Bosse Ringholm (S):
Jag har ställt en interpellation till vice statsminister Maud Olofsson med anledning av att hon vid ett flertal tillfällen har hävdat att oppositionen, framför allt Socialdemokraterna, bryter mot de budgetregler som än så länge finns i riksdagen. Jag kan inte se statsrådet Olofsson närvarande i kammaren. Jag kan förstå att hon inte vill vara närvarande i kammaren.
Det är klart att det är lite pinsamt att vara vice statsminister och bli ihågkommen som en person som inte kan budgetreglerna. Jag hade gärna velat tacka Anders Borg för svaret på interpellationen om Anders Borg på ett enkelt sätt hade svarat på min fråga: Kan statsrådet redovisa vilka regler som förhindrar oppositionen att föreslå egna utgiftstak?
Anders Borg kunde ha sagt ungefär så här: Det finns inga regler som förhindrar oppositionen att föreslå egna utgiftstak.
Nu lindar Anders Borg in sitt svar och trasslar in sig rätt ordentligt i ett försök att se till att kollegan Maud Olofsson inte blir tagen på bar gärning, det vill säga att ha bluffat, talat osanning eller vilket skäl hon nu har haft till att hon har lämnat felaktiga uppgifter. Anders Borg säger visserligen i sitt interpellationssvar att det står riksdagen fritt att ändra utgiftstaket. Men det är inte riktigt det som det handlar om.
Det handlar om att jag har frågat om oppositionen har rätt att fastställa egna utgiftstak. Svaret är: Ja, det har oppositionen. Då kunde Anders Borg ha nöjt sig med det och bett om ursäkt för att hans kollega Maud Olofsson, och för övrigt Göran Hägglund, inte kunde budgetreglerna. Det är naturligtvis lite genant att vice statsministern inte kan budgetreglerna, och jag förstår därför att hon inte ville komma till kammaren och ta den diskussionen.
Men statsrådet, som ändå som finansminister har ansvaret för budgetreglerna, kunde ha varit tydlig på den här punkten. Jag tycker också att det är lite egenartat att Anders Borg inte vill vara tillräckligt korrekt utan tycker att man ska taktisera, politisera och tro att man med strategin att dölja saker och ting på något vis lyckas komma billigare undan. Så enkelt är det inte. Maud Olofsson och Göran Hägglund är tagna på bar gärning.
De har bluffat. Om de har talat osanning medvetet eller omedvetet vet inte jag, men de har lämnat felaktiga uppgifter.
Det är ännu pinsammare för landets vice statsminister när riksdagens finansutskott i en promemoria som nyligen publicerades och som handlar just om det budgetpolitiska regelverket för det första ställer frågan: Innebär då det faktum att riksdagen har fastställt ett tak även att riksdagen har bundit sig själv eller att oppositionspartier i sina skuggbudgetar är bundna att hålla sig under det fastställda utgiftstaket?
Svaret på detta är nej, skriver finansutskottets kansli. Det är naturligtvis pinsamt att bli tillrättalagd på det sättet. För det andra skriver utskottets kansli: Oppositionen kommer regelmässigt att vilja föreslå en annan ekonomisk politik än den regeringen vill föra. Oppositionen kan följaktligen förväntas vilja formulera andra nivåer för de finanspolitiska målen än regeringen.
Vissa tider kommer därför oppositionen att vilja att utgiftstaken sätts lägre än regeringen vill, andra att de sätts högre.
Slutligen konstaterar utskottet för det tredje att det faktiskt förekom även under den förra mandatperioden att oppositionen, exempelvis Centerpartiet, föreslog andra, alternativa utgiftsnivåer och andra, alternativa formuleringar på utgiftstaken och målformuleringar än vad dåvarande regering gjorde.
Det visar att Maud Olofsson själv alltså har tillämpat det som hon nu kritiserar andra för.