KBLab/rixvox huggingface dataset:
David Lång (SD):
Den bristande bemanningen och de otillräckliga befogenheterna och därmed de hopplösa omständigheter som Tullverket har att verka under har också fått konsekvenser för kontrollen av utgående trafik. Utländska stöldligor plundrar Sverige på miljardbelopp varje år.
De internationella ligorna beräknas ligga bakom så mycket som 90 procent av alla stölder av jordbruksmaskiner, båtmotorer och bildelar och omkring hälften av alla bostadsinbrott. Därefter fraktas godset ut ur Sverige och säljs i stor utsträckning inom det forna östblocket utanför EU. Vid gränsen står uniformerade tulltjänstemän och vinkar förbi dessa bilar med stöldgods.
Där står de och kan inte annat, helt enkelt för att de saknar befogenheter, utrustning och tillräcklig bemanning. Det kan räcka att ligorna åker genom tullen strax innan färjan ska gå. Då har tullen helt enkelt inte tid att invänta polisen, och då kan tulltjänstemännen inte göra någonting. Detta har regeringen tidigare lovat att åtgärda.
Exempelvis presenterade justitieminister Morgan Johansson den 7 februari år 2018 ett omfattande åtgärdspaket, som regeringen kallade det, för att komma till rätta med problemet med stöldligorna. Och när finansminister Magdalena Andersson nu till slut presenterar ett lagförslag som ska ge Tullverket ökade befogenheter tycks det återigen vara kosmetika.
Tullverket skriver själva i sitt remissyttrande till Finansdepartementet: "Förslaget innebär inte heller någon ändring av myndighetens uppdrag och föranleder därför inte i sig Tullverket att utöka sina utförselkontroller." Tullverket kommer bara att få rätt att agera när de råkar hitta stöldgods i samband med kontroller som görs av andra skäl. Man får alltså fortfarande inte aktivt leta efter stöldgods. Det kommer alltså inte att bli någon förändring alls på det området.
Trots att regeringen slår sig för bröstet när det gäller ökade anslag och ökade befogenheter ser det onekligen ut som kosmetika, som jag sa tidigare. Finansministern säger i sitt svar på min interpellation att hon inte tycker att polisen och Tullverket ska byta arbetsuppgifter med varandra. Men det handlar inte om att byta arbetsuppgifter. Det handlar om att Tullverket ska få möjlighet att göra sitt jobb. Finansministern framhåller också att det nyligen gjorts ett tillslag, där 22 personer frihetsberövats genom ett EU-samarbete.
Regeringen framhåller gärna sådana exempel, men när sådant sker beror det oftast på att polisen i andra länder har befogenheter att ta fram underrättelser som man delar med sig av till de svenska myndigheterna. Våra svenska trygghetsbevarande myndigheter är fortfarande efter och kommer att behöva prioriteras upp.
Min nästa fråga till finansministern får då bli: Varför vill inte regeringen utöka Tullverkets uppdrag, så att de faktiskt kan kontrollera utförseln av stöldgods? Observera att det inte handlar om att byta arbetsuppgifter med polisen! Det handlar om att ge Tullverket möjlighet att göra sitt jobb. Varför vill inte regeringen göra vad som krävs för att stoppa stöldligorna?
David Lång (SD):
Även om Tullverket har varit framgångsrika i absoluta tal finns det väldigt mycket som tyder på att de trots detta inte är särskilt effektiva. Det är fortfarande väldigt mycket som både kommer in och som transporteras ut när det gäller stöldgods. När det gäller Sverigedemokraternas politik på området har vi under de tio år som vi har suttit i riksdagen varit det parti som har satsat mest på Tullverket i varje skuggbudget.
Vi menar att Tullverkets viktigaste uppgift de närmaste åren är att med kraft kunna delta i kampen mot den organiserade brottsligheten både självständigt och i samarbete med andra rättsvårdande myndigheter i Sverige och i andra länder. Därför har vi satsat på utökat gränsskydd för både in- och utförsel, kontrollverksamhet och brottsbekämpning samt personal, utrustning och lokaler.
För att stärka Tullverkets möjligheter att på ett effektivt sätt förbättra sitt arbete på samtliga dessa punkter har vi skjutit till mer medel i våra budgetmotioner jämfört med regeringens budgetpropositioner. Tullverkspersonalen måste kunna göra stickprovskontroller på utgående trafik. Det måste vara möjligt att utreda penningtvätt. Tulltjänstemän kommer att behöva bära vapen i högre utsträckning än i dag, och det måste bli lättare att göra husrannsakan i fordon med mera.
I Finland har tulltjänstemännen befogenhet att själva stoppa utförsel av stöldgods. Magdalena Andersson påpekade just att det är polisen som har de här arbetsuppgifterna, men detta kan även göras i Sverige genom att man klassar utförsel av stöldgods som ett smugglingsbrott.
I Finland finns också en mer utvecklad samverkan mellan tull, polis och gränsbevakning för att förhindra att internationella stöldligor rör sig över gränserna. Min avslutande fråga blir därför: Tänker regeringen dra lärdom av andra länders hantering, förslagsvis det finska exemplet, med att klassa utförsel av stöldgods som smugglingsbrott?
David Lång (SD):
Regeringen har valt att införa och förstärka bonus-malus-systemet, vilket både Riksrevisionen och Konjunkturinstitutet har framfört kritik emot. Även vi sverigedemokrater här i riksdagen har framfört kritik mot det. Dessutom säger branschen att reformen slår hårt mot svenska husbilstillverkare och mot campingsektorn. Det är en smärre kris för branschen med närmast en halverad försäljning av nya husbilar.
Samtidigt ser vi att efterfrågan på begagnade husbilar har börjat öka, då dessa inte träffas av straffbeskattningen. Vissa återförsäljare ser här en affärsmöjlighet i att importera utländska begagnade husbilar i stället för att sälja nya svenska husbilar. Konjunkturinstitutet rapporterar till råga på allt att bonus-malus testades 2008 i Frankrike. Det ledde till offentlig-finansiella förluster och ökade utsläpp. Min fråga går till finansministern.
Ser regeringen någon anledning att förändra bonus-malus-systemet i åtminstone detta avseende?
David Lång (SD):
Tack, civilministern, för svaret! Under en ganska lång tidsperiod, från 1860 till 1990, gjordes folkräkningar i Sverige vart tionde år samt vid ytterligare ett antal tillfällen däremellan. Sedan 1990 gör man inga traditionella folkräkningar, utan man har infört ett lägenhetsregister där det ska framgå exakt vem som bor i exakt vilken bostad.
Man har då resonerat så att folkräkningar i traditionell mening inte behövs längre eftersom det bara är att kolla registren för att få veta vem som bor var. Det är detta som lite är pudelns kärna i denna interpellation: Registren stämmer inte. Det kommer uppgifter från den ena myndigheten efter den andra om att dessa register är felaktiga. Då kan man fråga sig till vilken nytta de är när man gör folkräkningar.
Sveriges välfärdssystem bygger på att myndigheterna vet vem som bor i Sverige och var någonstans man bor. Men dessvärre bygger de svenska systemen helt och hållet på tillit; myndigheterna litar mer eller mindre blint på att alla uppger korrekta uppgifter. Detta fungerar halvbra i ett svenskt Sverige, men i ett Sverige med massinvandring fungerar det över huvud taget inte, har det visat sig.
I samband med de senaste decenniernas asylmigration har folkbokföringsfelet ökat lavinartat, och myndigheterna har inte längre kontroll över vilka som uppehåller sig i Sverige, var de bor eller vad de gör här. Enligt en utredning som Skatteverket har gjort har 30-50 procent av de asylsökande olika identiteter registrerade hos Migrationsverket och Skatteverket. Detta får konsekvenser för välfärdssystemen.
Utländska bidragstagare kan kvittera ut bidrag i flera olika namn och oavsett om de bor i Sverige eller inte. Ett av de mer absurda exemplen var när den irakiske försvarsministern Najah al-Shammari misstänktes för grovt bidragsbrott mot Försäkringskassan eftersom han och hans fru hade fått barnbidrag och bostadsbidrag trots att de sedan flera år var bosatta utomlands, det vill säga inte i Sverige. I Sverige hade han dessutom registrerat sig under ett annat namn, Najah al-Adeli.
Till råga på allt lades åtalet mot honom ned. Ett annat exempel på en utlänning som hade flera identiteter registrerade är Rakhmat Akilov, som utförde terrorattentatet på Drottninggatan i Stockholm. Även han hade möjlighet att kvittera ut bidrag i flera olika namn. Enligt Delegationen för korrekta utbetalningar betalas 18 miljarder kronor per år ut felaktigt, och det finns skäl att misstänka ännu större felaktigheter än så.
Skatteverket uppskattar dessutom att folkbokföringsfelet är cirka 200 000 personer men medger att mörkertalet kan vara mycket stort - vilket det ju borde vara eftersom 30-50 procent av de asylsökande uppger fel identitet eller flera olika identiteter.
När det gäller svaret från civilministern att det ska genomföras en Census, en folkräkning, med hjälp av dessa register trots att de helt uppenbart är felaktiga undrar jag: Menar civilministern på allvar att detta ska motsvara en riktig folkräkning, som det går att lita på och som vi kan ha någon egentlig nytta av?
David Lång (SD):
Jag tackar för svaret. Det svar som kom nu lät onekligen lovande. Jag uppfattade dock inte exakt hur det var med de biometriska uppgifterna, om detta skulle vara obligatoriskt för nyanlända, inte minst, och därmed eliminera möjligheten att leva med mer än en identitet och med fel identitet i Sverige.
Jag vill betona att jag och mitt parti aldrig har föreslagit att man ska knacka dörr i hela Sverige. Självklart finns det vissa områden och vissa grupper, framför allt de som har kommit till Sverige under de senaste åren eller kanske till och med decennierna, där de största felen finns att hitta.
Där är det förmodligen också fråga om flest som får bidrag som inte borde få det - antingen för att de inte befinner sig i Sverige eller av någon annan anledning. Men, som sagt, Sverigedemokraterna har åtminstone sedan ett par år tillbaka lagt fram väldigt konkreta krav. Det som gäller de biometriska uppgifterna är ett av de absolut viktigaste, skulle jag säga.
Till dess att vi alla kan se något konkret resultat av det som civilministern nu står och säger vidhåller jag att det skulle behövas en grundlig och uppsökande folkräkning, inklusive registrering av biometriska uppgifter. Det är just när det gäller den nyligen invandrade delen av befolkningen som det behöver sättas in störst insatser.
David Lång (SD):
Jag vill rikta min fråga till finansminister Mikael Damberg. De svenska bränslepriserna är bland världens högsta. Med reduktionspliktshöjningen vid årsskiftet har det svenska dieselpriset passerat nivån i Hongkong, vilket gör att Sverige nu har världens högsta dieselpris. Det är inte möjligt att skylla de höga svenska priserna på världsmarknadspriset. Det är den svenska regeringens skattepolitik som har försatt oss i den här situationen.
Det har stor betydelse för ett glesbefolkat land som Sverige och speciellt för dem som bor utanför storstadsregionerna och där kollektivtrafiken inte är lika välutbyggd. Därför lyder min fråga: Finns det någon övre gräns för hur höga drivmedelspriserna kan bli innan regeringen kan överväga att på något sätt kompensera dem som inte bor i storstäder?
David Lång (SD):
Problemen med folkbokföringen har blivit mer och mer uppenbara på sistone. På grund av den stora och okontrollerade invandringen har också problem uppdagats med att många invandrare har flera identiteter, vilket kan utnyttjas bland annat i samband med bidragsfusk och organiserad brottslighet. Migrationsverket bedömde 2017 att det fanns cirka 60 000 individer registrerade med två eller fler kända identiteter, för övrigt med ett stort förmodat mörkertal.
Skatteverket har gjort bedömningen att mellan 30 och 50 procent av de nyanlända har multipla identiteter. Polismyndigheten har noterat samma problem. Nu har regeringen lagt fram en proposition som syftar till att komma till rätta med de problem som eventuellt uppstår med nyanlända från och med nästa år, men några förslag för att lösa dagens redan existerande kaos har man inte lagt fram.
Jag frågar finansministern Mikael Damberg: Vad avser regeringen att vidta för åtgärder för att komma till rätta med de multipla identiteterna?
David Lång (SD):
Det är inte vi som har skrivit propositionen; vi sitter inte med i den här regeringen och satt inte i den förra heller. När det gäller lagring av biometriska data tycker jag väl lite grann att Centerpartiet slår in en öppen dörr.
Det framgår ju av propositionen att regeringen menar att det finns skäl att återkomma till frågan, vilket är precis vad som står i Centerpartiets reservation - att regeringen ska överväga frågan och återkomma. Centerpartiets reservation är alltså egentligen detsamma som står i propositionen, så jag skulle säga att det är att slå in en öppen dörr.
David Lång (SD):
Jag kan i alla fall garantera att jag helt och hållet delar ledamoten Helena Vilhelmssons uppfattning. Självklart är multipla identiteter ett av de absolut största problemen i det här sammanhanget.
Jag ser mycket gärna att biometriska data lagras och kan delas mellan myndigheter, och jag driver på för att regeringen ska återkomma med fortsatta lagstiftningsförslag för att komma till rätta med problemen, precis som vi har tagit ställning för tidigare i de flesta utskottsbehandlingar av dessa ärenden.
David Lång (SD):
Jag riktar min fråga till EU-minister Jessika Roswall. Från EU kommer ständiga försök att inskränka medlemsstaternas skattesuveränitet och flytta beslut över skattepolitiken till EU-nivå. Men under mina nästan tio år i skatteutskottet har Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna varit konsekvent och tydligt emot att befogenheter på skatteområdet flyttas från medlemsstaterna till EU.
Dock har Liberalerna sedan 2018 inte varit lika tydliga, och Liberalerna är ett regeringsparti. Frågan är också intressant med anledning av att det nu bara är veckor kvar innan det svenska ordförandeskapet inleds. Det är för övrigt samma år som vi firar 500 år av obruten självbeskattning. Jag skulle vilja ha besked av EU-ministern: Kan EU-ministern garantera att regeringen kommer att fortsätta att stå benhårt fast vid vår nationella skattesuveränitet?
Johnny Munkhammar (M):
Det påstås ibland väl mycket som inte är korrekt om debattmotståndare, och hela det här anförandet var naturligtvis ett sådant exempel. När Peter Persson påstår att jag bara tycker att det är skatter som är en frihetsfråga är det fundamentalt fel.
Som starkt engagerad i olika frihetsfrågor ser jag väldigt många sådana, inte minst i det internationella perspektivet där det finns många människor som förtrycks i sina fundamentala friheter i länder som Iran, Sudan och Nordkorea. Det är mycket viktiga friheter det handlar om där.
Jag är också pappa till två döttrar vars frihet jag naturligtvis engageras extremt starkt av när det handlar om att de ska ha samma chanser som jämnåriga pojkar att utvecklas, helt enligt det sätt som jag själv beskrev: att kunna utvecklas, att kunna bli någonting, att bli precis det du beskrev - det som är ens bästa stämningars längtan. Det finns alltså många friheter att engageras av, och skattefrågorna är en sådan.
Peter Persson ska inte få mig att tro att det inte betyder någonting om vanliga människor med låga inkomster får behålla och bestämma över sina pengar eller om Peter Persson och jag bestämmer över dem. Jag tycker att Peter Persson och jag ska bestämma mindre över människors pengar, för det är de som har rätt till dem. Det är de som har arbetat ihop dem. Sedan pratar Peter Persson om att gräva i folks plånböcker.
Men det är ju dem som vill höja skatter - som Peter Persson - som gräver djupt i folks plånböcker och vill bestämma över människors pengar och liv. Jag säger att vanligt folk ska ha mycket mer makt över sina egna liv. Jag sade också att den ekonomiska friheten har ökat starkt i världen, inte minst i Sverige. Det har åtföljts av en situation där välfärden kraftigt har förbättrats. Det är alltså inte så att höjda skatter ger bättre välfärd.
Vi har sänkt skatter och fått ökade intäkter till bättre välfärd, och det är något helt annat än den skattechock Peter Persson fortsätter stå för.
Johnny Munkhammar (M):
Frågan om skattetrycket har Peter Persson ställt till mig tidigare, och jag har besvarat den tidigare. Sanningen är den att det varken för Peter Persson eller mig kan finns någon optimal skattenivå, utan man måste ta upp de skatter som man anser behövs för att bekosta de gemensamma angelägenheter som behövs. Jag har dock ett starkt engagemang för att se till att skatterna förblir låga så att människor har stor makt över sina egna liv.
Tittar man då på och summerar de enskilda skattekällorna kan det bli ett lägre skattetryck än i dag. Peter Persson talar om frihetsfrågan. År 2000 hade vi ett skattetryck på 56 procent. I dag är det nere på 46 procent, och jag menar att dels har vi blivit ett rikare land, ett land som nu skapar mer välstånd och jobb, dels har människor större frihet i dag än de hade år 2000. Det tycker jag är ganska uppenbart.
Jag har en fråga: Hur ställer sig Peter Persson till Mona Sahlin? Tycker han att Mona Sahlin hade rätt för två månader sedan, eller tycker han att hon har rätt i dag? Tycker Peter Persson att vi ska återinföra förmögenhetsskatten som P-O Edin, LO:s tidigare chefsekonom, har kallat pervers och absurd och sagt att den kastar ut massor av investeringspengar från landet och bara drabbar vanligt folk och inte dem med verkliga förmögenheter? För dem var det frivilligt.
Ska vi ha en sådan förmögenhetsskatt? Står Peter Persson kvar vid skattechocken och den uppgrävda politiken, eller vill han kanske instämma med Mona Sahlin och Thomas Östros som plötsligt har gått från att vara en sorts mr Hyde under valrörelsen och hotat med skattehöjningar till att bli den sympatiske dr Jekyll som förordar en fullständigt vettig och sund politik som handlar om arbete och välstånd och skatter som gör att det lönar sig att arbeta?
Johnny Munkhammar (M):
I så fall vill jag bara påminna om att Peter Persson inte besvarade mina frågor om huruvida han instämmer med Mona Sahlin i dag eller Mona Sahlin för två månader sedan. Tycker han fortfarande att vi ska ha skattechocken enligt den uppgrävda, tidigare begravda politiken, eller tycker han att Mona Sahlin hade rätt som anser att vi ska ha skatter som gör att arbete lönar sig väl? När det handlar om att citera socialdemokrater ska jag vara ödmjuk och säga att det finns kloka människor i andra partier, andra länder och på andra håll än bara i Moderaterna.
Jag citerar alltså även andra personer än sådana som kommer från mitt parti. Det kanske är en skillnad gentemot er. I så fall är det bland annat för att påminna om att det finns ett starkt arv från Socialdemokraterna. På den tiden ni sjöng Internationalens vers om att "under skatter digna ner", vilket ni inte gör längre, var skattetrycket betydligt lägre än vad det är i dag. Kom ihåg att under Tage Erlander var skattetrycket kanske i genomsnitt hälften mot vad det är i dag. Hade han då inte några välfärdsambitioner?
Tyckte han att man skulle begära kreditkort från människor som skulle till sjukvården? Absolut inte, men det är ni som har glömt och förrått era rötter som handlade om att befria människor från stat och skatt och se till att alla människor, oavsett var man kom ifrån, kunde bli någonting. Det arvet har vi tagit över.
Johnny Munkhammar (M):
Jag ska först och främst konstatera att det ofta blir mycket historia. Jag tycker att vi mer ska tala om framtiden. Det är den vi kan påverka. För tredje gången ställer jag frågor om framtiden. Står Peter Persson fast vid skattechocken ni ville ha i valrörelsen eller tycker han att Thomas Östros och Mona Sahlin nu har rätt som förordar en sundare och klokare skattepolitik där det ska löna sig att arbeta?
Nu ska vi se vad som har fungerat bra för Sverige och för så många andra länder. Det handlar om att dra tillbaka mycket av det som staten har ställt till med och se till att ge människor större frihet att skapa en bättre morgondag, att driva företag, handla och investera. Man ska underlätta de ekonomiska friheterna för vanligt folk och fortsätta att gå i den riktningen i stället för att begrava oss i en gammal politik som handlar om att Peter Persson och hans kolleger vill styra över människors liv.
När politiker och myndigheter har så stor makt över människor blir kreativiteten och välståndsskapandet mindre. Det är därför som jag hoppas att kammaren med emfas ska säga nej till den politik som ni återigen har grävt fram.
Johnny Munkhammar (M):
Peter Persson sade tidigare i sitt anförande att det fanns 133 miljarder i vad han inte kallar skattefel utan skattefusk. Jag skulle vilja fråga: Hur kan Peter Persson veta att varenda krona som inte inbetalas på det sätt som det ska är medvetet fusk? Kan verkligen inte någon människa någon gång begå ett misstag och inte betala in som man ska? Vi ska inte ge oss in i en åldersdiskussion.
Peter Persson påpekade tidigare att han kände sig ung i själen. Jag kan påpeka att rent retoriskt påminner han om en mycket gammal tid. Det som är så trevligt är att Socialdemokraterna ofta talar om att höja skatten för välfärdens skull. Vi har sänkt skatten och har mer pengar till välfärden. Peter Persson är öppen med vad det handlar om. Det handlar om en dogmatisk ideologi. Pengarna är egentligen statens och Peter Perssons.
Det är han som ska bestämma över så mycket av medborgarnas pengar som möjligt. Det är en ideologisk princip. Det är därför de inte kan hålla sig. Det är därför de vill höja, höja och höja skatt till dess att medborgarna knappt känner att de har pengar kvar och knappt har någon frihet att klara sig i vardagen. Det ska införas nya skatter och höjas skatter därför att Peter Persson är en dogmatisk ideolog. Du talar om bidrag och arbete.
I fall man råkar ut för arbetslöshet eller sjukdom är det otroligt viktigt att man har den tryggheten att ha en inkomstförsäkring som gör att man kan klara den problematiska situationen. Det viktigaste är att komma tillbaka till arbete. Det ni gör är att straffbeskatta arbete. Det blir dyrt att anställa, olönsamt att arbeta och fler lever på bidrag och stannar i bidragen och utanförskapet. Där kan de inte utvecklas och påverka sin situation.
Det utanförskapet har vi brutit med. Vi har sänkt skatten, och 150 000 färre är i utanförskap. Är inte det bättre? Se bortom din dogmatiska ideologi och se till människors bästa.
Johnny Munkhammar (M):
Apropå en retorik från en svunnen tid kom det ytterligare exempel på det här. Jag kom med en publikation för bara en vecka sedan som med skärpa, kraft, övertygelse och gott om fakta argumenterar för en ökad social rörlighet. Alla människor oavsett var de kommer ifrån ska kunna lyckas bra i livet och få nya chanser i livet. Vi tycker inte om en situation där människor låses i till exempel en samhällsklass eller för den delen i ett utanförskap som ni byggde upp.
När det gäller pengarnas roll i ekonomin anser vi att pengarna tillhör dem som tjänar in dem. Det är först och främst medborgarnas egna pengar. Det är ett annat perspektiv. Vi ser till den enskilda människan. Ni företräder staten mot människorna, vi företräder människorna mot staten. Det är ett fundamentalt annat perspektiv. Pengarnas roll i ekonomin är inte minst att människor när de tjänar pengar kan gå och konsumera. Man köper till exempel en kostym.
Du talar om en gammal kostym. Man kan köpa en ny. Detta leder till intäkter för den som säljer kostymen och tillverkar kostymen. Man kan gå till bageriet och köpa bröd. Detta kommer att leda till intäkter och jobb i bageriet. Så fungerar pengarna i ekonomin. Så fungerar det när människor får behålla sina egna pengar. Därför har våra skattesänkningar inte bara gjort så att vardagspusslet är lättare att få ihop för enskilda människor.
Det har också lett till fler jobb och att vi nu har 7,3 procents ekonomisk tillväxt i Sverige. Det kom ni aldrig i närheten av på er tid.