KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Lodenius (C):
Centerpartiet värnar den grundläggande intentionen med lagen om stöd och service. Det är en rättighetslag som ger personer med stora funktionsnedsättningar möjlighet att leva som andra. Centerpartiets utgångspunkt är att alla människor kan växa och vill kunna försörja sig själva och vara fullt delaktiga i samhällslivet. Det är inte fel att se över assistansen och LSS. Det behöver ständigt göras, som inom alla andra politikområden.
Men regeringspartierna Socialdemokraterna och Miljöpartiet gör i stället, med stöd av Vänsterpartiet, en trippelstöt mot assistansen. Utgångspunkten har varit att se över kostnaderna och inte hur assistansen kan förbättras och stärkas. Det här anser vi i Centerpartiet är helt fel ingång. Syftet med utredningen borde i stället vara att undersöka hur vi kan få assistansen att än bättre stämma överens med individens behov och hur valfriheten för individen kan värnas.
I regeringens regleringsbrev till Försäkringskassan ger man order om strängare tillämpning av lagstiftningen när det gäller assistansen. Att då som ministern skylla på prejudikat, när lagstiftningen handlar om individuella bedömningar där alla är olika och där det är varje individs behov som ska bedömas, håller inte. Snälla, gör om och gör rätt! Utredningsdirektiv och regleringsbrev till myndigheter är det regeringen som ska fatta beslut om. Det är alltså inget som riksdagen har att besluta om. Herr talman!
Centerpartiets utgångspunkt är att alla människor kan växa och vill kunna försörja sig själva och vara fullt delaktiga i samhällslivet. Därför är det självklart för Centerpartiet att värna assistansen - och valfriheten för den som har behov av assistansen.
Per Lodenius (C):
Niclas Malmberg! Till att börja med är biblioteken en kommunal angelägenhet och verksamhet. Vi har bibliotekslagen, och där har vi den statliga styrningen. Centerpartiet vill ge större generella bidrag till kommuner och landsting.
Med detta vill vi visa att vi tror mer på kommunernas möjlighet att själva tolka och förstå vad som behövs ute i kommunerna och hur man ska bedriva sin biblioteksverksamhet där, så länge bibliotekslagen följs. Det handlar om de lokala lösningarna. Det handlar om att bevara och kanske utveckla biblioteksfilialer. Det finns också andra sätt, såsom samarbete med föreningar och bokbussar.
Där tror vi att kommunerna är bättre skickade än Miljöpartiet, som sitter på departementet här i Stockholm, att bestämma hur det ska se hur ute i kommunerna. När det gäller budgeten är det Centerpartiets egen budget. Vi förhandlar inte med de andra partierna i Alliansen eller andra partier över huvud taget när vi jobbar fram vår budget. Sedan är vi överens om många olika delar, men budgeten är Centerpartiets egen. Den frågan är klar.
En fundering är i stället varför Miljöpartiet vill gå in och styra när det är kommunala verksamheter som det handlar om. Biblioteken, kulturskolan och folkbildningen - där vill man gå in och tala om exakt vad de ska göra. Inom kulturverksamhet säger man att de ska göra så här och så här för att få bidrag, i stället för att låta föreningarna och aktörerna, som finns ute på plats, själva se hur de ska kunna använda dem.
Vad är det för fara med att låta folkbildningen själv, utifrån målen, ta fram vad man ska ha i sin verksamhet?
Per Lodenius (C):
Det kanske är så att Socialdemokraterna har backat från ansvaret när det gäller kulturpolitiken, för jag tror inte att man egentligen ställer upp på att propositioner läggs fram som sedan kanske får sju tillkännagivanden, som kulturarvspropositionen, där Miljöpartiet till och med hade fler reservationer än allianspartierna när den lades fram. Detta tycker jag visar ganska tydligt att man inte har någon riktig förankring för sin kulturpolitik.
Detsamma gäller exempelvis filmpolitiken, där Svenska Filminstitutet nu till och med går ut och kritiserar regeringen för att man inte har svarat på flera tillkännagivanden. Så skulle det kunna tolkas. De pratar om bland annat momssänkning och hur råden fungerar. Jag tror alltså inte att det alltid fungerar så bra i regeringen heller, sett till hur förslagen kommer fram och vad som händer där.
Per Lodenius (C):
Tack, statsrådet Anna Ekström, för att statsrådet deltar i dagens debatt! Vi är överens om vikten av folkbildningen för vårt samhälle. Folkbildningen, studieförbunden och folkhögskolorna erbjuder folkbildning, bildning och även utbildning. Folkbildningen är en av få möjligheter för personer med intellektuell funktionsnedsättning att utbilda och bilda sig utifrån sin egen förmåga.
I våras kom ett tillkännagivande från riksdagen om att skapa förutsättningar för ökade möjligheter till eftergymnasial utbildning för personer med intellektuell funktionsnedsättning. Det handlar om att kunna studera vidare också efter gymnasiesärskolan, och det handlar då inte bara om folkbildning och folkhögskolor, såklart, men de är en del av lösningen. Ett exempel är utbildningen på Mora Folkhögskola där man har en kurs i digital tillgänglighet som riktar sig till personer med måttlig utvecklingsstörning.
Tyvärr har man svårt med finansieringen, vilket är tråkigt både för folkhögskolans verksamhet och inte minst för individerna. Det blir kommunen som får ta en stor del av ansvaret, och då blir det svårt att nå utanför närområdet och svårt för den som inte bor i kommunen där folkhögskolan ligger att få möjlighet att gå utbildningen. Man skulle kunna kalla det för kommunarrest för den som har en intellektuell funktionsnedsättning. Statsrådet nämnde förstärkning för personer med funktionsnedsättning.
Det är bra, men vad gör statsrådet mer specifikt för att öka möjligheterna även för personer med intellektuell funktionsnedsättning att kunna studera vidare på folkhögskola? Jag ställer frågan med hänvisning inte minst till tillkännagivandet som samtliga riksdagens partier stod bakom i våras.
Per Lodenius (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag hade kanske önskat lite tydligare besked om hur man tänker återkomma om det här, för det har gått drygt ett halvår. Statsrådet får gärna återkomma till detta, för det finns många tankar och funderingar om vad man skulle kunna göra i den här delen. Bildning är också en demokratifråga, och det är valår nästa år. Det är viktigt med allas möjlighet att delta i fria val.
Vi brukar säga att vi i Sverige fick allmän rösträtt 1921, men jag skulle vilja säga att det var 1989 när vi tog bort omyndigförklaringen och även personer med intellektuell funktionsnedsättning fick sin rättmätiga rösträtt. Men fortfarande finns det många som inte har fått möjligheten att kunna rösta. Då är folkbildningen en väldigt viktig del. Hur ser statsrådet på det? Jag tänker bland annat på att Studieförbundet Vuxenskolan har ett arbete som kallas Mitt val. Finns det någon del där statsrådet kan se att man ska göra en tydlig satsning som ska kunna gälla över tid?
Det handlar inte bara om valåret utan om en längre tid. Jag skulle vilja höra lite om statsrådets tankar kring just den delen av folkbildningen men gärna också ännu lite tydligare besked om tankarna kring möjligheter för den som har en intellektuell funktionsnedsättning att kunna studera vidare på folkhögskola. Vi har exemplet med Mora Folkhögskola där det i dag är kommunen som bestämmer om man har möjlighet att studera vidare eller inte.
Per Lodenius (C):
De estetiska ämnena i gymnasiet är viktiga. De ska finnas tillgängliga och vara möjliga att välja, och de ska kunna prioriteras av eleverna. Jag kan tycka att de skulle kunna vara obligatoriska. Men det utrymmet finns inte just nu, eftersom det finns så många andra ämnen som också är viktiga. Vi prioriterar just nu de ämnen som är kopplade till de specifika program man har valt.
Det är de ämnena som ska prioriteras som ordinarie ämnen, så att säga. Det är så Centerpartiet har sett på det här. Vi vill dock fortsätta att titta på hur kulturen ska kunna utvecklas inom gymnasieskolan. Till exempel skulle Skapande skola kunna komma in även på gymnasiet, vilket skulle kunna innebära ett ordentligt lyft för gymnasiet, eftersom Skapande skola kommer utifrån och gör en annan del.
Jag kan se fördelen med att de estetiska ämnena skulle finnas på gymnasiet, men det finns i dag inte utrymme i kursplanerna för att få plats med dem under den tid då eleverna går i skolan. Vi från Centerpartiet tittar dock på om man skulle kunna ha fler lektionsdagar, det vill säga längre skolår, och möjligen även utöka till tioårig grundskola. Det handlar alltså om att det i dag inte finns utrymme.
Det viktiga är att prioritera de specifika ämnen som är riktade mot de program man går på.
Per Lodenius (C):
Tragiskt, säger Niclas Malmberg. Ja, det är tragiskt när Miljöpartiet försöker förklara hur man tycker att man från staten ska besluta om fördelning och om lagar och regler för hur kommuner ska sköta sin verksamhet. Skapande skola är en frivillig verksamhet som man kan söka pengar till. Vad verksamheten sedan ska innehålla bestäms på plats utifrån ett lokalt perspektiv.
När det gäller kulturskolan vill man sätta upp tydliga styrande mål från regeringen. Det ligger i målens karaktär att man ska styra verksamheten. Utbildning av pedagoger för kulturskolan är självklart en statlig angelägenhet. Högskoleutbildning är en statlig angelägenhet, och det är staten som ska stå för den delen. Men kulturskoleverksamhet är en kommunal verksamhet.
Just nu har man styrande och riktade bidrag till kulturskolans verksamhet från regeringen. Det är självklart att kulturskolorna måste anpassa sig för att kunna få de bidragen. Skapande skola är en helt annan typ av verksamhet, där bidragen inte är styrande på annat sätt än att det ska vara just en skapande skolverksamhet och en kulturverksamhet. Det är någonting helt annat. Det är en verksamhet som sker under kortare perioder och inte är en permanent verksamhet som exempelvis kulturskolan är. Det är två helt olika saker som Niclas Malmberg pratar om.
Det är också tragiskt att det verkar vara Miljöpartiets och regeringens politik att ta in pengar på olika sätt, exempelvis genom att höja biljettpriset på biograferna på landsbygden genom att höja momsen, och ge tillbaka så kallade investeringsstöd, som man bara kan söka om man själv kan lägga ut pengar, vilket gör att biograferna i dag får lägga ned. Att man ska starta en biograf i Östhammar beror på att andra biografer i den kedjan stänger. Biografen i Östhammar drivs i dag av en förening.
Det är inte så att man startar någon ny biograf, utan det är en mindre kedja med små biografer som tar över den samtidigt som andra biografer läggs ned. Det är där man kan få någorlunda god lönsamhet.
Per Lodenius (C):
Det var mycket på en gång. Låt mig börja med jobbcoachningen. Jag talade om förmedling av arbeten, att ha specialkunskap i att kunna förmedla arbeten, hitta arbeten och förstå vilka behov som finns. Vi har drivit detta länge och varit tydliga med vad det handlar om. Det handlar om att reformera Arbetsförmedlingens arbete och arbetet med att förmedla arbete. Centerpartiet vill inte sänka några löner.
Men vi har sagt att det kan behövas sänkta ingångslöner för att fler ska komma i arbete. Det är en enkel och effektiv metod. Det handlar inte om att sänka löner. Det handlar om att folk som i dag står utanför arbetsmarknaden ska kunna få in en fot på arbetsmarknaden. Socialdemokraterna väljer i stället att låta alla som i dag inte kommer in på arbetsmarknaden stå utanför. För oss handlar det om att göra det lättare att komma in på arbetsmarknaden, oberoende av om man har en funktionsnedsättning eller inte. Det handlar alltså om ingångslönerna.
Jag talade om att förtydliga och att jobba med exempelvis möjligheterna till utbildning. I dag är det nästan omöjligt för den som går eller har gått i särskola att studera vidare. Här har vi gjort ett tillkännagivande. Jag själv och Centerpartiet har drivit detta i tio år. Äntligen har vi fått med samtliga partier i riksdagen. Jag önskar att man också hade lyft upp utbildningsfrågorna rent generellt.
Det handlar inte bara om dem som har gått i särskola utan också om att det kan vara svårt att flytta dit där just den utbildning man vill gå finns. I dag är det inte görligt om man har vissa stöd, för man vet inte om stödet följer med. Detta drabbar främst dem som har gått i särskola men även andra med olika funktionsnedsättningar. Jag önskar att detta hade varit tydligare, och jag hoppas att Mikael Dahlqvist håller med mig på denna punkt.
Per Lodenius (C):
Jag vill först avrunda diskussionen om ingångslöner och möjligheten att komma in på arbetsmarknaden. Det handlar om att de som i dag står i utanförskap ska kunna komma in på arbetsmarknaden. Det finns många olika utredningar och undersökningar som visar att det här är en möjlig väg att gå. Det är till och med så att fackförbunden nu har börjat vända. Arbetsgivarna gör nu avtal för att titta på om man inte kan ha lägre ingångslöner för att få in fler på arbetsmarknaden.
Jag tror att Socialdemokraterna börjar stå ganska ensamma med tanken att detta inte ska kunna fungera. Det handlar om gå från utanförskap till innanförskap. Det handlar om att fler ska kunna komma in på arbetsmarknaden och sedan kunna komma vidare och göra arbetskarriär. När det gäller Arbetsförmedlingen handlar det om att vi måste öppna upp möjligheterna att förmedla arbete och hitta dem som är experter på att hitta arbetena.
I dag fungerar tyvärr inte myndigheten Arbetsförmedlingen på det sättet. Arbetsförmedlingen förmedlar nästan inga jobb alls. Vi behöver öppna för bättre matchning och arbetsförmedling. Herr talman! När det gäller utbildning: Ja, kommunerna har ett stort ansvar för skolorna. Men eftergymnasial utbildning på högskola eller yrkeshögskola är ett statligt ansvar.
Jag skulle önska att regeringen nu verkligen satte mer fart när det handlar om möjligheterna för dem som har gått i särskola. Vi beslutade om ett tillkännagivande i våras. Samtliga partier stod bakom det. Men jag har fortfarande inte hört någonting från regeringen om de här frågorna. De får gärna ta kontakt med mig. Jag har mycket underlag som man kan jobba med.
Per Lodenius (C):
Centerpartiet värnar den grundläggande intentionen med lagen om stöd och service. Det är en rättighetslag vars syfte är att ge personer med stora funktionsnedsättningar möjlighet att leva som andra. Centerpartiets utgångspunkt är att alla människor kan växa, att de vill kunna försörja sig själva och de vill vara fullt delaktiga i samhällslivet. Det handlar om individer, människor och personer som, precis som Lena som jag inledde mitt första anförande med att tala om, har fått sitt liv ifrågasatt.
Det är människor som får slåss för varenda assistanstimme och som inte längre orkar eller kan vara aktiva på samma sätt som tidigare. Deras kraft går åt till att överklaga och till att ta fram underlag och bevis. Kraften går åt till att ständigt bli ifrågasatt. Men inte minst går kraften åt till oron för att över huvud taget kunna överleva utan den hjälp man behöver men inte längre får.
Det handlar också om den kraft som tas från föräldrarna som inte längre får stöd kring sitt barn - ett barn som kanske inte längre kan bo kvar hemma när assistansen tas bort. Det är det här debatten borde ha handlat om. Den borde handla om varje individ som genom det rättsläge vi i dag ser inom assistansen har hamnat utanför samhället. Den borde handla om varje individ som i stället för att ha ett arbete och en aktiv fritid måste använda sin kraft och ork till att överklaga och bevisa sina behov. Den borde handla om varje individs oro och rädsla.
Fru talman! Jag fortsätter att upprepa detta: Därför är det självklart för Centerpartiet att värna den personliga assistansen och LSS grundintentioner och då också valfriheten och möjligheten att själv välja och bestämma över sin assistans.
Per Lodenius (C):
Jag har lite svårt att förstå Angelika Bengtssons frågor i detta fall. Förslaget som nu ligger på bordet är ju ett tydligt förslag om att stärka oberoendet för public service. Det handlar om att public service ska få en annan typ av finansiering, utanför den normala statsbudgeten. Det handlar också om att vi ger public service en finansiering över en åttaårig tillståndsperiod, efter en inledande sexårsperiod.
Vi ska alltså inte politiskt kunna gå in och justera och påverka dessa budgetposter varje år. Det handlar också om att fortsätta att ha en så opolitisk granskning som möjligt av public service. Jag förstår alltså inte riktigt Angelika Bengtssons oro i den delen, fru talman.
Det beslut vi tar i dag är ett sätt att stärka public service. Det som gör mig lite orolig är i stället att Sverigedemokraterna och Angelika Bengtsson hellre vill se kortare tillståndsperioder. Det skulle innebära snabbare politiska förändringar vid nya tillståndsprövningar, beroende på hur regeringskonstellationen ser ut. Detta och andra delar gör mig lite orolig när det handlar om Sverigedemokraternas och Angelika Bengtssons förslag till public service.
Per Lodenius (C):
För att de som tar del av utbudet från public service ska tycka att det är relevant ska utbudet vara brett samt täcka in och bevaka hela Sverige. Frågan om tillståndsgivning kommer längre fram i den andra delen av de beslut om public service som ska fattas.
Att öka kontrollen, som Sverigedemokraterna och Angelika Bengtsson förordar, är inte ett sätt att öka förtroendet för public service-bolagen. Det är i stället att öka den politiska styrningen av public service-bolagen. Det är inte rätt väg att gå. Jag tror att det beslut vi ska fatta i dag, som handlar om att stärka oberoendet och finansieringen av public service, är rätt väg att gå. I nästa steg kommer man att tala om tillstånden och tillståndsgivningen, som då ska gälla från 2020. Det är rätt väg att gå.
På det sättet kommer public service att fortsätta att vara relevant för samtliga invånare i Sverige.
Per Lodenius (C):
Tack, Aron Emilsson, för frågorna! Jag får svara lite mer generellt på frågorna, för det var många detaljer i Aron Emilssons frågor. När det gäller kulturreservat, om jag uppfattade frågan rätt, vet jag inte om reservat alltid är det rätta i det här fallet. Vad det handlar om är hur man ska kunna bevara varje enskilt kulturarv på sitt sätt.
Då måste man se utifrån uniciteten. Det kan till exempel handla om att det rörliga kulturarvet men även fasta kulturarv används till något annat än vad de från början var till för. Det kan vara ett sätt att vårda dem och se till att de finns kvar. Som jag sa i mitt anförande skulle ett kulturarv kunna vara en del av en besöksnäring eller på något annat sätt lyfta en region.
Jag tror inte på en generell fond att söka från, för då måste man styra upp vad pengarna ska användas till. Jag tror mer på mer generella och öppna kommunala och regionala bidrag. Från Centerpartiet vill vi också se att staten tar ett ansvar för kulturarv mer brett och inte bara för de statliga museerna i Stockholms stad, exempelvis.
Det finns många kulturarv runt om i vårt land som skulle kunna ha statligt skydd, exempelvis Glasriket som jag nämnde i mitt anförande. Vi i Centerpartiet jobbar väldigt mycket med de här delarna. Men jag ser inte riktigt att Sverigedemokraternas förslag ger riktigt samma skydd och möjligheter. Det är inte den väg som vi i Centerpartiet tror är den rätta att gå.
Per Lodenius (C):
Aron Emilsson talar om vilja och ambition. Jag skulle vilja säga att Centerpartiet utför ett gediget arbete och faktiskt är garanten för att hela landet ska kunna leva. När det handlar om ansvaret för kulturarvet utanför storstaden visar vi i flera olika delar hur vi vill jobba med det.
Ett exempel är hur vi vill utveckla kultursamverkansmodellen till en nationell kultursamverkansmodell. Hela landet ska alltså kunna vara med och påverka den nationella kulturpolitiken, och där ska också kulturarvet finnas med. När det gäller budgeten var det en övergångsbudget som kom i höstas. Till den har vi gjort en enklare budgetförklaring.
Vi kommer tillbaka med mer gedigna budgetarbeten, nu också i samarbete med regeringen. Där kommer vi att föra mycket diskussioner och framföra krav på att kulturarvet, tillsammans med allt övrigt för att hela landet ska kunna leva, ska få det stöd och den hjälp det behöver. Jag vill inte säga att det handlar om ett generellt stöd till hela landet när det gäller kulturarvet, utan det handlar om att hitta vad som är av nationellt intresse som staten ska driva.
Sedan ska regionerna och kommunerna jobba genom bland annat kultursamverkansmodellen för att kunna bevara kulturarvet åt eftervärlden.
Per Lodenius (C):
Jag vill först bara säga till John Weinerhall att han är välkommen att ansöka om medlemskap i Centerpartiet. Han verkar ju tycka väldigt lika och stå bakom vår politik, även när det gäller Svenska Spel och ATG. När det gäller Svenska Spel är ägandet en av de frågor som den utredning som blivit väldigt bred och väldigt stor skulle utreda. Svenska Spel har två delar. Den ena delen är lotteridelen.
Den finns inte på den omreglerade marknaden utan är en del som styrs på ett helt annat sätt när det gäller spelreglering. Jag kan tänka mig att det fortfarande är rimligt att staten äger just den delen av spelområdet. När det däremot handlar om den del av Svenska Spel som i dag finns på den omreglerade marknaden, på den öppna marknaden där det finns konkurrens, kan jag absolut se att det kan finnas ett behov att sälja av den.
Det är också det som utredningen ska titta på, så det är absolut en möjlighet. Det är i alla fall inget som Centerpartiet motsätter sig. När det handlar om ATG och att tillsätta styrelsen ska utredningen titta också på ATG:s roll. Det är inte rimligt att staten ska tillsätta styrelsen i ett bolag som inte ägs av staten utan av andra organisationer, som själva borde få tillsätta styrelsen.
Jag kan bara hålla med John Weinerhall om att här finns det frågor att jobba vidare med för att se över hur det ska kunna fungera på den omreglerade nya marknaden.
Per Lodenius (C):
Jag vet inte om John Weinerhall riktigt lyssnade på vad jag sa. I det här fallet har vi i Centerpartiet sagt att för oss är äganderätten viktig. Som jag sa: På en omreglerad marknad ska inte staten finnas med med ett bolag som konkurrerar med andra bolag på detta sätt. Jag sa också att jag tycker att ATG ska ha en annan styrelsetillsättning än statens eftersom man nu verkar som ett fristående bolag på en omreglerad marknad.
Hur detta ska gå till - för här är det ju inte bara att vända kappan och helt plötsligt göra något helt annat - är det som utredningen behöver titta på, och det är det jag menar att vi måste ta råd av en utredning för att se. Det är alltså flera delar i detta, men principen att staten inte ska äga bolag på den omreglerade marknaden står Centerpartiet helt bakom. Samma sak när det gäller tillsättningen av styrelsen i ett bolag som inte ägs av staten.
Det står Centerpartiet också helt bakom. Fru talman! Med det tror jag att John Weinerhall har förstått vad jag sagt. Men vi behöver ju ha två replikutbyten vid ett sådant här tillfälle, så det kanske mer var det det handlade om.
Per Lodenius (C):
Jag vill ställa min fråga till kulturminister Amanda Lind. Regeringen säger sig vilja prioritera att alla barn ska ha goda möjligheter att gå i kulturskola, något som vi i Centerpartiet står bakom. Skolinspektionen har dock lagt ett vite på Gislaveds kommun för att elever inte får lämna ordinarie undervisning i grundskolan för att i stället delta i kulturskolans undervisning. Drygt hälften av kulturskolorna i landet har undervisning under ordinarie skoltid.
Det är framför allt glesbygdskommunerna som löser kulturskoleundervisningen på detta sätt. Uppskattningsvis 25 000 elever har undervisning på detta sätt med kulturskolorna. Vitesföreläggandet har dock gjort att flera kommuner i landet nu har valt att stoppa kulturskolans undervisning under just skoltid. Jag undrar därför vad kulturministern har för avsikt att göra för att alla barn ska ha goda möjligheter att gå i kulturskola, med tanke på vad jag just har tagit upp.