KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig upprepa skälet till att vi har en lagstiftning på det här området. Utsädeslagstiftningen har som syfte att garantera konsumenten - stor som liten - ett utsäde av bra kvalitet och fritt från sjukdomar.
Vi har haft den lagstiftningen under lång tid. Det har varit viktigt för att trygga livsmedelsförsörjningen. Skälet avspeglas i vilka arter som regleras. Jag ska kommentera några av frågorna.
De kommersiella sorterna går igenom en rigorös och kostsam godkännandeprocedur för att komma med på en sortlista. En annan fråga gällde om detta betyder något för den biologiska mångfalden och för den odlade mångfalden. Det nya direktivet är i huvudsak något positivt.
Det är faktiskt ett steg i rätt riktning. Det instämmer till exempel Centrum för biologisk mångfald i. Så kan jag säga eftersom det gamla undantaget som vi hade om köksväxter som är framtagna före 1990 inte har använts särskilt mycket.
Det har funnits ca 70 sorter på den listan. Man har sagt mig att av dem används ungefär var femte i dag. Den tidigare lagstiftningen har i praktiken uteslutit mycket av den odlade mångfalden.
Syftet med den nya lagstiftningen är alltså att öka den biologiska mångfalden i våra odlingar genom att göra det lagligt att sälja äldre och lite udda sorter i alla medlemsländer. Kravet är att en sort ska vara särskiljbar från andra.
Det är ett viktigt krav, säger jag som hobbyodlare. Om det inte är så bidrar det inte heller till den biologiska mångfalden eller den odlade mångfalden. Det nya regelverket omfattar väldigt många fler sorter än de som finns upptagna i det tidigare svenska undantaget.
Förut saknades helt möjligheten att lagligt sälja bevarandesorter eftersom de hade svårt att leva upp till alla krav som finns och fanns för att komma med på en sortlista.
Det blir nu lättare för flera sorter att säljas lagligt, vilket är positivt för den biologiska mångfalden, inte minst för den odlade biologiska mångfalden. Jag ska också svara på frågan om det finns några bevarandesorter på sortlistan. Ja, det finns ca 55 bevarandesorter av lantbrukssorter på bevarandelistan.
Det har skett genom den nordiska genbanken som har lämnat in sortbeskrivningar. Det gäller lantbruksväxter, inte köksväxter eftersom beslutet om bevarandesorter av lantbrukssorter togs redan förra året och av köksväxter i år.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig upprepa några tidigare avgivna svar och kommentarer på framställda frågor. Den tidigare lagstiftningen har i praktiken uteslutit mycket av den odlade mångfalden.
Syftet med den nya lagstiftningen är att öka den biologiska mångfalden i våra odlingar genom att göra det lagligt att sälja äldre och det som vi kan kalla udda sorter i alla medlemsländer. Jag påstår att det blir så beroende på att det gamla undantaget om köksväxter som är framtagna och framställda före 1990 inte användes särskilt mycket.
Det finns bara ca 70 sorter upptagna, och av dem används ungefär 50 i dag. Är det då så att detta påverkar våra möjligheter att ta in olika sorter? Jag kan exemplifiera med fina ukrainska tomatfrön.
Kommer mina chilifrukter från Honduras att bli olagliga nu? När det gäller arter som är reglerade i utsädesförordningen - vilka arter det är finns upptagna på listor på nätet - gäller samma regler som förut. De arter som är reglerade kommer att vara det även fortsättningsvis.
Exempelvis kommer Habanero inte att vara reglerad i fortsättningen heller. Därför kan man fortsätta att sälja den utan registrering. Det finns andra chilisorter som omfattas, och de kan nu säljas lagligt om de finns registrerade på sortlistan. Det kunde de inte tidigare, men nu kan de det om de är registrerade på sortlistan.
Det kommer alltså att finnas möjligheter att få tag på fler lagliga sorter än förut eftersom även amatörsorter och sorter framtagna efter 1990 kommer att omfattas av det undantag som vi har. Låt mig slutligen säga några ord om Nordgen i Alnarp. Det förs en budgetdiskussion. Det görs kring alla verksamheter alla år.
Dessa budgetdiskussioner kommer självklart att avslutas. När de kommer att avslutas kan jag inte svara på i dag, men att de kommer att avslutas är jag alldeles övertygad om av det skälet att alla budgetdiskussioner måste avslutas eftersom Nordgen är en del av Nordiska rådets verksamhet.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig igen påminna om att det finns skäl till att vi har den här typen av lagstiftning. Det brukar vara så med lagstiftning att det finns ett skäl till att den finns.
Historiskt har detta varit viktigt för att trygga livsmedelsförsörjningen. Återigen: Detta avspeglar vilka arter som regleras.
För de arter som är stora i den kommersiella odlingen är det rigorösa och därmed också synnerligen kostsamma processer för att få en kommersiell sort att komma med på sortlistan. Finns det några begränsningar av hur mycket av en sort som får odlas?
Ja, det finns det, av det skälet att kontrollen för dessa låt oss säga icke-kommersiella sorter är väldigt mycket mer begränsad och mindre.
Men just därför att kontrollen är väldigt mycket mindre och begränsad riskerar vi att med det utsädet få in sjukdomar och skadegörare som vi inte vill ha i Europeiska unionen. Därför finns det en begränsning för hur mycket av en sådan här amatör- eller bevarandesort man får odla.
Eskil Erlandsson (C):
Det är min fulla övertygelse att det går att kombinera principer, till exempel principen om varors fria rörlighet inom EU och ett gott miljö- och klimatarbete.
Miljöhänsyn är nämligen som jag ser det inte en nationell fråga utan ett ansvar som vilar på alla på vår jord, för det är vår gemensamma ägodel, vår miljö, som vi måste värna och skydda. Det går inte att göra det bara nationellt.
Jag vill uppmärksamma interpellanten och meddebattören Jacob Johnson på att vi deltar i en diskussion med ett flertal länder som initierades i samband med vårt ordförandeskap under fjolåret. I detta samarbete deltar bland annat länder som nämndes i debatten här: Storbritannien, Nederländerna, Danmark, Frankrike och Spanien.
Vi har till och med tagit ett initiativ så att vi nu har fått ett nätverk som är döpt till Sustainable Food för att kunna identifiera på vilka områden det går att samarbeta i de här frågorna och för att också delge varandra kunskaper och idéer. Vad är det då som man kan identifiera som viktigt i sammanhanget när man pratar mat och klimat?
Några saker har kommit upp i det nätverk som har bildats, och några kan man faktiskt fundera ut själv: Vad kan jag som konsument nationellt göra? Bland det viktigaste man kan göra nationellt och som individ är att se till att minska svinnet. Vi har ett otroligt svinn av mat, från jorden till bordet.
Där tycker jag att den offentliga sektorn ska vara ett föredöme. Det andra jag tycker att man ska göra är att äta efter säsong. Då minskar man både svinnet och de kostnader och den miljöpåverkan som är förenad med till exempel lagring.
Som tredje punkt brukar jag säga att man ska se till att transportera hem matvarorna från inköpsstället på ett miljösmart sätt: Däri ligger den stora miljöpåverkan när vi talar om transporter. Den ligger alltså för det mesta inte i ledet före affären.
Varför har vi då valt att notifiera detta? Sverige valde alltså att notifiera Livsmedelsverkets miljösmarta matråd, bland annat på inrådan av Kommerskollegium och för att vi vill verka för en öppenhet i processen.
Dessutom var detta bland de första råden av den här typen som togs fram i Europa. Det var också viktigt eftersom vi i Sverige ville säkerställa att vi lever upp till andra åtaganden som vi har iklätt oss, till exempel att vi ska ha fri rörlighet av varor och tjänster i den europeiska unionen.
Det är viktigt att framhålla att vi gjorde detta inte därför att vi inte ville ha råden utan därför att vi ville lära ut till andra och också ta emot råd och dåd ifrån andra.
Slutligen: Det är inte alltid säkert att det som kallas för närproducerade livsmedel också är de produkter som är de mest miljösmarta och miljövänliga, utan det kan faktiskt finnas andra saker som är mer klimatsmarta att köpa och äta.
Eskil Erlandsson (C):
Detta är bättre än att pressa fram, tvinga igenom, någonting som inte är bra och som kanske alltför få blir nöjda med. Låt mig igen kommentera det här med vad som är närproducerat och vad som är miljösmart och så vidare men också transporterna.
När det gäller transporter av livsmedel vet vi i dag att transportens längd många gånger inte spelar en stor roll. Långa transporter, till exempel med en fullastad båt, är ofta betydligt klimatsmartare än korta transporter med en lastbil som dessutom kanske bara är lastad till en tredjedel.
Vetenskapen och forskarna har hjälpt oss att räkna fram att det är på det sättet. För många livsmedel är det i primärproduktionen så att stora växthusgasutsläpp görs i själva produktionen.
Den stora potentialen ligger i brukandet av jorden, i att bruka jorden på ett klimatsmart sätt så att klimatpåverkan minimeras. Finns det då inga goda anledningar till att köpa vad vi kallar för närproducerat? Jo, säger jag.
Väldigt många konsumenter efterfrågar mat med identitet, mat som är trendmässig och mat vars härkomst och ursprung man vet. Det tycker jag är mycket roligt. Jag är mycket glad över den trend som i dag finns i vårt samhälle. Det finns en enorm potential i detta, inte minst i att bredda och öka landsbygdsföretagandet på området.
Det försöker vi göra genom satsningen på visionen om Sverige som det nya matlandet.
I det finns det till och med lite pengar för att utveckla de här verksamheterna så att vi kan dels tillgodose den konsumentefterfrågan som finns, dels skapa de jobb som jag vill ska finnas i alla delar av vårt fina, stora och vackra land.
Är det då så att förslaget är stoppat av EU? Nej, det är inte stoppat av EU utan vi har valt att dra tillbaka förslaget. Jag tycker inte att man på något sätt ska chikanera dem i EU genom att påstå att det är de som har stoppat förslaget.
Så är alltså inte fallet, utan vi har dragit tillbaka förslaget för att få fram ett bättre förslag och för att ge myndigheten möjlighet att i lugn och ro arbeta vidare på det sätt som myndigheten bedömer vara bäst. Fru talman! Slutligen: Att i den här debatten gå in på en fråga som är gigantisk, nämligen frågan om vår gemensamma jordbrukspolitik i Europa, avstår jag från.
Eskil Erlandsson (C):
Det är ju så att det i en komplex värld - vi lever nämligen i en komplex värld - finns många saker som måste knytas samman och bindas samman. Det ena utesluter inte det andra. Självklart ska vi handla och göra olika saker för att förbättra det klimatarbete som har varit eftersatt i vår del av världen och i många andra delar av världen hur länge som helst.
Det utesluter dock inte att vi vill bygga välstånd genom att ha en fri rörlighet av varor och tjänster på en inre marknad inom den europeiska unionen och också bygga välstånd, jobb och utveckling i andra delar av världen genom en fri och öppen handel. Dessa saker måste knytas samman.
Jag är mycket fast i att säga att det inte alltid är så att det är transporten som har den stora miljöpåverkan. Den fullastade båten är mer klimatsmart än vad den till en tredjedel fyllda lastbilen är på den korta distansen vad gäller att transportera vilken vara det än må vara. Hur hänger då detta samman med Matlandet Sverige?
Ja, jag ser otroliga möjligheter att öka den svenska livsmedelsproduktionen. Det ger jobb, utveckling och en möjlighet för inte bara svenskar utan också andra konsumenter att köpa de förträffliga produkter vi kan producera i Sverige och kanske till och med möjligheten att sälja på export och öka exporten. Det är därför vi också har ett exportmål i visionen om Matlandet Sverige.
Vi ska exportera lika mycket mat, lika mycket livsmedel, som vi köper. Jag är övertygad om att det skapar jobb och välfärd i vårt land likaväl som det skapar jobb, utveckling och välfärd i andra delar av både den europeiska unionen och världen i övrigt. Tack för en intressant och spännande interpellationsdebatt!
Eskil Erlandsson (C):
Ingela Nylund Watz har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av regeringens besked till den svenska hästnäringen om avskaffat statligt stöd till forskningen inom branschen och konsekvenserna av avskaffandet. Hästnäringen är en betydelsefull näring i Sverige som sysselsätter ett stort antal människor både i förvärvsarbete och på fritiden.
Hästnäringen är också en växande bransch med stor betydelse för utvecklingen och företagandet på landsbygden. Forskning om häst är viktigt. Det gäller såväl den rent veterinärmedicinska forskningen som forskningen om mjukare frågor såsom arbetsmiljö och hästens roll i samhället.
Det svenska forskningsfinansieringssystemet är uppbyggt så att det förutom fakultetsanslagen till våra lärosäten finns forskningsmedel att söka inom forskningsrådssystemet i konkurrens med andra forskare.
För forskning om häst gäller i grunden samma princip, dock med den skillnaden att regeringen - förutom de forskningsmedel som jag just nämnt - i särskild ordning har avsatt medel för hästforskning som har samfinansierats med hästbranschen. Dessa särskilda medel för hästforskningen har finansierats genom återföringen av skatten på handelsgödsel.
Skatten på handelsgödsel har avskaffats, och därför upphör även återföringen från och med 2012. Satsningen som regeringen gjort på hästforskning har bland annat medfört att områden som har haft svårt att få medel på sedvanligt sätt från forskningsråden har kunnat erhålla medel, till exempel projekt om arbetsmiljö och säkerhetsfrågor.
För att överbrygga ett eventuellt glapp i finansieringen under 2012 ökade regeringen de avsatta medlen för den samfinansierade hästforskningen vid fördelningen av återföringsmedlen för 2011.
Tanken med denna åtgärd var att det för 2012 fortsatt skulle finnas medel att fördela till för samhället och branschen angelägna hästforskningsprojekt. Jag ser det stora värdet av hästforskning, och jag avser att verka för en väl fungerande hästforskning även fortsättningsvis.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar för interpellationen. Jag ser ett stort värde i denna verksamhet, och jag upprepar att jag avser att verka för att vi också fortsättningsvis ska ha en väl fungerande forskning på detta område. Så över till de framställda konkreta frågeställningarna.
Jag anser att jag gav svar på dessa i mitt huvudanförande, men låt mig ändå upprepa och kanske utveckla de svar som jag givit på framförda frågeställningar. Huvudprincipen i vårt land är att forskningsfinansiering sker via de stiftelser som finns.
Pengarna söks i konkurrens forskare emellan, och detta ska borga för hög kvalitet. Det vi nu diskuterar är emellertid projekt som har finansierats på ett lite annorlunda sätt, kanske för att det är forskning och utveckling som sker ganska långt fram i kedjan.
Dessutom är det projekt och forskning som man kan ha nytta av i en nära framtid. Hur är det då på andra områden i vårt samhälle när det gäller den här forskningen? Den här typen av utveckling och forskning sker oftast genom att näringslivet finansierar den.
I den här branschen är emellertid företagen oftast små med ringa eller inga förutsättningar att avsätta medel. Därför har vi varit med och finansierat sådan utveckling och forskning. Vad gör vi för framtiden?
Förutom det som interpellanten och övriga talare har tagit upp har vi ett arbete i gång inom ramen för Europeiska unionen. EU ska ta fram ett ramprogram för forskning och utveckling. Det inkluderar det som vi kallar för jordbruksforskning. Detta är ett av sex prioriterade områden inom Europeiska unionen.
Det är klart att vi ska vara med och ta fram pengar och se till att vi säkrar den här typen av verksamhet i framtiden. I regeringsförklaringen slog regeringen fast att vi ska ta fram en nationell innovationsstrategi. Den ska vi presentera hösten 2012.
Där avser vi att ge övergripande inriktningar för det som vi kallar innovationspolitik under åren 2013-2020. De åtgärder som tas fram i den strategin kommer att finansieras i de budgetpropositioner som kommer. Vad gäller för 2012?
I mitt inledande svar sade jag att regeringen, för att överbrygga ett eventuellt glapp i finansieringen under 2012, ökade de avsatta medlen för den samfinansierade hästforskningen vid fördelningen av de så kallade återföringsmedlen för 2011.
Tanken med detta var att vi skulle kunna klara 2012 innan vi kommer in i den nya EU-finansierade forsknings- och utvecklingspolitiken och innan vi har fått fram den nationella innovationsstrategin.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig återigen upprepa att Landsbygdsdepartementet jobbar strategiskt för att hitta vägar och möjligheter i befintliga och kommande program men också verktyg för att vi ska kunna finansiera tillämpad forskning. Det inkluderar hästforskning. Vad är det då vi tittar på?
Vi tittar till exempel på kommande landsbygdsprogram men också på EU:s ramprogram för forskning och utveckling.
I detta sammanhang för vi en kontinuerlig dialog med näringen och dess representanter för att tillsammans finna vägar inom de system som finns och som kommer att komma så att hästforskningen men också annan tillämpad forskning, och i mitt fall jordbruksforskning, kan få de resurser som behövs för att vi ska fortsätta utveckla olika näringar och verksamheter.
Därtill har vi för 2012 sett till att överbrygga den problematik som finns genom att tillämpa en princip som inte är särskilt vanlig. Man kan kalla det för att vi överfinansierar 2011 så att vi kan överbrygga det år som är mellan de program som är på gång och de program som finns för närvarande.
Men, fru talman, nu vill jag faktiskt ställa en fråga till härvarande socialdemokrater. Håller ni med om att grundprincipen när vi talar om forskning är att medel ska sökas i fri konkurrens? Det är inte givet att hästforskningen ska tilldelas bara dessa ganska få miljoner.
Det kanske ska vara mycket mer om man har projekt som i kamp med andra forskningsprojekt kan hävda sig bättre. Jag tycker att det är den princip som vi ska tillämpa, och jag hoppas att härvarande företrädare för oppositionen också ställer upp på den principen.
Vi kan ju inte börja plottra sönder forskningsanslagen och ha en pott till hästarna, en till korna, en till bilarna, en till rymden, en till medicin och vad det nu kan vara, utan detta måste ske utifrån var pengarna gör mest nytta.
Men därutöver har vi haft, och enligt min uppfattning ska vi ha det också fortsättningsvis, speciella pengar till den tillämpade forskningen i en bransch som själv har svårt att skaffa fram pengar därför att företagen är mycket små och ofta representerade av ensamföretagare.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar än en gång för denna debatt om en angelägen och viktig fråga, inte minst när vi talar i termer av landsbygdsutveckling.
Jag vill återigen upplysa kammaren, svenska folket och de som är verksamma inom denna bransch om att vi har överfinansierat denna verksamhet 2011 för att överbrygga år 2012.
Vi har särskilda medel till denna typ av forskning och utveckling. Det är en av de verkligt få branscher i vårt land där det finns särskilda medel vid sidan om den huvudfinansieringsprincip som vi har när vi talar om forskning, utveckling och innovation i vårt land där pengar söks i konkurrens mellan en mängd olika forskare och verksamheter.
Så är det inte i detta fall. Detta är därför en unik situation. Därför överbryggar vi detta 2012 genom att överfinansiera 2011 så att det inte ska bli något glapp i den verksamhet som interpellanten, meddebattörer och jag tycker är viktig.
Eskil Erlandsson (C):
Sara Karlsson har frågat mig när regeringen avser att återkomma till riksdagen med ett förslag till förbud mot den obedövade kastreringen. Som jag tidigare meddelat Jens Holm som svar på skriftlig fråga 2010/11:470 har kastrering av smågrisar utan bedövning länge varit ett djurskyddsproblem som jag och regeringen arbetat aktivt för att komma till rätta med.
Därför har Jordbruksverket i flera år haft ett uppdrag i sitt regleringsbrev att "medverka till att utveckla teknik och system inom svinproduktionen i syfte att göra det överflödigt att kastrera smågrisar utan föregående bedövning". Glädjande nog är det nu klart att det direkt efter årsskiftet kommer att finnas kurser om bedövning som de som har hand om djuren kan gå.
Den som vill gå den särskilda utbildningen för att lära sig ge bedövning före kastreringen kan vända sig till Svenska Djurhälsovården eller Distriktsveterinärerna. Det är emellertid många personer som behöver gå kurserna, och vi får räkna med att det kommer att ta tid innan allt är på plats. Regeringen har beslutat att bidra med pengar för utbildningen via landsbygdsprogrammet.
Arbetet för att komma bort från den obedövade kastreringen pågår i alla led. EU-kommissionen har tillsammans med intresseorganisationer kommit överens om en branschdeklaration. Flera stora aktörer i den europeiska grisnäringen, handeln och djurskyddet har skrivit under deklarationen.
Målet är att alla länder inom EU ska kastrera grisar med smärtlindring eller bedövning från 2012. I ett andra steg vill man att kastrering genom operation helt upphör från 2018. Jag tycker att det är mycket positivt att den svenska grisnäringen stöder detta initiativ.
Branschen uppfyller den första delen av Brysselöverenskommelsen genom att man från den 1 januari nästa år inför smärtlindring i samband med kastrering. Detta är ett steg på vägen för att göra ingreppet så lindrigt som möjligt för grisen. Beslutet togs i form av en branschöverenskommelse som Sveriges Grisföretagare, LRF, Kött- och Charkföretagen och Svenska Djurhälsovården står bakom.
Som jag tidigare sagt är mitt mål att vi får bestämmelser som gör verklig skillnad för grisarna och som gör att de ekonomiska konsekvenserna inte blir så svåra för grisbönderna att svensk produktion tvingas lägga ned. Vi analyserar nu hur vi kan gå vidare i frågan.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill precis som interpellanten och övriga meddebattörer naturligtvis att vi kommer bort från den obedövade kastreringen. Det är ett djurvälfärdsproblem och en angelägen fråga som måste åtgärdas.
Men det måste ses till att det finns hållbara alternativ som gör verklig skillnad för grisen, ger säkerhet för konsumenter och dem som arbetar med djuren samt ser till att det är möjligt att producera grisar i det här landet.
Annars blir alternativet att vi har världens bästa djurskyddslagstiftning men inga djur. Detta hjälper varken grisarna eller några andra.
Då blir det bara på det sättet att vi importerar kött från andra länder vars lagstiftning ger en lägre nivå på djurskyddet och därmed lägre kostnader. Det tjänar som sagt varken den svenska grisproduktionen, det svenska djurskyddet eller grisen i fråga någonting på. Vad jag har då gjort?
Sedan flera år tillbaka har Jordbruksverket ett uppdrag att medverka till att utveckla teknik och system inom svinproduktionen i syfte att göra det överflödigt att kastrera smågrisar utan föregående bedövning.
Men jag har också, vilket jag meddelade i mitt huvudsvar, sett till att det via landsbygdsprogrammet finns finansiering för djurhållare för att gå den utbildning som är nödvändig för att de själva ska kunna ge den bedövning som ger smärtlindring före kastreringen. Sådana pengar finns alltså nu.
Jag undersöker också möjligheten att använda ytterligare medel via landsbygdsprogrammen för finansiering av så kallad immunokastrering. Nu jobbar vi alltså vidare på departementet med att förbereda en lagstiftning som kan genomföras om förbud mot kastrering utan bedövning.
När detta kan träda i kraft har jag inget svar på i dag, men utbildningar som syftar till att de människor som ska handha detta kan göra det under former som är säkra för dem själva, deras medarbetare och konsumenterna är alltså möjliga att gå under det kommande året, med början i januari månad. Vad är det då riksdagen har tillkännagett?
Jag skulle egentligen inte behöva upplysa kammaren om det, men det tillkännagivande som finns från riksdagen säger att kastrering av smågrisar utan bedövning bör förbjudas så snart det finns alternativa metoder för att säkerställa kvaliteten på grisköttet och god djurhållning.
Och det är just detta, fru talman, som jag nu har sett till genom att det finns pengar till de utbildningar som personal som hanterar detta måste genomgå.