KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Danielsson (C):
Det är en viktig, högaktuell och relevant fråga som interpellanten tar upp. Sverige har ett stort och växande problem och en utmaning i att allt fler med låg utbildning och bristande språkkunskaper fastnar i långtidsarbetslöshet och utanförskap. Sedan många år är situationen tyvärr den att Sverige är riktigt dåligt på att integrera och få asylinvandrare i arbete.
Det innebär naturligtvis att de åtgärder som har satts in, vilka är många och kostsamma, inte alls fungerar tillräckligt bra. Därför är det alarmerande att regeringen, Socialdemokraterna och LO fortsätter att vara så tondöva, med ett enda traditionellt och fyrkantigt recept som kan beskrivas som more of the same för att ge arbete till dem långt bort från arbete.
Vi hör ofta att mediantiden för när 50 procent av de nyanlända har kommit i arbete är sju åtta år - arbetsmarknadsministern säger det till exempel ständigt - och att 65 procent har arbete efter 15 år. Det är alldeles för låga andelar som vi snabbt måste få upp så att de blir väsentligt bättre.
Tyvärr är den SCB-statistik som alla använder rätt mycket förskönande, eftersom alla räknas som arbetande som den aktuella veckan arbetar minst en timme i tillfälliga jobb, i deltids- och heltidsjobb och i jobb med 80 procent lönebidrag.
Jag har ofta funderat över hur utvecklingen är över tid för flyktingar, när de och deras anhöriga har erhållit ett heltidsarbete utan några statsbidrag inblandade. Med all respekt för lönebidrag, som är viktiga och nödvändiga för dem som behöver det stödet, är målet ändå att de allra flesta ska ha sitt fasta heltidsjobb betalat av arbetsgivaren.
Jag har därför låtit riksdagens utredningstjänst, den vassa Anna Enström Järleborg, ta fram en rapport om detta, eftersom det är först när man har full kunskap om nuläget som relevanta åtgärder kan sättas in för att nå de mål som man ställer upp. Rapporten tycker jag är alarmerande och visar hur väldigt svårt det är för de grupper som jag har pekat på att få arbete. Jag vill delge arbetsmarknadsministern och riksdagen detta i denna debatt.
Detta visar rapporten - lyssna noga nu, ministern! Om helårsanställda och företagare analyseras visar det sig att andelen helårsanställda inklusive företagare av den totala befolkningen i Sverige mellan 20 och 64 år ligger på 69 procent.
Andelen helårsanställda inklusive företagare bland flyktingar inklusive flyktinganhöriga uppgick till 25 procent efter 8 år i Sverige, och efter 15 år var andelen 34 procent. Bland männen var det 32 procent helårsanställda inklusive företagare efter 8 år och bland kvinnorna 18 procent.
I dessa uppgifter ingår därtill de som arbetar heltid och har stöd av lönebidrag, så siffrorna torde vara betydligt lägre vad gäller andelen med heltidsarbete utan några statsbidrag. Att SCB inte kan särredovisa detta finner jag mycket anmärkningsvärt. Detta är den allvarliga verkligheten, arbetsmarknadsministern. Det räcker inte med more of the same.
Det behövs nya, radikala grepp, som Centerpartiet och Alliansen visar på men som regeringen och LO säger nej till. Det gör mig djupt bekymrad inför framtiden.
Staffan Danielsson (C):
Regeringen står för något nygammalt - more of the same. Det som Sverige behöver är en New Deal. Så är läget. Flyktingarna och deras anhöriga måste integreras och komma i arbete på ett mycket bättre sätt än vad som har varit - och är - fallet under många år. Statsrådet verkade inte riktigt ta till sig de siffror jag redovisade i RUT-rapporten.
69 procent av svenskarna, inklusive företagare, har helårsarbeten. Efter åtta år har 25 procent av flyktingarna och deras anhöriga jobb. Efter 15 år har 34 procent jobb. Det är den bistra utgångsverkligheten som måste motivera vad vi behöver göra.
Det kräver naturligtvis fortsatta insatser på sätt som har skett sedan länge, till exempel instegsjobb, utbildnings- och lärlingsplatser. Men det räcker inte. Det krävs oundvikligen radikala och nya åtgärder som kan ge effekt. Centerpartiet har presenterat rader av konkreta förslag för både bättre integration och för att många fler ska komma i arbete.
Ett exempel där inriktningen stöds av en samstämmig ekonomisk expertis i Sverige och internationellt är att avtala fram lägre ingångslöner för nyanlända. Övriga allianspartier har förslag i samma riktning. Det är bättre att få ett jobb med betalning långt över vad de flesta pensionärer och studenter har än att leva på bidrag och i ständigt utanförskap. Efter ingångsjobben kan man gå vidare till den vanliga arbetsmarknaden.
Det räcker inte med nygammalt - more of the same. Det behövs en New Deal i svensk arbetsmarknadspolitik.
Staffan Danielsson (C):
Jag trodde att vi egentligen borde kunna vara rätt överens, landsbygdsministern, Jonas Jacobsson Gjörtler och jag. Svenska myndigheter kan inte få fatta beslut i splendid isolation utan att sätta in sina beslut i ett internationellt sammanhang. Det är uppenbart att Kemikalieinspektionen anser att de gör rätt och övriga EU-länder fel, och om effekten blir att svenskt jordbruk läggs ned får ta man det.
Om detta leder till att svensk odling av våroljeväxter slås ut och ersätts av import, svensk lökodling slås ut och svensk ärtodling flyttar till Tyskland - är det acceptabelt? Nej, verkligen inte, och det är jag övertygad om att inte landsbygdsministern heller tycker.
Då är frågan: Hur gör vi för att få en annan tingens ordning, så att svenska myndigheter tjänar svenska intressen och inte bara har ett ensidigt fackperspektiv som inte sätter in saker i ett helhetsperspektiv? Jag instämmer i Jonas Jacobsson Gjörtlers tre exempel, och jag tycker att det var fem bra förslag till jordbruksministern på hur man kan agera. Jag kan ställa mig bakom dem.
Myndigheters självständighet är förankrad i den heliga svenska modellen, till skillnad från i de flesta andra länders modeller. Den får inte överdrivas och dras in absurdum. Om det blir sådana här effekter anser jag att landsbygdsministern måste agera - ta myndigheten i örat, samtala med den och få en annan tingens ordning.
Staffan Danielsson (C):
Tack för dialogen, herr landsbygdsminister! Jag känner landsbygdsministern som en hedervärd och landsbygdsvänlig person som vill väl och försöker. Det är bra. Men han har ett parti, en finansminister och ett annat regeringsparti att släpa på, och det är där min stora oro ligger. Jag vill därför stärka landsbygdsministern i hans tuffa kamp i de inre regionerna.
Jag vet att Socialdemokraterna, till skillnad från Miljöpartiet, förstår vad ett effektivt jordbruk som ger avkastning betyder och vad bönder och livsmedelsindustrier betyder. Jag hoppas att Socialdemokraterna och Centerpartiet, och Alliansen, kan enas om en kraftfull livsmedelsstrategi. Den måste nämligen vara kraftfull, herr minister. Så illa utsatt är det svenska jordbruket. Visst köper man griskött nu. Det är jättebra.
Men Sveriges produktion av grisar har minskat från 4 miljoner till 2 1⁄2 miljon på 25 år. Det måste vända. Det är bra att det finns tecken på att det håller på att vända, men det måste förstärkas. Mjölkkrisen, som vi snart ska diskutera, är akut. Där ökar det inte. Det behövs alltså en kraftfull livsmedelsstrategi.
Det är som sagt bra att Ardalan Shekarabi och Sven-Erik Bucht är överens om att vi ska upphandla och kunna ställa krav på svenska mervärden. Men det jag kritiserade i interpellationssvaret var att kraven i första hand ska riktas mot en nisch av jordbruket, ekologiskt, och inte hela jordbruket. Då blir det fel. Jag vet precis var de tankarna kommer ifrån.
Jag hoppas att vi kan nå en bred överenskommelse om strategin, om ett tillväxtmål för hela jordbruket. Där ska självfallet även ekocertifieringen öka. Men det ska, som Jonas Jacobsson Gjörtler utvecklade så väl, ske på marknadens villkor.
Staffan Danielsson (C):
Vi talar lite förbi varandra här, landsbygdsministern. Vi är överens om väldigt mycket. Sedan kan vi diskutera om medlen och åtgärderna ligger i linje med det som vi är överens om. Men det är stabilt. Ord är väldigt viktiga, och livsnödvändighet är ett väldigt viktigt signalord. Vad är det första man tänker på när man ska fatta beslut om svenskt jordbruk i riksdagen och på myndigheter?
Är det att det är en miljöfarlig verksamhet typ pappersindustri och kemisk industri som ska begränsas och helst flyttas ut från Sverige? Eller ska vi tänka: Det här är en livsnödvändig verksamhet som utnyttjar jord, vatten, sol och fotosyntes för att uthålligt producera det som alla människor måste ha, nämligen mat? Jag menar att det är viktigt att vi har den andra ingången som huvudingång.
Jag hävdar att man tyvärr inte har det i dag hos många myndigheter, i många skolor och så vidare. Ordet miljöfarlig tar över. Ministern har helt enkelt inte gått in på den frågan. Jag vill återkomma till att det vore värdefullt om vi hade det som helikopterord för den här verksamheten.
Sedan ska vi självfallet i miljöbalken, inom myndigheter och tillsammans med näringen jobba för att fortsätta att minska de negativa miljöeffekter som finns, men som är mindre i Sverige jämfört med alla jordens länder. Det är det som är min poäng. En parallell till detta är ordet ekologi.
En bidragande orsak till den stora framgången med konceptet ekologisk certifiering är ju att man har tagit monopol på ett vetenskapligt begrepp, ekologi. Det gör att många tror att det bara finns bara ett miljöalternativ i världen när det gäller jordbruk, det ekologiska. Det är genialt, men det är inte riktigt korrekt.
Det ger marknadsföringen en kraft, speciellt när Naturskyddsföreningen och andra ställer detta mot giftjordbruket i Sverige. Men jordbruksministern har varit överens om att det ju är världens bästa vanliga miljöjordbruk som vi inte får sticka kniven i ryggen på med sådana formuleringar. Ord är jätteviktiga.
För att återgå till hur svenskt jordbruk ska betecknas hoppas jag att jordbruksministern tar med sig den här debatten och funderar lite i sin kammare tillsammans med sina medarbetare.
Jag skulle bli väldigt glad om man oftare använde begreppet livsnödvändig verksamhet för det svenska jordbruket i skrifter och texter från regeringen, i myndighetsinstruktioner och så vidare. Den miljöfarliga biten kan vara med, men på en lägre nivå.
Det var det som jag ville lyfta fram med den här debatten och skicka med till jordbruksministern och till alla andra som skriver om jordbruk och mat. Jordbruk i världen, och framför allt i Sverige, är en livsnödvändig verksamhet som vi ska vara rädda om.
Vi ska göra den så miljövänlig som möjligt, men vi ska i första hand inte ha ingången att Kemikalieinspektionen och andra ska ställa hårdare krav så att jordbruket riskerar att flytta utomlands eftersom det är så miljöfarligt. Det är i grunden en livsnödvändig verksamhet, och det är det som vi ska lyfta fram.
Staffan Danielsson (C):
Jag hade kanske inte behövt detta slutinlägg, men jag nappade på något som ministern sa och vill göra ett medskick. Svenska mervärden - javisst! Sverige ligger väldigt väl till med våra grundbultar: salmonellafrihet, låg antibiotikaanvändning, utbildade bönder, bra klimat och alltihop. Men Sveriges bönder kan inte vara hur långt före som helst. Vi har satsat på den svenska modellen sedan 90-talet, och vi har tappat 25 procent av produktionen.
Det måste också finnas ett kostnadsfokus. Vi kan inte ligga alltför långt före, utan måste ibland kanske anpassa oss, förenkla en del regler och låta näringen ta ansvaret. Kostnaderna betyder väldigt mycket. Vi måste se på utvecklingen.
Det är inte säkert att "more of the same" räcker, utan vi måste också ha fokus på att öka konkurrenskraften och lönsamheten genom lägre kostnader, skatter och avgifter och genom förenklingar. Men det är en annan debatt än den om jordbrukets livsnödvändighet. Jag tackar för debatten och hoppas att den kan sätta spår i att vi tillsammans ibland använder det här ordet mer än tidigare.
Staffan Danielsson (C):
Det är inte helt tomt, och det har gjorts en del. Jag ska vidgå det. Jag är glad för det. Det som statsrådet läste upp här om medfinansieringen är bra. Att dieselskatten sjönk något i stället för att kraftigt höjas för jordbruket är bra. Men det var väldigt synd att den höjdes först.
Jag skickar med att EU inte skulle knorra ett dugg som vi sänkte jordbrukets kostnader med en halv miljard eller mer genom att anpassa dieselskatten till EU-nivå. Det tycker jag livsmedelsstrategin ska innehålla. Det kanske inte går över en natt, men det måste vara ambitionen. Det finns ingen rimlig anledning till att jordbruket ska ligga så mycket högre i den nästan största kostnadspost man har jämfört med övriga EU-bönder.
Jag ger kredd till ministern för de insatser som ändå har gjorts. Men det är en väldig mjölkkris. Situationen är akut, och det behövs mycket mer. Näringen och företagen har ett ansvar, och tro mig som de kämpar! Men staten och vi alla har också ett ansvar för en rimlig stabilitet i en akut krissituation. Det är vad vi har nu.
Jag är i princip för alla åtgärder som på kort och lång sikt kan minska mjölkföretagens kostnader och tillföra högre intäkter. Det värsta är att mjölkföretagen försvinner. Då försvinner öppna landskap, biologisk mångfald, kretslopp och livsmedelsindustri. Det är därför insatserna behövs. De kostar, men de lönar sig.
Låt mig lyfta fram några av de saker som vi redan delvis har talat om. Det behövs en översyn av svenska skatter och avgifter och en sänkning till EU:s nivåer. Visst är det bra med sänkta arbetsgivaravgifter, men de ligger fortfarande väldigt högt. Drivmedelsskatterna är det stora klipp som vi skulle kunna göra för att sänka alla bönders kostnader, och inte minst mjölkböndernas, utan att EU knorrar.
Jag kan tycka att det är bättre än att införa nya bidrag om valet står däremellan. Men vad gäller mjölken behövs nog både och. En djurvälfärdsersättning inom landsbygdsprogrammet riktat till näringen kan man säkert hitta regelverk för och motivera. Det tror jag är nödvändigt. Frivilliga produktionsbegränsningar tillsammans med riktade stöd är något som EU nu med all sannolikhet kommer att möjliggöra, som ministern nog har varit emot.
Jag tror att det också är helt nödvändigt. Där hoppas jag att ministern kan ha en god dialog med näringen och hitta en väg att komma fram. Det är nu det behövs insatser.
Den kraftsamling som jag hoppas kommer i livsmedelsstrategin kunde sättas in genast genom att partnerna, näringen, handeln, industrin, politiken och inte minst miljöorganisationerna uppmanar konsumenter i Sverige att handla miljövänligt genom att köpa mjölk, ost och fil som är ursprungsmärkt Sverige. Det skulle ge en boost för näringen.
Det skulle fokusera på att man i första hand köper det som är ursprungsmärkt Svenskt. Mitt budskap är, ministern: Lyssna på jordbruksnäringen, lyssna på livsmedelsindustrin och lyssna på Centerpartiet!
Jag hoppas att han kan skramla fram lite pengar av finansministern, som ser jordbruket som en framtidsnäring och säkert vill vara med och bidra, eller hur, statsrådet Bucht?
Staffan Danielsson (C):
Jag ska ägna några ord åt det som ministern har upprepat och som alla socialdemokrater säger, nämligen att Sverige var i ett uselt skick när ni tog över och att Sverige nu går fantastiskt bra. Det beror egentligen på att ingen av era budgetar har gått igenom än. Det är lite demagogi. Alliansen var duktig på att sköta ekonomin under en mycket djup finanskris.
Man fick snurr på jobben med hjälp av jobbpolitiken, som nu blommar ut. Det är faktiskt inte er politik som blommar ut nu, utan det är åtta års alliansstyre och nio års budgetar som blommar ut. Nog om detta! Jag tackar för tre debatter med landsbygdsministern. Jag uppskattar att han har kommit till kammaren och tänkt igenom mina synpunkter och frågor.
Jag hoppas som sagt att de kan finnas med i ert arbete, och jag är mycket spänd på livsmedelsstrategin. Blir det en flopp eller blodigt allvar? Blir det någonting som vi kan samlas runt och som innehåller kraftfulla åtgärder? Det skulle vara nödvändigt och bra. Jag instämmer helt i ministerns senaste inlägg om vad det betyder att svenska konsumenter väljer att köpa och prioritera miljö- och djurskydd.
Det är oerhört viktigt. Precis som ministern sa har det börjat bli snurr på kött och griskött. Det är jättebra. Det måste också bli snurr på ost. Importosten har ökat mycket. Köp svensk ost! Den är alldeles utmärkt. Då stöder man miljö- och djurskydd samt åkrar som betas av svenska kor och odlas av svenska bönder.
Här behövs en kraftsamling där även miljöorganisationer, handel, industri och konsumenter ställer upp och ger detta samlade budskap. Ta gärna initiativ i denna fråga, statsrådet Bucht.
Staffan Danielsson (C):
Herr landsbygdsminister! Det är en viktig interpellation. Läget är dramatiskt allvarligt för delar av svensk livsmedelsproduktion. Jag kan ta vid där Magnus Oscarsson slutade. Sveriges självförsörjningsgrad var 100 procent under andra världskriget, var 80 procent på 1980-talet, är 45 procent nu och är på väg mot 40 procent.
Det är också den sämsta självförsörjningsgraden i Europa. Vi är dessutom, som ministern sa, beroende av importerad mineralgödsel, diesel och så vidare. Läget är alltså som balansgång på slak lina. Jag instämmer helt i det ministern säger om att ambitionen måste vara att öka svensk livsmedelsproduktion och stärka konkurrenskraften. Men det behövs radikala åtgärder.
Det är nämligen en massa kossor på isen. Självförsörjningsgraden blir en följd av hur Sverige utnyttjar sina rika produktionsmöjligheter, genom åkrar och betesmarker och ett bra klimat. Hur utnyttjar vi de åkerresurserna för livsmedelsproduktion i dag, världens bästa miljö- och djurvänliga livsmedelsproduktion? Vi utnyttjar dem på ett allt sämre sätt.
Animalieproduktionen i Sverige har minskat med 25 procent under de senaste två decennierna. Och det är ett katastrofalt läge för mjölkbönderna nu. Mjölkpriserna är usla. Gårdar går i konkurs och läggs ned. På växtodlingssidan har odlingen av våroljeväxter minskat med 90 procent, herr landsbygdsminister - 90 procent!
- på grund av Kemikalieinspektionens agerande. Odlingen av lök står inför hotet att upphöra, återigen på grund av Kemikalieinspektionens agerande. Man förbjuder det ogräsbekämpningsmedel som är nödvändigt för en rationell och effektiv lökodling.
Medlet är tillåtet i alla andra länder i EU. Men i ett enda land har en enda myndighet sagt sig veta bäst och förbjudit det. Genom att det bara är i Sverige som medlet är förbjudet tvingas bra lökodling i Kalmarbygden och på Öland att försvinna.
Vi importerar i stället samma lök från andra länder som använder mycket mer av preparaten. På vilket sätt blir det då bättre för miljön eller för svenskt jordbruk? Det blir det ju inte. När Kemikalieinspektionen får frågan varför man inte fattar sina beslut utifrån ett helikopterperspektiv och varför man inte väger in det som händer i vår omvärld, svarar man att man inte har undersökt hur andra länder gör och kan inte ta ansvar för dem.
Kemikalieinspektionen bara konstaterar att det blir så här. Vad är det för en myndighet? Vad är det för regering som låter en sådan myndighet agera? Jag har en konkret fråga till landsbygdsministern utifrån detta tuffa läge för svensk livsmedelsproduktion. Det behövs en rad åtgärder för att vända utvecklingen, som jag diskuterade med landsbygdsministern om för en månad sedan.
Myndigheterna - Kemikalieinspektionen och andra - borde ju i sin instruktion åläggas att fatta sina beslut utifrån ett helikopterperspektiv - från ett europeiskt perspektiv - som går utanför de svenska gränserna. Då skulle man inte fatta sådana beslut. Är ministern beredd att agera för att ett helikopterperspektiv ska ingå i myndigheternas instruktioner?
Staffan Danielsson (C):
Landsbygdsministern! Jag upprepar min fråga som jag hoppas att ministern kan kommentera. Våra myndigheter - Kemikalieinspektionen med flera - ska värna Sveriges miljö, och de sätter upp stenhårda krav, det är jag med på. Men man kan inte fatta beslut isolerat som om Sverige var det enda landet i världen.
Centerpartiet ser tillgången på yrkeshögskolor som avgörande för tillväxt och välfärd i hela Sverige. Många branscher har i dag svårt att finna rätt kompetens, och yrkeshögskolan är en viktig pusselbit i att tillgodose företagen med efterfrågad kompetens och ge människor en högkvalitativ och användbar utbildning. Nio av tio har arbete efter avslutade studier. Mer än hälften av yrkeshögskoleutbildningarna går till de tre största städerna.
Om besluten gör att svensk våroljeväxtodling och svensk lökodling försvinner och vi tvingas till import från länder som använder mycket mer av de preparat som är förbjudna i Sverige, då har ju bara miljön förlorat på det och svenskt jordbruk flyttat ut från det här landet.
Ta Dalarna som exempel - trots att länet är det fjärde största besökslänet efter de tre storstadslänen har det bara fått en yrkeshögskoleutbildning som har bäring på besöksnäringen. Stockholm har fått tio. Det är inte rimligt. Centerpartiet vill se tillväxt i hela landet.
Så min fråga är: Borde inte myndigheterna i sin instruktion ha en helikopterparagraf som innebär att man, när man fattar beslut, måste lyfta blicken ovanför Sveriges landsgränser - eller åtminstone se i ett europeiskt perspektiv - och inte agera på ett sådant sätt att Sverige sticker ut som extremt? Andra länder tillåter det som möjliggör en lönsam produktion, Sverige gör det inte.
Statsrådet Hadzialic, vad gör ni i regeringen för att fler människor än de som är bosatta i storstadsregionerna ska kunna ta del av YH-utbildningarna och på så vis skapa goda förutsättningar för tillväxt i hela landet?
Jag skulle vara mycket tryggare om Sverige utnyttjade sina produktionsresurser för livsmedelsproduktion till 100 procent än till 45 procent, herr minister, om det blir ofärdstider. Det är alldeles uppenbart att vi har mer mat i landet i det första fallet. Alliansen gjorde mycket under sina åtta år. Vi sänkte skatter, tog bort handelsgödselskatten och tog bort tunga kontrollavgifter till länsstyrelser och så vidare. Vi rodde hem EU-ersättningar.
Ni vill öka skatterna, men jag håller med om att det behövs mer. Jag kan också hålla med om att vi under våra åtta år inte tog fram någon helikopterparagraf i myndighetsinstruktionerna. Jag beklagar det. Jag hoppas att det blir av nu och att jag kan få ett positivt besked.
Staffan Danielsson (C):
Vi får slita lite på ministrarna i dag. Min fråga går inte till statsrådet Wikström, vilket jag trodde, utan till utbildningsministern. Utsatta EU-medborgare, främst romer, har det mycket svårt i Europa. EU och Sverige gör betydande insatser med stora resurser och i dialog med berörda länder. Men pressen behöver öka, främst på Rumänien och Bulgarien.
När länderna gör för lite, när det finns allvarliga underlåtelser och när det handlar om strukturell diskriminering av minoritetsgrupper finns det ett behov av sanktionsmöjligheter mot länderna. Är regeringen beredd att arbeta för sådana sanktionsmöjligheter, som en sista åtgärd när och om dialogen inte räcker?
Staffan Danielsson (C):
Jag är intresserad av just sanktioner som en sista möjlig åtgärd, om dialogen med länderna inte räcker. Vi är överens om att vi ska göra allt vi kan för att förbättra i länderna, genom resurser och genom att trycka på. Jag tror också att det behövs lite ändringar i EU:s regelverk för samarbetsprojekt. Kommunerna kan stötta, kommun till kommun.
Då kan det behövas ändringar i regelverken, som jag hoppas att regeringen jobbar för.
Staffan Danielsson (C):
Min och Centerpartiets uppfattning är att Sverige efter över 300 år behöver en ny regionindelning. Det är nödvändigt för att kunna dra makt från staten till kraftfulla moderna regioner samt för att minska trycket på kommunsammanslagningar. Frågan är väl utredd, och det är dags att komma till skott. Jag tycker att civilministern gör ett bra arbete i frågan. Skåne och Västra Götaland gick före och regioner bildades 1999.
Nu är det dags för övriga Sverige att följa efter och få en samlad lösning. Några partier motsätter sig dock detta och hyllar i stället Axel Oxenstiernas indelning från 1600-talet med den tidens infrastruktur och teknik. Hur bedömer civilministern möjligheten till ett - som jag ser det nödvändigt - riksdagsbeslut under denna mandatperiod? Det finns ju ett starkt tryck från Sveriges Kommuner och Landsting, som kan den här frågan.
Det kan behövas justeringar av förslaget, men vad händer om det inte går igenom?