KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Jag är säker på att jag, Maria Plass och Hans Rothenberg är överens om både ambitionen och målet. Jag tvivlar inte på att det finns ett genuint engagemang hos mina debattörer i fråga om att få fler människor att kunna och vilja arbeta längre. Vi har ett stort behov av det i samhället, men det är också viktigt för individen att kunna göra det.
Vi har haft och har nu en stadig ökning av sysselsättningsgraden både i gruppen 55-64 och, ännu starkare, i gruppen 65-74. Det är en trend som jag bedömer kommer att fortsätta, och det är mycket glädjande. Här går utvecklingen verkligen åt rätt håll. Men jag vill också säga, herr talman, att det som är lite beklämmande med Moderaterna är att det enda verktyg som man använder är skattesänkningar.
Det man vill göra för att fler ska arbeta längre är då att sänka arbetsgivaravgiften för arbetsgivaren. Och man förutspår att det, om den återställs till normal nivå, kommer att få förödande konsekvenser. Jag tror inte alls att det får förödande konsekvenser.
Jag tror att vi trendmässigt kommer att fortsätta se en ökning av antalet personer och andelen personer i de här åldersgrupperna, både från 55 och uppåt och från 65 och uppåt, som kommer att arbeta. Jag möter, ska jag säga, i princip aldrig en arbetsgivare som säger att man har en duktig medarbetare som är 65 år som man tänker avskeda för att man tycker att personen är för dyr att ha anställd.
Tvärtom vill man ofta att personen ska vara kvar, och den gör ett gott jobb. Däremot gjorde den tidigare regeringen en brutal nedskärning av arbetsmiljöarbetet genom att helt och hållet lägga ned Arbetslivsinstitutet, strypa eller kraftigt begränsa arbetsmiljöforskningen och göra stora nedskärningar i Arbetsmiljöverket och i inspektionsarbetet.
Det är klart att man kan misstänka att det finns ett samband mellan de nedskärningarna och ökningen av arbetsskadorna, inte minst när det gäller kvinnor, och de dramatiskt ökande sjuktalen sedan 2010 - de stiger på ett mycket allvarligt sätt.
Även om de som blir sjuka i dag ganska sällan är över 55 utan, tyvärr, ofta är yngre är det en utveckling i precis fel riktning på arbetsmarknaden, om vi vill att fler ska kunna arbeta längre. Här har utvecklingen de senaste åren gått åt fel håll, och vi måste vända den trenden.
Det är bland annat det som regeringen använder resurserna till, det vill säga för att stärka utbildningsmöjligheter, omställningsmöjligheter och aktiv arbetsmarknadspolitik men kanske framför allt ett bra och systematiskt arbetsmiljöarbete, inte minst i de kvinnodominerade sektorer där vi ser att vi har en särskilt allvarlig utveckling av sjuktalen.
Ylva Johansson (S):
Vi måste kanske klargöra några saker. Det regeringen gör är att återställa en del av den sänkning av arbetsgivaravgiften som den gamla regeringen införde. Det kommer alltså fortsatt att vara billigare för arbetsgivaren att anställa en person över 65 år än en person under 65 år. Men skillnaden kommer inte att bli riktigt lika stor som den varit tidigare. Skattenivån för individen påverkas inte. Detta ska vi ha klart för oss.
Hans Rothenberg sa att man måste möjliggöra ett längre arbetsliv, och det är precis det som är regeringens fokus. Det är också därför vi fokuserar våra insatser på det som ska göra det möjligt att jobba längre. Då får vi se vilka hinder som finns i dag för att jobba så länge som man själv skulle vilja och kunna.
Ett hinder är att man inte kan, det vill säga man är utsliten, skadad eller sjuk och tvingas därmed bort från arbetslivet i förtid. Det här är ett viktigt hinder som behöver undanröjas för att fler ska kunna jobba längre. Ett annat hinder, som är svårare att mäta men som jag möter i många samtal, är en dold diskriminering. Det är många som får uppleva att de liksom är satta lite på undantag.
Det upplever man kanske som en obehaglig känsla. Man får höra av kollegor i fikarummet att när du går i pension får ju Maria här fast tjänst. Så börjar man känna att man kanske borde flytta på sig. Detta behöver inte alls vara någon uttryckt önskan från arbetsgivaren, utan det kan vara en dold diskriminering som man möter på olika sätt.
Här behöver vi göra väldigt mycket mer för att ändra synen på senior arbetskraft, och där tror jag att vi alla har ett stort ansvar i hur vi diskuterar och deltar i många olika sammanhang. Det är inte min bedömning, herr talman, att det saknas incitament vare sig för arbetsgivaren att behålla sin arbetskraft eller för den enskilde att arbeta.
Jag ser inte att det är där vi har de stora utmaningarna, och jag gör också bedömningen att en viss höjning av arbetsgivaravgiften - dock blir det fortfarande billigare att anställa personer över 65 år än under 65 år - inte kommer att få en negativ effekt på sysselsättningen för den här gruppen. Herr talman! Jag tycker också att det är värt att nämna att studiemöjligheter under hela yrkeslivet är ett bra och viktigt förslag att diskutera.
Jag kan bara konstatera att när Moderaterna själva hade chansen i regeringsställning var detta inte någon reform man prioriterade, utan då var man kvar i sin övertro på skattesänkningarnas allena saliggörande effekt. Men den typen av insatser som möjliggör för människor att arbeta längre tycker jag absolut är värda att diskutera.
Ylva Johansson (S):
Det finns allvarliga utmaningar på arbetsmarknaden. Regeringen har ärvt en situation där arbetsskadorna har ökat under den senaste fyraårsperioden, framför allt inom kvinnodominerade sektorer. Vi har ärvt en situation med stigande, nästan skenande, sjuktal. En majoritet av dem gäller kvinnor - tyvärr inte alltid så gamla kvinnor. Låt oss titta på vad forskningen säger.
Varför går människor i pension eller varför lämnar de arbetslivet i förtid - tidigare än de annars skulle vilja? Forskningen visar att den absolut vanligaste orsaken till att de slutar arbeta är den egna hälsan eller funktionsnedsättning. Det finns en tydlig skillnad mellan tjänstemän och arbetare. I arbetaryrken råder kortast arbetslivslängd och det är också där det finns större utmaningar i arbetsmiljön.
Att lämna arbetslivet i förtid kan direkt kopplas till arbetsmiljön. Därför är det så viktigt att göra rätt insatser för att faktiskt förbättra det systematiska arbetsmiljöarbetet och möjligheten att vara frisk och fortsätta att arbeta. Jag hoppas att det kommer att påverka mängden arbetsskador, sjuktalen och antalet arbetade timmar under arbetslivet.
Ylva Johansson (S):
Låt mig göra några korrigeringar till att börja med. Jag var inte arbetsmarknadsminister i Göran Perssons regering. Jag var sjukvårds- och äldreomsorgsminister och tidigare även skolminister. Vi hade inte val 2012. Låt mig ta detta med sysselsättningsgraden. Jag menar att sysselsättningsgraden är det viktigaste måttet på hur bra det fungerar på arbetsmarknaden.
Det är därför som det är så oerhört viktigt att vi ökar sysselsättningsgraden och antalet arbetade timmar, så att vi inte bara får en ökning av deltidssysselsatta utan också kan räkna antalet arbetade timmar. Om man jämför sysselsättningsgraden i Sverige i början av 2007 när den gamla regeringens politik började gälla med vad som gällde när den gamla regeringen föll är vi tillbaka på ungefär samma sysselsättningsgrad.
Det har alltså inte blivit en ökning av sysselsättningsgraden under de åtta år som den gamla regeringen styrde. Sysselsättningsgraden sjönk under finanskrisen. Man tog sig tillbaka till ungefär samma nivå där man var när man tillträdde. Det är alltså inte en ökning av sysselsättningsgraden. Det är däremot sant att fler människor är i arbete. Det har en koppling till att befolkningen har ökat. Det är positivt att befolkningen har ökat. Det är positivt när fler människor kommer i arbete.
Men vi måste ställa målet högre och också öka sysselsättningsgraden. Regeringen har jobben som sin främsta fråga, inte skattesänkningar och nedskärningar. Det betyder att vi ska styra politiken för fler människor i arbete och fler arbetade timmar så att vi når vårt högt ställda arbetslöshetsmål.
Ylva Johansson (S):
Lotta Finstorp har frågat mig dels när jag förväntar mig att målet för antalet traineejobb ska vara uppfyllt, dels om jag fortfarande anser att traineejobb inom äldreomsorgen är en bra lösning. En av regeringens viktigaste uppgifter under mandatperioden är att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten varaktigt. Det är en helt central uppgift att skapa förutsättningar för fler jobb och med kraft bekämpa arbetslösheten. Det är särskilt angeläget att komma till rätta med den höga ungdomsarbetslösheten, vilket är en av regeringens högst prioriterade arbetsmarknadspolitiska utmaningar.
Kampen mot ungdomsarbetslösheten förutsätter bred mobilisering och samverkan mellan bland annat arbetsmarknadens parter, kommuner och landsting, det privata näringslivet och det civila samhällets organisationer. Regeringen har aviserat ett stegvis införande av en 90-dagarsgaranti för arbetslösa ungdomar. Denna syftar till att sätta en bortre gräns för hur länge en ung person ska kunna vara arbetslös innan han eller hon erbjuds ett jobb, en insats som leder till jobb eller en utbildning. Denna gräns ska successivt kortas till 90 dagar.
Garantin kommer att utgöras av befintliga arbetsmarknadspolitiska insatser för arbetslösa ungdomar inklusive de nya insatserna traineejobb och utbildningskontrakt. Traineejobb innebär en möjlighet för unga att kombinera arbete med en relevant yrkesutbildning inom en sektor där allt fler går i pension eller där det finns bristyrken. Tre parter är involverade: arbetstagare, arbetsgivare och utbildningsanordnare. Antalet traineejobb är därför beroende av flera parters aktiva agerande.
För att traineejobben ska uppnå avsedd effekt är det viktigt att de kan kombineras med relevant yrkesutbildning. Traineejobben måste därför få växa fram i den takt som sådan utbildning av god kvalitet kan tillhandahållas. Äldreomsorgen sysselsätter ett stort antal arbetstagare inom välfärdssektorn, och behovet av en ordnad generationsväxling är stort.
Enligt en rapport från Sveriges Kommuner och Landsting som publicerades i slutet av förra året behöver det rekryteras 129 000 undersköterskor fram till 2022. Jag anser därför att det är viktigt att möjlighet till traineejobb finns även inom denna sektor. Vi har konstruerat traineejobben så att de ryms inom ramen för EU:s regler på området. Traineejobben gör att vi både kan värna kvaliteten i äldreomsorgen samtidigt som vi klarar generationsväxlingen och de unga ges varaktigt fotfäste på arbetsmarknaden.
Ylva Johansson (S):
Lotta Finstorp tar ut svängarna lite grann om allt möjligt, men jag ska försöka svara. Unga är absolut ingen homogen grupp, tvärtom. Just därför är det viktigt att vi ger varje ung människa förutsättningar att få fotfäste i ett yrke där man passar och har förutsättningar att vara kvar. Man kan säga att traineejobb är en form av lärlingsjobb.
Det är en kombination av anställning, lärande och utbildning. Traineejobb är inte vilket steg in på arbetsmarknaden som helst. Traineejobb är yrkesutbildning. Traineejobb inom äldreomsorgen är för den som vill bli och utbilda sig till undersköterska.
Det är en möjlighet för unga människor som vill arbeta i äldreomsorgen att få en utbildning till undersköterska, så att vi säkerställer en hög kvalitet i omsorgen om våra äldre. Det handlar inte om fler händer utan om fler undersköterskor. Det är därför vi har krav på och kombinerar med en yrkesutbildning, som leder till att man blir undersköterska. Herr talman!
Lotta Finstorp säger att den sänkta arbetsgivaravgiften för ungdomar, som den gamla regeringen införde, gav gott resultat. Lotta Finstorp är nog ganska ensam om den bedömningen.
Den samlade forskningen och utvärderingen och bedömningar från den gamla regeringens tidigare expertmyndigheter, Finanspolitiska rådet och andra visar precis det motsatta, nämligen att det har varit en oerhört dyr reform som har gett marginell effekt i förhållande till kostnaderna. Vi kan påminna om att det har handlat om kanske 16-18 miljarder kronor per år.
Det är resurser som gör betydligt större nytta på annat sätt än genom den här typen av breda skattesänkningar. Regeringen har bestämt sig för att lösa ungdomsarbetslösheten på riktigt.
Då räcker det inte att komma med stora skattesänkningar, utan då handlar det om investeringar i varje ung människa och i utbildning som gör att vi rustar unga människor för att komma in på arbetsmarknaden, bli kvar där och kunna uppfylla det viktiga kravet på generationsväxling.
Många människor går i pension - vi hoppas att de ska jobba lite längre - men förr eller senare går de i pension, och då behövs nya och välutbildade ungdomar som kan ta deras jobb. Därför satsar vi stort på utbildning.
Ylva Johansson (S):
Yrkesintroduktionsanställningar tycker jag är en bra form. Det är också en modern form av lärlingsanställning där man kombinerar anställning med utbildning på arbetsplatsen. Det är inte reguljär utbildning utan en utbildning som arbetsgivaren tillhandahåller på arbetsplatsen. Traineejobben kan ses som ett komplement till detta.
Där handlar det om reguljär utbildning som ger betyg och som därmed kan leda till att man till exempel kan få titeln undersköterska om man utbildar sig på omvårdnadsprogrammet eller inom andra yrkesutbildningar. Jag tror att båda dessa former är viktiga. Kombinationen av anställning och utbildning är ofta en bra väg in på arbetsmarknaden, framför allt för ungdomar men även för andra. Jag kan försäkra Lotta Finstorp om att vi har ett nära samarbete med arbetsmarknadens parter.
Annars går det inte att lyckas med att lösa ungdomsarbetslösheten på riktigt. När det gäller traineejobb i välfärden, som kommer att vara en väsentlig del, har jag ett mycket nära samarbete med Kommunalarbetareförbundet och SKL, Sveriges Kommuner och Landsting, som båda är väldigt positiva till att regeringen nu hjälper parterna att få en ordnad generationsväxling med bibehållen hög kvalitet bland de anställda i äldreomsorgen.
Ingen av parterna vill att man ska hamna i en situation där man inte får tag i yrkesutbildad personal. Det krävs, både för de anställda och för kvaliteten för vårdtagarna. Jag förstår inte riktigt diskussionen om platser. Det är något som moderater ofta återkommer till. Ni har sett på arbetsmarknadspolitiken som att man sätter någon på en plats, Lotta Finstorp, en sysselsättningsplats i fas 3, till exempel. Vi ser annorlunda på det.
Vi vill skapa riktiga jobb, och det betyder att man får anställning. Därmed är det svårare att bestämma hur många det kommer att bli. Det krävs en arbetsgivare som kan och vill anställa just den här individen på just det här traineejobbet. Jag tror att det är värt att låta det ta den tid det tar för arbetsgivaren att hitta rätt person till rätt traineejobb.
Det är det som ger förutsättningar för att man ska kunna fortsätta efter sin färdiga utbildning på den arbetsplatsen och också få goda förutsättningar att etablera sig. Jag vet inte var Lotta Finstorp har fått sina uppgifter ifrån. Traineejobben subventioneras till 50 procent. För den som har varit arbetslös särskilt länge finns en subventionsgrad upp till 85 procent.
Ylva Johansson (S):
Jag ser gärna att YA-jobben fortsätter att växa, och det gör de också. De blir fler och fler, och det tycker jag är positivt. Jag skulle gärna se att det även kommer inom fler sektorer, alltså att parterna kan sluta avtal inom fler sektorer. Jag kommer att följa detta noga och underlätta på det sätt jag kan, för jag tror mycket på den anställningsformen. Däremot tror jag att man ska vara försiktig. Den tidigare regeringen trodde att det skulle gå väldigt fort och utlovade många nya jobb, men det har tagit längre tid. Jag tycker att man kanske får ha det tålamodet och inse att det ibland tar längre tid.
Jag tycker dock att YA-jobb är en bra modell som jag gärna ser växa. Traineejobb bygger på kollektivavtalsenliga villkor, och jag tror inte att man kan lyckas om man inte har parterna med sig i detta. Därför har jag ett mycket nära samarbete med parterna och en mycket positiv inställning från dem. Lotta Finstorp säger att yrkesvux inte finns på så många ställen. Nej, det är klart; den tidigare regeringen drog ju ned kraftfullt på just yrkesvux och vuxenutbildning.
Det är alltså någonting som måste byggas upp igen, och jag ser det som helt nödvändigt att vi satsar stort på vuxenutbildning - inte minst på yrkesvux. Det är också precis vad den här regeringen gör. Vi bygger upp yrkesvux runt om i landet efter flera år av total underdimensionering på grund av det jag menar var en total felprioritering från den tidigare regeringen.
Tycker man att det är svårt att förstå regelverket tycker jag att man ska vända sig till DUA, Delegationen för unga till arbete, som finns till just för att underlätta för kommunerna och Arbetsförmedlingen i samverkan. Är det så att man inte klarar detta själv finns de till för att vara en resurs i genomförandet. Herr talman!
Låt mig avslutningsvis säga att vi kommer att kunna utvärdera och jämföra regeringens politik mot ungdomsarbetslösheten och den tidigare moderatledda regeringens politik mot ungdomsarbetslösheten. Den tidigare regeringens politik ledde till att vi hade så hög ungdomsarbetslöshet att vi får EU-stöd för att bekämpa den. Det är alltså en oerhört hög ungdomsarbetslöshet. Den nya regeringen kommer att kunna visa på att vi kan lösa ungdomsarbetslösheten.
Ylva Johansson (S):
Roger Haddad har frågat mig hur den faktiska arbetslösheten ser ut bland ungdomar 18-24 år, enligt ministern och regeringen, vad avser de som varken arbetar eller studerar. Vidare har Roger Haddad också frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta för att informationen kring andelen ungdomsarbetslösa blir bättre på kommunal och statlig nivå. Det är Statistiska centralbyrån som, baserat på internationella överenskommelser, definierar vem som är sysselsatt eller arbetslös.
Regeringen har inget direkt inflytande när det gäller denna fråga. Den officiella arbetslösheten mäts av Statistiska centralbyrån genom arbetskraftsundersökningarna som uppdateras och redovisas månatligen. I den senaste arbetskraftsundersökningen, avseende september 2014, framgår det att den officiella arbetslösheten bland ungdomar som avser åldersgruppen 15-24 år uppgick till 22,2 procent av arbetskraften.
Vid sidan av detta mått publicerar även Statistiska centralbyrån statistik på unga som varken arbetar eller studerar. Detta mått är en annan indikator på ungdomars arbetsmarknadssituation, men det ska inte förväxlas med det officiella arbetslöshetsmåttet. Enligt senast tillgänglig statistik från arbetskraftsundersökningarna uppgick andelen unga som varken arbetar eller studerar till 9,3 procent av befolkningen i åldersgruppen 15-24 år.
Den höga ungdomsarbetslösheten är en av regeringens högst prioriterade arbetsmarknadspolitiska utmaningar. Regeringen påbörjar nu ett ambitiöst reformprogram i syfte att pressa tillbaka arbetslösheten bland ungdomar. Kampen mot ungdomsarbetslösheten förutsätter bred mobilisering och samverkan mellan bland annat arbetsmarknadens parter, privata näringslivet och inte minst landets kommuner.
Kommunernas kunskap, engagemang och bidrag är en förutsättning i arbetet för att minska ungdomsarbetslösheten, bland annat genom den 90-dagarsgaranti som regeringen aviserat i budgetpropositionen för 2015. Regeringen avser mot denna bakgrund att inleda samtal med samtliga av landets kommuner för att ta ett gemensamt grepp mot arbetslösheten bland ungdomar. Samtal kommer också att inledas med berörda parter på arbetsmarknaden samt med andra betydelsefulla aktörer såsom organisationer och relevanta myndigheter.
Ylva Johansson (S):
Jag välkomnar att Roger Haddad tar upp frågan. Inget statistiskt mått ger hela bilden eller hela sanningen. Därför behöver vi flera olika mått för att få flera dimensioner på hur arbetslösheten bland unga ser ut. Den officiella statistiken ser ut på ett sätt. Den är viktig för att kunna göra internationella jämförelser eftersom den definieras likadant i alla EU-länder.
Även för att kunna göra jämförelser över tid är det bra att inte ändra i sättet att mäta. Alla mått har sina brister. Den officiella statistiken som används i dag tar till exempel med heltidsstuderande. De kan räknas som arbetslösa om de söker arbete och inte arbetar.
Samtidigt ska vi veta att ungdomar som arbetar en timme i veckan men är arbetslösa alla andra timmar i veckan räknas som sysselsatta i statistiken. Det är vanligt att ungdomar inte arbetar så mycket som de önskar. Många har tillfälliga påhugg och upplever sig själva som i alla fall deltidsarbetslösa. Men det syns inte i den officiella statistiken. Därför är det viktigt att ha flera mått.
Enligt den officiella statistiken har drygt 60 000 ungdomar varit arbetslösa i mer än tre månader i dag. Det är också ett mått på en grupp som uppenbarligen har svårigheter, som inte befinner sig i en snabb övergång mellan utbildning och arbete utan har varit arbetslösa under en längre tid.
Om man till det lägger Arbetsförmedlingens statistik som visar att ungefär 27 000 ungdomar har varit inskrivna som arbetslösa i mer än sex månader börjar vi så smått se storleken på den grupp ungdomar som har riktigt stora problem på arbetsmarknaden. Den grupp som Roger Haddad tar upp, så kallade neets, som varken studerar eller arbetar rymmer också olika grupper.
Där finns ungdomar som står otroligt långt från arbetsmarknaden, som inte ens är inskrivna på Arbetsförmedlingen, inte studerar och kanske inte gör någonting eller lever i gränszonen för att riskera att hamna i kriminalitet eller få allvarliga sociala problem. Men där finns också ungdomar som jobbar som au pair i ett annat land eller studerar i USA eller Australien och som rimligen har goda chanser på arbetsmarknaden.
De flesta mått innehåller alltså flera dimensioner, och det är viktigt att vara medveten om vad man talar om när det gäller de olika måtten. Jag välkomnar en sådan debatt. Herr talman! Jag ska också svara på hur vi ska mäta på kommunal nivå i nästa replik.