Britt-Marie Danestig (V):
Först vill jag tacka utbildningsministern för svaret på min interpellation. Det gläder mig faktiskt att vi tycks vara överens om så många saker. Vi är överens om att de satsningar som regeringen just nu gör är viktiga, det vill säga satsningar på hållbar konsumtion och folkhälsa.
Vi är också överens om att det var bra att vi införde hem- och konsumentkunskap som ett kunskapsområde inom grundläggande vuxenutbildning, vilket gjordes så sent som den 1 september i år. Genom det når man en mycket viktig målgrupp för de kunskaper som ämnet kan ge.
Vi är också överens om att ämnet är betydelsefullt och att de nya kursplanerna från år 2000 har markerat viktiga kunskaper som frågor om hälsa och miljö i relation till den enskildes och hushållets konsumtion. Det är ju så att antalet barn med övervikt ökar. Det i sin tur är en fråga om livsstil och möjligheter och kunskaper att göra medvetna val. Det i sin tur är en fråga om klasstillhörighet.
Därmed berör det också frågor om etnicitet. Skolan är speciellt viktig i det här sammanhanget, eftersom det är där vi möter alla ungdomar oavsett vilken bakgrund de har. Ämnet hem- och konsumentkunskap har dessutom en annan dimension genom att det tar upp social gemenskap. Det handlar om relationer mellan människor i vid mening. Därmed blir också genus en viktig fråga.
Skolans strävan mot jämställdhet kan genom hem- och konsumentkunskapen ta upp frågor om makt och om arbetsfördelningen hemma. Kulturella variationer är ett naturligt inslag i undervisningen. Det handlar inte bara om mat utan också om hur vi skapar och vårdar hemmet, om tvätt, städning och andra vardagliga aktiviteter.
Slutligen är vi också överens om att lärarutbildningsreformen var bra, även om vi ännu inte har sett något färdigt resultat. Det är ju ingen årskull som har lämnat den nya lärarutbildningen ännu. Nu ska jag komma till de delar som vi inte är överens om och som vi upplever som problem.
Det är riktigt som utbildningsministern säger att det är en stor andel, nämligen närmare 42 %, av dem som undervisar i hem- och konsumentkunskap som saknar fullständig behörighet i ämnet. Det tycker vi är ett allvarligt problem. Skolverket har i flera undersökningar visat att lärarnas kompetens är den största enskilda resurs som påverkar elevernas resultat och deras lärande.
Ämneskunskaper för lärarna är också oerhört viktigt för att man ska kunna utveckla ämnet och undervisningen. Det är speciellt viktigt nu när timplanerna troligen kommer att avskaffas att varje enskild ämnesföreträdare kan argumentera för sitt ämne och tydligt framföra det unika hans eller hennes ämne kan tillföra i ett mer ämnesövergripande samarbete.
Förutom att det i dag finns många outbildade lärare som behöver ersättas med utbildade lärare, tillkommer behovet i kommunerna av hem- och konsumentkunskap eftersom det har blivit ett kunskapsområde inom grundvux. Det finns ca 290 kommuner. Om vi säger att hälften av de här kommunerna kommer att anställa en lärare med ämneskompetens skulle det betyda att ca 145 lärare behöver utbildas.
Låt oss sedan se på åldersfördelningen bland lärarna som undervisar i hem- och konsumentkunskap. Då tittar jag på Skolverkets statistik från 2002. Där kan vi konstatera att i intervallet mellan 50 och 59 år finns 33 % av lärarna. De som är 60 år och äldre utgör 14 % av det totala antalet på knappt 2 000. Så här ser alltså utbildningssituationen ut i dag.
Då skulle jag vilja fråga om utbildningsministern delar min analys av nuläget.