KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Problemet är att Anders Borg inte lyssnar på vad jag säger. Det finns andra värden med reformer än att bara skapa arbetstillfällen. Det verkar inte som att Anders Borg vill ta till sig det. Det verkar som att det enda värdet som man mäter reformer utifrån är hur bra de är på att skapa arbetstillfällen. Jag tycker att det är viktigt för en regering att man har en lite bredare utblick över hela politikområdet. Arbetstillfällen är viktiga. Som jag sade har vi också ställt oss bakom många av regeringens reformer.
Men man måste också kunna se att det finns andra värden. Det handlar till exempel om att ha ett bra företagsklimat, om att ha företagare som tycker att det är roligt och att det fungerar bra att utveckla sin verksamhet i Sverige, om att ha företagare som tar fram nya idéer och som blir kreativa och som känner sig uppmuntrade. Uppenbarligen har regeringen misslyckats kapitalt när det gäller det. De studier som jag hänvisade till visar ju på att förtroendet hos företagarna för regeringen har sjunkit som en sten. Det är någonting som jag tycker att finansministern borde vara orolig över.
Man kan då titta på vad företagarna önskar sig. Är det ett orimligt angreppssätt att man lyssnar på vad företagarna säger och tar till sig deras argument? De säger: Vi vill inte ha nischade arbetsgivaravgiftssänkningar för vissa branscher. Vi vill ha dem generellt. Det ska vara lika för alla. Politiker ska inte gå in och vara klåfingriga och säga vilka branscher som ska stöttas och vilka som inte ska stöttas, utan man ska ha generella regler som gäller lika för alla.
Vi tycker att det är precis det som vi försöker få till. Vi vill ha regler som är lika för alla företag.
Men de begränsade medel som finns i statens kassa ska specifikt riktas mot de små företagen, de som har det kämpigast, tuffast, de som har startat sin verksamhet ganska nyligen och som behöver allt stöd de kan få för att i framtiden förhoppningsvis kunna bli större, kunna utveckla sin verksamhet, kunna anställa, kanske inte nu, kanske inte om ett par år, men kanske senare i sin livscykel som företag. Men uppenbarligen vill inte finansministern ta till sig deras synpunkter.
Per Bolund (MP):
Det har jag inte heller gjort. Miljöministern uppmärksammade i sitt förra anförande att han tyckte att det var bra att utsläppsrätter har dragits bort från den befintliga energiproduktionssektorn. Men det underliga med beslutet är att man samtidigt kastar utsläppsrätter på nytillkommande verk. Om jag hade satsat på ett befintligt verk och hade fått borttaget alla rättigheter för utsläpp av koldioxid, och sedan hade mina konkurrenter fått en jättestor subvention av regeringen för ett nytt kraftverk som inte ens är byggt än, hade jag blivit fly förbannad.
Det är en konstig prioritering av resurser. Det stämmer inte att förorenarna får betala när man ger gratis utsläppsrätter till dem. De får betalt. Det är det som är det underliga. Man planerar för utsläpp av två miljoner ton koldioxid och får då gratis tilldelning av dem. Man kan sälja energin samtidigt som man är tvungen att betala för utsläppsrätterna. Det är den underliga kalkylen.
Det är svårt att förstå varför regeringen vill fortsätta med en ohållbar politik med tanke på klimatlarmen. Ministern säger också att utsläppen inte kommer att öka. Men den bedömningen gör inte expertmyndigheterna. Kontrollstation 2008 utgår från vad som kommer att hända med nuvarande beslut. Man säger att efter 2010 bedöms utsläppen öka något.
Det beror på att utsläppen från den fossila energiproduktionen kommer att öka. Det är här jag oroas över ministerns svar. Om man inte skänker bort utsläppsrätter till energiproduktionen kommer den att flytta till andra länder. Jag utgår från att ministern menar kolkraft i Tyskland eller Danmark. Men det är inte det som är alternativet. Jag delar ministerns uppfattning att vi behöver en ny energiproduktion i Sverige. Alternativet är antingen gas med subventioner eller att vindkraften byggs ut kraftigt.
Det finns faktiskt planer på det i Sydsverige som skulle kunna subventioneras ännu mer. Ministern verkar tro att det är antingen fossila bränslen eller ingenting. Så är det inte. Det krävs att man fattar bra klimatbeslut. Det är det som fattas.
Per Bolund (MP):
Vi är som jag sade tidigare väldigt oroade över den här inriktningen. Vi tycker att det är ett svek ur klimatsynpunkt att man inte behandlar flyget på ett likvärdigt sätt som andra transportslag. Det vi ser är att det avtal som nu finns framförhandlat är en kraftig subvention till inrikesflyget. Det går inte att betrakta som någonting annat. Även om kostnaden för Luftfartsverket att hyra marken höjs något är marken fortfarande väldigt underprissatt.
Vad jag har hört ska kostnaden för flygplatsmarken höjas från 1 krona, som det har varit tidigare, per år till 4 miljoner kronor per år. Men i en utredning som Stockholms stad gjorde 2005 uppskattade man värdet av den här marken till 200 miljoner kronor per år, i form av till exempel bostadsbyggande eller andra verksamheter. Och det har antagligen höjts ännu mer sedan 2005.
Samtidigt kan man se för Bromma flygplats att avtalet i dag säger att man får ha 65 000 starter och landningar per år. Det är alltså 200 miljoner kronor på 65 000 starter och landningar. Det är 3 000 kronor för varje start och landning som vi subventionerar flyget med. Är det verkligen en rimlig prioritering? Ska de offentliga medlen användas för att subventionera inrikesflyg på det sättet? Vore det inte rimligare att avsätta 3 000 kronor per tåg som går ned till Göteborg och Malmö och subventionera dem?
Jag trodde att vi var överens om att det ändå är ett bättre sätt att använda resurserna. Sedan vill jag fråga om det inte finns en väldig klyfta inom Centerpartiet. I en debattartikel av Per Ankersjö, som är Centerpartiets representant i Stockholm, från den 25 november står det: Att ha en flygplats mitt bland bostadsområden hör till ett förlegat tankesätt. Han säger: Brommaflyget är en återvändsgränd för utvecklingen och tillväxten.
Infrastrukturministern säger att Bromma flygplats är en flygplats som behövs i transportsystemet. Borde inte du prata lite mer med din representant i Stockholm?
Per Bolund (MP):
Jag kan bara beklaga inställningen i ansvarsfrågan. Jag hävdar bestämt att regeringen i allra högsta grad har ett ansvar för den samlade klimatpåverkan, den samlade klimatpolitiken och den samlade transportpolitiken i Sverige. Därmed har man också ett ansvar för flygplatsfrågan. Man måste ställa sig den intressanta frågan: Varför har Luftfartsverket skickat upp det här avtalet till regeringen när de i själva verket kunde avgöra det själva enligt ministern?
Det måste man tolka så att de gärna vill ha ett klarläggande från regeringen vilken politik det är som ska gälla. Ska man ha flygtrafik inne i de centrala delarna av Stockholm eller ska man lägga upp flygtrafiken på något annat sätt? Där har regeringen nu tyvärr gett ett väldigt tydligt svar: Jajamänsan, man ska fortsätta i 30 år till minst med att köra in flygtrafiken rakt in i Stockholms hjärta till ett av de mest attraktiva områdena som finns i hela det här landet, skulle jag vilja säga. Det ska man nu uppta till flygtrafik i minst 30 år till.
Det är solklart att det utgör en subvention till flygtrafiken. Det tror jag att de flesta nationalekonomer och andra forskare skulle hålla med om. Åsa Torstensson säger att man ska få rätt pris på flygtrafiken och tror att utsläppshandel skulle leda till det. Du är nog ganska ensam om att tro att utsläppshandeln kommer leda till att priset på flygtrafiken kommer att påverkas så mycket att det kommer att få något särskilt styrande effekt.
Du var inne lite grann på att det är i högsta grad tveksamt om det kommer att kunna genomföras på EU-nivå i och med att man har fått internationella mothugg genom ICAO. Den enkla, snabba och mest rättvisa vägen är att man i Sverige inför en skatt på flygbränsle, som Miljöpartiet har föreslagit i sitt budgetförslag. Det är helt klart tekniskt möjligt att genomföra.
Det är också helt i linje med internationella konventioner. Men regeringen har valt att inte göra det. Det utgör också i sig en subvention till flygtrafiken. Jag kan bara konstatera att regeringen väljer att stödja det mest förorenande transportsättet framför de rena.
Per Bolund (MP):
Miljöministern säger att det inte går att hantera avfallet i Sverige. Faktum är att det som står i papperen är att kärnbränslet inte passar in i det svenska systemet för avfallslagring. Det är en helt annan sak. Det svenska systemet för avfallslagring bygger på att man förvarar det i vått tillstånd, medan det i andra länder mycket väl kan vara en torr lagring av kärnavfall. Det är inte alls självklart att det inte går att hantera det här kärnavfallet i Sverige.
Tvärtom framgår det av de dokument som vi har fått att det finns planer på att man skulle ta en del av det här avfallet och förvara det i Sverige utan att blanda in Sellafield. Då är det inte alls självklart att det inte går att hantera resten. Sedan tycker miljöministern uppenbarligen att det är lite besvärande att Sellafield nu håller på att få ett förlängt tillstånd, och det är förståeligt att han tycker det. Faktum kvarstår att verksamheten vid Sellafield faktiskt är på väg att förlängas. Det finns förslag från brittiska myndigheter på det.
Då är frågan: Underlättas eller försvåras en stängning av Sellafield av att man skickar dit svenskt kärnavfall för bearbetning? Om miljöministern kan säga att man underlättar en stängning av Sellafield genom att de hanterar svenskt kärnavfall vore det intressant att få det klargjort i debatten. Jag tror inte att någon delar den uppfattningen. Ministern hänvisar till att det här är precis samma hantering som alla tidigare regeringar har haft.
Om man tittar på anföranden av miljöminister Kjell Larsson ser man att han säger så här: Utöver bolagets ansvar har även regeringen ett ansvar för att sådant material som härrör från det svenska kärnkraftsprogrammet och där regeringen tidigare har lämnat tillstånd till utförsel för upparbetning med mera tas om hand på ett säkerhetsmässigt tillfredsställande sätt och i enlighet med de principer för nationellt ansvar som regeringen har uttalat. Regeringen har uppmärksammat de oegentligheter kring säkerhetsövervakningen som avslöjats i Sellafield och följer hur företaget hanterar problemet med brister i säkerhetskulturen.
Det är uppenbart att den tidigare miljöministern har hanterat detta på ett ansvarsfullt sätt och också tagit avstånd från agerandet och hanteringen i Sellafield. Den här miljöministern skickar gladeligen vårt avfall till den anläggning som hans nordiska kolleger så hårt har kritiserat. Det är tråkigt.
Per Bolund (MP):
Först vill jag bara göra ett förtydligande. Miljöpartiet stödde inte den förra regeringen i den här frågan, utan vi röstade emot det här förslaget när det kom, och vi har kämpat emot det hela vägen. Miljöpartiet tog flera beslut som gick över blockgränsen just när det gäller småföretagare. Det var ju för att vi var missnöjda med den tidigare regeringens politik. Då hoppades vi att vi skulle bli mer nöjda med den nuvarande regeringens politik, men det har vi tyvärr inte kunnat bli. Det är tråkigt. Vi tog till exempel beslut, över blockgränsen, om tvåpersonsundantaget från LAS för småföretag.
Vi tog beslut, över blockgränsen, om regelförenklingen, om ett mål att minska det med 25 procent. Där hoppades vi att regeringen skulle komma med lite handlingskraft, vilket man tyvärr inte har gjort. Vi tog nu också beslut, över blockgränsen, om just den här förmånsrättsreformen. Miljöpartiet har hela tiden kämpat för småföretagens möjligheter och för att förbättra dem. När vi inte har lyckats göra det i den ena majoriteten har vi lyckats hitta en annan majoritet just för att få igenom sådana reformer.
Detta gör vi för att vi tycker att det är oerhört väsentligt att vi skapar bättre förhållanden för småföretagen i Sverige, inte minst i glesbygd och stödområden. Den här reformen har slagit extra hårt mot just de företagen. Vi tycker att det är väsentligt just för att vi tror att det bidrar till Sveriges utveckling att vi har en stor bredd med många småföretag. Vi vet också att småföretagen har möjlighet att växa och kan bli stora företag som kan bidra väldigt mycket till Sveriges ekonomi i framtiden. Därför är det också viktigt att ha en bredd.
Därför får jag väl avslutningsvis ändå tycka att det är bra att regeringen nu kommer med ett fullständigt återställande, som jag tolkar det som att det ändå blir. Jag kan beklaga att det har tagit två år i onödan. Vi hade ändå det beslutet redan tidigare, att det skulle vara ett fullständigt återställande. Jag kan också hålla med om att det är bra att utvärdera. Men när man till slut i alla fall kommer fram till samma resultat som man hade från början kan det kännas som att det faktiskt var väldigt mycket tid som gick till spillo i onödan.
Men vi kommer att fortsätta att följa den här frågan och se till att regeringen nu håller sitt löfte om att det kommer att bli ett fullständigt återställande av reformen.
Per Bolund (MP):
Jag känner en viss besvikelse över att Maud Olofsson fortsätter att blunda för det ansvar som man faktiskt har som ägare. Ministern hänvisar hela tiden till tysk politik, men hon måste ändå se att man som ägare av en stor energikoncern har ett ansvar för koncernens verksamheter även i andra länder. Det kan inte vara så att Sveriges ansvar som ägare av ett energibolag slutar vid Sveriges gränser. Jag tycker att det är ett väldigt konstigt sätt att se på det.
Det motsvaras inte heller av de vackra skrivningar som finns i redovisningen av de statliga bolagens verksamhet där Maud Olofsson i förordet skriver just detta, att staten har ett starkt ansvar som ägare av bolagen och att man också har ett ansvar för att bolagen ligger i fronten och är ledande på sina områden.
Ett Vattenfall som släpper ut 90 miljoner ton koldioxid varje år och som dessutom år från år har ökat sina utsläpp av koldioxid kan man inte med bästa vilja i världen säga är ledande när det gäller att minska klimatförändringarna. Jag har otroligt svårt att förstå hur ministern kan se det på det sättet. Ministern feltolkar också Vattenfalls målsättningar. Ministern säger att det är ett mål att halvera de totala utsläppen till 2050. Så är det inte.
Vattenfall har som mål att minska de specifika utsläppen, det vill säga utsläppen per producerad kilowattimme till 2030. Det är en väldig skillnad. Det innebär att om Vattenfall ökar sin energiproduktion, vilket de också har planer på, kan de totala utsläppen från Vattenfall mycket väl öka fram till 2030. Målet är dessutom satt jämfört med 1990, så man utgår från 18 år gamla siffror. Det gör att man jämfört med dagens utsläpp bara har planerat att minska utsläppen per kilowattimme med 20 procent.
Egentligen kan man alltså säga att Vattenfalls mål är sämre än vad George W. Bushs är för USA. Han har åtminstone sagt att man ska minska de totala utsläppen till 2025. Vattenfall har inte gjort några sådana åtaganden. Och det är regeringens ansvar att de faktiskt gör det. Det är regeringen som borde säga till Vattenfall att nu ska ni ha ett mål för de totala utsläppen från er verksamhet och också se till att de utsläppen minskar årligen.
Per Bolund (MP):
Det här med luftslott i infrastrukturplaneringen tänker jag inte ens bemöta. Vi byggde under den förra regeringen på underlag från Vägverket och Banverket. Om ministern har någonting att klaga på där får hon vända sig till infrastrukturverk och säga att deras underlag inte är tillräckligt bra. Men jag vill gå tillbaka till frågan om cykelturismen. Jag konstaterar att Sverige har fantastiskt bra möjligheter att bli ett ledande cykelturismland.
Vi har ren luft, vi har rent vatten, vi har vacker natur. Vi kan se att embryona finns där för att gå vidare och bygga upp någonting fantastiskt bra. Ett nytt planeringsråd för cykelfrågor har precis tillsatts där alla de olika infrastrukturverken ska samordna med turistorganisationer och med cykelorganisationer.
Det som fattas är att man gör en satsning från statens sida och ser till att det kommer resurser för att bygga ut själva grunden för cykelturismen, som är infrastrukturen. Jag vill citera ur Nuteks rapport. Där sägs precis det som jag påpekade: "Tidsmässigt är läget synnerligen gynnsamt för Sverige. Det finns en tydlig efterfrågan på svenska aktivitetsprodukter - internationella arrangörer söker nu aktivt mer av ett sådant utbud från Sverige.
- - - Kvaliteten inom svensk natur och kultur attraherar människor som värdesätter välbehållna miljöer och gärna är aktiva i sådana omgivningar." Det här visar på att Sverige har en stor möjlighet att få en del av den här fantastiskt stora marknaden. 40 miljarder omsätter den i Europa. Den växer med 4 procent per år. Vad är det då som saknas? Det ger också Nutek svar på. Det behövs en "infrastrukturutveckling i samspel nationellt, regionalt och lokalt". Just den nationella nivån lyfter de fram här. Det är det som har saknats hittills.
Staten har inte velat satsa pengar på cykelturismen och på att få sammanhållande bilfria leder. Det skulle vara väldigt bra om man kunde få ett svar från ministern. Kommer det att ligga en sådan ambition med i infrastrukturpropositionen? Kommer man att föra över pengar till cykling i allmänhet och till cykelturism specifikt?
Per Bolund (MP):
Det sista kan vi absolut vara överens om. Det vore väldigt önskvärt om marknaden löste detta själv. Men det har den uppenbarligen inte gjort. Det räcker med att öppna ögonen och titta vad som händer till exempel här i Stockholmsregionen. Då ser man att marknaden inte har löst det. Tyvärr sålde en borgerlig majoritet i Stockholm ut fjärrvärmenäten i den här staden. Det gör nu att det är ägt av ett bolag som till med är utländskt och som styr helt och hållet över hela fjärrvärmenätet i Stockholms stad.
Det är klart att det skapar ett stort problem när dessutom priserna bara går uppåt och uppåt. Jag skulle önska att det var en fungerande konkurrens och att man skulle kunna byta uppvärmningssystem. Ministern vet lika väl som jag att för en villaägare som har fjärrvärme installerad är det investeringskostnader på flera hundratusen kronor som krävs för att man ska kunna byta och till exempel gå över till en värmepump, en pelletspanna eller liknande.
Det skapar en tröskel som avhåller människor från att syna korten för fjärrvärmebolagen. Det är de självklart ytterst medvetna om. Det är därför som de också spelar på kundernas små möjligheter att göra ett aktivt val. Det är just möjligheten att ge dem ett aktivt val som borde vara regeringens ambition. Det är inte bara en prisfråga, utan det är också en miljöfråga.
Naturskyddsföreningen har precis tagit fram kriterier för bra-miljöval-värme där man kan miljömärka sin fjärrvärme. Men ett sådant system ger väldigt liten utdelning om inte kunderna har det aktiva valet. Om jag inte kan välja bort den fjärrvärmeleverantör som producerar med hjälp av kol och aktivt välja den leverantör som producerar med biobränsle får en sådan märkning väldigt liten effekt.
Jag har tidigare trott att regeringen står på konsumenternas och kundernas sida, eftersträvar konkurrens och möjligheten att välja fritt för kunderna. Jag blir nu lite besviken på att man nu går tillbaka och inte ens är beredd att ge konkreta utredningsförslag på hur man skulle kunna få tredjepartstillträde.
Per Bolund (MP):
Det är lätt att luta sig mot vackra ord och att göra paragrafiska ställningstaganden när det gäller målsättning, men man måste också se vad man ställer upp på i praktiken. Av sex konkreta projekt som finns i grönboken handlar tre om att utöka transporterna och användningen av fossila bränslen. Det kan man inte bara blunda för.
Vi vet dessutom att Nord Stream-ledningen är upptagen som ett TEN-projekt och antagligen kommer att få EU-stöd - ytterligare ett projekt. Som vi har varit inne på tidigare här öppnar grönboken dessutom för nya oljeledningar. Även om Cecilie Tenfjord-Toftby inte tycker att det är roligt, säger inte regeringspartierna någonting emot den planen. Genom att man ställer sig bakom grönboken öppnar man tvärtom för just de oljeledningar som du tyckte var så tråkiga alldeles nyss.
Man ställer sig bakom de här planerna i ett läge där vi dels är på väg in i en tid med svåra klimatförändringar, dels ser hur europeiska gasfält är på väg att ebba ut. Till exempel i Danmark är produktionen på väg ned.
Ändå väljer man att stödja planerna på ny infrastruktur för fossilbränsletransporter, som gör oss ytterligare beroende av fossila bränslen, som gör oss ytterligare beroende av transporter från andra delar av världen som kanske inte är de mest demokratiskt stabila. Jag måste ifrågasätta om det verkligen kan vara rätt väg att gå att ställa sig bakom det.
Är det inte läge för den svenska regeringen att vara en smula mer kritisk mot att en majoritet av de konkreta planerna i grönboken handlar om att inte öka förutsättningarna för förnybar energi? De konkreta planerna handlar framför allt om att öka användningen av fossila bränslen. Ändå säger regeringen glatt: Ja, men det finns ord med här om vindkraft och förnybar energi. Men det räcker inte. Ni måste ändå titta på vad det konkret handlar om. Det är ju i praktiken som klimatpolitiken utformas.
Per Bolund (MP):
Cecilie Tenfjord-Toftby avsäger sig makten att påverka EU-beslutet genom det som hon står och säger här. Hon säger att man inte kan ta ställning till enskilda förslag som finns i grönboken. Självklart kan man göra det. Självklart kan den svenska regeringen reservera sig mot förslag om att till exempel göra en ny sydlig korridor för gas som kommer att öka gasberoendet, gasimporten och användningen av fossila bränslen inom EU.
Självklart kan den svenska regeringen välja att inte stödja förslaget om att öka importen av flytande naturgas och att skapa nya hamnstrukturer, att skapa en helt ny infrastruktur för flytande naturgas. Självklart skulle den svenska regeringen, om man ville, kunna säga att sammanlänkningen av de nordsydliga överföringssystemen för gas i sydöstra Europa inte är någonting som den svenska regeringen vill prioritera. Man hade kunnat säga det. Man hade kunnat ta upp de projekt man vänder sig emot konkret. Men det väljer man att inte göra, utan man duckar för det.
Det är precis det som jag kallar för att använda sig av vackra ord. Man säger att man egentligen stöder principen om att vi ska gå mot minskad klimatpåverkan, men i praktiken ställer man sig bakom de konkreta förslag som finns. Det är sant att det finns ett projekt med om ett nät för havsbaserad vindkraft från Nordsjön, och det är inte heller det som vi vänder oss emot.
Men det som vi vänder oss emot med kraft är att den svenska regeringen och också majoriteten i utskottet stöder de andra projekten som faktiskt är inriktade på att öka användningen av fossila bränslen, under täckmantel av att det skulle vara fråga om energitrygghet och att säkra leveranssäkerheten. Det är inte så att man bara accepterar det tyst, utan den svenska regeringen skriver att Sverige inser behovet av ny infrastruktur för att möta kraven på en trygg energiförsörjning och en fungerande energimarknad.
Det är snarare att gå i motsatt riktning. Man accepterar den nya inriktningen inom EU där man går mot ökat fokus på energitrygghet och bort från fokus på klimatpåverkan som vi tidigare haft en stark enighet omkring. Den svenska ståndpunkten är alldeles för svag och öppnar till och med för ett accepterande av en sådan fokusförändring.