Jan R Andersson (M):
Jag är trots allt glad att både jag och försvarsministern, som han redovisar i svaret, ser hemvärnets funktion som väldigt viktig för Sverige. I många delar av landet, exempelvis i mitt hemlän Kalmar län, är hemvärnet den enda form av försvarsverksamhet som finns. Den är viktig inte bara för försvaret utan också för hela samhällets robusthet. Det handlar om stöd till samhället i olika former.
I dagarna har vi sett att hemvärnet är med och hjälper till där det har kommit nästan metervis med snö. Vi vet också att polisen och räddningstjänsten ofta förlitar sig på hemvärnet för att hjälpa samhällsviktiga verksamheter. Kalmar län är, som jag skriver, mig veterligt - försvarsministern får gärna rätta mig om jag har fel - det enda län som saknar militära skjutfält. Detta innebär stora praktiska problem.
För vissa hemvärnssoldater som ska åka och genomföra en enkel skjutövning betyder det att en enkel resa tar ungefär fem timmar - detta för att hämta utrustning och vapen och transportera sig till grannlänet för att där genomföra övningen. Det är klart att detta för det första är ett resursslöseri med en frivillig kraft som engagerar sig för att lösa dessa viktiga uppgifter.
Men det är också i slutänden ett rekryteringsproblem, för när soldaterna ser att de gör en massa uppgifter som inte känns meningsfulla är de inte längre intresserade av att lösa huvuduppgiften. Sammantaget blir samhällets robusthet svagare. Vems uppgift det är att lösa den frågan får vi kanske diskutera. Men jag får tacka för svaret. Jag tycker att försvarsministern i många delar uttrycker det som jag också menar.
Exempelvis säger han att försvaret fortsatt behöver stärkas och den operativa förmågan öka - jag håller helt med om detta. Han säger vidare att det är nödvändigt att Försvarsmakten har tillgång till ändamålsenliga övningsområden och övningsanordningar. Det är lite grann detta jag tar upp i denna interpellation.
I den tredje delen säger han: "Inom de ramar riksdagen och regeringen har lagt fast är det Försvarsmakten som avgör var och hur krigsförbanden ska utbildas och övas liksom vilka övningsanordningar i form av skjutfält och annat som behövs för att kunna utbilda." Detta stämmer inte helt och hållet. I Försvarsberedningen och de underlag från Försvarsmakten som har inkommit till Försvarsberedningen säger man att man behöver ett nytt regemente i mellersta Norrland.
Samtidigt har det genom det försvarsbeslut som togs i vintras tillkommit fyra nya regementen i Norrland. Varför är det så? Jo, försvarsministern har själv uttryckt att det finns inslag av regionalpolitik i detta. Så det försvarsministern säger stämmer inte riktigt.
En minister kan mycket väl se till att anordningar i form av skjutfält eller regementen kommer till, om man tycker att det är viktigt. Det är Arvidsjaur, Skellefteå, Östersund och Falun som får dessa nya regementen. Det som också är intressant är att ett av dessa regementen hamnar i försvarsministerns eget hemlän.
Det är lätt att misstänka att det skulle vara lättare att ta regionalpolitisk hänsyn då det stärker ens eget län. Min fråga till försvarsministern blir: Varför kan regionalpolitiska hänsyn tas till försvarsministerns eget hemlän Dalarna men inte till Kalmar? Kalmar är faktiskt, tillsammans med Öland, Gotland och Blekinge, den landsdel som ligger absolut närmast vår tänkta fiende.