KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rasmus Ling (MP):
Vi debatterar nu Riksrevisionens rapport om att komma till Sverige som anhörig och de tillämpningar som görs av Migrationsverket. Jag vill börja med att säga några ord om möjligheten till familjeåterförening i stort och vilka villkor det är som gäller för att anhöriga över huvud taget ska ha möjlighet att återförenas.
Det är en fråga som är otroligt viktig och som vi har diskuterat mycket, både här och i den migrationskommitté som satt och jobbade samt i andra sammanhang. Det är en fråga som vi från de politiska partierna har väldigt olika syn på.
För Miljöpartiets del är det otroligt viktigt att föräldrar och barn inte ska vara åtskilda, att partner ska få leva tillsammans och att familjer hålls ihop. Fru talman! Sverige har och ska ha en reglerad invandring. Det finns villkor som man behöver uppfylla för att få uppehållstillstånd.
Om man inte når upp till dem har man inte rätt att vara kvar i Sverige. Att rättssäkerheten är så hög som möjligt är grundläggande. Det är någonting som vi behöver jobba med hela tiden. Nu på förmiddagen var Migrationsverket i utskottet och redogjorde för sitt arbete med detta.
Jag tror att vi är överens över alla partigränser i just den frågan - detta är någonting som man aldrig blir färdig med utan som det hela tiden behöver jobbas vidare på. I rapporten från Riksrevisionen har man pekat på att det finns brister och att förbättringar behöver ske när det gäller anhöriginvandring, framför allt när det handlar om att styrka identiteten.
Att det sker är en viktig rättssäkerhetsfråga. I betänkandet föreslås ett antal tillkännagivanden. En del av dem gäller sådant som pågår. Att informationsdelning ska ske mellan myndigheter finns det en utredning som jobbar med. Den tillsattes för ett år sedan.
Sekretessfrågor är inget som man kan ändra från en dag till en annan. Det krävs en utredning och en beredning för att man ska göra det på ett välavvägt sätt. Migrationsverket har också fått i uppdrag i regleringsbrev att arbeta med de frågor som det pekas på i rapporten. Riksrevisionens rapport om att komma till Sverige som anhörig Fru talman!
En annan sak som jag tycker är viktig i det här sammanhanget är att Migrationsverket får vettiga planeringsförutsättningar. Det är en myndighet som emellanåt har behandlats på ett styvmoderligt sätt. De har redan från början ett svårt uppdrag. De har haft olika regelverk som de fått med kort framförhållning.
De har haft en ganska stram anslagsram, som också har krympt. De har dessutom olika tidsgränser som de måste hålla. För att upprätthålla rättssäkerheten är det viktigt att Migrationsverket får de förutsättningar som det behöver. Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till reservation nummer 2.
Rasmus Ling (MP):
Just nu pågår en massiv dumpning av giftigt slam i Öresund från den danska sidan. Det är ett akut hot mot havet, mot kusten och mot Natura 2000-områden. Det pågår protester mot detta från organisationer och politiska partier.
Jag vill med anledning av detta fråga miljöminister Strandhäll vad regeringen tycker om dumpningen av gift i Öresund som sker just nu. Vidtas det några åtgärder för att stoppa det här?
Rasmus Ling (MP):
Ett av Sveriges största och mest anrika företag, Ericsson, utreds just nu för mutbrott gentemot terrorsekten IS. Styrelsen och vd:n för Ericsson blev nekade ansvarsfrihet på bolagsstämman men blev ändå omvalda. Den juridiska processen kring detta ska naturligtvis ha sin gång, och varken regering eller riksdag ska naturligtvis lägga sig i den.
Men oavsett hur den fortlöper får detta andra effekter. Förtroendet för Sverige och svenska företag riskerar att skadas överlag, vilket oroar mig och - tror jag - även Ardalan Shekarabi. Jag skulle därför vilja fråga om den socialdemokratiska regeringen kommer att följa upp vad som har hänt kring detta och överväga åtgärder för att det inte ska hända igen.
Rasmus Ling (MP):
Jag tackar så mycket för svaret. Jag tror att många också ställer sig frågande till att en styrelse nekas ansvarsfrihet på grund av en sådan här exceptionell sak men ändå blir omvald. Det är ingen liten sak att inte få ansvarsfrihet.
Enligt gällande aktiebolagslag finns den möjligheten, men man bör från regeringens sida analysera detta på djupet och ta det på det allvar det förtjänar - och överväga om det behövs förändringar i framtiden.
Rasmus Ling (MP):
De skattesänkningar som görs för bensin och diesel ihop med den frysta reduktionsplikten ökar utsläppen. Det gynnar också Putins Ryssland. Trots det gjordes ingen säkerhetspolitisk analys av regeringen innan förslagen lades fram - det fick jag häromdagen som svar på en skriftlig fråga. Däremot gjorde man en miljökonsekvensanalys.
Den pausade reduktionsplikten ökar utsläppen med 880 000 ton och gör det mindre fördelaktigt att övergå till eldrift - detta mitt under en klimatkris. Jag vill därför fråga klimatminister Annika Strandhäll: Varför fattar regeringen aktiva beslut för att öka klimatutsläppen när vi så snabbt som det bara går borde göra allt vi kan för att minska dem?
Rasmus Ling (MP):
Det finns ett oändligt antal sätt att kompensera hushållen för de ökade priserna. Man måste inte göra det genom att öka utsläppen, genom den sänkta drivmedelsskatten, och låsa in oss ännu mer i oljeberoendet. Jag blir bedrövad och orolig över hur lättvindigt klimatministern tar på de ökade utsläppen.
Jag kan bara konstatera att detta är dålig politik som för oss bort från att vi ska nå målen snarare än mot att vi ska nå dem.
Håkan Svenneling (V):
Jag vill börja med att säga att jag tog upp Grekland som ett exempel på ett land som jag tycker har blivit hårdast drabbat inom EU på grund av den åtstramningspolitik som har förts. Grekland är inte det enda landet, utan det är framför allt Europas kvinnor och Europas fattiga som har det sämst ställt som har drabbats hårdast. Sedan är grekiska folket ett väldigt hårt prövat folk som har fått ta den stora smällen.
Om man jämför de välfärdsförsämringar som vi har fått i Sverige med dem som har skett i Grekland har Sverige ändå klarat sig bra. Det tackar jag fortfarande det svenska folket för som röstade emot EMU 2003. Så är det med EU-politik hela tiden. Man anpassar sig efter vad som är rätt och riktigt i EU:s olika definitioner. Vi har sett många gånger hur EU har infört mycket märkliga definitioner.
Senast i dag fick vi reda på att Öland inte är en ö, det har EU bestämt. Att det inte skulle vara en ö när det till och med heter Öland känns ju väldigt märkligt för en svensk. Så är det också med små och stora företag. Det blir väldigt konstigt att prata om små företag när det rör sig om 3 000 anställda, men det är så det ser ut i EU. Du ställde en rak fråga till mig, Börje, och det var om jag står bakom budgetrestriktiviteten. Jag ska göra det enkelt för dig genom att svara ja.
Jag tycker att det är extremt viktigt att man har en budgetrestriktivitet, och jag är glad över att den svenska hållningen är så skarp för att stå emot medlemsstater som vill vara mer slösaktiga i planen. Det är också bra att många medlemsländer i de södra delarna av Europa nu får visa att man är beredd att satsa på den här planen och leverera in pengar så att den kan komma på rull.
Då visar de också att de tror på planen och inte bara vill omfördela pengar inom EU.
Håkan Svenneling (V):
Börje inledde med att fråga om man ska tycka synd om Grekland eller om grekerna får skylla sig själva för att de har varit slösaktiga. Man ska nog skilja på det grekiska folket och den grekiska staten och dess politiker som har styrt landet. Grekerna har också väldigt tydligt gjort avtryck i det val som hölls i januari i Grekland då man röstade fram en ny vänsterregering.
Det är det första steget för att förändra den förda politiken. Jag tycker ändå att det grekiska folket har blivit väldigt hårt drabbat av den politik som EU-trojkan med EU, ECB och IMF har fört mot det landet. Den statliga skuldsättningen i Grekland har ökat från ungefär 120 procent till 180 procent.
Det gör att skulden inte har blivit mindre trots att man genomgår något slags skuldsaneringsprogram. Det gör att grekernas välfärd har raserats steg för steg. Det tycker jag inte att man kan beskylla det grekiska folket för, utan ansvaret får läggas på det politiska systemet i Grekland. Det har nu de grekiska medborgarna gjort genom det sätt på vilket de har röstat. Nu är det en ny regering i Grekland.
Jag hoppas att den ges förutsättningar att bedriva en bra välfärdspolitik som många får ta del av, och det gör man bäst genom att EU intar en mer positiv inställning till den grekiska regeringen än vad man har i dag. Grannländerna bör också sluta med att stoppa knivar i ryggen på varandra på det sätt som Medelhavsländerna håller på med. Det är väldigt olyckligt för den europeiska utvecklingen.
Håkan Svenneling (V):
Jag tycker att Fredrik Schulte försöker att göra en grej av att det verkar som att vi står längre ifrån varandra än vad vi gör i dessa frågor. Du misstolkar den vänsterpartistiska politiken när du till och med kallar den för kommunistisk. Där är du fel ute. Din stora fråga är var pengarna kommer ifrån. Jag håller helt med dig om att det privata och det offentliga behöver gå hand i hand, och det står också i utskottets utlåtande.
Vi säger väldigt tydligt att vi tror att den här investeringsplanen kan ge en viss effekt, men de stora reformerna kommer om det blir enklare att investera för investerare i hela Europa. Vi vet också att med en sådan bra offentlig välfärd som vi har haft i Sverige har kvinnorna kommit ut på arbetsmarknaden. Det har man inte sett till på samma sätt ute i Europa, vilket gör att kvinnors arbetskraftsdeltagande är mycket lägre. Därför får man en lägre produktivitet genom att man kan producera mindre.
Det är väldigt viktigt att förstå att det offentliga fyller en väldigt viktig roll för vilken välfärd man kan bygga genom att man får fart på näringslivet. Om vi gör hållbara investeringar i en bra tåginfrastruktur i Europa blir det också fart på den europeiska ekonomin. Då måste man anlita olika företag som gör jobbet åt det offentliga, men då får vi också snabbare kommunikationer. Och därigenom kan det bli fart på ekonomin. Infrastruktur är många gånger nyckeln till detta.
Fredrik Schulte säger en del roliga saker, som att vi är emot frihandel och arbetskraftsinvandring. Är det någonting vi är för så är det rättvis handel. Problemet är att vi i dag är på väg in i något slags fulhandelssystem där de stora företagen ska kunna stämma stater. Jag tycker inte att den diskussionen riktigt hör hemma här, men jag vill ändå påpeka att vi är för frihandel och är inte protektionistiska. Det är inte så vi löser Sveriges utmaningar.
Jag tycker, till skillnad från Fredrik Schulte, att politiken bryr sig för lite. Jag tycker att politiken ska bry sig om hur vi skapar en bra marknad i Europa och Sverige.
Håkan Svenneling (V):
Tyvärr, Fredrik Schulte, är min repliktid i kammaren bara två minuter, och därför har jag bara den tiden till att göra de utläggningar jag gör. Jag tycker att vi i grunden gör någonting bra i dag. Vi tar av oss åtstramningskostymen, som suttit tajt på de europeiska högermännen, och sätter i stället på oss investeringskavajen, som säger att vi nu ska satsa. Genom att satsa på bra investeringar kommer vi att kunna ta Europa ur krisen.
Jag tycker att det är mycket bra att man lyssnat på Vänsterpartiet och på vänsterregeringar och andra vänsterpartier runt om i Europa som tyckt att den vägen hade varit bättre att gå. Nu slår pendeln tillbaka och man går den vägen. Jag tycker inte att vi ställer folk mot folk, Fredrik Schulte. Det är en dålig väg framåt för Europa. Nu är vi med i EU. Vi är 28 medlemsstater. För Europas bästa behöver vi samarbeta för att komma framåt och utveckla Europa.
Då ska vi inte ställa folk mot folk och säga att vissa ska betala för vissa andra och tvärtom. Det vi behöver göra är att satsa på Europa och bygga för framtiden. Vi är inte emot allting bara för att det står EU eller Bryssel på det. Vi är för saker och ting, men det ska vara rättvist och ske på sjysta villkor. Så är det inte med många av de förslag som i dag kommer från EU-kommissionen.
De bygger på storföretagens lobbyism och på hemliga förhandlingar på ett sätt som gör att NGO:er och medborgare i Europa inte kan påverka. Jag tycker att EU-kommissionen i stället ska lyssna på alla dem som vill gå en annan väg, på alla de 150 000 människor som hört av sig till EU-kommissionen och till exempel inte tycker att stater ska kunna bli stämda av företag. Det är en bättre väg att gå.
Håkan Svenneling (V):
Jonas Jacobsson Gjörtler lyfter fram den berömda arbetslinjen och vikten av att vi har företag som skapar arbete i samhället för att vi ska kunna ha en välfärd. Det resonemanget håller jag givetvis med Jonas Jacobsson Gjörtler om, men jag har aldrig riktigt förstått den här arbetslinjen.
Hur blir det fler jobb i Sverige när pensionärer som har slitit hårt hela sitt arbetsliv för att bygga upp välfärden i vårt land straffas extra hårt genom en högre skatt jämfört med en vanlig löntagare? Varför är det i enlighet med arbetslinjen att låta pensionärerna betala mer i skatt än en löntagare, och hur leder det till fler jobb? Det är min första fråga till Jonas Jacobsson Gjörtler.
I förra veckan besökte jag en stor marin verksamhet i Kristinehamn, min grannkommun. Där har man nu varslat 127 anställda på en fabrik där det också finns viss utvecklingsverksamhet.
De anställda som är LO-anslutna omfattas inte av någon inkomstförsäkring via sitt fackförbund, utan där är det a-kassan som styr vilken ersättning de får. I det budgetförslag som jag står bakom hade vi höjt taket i a-kassan för första gången sedan 2001.
Det hade för de här arbetarna inneburit 310 kronor om dagen eller 7 000 kronor i månaden eller 30 000 kronor under en arbetslöshetsperiod som varat i 100 dagar.
Min andra fråga till Jonas Jacobsson Gjörtler är hur man skapar fler jobb genom att dessa arbetare som har slitit hårt i en internationell koncern för att bygga båtmotorer under många år och nu har nått en ålder på 55-60 år inte får en a-kassa som går att leva på. Hur blir de mer arbetslinjemässiga av det?
Håkan Svenneling (V):
Precis som jag var inne på i mitt anförande för Alliansen en väldigt ineffektiv politik när det gäller till exempel sänkt arbetsgivaravgift för unga, där man låter varje arbete som man tillskapar kosta 1,6 miljoner kronor. Det innebär att man i stället skulle kunna få fyra jobb i välfärden. Jag vet inte om Jonas Jacobsson Gjörtler har tittat på en arbetslöshetssiffra på sistone.
I min grannkommun Forshaga är arbetslösheten 25 procent bland unga. Ett vanligt uttryck hemma i Värmland är att det bästa du kan ge ditt barn är en enkelbiljett till Oslo, för där finns det åtminstone arbete att tillgå. Jag förstår inte hur beräkningar har betydelse när arbetslösheten uppenbarligen är på skyhöga nivåer och de satsningar ni gör inte skapar några arbeten.
Dessutom ska han få 310 kronor mindre om dagen eller 7 000 kronor mindre i månaden eller 30 000 kronor mindre under en arbetslöshetsperiod in på sitt konto. Jag förstår inte hur något av det här kan skapa mer arbete, Jonas Jacobsson Gjörtler.
Håkan Svenneling (V):
Anders Ahlgren lyfter upp viktiga frågor om avfolkning, om de urbaniseringstendenser som pågår och om vikten av att vi får en levande landsbygd i hela Sverige. Jag instämmer i Anders Ahlgrens resonemang. Vi går dock bort oss i en chimär om vi börjar diskutera kommunernas storlek som den avgörande faktorn för att vi har en urbanisering.
Jag tror att problematiken är lite svårare när det gäller att få hela Sverige att leva. Något som är viktigt för att vi ska uppnå att alla delar av Sverige ska vara livaktiga och utvecklas är att vi har en bra infrastruktur i hela landet. När Anders Ahlgren och jag debatterade för två dagar sedan lyfte han särskilt fram vikten av att Alliansens Sverigebygge kommer på plats.
Du är från Dalarna, Anders, och jag är från Värmland. När Kent Persson, som nu avgår som partisekreterare för Moderaterna, skrev en debattartikel i Värmland noterade jag med intresse att ingen värmländsk riksdagsledamot från Moderaterna hade skrivit under. När jag frågade en av dem lite frankt varför ingen av dem skrivit under blev svaret: Det är för att satsningen gynnar södra Sverige. Det är en linje mellan Stockholm och Malmö och en linje mellan Stockholm och Göteborg, mer eller mindre.
I vårt budgetalternativ fanns Norrbotniabanan med. Det fanns ett ökat underhåll till järnvägar och satsningar på de mindre järnvägarna runt om i Sverige. Vi lär säkert höra mer om detta i den kommande infrastrukturdebatten senare i dag. Anders Ahlgren! Hur ska Sverigebygget göra att hela Sverige kan leva? Eller leder det till att södra Sveriges alla stora städer lever medan de små kommunerna får betala priset?
Håkan Svenneling (V):
Det är inte så konstigt att vi kompenserar kommunerna för de höjningar som blir i de höjda arbetsgivaravgifterna för unga. Dels är det en ineffektiv åtgärd, dels tog ni pengarna från utjämningssystemet för kommunerna när ni införde åtgärden. Ni sa: Nu får ni en förmån, så därför tar vi dessa pengar från systemet. Nu får vi i konsekvensens namn återföra dessa pengar.
Vi tar ansvar för att vi höjer arbetsgivaravgiften eftersom vi tycker att det är en ineffektiv åtgärd, men som en konsekvens av det kompenserar vi kommunerna i utjämningssystemet. Landsbygdens utmaningar är stora, och vi är nog många i denna kammare som vill klara de utmaningar som landsbygden står inför. Vi har dock lite olika vägar att nå dit.
Jag är ledsen över att vår budget föll, för jag tror att den hade haft en möjlighet att peka ut en riktning mot en lite mer positiv landsbygdsutveckling där vi ser hela Sverige. Jag såg med glädje fram emot en parlamentarisk utredning där alla partier skulle samarbeta och diskutera landsbygdens utmaningar och hur vi skulle stärka landsbygdens framtid. Vad det blir av denna utredning får vi se.
Regeringen kan ju tillsätta utredningar även om inte riksdagen har beslutat om det. Det fanns även andra goda intentioner där vi såg hela landet. Bland annat är det viktigt att vi har en fungerande järnvägstrafik i hela landet. Utan sådan infrastruktur går det inte att ta sig mellan stad och land på ett snabbt sätt. Det går inte att bo på en plats och verka på en annan. Därför måste vi ha en helhetssyn på Sverige.
Sverige är mer än bara storstad. Därför måste vi arbeta tillsammans för att utveckla landsbygden.
Håkan Svenneling (V):
Mats Persson lyfter fram frågan om arbetstid och dess roll i samhället. Låt oss börja med att konstatera att det inte finns några förslag i budgeten som egentligen rör arbetstidens längd på dagen. Däremot finns det allmänt i den politiska debatten. Min utgångspunkt som vänsterpartist är inte att hur mycket vi ska arbeta är någonting som är det viktigaste i livet.
Det viktigaste för mig är att människor ska må bra. Människor ska känna att de fyller en funktion i samhället, att de känner att de trivs med sitt liv, att de har en bra familj, en bra hälsa och så vidare. Jag blir i stället väldigt oroad när jag ser att sjukskrivningarna i samhället ökar. Vi har en uppåtgående trend och har haft det nu under ganska lång tid.
Framför allt när man borrar lite i den trenden, Mats Persson, ser man att det är kvinnor i välfärden som är de som drar det tunga lasset. Det är kvinnor som jobbar inom äldreomsorg som har alldeles för låg bemanning. Det gör att de i högre utsträckning får slita hårt och därför också blir sjukskrivna i högre utsträckning.
Man undrar givetvis varför det är så klokt att vi då väljer att ha 5 000 färre i personalen i äldreomsorgen som en konsekvens av att alliansbudgeten vann i stället för den rödgröna. Det tycker jag att Mats Persson ska svara på. Min andra fråga till Mats Persson rör något helt annat. Folkpartiet är ett parti som driver feminism utan socialism.
Att det sedan har visat sig betyda att fem av 19 ledamöter i Folkpartiets riksdagsgrupp är kvinnor är väl lite mer anmärkningsvärt. Min fråga till Mats Persson är: Varför väljer ni att rösta ned en tredje pappamånad, eller föräldramånad, och varför väljer ni att behålla vårdnadsbidraget? Vad är det för feminism utan socialism för Folkpartiet?
Håkan Svenneling (V):
Det känns som en väldigt vanlig missuppfattning att vi inte skulle vilja ha människor i arbete. Den största glädjen för väldigt många människor skulle vara att få ett arbete, fylla en funktion i samhället och kunna bidra till att vi har en bättre välfärd. Problemet med Alliansens politik är att den inte hänger ihop.
Det är en arbetslinje som går ut på att den som är arbetslös ska ha en så låg a-kassa att det är svårt att leva på den och att den som är industriarbetare i Kristinehamn och nu är varslad får 50 procent av sin lön att leva på i stället för 80 procent att leva på, som det skulle ha blivit om vi hade höjt taket i a-kassan för första gången sedan 2001. Kvinnan i äldreomsorgen hade fått det bättre om hon hade fått några arbetskamrater att kunna avlasta sitt arbete på.
Då hade hon mått lite bättre i själen och känt en större glädje att gå till sitt arbete och få jobba med människor som hon har drömt om hela sitt liv i stället för att känna sig som en maskin som bara tar hand om gamla på ett mer maskinellt sätt utan att bry sig om deras känslor. Då ökar sjukskrivningarna i vårt samhälle, och då mår människor sämre. Visioner om att man ska må bra i arbetslivet är viktiga visioner.
Det är därför jag står bakom en rödgrön budget som fokuserar på att vi ska ha en bra arbetsmiljö, en bra a-kassa och fler människor i äldreomsorgen. Det leder till att människor som bor och arbetar i våra kommuner runt om i Sverige kommer att må bättre och vara sjukskrivna i mindre utsträckning. Det kommer i sin tur att leda till att vi får en ökad jämställdhet. Det är det här som är skillnaden mellan feminism utan socialism och feminism med socialism.
Feminism med socialism ser också människan och klassperspektivet bakom och tror inte att en morot kan lösa jämställdhetens problem.
Håkan Svenneling (V):
Det budgetförslag som Vänsterpartiet lade fram tillsammans med regeringen var det första budgetförslaget på åtta år som skulle utjämna ekonomiska inkomstskillnader i Sverige. Det finns ett fint diagram i finansplanen som jag brukar titta på när jag tänker på hur bra den budget som vi lade fram tillsammans faktiskt var. Det visar inkomstgrupper i Sverige per tionde percentil.
Och det visar att de som har de lägsta inkomsterna i Sverige skulle få mest stöd med vårt budgetförslag, och de som har mest i inkomst skulle få betala lite mer. Det skulle för första gången på åtta år ha utjämnat inkomstskillnaderna i Sverige. Därför var jag stolt över den budget som vi i Vänsterpartiet lade fram tillsammans med regeringspartierna.
Jakob Forssmed är stolt över att fritidspengen blir kvar. Det är ett litet extrabidrag som alliansregeringen lade till försörjningsstödet under sin tid vid makten och som de nu räddar. I vårt budgetförslag, Jakob Forssmed, fanns de pengarna med. Normen för försörjningsstödet höjdes helt enkelt.
Man fick alltså lite mer att leva på i försörjningsstödet om man var en barnfamilj. I pengar hade det inte betytt någon särskilt stor skillnad. Men det finns ett viktigt signalvärde i det. Varför är du, Jakob Forssmed, bättre än den ensamstående pappan på att bestämma om innebandyklubban eller vinterjackan är viktigast? Har inte alla människor rätt till valfrihet och att själva bestämma över sina pengar?
Varför ska du sitta här i Sveriges riksdag och bestämma att pengarna ska gå till fritidsaktiviteter, i stället för att pappan får ta det beslutet vid köksbordet?