Jan Lindholm (MP):
Jag hade inte väntat mig ett så här kort svar och ett sådant innehållslöst svar från ministern. Klimathotet är trots allt en fråga som i dag ligger högt på dagordningen i alla internationella sammanhang. De flesta andra frågor relaterar på något sätt till den utmaning som ett förändrat klimat innebär, inte minst biståndsfrågor. Svält och fred är också områden som mycket starkt är kopplade till ett förändrat klimat.
Jag valde två länder för att exemplifiera vad olika former av isolering kan innebära för ett enskilt land. Taiwan blockeras från internationella samarbetsorgan av Kina och Kuba som utsätts för en handelsblockad av USA.
Jag hade förväntat mig att min första fråga om de globala kompetensförluster som rimligen uppstår när olika folk i olika länder utestängs från ett globalt samarbete skulle resultera i något eller några exempel från ministerns sida på hur isolering kan göra det svårare att samla alla krafter globalt för ett gemensamt mål. Ministern väljer i stället att helt gå förbi den frågeställningen, vilket jag tycker är väldigt synd. Jag försökte öppna för en diskussion i sakfrågan.
I stället väljer ministern att, som högerregeringen generellt sett verkar göra, sätta på sig sina ideologiska glasögon. Trots att de flesta av EU:s länder sedan länge insett att det är kontraproduktivt med en handelsblockad mot Kuba och egentligen vill förändra ställningstagandet från 1996 håller Sverige och några få andra länder fast vid den gamla linjen. Konsensusprincipen inom EU gör att Sverige och några få andra länder kan stoppa en förändring.
I sitt svar påpekar ministern specifikt att det allvarligaste hotet kommer från auktoritära stater. Även om det är oklart i ministerns svar vilka stater som åsyftas kan man dra en parallell till dagens debatt, där det ställs krav på en handelsblockad mot det auktoritära Israel som genomför piratkuppsliknande angrepp på internationellt vatten.
I det fallet väljer världssamfundet att inte införa någon handelsblockad med motiveringen att isoleringen skulle kunna göra Israel till ett ännu farligare land i sin region. Var finns logiken i det? Det Sverige aktivt hindrar EU från att göra görs nu i stället på FN-nivå. FN arbetar aktivt för att stärka sina kontakter och utveckla sitt samarbete med många krafter på Kuba som arbetar med klimat- och miljöfrågor.
FAO anser att det finns mycket kunskap att hämta från Kuba, speciellt på grund av den isolering man har varit utsatt för. De har varit tvungna att lösa många av de problem som kommer att drabba även resten av världen med anledning av klimatförändringarna. Genom att exempelvis odla livsmedel på hustaken, i trädgårdarna, i parkområdena och andra stadsnära grönområden har man lyckats minimera transportbehoven och därmed behovet av fossil energi.
Kuba har många likheter med Sverige när det gäller demografi, utbildningsnivå, sjukvård och urbanisering med mera. På många sätt är Kuba likt ett modernt västerländskt land med snarlika problemställningar som man måste ta hand om och lösa. Att de politiska modellerna skiljer sig åt är en annan sak.
Jag undrar varför ministern inte vill att vi i vårt land ska kunna ha en diskussion om villkoren för att alla folk i världen ska kunna få delta i arbetet med att möta klimatutmaningarna.