Henrik von Sydow (M):
Som vi har hört är detta en granskning som avser den dåvarande utrikesministerns uppmärksammade agerande under de två första månaderna 2006, det som ibland kallas för Muhammedkarikatyrkrisen. Detta är, som vi också har hört, en granskning som är mycket viktig och mycket uppmärksammad, och det finns förväntningar på utskottets uttalande.
Det berör våra centrala grundlagar i tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen och deras ställning i vår demokrati i en tid av osäkerhet och i en tid där händelser i andra delar av världen kommer att påverka och återkoppla till respekten i Sverige för våra egna grundlagar. Det finns egentligen två frågeställningar i utskottets granskning.
Den första frågeställningen berör formerna för kontakten och besöket från en politisk tjänsteman hos företaget och webbhotellet Levonline. Den andra frågeställningen berör det budskap som i den dåvarande utrikesministerns namn framfördes till regeringen i ett antal muslimska länder.
Beträffande båda dessa delar i vår granskning gäller att ansvaret för vad som har gjorts ytterst ligger hos den dåvarande utrikesministern. Det är två inslag där konstitutionsutskottet kommer fram till att den dåvarande utrikesministerns agerande inte kan anses lämpligt och att agerandet borde ha undvikits.
Kontakterna med Levonline aktualiserar den helt centrala frågan om förbud mot censur och andra hindrande åtgärder. Tryckfrihetsförordningen är ett konstitutionellt skydd för den medborgerliga friheten att begagna sig av skrifter som medel för ett fritt meningsutbyte i vilket ämne som helst.
Konstitutionsutskottet skriver att ett betryggande säkerhetsavstånd måste upprätthållas. Särskilt känsligt får det anses vara om den som agerar företräder regeringen eller ett departement. Enligt utskottets uppfattning innebär den kontakt som i detta fall en UD-tjänsteman tog med Levonline att det säkerhetsavstånd som en myndighet bör hålla träddes för när.
Den andra delen av konstitutionsutskottets granskning görs utifrån det brev eller personliga meddelande som är daterat den 9 februari, där den förra utrikesministern ger sina kommentarer till teckningstävlingen, och som sedan via den svenska ambassaden i Riyadh sändes till utrikesministern i Yemen. I brevet skriver den dåvarande utrikesministern: Jag står alltid upp för yttrandefriheten. Men i det här fallet tar jag avstånd.
Vidare skriver hon att polis och åklagare följer utvecklingen. Sedan släcks hemsidan ned. Detta brev kommer till kännedom genom en artikel i Yemen Observer den 15 februari. Det uppmärksammas där, och innehållet i brevet beskrivs som att den svenska regeringen har förklarat att man stängt hemsidan.
Den fråga som utskottet har haft att ta ställning till är om utrikesministern genom budskap och formuleringar har gett ett intryck som kan försvåra Sveriges möjligheter att slå vakt om och främja yttrandefriheten. Detta är en allvarlig frågeställning.
Om vår omvärld får föreställningen att den svenska regeringen har möjlighet att stänga hemsidor riskerar vår svenska tryck- och yttrandefrihetslagstiftning att förvandlas till en förhandlingsfråga gentemot utländska intressen och i värsta fall gentemot utländska utpressare. Dåvarande utrikesministern har inte vidkänts de formuleringar som i hennes namn använts i brevet till den jemenitiske utrikesministern.
Översättningar har förorsakat missförstånd. Och det är naturligtvis självklart att även om utrikesministern inte heller kan lastas för hur utländska medier tolkar hennes budskap borde hanteringen av ärendet ha skett på ett sådant sätt att man undvikit feltolkningar av det svenska budskapet.
På en direkt fråga vid utskottets utfrågning har den förra utrikesministern själv framhållit att hon som utrikesminister är ytterst ansvarig för vad som skedde inom Utrikesdepartementet i hennes namn. Med hänsyn till tryck- och yttrandefrihetens grundläggande ställning i vårt samhälle anser utskottet att agerandet borde ha undvikits.