Rossana Dinamarca (V):
Förskolan är till för att ge kvinnor samma möjligheter som män att delta på arbetsmarknaden och för att stimulera barns utveckling. Med tanke på att det har väckts en liten debatt från reaktionärt håll vill jag inledningsvis understryka att vi som har barn i förskolan inte har abdikerat från vårt föräldraskap. Vi har inte heller slutat älska våra barn.
Vi är fortfarande de viktigaste personerna i våra barns liv och dem som barnen allra starkast knyter an till. Barnomsorgens införande har varit en av de viktigaste reformerna för kvinnors oberoende och självständighet. Tillgången och rätten till en bra och flexibel barnomsorg har länge varit och är fortfarande en viktig feministisk fråga. Den har gett oss kvinnor möjligheten att själva försörja oss och slippa beroendet av en man.
I dag är dock förskolan så mycket mer. Den handlar i första hand om en pedagogisk verksamhet som främjar barns inlärning och utveckling. Det är i förskolan barnen gör avstamp för det livslånga lärandet. Den har betydelse för vad våra barn lär sig, hur mycket de lär sig och hur de utvecklas. Lärandet i förskolan bygger på att barn lär sig genom att leka, samspela, utforska och skapa.
Verksamheten ska stimulera och utmana barnens utveckling och lärande. Resultat från Pisaundersökningar visar att barn som har gått i förskolan klarar sig bättre än övriga barn. Det finns exempelvis ett statistiskt samband mellan hur goda matematikkunskaper eleverna har i grundskolans senare år och om de har gått i förskolan eller inte.
Förskolan är inte enbart till för att tillgodose våra behov av barnomsorg när vi arbetar utan i allra högsta grad även för barnens utveckling. Sedan ska vi inte sticka under stol med att för alltför många barn kan förskolan även vara ett andningshål - en fristad. Vi har dessutom en växande fattigdom bland barn.
Dessa barn är de som allra bäst behöver förskolans verksamhet för sin sociala och kunskapsmässiga utveckling. Det finns dock saker som oroar mig med situationen på förskolan i dag. Det är de allt större barngrupperna. Lärartätheten är naturligtvis viktig även på förskolan. Vänsterpartiet menar att fokus bör ligga på att förskolan ska vara avgiftsfri, tillgänglig och likvärdig för alla.
Därför vill vi att avgiftsfri allmän förskola införs från ett års ålder. Vi vill dessutom utöka rätten till minst 30 förskoletimmar per vecka. Det skulle innebära att rätten till förskola stärks för barn till arbetslösa och föräldralediga. Vi vill också införa en maxgräns på 15 barn per grupp och 5 barn per personal i förskolan.
Lärarnas kompetens är en viktig faktor för kvaliteten i förskolan. För att den pedagogiska utvecklingen av förskolan ska fortsätta vill Vänsterpartiet genomföra en samlad satsning på fortbildning och kompetensutveckling för all personal i förskolan i syfte att minska kunskapsgapet och höja kvaliteten. Herr talman! I de förskolor som drivs med ett vinstintresse får barnens behov stå tillbaka.
När kvaliteten sjunker i förskolan förflyttas ansvaret för omsorgen av barnen från den gemensamma välfärden till den enskilda föräldern, vilken ofta visar sig vara mamman. Ökningen av antalet enskilda förskolor har accelererat sedan riksdagen beslutade om etableringsfrihet 2006.
Under denna period har andelen förskolor som drivs som föräldrakooperativ minskat medan andelen bolagsförskolor har ökat kraftigt. Det som framför allt skiljer de kommunala och de enskilda eller privata förskolorna åt är personalens utbildning. I de privata förskolorna är det en mindre andel av personalen som har en relevant utbildning jämfört med i de kommunala.
En viktig faktor för att konkurrensen på en marknad ska fungera är att konsumenterna enkelt kan välja bort företag som de av en eller annan anledning inte är nöjda med. Förskolan fungerar inte så. Barn som går på förskolan behöver bland annat kunna känna tillit till personalen och lära känna andra barn. Sociala band är en avgörande del av verksamheten.
Tröskeln för att byta förskola är hög, vilket begränsar ett skolföretags förluster av att sänka kvaliteten. Det som ur ett pedagogiskt perspektiv är anknytning är från ett företagsekonomiskt perspektiv en inlåsningseffekt som ger företaget en stark förhandlingsposition.
Denna position förstärks ytterligare av att det är viktigt för många föräldrar att förskolan ligger nära hemmet. Vi anser att det behövs en översyn av lämpliga ägandeformer för privata förskolor.
Vi vill se ett förslag till ny lagstiftning för att garantera att de offentliga bidragen till privata förskolor ska komma barnen till godo och till exempel inte utbetalas som vinst till skolans ägare, föras över till dotterbolag eller användas för uppköp eller nyetablering av fler skolor - varken i Sverige eller utomlands. Herr talman!
I dag har de flesta barn rätt att gå i förskolan - i alla fall de barn som har föräldrar som jobbar dagtid eller som sitter här i riksdagen. Mina barn är just nu på riksdagens barnverksamhet medan vi står här och debatterar just denna fråga. Vi är många föräldrar som jobbar på kvällar, nätter och helger - och vi blir fler. Över 300 000 av dessa föräldrar har små barn i förskoleåldern.
Trots det erbjuder mindre än hälften av landets kommuner barnomsorg på obekväm arbetstid. Det borde vara fler eftersom en utbyggd förskola och barnomsorg är en förutsättning för en hög sysselsättning. Allt fler arbetsuppgifter utförs på andra tider än dagtid.
Inom tillverkningsindustrin förekommer skiftarbete i stor utsträckning, och till exempel bland kulturarbetare är det vanligt med sena föreställningar. Den främsta orsaken till att fler jobbar utanför dagtid är dock att servicebranscherna har vuxit och att tillgängligheten inom vård och omsorg har ökat. Nästan två tredjedelar av de småbarnsföräldrar som jobbar i serviceyrken har obekväma arbetstider.
Det är dessutom yrken där många av de anställda är kvinnor. Eftersom kvinnor generellt får ta ett större ansvar för barnen drabbas småbarnsmammor med obekväma arbetstider särskilt hårt om det inte finns tillgång till barnomsorg när de jobbar. En del föräldrar kan givetvis lösa barnpassningen på egen hand i brist på kommunal barnomsorg. De kan dela på ansvaret för barnen eller få hjälp av släktingar.
Det är svårare för den som är ensamstående eller har sin släkt på annan ort - eller i ett annat land. De kanske måste avstå från att ta sådana arbeten eller från att gå upp i arbetstid även om det ger högre lön, eller också tvingas de betala dyrt för privat barnpassning och får då behålla en mindre del av sin lön.
En ensamstående mamma som arbetar deltid i en butik skulle kunna få betydligt bättre ekonomi om hon kunde ta några arbetspass på kvällar och helger. Det måste skapas bättre förutsättningar för föräldrar att kombinera sitt föräldraskap med arbete. Fler föräldrar ska få möjlighet att arbeta när de vill och hur mycket de vill. Det är positivt för sysselsättningen och det är bra för människors ekonomi.
Men en utbyggd barnomsorg är i första hand en reform för att fler barn ska få det lite bättre när de växer upp. Fler föräldrar som arbetar och slipper oroa sig för ekonomin innebär helt enkelt färre fattiga barn. Barn behöver också trygghet och kontinuitet. Det kan de få om det finns en permanent lösning med en professionell barnomsorg utförd av utbildad personal med kunskap och erfarenhet.
Barnomsorgen måste därför anpassas till alla föräldrars behov. Kommunerna ska vara skyldiga att erbjuda barnomsorg inte bara på dagtid utan även på kvällar, nätter och helger. Förvisso har regeringen budgeterat för ett stimulansbidrag efter ett tillkännagivande från riksdagen förra våren, men det kan knappast ses som särskilt seriöst. Låt mig ta ett exempel. Gävle har 94 000 invånare.
Stimulansbidraget skulle för deras del innebära drygt en årsanställd förskollärare. Vi i Vänsterpartiet har i vår skuggbudget föreslagit 15 000 nya platser som vi delvis finansierar med RUT-avdraget. Det skulle göra skillnad på riktigt. Därmed vill jag yrka bifall till reservation 2.