Anti Avsan (M):
Detta ärende är ett granskningsutlåtande om EU-kommissionens meddelande om en åtgärdsplan för förstärkning av kampen mot finansiering av terrorism. Det är ett av många olika områden man kan agera inom om man ska åtgärda terrorismen i världen. De åtgärder som föreslås i meddelandet kan till vissa delar vidtas inom ramen för redan nu gällande rättsregler på EU-nivå.
I vissa fall krävs ytterligare steg med nya regler, som också omtalas i åtgärdsplanen. Åtgärdsplanen består av tre huvudsakliga avsnitt som tar sikte på att hejda penningöverföringar och identifiera finansiering av terrorism, vidta åtgärder mot finansieringskällorna och verka utrikespolitiskt. Jag kan redan nu, herr talman, säga att jag yrkar att granskningsutlåtandet ska läggas till handlingarna.
Men det finns skäl att bevaka frågorna även i fortsättningen. Rent allmänt kan man säga att den senaste tidens attacker inte bara inom EU utan också i Bagdad flera gånger under senare tid - senast i går, vilket vi har sett på nyheterna - har visat på ett behov av att EU arbetar inom alla politikområden för att förebygga och bekämpa terrorism.
Det är viktigt att inte vara naiv inom en del av alla dessa politikområden, där man i första hand har helt andra frågor i fokus. Det är ganska lätt att bortse från de risker som kan skapas genom att man beslutar om saker och ting som faktiskt öppnar upp för möjligheter till bland annat finansiering av terrorism.
Också i den europeiska säkerhetsagendan talas det om att man måste vidta åtgärder mot inte minst finansieringen av terrorism på ett mer verkningsfullt och heltäckande sätt. Man lyfter fram kopplingen till den organiserade brottsligheten.
Den är numera alltmer sammanvävd med internationell terrorism och göder terrorismen genom vapenleveranser, inkomster från narkotikasmuggling och infiltration av finansmarknaderna. Det här handlar om finansiering i stort.
Daish - Isil i Syrien och Irak - som är upphovet till det mesta av den al-Qaida-inspirerade terrorismen i världen i dag, har också andra finansieringskällor som delvis kommer att slås ut genom de militära aktioner som koalitionen gör i Syrien och Irak.
Det kommer att innebära att de på olika sätt försöker kompensera sig för bortfallet av tillgången till exempelvis oljekällor och att trycket på finansiering från andra håll blir större.
En väldigt stor del av finansieringen av verksamheten och själva genomförandet av verksamheten utgörs av utländska terroriststridande, som i detta område uppgår till kanske 30 000 från mer än 100 av världens länder. Deras resande ska också finansieras, och många gånger är det andra som finansierar även det resandet.
Även detta är en viktig del av finansieringen av terroristverksamheten, men det sker i liten skala och är svårt att komma åt eftersom det så att säga sker under radarn och avser så pass små belopp. Det här resandet sker först och främst genom självfinansiering, som är den dominerande metoden. Man skaffar själv pengar på olika sätt - lagligt eller olagligt.
I andra hand sker finansieringen från en tredje part, som kan vara ett rekryteringsnätverk som har formen av en ideell organisation eller någonting annat. I båda dessa typfall är beloppen som sagt väldigt små, vilket förhindrar och försvårar verkningsfulla policyer och operativa insatser för att begränsa de här finansieringsflödena.
Det här är en stor utmaning med risk för konsekvenser för andra, nämligen vanliga människor som drabbas av onödiga och betungande kontroller och liknande. Legalt förvärvade tillgångar kan självklart vara besparingar, löneinkomster, lån från släktingar och bekanta eller inkomster från försäljning av ägodelar, vilket förekommer.
Ett problem i sammanhanget är att resandet från europeiska länder till Syrien och Irak har varit ganska billigt, vilket har minskat hindren för resande och gjort att finansieringen ligger på en lägre nivå och är svårare att upptäcka. Av de skälen är det lättare att upptäcka om finansieringen sker från andra delar av världen, till exempel Asien.
Här finns en koppling till inte bara organiserad brottslighet utan också brottslighet på individnivå genom att man gör sig skyldig till förskingring, skattebrott, missbruk av statliga förmåner och kanske rån, även om det finns andra metoder, men också bedrägeri med hjälp av förfalskade dokument och identiteter. Vi berörde ett sådant ärende när vi debatterade här tidigare.
Allt detta gör att problemet är mångfasetterat och kräver åtgärder, inte bara nationellt och på EU-nivå utan också internationellt. Det påpekas också i den europeiska säkerhetsagendan och på annat håll hur viktigt samarbetet är på det internationella planet. Om vi reglerar våra förutsättningar här i Sverige och inom EU når vi ju inte resten av världen.
För att samarbetet ska kunna fungera och för att man ska kunna använda underrättelseinformation av hög kvalitet, som i vissa fall också skulle kunna användas som bevisning, fordras ett omfattande arbete i övriga länder i världen. Där kan EU och Sverige bidra, och det pekas på detta även i den här åtgärdsplanen.
Jag kan säga att det finns många saker som föreslås i åtgärdsplanen. Jag ska kanske inte räkna upp precis allt, men jag kan nämna något som jag tycker är särskilt angeläget. Det är frågan om virtuella valutor. Det här är någonting som legat vid sidan av de regleringar som har funnits tidigare.
Nu föreslås att det fjärde penningtvättsdirektivets tillämpningsområde ska utvidgas till att omfatta växelplattformar för virtuella valutor. Man föreslår att man i framtiden efter övervägande möjligen kommer att se till att den omfattar leverantörer av plånböcker för virtuella valutor.
Även hos brottsbekämpande myndigheter i Sverige - i det här fallet tänker jag specifikt på Ekobrottsmyndigheten - finns det uppgifter om att terrorism finansieras via virtuella valutor. Det har inte uppmärksammats på det här sättet tidigare. Att det nu sker tycker jag är väldigt positivt.
Sedan fordras det naturligtvis utökat samarbete i väldigt många avseenden mellan olika organisationer, brottsbekämpande myndigheter och länder i världen för att åstadkomma ett effektivt system för att komma åt finansieringen av terrorism men också terrorism i övrigt.
När det mer specifikt gäller utskottets ställningstagande tycker jag att det är positivt att vi är överens om många bra saker. Det är angeläget att det råder balans mellan insatserna mot terrorism och respekten för de grundläggande fri- och rättigheterna, inte minst skyddet av den personliga integriteten.
Regler mot terrorism ska vara så effektiva och träffsäkra som möjligt och i så liten omfattning som möjligt drabba vanligt, hyggligt folk. Därför pekas det i utskottets ställningstagande också på att det är viktigt att inte legitima överföringar försvåras mer än nödvändigt. Man kan uppleva besvär med de regleringar som finns i dag, och regleringarna upplevs kanske inte som motiverade av dem som drabbas.
Slutligen vill jag peka på detta att man kan använda bolag som plattform för brottslig verksamhet och penningtvätt, också för att finansiera terrorism. Det är något som också är en trend. Man uppmärksammade i slutet av 2015 att Daish/Isil via sociala medier uppmanade till finansiering via bolag.
Inom EU pågår ett arbete med privata enmansbolag med begränsat ansvar, så kallade SUP-bolag. Målet är att underlätta bildandet av privata enmansbolag med begränsat ansvar. Som förslaget har sett ut ska man också kunna komma från tredjeland och bilda bolag i EU. Det är en uppenbar risk. Man bör vara väldigt försiktig i det fortsatta arbetet.
Avslutningsvis vill jag säga att det är viktigt att få tillgång till underrättelseinformation för att kunna vidta förebyggande åtgärder eller gå vidare i brottsutredningar. Det krävs också tillgång till bevis som kan leda till lagföring. Där har vi från moderat håll pekat på detta med signalspaning som något mycket viktigt för Säkerhetspolisen.
Jag ställer frågan: Vad tänker regeringen ta för fortsatta initiativ dels när det gäller finansiering av terrorism, dels när det gäller problematiken i övrigt?