KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Markus Wiechel insinuerar i vanlig SD-ordning att vi skulle åka ned och hämta terrorister, vilket givetvis inte på något sätt är i överensstämmande med sanningen. När tre IS-kvinnor med sina barn blir utvisade av det kurdiska självstyret har svenska myndigheter ansvar för att ta emot dem.
De fördes ut från lägren av det kurdiska självstyret, de förvarades i ett förvarsrum av det kurdiska självstyret och de betalade sina biljetter till ett vanligt kommersiellt flyg hem. Däremot bistod vi under transporten därför att det är fråga om barn. Här pratar vi inte om några avhumaniserade människor. När man kastar ut barn måste vi självklart ta hand om dem.
De har nu också tagits om hand av socialförvaltningen. Dessutom vill säkerhetspolisen att vi ska ha ett ordnat mottagande, vilket vi hade. Jag är glad att det var vi som hade hand om det och inte ni.
Ann Linde (S):
Jag tackar Hans Wallmark för frågan. Regeringen delar bedömningen att det råder ett mycket allvarligt säkerhetspolitiskt läge. Vi är angelägna om att ha en viktig och nödvändig dialog med riksdagen.
Bland annat var försvarsministern och jag på ett över tre timmar långt möte med sammansatta försvars- och utrikesutskottet i tisdags där vi förde långa och av mig mycket uppskattade diskussioner. Vi kommer i närtid att föreslå hur en ytterligare fördjupad dialog ska se ut.
Jag tycker inte att 48 timmar är jättelång tid, och vi kommer att återkomma i närtid med konkreta förslag.
Ann Linde (S):
Jag tackar Lorena Delgado Varas för frågan. Det är väldigt viktigt att vi håller i fredsprocessen, som nu minst sagt är haltande. Det är nu femårsjubileum för undertecknandet av fredsavtalet. Det var historiskt. Det finns ingen återvändo. Fredsavtalet är den enda vägen framåt. Sverige har under decennier varit en part för fred i Colombia.
Vi vill också att EU spelar en viktig roll för genomförandet. Den 6 maj 2021 beslutade regeringen om en ny strategi för utvecklingssamarbetet med Colombia. Genom den nya strategin ska Sverige fortsätta att stödja fredsprocessen. När det gäller valobservatörer får vi återkomma till hur det ska vara. Generellt sett är vi positiva till valobservatörer vid alla val.
Ann Linde (S):
Det råder tveklöst ett mycket allvarligt säkerhetspolitiskt läge.
För svensk del är det särskilt allvarligt med de förslag Ryssland kommit med om att länder inte själva ska få bestämma sin säkerhetspolitiska linje och att möjligheten för samarbete och övningsverksamhet med de länder man vill och på det sätt man vill ska minskas.
Sverige försöker nu på olika diplomatiska sätt föra fram sina åsikter. Bland annat ska jag och Finlands utrikesminister nu på måndag ha överläggningar med Natos generalsekreterare Jens Stoltenberg i Bryssel.
Ann Linde (S):
Jag tackar Kerstin Lundgren för frågan. Det är mycket viktigt med en nära transatlantisk länk, särskilt i dessa tider. Därför är jag glad över att kunna berätta att USA:s utrikesminister Antony Blinken är inbjuden till vårt utrikesministermöte i Bryssel på måndag och har tackat ja.
Han kommer att delta virtuellt på mötet så att vi kan fortsätta den dialog som vi har haft under en längre tid, vilket är viktigt. Sverige skickar inga vapen till Ukraina. Vi har en av världens tuffaste exportlagstiftningar, och vi skickar inte vapen till länder som befinner sig i konflikt.
Det viktigaste vi kan göra är att fortsätta att aktivt stödja Ukraina med stort bistånd till bland annat landets reformansträngningar, resiliens och möjlighet att möta cyberattacker.
Ann Linde (S):
Jag tackar så mycket för frågan. Låt mig först slå fast att det är helt oacceptabelt att Ryssland ägnar sig åt underrättelseverksamhet i Sverige under diplomatisk täckmantel. Det är något som man inte kan acceptera. Det här är ett problem som finns i många länder.
Vi försöker hantera det gemensamt så mycket vi kan, för det finns en problematik i att det hela tiden blir retaliering. När andra ambassader råkar ut för samma sak har vi möjligheter att verka i Ryssland, och det behöver vi göra av en mängd olika skäl.
Ann Linde (S):
Sverige har den här diskussionen med andra länder. Det finns på inget sätt någon svepande enighet här. Det finns också många länder som har mindre ambassader än Sverige som är väldigt rädda för att de över huvud taget inte ska kunna behålla sin diplomatiska verksamhet, om de skulle tvingas se en retaliering som gör att alla diplomater försvinner.
Här måste vi försöka agera på ett enat sätt men ändå se till att vi inte själva förstör för oss.
Ann Linde (S):
Det är strålande att se att högeroppositionen är enad. Jag svarade på en exakt likalydande fråga för fem minuter sedan. Men jag upprepar gärna svaret också till Kristdemokraterna. Det är självfallet helt oacceptabelt att diplomater ägnar sig åt underrättelseverksamhet. Det har också Säpo koll på. Vi försöker att samarbeta med övriga länder.
Men det är inte entydigt enkelt att bara utvisa alla personer, därför att det blir retaliering. Det kan bli problematiskt för Sveriges del, och det kan framför allt bli problematiskt för dem som har mindre ambassader än vad Sverige har. Därför försöker vi att göra det på ett ansvarsfullt sätt men ändå markera. De diskussionerna pågår just nu för fullt.
Ann Linde (S):
Den 25 mars kom EU:s stats- och regeringschefer överens om att så snart som möjligt gradvis minska beroendet av importen av gas, olja och kol från Ryssland. Vi anser att detta är centralt både för frågan om Ukraina och när det gäller frågan om en grön omställning.
Vi har välkomnat att Tyskland till exempel har suspenderat certifieringen av Nord Stream 2, som är en del i samma paket. Men det viktiga här är att vi är eniga och inte att Sverige går före. Sverige har väldigt låg användning av rysk olja och gas.
Ann Linde (S):
Med all respekt, Annika Hirvonen: Det är väldigt lätt för oss i Sverige att slå sig för bröstet och säga att vi ska gå före, för vi har nästan ingen import av rysk olja och ytterst liten import av rysk gas. Om Sverige skulle kamma hem egna poäng skulle vi samtidigt spräcka enigheten i EU:s sanktioner, det vill säga att vi skulle förstöra den enighet som finns. Det är ett uselt sätt att se till att sanktionerna blir effektiva.
Jag hoppas verkligen att vi kommer att få ännu mer effektiva sanktioner. Vi ska inte göra som Annika Hirvonen vill.
Ann Linde (S):
Artikel 42.7 kan naturligtvis inte ersätta eller jämföras med artikel 5. Artikel 42.7 säger att vid ett angrepp på någon av EU:s medlemsstater ska alla andra länder delta på något sätt. Man kan själv välja på vilket sätt man vill delta, men det här är ingen militär försvarsgaranti.
Däremot kan vi konstatera att när artikeln har använts, nämligen under terrorattackerna i Paris, valde Sverige att hjälpa till bland annat militärt. Det handlade då om att bekämpa terrorismen genom att delta i militära styrkor i Sahel. Det är alltså upp till varje situation.
Detta är dock en väldigt viktig solidaritetsklausul, någonting som också Olaf Scholz från Tyskland underströk när statsministern träffade honom i måndags.
Ann Linde (S):
Det planeras ju för ett femte sanktionspaket, men jag är inte säker på att det kommer att vara klart till nästa möte med utrikesministrarna. Det kan vara så, men det är inte säkert. Sverige bedriver en aktiv verksamhet för att få upp fler och starkare sanktioner. Vi har lagt egna förslag på bordet, och vi stöder också andra förslag.
Från vår sida har vi sagt att ingenting är uteslutet när det gäller sanktioner. Jag vill dock upprepa det jag sagt många gånger: Det som har gjort att EU:s sanktioner är så effektiva är just att vi har kunnat behålla enigheten så att inte vissa länder gör på ett sätt och andra länder gör på ett annat sätt.
Vi har lyckats vara eniga, och det har satt en stor press på länder som i vissa frågor har varit mindre benägna att gå med på sanktioner.
Ann Linde (S):
Tack för frågan, Diana Laitinen Carlsson! I måndags och tisdags besökte jag Saudiarabien och Förenade Arabemiraten för att föra Jemensamtal. Både premiärministern och utrikesministern i Jemen är stationerade i Saudiarabien. Jag talade också på EU:s vägnar. Problemet är att det är väldigt få ljusglimtar i denna förfärliga konflikt som fortfarande är den största humanitära katastrofen.
Vetepriserna har gått upp, och det gör att det är ytterligare 3 miljoner jemeniter, totalt nästan 23 miljoner, som är på gränsen till svält. Det är ett fragmenterat samhälle med flera olika jemenitiska grupper som kämpar mot varandra, antingen militärt, som huthierna, eller för att få större självstyre.
Vi hoppas att de här tio dagarna av jemenitiska samtal ska leda till en bättre sammanhållning i Jemen.
Ann Linde (S):
Vi håller till 100 procent med Centerpartiet och Magnus Ek om det här. Därför har också vi från Sverige tillsammans med Polen lagt fram ett förslag om återuppbyggnad och om att vi ska börja ett sådant arbete. Jag talade med min polska utrikesministerkollega i Warszawa om detta i förra veckan, och vi enades om att vi skulle ta det här initiativet.
Statsministrarna i Sverige och Polen tog också upp detta på EU:s toppmöte. Det är bra om vi kan få hela EU att gå med på det här, för vi kan inte bara se på det här problemet kortsiktigt. Ska vi bygga upp landet måste vi redan nu börja förbereda för det, för annars kommer det aldrig att fungera.
Jag är alltså helt enig med frågeställaren.
Ann Linde (S):
Det som Amineh Kakabaveh tar upp och att den självutnämnda talibanregimen den 23 mars bland annat bröt löftet om att flickor och kvinnor också över sjätte klass skulle få gå i skolan och på universitetet är djupt upprörande. Det internationella samfundet har reagerat mycket kraftfullt.
Trots talibanernas förkastliga beteende måste vi fortsatt kämpa för att det afghanska folket och flickorna ska få tillgång till utbildning. Vi vill ge möjlighet till stöd till flickor och kvinnor i Afghanistan utan att legitimera talibanregimen, och därför har vi inte några direktkontakter med talibanregimen.
För den feministiska utrikespolitiken är detta också viktigt. Tillsammans med 15 kvinnliga utrikesministrar skrev jag en artikel som har publicerats i tidningar i olika delar av världen i för några dagar sedan.
Ann Linde (S):
Det är helt oacceptabelt om man under diplomatisk täckmantel ägnar sig åt olaglig underrättelseverksamhet i Sverige. Det bekämpar vi på olika sätt. Hur man ska hantera det är en fråga som bland annat rör vår egen möjlighet att verka i Ryssland.
Vi vet att varje gång vi utvisar diplomater från Sverige händer samma sak med svenska diplomater i Ryssland. Därför måste vi se till att ta dessa beslut på ett sätt som inte skadar oss själva och som samtidigt gör att vi kan ha kontroll över det som sker i Sverige.
Vi är hårda med att detta inte är acceptabelt och att vi har kontroll över det som sker. Vi kommer också att titta på - och det har vi gjort över tid - hur man kan utvisa personer.
Ann Linde (S):
Tack, Yasmine Posio, för frågan! Det stämmer att för Sveriges säkerhets skull och för att hålla den svenska befolkningen säker i detta fruktansvärt försämrade säkerhetspolitiska läge har vi i bred politisk enighet ansökt om medlemskap i Nato. Nu pågår det diplomatiska diskussioner med Turkiet.
Jag är säker på att vi ska komma fram till bra lösningar.
Ann Linde (S):
Tack, Sofia Damm, för frågan! Det är naturligtvis helt oacceptabelt att Ahmadreza Djalali fortfarande sitter fängslad, att Sverige inte har fått konsulärt tillträde till honom på alla dessa år och att han inte friges på humanitära grunder, vilket regeringen har krävt. Vi har varit mycket tydliga och högljudda i det här ärendet.
Men naturligtvis har vi både högljudd diplomati och tyst diplomati. Vi anstränger oss till det yttersta för att få honom fri. Så sent som för några dagar sedan träffade jag Djalalis fru och dotter och diskuterade det. Så fort vi fick höra om att den eventuella avrättningen skulle ske ringde jag till min iranske kollega och begärde fortsatt att Djalali skulle friges.
Nu vet vi att datumet är framflyttat, och vi hoppas att det inte sker.
Ann Linde (S):
Jag kan försäkra Sofia Damm att vi har många kontakter med olika länder. Jag kan också säga att svenskt rättsväsen är helt skilt från politiken, vilket gör att svenskt rättsväsen kommer att fullfölja sitt arbete utan några som helst politiska påtryckningar.
Det viktigaste är att vi fortsätter att kämpa för att Ahmadreza Djalali ska benådas och av humanitära skäl släppas fri.
Ann Linde (S):
Jag håller helt med Kerstin Lundgren om att den invasion som Ryssland gjorde av ett demokratiskt, suveränt och alliansfritt land som dess granne, som icke hotade Ryssland över huvud taget, är den största och vidrigaste aggression som har skett sedan andra världskriget.
Sverige har som sagt redan vid två tillfällen skänkt både direkt krigsmateriel och 500 miljoner kronor så att försvarsmakten ska kunna köpa vapen som man vill. Vi förbereder nu ett tredje paket.
Ann Linde (S):
Markus Wiechel har fått ett skriftligt svar på denna fråga. Situationen i Shanghai är väldigt försämrad på grund av covidläget.
Vi har på flera orter runt om i världen haft begränsade möjligheter att fullt ut göra det konsulära och det diplomatiska arbetet, på grund av att det inte har varit möjligt att lämna bostäder och arbetsplatser på samma sätt som när det inte är pandemi.
Men jag hoppas naturligtvis att även Shanghai ska bli fritt från denna situation, som har gjort att det har varit ett väldigt starkt tryck på människor - på dem som kommer utifrån men framför allt på medborgarna i Shanghai.
Karolina Skog (MP):
Gunilla Nordgren har frågat mig om regeringen avser att fatta beslut via ändring i förordningen om att insamlingsansvaret ska överföras till kommunerna, trots att en majoritet av riksdagen är emot en sådan överföring. Om svaret är ja på frågan, när avser regeringen att fatta ett sådant beslut? För oss i Sverige är det självklart att avfall kan vara både en resurs och ett miljöproblem.
Målet är att i så hög grad som möjligt ta till vara de resurser som finns i avfall. Samtidigt är det viktigt att minska negativa effekter i form av utsläpp från deponering och förbränning. Det är viktigt att återvinning inte sker på ett sådant sätt att avfall som innehåller farliga ämnen sprids okontrollerat i nya produkter som framställs av återvunnet material.
Som ett led i regeringens arbete för att uppnå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö måste vi ha giftfria och resurseffektiva kretslopp. Regeringens ambition var enligt regeringsförklaringen i oktober 2014 att kommunalisera insamlingssystemet för att göra det enklare för medborgarna att öka återvinningen.
Regeringen tillsatte därför en utredare för att föreslå hur det fysiska ansvaret för insamlingen av förpackningsavfall och returpapper från hushållen kan överföras från producenterna till kommunerna. Utredaren har redovisat att en sådan överföring inte kan ske på ett effektivt sätt utan lagändringar. Frågan bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Det är nödvändigt att denna fråga hanteras på ett sådant sätt att det skapas ett effektivt och tydligt system som bidrar till att medborgarna får det enklare att lämna sitt hushållsavfall så att mer avfall återvinns.
Karolina Skog (MP):
Jag vill tacka Gunilla Nordgren för att hon väcker en viktig fråga som är värd att diskutera. För mig och regeringen är det självklart att vi i Sverige ska kunna sluta breda, långsiktiga och tydliga överenskommelser om hur infrastrukturen för avfall ska fungera.
Precis som Gunilla Nordgren säger är vi överens om målen: att öka återvinningen, att ha ett effektivt system som ger goda förutsättningar för näringen och inte minst är begripligt och tydligt för medborgarna. Vi delar ju historia. Vi har suttit i samma avfallsbolags styrelse.
Jag tror att vi är överens om att när man går från kommunpolitiken till rikspolitiken är det viktigt att ha med sig mycket av det goda i kommunpolitiken, som handlar om att se praktiskt på frågor, hitta effektiva lösningar och skapa bred samsyn om dem till gagn för medborgarna. För mig är det en självklar ingång i den här frågan. Som du säkert känner till är underlaget från utredningen, som presenterades i mars, inte färdigt och heltäckande.
Det saknas bland annat författningstext och en lösning för systemets finansiering, så jag håller med om att flera viktiga frågor kvarstår. Jag kanske ska förtydliga mitt interpellationssvar. När vi säger att de här delarna är så stora att de inte kan förändras utan lagändring menar vi specifikt lagändring, det vill säga inte förändras genom förordning. Det är viktigt att det blir rätt för en gångs skull.
Vi har pratat om och debatterat de här frågorna så länge, och jag tycker att de är värda den omsorg och de samtal som gör att vi får en tydlig och stabil lösning som håller över tid.
Karolina Skog (MP):
Beskedet att det råder konsensus i riksdagen för att införa avfallshierarkin i miljöbalken är glädjande. Det visar på svensk politiks styrka att vi kan vara överens om att ha höga ambitioner i viktiga miljöfrågor och utforma system som är stabila och tydliga för både medborgare och näringsliv.
Detta tänker jag att vi ska ta med oss vidare i diskussionerna om att hitta en tydlig och stabil lösning som håller över tid. Det återstår ett antal frågor.
För mig som för bara några veckor sedan var kommunpolitiker är det självklart att ha en resonabel ton och prata över partigränserna för att hitta ett rationellt system med hög ambitionsnivå och hög nivå av återvinning och att vi gör det bästa möjliga och i möjligaste mån ser avfall som en resurs.
Efter vår debatt i dag har jag gott hopp om att vi ska kunna hitta en sådan lösning.
Karolina Skog (MP):
Det var trevligt att göra debut i kammaren när svensk politik visar sig från sin goda sida. Vi har gemensamma tydliga målsättningar. Att införliva avfallshierarkin i lagstiftningen är att slå fast en hög ambitionsnivå. Avfall ska ses som en resurs i Sverige, och vi ska göra det bästa möjliga av denna resurs.
Vi ska successivt höja ambitionsnivån, och det kräver ett stabilt regelverk och en infrastruktur för detta. Inte minst kräver det begriplighet för medborgarna. Vi har en situation där riksdagen är överens om avfallshierarkin och där Sveriges kommuner är överens brett politiskt om att de vill ta ett större ansvar i frågan.
Jag känner mig därför mycket optimistisk till att vi ska kunna hitta en lösning som är till gagn för miljöpolitiken och vår möjlighet att nå de nationella miljömålen, som är till gagn för svenskt näringsliv som är framgångsrikt inom återvinning och som, inte minst, är till gagn för medborgarna som ska få lätt att göra rätt.
Svenskarna förväntar sig ett fungerande avfallssystem som är miljömässigt korrekt och som också utvecklas.
Karolina Skog (MP):
Balanseringen mellan det enskilda intresset och det allmänna intresset är kärnan i all miljölagstiftning. I den här frågan är det tydligt att länsstyrelsen har en skyldighet att i respektive ärende om utvidgat strandskydd genomföra en intresseprövning där hänsyn tas till det enskilda intresset.
En inskränkning i den enskildes rätt får inte gå längre än vad som krävs med hänsyn till vad som behövs för syftet att skyddet ska säkerställas. Lagen är tydlig, men behovet av att ha ett ordentligt strandskydd är lika tydligt. De exempel som ledamot Stina Bergström från Miljöpartiet anförde är viktiga att bära med sig.
Den långsiktighet som vi har haft i Sverige i den här lagstiftningen har en tydlig effekt i vårt land när det gäller tillgängligheten till stränderna och skyddet av de känsliga områdena just i strandkanten. Det är ett allmänt intresse som är av väsentlig betydelse. När det gäller ersättning dyker de här frågorna ofta upp på regeringens bord.
Vi prövar och överklagar beslut av statliga myndigheter i frågor som rör utvidgat strandskydd. Men i denna prövning ingår inte frågan om ersättning. Det är rätt att det är komplicerade ärenden. Vi har flertalet ärenden uppe, och vi har fått ett antal av dem återförvisade på formella grunder. Det är ett bevis på att det är en svår materia.
Att det gjorts en översyn av alla fattade beslut om utvidgat strandskydd hoppas jag kan leda till att vi kan komma bort från mytbildningen som finns om att de har varit onödiga och det här är förlegat. Nu har vi ett antal välgrundade beslut om skydd, och jag hoppas att det här då kan få finnas över tid och vara tydligt för markägaren och för allmänheten.
Inte minst för respektive kommun är det av betydande vikt när man planerar att detta är tydligt för alla.
Karolina Skog (MP):
Vi verkar vara överens på flera punkter i den här diskussionen. Den första är att strandskyddet är en stolt tradition i Sverige som vi ska värna.
Det är viktigt för att säkra allmänhetens tillgång till stränderna och för att säkra den biologiska mångfalden men inte minst, som Stina Bergström tar upp, för att säkra framtiden som bland annat kommer att innebära mer översvämningar. Vi är också överens om att samrådet är en viktig process.
Det är en otroligt viktig och central del av myndighetsutövningen i Sverige, och det är viktigt för regeringen att det sköts på ett korrekt sätt. Det är tydligt att länsstyrelsen inför ett beslut om utvidgat strandskydd ska ge berörda mark- och rättighetshavare möjlighet att yttra sig.
När man ber om ett yttrande är det som står i det självklart av vikt och ska vara del av beslutet som sedan tas. Men jag tycker att det är viktigt att poängtera att myndighetsutövning i Sverige, till skillnad från i en del andra länder, inte består av en förhandling. Att förespegla det kan göra den enskilde en otjänst och skapa tveksamhet.
Det är tydligt att myndigheten efter att ha inhämtat ett yttrande fattar sitt beslut. Ventilen för den enskilde är sedan att beslutet är möjligt att överklaga. Det är den ordning vi har, och att den ordningen fungerar är av stor vikt.
Jag är också trygg med att det är en god ordning, inte specifikt just för strandskydd utan som ett sätt att fatta myndighetsbeslut i Sverige.
Karolina Skog (MP):
Tack återigen till interpellanten för att hon väcker en viktig fråga! Det är en svår fråga. Det har ju gjorts flera förändringar i strandskyddslagstiftningen under senare år. Framför allt har ändringarna från 2009 och 2010 förändrat förutsättningarna genom att beslutsrätten i högre utsträckning flyttats till kommunerna och att dispensmöjligheten för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, som i debatten allmänt kallas för LIS, har tillkommit.
Vidare trädde en regel om nya möjligheter för upphävande av strandskyddet i små sjöar och vattendrag i kraft så sent som 2014. Jag och regeringen följer noga frågan om strandskyddsreglernas tillämpning och betydelse, både för samhällsutvecklingen och för bevarandevärdet som reglerna syftar till att skydda. Strandskyddet är viktigt för Sverige.
Det är viktigt att det fungerar rationellt för landsbygdsutvecklingen, och det är en väsentlig del i arbetet för att skydda den biologiska mångfalden. Därför följer vi noga utvecklingen när det gäller tillämpning och hur det fungerar i verkligheten.
Karolina Skog (MP):
Jesper Skalberg Karlsson har ställt tre frågor till mig om bekämpningsmedlet glyfosat: Har miljöministern agerat för att EU-kommissionen även fortsatt godkänner glyfosat efter att nuvarande godkännande löper ut den 30 juni 2016? Har miljöministern hållit fast vid principen om vetenskapligt stöd i förhandlingar som rör glyfosat?
Har miljöministern anammat nya principer för den svenska ståndpunkten i frågor som rör begränsningar av farliga ämnen, och vilka är i så fall dessa principer? Lagstiftningen för växtskyddsmedel är EU-harmoniserad genom förordning 1107/2009 om utsläppande på marknaden av växtskyddsmedel.
För att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön får ett verksamt ämne bara godkännas om ämnet eller medlet inte har några skadliga hälsoeffekter på människor eller djur och om det inte påverkar miljön på ett oacceptabelt sätt. Kriterierna för den granskningen framgår av en bilaga till förordningen.
Vidare gäller att beslut om godkännande fattas på grundval av granskningsrapporten, andra faktorer av betydelse för den aktuella frågan och försiktighetsprincipen. Den svenska regeringen stöder EU-kommissionens förslag om en temporär förlängning av innevarande godkännande.
Det innebär bland annat att den europeiska kemikaliemyndighetens, Echa, bedömning av glyfosats cancerframkallande egenskaper och behovet av en harmoniserad klassificering slutförs innan ett förnyat godkännande behandlas.