Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag tackar finansmarknadsministern för svaret och utvecklingen av svaret. Det är inte någon slump att utformningen av den här delen av forskningen är som den är. Som jag nämnde tidigare handlar detta mer om att skapa en plattform, ett center och en infrastruktur för att kunna bedriva forskning i världsklass på det här området.
Det blir därför inte riktigt relevant när finansmarknadsministern nämner att det vore bättre att hitta en annan modell där man har någon form av konkurrens inom forskningen. Det har man ju. Man måste söka pengar för att bedriva forskning på precis samma sätt som man gör i andra sammanhang. Det fungerar redan så. Det här handlar mer om att se till att plattformen finns så att man kan bedriva detta på ett seriöst sätt.
Om plattformen inte finns kan forskning inte bedrivas, och då spelar det ingen roll om man försöker hävda att det finns pengar någon annanstans i systemet. Om man drar undan plattformen kommer det att begränsa möjligheterna.
Jag uppfattar det inte som riktigt seriöst att man försöker hävda att det här är en del av ett bekymmersamt budgetläge och att man ska genomföra någon form av budgetsanering där man drar undan hela anslaget på 30 miljoner för finansmarknadsforskningen.
Per Bolund vet att det är ett väldigt litet anslag i det stora sammanhang som statsbudgeten är - vi pratar om 900 miljarder. Detta handlar om 30 miljoner. Jag tycker att man kan se det som en i sammanhanget väldigt billig försäkringspremie från statens sida där man investerar en liten slant i att säkerställa att vi kan ha spjutspetsforskning på området för att undvika att hamna i problem, vilket vi annars skulle kunna riskera att göra om den finansiella sektorn inte fungerar som den ska.
Vi har en stor banksektor och en stor finanssektor. Det är viktigt för oss att de fungerar i Sverige, och där tycker jag att staten bör kunna dra sitt strå till stacken. Då är det extra allvarligt att staten går in i ett åtagande som man sedan är beredd att bryta med så här kort varsel. Det riskerar statens trovärdighet som part. Men det är inte nog med det.
Utöver att den allmänna forskningen bedrivs drar staten nytta av resurserna på annat sätt. Såväl Finansinspektionen och Riksbanken som Finansdepartementet och såvitt jag förstår även AP-fonderna använder sig av resultat från forskningen och har alltså nytta av att den finns. Staten får nog igen en hel del av detta på fler sätt än vad finansmarknadsministern kanske har uppfattat.
Det som jag också tycker är allvarligt i ett mer demokratiskt sammanhang är att ingen kunde förutse detta. Det var ingenting som Miljöpartiet eller Socialdemokraterna berättade för väljarna före valet. Om vi vinner valet ska vi spara pengar i statens budget genom att dra in anslaget för finansmarknadsforskning - det har inte stått någonstans, Per Bolund, inte i era budgetmotioner under era år i opposition och inte i era program som ni gått till val på. Ingen visste detta, utan det har dykt upp efter valet.
Jag tror att det är ganska uppenbart för de flesta att någon har sett att det finns ett anslag som man lite lätt - har man trott - bara kan plocka in. Jag tycker inte att det är seriöst. Nu är ändå signalen från finansmarknadsministern lite positiv. Han säger att man vill se över det här och göra någon form av analys eller utvärdering. Men egentligen behöver detta inte analyseras eller utvärderas.
Det finns en analys av verksamheten, och vi vet att den är bra. Vad som händer om man drar undan pengarna behöver vi ingen analys av heller. Vi vet att om man drar undan pengarna försvinner verksamheten. Jag tycker att det vore bättre om finansmarknadsministern kunde lova här i dag att han ska göra vad han kan för att redan i vårändringsbudgeten säkerställa att anslaget återställs på det sätt som staten en gång har åtagit sig att det ska vara.