KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag är väldigt glad för Aron Emilssons engagemang i kulturarvsfrågorna. På frågan om jag är beredd att agera kan jag svara att det inte finns något som jag är mer beredd på. Jag har just nu ett helt departement som arbetar hårt med att bereda den kulturarvsproposition jag ämnar lämna till riksdagen innan detta år är slut. Den kommer att ge svar på många fler frågor än dem som Aron Emilsson ställer i interpellationen.
Vi har det gedigna arbetet. Det kommer att bli Sveriges första kulturarvsproposition. Du må tro att jag är stolt över att få vara den som lägger fram den för Sveriges riksdag. Jag är övertygad om att alla vi som månar om Sverige och det svenska kulturarvet kommer att bli tillfredsställda av den. Det kommer att vara den mest upphetsande bunt med ord som vi har läst på väldigt länge.
Den handlar om hur vi ska skydda våra miljöer, utveckla vårt land och bevara men också använda kulturarvet. Jag ser verkligen fram mot att ha många och långa diskussioner när vi har lagt fram förslaget först till utskottet. Du ställer en rad frågor i din interpellation. En av dem gäller om jag vill vidta lagstiftningsåtgärder. Jag är inte en vän av lagar bara för lagarnas skull.
Jag tror mycket mer på människor, individer, och att vi själva kan och bör ordna vårt samhälle, respektera varandra och vår historia och utifrån en god vilja utveckla vårt land och de människor som bor här. Det finns dessutom lagstiftning, mängder med lagstiftning, som kan användas. Jag är därför mycket mer mån om att vi ser på de lagstiftningar som finns. Det kanske passar att jag nämner några av de lagar som finns.
Det är en omfattande lagstiftning som skyddar just dessa miljöer. Det är framför allt kulturmiljölagen. Den är central, och det är länsstyrelserna som har det praktiska ansvaret för tillämpningen av den lagen. Vi har Riksantikvarieämbetet som enligt kulturmiljölagen också har ett särskilt ansvar i detta. Vi har miljöbalken. Det är en annan viktig lag för skyddet av våra kulturmiljöer.
Bland annat skyddas de ca 1 700 områden som är av riksintresse för kulturmiljövården av miljöbalken. När det gäller miljöbalken har både länsstyrelserna och Naturvårdsverket centrala roller. Sedan har vi kommunerna. De har ett alldeles särskilt ansvar när det kommer till kulturmiljöfrågor utifrån bestämmelserna i plan- och bygglagen.
Förutom kommunerna har också Boverket en viktig roll. Min bedömning när det gäller lagstiftning, som Aron Emilsson trånar efter, är att vi inte behöver fler lagar, men däremot behöver vi tillämpa de lagar som finns. Just därför blir den kulturarvsproposition som jag kommer att lägga fram så viktig.
Där kommer vi att arbeta med tillämpningen och bryta ned kulturarvet i dess olika delar för att se vad vi behöver göra utifrån befintlig lagstiftning för att kunna både bevara och utveckla våra kulturmiljöer och vårt kulturarv i stort.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Tänk, det måste glädja Aron Emilsson oerhört att just jag är den kulturminister som äntligen lägger fram Sveriges första kulturarvsproposition inför Sveriges riksdag. Det måste kännas härligt med tanke på det engagemang som du har för kulturarvsfrågorna och den komplexa bild som riksdagsledamoten så väl beskriver. Jag är beredd att hålla med om mycket av det som Aron Emilsson alldeles nyss beskrev.
Vi har enorma utmaningar när det gäller vårt kulturarv. Det är hög tid att ta tag i det och göra det med kraft. Framför allt är det hög tid att lägga en ordentligt grund för det svenska kulturarvet baserad på vetenskap och forskning om vad som faktiskt formar ett kulturarv. Vad formar en kultur, ett land, en nation, ett folk, en del av Europa och världen?
På vilket sätt ska vi säkerställa att våra institutioner och alla de som på olika sätt bär olika delar av kulturarvet gör det utifrån vetenskapliga grunder och hur ett kulturarv utvecklas? Det finns mörkerkrafter här i Sverige och runt om i Europa. Vi behöver inte åka långt över Östersjön för att se hur man just nu gör begränsningar i kulturarvet. Man klipper om filmer, skär bort delar av museer och gör begränsningar i yttrandefriheten och tryckfriheten.
Det är något som är centrala element om man ska forma och utveckla ett kulturarv. Det känns väldigt hoppfullt att sverigedemokraten Aron Emilsson brinner för kulturarvet och verkar lägga ut texten om hur han och förhoppningsvis hela partiet ska vara med och utveckla detta. Som jag tidigare sa finns det redan i dag och med många mått mätt enorma summor pengar som på olika sätt satsas på kulturarvsmiljöerna.
Vi har 250 miljoner kronor i ett anslag, 460 miljoner per år i den kyrkoantikvariska ersättningen och så vidare - och vi har flera myndigheter som i sina regleringsbrev, utifrån sina instruktioner och med sina årliga anslag på olika sätt arbetar med kulturarvet och med kulturmiljövården.
Men precis som Aron Emilsson beskriver och som många av de myndigheter i branschen som riksdagsledamoten verkar ha så goda kontakter med beskriver är problemet kompetens, som ofta saknas, och inte illvilja. I stort sett alla människor jag möter, berättar för och eldar upp i kulturarvsfrågorna brinner också för kulturarvet eftersom de förstår vikten av det. Om man inte kan sin historia riskerar man väldigt mycket.
Om man inte vet hur Sverige har utvecklats genom århundraden och årtusenden står mycket på spel, och mycket kan gå fel. Därför är det så viktigt med kompetens och kompetensutveckling och med det som branschen beskriver för mig: samverkan mellan samhällets olika aktörer. Det finns oerhörd expertis, framför allt i vissa myndigheter, och många kommuner vill ta till sig expertisen för att kunna ta det ansvar som de har enligt lag.
Men hela kedjan behövs för att det här ska fungera.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Det finns inte enorma summor pengar, men jag vill påstå att det finns en större utmaning. Den sammanlagda summan av alla olika instanser och myndigheter och de rena statliga anslagen för kulturarvsarbetet är ett mindre problem än bristen på kompetens och samverkan.
Det betyder inte att vi behöver se på båda de här bitarna när vi nu utvecklar kulturarvspolitiken i vårt land - vilket det är oerhört angeläget att vi gör, för precis som jag sa tidigare är det fem i tolv. Det finns många mörka krafter som rör på sig i våra grannländer, i vårt land och runt om i Europa och i världen.
Om man månar om det svenska kulturarvet är det dags att kavla upp ärmarna och kämpa hårt, vilket jag gör och kommer att göra in i det sista. Men jag vill tacka Aron Emilsson för den här debatten. Jag ser fram emot många samtal om just kulturarvet, om den svenska kulturen, om våra traditioner och om hur vi ska bevara och utveckla dem. Vår kulturmiljö finns ju runt omkring oss alla.
Alla ska också ha möjlighet att påverka den eftersom den är del av oss och det vi gör och är i de rum där vi befinner oss. Precis som riksdagsledamoten sa handlar det inte alls enbart om oss här just nu, utan det handlar om framtiden - om de människor som ännu inte finns här men kanske kommer att leva här om 50, 100, 500 och 1 000 år. Jag vill avsluta med att återigen tacka för engagemanget.
Jag ser fram emot många diskussioner i det här ämnet.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Aron Emilsson har frågat mig om jag är beredd att agera skyndsamt för att det av Myndigheten för press, radio och tv lämnade förslaget om utformning av evenemangslista ska genomföras.
En evenemangslista är en förteckning över evenemang som bedöms vara av sådan särskild vikt för samhället att det vid behov måste vara möjligt att vidta åtgärder som skyddar rätten till information och säkerställer bred tillgänglighet för allmänheten till tv-sändningarna.
Uttryckt med andra ord innebär en evenemangslista en möjlighet för staten att inskränka rättighetshavares rättigheter till förmån för medborgarnas behov av information.
Noga överväganden krävs för att finna rätt balans mellan å ena sidan näringsfriheten, rätten till immateriell egendom och vikten av effektiv konkurrens och å andra sidan medborgarnas grundläggande rättighet att ta emot information.
De bestämmelser i radio- och tv-lagen som anger att regeringen kan meddela föreskrifter om vilka evenemang som är av särskild vikt för det svenska samhället har funnits sedan 1999 och har sitt ursprung i det så kallade tv-direktivet, numera AV-direktivet.
Enligt AV-direktivet ska medlemsstaterna anmäla alla åtgärder som vidtas eller kommer att vidtas till EU-kommissionen för godkännande, vilket innebär att kommissionen gör en kontroll av om åtgärderna är förenliga med kraven i AV-direktivet, EU:s konkurrensregler och kravet på proportionalitet.
Myndigheten för press, radio och tv har föreslagit att inskränkningen i möjligheten att utnyttja exklusiva sändningsrättigheter till evenemangen ska gälla för sådana rättigheter som har förvärvats tidigast det datum då EU-kommissionen publicerar ett beslut om att godkänna en svensk evenemangslista.
Myndigheten för radio och tv:s förslag till evenemangslista har remitterats till myndigheter och företag för synpunkter senast den 5 september 2016. Regeringen kommer därefter att ta ställning till myndighetens förslag i ljuset av remissinstansernas svar och med beaktande av EU:s regelverk.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag är övertygad om att Aron Emilsson har rätt i att detta är en fråga som engagerar många människor. Vi vill ha tillgång till evenemang, speciellt evenemang av den karaktär som det handlar om när det gäller evenemangslistan.
Det är evenemang som binder oss samman, som får oss att känna tillhörighet och som vi vill ta del av för att vi är engasgerade i dessa stora aktiviteter, inte minst när vårt land är representerat i idrottstävlingar eller andra typer av event. Riksdagen har, precis som riksdagsledamoten säger, gjort ett tillkännagivande. Vi har reagerat på tillkännagivandena, och nu har myndigheten lämnat sin rapport.
Vi har en ordning som är en god ordning, som jag menar att vi både ska vara stolta över och använda, att vi har möjlighet att sända ut underlag på remissrundor. Det finns ofta svar som kan komma i remissrundor som inte fanns med i grundunderlaget. Det kan komma ytterligare perspektiv, också för att tiderna, tekniken och möjligheterna förändras.
Den grannlaga uppgiften när det gäller evenemangslistan är just att vi vill ha en fungerande balans mellan å ena sidan allmänhetens rätt till information och å andra sidan äganderätt och en fungerande och fri konkurrens. Det sistnämnda är inte minst viktigt. Vi kommer att återkomma. Det är några månader kvar tills remissrundan avslutas.
Därefter kommer regeringen att behöva sätta ned foten och lämna besked.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Som socialliberal är jag mån om att man för en ansvarsfull politik som ser till både individens och samhällets bästa. Nu har vi en process och en ordning med remissrunda. Jag ämnar inte förekomma remissrundans resultat innan jag återkommer med hur vi går vidare. Det vi nu har gjort är att vi har tagit hand om tillkännagivandet.
Vi har respekterat den ordning vi har i Sveriges riksdag. Vi återkommer när vi har något mer att säga i den här frågan.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Eva Lohman har frågat mig om jag har för avsikt att ta initiativ till ytterligare åtgärder - och i så fall vilka åtgärder - för att säkerställa att statliga bidrag går till civilsamhällesorganisationer som efterlever regler om demokrati och mänskliga rättigheter.
Låt mig först och främst understryka att regeringen tar avstånd från de skrämmande och vedervärdiga uttalandena från dåvarande vice ordföranden i Turkiska riksförbundet i samband med en manifestation på Sergels torg den 9 april. Uttalanden likt dessa hör inte hemma i vårt demokratiska samhälle.
Det finns ett antal strukturella villkor som gäller för statliga bidrag till organisationer inom det civila samhället. Statsbidrag ska inte ges till organisationer som bedriver verksamhet som strider mot demokratins idéer och mot principerna om alla människors lika värde och rättigheter.
I enlighet med de flesta förordningar om statsbidrag till det civila samhällets organisationer får bidrag lämnas endast till en organisation som har en demokratisk uppbyggnad och som bedriver en verksamhet som respekterar demokratins idéer. Det är också möjligt för myndigheter att kräva tillbaka statsbidrag som beviljats på felaktiga grunder. Jag håller med Eva Lohman om att civilsamhällets aktörer fyller en viktig roll i samhället.
Stödet till det civila samhällets organisationer är en grund för att det civila samhällets organisationer ska kunna spela en aktiv roll i demokratin. Regeringen genomför årligen uppföljningar med bidragsgivande myndigheter. Regeringen arbetar också med att öka tydligheten i bidragsgivningen för att säkerställa att bidragsvillkoren följs.
Under 2015 genomfördes en översyn av ett antal förordningar, vilken är redovisad i DS 2015:38, Statligt stöd till det civila samhället - en översyn av fyra bidragsförordningar samt stödet till Exit . I promemorian finns förslag om skärpta demokratikriterier för flera bidrag till organisationer som nu bereds inom Regeringskansliet.
Regeringen har också identifierat ett behov av att se över statens stöd till trossamfunden och planerar att tillsätta en utredning för att se över detta stöd. Avslutningsvis vill jag påpeka att de få organisationer och individer som utnyttjar systemen för verksamhet som motverkar demokratins principer förstör för alla tusentals organisationer som dagligen förbättrar vårt samhälle. De undergräver förtroendet för de statsbidrag vi har.
Det är viktigt att alla organisationer som tar emot stöd är medvetna om de villkor som är förenade med stöden när det gäller att ha en verksamhet som respekterar demokratiska värderingar. Därför måste vi som bär ansvaret för statens stöd till det civila samhället säkerställa att det finns en rimlig kontroll på plats.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Precis som Eva Lohman beskriver - där är vi verkligen överens - har vi ett fantastiskt civilsamhälle i vårt land. Vi har ett av de absolut bredaste och mest robusta civilsamhällena. Det gör vårt land till ett unikt land. När man talar med forskarna säger de ofta att vi har ett av de absolut bästa civilsamhällena i världen. Jag skulle nog vilja påstå att vi har det bästa.
En av anledningarna till att det civila samhället i Sverige har kunnat bli så starkt är att vi har ett mycket generöst bidragssystem. Det är ett mycket generöst stödsystem för organisationer. Det är ett system som också bidrar till att det i Sverige inte bara är de som är rika som kan organisera sig eller bilda föreningar. Det kan alla, mer eller mindre. Vi har skapat förutsättningar för det.
Det har i sin tur gjort vårt land starkare och bättre. Jag själv har varit scout. Jag vet inte om riksdagsledamoten har tagit del av scoutverksamheten. Men mycket av det jag har lärt om ledarskap, organisationsutveckling och konflikthantering har jag lärt mig i scouterna. Jag var en av de yngsta patrulledarna någonsin i min kår.
Scouterna är den organisation som tog emot störst stöd förra året, tätt följd av Sverok och därefter av Sveriges Elevkårer och så vidare. Precis som riksdagsledamoten beskriver är de flesta föreningar och organisationer som tar emot relativt stora summor av skattebetalarnas pengar organisationer som inte bara sköter sig utan som också bygger individer och bygger samhället.
Det är en fantastisk verksamhet som bedrivs. Jag är som skattebetalare stolt över att jag får bidra till detta och den här utvecklingen av människor och hela samhället i stort. Just därför är det oerhört provocerande och sorgligt - man blir, milt uttryckt, arg och upprörd - när det finns människor som utnyttjar systemet och som visar att vi inte kan lita på dem.
Det är just därför som jag under många år, inte minst som aktiv i det civila samhället eller som general-direktör för en myndighet, har varit frustrerad över att vi inte har gjort allt vi kan för att rätta till och styra upp våra system så att vi i möjligaste mån täpper till de hål som finns. Vi kommer aldrig att kunna skydda oss till 100 procent mot illvilja och ondska.
Men vi kan göra allt vi kan. Därför är jag väldigt stolt över att vara kultur- och demokratiminister i en regering som nu tar tag i detta. Missbruken uppkom ju inte för ett och ett halvt år sedan, utan det här har pågått under lång tid. Visst kan vi göra mer. Det vi gör nu är en översyn av våra olika system. Bland annat är skillnaden mellan de olika förordningarna och de olika bidragsgivande myndigheterna för stora.
Bara där kommer vi att hitta lösningar som tar oss framåt och som gör vårt system mer säkert.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Ja, det är precis det som vi nu sätter igång. Vi inleder ett arbete som faktiskt tar ett helhetsgrepp på alla de olika förordningarna - det är många olika - och det flertal myndigheter som ger statligt stöd i olika former. Det är hög tid för den samordningen.
Vi utreder för att kunna säkerställa att vi får långsiktighet och enhetlighet i de olika förordningarna. Vi tittar också på de olika typer av organisationsstöd som finns för det civila samhället. Till exempel kommer vi särskilt att utreda statens stöd till trossamfund. Den förordningen har inte setts över sedan kyrkan skildes från staten, vid millennieskiftet. Det är hög tid att göra det.
En utgångspunkt, ett mål, med den översynen är att skärpa kraven på demokratiska värderingar bland de samfund som får statligt stöd. Vi har också låtit ta fram förslag på skärpta demokratikriterier för flera bidrag till organisationer, däribland etniska organisationer. Dessa förslag går vi nu vidare med och bereder. Vi kommer även att se över hur myndigheterna arbetar, och vi kommer att ställa krav på samverkan mellan de olika myndigheterna.
Myndigheterna ska också dela med sig av sina olika rutiner så att vi säkerställer att vi får en best practice, både när vi studerar själva första ansökan och, inte minst viktigt, vilket riksdagsledamoten lyfter fram, när det gäller hur vi följer upp och säkerställer att man efterlever de krav som vi ställer på alla som erhåller det stora förtroendet att ta emot statligt stöd för sin verksamhet.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag önskar att vi kunde upprätta ett system som gjorde att vi för evigt slapp hatiska uttalanden. Tyvärr tror jag inte att den översyn som vi nu gör kommer att stoppa det.
Däremot ska jag göra allt jag kan för att den översyn vi nu gör resulterar i att det i alla fall inte är statliga bidrag, skattebetalarnas pengar, som går till och understöder organisationer som har företrädare som kommer med sådana uttalanden. Det är helt oacceptabelt.
Jag är otroligt glad och stolt över att riksdagsledamoten, tillsammans med många andra, har reagerat så oerhört starkt på vad som har skett och också välkomnat de olika översyner som vi nu gör. Vi måste nämligen vara många som tillsammans värnar vår demokrati, respekten för grundläggande mänskliga rättigheter och vår människosyn.
Som jag sa i en tidigare interpellation: Det är många mörkerkrafter på gång i vårt land och runt omkring oss, så vi behöver stå starka nu, vi som har en tro på alla människors lika värde. Tack för interpellationen!
Alice Bah Kuhnke (MP):
Verkstad ligger för mig. Att strunta i saker har aldrig legat för mig - inte i tidigare uppdrag och definitivt inte som kultur- och demokratiminister. Hanteringen av rörlig bild och kunskapen om rörlig bild är central för våra barn och unga ur många perspektiv.
Självklart handlar det om att kunna granska och stå emot budskap, att kunna identifiera vem avsändaren är och vad denna vill och att kunna stå sig i konkurrensen om jobben runt om i Europa och världen. Det är viktig kunskap som vi behöver fördjupa arbetet med. När det gäller filmpolitik är barn och unga sedan länge i fokus och högt prioriterade.
Det bevisar en rad fantastiska verksamheter i Filminstitutets regi. Det viktiga där är hur:et, hur det har utvecklats och på vilket sätt man utvecklar denna kunskap i samverkan med andra myndigheter, instanser, organisationer och företag. Det är inte vi i politiken som ska utveckla hur:et.
Vi ska skapa förutsättningarna och sätta målen, för precis som Cecilia Magnusson säger är det avgörande i den tid vi lever i och så som vi tror att framtiden kommer att utveckla sig. Hur:et ska utvecklas av filmbranschen, och i de råd som nu inrättas med experter på film. Kunskapen om hur man jobbar med film, hur man granskar film, på vilket sätt film kan stimulera utveckling och hjälpa en att hantera verkligheten ska ges av dem som verkligen kan frågan.
Tack för interpellationen!
Alice Bah Kuhnke (MP):
Olof Lavesson har frågat mig hur jag avser att tillgodose riksdagens tillkännagivanden gällande propositionen Mer film till fler - en sammanhållen filmpolitik , hur tidsplanen för hanteringen av dessa ser ut samt hur jag avser att agera då jag har uttalat att tillkännagivandena ska omhändertas. Självfallet kommer riksdagens tillkännagivanden på filmpolitikens område att beredas i sedvanlig ordning.
Olof Lavesson kritiserar i sin interpellation Kulturdepartementet för att ha meddelat att beslutet om momsen på tillträde till biografföreställningar ligger fast även efter riksdagens tillkännagivanden. Jag vill därför påminna om att beslut om statens budget fattas efter en samlad hantering i riksdagen. Dessa beslut ändras inte av enskilda tillkännagivanden utanför den ordinarie budgethanteringen.
Det är därför ett faktum att riksdagens beslut om statens budget, inklusive skattepolitiken, ligger fast även efter riksdagens tillkännagivanden om filmpolitiken. Att Kulturdepartementet har lämnat information angående detta till allmänheten och filmbranschens aktörer anser jag vara fullt rimligt. Beredningen av tillkännagivanden ska genomföras ansvarsfullt och med beaktande av effekterna såväl för statens budget som för andra berörda aktörer.
Beredningen av riksdagens tillkännagivanden gällande filmpolitiken pågår, och regeringen avser att återkomma under hösten 2016.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack, riksdagsledamot Lavesson, för interpellationen och för det fortsatta meningsutbytet! Jag avser att till fullo respektera riksdagens beslut och den ordning som Sveriges riksdag har. De tillkännagivanden som jag tog emot för ett antal månader sedan bereder vi just nu för fullt inom mitt departement. Jag ser det som en möjlighet att inom kort återkomma med hur vi hanterar och går vidare med tillkännagivandena.
Men det tål att påminna om att det bara har gått ett par månader sedan jag tog emot tillkännagivandena. Under den förra regeringens period och de tillkännagivanden som då kom dröjde det i genomsnitt längre än hela tre år tills man tillgodosåg riksdagens tillkännagivanden.
Därför anser jag att jag fortfarande, efter ett par månader gångna, har gott om tid på mig att säkerställa att de underlag som behövs och de analyser som behöver göras - som berör många olika aktörer - är grundliga och får den effekt som vi strävar efter.
Ett exempel på ett annat tillkännagivande som har tagit väldigt lång tid att tillgodose och som har stor påverkan på kulturpolitiken är reklamskatten. Den hade den förra regeringen hela åtta år på sig att göra någonting åt, men man gjorde ingenting. Den här regeringen har nu sett till att börja avverka tillkännagivanden.
Jag hanterar, bereder och tillgodoser tillkännagivanden i rask takt och återkommer inom kort, och jag menar att detta är att respektera riksdagens ordning och beslut.