KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Detta är en viktig debatt, och jag välkomnar att Bosse Ringholm tar upp dessa frågor därför att det är viktigt att vi har en god ordning på skattekontrollen men också att vi har ett någorlunda enkelt och väl fungerande skattesystem. Det är tre saker som jag tycker är viktiga i våra prioriteringar. Det är full sysselsättning. Vi närmar oss detta genom att nu öka antalet jobb kraftigt. Det är också starka offentliga finanser och en god välfärd. Detta förslag är viktigt i alla dessa delar. Det är avgränsat och bidrar därmed till att vi klarar av det utan att belasta de offentliga finanserna.
Det bidrar till att sysselsättningen ökar. Jag vill inte ge någon exakt siffra, men det handlar kanske om 10 000, 20 000, 30 000 eller möjligtvis fler personer. Det bidrar också till en väl fungerande välfärd därför att fler människor kommer i arbete. Det är viktigt att vi klarar dessa saker och samtidigt upprätthåller en god skattemoral.
Jag vill ändå påpeka att när vi har infört omvänd momsföring för byggsektorn, när vi har infört personalliggare inom delar av dessa branscher och när vi nu lättar upp för tjänstesektorn kommer detta att underlätta en minskning av skattefusket. Jag ger gärna Bosse Ringholm och den tidigare regeringen erkännandet att både förslaget om omvänd momsföring och förslaget om personalliggare är förslag som vi har anpassat men i grunden har tagit över från den tidigare regeringen.
Skatteverket måste ha större resurser i dag än vad man hade tidigare eftersom Bosse Ringholm har avskaffat arvs- och gåvoskatten och vi har avskaffat förmögenhetsskatten. Alla har sagt att det var skatter som var dyra att administrera, och det måste rimligen ha underlättat för Skatteverket. Sedan vill jag säga att Bosse Ringholm och jag har en annan egenhet gemensamt. Det är att vi båda har försämrat när det gäller momssatsen för arbetsgivaravgiften för de små företagen, av goda skäl, tyckte jag, när Bosse Ringholm gjorde det, och av samma skäl när vi gör det.
Jag understryker gärna att vi tror att Skatteverket har fått mer resurser av det skälet att vi har lyft av dem viktiga arbetsuppgifter. Vi ska noga följa denna utveckling. Vi vill inte ha ett skatteverk som sitter snålfött utan resurser, utan det ska vara ett verk som har goda möjligheter att fullgöra sin uppgift. Det hoppas jag att vi kan vara överens om. Sedan får vi återkomma till denna diskussion vid ytterligare tillfällen.
Anders Borg (M):
Hillevi Larsson har frågat mig vad jag anser om retroaktiv lagstiftning där förutsättningarna för redan gjorda husaffärer ändras. Hon har vidare frågat mig hur jag avser att garantera rörligheten på bostadsmarknaden och om jag planerar att ta något initiativ till någon form av kompensation till alla som drabbas av höjda kostnader för att byta bostad. Bakgrunden till Hillevi Larssons frågor är de förslag till förändringar av kapitalvinstbeskattningen för privatbostäder som regeringen lämnat i propositionen om införande av kommunal fastighetsskatt.
Till att börja med vill jag framhålla att vad gäller den föreslagna höjningen av kapitalvinstskatten från 20 till 22 procent av vinsten är denna 10-procentiga höjning väsentligt mindre än den 33-procentiga höjning av kapitalvinstskatten som den socialdemokratiska regeringen genomdrev 2001. De föreslagna förändringarna av reglerna om uppskov med beskattning av kapitalvinster vid avyttring av privatbostäder fyller inte bara syftet att delfinansiera fastighetsavgiftsreformen.
De syftar också till att begränsa förekomsten av skattekrediter. Vidare balanseras den lägre kommunala fastighetsavgiften för småhus och flerbostadshus, som främst kommer hushåll med hög inkomststandard till godo, av att skatteuttaget knutet till avyttring av privatbostäder höjs. Detta medför att förslaget i sin helhet får en fördelningspolitiskt acceptabel profil, vilket har varit en viktig utgångspunkt vid utformningen av de nya reglerna.
Ingen av de föreslagna förändringarna av kapitalvinstbeskattningen utgör retroaktiv lagstiftning i formell mening. Att förändringar i skatteregler ibland påverkar förutsättningarna för skattskyldiga som gjort olika dispositioner före förändringarna är inte något som är unikt för de nu aktuella förslagen. Vad gäller rörligheten på bostadsmarknaden påverkas den av flera olika faktorer. Stabila skatteregler är en faktor. Generellt sett kännetecknas bostadsmarknaden av mycket höga transaktionskostnader och därmed relativt låg rörlighet.
Kapitalvinstskatten är en faktor bland flera som minskar rörligheten på bostadsmarknaden. I vilken utsträckning så är fallet är dock osäkert. Regeringens förslag bedöms endast ha begränsad effekt på rörligheten på bostadsmarknaden.
Anders Borg (M):
Hillevi Larsson driver nu uppfattningen att räntebeläggningen på uppskoven har en fördelningspolitiskt problematisk effekt. Vi har gjort noggranna undersökningar av detta på Finansdepartementet. Vi har lagt ut samtliga uppskov i de Lindadatabaser som finns och räknat på detta, och det finns helt enkelt inget belägg för den uppfattning som Hillevi Larsson har.
Det är så att man har stora uppskov om man har gjort en stor vinst på bostadsmarknaden. Har man gjort en stor vinst på bostadsmarknaden har man med stor sannolikhet en god ekonomisk standard, en god inkomst och en god förmögenhet. Eftersom detta betalas med en procentandel av uppskovet så är det med mycket stor sannolikhet så att en person som betalar en större summa här har en god ekonomisk standard. Det är naturligtvis också så att skälet till att vi avskaffar förmögenhetsskatten är att det är en central del av jobbpolitiken.
Det är en central del för att skapa en bra struktur för ägande i Sverige, för vi tror att det är viktigt att svenska företag har svenska ägare. Det var med precis samma motiv som den socialdemokratiska regeringen helt riktigt och klokt avskaffade arvs- och gåvoskatten. Det fanns, precis som när det gällde arvs- och gåvoskatten ett ytterligare motiv, och det är att skatten var djupt godtycklig. Det faktum att några av Sveriges allra rikaste människor hade skattebefriats när det gällde förmögenhetsskatt av den socialdemokratiska regeringen undergrävde legitimiteten för den skatten.
Det är inte rimligt att äldre människor som har betalat av sitt hus drabbas av förmögenhetsskatt medan människor som äger miljardtillgångna är undantagna från den. Det är en orimlighet, och därför var den skatten på väg ut och hade förlorat sin legitimitet. Jag är övertygad om att vi nu går mot en alltmer rörlig arbetsmarknad.
Kombinationen av att utanförskapet nu pressas tillbaka med 165 000 det senaste året, att jobben kommer i betydande utsträckning och att vi har en större tydlighet i arbetslinjen i socialförsäkringarna och skattesystemet kommer att bidra till en rörligare arbetsmarknad och därmed också en bättre fungerande arbetsmarknad.
Anders Borg (M):
Lennart Levi har frågat mig om anslagsförstärkningen i budgetpropositionen för Undersökningen av levnadsförhållanden, ULF, ska möjliggöra ett fortsatt genomförande med hittillsvarande ambitionsnivå, samtidigt som EU-länderna genomför en gemensam inkomst- och levnadsnivåundersökning, EU-SILC. Levi frågar även om jag kommer att markera detta i regleringsbrevet till Statistiska centralbyrån, SCB. Det är avgörande att den statistik som forskare och beslutsfattare är i behov av håller en god kvalitet.
Jag tycker därför att det är viktigt att frågan om kvalitet diskuteras. ULF-undersökningen har genomförts årligen sedan 1970-talet. Sedan 2004 ska Sverige genomföra den EU-gemensamma undersökningen SILC. SILC har många likheter med ULF vilket givit SCB möjlighet att samordna dessa till en gemensam undersökning. SCB:s utgångspunkt är att alla välfärdskomponenter från ULF ska finnas kvar och att länkning möjliggör fortsatta tidsjämförelser.
SCB anser att kvaliteten kommer att kunna bibehållas. SCB anser även att en modernisering av ULF-undersökningen är nödvändig. Nuvarande metoder medför svårigheter i kvalitetssäkringshänseende. Den föreslagna ekonomiska förstärkningen syftar till att både permanenta Barn-ULF och förstärka urvalet i ULF med fler individer för att på bättre sätt kunna analysera till exempel regionala skillnader, skillnader mellan könen och olika etniska bakgrunder.
Detta är en viktig ambitionshöjning i undersökningarna av levnadsförhållandena i riket. SILC ger oss möjlighet att jämföra levnadsförhållandena i Sverige med övriga europeiska länder. Sammantaget kommer levnadsförhållandena i Sverige fortsatt att kunna belysas på ett bra sätt. Av SCB:s regleringsbrev framgår regeringens krav på en statistik med god kvalitet och en effektiv statistikproduktion.
Jag har fullt förtroende för SCB:s förmåga att göra prioriteringar inom befintliga ekonomiska ramar, givet regeringens övergripande prioriteringar.
Anders Borg (M):
Lennart Levi väcker viktiga frågor. Vi vill ha ett väl fungerande välfärdssamhälle och en väl fungerande välfärdsstat i Sverige där vi kan erbjuda unga människor, äldre och andra goda levnadsvillkor. Då är det viktigt att vi har en bra och bred statistisk grund för den diskussionen.
Inte minst tror jag att den så kallade Barn-ULF som genomförts har gett oss nya kunskaper om hur barn och ungdomar upplever sin uppväxt och under vilka välfärdsförhållanden de lever. Jag får erkänna att för mig är frågeställningen om telefonintervjuer och personliga intervjuer en fråga som rimligen ligger på verket.
Jag har inte alls de djupa kunskaper i ämnet som Lennart Levi besitter. Det är ett område som jag själv aldrig har varit i närheten av.
Men det måste ändå vara min grundläggande syn på myndighetsstyrning att vi ger myndigheter anslag, uppställer mål om kvalitet, säkerhet, effektivitet och en god service, att vi sedan följer upp det och att vi i regleringsbrev tydliggör uppdraget men att vi inte i detalj styr verksamheten på våra verk. Jag ska samtidigt säga att Lennart Levi naturligtvis har väckt en känsla av oro hos mig i den här frågan.
Det talar för att vi noga ska följa och se hur utvecklingen sker. Men jag tror att utgångspunkten måste vara att Statistiska centralbyrån har ett eget och självständigt ansvar för kvaliteten i statistiken. Och även om det finns en oro måste jag säga att i grunden har jag ett stort förtroende för Statistiska centralbyrån och den verksamhet de bedriver. Vi kommer att följa dessa frågor noga.
Det statistiska arbetet är en viktig grund för vår viktiga välfärdspolitik.
Anders Borg (M):
Det ligger mycket i det Lennart Levi säger. Det är viktigt att vi har möjligheter att följa befolkningens välfärdsutveckling. Man kan diskutera besöksintervjuer och telefonintervjuer, men man kan också konstatera att en viktig vinst med den inriktning SCB nu driver verksamheten med är att vi får bredare undersökningar som når fler personer.
Det gör att vi när det till exempel gäller barn, människor med olika härkomst och i olika regioner har en något bredare information, vilket naturligtvis är av stort värde. Min känsla och övertygelse är att SCB:s verksamhet präglas av hög kvalitet och stor professionell kompetens på statistikområdet. Lennart Levi tar upp frågan om en användarkonferens. Jag måste nog retirera in bakom hur vi vill styra myndigheter och verk i Sverige.
Regeringen ska ha en generell politik om hög servicegrad, god effektivitet, bra kostnadseffektivitet och hög grad av rättssäkerhet i det arbete som bedrivs. Vi ska tydliggöra målen för de enskilda verken i regleringsbrev och i myndighetsförordningar, men vi ska inte i detalj styra hur man lägger upp den dagliga och veckovisa verksamheten på verken. Jag kan säga till Lennart Levi att vi noga ska följa frågan.
Det finns en oro som Lennart Levi ger uttryck för och som också framkommit i andra sammanhang som ger oss anledning att noga följa detta. Men det måste i grunden vara ett ansvar för Statistiska centralbyrån.
Anders Borg (M):
Jag tror att det är en god mänsklig egenskap att visa förtroende för människor. Jag har naturligtvis också mycket stort förtroende för Lennart Levi och inte minst för hans kompetens i de här frågorna. Vi vill ha god kvalitet på den offentliga statistiken. Jag vill ändå understryka att det i grunden är SCB:s sak att pröva.
Om jag kommer till en läkare och upplever att jag är bekymrad över den behandling jag får går jag inte i första hand till Karolinska sjukhusets ledning och framför allt inte till Göran Hägglund som är socialminister, utan då går jag till en annan läkare. Sedan får de som är ansvariga för detta pröva detta på det sätt som ska ske. SCB är ansvarig för statistiken. Jag är ansvarig för att ge dem medel, sätta upp mål, ge en övergripande myndighetsstyrning och noggrant följa verksamheten.
Den oro som Lennart Levi och andra mycket kompetenta personer på detta område har gett uttryck för ger oss anledning att särskilt noga följa utvecklingen på det här området. Men den grundläggande hållningen från regeringens sida är att detta är Statistiska centralbyråns ansvar.
Anders Borg (M):
Marie Engström har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att, i syfte att förhindra skattefusk och svartjobb, vidga kraven på att det ska finnas personalliggare och utöka möjligheterna för Skatteverket att göra oanmälda kontrollbesök. Systemet med personalliggare i restauranger och hos frisörer har varit i kraft i mindre än ett år. Skatteverket har i uppdrag att utvärdera systemet och redovisa resultatet i samband med årsredovisningen i februari 2008.
Redan nu har jag fått indikationer på att systemet varit mycket framgångsrikt. Jag kan också nämna att företrädare för olika branscher har tagit kontakt med regeringen och anmält intresse av att få ingå i systemet. Regeringen avser att i samband med utvärderingen ta ställning till om systemet behöver modifieras och om det finns skäl att utöka det till andra branscher.
Anders Borg (M):
Låt oss börja med att konstatera att den här regeringen har gjort mycket när det gäller att åtgärda skattefusk och skatteundvikande. Det gäller personalliggarna, den omvända momsföringen i byggbranschen, kassakraven och vårt omfattande arbete mot skattefusk inom EU. Det var några av de saker jag framhöll i mitt inlägg. Jag nämnde också naturligtvis hushållstjänster, men Fredrik Olovsson uppfattade det uppenbarligen som att då handlade hela inlägget om detta. Låt mig få vara tydlig i frågan om personalliggarna.
Det är det här som tyvärr är lite vänstersidans problem. När vi gör förändringar i fråga om personalliggarna lyssnar vi på branschen. Vi tar till oss SHR:s kritik. Vi har omfattande diskussioner med Skatteverket för att göra detta på ett bra och enkelt sätt som företagen uppskattar och kan hantera. Då försvann det starka och massiva motståndet när vänstermajoriteten ville genomföra ett liknande förslag. Det är så vi måste jobba.
Vi ska gå fram med förändringar som minskar möjligheterna till skatteundandragande och skattefusk, men vi måste också se till att vi har ett regelverk och ett handhavande som våra företag kan hantera. Jag vill gärna understryka för Marie Engström att vi inte ska överdriva oenigheten i kammaren. Vi är överens om värdet av personalliggare. Jag antar att vi är överens om värdet av omvänd momsföring, om kassakrav och ett fortsatt arbete mot skattefusk på EU-nivå.
Jag föreställer mig också att vi i stor utsträckning är överens om att förenkla regelverket i enlighet med vad Skatteverket har sagt när det gäller väntjänster. Vi är säkert också överens om att gå vidare med branschspecifik reglering för att undvika skatteundandraganden. Sedan var det frågan om Skatteverkets resurser.
Vi måste ändå konstatera att det faktum att vi nu avskaffar Sveriges kanske mest komplicerade, krångliga och skatteplaneringsmotiverande skatt, nämligen förmögenhetsskatten, frigör resurser för Skatteverket. Skatteverket får, precis som för alla myndigheter de senaste 20 åren, sitt anslag satt utifrån pris- och löneomräkningsnormer som inte har förändrats.
Alla verk, myndigheter och departement i Sverige vill ha mer resurser för sin verksamhet. Det har jag stor respekt för. Det gäller Skatteverket, men det gäller också den minsta vårdcentralen och skolan i någon kommun. Vi kan inte hantera offentliga budgetar så att vi säger ja till alla önskemål som finns. Vi ska naturligtvis prioritera Skatteverkets verksamhet utifrån den gängse budgetprocess som kommer att ske i sedvanlig ordning till hösten.
Anders Borg (M):
Riksdagens talarstolar står inte mer än 2 1⁄2 meter från varandra. Ändå känns det som att vi inte riktigt når fram till varandra. Här är vi i huvudsak eniga om de åtgärder regeringen har genomfört, i flera fall med ett förarbete från den tidigare majoriteten. Vi är eniga om personalliggarnas effekter, och vi är eniga om värdet av att arbeta vidare med detta. Då är Marie Engströms slutsats att vi står långt från varandra.
Jag måste säga att jag inte riktigt kan se att det förhåller sig på det sättet, utan det finns en stark gemenskap i fråga om att vi ska underlätta Skatteverkets arbete med ett bra och enkelt regelverk och tydliga kontroller.
När det gäller tidsaspekten kan jag inte heller underlåta att påpeka att om det finns så många fantastiska åtgärder, som Marie Engström nu ser att vi kan genomföra med en enorm hastighet, varför kunde inte allt detta genomföras under de åtta år vi hade vänstermajoritet?
Omvänd momsföring, kassakrav och personalliggare är saker som har genomförts av en borgerlig regering under ett år, medan vi hade en vänsterregering under tolv år, med Vänsterpartiets medverkan i åtta år, som inte gjorde detta. Om man ska mäta kraften i arbetet - vi ska absolut inte ta till några överord - vill jag påpeka att vi har gjort en del.
Jag vill också framhålla för Marie Engström att det jag framhöll i mitt förra anförande är just detta att vi inte ska överdriva oenigheten när vi i praktiken är överens om inriktningen och målsättningarna.
Anders Borg (M):
LiseLotte Olsson har frågat statsministern huruvida han avser att vidta några åtgärder för att förbättra den ekonomiska standarden för ensamstående föräldrar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Ensamstående föräldrar är en utsatt grupp i samhället. Till största del består den av kvinnor. Löneinkomsterna är ofta låga, och de familjepolitiska stöden utgör en stor del av den disponibla inkomsten.
De familjepolitiska stöden är utformade för att täcka barns behov och ge ekonomiskt svaga grupper möjlighet till ett boende anpassat efter familjesituationen. Familjestöden justeras i takt med prisutvecklingen. När lönerna utvecklas i snabbare takt än priserna blir inkomstutvecklingen lägre för grupper som har en stor del av sina inkomster från olika familjestöd. Regeringens politik grundas på noggranna fördelningsanalyser. Situationen för ensamstående med låga inkomster är en viktig utgångspunkt vid utformningen av politiken.
Jobbskatteavdraget och möjligheten för ensamstående att deltidsstämpla under en längre period än sammanboende är exempel på detta. Regeringen anser att det är angeläget att förbättra situationen för de barn som har sämst ekonomisk standard. I finansplanen aviserades därför en utredning med uppgift att se över fördelnings- och marginaleffekter av de stöd som riktar sig till ekonomiskt utsatta hushåll med barn. Huvudinriktningen på regeringens politik är att få fler i arbete. Därmed kan bidragsberoende och ekonomiska klyftor minska.
Det är nyckeln till en förbättrad ekonomisk situation för människor med en svag anknytning till arbetsmarknaden.
Anders Borg (M):
LiseLotte Olsson gör ett litet misstag när hon tror att vi behöver vänta till valrörelsen. Oktoberstatistiken har vi nu fått. Där ser vi att arbetade timmar stiger kraftigt och att huvuddelen av detta ligger hos kvinnorna. Vi ser nu att för första gången på mycket lång tid är det kommunalarbetarnas löner som stiger snabbast. Det är även på handelsområdet. Vi har fått höga avtal hos dem utan att Sverige är ett land där inflationen springer i väg eller där det behövs kraftiga åtstramningar. Varför?
Jo, för att den här regeringen har satsat på en politik som gör arbetsmarknaden mer flexibel, som gör att fler människor vill arbeta, att arbetsutbudet ökar. Då har vi råd att klara löneökningar också för dessa grupper utan att det behövs åtstramningar och nedskärningar. Jag är övertygad om att det kommer att vara precis på samma sätt framöver. Det är nu i dessa grupper vi ser arbetade timmar och sysselsättning öka. Låt mig ta det konkret. Vad gör vi? frågar LiseLotte Olsson.
Vid årsskiftet ska vi förhoppningsvis kunna ta ett ytterligare steg i jobbavdraget. Om EU-kommissionen så vill ska vi väl så småningom också kunna sänka socialavgifterna för tjänstesektorn. Vilka är det som jobbar i hotell och restaurang och i frisersalongerna? Det är kvinnor. Det är ofta ensamstående kvinnor. Det är just där jobben kommer att komma. Det är precis det här vi är på väg att göra: återupprätta full sysselsättning också för grupper som har stått alldeles för svaga i den svenska ekonomin.
Jag kan inte komma ifrån den utmärkta bok Rädda Barnen gav ut för något år sedan om barnfattigdom. Det var så tydligt. I varje familj handlar det om en fattigdomsfälla som vi har skapat, inte genom att vi har en bra och generös välfärdsstat - det ska vi ha - utan för att vi i en del av denna välfärdsstat, inkomststöden till de sämst ställda, har lyckats bygga upp fattigdomsfällor. Det är fattigdomsfällor som gör att en person som går till arbete inte får en krona extra för det.
I många fall förlorar en ensamstående kvinna med två barn eller fler på att gå in på arbetsmarknaden. Hon förlorar månadsinkomst på det. Så får det inte vara. Vi ska ha ett tryggt samhälle där människor kan leva på sin lön och ta hand om de sina. Det måste också gälla de ensamstående kvinnorna.
Anders Borg (M):
Carina Adolfsson Elgestam säger att vi kan vara överens om full sysselsättning. Det är en nyhet att Socialdemokraterna är intresserade av full sysselsättning. Jag kommer ihåg valrörelsen. Göran Persson samlade skarorna på första maj för att deklarera att sysselsättningen inte var en fråga man behövde diskutera. Här har vi hört socialdemokrat efter socialdemokrat deklarera att någon förnyelse av den socialdemokratiska sysselsättningspolitiken inte behövs.
Nu säger Carina Adolfsson Elgestam att vi kanske ändå borde se över om detta med full sysselsättning inte kunde vara intressant också för socialdemokrater. Det skulle jag i så fall välkomna. Sedan vill jag påpeka att i det TT-telegram jag citerade avsågs året 2007 som är ett rekordår även i jämförelse med det mycket starka året 2006.
Här finns något som är viktigt att påpeka, nämligen att när olika bedömare och internationella organisationer värderar vad regeringen har gjort säger OECD att det är en betydande sysselsättningseffekt, KI har konstaterat det, Riksbanken har konstaterat det, IMF har konstaterat det och EU-kommissionen har konstaterat det. Alla gör en likartad bedömning: Någonstans runt 100 000-150 000 jobb skapas som en följd av regeringens åtgärder.
Jag har läst de flesta internationella ekonomrapporter de senaste decennierna. Jag har aldrig sett någon som konstaterat att de socialdemokratiska regeringarna har vidtagit åtgärder som direkt kan leda till ökad sysselsättning. Man har konstaterat att den svenska modellen har fungerat väl, men det är väldigt sällsynt att de socialdemokratiska regeringarnas åtgärder har fått en så explicit koppling till ökad sysselsättning som de åtgärder vi vidtar.
Just inom industrin är den socialdemokratiska visionen om en nedsättning av arbetsgivaravgifterna särskilt verkningslös. Huvuddelen av industrins anställda berörs inte av förslaget eftersom de jobbar i stora företag, och där överstiger lönesumman de 850 000-900 000 det är frågan om. Där är förslaget i allt väsentligt helt verkningslöst. Vill man ha industrijobb får man nog leta någon annanstans i verktygslådan.