Eskil Erlandsson (C):
Jens Holm har frågat mig om jag avser att verka för att ett omställningsstöd införs för att stimulera alternativa skogsskötselmetoder och att verka för styrmedel som begränsar kalhyggen på för klimatet känsliga så kallade organogena marker. Låt mig börja med att betona att regeringen tar klimatfrågan och det bidrag skogen kan ge på största allvar.
Den svenska skogens långsiktiga klimatnytta beror främst på hur mycket förnybar skogsråvara som uthålligt kan skördas för att ersätta fossil energi och mer energikrävande produkter. Ett uthålligt uttag av virke och biomassa i den svenska skogen är möjligt genom att vi har en långsiktigt hög tillväxt och ett aktivt skogsbruk.
Sverige har under de senaste hundra åren fördubblat skogens tillväxt, vilket lett till betydligt ökade avverkningsmöjligheter, trots långa omloppstider i skogen, samtidigt som det sammanlagda kolförrådet har ökat i skog och mark. Detta innebär att vi sedan länge förenar ett aktivt skogsbruk med en betydande klimatnytta.
Vad många inte tänker på är att av varje kubikmeter virke som avverkas används hälften direkt som biobränsle. Den andra halvan används i en mängd olika produkter som papper, kläder, plankor och brädor. Också dessa produkter kommer i de flesta fall att utnyttjas för energiändamål i vårt land.
När man analyserar skogens och skogsmarkens roll för klimatet är det nödvändigt att använda ett långsiktigt tidsperspektiv och inkludera alla växthusgaser. Koldioxiden är den viktigaste växthusgasen, även om utsläpp av metan och lustgas också spelar roll. Det är också viktigt att beakta hur biomassan som skördas används.
Jens Holm refererar till en artikel i tidskriften Biogeosciences och drar felaktiga slutsatser om skillnader mellan olika brukningsformer i svensk skog och utsläpp av lustgas liksom om skogens funktion som koldioxidsänka.
På frågan från Jens Holm om jag avser att verka för att ett omställningsstöd införs för att stimulera alternativa skogsskötselmetoder är svaret nej.
Många olika nyttigheter ska vägas in när man väljer skogsskötselmetoder, och regeringen har inom ramen för Skogsriket satsat nya budgetmedel under den kommande treårsperioden för att utveckla och förbättra skogsskötselmetoder som kan leda till ökad skogstillväxt och ett utvecklat miljöarbete.
Skogsstyrelsen och SLU har fått i uppdrag att utveckla detta område, där bland annat olika former av kontinuitetsskogsbruk kommer att vara en del. Det finns heller inte några hinder i dagens regelverk för den som vill tillämpa alternativa skogsbrukssätt eller låta skogen stå kvar för alternativa målsättningar med ägandet.
Dessutom pågår Miljömålsberedningens arbete som ska redovisas till sommaren och där frågan om brukningsformer kan komma att beröras ytterligare. Jens Holm har också frågat om jag avser att verka för styrmedel som begränsar kalhyggen på för klimatet känsliga så kallade organogena skogsmarker.
Som jag tydliggjort i mitt svar råder det inte vetenskaplig konsensus om att kontinuitetsskogsbruk skulle ha en större sammanlagd och långsiktig klimatnytta än trakthyggesbruk på denna typ av skogsmark.
Däremot vet man att vissa torvmarker, exempelvis sumpskogar och kärr, är känsliga ur klimatsynpunkt och värdefulla ur biodiversitetssynpunkt och att det är viktigt att forskningen inom detta område fortsätter och att vår kunskap förstärks.
Regeringen avser inte att nu föreslå några ytterligare åtgärder för att styra den enskilde skogsägarens val. Vår skogspolitik bygger på frihet under ansvar, och den rådgivning som myndigheterna ger speglar förstås aktuell kunskap.
Regeringen avser att återkomma till frågan om hur skogsbruket bäst kan bidra till långsiktig klimatnytta inom ramen för arbetet med färdplanen för att uppnå visionen om att Sverige inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser år 2050. Avslutningsvis vill jag säga att regeringen satsar stora belopp på att skydda värdefulla skogar och på att ständigt förbättra och stimulera det långsiktigt hållbara nyttjandet av skogen.
Vi vill bruka skogen utan att förbruka den.