Christer Nylander (L):
Utanför denna kammare pågår en viktig och svår debatt om politisk styrning av kulturen. Jag tycker att det är en otroligt viktig debatt: att fundera kring hur politiken ska styra svensk kultur. Det beror på att vi har så svårt att tänka bort kulturens kraft, särskilt vi politiker som gillar kultur.
Vi vill gärna tro att den som läser Atwood eller Shakespeare eller ser på Lemhagen eller Bergman blir en bättre människa, som är mer utvecklad och som har klokare tankar. Vi vill så gärna bidra till att tankar leds rätt och till att folk utvecklas åt rätt håll, det som vi tycker är rätt håll. Men det är inte litteraturens uppgift att göra oss till bättre människor.
Det är inte konsten som ska göra att vi slutar åka flygplan, och det är inte scenkonsten som ska göra att vi slutar mobba varandra. Det är inte heller filmskapares huvudsakliga uppgift att motarbeta rasism. Ändå kan vi inte överge hoppet om att det trots allt blir så - och ibland blir det faktiskt så. Kulturen har nämligen en förmåga att utveckla människor, och det sker lite grann av sig självt utan att politiken gör så mycket. Sedan vill vi politiker skynda på utvecklingen.
Vi försöker styra lite grann åt det håll som vi tycker är viktigt. Vi försöker urskulda oss: Ja, men det vi själva vill är inte så farligt, för vi tycker att det är gott. Men då glömmer man bort två saker, tror jag. Det kan komma någon efter oss som inte vill gott och som då använder den förmåga att påverka kulturen som vi har använt åt det goda. Men det handlar också om att det livskraftiga tankefröet ofta inte är det som medvetet planteras in av någon annan.
Den som verkligen försöker påverka någon annan med kultur kan snarare möta en motreaktion som leder åt ett helt annat håll än det som var tänkt. Kulturpolitik som syftar till att förändra människor är väldigt svårt, och det är väldigt skönt att det är svårt att påverka människors tänkande genom kulturpolitik. Herr talman! Liberal kulturpolitik handlar om den bildningstörstande människan. Det är ingen slump att liberaler i alla tider har sysslat med skolpolitik.
Det handlar om att människor ska möta ny kunskap och nya världar och se sådant som de tidigare inte sett. Det handlar om att introduceras i en helt ny värld, om att kunna tänka och om att kunna drömma om sådant som man inte visste att man kunde drömma om. Av samma skäl är liberaler engagerade i kultur och kulturpolitik. När man väl har lämnat skolan och hittat den nya kunskapen och de nya världarna tar kulturen på något sätt vid.
Det är där man finner möjligheten att ytterligare utveckla sina kunskaper eller att hitta nya drömmar eller nya världar som man kan leva i. Det handlar också om att förverkliga tankar. Det handlar inte bara om förmågan att hitta nya världar utan också om att få den kunskap och de verktyg som behövs för att träda in i de världarna, om man så vill.
Poängen är att man ska se många nya möjligheter, men man ska inte vara tvingad att gå dit om man inte själv känner för det. Herr talman! Jag tror att just bildning är någonting som svensk politik åter behöver sätta fokus på, för vi har två huvudsakliga frågor som människan alltid har tänkt på och som människan ännu mer behöver tänka på framöver.
Frågorna är: Vem är jag, och vilka är vi? En sak som underlättar din förmåga att tänka djupt kring detta är att möta kvalificerad kultur som får dig att se sådant som du inte tidigare sett. Det är därför, herr talman, som vi har en reservation om att kulturinstitutionerna ska nå fler, att kulturen ska nå fler och att kvalitetskulturen ska nå fler. Det är därför som vi också har en reservation om att biblioteken måste vara trygga.
Bibliotek är en plats för bildning. Det är en plats för människor som vill läsa. Det är en plats för unga människor som inte har en chans att göra läxan hemma. De kan i stället sitta där i lugn och ro och göra sitt skolarbete. Bibliotek är en plats för bildning, inte för bus. Därför måste biblioteken kunna stänga av dem som inte sköter sig på biblioteken. Jag tror att bibliotekslagen borde skärpas på detta område. Herr talman! Liberal kulturpolitik handlar också om den skapande människan.
Det handlar om att söka nya uttryck, att svara på frågor som man inte visste kunde ställas och om att ge nya svar på gamla frågor. Det handlar om att ifrågasätta gamla sanningar och om att ha frihet att uttrycka sig kring sådant som andra tycker är jobbigt att man uttrycker sig kring. Det är helt centralt att befästa och stärka den yttrandefrihet som kulturen bygger på. Risken för självcensur måste motarbetas.
Det är viktigt att människor kan säga det som de vill säga. Samtal måste föras även om det är jobbiga samtal. Vi behöver, tror jag, ett mer resonerande och tillåtande samtal i Sverige. Där inser man också att folk ibland gör fel och tänker fel. Då får man ha förmåga att resonera kring detta, och då tror jag också att bildning är centralt. Det internationella samtalet, som kulturen är inblandad i och som kulturskapare är inblandade i, är en viktig del i detta.
Därför har Liberalerna en reservation om att utöka utbytet med omvärlden. Herr talman! Tillsammans skapar den skapande och bildningstörstande människan något som jag skulle kalla för samhällets intellektuella infrastruktur. I den värld vi lever i i dag tror jag att värnandet av denna intellektuella infrastruktur är en helt central uppgift för politiker.
Det bildningsförakt och den populism som sprider sig i Europa, i världen och även i Sverige, de antiliberala strömningar som ifrågasätter människors rätt att vara sig själva och överraska sin omgivning - allt detta gör att vi behöver stärka den intellektuella infrastruktur som kulturen faktiskt bidrar till att skapa. Herr talman!
Jag tror egentligen att kulturpolitiken behöver ett centralt mål, och det är att betona kvalitet och att fler ska möta kvalitet. Det är därför vår kulturpolitiska motion ser ut som den gör. Jag yrkar med detta, herr talman, bifall till reservation 13 om trygga bibliotek.