Ylva Johansson (S):
I dag är det Förintelsens minnesdag. Det är en dag att minnas och att dra lärdom av. Det är också en dag för att ta ansvar i vår tid: Aldrig mer.
Det är viktigt att påminna om detta när vi talar om människor som flyr från krig, från förtryck och förföljelse, och söker en fristad i vårt land eller i något annat land. De kom kanske inte precis när vi hade gott om lediga lägenheter eller när vi var allra bäst rustade i mottagandet.
Det ligger liksom i sakens natur - i flyktens natur - att det inte var som bäst förberett precis då. Vi har sett en höst med otroligt många människor på flykt. I jämförelse med tidigare har det varit oerhört många människor som har flytt till Europa. I det läget har Sverige tagit det största ansvaret.
Vi har varit en humanitär stormakt under hösten. Vi har tagit emot fler än något annat EU-land. Det är naturligtvis inte hållbart i längden att Sverige ensamt eller ganska ensamt tar det ansvaret när andra länder inte gör det. Det har också tvingat oss till en situation där vi har behövt lägga om politiken i syfte att fler ska söka asyl i ett annat land och färre i Sverige, för att ge oss ett andrum.
Men vi ska också vara stolta över det som vi har gjort och över att så många människor har fått komma till Sverige. Den som får uppehållstillstånd i Sverige och har asylskäl måste kunna etablera sig i Sverige. Man måste kunna arbeta och bidra och bygga sin framtid här. Och Sverige är ju våra kommuner. Det finns ju ingen annanstans i Sverige man kan etablera sig än i en kommun.
Det är så det fungerar. Det betyder att det är viktigt hur samspelet ser ut mellan kommunerna och mellan staten och kommunerna. Låt mig vara tydlig: Sveriges kommuner tar ansvar. Sveriges kommuner tar emot fler och fler nyanlända. Sveriges kommuner gör ett fantastiskt jobb i dag. Det är där arbetet sker. De gör ett fantastiskt jobb med att ta emot nyanlända. De gör ett hårt arbete.
De är kreativa. De är uthålliga. Man klarar och hanterar väldigt stora utmaningar ute i Sveriges kommuner. Kommunerna är hjältar i det flyktingmottagande vi har just nu. Men, herr talman, ansvaret är orimligt ojämnt fördelat mellan de olika kommunerna. Det är det som den här lagen nu tar sikte på.
Den är också baserad på den rapport som Riksrevisionen lämnade och som visade att det fanns stora brister just i etableringen, baserat på att kommunmottagandet inte hade någon som helst koppling till arbetsmarknadsläget i kommunerna. Det påverkar självklart människors möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, det som kanske är det viktigaste steget för etablering. Det handlar om att börja tjäna egna pengar, att bidra och att försörja sig själv.
Det hade såklart varit bättre om bostadsbyggandet kommit igång redan under förra mandatperioden. Jag är verkligen den första att säga det. Men nu tar regeringen viktiga initiativ. Vi gör oerhört stora satsningar i budgeten på resurser till bostadsbyggande.
Vi har nyligen tagit initiativ till att i samarbete med de ansvarstagande oppositionspartierna i riksdagen vara beredda att pröva många nya vägar för att se till att vi kan få fart på bostadsbyggandet.
Jag tror att alla partier måste vara beredda att pröva nya sätt och att konstruktivt pröva varandras goda argument för att vi gemensamt ska kunna hitta vägar framåt för att underlätta för kommunerna att ta det ansvar som är Sveriges ansvar. Herr talman!
Med den nya lagstiftning som riksdagen snart ska besluta om skapar vi förutsättningar för bättre ordning och reda i mottagandet av nyanlända. Det går till så här: Man kan redan ute på anläggningsboendet påbörja kartläggningen av sin kompetens.
Det finns en app som Arbetsförmedlingen nyligen har tagit fram, som fungerar väldigt bra enligt de rapporter jag får, där man lägger in sina erfarenheter och sitt yrkeskunnande. Man kan länka till betyg om man har det. Man kan skanna in det och direkt få information om vad som gäller för ens yrke i Sverige. Finns det yrket i Sverige, och vilka krav ställs i så fall för att man ska kunna arbeta i det yrket?
Man kan bygga ett cv, som underlättar när man sedan ska vidare till sitt första arbete. Fördelningen till kommunerna baseras bland annat på beslut som staten tar om det totala antal som det är rimligt och möjligt att klara att fördela under kommande år. Det blir möjligt för kommunerna att i dialog med varandra inom länen göra överenskommelser.
Man har då en framförhållning i fråga om hur många man ska ta emot i sin kommun. Om kommunen har lägenheter klara och det blir ett glapp mellan att lägenheten är ledig och att den nyanlände kommer står staten för hyreskostnaden. Nu tror jag inte att det kommer att bli ett stort problem, men man ska inte behöva vara rädd för att stå med ett överskott av bostäder.
Som jag har sagt tidigare gör vi stora satsningar, och vi måste göra mycket mer när det gäller stöd till bostadsbyggande. Det gäller resurser, regelförenklingar och annat. Jag vet att många kommuner redan i dag använder de ramupphandlingar som finns inom Sabo för modulhus, och jag tror att fler kommer att behöva göra det. Herr talman! Jag räknar med att den nya lagen kommer att påverka trycket på de kommuner som har många som bor i EBO.
Det påverkar inte rätten för individen att bosätta sig själv. Men min bedömning är att när man kan få hjälp att bli placerad via anvisningslagen kommer väldigt många fler att välja det och färre att välja att bosätta sig i EBO.
Beslutet om hur många varje kommun ska ta emot baseras bland annat på arbetsmarknaden i den arbetsmarknadsregion som kommunen befinner sig i. Det betyder oerhört mycket för att fler snabbt ska komma i arbete. I Stockholm, där jag bor, är sysselsättningsgraden bland utrikes födda män väsentligt högre än vad den är hos den manliga befolkningen i hela Sverige, för vi har en god arbetsmarknad i Stockholm.
Där har man självklart större möjlighet att komma in på arbetsmarknaden än i en kommun som har en dålig arbetsmarknad. Vi tar också hänsyn till det ansvar som kommuner redan tar när det gäller EBO-bosatta medborgare, när det gäller anhöriginvandrare, när det gäller ensamkommande barn och när det gäller asylboenden i kommunen för att få en rimlig fördelning utifrån vad som är rimligt för varje kommun.
Herr talman! Som flera har påpekat i debatten kommer vi att behöva göra mycket mer för att klara av de utmaningar som Sverige nu står inför. Det handlar om bostadsbyggande. Det handlar om arbetsmarknaden. Det handlar om skolan. Det handlar om vuxenutbildningen. Vi klarar det. Det kommer att vara tufft. Det är mycket som behöver göras. Men det är också någonting som Sverige kan klara. Låt mig säga några ord om arbetsmarknaden!
Vi jobbar nu med att ta fram förslag när det gäller utbildningsplikt och yrkesskola. Det är viktigt för att rusta dem som kanske har en låg utbildningsnivå när de kommer till Sverige. Vi arbetar med stora förändringar i etableringsuppdraget för att minska byråkratin och se till att handläggare kan jobba med att få människor i arbete och kan lägga mindre tid på pappersarbete. På måndag räknar jag med att de första börjar i snabbspåren.
Jag räknar med att ett femtiotal kockar börjar på måndag i ett snabbspår för kockar. Jag räknar med ett hundratal personer till legitimationsyrken i sjukvården. Jag räknar med ett tjugotal slaktare och styckare. Och vi har ytterligare ett tjugotal snabbspår som snart är på plats. Mycket görs, herr talman, men mer behöver självklart göras. Jag är väldigt glad att riksdagen nu är framme vid att ta beslut i den här frågan.
Jag vill tacka för konstruktivt samarbete med samtliga de anständiga partier som nu står bakom propositionen. Jag vet att partier har lite olika ingångar i detta. Det är ett givande och tagande. Det är en styrka för Sverige att vi kan göra detta i ett läge där vi tar stort ansvar och har stora utmaningar men också har en ljus framtid.