Johan Nissinen (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas motivreservation 1.
Sverigedemokraterna vill att den överstatliga inriktningen av EU stoppas, och vi vill i stället verka för ett EU med mellanstatligt samarbete mellan fria självständiga stater samt en renodlad frihandelszon som utvidgas genom frihandelsavtal med stater i grannsamverkan i stället för associeringsavtal och i förlängningen upptagande av ytterliga medlemsstater.
Vi anser det vara av stor vikt att EU upprätthåller goda relationer och handelsförbindelser med grannskapet, och vi anser det viktigt att värna varje lands rätt till territoriell integritet och suveränitet och möjlighet att göra fria val utan påtryckningar från andra parter.
Vi stöder gärna länder bilateralt på olika sätt i vårt grannskap men anser inte att det måste ske inom ramen för gemensam grannskapspolitik och associeringsavtal. Så länge nuvarande ordning kvarstår anser vi dock att villkoren för att ingå associeringsavtal ska skärpas avsevärt. Schengens befintliga yttre gräns är så gott som icke existerande.
Nya potentiella länder för associeringsavtal, som för vissa länder kan leda till EU-medlemskap, kommer med stor säkerhet att ytterligare urholka EU:s gränsskydd. Handel med identitetshandlingar och korruption inom poliskårerna är regel snarare än undantag.
Om EU verkligen vill påverka länder i grannskapet till en positiv utveckling måste EU bli mycket tydligare i sina krav och mer konsekvent vad gäller konditionalitet, alltså att länder uppfyller sina åtaganden innan eftergifter görs från EU:s sida. Herr talman!
Sverigedemokraterna vill se tydligare reformer och uppfyllda krav om bland annat arbete mot korruption och organiserad brottslighet, fungerande rättsstat, fungerande gränskontroller, säkerhet samt demokrati och mänskliga rättigheter innan avtal ingås.
Sverigedemokraterna ser kommissionens bristande insikt i att politiken för det södra grannskapet hittills haft mycket liten effekt på länderna i Nordafrika, möjligen med undantag för Tunisien. Utvecklingen har i stället gått i motsatt riktning. Till exempel har korruptionen förvärrats i samtliga dessa länder. Frånvaron av framgång beror naturligtvis på att det saknats politisk vilja till reformer.
När den politiska viljan saknas och länder tar steg bakåt i utvecklingen anser vi det orimligt att ekonomiskt stöd till länderna ska fortsätta. Det räcker inte med principen mer-för-mer. Ibland borde även en princip om mindre-för-mindre också tillämpas så att stöd kan fasas ut när det visar sig vara kontraproduktivt.
Ett viktigt alternativ som också regeringen kan tänka sig är att stödja folk i sviktande stater med bristande reformvilja genom aktörer i civilsamhället eller internationella NGO:er. En del av grannskapspolitiken berör visumlättnader, vilket är något Sverigedemokraterna är kritiska mot.
Visumlättnader bör inte komma på fråga förrän ursprungsland gör mer för att förbättra situationen för flyktingar samt uppfyller våra tidigare nämnda krav om bland annat fungerande gränsskydd, åtgärder för att stoppa människosmuggling och reformer inom demokrati och mänskliga rättigheter. Att upprätta återtagandeavtal är något vi stöder, men det räcker inte som villkor för att få visumlättnader.
Kostnaden på 15,4 miljarder euro under perioden är inte heller försvarbar med tanke på att resultatet i framför allt södra grannskapet hittills varit så gott som obefintligt i alla länder utom Tunisien.
I översynen av grannskapets budget bör det övervägas att bistånd till södra grannskapet blir mer fokuserat på att bidra till bättre villkor för flyktingar och att vissa medel omdisponeras till att bidra till flyktinghjälp i länder utanför grannskapet, exempelvis i Syriens närområde med tanke på nuvarande flyktingkris.