Thomas Östros (S):
Camilla Sköld Jansson har frågat om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra att vårt självbestämmande över den sociala välfärden urgröps. Regeringen har vid olika tillfällen slagit fast att vi själva ska bestämma över hur vi vill organisera utbildning, sjuk- och hälsovård och andra delar av vår välfärd.
Detta gäller exempelvis i diskussionerna om EU:s tjänstedirektiv, liksom i EU:s förhandlingar om handel med tjänster inom ramen för Världshandelsorganisationen WTO och i regionala och bilaterala avtal som rör tjänstehandeln. WTO:s tjänstehandelsavtal, GATS, skapades för att främja ökad öppenhet för den internationella handeln med privata tjänster.
Avtalet byggde på en insikt om att tjänstehandeln har allt större betydelse för tillväxt och utveckling i alla länder och att det behövdes ett gemensamt regelverk. Utgångspunkten var att WTO:s medlemmar inte ska diskriminera mellan privata tjänsteleverantörer från olika länder eller behandla utländska tjänsteleverantörer sämre än de egna. Avtalet tar således inte sikte på balansen mellan privat och offentligt utan handlar om icke-diskriminering på redan privata marknader.
Vilken verksamhet som ska bedrivas i offentlig respektive privat regi i Sverige bestämmer vi helt och hållet själva. Varje medlemsland kan dessutom självt välja vilka av de egna tjänstesektorerna som ska vara öppna för utländsk konkurrens och på så sätt utelämna sektorer med offentliga inslag. Även olika former av begränsningar för marknadstillträde, till exempel monopol, exklusiva rättigheter, kvoter, arbetsmarknadstest och begränsningar i deltagandet av utländskt kapital, kan skrivas in i enskilda sektorer.
Den svenska regeringen har inte gjort, och avser inte att göra, några åtaganden i GATS om öppenhet för utländska tjänsteleverantörer i sektorerna för utbildning eller hälso- och sjukvård. Sverige har även skrivit in uttryckliga undantag för distribution av alkoholhaltiga och farmaceutiska produkter i bindningslistan. Det konstitutionella fördraget i de delar som rör handelspolitiken ändrar inte dessa utgångspunkter och vilken verksamhet som ska bedrivas i privat respektive offentlig regi inom nämnda tjänstesektorer.
Däremot innehåller det konstitutionella fördraget vissa ändringar som rör bland annat omröstningsregeln när det gäller förhandlingar om och ingående av internationella avtal inom den gemensamma handelspolitiken. Huvudregeln är att ingåendet av dessa ska beslutas av rådet med kvalificerad majoritet. Denna regel är föremål för flera undantag av vilka jag enbart berör de undantag som rör tjänstehandeln. Det första undantaget rör de fall där interna regler, som exempelvis avser den inre marknaden, skulle kräva enhällighet.
Då ska också motsvarande beslut inom ramen för EU:s yttre handelspolitik tas med enhällighet. Det andra undantaget, då det ska vara enhällighet för EU:s yttre handelspolitik, rör handel med sociala tjänster och tjänster som avser utbildning och hälso- och sjukvård. I de fall avtal inom dessa områden riskerar att allvarligt störa den nationella organisationen av sådana tjänster och inverka negativt på medlemsstaternas ansvar att tillhandahålla dessa krävs enhällighet.
Den svenska regeringen var under regeringskonferensen mycket aktiv i det arbete som ledde fram till dessa skrivningar om tjänstehandeln. Denna fråga var också en av de högst prioriterade för Sverige - detta för att i alla situationer kunna garantera nationellt självbestämmande i frågor om organisationen av den sociala välfärden och i vilken mån vi vill öppna upp för utländska aktörer. Sverige är ett av de länder som gjort flest åtaganden i GATS samtidigt som vi har en internationellt sett stor offentlig sektor.
Från svensk sida har vi sett till att vi dessutom har garantier för självbestämmande, en form av veto, i det konstitutionella fördraget. Därmed har alla nödvändiga åtgärder vidtagits för att organisationen av vår svenska välfärd ska styras av våra egna beslut och inte avgöras av utgången i internationella förhandlingar.