Lena Ek (C):
Ärade ledamöter och åhörare! Jan Lindholm har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta beträffande 4 kap. 6 § tredje stycket miljöbalken. Som jag uppfattar det anser Jan Lindholm att stycket är obsolet. Bestämmelserna i 4 kap.
6 § miljöbalken innebär förbud mot vattenkraftsrelaterade verksamheter i bland annat de så kallade nationalälvarna. Det tredje stycket gör undantag för verksamheter som orsakar endast obetydlig miljöpåverkan. Jag har uppfattat Jan Lindholms fråga på så sätt att han anser att undantagsmöjligheten inte behövs samt att han anser att riksdagen har beställt att undantagsmöjligheten ska tas bort.
I enlighet med vad civilutskottet konstaterade i sitt betänkande 2011/12:CU5, nämligen att bestämmelsen behöver ses över, gav regeringen den 31 maj 2012 Vattenverksamhetsutredningen i uppdrag att analysera 4 kap.
6 § miljöbalken och, om utredaren bedömde att det bakomliggande syftet med bestämmelsen inte uppnåtts, föreslå de ändringar som behövs för att uppnå ett väl fungerande skydd mot utbyggnad och ändrad vattenföring i de vatten som i dag omfattas av bestämmelsen. Betänkandet överlämnades i december 2012 och har därefter remissbehandlats.
Enligt utredarens mening fanns det vid tidpunkten för betänkandets överlämnande för få avgöranden i domstol för att kunna dra några säkra slutsatser om hur tillämpningen av 4 kap. 6 § miljöbalken överensstämmer med bestämmelsens syfte enligt förarbetena.
Utredaren ansåg att endast det faktum att det förekommer tillståndsansökningar avseende åtgärder i de skyddade vattendragen inte gör det möjligt att dra slutsatsen att bestämmelsen tillämpas i strid med sitt syfte. Mot bakgrund av det relativt begränsade antalet tillståndsansökningar sedan miljöbalken trädde i kraft 1999 ansåg utredaren att just denna bestämmelse inte heller förefaller innebära en obefogad belastning på myndigheter och domstolar.
Utredaren fann därför inte skäl att föreslå någon ändring i 4 kap. 6 § miljöbalken. Under den period betänkandet överlämnades och remissbehandlades pågick en domstolsprövning av en ansökan om tillstånd till uppförande av en ny kraftstation vid Untra kraftverk. Kraftverket ligger i ett vattendrag som omfattas av regleringen i 4 kap.
6 § miljöbalken. Tillståndsfrågan handlade om huruvida den planerade kraftstationen innebar en sådan obetydlig miljöpåverkan att en undantagsbestämmelse skulle kunna tillämpas. Avgörandet i målet har stor betydelse för regeringens fortsatta hantering av utredarens betänkande. Jag har därför valt att vänta på utgången i målet.
Mark- och miljödomstolen gav tillstånd till kraftstationen med motiveringen att stationen inte innebar någon ändrad användning av det vattenområde där det befintliga Untra kraftverk ligger. Mark- och miljööverdomstolen upphävde tillståndet med motiveringen att uppförandet av den nya kraftstationen skulle innebära mer än en obetydlig miljöpåverkan.
Efter Högsta domstolens beslut, som kom i slutet av oktober, att inte meddela prövningstillstånd står Mark- och miljööverdomstolens dom fast. Det betyder att undantagsmöjligheten inte kunde utnyttjas och att det fortfarande inte finns något belägg för att förbudet i 4 kap. 6 § miljöbalken tillämpas i strid med dess syfte.
Vattenverksamhetsutredningen har under hösten lämnat ytterligare ett delbetänkande som även det avser förutsättningar för tillstånd till anläggande och drift av vattenkraftverk. Det betänkandet har varit ute på remiss och remisstiden löpte ut den 3 januari 2014, alltså för några dagar sedan. De båda betänkandena har ett nära samband.
Som jag redan har sagt finns det i nuläget inget stöd för att undantagsmöjligheten missbrukas. Därför är frågan om översyn av 4 kap. 6 § miljöbalken sådan att den bör hanteras i ett sammanhang, alltså det första betänkandet och det andra betänkandet tillsammans.