörer, det vill säga det civila samhället med ideella organisatörer och myndigheter. Det gäller också myndigheter och organisationer i Sverige i samarbete med myndigheter och organisationer i våra baltiska grannländer. Arbete pågår också på den nivån.
Jag kan nämna ytterligare ett samarbete på internationell nivå som pågår och som vi finansierar. Det är aktionsgruppen mot människohandel inom Östersjöstaternas råd. Också det fortsätter sitt arbete. Bara för att det ännu inte är klarlagt om European Women's Lobby specifika projekt ska fortsätta eller inte betyder det inte att samarbetet när det gäller människohandel för sexuella ändamål inom Östersjöområdet inte fortsätter. Det gör det.
Det är en prioriterad fråga för såväl de nordiska ministrarna som de baltiska ministrarna.
Nyamko Sabuni (L):
Siv Holma har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska sexualisering av det offentliga rummet samt vilka åtgärder jag kommer att vidta för att minska de stereotypa attityderna mot kvinnor och män i medierna. Det är viktigt att komma ihåg att medierna i Sverige är självständiga och oberoende. Möjligheterna till statlig styrning av mediernas redaktionella innehåll är och ska vara mycket begränsade.
Inom ramen för de bestämmelser som finns till exempel i yttrandefrihetsgrundlagen, radio- och tv-lagen och sändningstillstånd är det upp till den ansvariga utgivaren att fatta beslut i innehållsfrågor. Jag välkomnar självfallet debatt om stereotypa attityder mot kvinnor i medierna. Jag upprörs som de flesta andra när kvinnor, men även män, förlöjligas eller framställs på ett könskränkande eller könsstereotypt sätt i medierna.
Debatt och diskussion kring dessa frågor kan säkerligen bidra till en större medvetenhet i medieföretagen. Regeringen beslutade i våras att inte gå vidare med lagförslaget om förbud mot könsdiskriminerande reklam som lades fram i betänkandet Könsdiskriminerande reklam - kränkande utformning av kommersiella meddelanden, SOU 2008:5, genom att lägga betänkandet till handlingarna. Skälet är att det lagförslag som utredaren lämnat kan komma att stå i strid med tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen.
Jag är inte beredd att ta upp frågan om eventuella ändringar i grundlagarna för att kunna lagstifta mot könsdiskriminerande reklam. Jag tror inte heller att man genom lagstiftning uppnår den effekt som är önskvärd, och jag är även av det skälet inte beredd att driva frågan om lagstiftning vidare. Det är min uppfattning att egenåtgärder inom detta område är ett effektivt medel för att hålla näringslivet vaksamt och debatten levande.
Näringslivets Etiska Råd mot Könsdiskriminerande reklam, ERK, inrättades av branschen för ca 20 år sedan för att motverka könsdiskriminerande reklam men också som ett alternativ till lagstiftning. Målet med verksamheten är att motverka könsdiskriminerande reklam och bidra till en hög etisk standard hos annonsörer och reklamproducenter genom vägledande beslut. Utgångspunkten för ERK:s bedömning är Internationella Handelskammarens grundregler för reklam.
Att näringslivets självsanerande åtgärder fungerar och är effektiva är av största vikt. Därför välkomnar jag initiativet från Sveriges Annonsörer att ta detta arbete ett steg vidare genom att inrätta en branschfinansierad reklamombudsman. Ombudsmannen tillträder den 1 november 2008 och kommer att ersätta såväl ERK som Marknadsetiska Rådet, liksom ytterligare ett fyrtiotal specialiserade nämnder. Reklamombudsmannen kommer att arbeta brett mot alla former av oetisk reklam.
Genom att alla krafter och resurser samlas under en hatt stärks förutsättningarna för Reklamombudsmannen att agera snabbare och mer kraftfullt.
Nyamko Sabuni (L):
Jag förstår fullständigt den frustration som Siv Holma känner inför långsamheten i förändringarna, om det ens alltid sker förändringar, i vårt samhälle när det gäller de stereotypa beskrivningarna av kvinnor - och män för den delen - i reklam och medier. Det görs en hel del. Som jag sade i svaret är opinionsbildning inte att förakta.
Man har infört lagar till exempel i våra nordiska grannländer, lagar som vi har följt under ett antal år, men det finns fortfarande inga utvärderingar som visar att de skulle ha mindre könsdiskriminerande reklam än vi har. En skillnad mellan Siv Holma och mig är att jag inte vill lagstifta. Jag vill inte införa en lag som innebär att vi måste ändra i grundlagen när vi vet att det inte ger några resultat att räkna med.
Opinionsbildning är viktigt. Det jobb som Reklamombudsmannen kommer att göra kommer att vara viktigt. Medierådet har till uppgift att både utbilda våra unga och föräldrar och kommunicera med medierna om hur man gestaltar olika saker i medierna.
Radio- och tv-lagen innehåller bestämmelser utifrån våra grundläggande demokratiska värden om hur reklamen och medierna ska hantera och utforma ljud- och bildupptagningar i sändningarna. Det sker en hel del redan. Men ett förändringsarbete tar alltid tid.
Jag är beredd att lyssna till ytterligare förslag på åtgärder - förutom lagen, för den ger inget resultat, förutom att man måste gå in och rota i grundfrihetslagarna. Men om det finns ytterligare åtgärder som Siv Holma anser att vi inte har vidtagit lyssnar jag gärna till de förslagen för att i så fall ge dig svar på om det är möjligt att genomföra eller inte. Det finns forskningspengar. Vi har precis presenterat en forskningsproposition som innehåller väldigt mycket pengar.
Det är upp till alla forskare att bestämma vad de vill forska om och ansöka om pengarna. Är det så att det finns forskare som vill forska om hur medierna fungerar i samhället är de välkomna att ansöka om de pengar som finns.
Nyamko Sabuni (L):
Jag vill börja med att säga att FN-kommittén inte formulerar Sveriges politik. Det gör vi i regeringen, i denna kammare och i partierna. FN-kommittén kontrollerar och undersöker medlemsländerna och ser hur situationen i varje land är. Detta är någonting de uppmärksammar oss på. Vi ska uppskatta att de gör det. Stereotypa attityder förekommer i hela världen.
Vi försöker jobba så gott vi kan på olika sätt för att komma till rätta med det. Men det vore fel att tro att sexism förekommer i ett samhälle avskilt från det faktum att det förekommer rasism, diskriminering och andra beteenden som vi också vill motarbeta. En reklamombudsman som ser till helheten är väl inte helt fel? Det ena påverkar det andra.
Att man samlar ihop resurserna från små nämnder till en större ombudsman är väl inte heller fel i denna bemärkelse? Detta kan vi jämföra med den nya diskrimineringslagstiftningen och den nya ombudsmannen. Vi är överens över partigränserna om att vi ska ha en ombudsman och en lagstiftning, eftersom olika orättvisa eller olämpliga beteenden i samhället har med varandra att göra. Jag ser det på samma sätt när det gäller Reklamombudsmannen.
Därför välkomnar jag deras arbete. Reklamombudsmannen har precis tillträtt, nu i november. Jag kan inte garantera hur det kommer att fungera. Jag kan bara säga att jag tror på det faktum att man för samman resurserna för att kunna hantera detta på ett effektivare sätt än små nämnder kunde göra. Jag vill framhäva att det görs en hel del. Förändringsarbete tar tid. Lagen har inte visat sig fungera i våra grannländer.
Jag är inte beredd att ändra i grundlagen för en lag som inte ger resultat. Finns det ytterligare åtgärder man kan vidta lyssnar jag gärna till förslag. Vi ägnar oss åt opinionsbildning när vi debatterar denna fråga här. Näringslivet lyssnar på detta. Opinionsbildning kommer Reklamombudsmannen att ägna sig åt, och det gör medierna själva. Vi ska vara glada. Jag uppskattar att du interpellerar om denna fråga, så att vi får diskutera den gång på gång. Jag tror att budskapet behöver upprepas hela tiden.
Det behöver hela tiden skickas signaler att det är oacceptabelt med könsstereotyp reklam, för oss som medborgare och konsumenter. Vi har också konsumentmakt att förändra. Den som använder sig av könsstereotyp reklam ska kunna få sina varor och tjänster bojkottade. Man kan förmedla till invånare och konsumenter att det är möjligt att göra så.
Nyamko Sabuni (L):
Vi är aktiva och vi kommer att fortsätta att vara aktiva. Fortfarande kan jag inte se att det finns några bevis för att lagarna i våra grannländer som har lag mot könsdiskriminerande reklam har lett till mindre könsdiskriminerande reklam i de länderna. Gränsen för vad som är könsdiskriminerande och inte är väldigt vag. De här länderna har liknande typ av reklam som vi har trots lagen. Jag vet inte vad det är som Siv Holma egentligen vill lagstifta mot.
Är det Hennes & Mauritz-reklam som inte ska få existera? Den existerar i de länder där det finns lag mot könsdiskriminerande reklam. Det är den svårdragna gränsen som gör att lagen inte heller ger effekter. Det finns annat man kan göra. Detta andra görs nu. Finns det ytterligare åtgärder är jag beredd att titta på det och reflektera över det. Jag tycker själv att det är upprörande med könsdiskriminerande reklam. Vi ägnar tid åt att tänka på: Vad kan vi göra ytterligare?
Siv Holma och hennes parti är också välkomna att föreslå ytterligare åtgärder. Men återigen: Opinionsbildning, radio- och tv-lagen, Reklamombudsmannen och Medierådet gör att vi alla jobbar med frågorna för att vi ska komma till rätta med könsdiskriminerande reklam. Förändringsarbete tar tid. Jag kan beklaga att det inte går fortare än det gör i dag.
Nyamko Sabuni (L):
Jag vill börja med att säga att jag håller med Lena Olsson om att mer kan göras och kommer att göras - absolut. Jag tror att det vore ett misstag att tro att de två handlingsplaner som jag fokuserar svaret på är den universala lösningen på problemen. Men nu har de just presenterats och håller på att genomföras, och jag tycker att det är rätt att vi låter handlingsplanerna få verka och ser vilka resultat vi når.
Vi får också fortsätta att tänka på ytterligare åtgärder. Jag anser att det är bra grepp vi har tagit när vi har samlat ihop olika myndigheter och olika samhällsarenor för att försöka komma till rätta med problemen. Jag tror egentligen inte att det är så många saker man behöver göra annorlunda, utan man ska kanske ta fasta på att fortsätta med den här typen av arbete. Resurserna ska inte minskas när det gäller att satsa på det här.
Det allra viktigaste vi kan göra är väl ändå att börja med våra barn. Vi ska redan tidigt börja prata om de här frågorna och visa på att det är oacceptabelt att de här fenomenen förekommer i vårt samhälle. Därför har vi presenterat ett program för skolan som kostar 110 miljoner kronor. Det handlar just om att kompetensutveckla lärare som vill ha redskap och möjligheter att bli bättre på att kommunicera de här frågorna med unga och barn i skolan.
En delegation kommer att tillsättas med uppdrag att följa samhällsutvecklingen och återkomma med åtgärder för vad vi politiker kan göra för att förbättra situationen på olika sätt. Som jag läste upp i mitt svar tidigare görs det också en hel del just för att förebygga problematiken. Jag tror som Lena Olsson att det inte räcker med att bara ta hand om offren, utan vi måste förebygga. Då handlar det mycket om lagföringen och hur den fungerar.
Det har en förebyggande effekt. Det handlar om de metoder vi har inom Kriminalvården - programverksamhet för att män inte ska upprepa sitt våld. Den typen av metoder finns också inom socialtjänsten när det gäller mäns våld mot kvinnor. De ska utvecklas och bli bättre. Det handlar om de etiska riktlinjerna och att de ska komma fler till del. De svenskar som åker utomlands ska inte heller där köpa sex.
På samma sätt som vi säger att det är oacceptabelt att göra det i Sverige är det oacceptabelt att göra det utomlands. Inte minst frivilligorganisationernas insatser är viktiga, för de organisationerna kommer ofta i kontakt med de här människorna på ett helt annat sätt än vi politiker eller myndigheter gör. Också där görs det satsningar för att de ska kunna bli bättre på att förebygga den här typen av fenomen. Det görs alltså en hel del, och mer kommer att behöva göras.
Vi ska göra mer, men jag tror att det också är bra att vi låter de förslag som föreligger verka nu. Då får vi se vilka resultat vi når.
Nyamko Sabuni (L):
Man måste absolut sätta ned foten för att brottsoffer inte ska behöva ramla mellan två stolar, och det gör vi också. Därför har länsstyrelserna i uppdrag att samordna relevanta aktörer på detta område så att samtliga kan möta kvinnan. Kvinnan ska inte fungera som en shoppingkund som går från myndighet till myndighet, utan myndigheterna ska samlas kring kvinnan för att hon ska kunna få det stöd hon behöver. Detta arbete jobbar länsstyrelserna med.
Jag tror att det arbete som polisen har inlett är viktigt. De ska se till att miljöerna där man tar emot kvinnor som har utsatts för denna typ av trauman är anpassade efter kvinnans stämning vid sådana tillfällen. Det arbetet har också påbörjats. Jag tror inte att vi tycker olika i denna fråga. Jag tror inte ens att Lena Olsson och Vänsterpartiet egentligen saknar någonting viktigt i de handlingsplaner som finns förutom begreppet könsmaktsordning.
Men könsmaktsordning handlar också om makt, över- och underordning. Vi använder oss av begreppen makt, över- och underordning, precis som FN-definitionen. Där inryms det som ni kallar för könsmaktsordning, men om man bara använder sig av begreppet könsmaktsordning riskerar man att missa andra maktordningar i vårt samhälle, och jag kan lova Lena Olsson att de existerar.
Nyamko Sabuni (L):
Luciano Astudillo har frågat mig om det är en prioritet för mig och regeringen att EU:s ministerråd antar förslaget till ett nytt diskrimineringsdirektiv under det svenska ordförandeskapet. Luciano Astudillo har även frågat mig på vilket sätt jag kommer att arbeta för att förslaget inte urvattnas genom alltför många undantag vad gäller diskrimineringsgrunderna och definitionen av diskriminering.
Regeringens ambition är att en politisk överenskommelse om ett nytt antidiskrimineringsdirektiv ska nås. Hur långt vi kommer under vårt ordförandeskap är dock beroende av hur Tjeckiens arbete framskrider. Regeringen har verkat för ett brett direktiv mot diskriminering och anser det angeläget att i EU säkerställa en gemensam miniminivå för skydd mot diskriminering oavsett diskrimineringsgrund. Ett gemenskapsrättsligt skydd mot diskriminering har positiv effekt på den fria rörligheten.
Regeringens övergripande handlingslinje är därför att verka för ett antagande av ett EG-direktiv som säkerställer samma nivå av skydd mot diskriminering för var och en av de diskrimineringsgrunder som omfattas av direktivet.
Nyamko Sabuni (L):
Ibland skapas det debatter för debatterandets egen skull. Det finns ingen polemik mellan det Luciano Astudillo säger och det jag säger. Ja, Sverige ligger främst i de här frågorna. Jag avser att fortsätta att ligga främst. Jag och Sverige fortsätter att jobba med de här frågorna. Det civila samhället kanske inte märker det därför att det är bilaterala möten, de pågår inte i öppna rum. Så är det. Jag tror inte att det är någon som har sett min kalender när jag reser till Bryssel, till Strasbourg eller till ordförandelandet.
Jag tror inte att någon noterar exakt vilka statsråd jag träffar eller vilka möten jag håller i. Det är ingen som ska se det. Men det är så vi jobbar för att skapa allianser. Det ligger i varje medlemsstats ordförandeskap att vilja avsluta saker och ting. Det ligger i allas intresse att göra det. Men vissa frågor är viktigare än andra, och då avsätter man längre tid för det i stället för att hasta igenom det.
Det här skulle säkert kunna avslutas under vårt ordförandeskap om vi ville ha det som en schweizerost, det som du är rädd för. Det vill vi inte. Därför säger vi: Kommer vi inte att kunna klara det under vårt ordförandeskap ska vi se till att det blir så bra att vi kan klara det under det spanska ordförandeskapet. I övrigt delar jag uppfattningen att det här är viktiga frågor som vi alla kan kämpa för. Jag tror inte att det finns delade meningar i riksdagen heller.
När det gäller utrikesdeklarationen tror jag inte att Carl Bildt nämnde allt det som varje departement anser vara viktigt och kommer att jobba för under vårt ordförandeskap. Jag tror faktiskt inte det. Jag kan åtminstone säga så här: Det här är för Integrations- och jämställdhetsdepartementet en av de största och viktigaste frågorna. Det kommer vi att arbeta för, och för det har vi stöd för från regeringen.
Nyamko Sabuni (L):
Eva-Lena Jansson har frågat mig vad jag avser att göra för att motverka den negativa utvecklingen vad gäller jämställdheten i statliga kommittéer. Låt mig konstatera att sammansättningen av ledamöter i statliga kommittéer och utredningar ska bygga på principen om en jämn könsfördelning. Regeringen arbetar brett för att förändra system som konserverar fördelningen av makt och resurser ur ett könsperspektiv.
För att uppnå de jämställdhetspolitiska målen använder Regeringskansliet jämställdhetsintegrering som en strategi. Jämställdhetsintegrering innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska finnas med i alla steg av beslutsprocesserna, inom samtliga politikområden. Ansvaret för detta ligger hos respektive politikområde. Alla statsråd är även "jämställdhetsministrar" inom sina respektive politikområden. Regeringen har förbättrat könsfördelningen när det gäller myndighetschefer.
Av dem som regeringen hittills har tillsatt har 46 procent varit kvinnor. Därigenom har den totala andelen ökat från 33 till 39 procent. I statligt ägda bolag var i juni 2008 andelen kvinnor i styrelser för hel- och delägda bolag 46 procent och i helägda 48 procent. Jämfört med 2006 har det ökat från 44 procent respektive 47 procent.
Bland ordförande var andelen kvinnor i helägda bolag 33 procent jämfört med 2006 då andelen var 22 procent. Det innebär att det har skett en ökning på samtliga nämnda funktioner efter regeringsskiftet. Men vi kan, precis som Eva-Lena Jansson konstaterar, se att antalet kvinnor som har utsetts till ordförande eller särskilda utredare inom kommittéväsendet har minskat med 6 procentenheter mellan 2007 och 2008.
Andelen kvinnliga ordförande eller särskilda utredare har varierat under 2000-talet. Endast under två år har könsfördelningen hamnat i spannet 40-60, som regeringen ser som acceptabelt. Det var 2006, när både den nuvarande och förra regeringen ansvarade för utnämningarna, och 2007, när den nuvarande regeringen var ensamt ansvarig. Lägst andel kvinnor var det 2001 och 2004. Jag håller med om att den försämring som har skett inte är bra, och inom Regeringskansliet måste vi nu se till att vända denna utveckling.