Richard Jomshof (SD):
Jag yrkar bifall till tre reservationer, nämligen reservation 8, 9 och 14. Jag tänker kort hålla mig till dessa tre reservationer här i dag.
Enligt Brottsförebyggande rådets uppgifter från 2012 - jag tror att siffrorna nämndes i den förra debatten - återfaller 41 procent av alla dem som döms för brott inom tre år efter lagföringstillfället. Det är ganska aktuella siffror. Jag hittade dem i går; de finns att hitta på internet om man letar. I de flesta fall verkar dessutom återfallen komma inom ett år.
Och då ska vi komma ihåg att procentsatsen bygger på de återfallsbrott som kommer till polisens kännedom. Den skulle alltså i teorin kunna vara högre än så. Statistiken visar att risken för återfall ökar med de lagförda personernas tidigare brottsbelastning. Det är ett mönster som kan observeras över en längre tidsperiod.
Med anledning av detta föreslår Sverigedemokraterna att grova våldsbrottslingar och sexualbrottslingar men också narkotikabrottslingar vid frisläppandet förses med elektronisk fotboja. Tanken är att den tid de ska bära bojan ska stå i proportion till hur länge de har suttit i fängelse.
De ska ha full frihet såklart, men fotbojan innebär att samhället har en viss kontroll över individerna under en tid efter frisläppandet. Vi tror att det kommer att sätta större press på dessa individer att sköta sig. Fotbojan ska naturligtvis kunna kombineras med andra metoder för att få dessa människor in i samhället.
Men vi tror att fotbojan kan vara en viktig faktor för att se till att de inte återfaller. Jag går nu över till reservation 9. Jag såg också på nätet i går, Johan Linander, att antalet människor som rymmer har minskat ganska kraftigt de senaste åren. Det är glädjande. Det finns statistik på detta också.
2012 rymde en person från en högsäkerhetsanstalt, och 25 personer avvek från anstalter med säkerhetsklass 3. Det är ganska få om man jämför med hur det var bara några år tillbaka i tiden. Trots att det har minskat menar jag att det finns en viktig sak att ta upp i sammanhanget, nämligen att det i dag inte är brottsligt att rymma. Det tycker jag är ganska konstigt.
Genom att brottslingen tar emot och avtjänar ett straff som står i proportion till det begångna brottet är tanken att han eller hon ska få möjlighet till förlåtelse. Man ska försonas med brottsoffer och med samhälle, och man ska betala sin skuld till samhället. Det finns många sätt att uttrycka det på. Det är såklart viktigt.
Om man då rymmer från sitt fängelsestraff - må vara att det är ganska få som gör det - är det att göra det motsatta. Om man till och med begår brott efter det att man har rymt är det definitivt ett bevis på att man inte har förstått vad det handlar om. Man signalerar att man inte bryr sig. Man signalerar att man inte ställer upp på rättssamhällets grundvalar. Man söker inte botgöring för de brott man har begått.
Detta är ett jätteklandervärt beteende, och jag menar att det borde kriminaliseras i lag. Efter att ha läst på har jag förstått att man kan få sin fängelsevistelse förlängd en kortare tid vid sådana här tillfällen. Men det är att anse som en mycket liten disciplinåtgärd i sammanhanget. Därför menar jag att vi i likhet med våra grannländer helt enkelt bör kriminalisera rymning och avvikelse från permission.
När det gäller straffen kan man titta på hur våra grannländer har gjort. Där kan detta ge fängelse i maximalt två till tre år, enligt den information jag har kunnat hitta. Jag tycker att det är fullt rimligt att kriminalisera rymning och se till att de som rymmer får ett straff. Jag kommer nu till den sista reservationen, nämligen nr 14.
Jag skulle vilja säga följande: På grund av Schengensamarbetets uppluckring av vårt gränsskydd har utländska ligor fått en betydligt större chans att härja i vårt land, att komma hit och att begå brott. Det är en uppenbar nackdel. Man kan tycka att Schengensamarbetet är bra, och man kan tycka att det är dåligt. Men utländska ligor finns i större omfattning i Sverige och begår brott.
Svensk kriminalvård ska vara human. Jag tror på det. Jag delar uppfattningen om Kanada; det finns saker som vi upplevde där som känns ungefär som i Sverige, och det finns andra saker där det känns som att det skiljer sig ganska mycket även om länderna har mycket gemensamt. Detta påpekade också många. Vi ska ha en human svensk kriminalvård; så är det. Men jag menar också att den ska anpassas efter verkligheten.
Därför vill jag föreslå att regeringen återkommer med ett förslag om att bygga en ny form av kriminalvårdsanstalt där utländska medborgare kan placeras. Det gäller utländska medborgare som kommer till Sverige och begår brott i väntan på att avvisas eller utvisas eller i väntan på beslut om en sådan åtgärd. Där ska de kunna placeras. Det tycker jag att regeringen bör titta på och återkomma med ett förslag om.
Tanken är också att den här sortens anstalt i och för sig ska vara human, men den ska kunna vara mer spartansk. Man ska ge mat och husrum, men det är i stort sett allt. Jag ser två fördelar med detta. De blir billigare att bygga, de blir billigare i drift, och vi kan ha fler platser till ett lägre pris.
Jag tror också att eftersom standarden blir lägre kommer det att bli mindre attraktivt att sitta inlåst som utländsk medborgare. Förslagsvis skulle man kunna placera de här förvaringsplatserna eller kriminalvårdsanstalterna i närheten av våra gränspassager - detta för att underlätta hanteringen. Jag vill också kort nämna att detta inte är något som vi är ensamma om att tycka.
Detta är något som är på gång i våra grannländer, både i Norge och i Danmark. I Aftenposten den 17 september 2012 kunde man läsa att man funderar på att införa B-fengsel för utlänningar, och man diskuterar att det ska kunna vara lägre standard på de anstalterna. Till och med i Danmark har socialdemokraterna föreslagit att man skulle kunna bygga den här sortens anstalt.
Jag tycker att det är ett väldigt bra förslag, och jag skulle önska att vi kunde tänka oss att göra samma sak här i Sverige. Ni kanske redan tittar på det, vem vet? Annars får ni hemskt gärna låna vårt förslag. Till skillnad från Kent tycker jag att det i det här fallet vore bra. Jag tycker att det är ett jättebra förslag som ni bör titta på och återkomma. Jag skulle kunna sätta mig i morgon och diskutera detta med vår regering, om ni kan tänka er det. Vi är gärna samarbetspartner i de här frågorna.
Bollen ligger hos er.