Ulrika Karlsson (M):
Det betänkande som vi nu behandlar innefattar en mängd specifika frågor på processrättens område. I stor utsträckning handlar betänkandet om rättssamhällets arbetsmetoder gentemot brottsligheten. Processrätten har som sin främsta uppgift att säkerställa rättssäkerhet, rättstrygghet och effektivitet i den rättsliga processen.
Människor ska ha rätt till en opartisk prövning. Ingen ska dömas oskyldig, och lagen ska vara förutsägbar. Det är målsättningen. Människor som har utsatts för brott ska få upprättelse, brott ska utredas, förövare gripas, lagföras, påföljd utdömas och brott ska sonas.
Processrätten är helt enkelt rättesnöret i en demokrati och i en rättsstat för att lösa konflikter mellan enskilda människor, företag, organisationer och det allmänna. När brott har begåtts gentemot staten eller andra människor är det domstolen som ska pröva frågan. För att rättssäkerhet och rättstrygghet ska kunna garanteras är det viktigt att hela rättskedjan fungerar.
Det ska finnas ett flöde i hela rättskedjan. Därför har regeringens satsning med resursförstärkningar till rättsväsendet denna mandatperiod varit så viktig. Det har skapat förutsättningar för ett mer effektivt rättsväsen med en fungerande rättskedja som ökar rättssäkerheten och rättstryggheten. Alliansen står för en tydlig rättspolitik.
Vi talar klarspråk om ansvaret för att förmedla värderingar och normer för att förebygga brott, att polisen ska arbeta i medborgarnas tjänst och att det ställs höga krav på polisens förmåga att förebygga och klara upp brott. Hela rättskedjan ska ha ett konsekvent brottsofferperspektiv som utgår från opartiska och effektiva poliser, åklagare och domare.
Det är rättsväsendets styrka och borgar för allmänhetens förtroende. Målet är att vår rättspolitik är tydlig, målet är att förebygga och bekämpa brott, stödja brottsoffer och öka människors trygghet. Fru talman! I betänkandet, som handlar om rättesnöret i en rättsstat, behandlar vi ett antal motioner från den allmänna motionstiden 2008/09.
Utskottet har tagit ställning till 60 motionsyrkanden, varav en tredjedel kommer från oppositionen. Utskottet föreslår riksdagen att avslå samtliga motionsyrkanden. Det är inte på något sätt så att vi inte håller med om att till exempel vittnesskydd är viktigt, utan det är för att man slår in öppna dörrar.
Utskottet hänvisar mycket riktigt bland annat till att gällande regelverk är ändamålsenliga, till pågående utrednings- och beredningsarbete samt till det arbete som regeringen i övrigt redan utför. Jag vill nämna något särskilt, fru talman, om ett par frågor. Först vill jag nämna något om nämndemannakårens sammansättning. I Sverige finns ungefär 7 000 nämndemän.
De har i uppdrag att i domstolen representera oss i allmänheten, vårt goda omdöme och vår kunskap. I dag är den genomsnittlige nämndemannen över 60 år.
Människor med annan etnisk bakgrund, ålder och kanske något annorlunda yrkesbakgrund - till exempel företagare, personer från det privata näringslivet och kvinnor i yrkeskarriären - är klart underrepresenterade. Vi är helt eniga med oppositionen om att det behövs en större mångfald och en föryngring inom nämndemannakåren.
Sammansättningen av nämndemännen borde vara en spegelbild av vårt samhälle, men så är inte fallet i dag. De äldre nämndemännen är kraftigt överrepresenterade i förhållande till de yngre. Detta är inte på något sätt en ny situation som har uppkommit under den här mandatperioden eller ens under den förra.
Tvärtom - det är en situation som har följt med sedan en lång tid tillbaka. Nämndemännens situation och kårens sammansättning har varit föremål för åtskilliga riksdagsdebatter under årens lopp. Genom åren har riksdagen, denna kammare, behandlat motionsyrkanden om förändringar avseende nämndemännens ålder, nämndens sammansättning och sättet att utse nämndemän.
För hela 16 år sedan, i april 1993, tillsatte den dåvarande regeringen en utredning om domstolarna och domarnas ställning inför 2000-talet som hade till uppgift att granska sammansättningen. Mycket lite har hänt under åren sedan dess.
Jag ska ärligt säga att det ändå har gjorts en del för att förbättra situationen, men fortfarande har vi frågeställningar att ta tag i för att skapa en mer allsidigt sammansatt nämndemannakår vad gäller såväl ålder som kön och yrkesbakgrund.
Regeringskansliet gav därför Domstolsverket i uppdrag att göra en utvärdering av nämndemannakårens sammansättning efter valet 2006. Uppdraget har redovisats. I den rapport som Domstolsverket lade fram konstaterades att könsfördelningen var jämn.
Andelen nämndemän med utländsk bakgrund har förbättrats under denna mandatperiod, och det är fler som har annan etnisk bakgrund. Men trots en viss förbättring vad gäller åldersfördelningen är det fortfarande en ojämn fördelning och en kraftig överrepresentation av äldre nämndemän.
Domstolsverkets rapport visar att kårens sammansättning har blivit mer representativ, men en del återstår, som sagt. Rapporten bereds nu inom Regeringskansliet, och utskottet vill inte föregripa regeringens beredningsarbete. Eftersom vi vill samma sak i oppositionen och majoriteten hoppas jag verkligen att vi tillsammans kan invänta det beredningsarbete som nu pågår.
Det här är frågor om nämndemannainstitutet och borde egentligen inte vara frågor som är politiska slagträn - det är en typisk fråga som behöver långsiktighet och hållbara lösningar. Nämndemännens ställning i det svenska rättssamhället är djupt förankrad i den svenska folksjälen. Fru talman!
Jag vill nämna någonting om en annan viktig fråga i detta betänkande, och det är frågan om vittnesskydd. Det är ett reellt hot mot rättsstaten, rättssäkerheten och rättstryggheten när offer inte vågar anmäla och vittnen inte vågar vittna på grund av hot.
För att rättskipningen ska fungera är det nödvändigt att personer som har utsatts för brott vågar anmäla, att personer som bevittnat brott vågar vittna och att personer som utsatts för brott vågar berätta detta inför domstolen.
Det pågår en rad arbeten inom detta område för att förbättra vittnesskyddet, bland annat genom modernare rättegång, att stärka vittnesskyddet vid domstolarna samt att förbättra lokalerna så att offer och förövare inte behöver sitta i samma väntrum före en domstolsförhandling. Fru talman!
Det pågår alltså en rad arbeten för att förbättra vittnesskyddet, och det är ofantligt viktigt i en rättsstat och i ett rättssamhälle. Mer behöver göras och kommer att göras, och det är ett arbete som jag välkomnar å det varmaste. Jag kan inte nog poängtera vikten av att arbetet med att öka säkerheten för parter och bevispersoner fortsätter. Fru talman!
Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer.