Pyry Niemi (S):
Jag vill tacka landsbygdsministern för svaren. Eller ska jag citera finansministern? Jag vill tacka vår "statsminister på landsbygden" för svaren, för så står det i den idylliska intervjun och artikeln i tidningen Land. Den svenska exportökningen inom livsmedelssektorn beror främst på att exportvärdet för den största produktgruppen fisk, som till största delen utgörs av vidareexport av norsk lax, ökade med 5 procent.
En av mina frågor var hur vi skulle hantera den fortsatt ökade svenska livsmedelsexporten. Man kan också se att det tillkommer en stor ökning av tobak och tobaksvaror, som konstigt nog fortfarande klassas som denna kategori av produkter. För att höja feststämningen ökar även exporten av vodka och spannmål till denna. På något sätt blir det som ett bättre julbord eller möjligen ett midsommarfirande: tobak och brännvin och lite lax.
Det enda som saknas är att sillexporten ökar - då blir det ett riktigt traditionellt förankrat exportbidrag till den svenska ekonomin. Vi importerar fisk och blötdjur för ca 24,5 miljarder kronor och exporterar för ca 19,6 miljarder kronor. Huvuddelen av den importen och exporten handlar om att norsk lax mellanlandar i Sverige och exporteras vidare. Slår vi samman den totala exporten blir slutsumman ca 58 miljarder kronor, precis som landsbygdsministern anför i sitt svar.
Tar vi bort siffrorna för fiskexporten, som huvudsakligen bygger på att Sverige är ett transitland för norsk lax, hamnar den totala exporten på ca 38-39 miljarder kronor. Då har jag inte räknat in de produkter som importeras från andra EU-länder eller övrig global import som sedermera förädlas inom den svenska livsmedelsindustrin och exporteras utomlands. Med detta i åtanke blir ekvationen kanske lite annorlunda.
Vi har trots allt en livsmedelsimport på 102 miljarder kronor. I princip importerar vi dubbelt så mycket livsmedel som vi exporterar. I år är det 2014. För att regeringens och landsbygdsministerns paradprogram Matlandet Sverige ska uppfylla ett av sina mest ambitiösa mål fram till 2020 behöver således den svenska exporten med svenskproducerade råvaror öka med ca 50-60 miljarder kronor.
Om vi ska vara lite tekniska och fundera matematiskt skulle det kanske betyda en produktionsökning på ungefär 10 miljarder kronor per år inom den svenska primär- och livsmedelsproduktionen. Om man läser regeringens handlingsplan ser man att det finns ett mål för antalet livsmedelsföretag, som ska öka med 20 procent fram till 2020, samt att livsmedelsexporten precis som jag sade ska fördubblas till 100 miljarder kronor. "Sverige det nya matlandet börjar hos råvaruproducenterna", säger landsbygdsministern.
"Utan råvaror är vi inget matland. Vi behöver ett starkt och konkurrenskraftigt jordbruk som producerar livsmedel av god kvalitet. Produktionen av livsmedel ska öka, liksom lönsamheten." Men hur ser då statistiken ut för de senaste åren avseende anställningar inom primärproduktionen? Jo, 15 000 jobb har försvunnit från landsbygden under Matlandet Sverige-eran.
Frågan är ytterst relevant: Eskil Erlandsson, hur i hela friden ska du som landsbygdsminister med Matlandet Sverige som flaggskepp uppnå dessa produktionsmål och anställningsnivåer samtidigt som ni har en historiskt djup spricka i regeringen, med en finansminister som gett upp tron på det svenska produktionsjordbruket? Det måste vara besvärande för landsbygdsministern att en röst på Centern i själva verket är lika mycket värd som den tyska marken under mellankrigsdepressionen.
Är det detta som är närodlat - att lägga sig nära Moderaternas landsbygdsfientliga politik och lova någonting annat? Jag är djupt bekymrad, landsbygdsministern. Ni har en regering som styrs fullständigt av Moderaterna, och Centern har dess värre tappat sin själ i det här. Välkomna tillbaka till den politiska debatten, men vad tycker ni?