Beatrice Ask (M):
Det är lite fascinerande. Det är två teser som Thomas Bodström driver. Den ena är att det bara är Thomas Bodström som träffar folk. Jag har ganska bra samarbete med myndigheterna. Jag reser väldigt mycket och träffar väldigt mycket människor ute på lokala polisverksamheter och också vanligt folk. Jag är nog mer ute än inne, höll jag på att säga.
Jag hör att det finns en oro och stora bekymmer på en del håll. Så är det. Det är ingenting att hymla med. Det är nödvändigt att genomlysa verksamheten. Det faktum att polismyndigheternas prognos och Rikspolisstyrelsens prognos i dag äntligen nästan överensstämmer med varandra visar att det fanns en viss potential.
När vi hade en sådan här debatt för ett tag sedan gapade och skrek Socialdemokraterna om polismyndigheternas prognoser. Nu har man diskuterat och kommit fram till att man är någorlunda överens. Det visar väl att det fanns ett visst utrymme för att göra förändringar. Det är positivt. Den andra tesen är att ni säger att jag ingenting gör. Jag hänvisade nyss till Ekonomistyrningsverkets genomlysning av verksamheten.
Vi gör också en del andra saker som ger substantiellt underlag vad gäller ekonomistyrning, ekonomi och strukturer inom polisorganisationen. Det är väldigt viktigt basunderlag för ställningstaganden i olika frågor, inte minst det som interpellationen egentligen berörde, nämligen resursfördelningen inom polisen.
Det är inte någon enkel historia, därför att landet inte är fyrkantigt och uppdelat i enkla rutor, utan rätt komplicerat. Då är fördelningsmekanismerna besvärliga. Jag tror säkert att Rikspolisstyrelsen har rätt underlag. Jag har det framför mig. Av det framgår att siffran minus 5,5 är ett ackumulerat underskott som har att göra med år ett.
Om man inte tror att någonting ska hända över huvud taget får man rullande underskott. Men det besked som jag har gett hela tiden är att vi återkommer i budgetpropositionen med frågan om finansiering av en rad olika saker. Det är klart att det inte kommer att se ut på det här sättet, och det är oerhört viktigt. Det är en mytbild att ingenting skulle hända.
Vi har ökat antalet poliser, vi har ambitionen om 20 000 poliser, och det är mer än ett fullföljande av tidigare socialdemokratisk politik. Under hela förra perioden 2002-2006 tillkom 1 274 poliser netto, medan vi nu räknar med dubbelt så många. Det är en betydande skillnad.
Vi har också betydligt fler civilanställda i dag, och vi har haft en ökning under ett antal år, vilket är viktigt. Att det under innevarande år har minskat något innebär inte att vi inte ligger på en betydligt högre nivå civilanställda än tidigare. Det är centralt. Man måste se saker över tid. Vi gör en kraftsatsning på polis och rättsväsen.
Vi gör en genomlysning för att se om pengar används effektivt. Det är inte så enkelt som att göra en omorganisation. Man kan fundera över om det verkligen är det mest begåvade oppositionen kan komma på att mitt uppe i en finansiell kris när det finns massor att göra i verksamheten organisera om allting. Är det inte ett typiskt politikerförslag? Man tror att ändrad struktur och omorganisation är lösningen.
Det finns människor av kött och blod som kan göra mer och bättre ifrån sig, och det finns mer än en lösning på hur man hanterar ledarskap och resursfördelning och annat som har betydelse i verkligheten.