KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Nilsson (C):
När det gäller handelsgödsel har vi som sagt i dag ett mycket strängare krav när det gäller kadmiumhalter. Vi har en insikt när det gäller hektargivorna så att vi inte lägger ut mer gödsel på markerna än vad växterna faktiskt tar åt sig.
Jag känner att det finns en god kontroll från näringen när det gäller att jobba aktivt med de här frågorna och minimera läckagen från markerna. Därför tycker jag att det är mycket märkligt att man vill lägga på en skatt som i stället flyttar ut produktionen utanför Sveriges gränser.
Vi vet att våra grannländer runt omkring oss inte har de här stränga reglerna när det gäller kadmiumhalten, vi vet att de inte har de här stränga reglerna när det gäller mängden som får läggas ut på markerna, och vi vet att de har en annan form av djurproduktion med större stallar och mer fabriksliknande produktion av livsmedel, vilket gör att man också har ett stort läckage från stallgödsel.
Det är detta man ger våra konsumenter som alternativ eftersom det blir högre kostnader på de svenska jordbruksprodukterna. Jag ser inte att det förbättrar miljönyttan eller klimatnyttan i Sverige eller globalt, för den delen. Det är ju faktiskt inte bara lilla Sverige som är viktigt i sammanhanget när det handlar om jordens framtid. Jag hinner inte säga någonting om kilometerskatten nu, utan det får vi ta i nästa omgång.
Karin Nilsson (C):
Jag kan inte hålla med om att vi är visionslösa. Jag menar att de förslag som har kommit fram från oppositionen när det gäller både kilometerskatten och handelsgödselskatten faktiskt inte har en funktion i sammanhanget. De har inte en miljöeffekt. De leder inte dit vi har tänkt oss för att förbättra miljön. Transporterna måste på något vis genomföras, men de blir dyrare.
Maten måste på något vis produceras, men den blir dyrare i Sverige, och då köper man mindre miljövänligt producerad mat någon annanstans ifrån. Alltså har det inte blivit avsedd effekt med alla de argument som vi hör från oppositionen.
Jag vill inte på något vis säga att jag motsätter mig några påståenden när det gäller att Sverige måste ha ett högt mål och att Sverige måste gå före, men jag måste förstås bejaka förslag som leder dit vi vill nå. Vi vill nå en miljöomställning på många områden.
Den offentliga upphandlingen är ett otroligt bra exempel där Centerpartiet för flera år sedan utarbetade lathundar för kommunpolitiker över hela landet för att hitta exakta formuleringar utifrån de krav som vi ställer på de svenska livsmedelsproducenterna och köpa in utifrån samma krav.
Likväl har vi haft problem med EU och de regelverken, men det man nu jobbar aktivt med är att bryta ned upphandlingsunderlagen i små delar så att de producenter som finns lokalt kan gå in med ekologiskt och närproducerat och ta hand om vissa delar och uttrycka kvalitet och leva upp till de regler som vi ställer på jordbruket.
Då kan underlagen motsvara det när vi handlar upp. Där är vi definitivt inte oense, utan det är vägen som når fram till detta som är avgörande. Jag vill gärna skicka vidare de exempel som finns i landet i dag där man har kunnat gå runt EU i de här frågorna och uppnå kvalitet och miljömål.
Karin Nilsson (C):
Om man har uppmärksammat vad jag nämnde alldeles nyss tycker jag självklart att det ska finnas en rättvisa. De seriösa företagen ska givetvis slippa konkurrera med oseriösa företag. Det är självklart.
Månadsredovisningarna som nämndes här innebär ett merarbete, och det framgår tydligt av Vänsterpartiets skrivning att man vill att Skatteverket ska få pengar för detta merarbete. Det blir ett merarbete för företagen, särskilt för de små som kanske inte har de tekniska förutsättningarna som gör att allt ramlar fram genom ett knapptryck.
Då känner jag att det innebär att vi lastar på företagen mer arbete, samtidigt som vi många gånger kan stå här i kammaren och resonera om att vi inte har lyckats uppnå regelförenklingsmålet på 25 procent. Vem är det i så fall som ser till att det blir krångligt? Vi måste hela tiden väga det ena mot det andra för att det inte ska bli mer krångel.
Vi har infört saker som har skapat mer krångel men som har gjort nytta, och där har man gjort en avvägning. Jag kan nämna lagen om kassaregister. Den ställde till med mycket mer administration, men den plockar också in skattepengar.
Karin Nilsson (C):
Jag får än en gång upplysa om att det hade varit bra om man hade lyssnat på det som jag sade. Det som jag sade var att det säkert finns fördelar med en redovisning på individnivå men att det kommer att ställa till med en del merkostnader för dem som inte har denna digitala teknik. Det finns givetvis digital teknik för detta, och det finns säkert de som kan plocka fram detta genom ett knapptryck.
Men det finns också de som inte har denna teknik. Kan man påstå att man ska lämna pengar till Skatteverket för att kunna förbereda, som jag tog upp i mitt anförande, tycker jag att man också ska titta på vilka kostnader som det medför för dem som inte kan få fram detta genom ett knapptryck och eventuellt stimulera dem till att så att säga byta upp sig och förbereda för en sådan omställning. Man kan inte bara tro att detta ska tas upp på räkningen till deras kunder.
Det är inte alltid så enkelt med denna administration, som i många fall hela tiden växer, för att komma till rätta med skatteproblemen. Detta kostar företagen en hel del pengar, och på något sätt ska dessa pengar hämtas in igen. Jag är inte helt motståndare till detta, vilket jag inte heller uttryckte, men jag är motståndare till mer regelskapande som kostar mer pengar för företagen, och där måste vi se upp.
Karin Nilsson (C):
Merparten av det inlägg som Jonas Eriksson framförde kände jag inte igen mig i. Jag kan dock instämma i mycket av beskrivningen av den verksamhet som finns ute bland de små företagen. Jag har inte heller i mitt anförande tagit upp och tryckt på det framräknade antal skattekronor som man menar är undanhållna.
Jag ser givetvis svårigheten med att begära undantag i förväg när det gäller väderleksförhållanden, för dem vet man först i själva skeendet. Men med vårt löfte om att det ska gå att bedriva en bra verksamhet som torg- och marknadshandlare i landet kommer Skatteverket att behöva ta dessa hänsyn.
Karin Nilsson (C):
Nu har vi diskuterat och debatterat den här frågan i 45 minuter, och jag känner väl inte att det behöver tillföras så väldigt mycket mer. Men självklart vill jag uttrycka Centerpartiets ståndpunkt i sammanhanget, och det är givetvis att yrka bifall till utskottets förslag. Vi har i dag inte att ta ställning till sakfrågan. Så är det. Det handlar egentligen om elva länders intresse av ett fördjupat samarbete om en skattefråga.
Men eftersom man då också på något vis måste ta hänsyn till hur-frågan hamnar vi i sakdiskussionen ändå.
Förslaget som det ser ut i dag upplevs nämligen luddigt, och dessutom verkar det som om det kommer att spilla över på svenska skattebetalare och svenska transaktioner och även på andra som inte omfattas av de elva medlemsstaternas fördjupade samverkan.
Det finns alltså alla skäl i världen att ifrågasätta hur man tänker och att vi då också prövar den här subsidiaritetsprincipen i sammanhanget och följer upp den med en motiverad skrivning. Argumentationen har ni hört från Leif Jakobsson och Anette Åkesson såväl som från Gunnar Andrén. Jag ställer mig bakom deras resonemang och yrkar som sagt bifall till utskottets förslag.
Mauricio Rojas (FP):
Det där med fester förstod jag inte riktigt. Jag är inte så bra på fester, varken med Carl Bildt eller med någon annan. Det får du förklara sedan. Jag ska ge Berit Andnor, som är ordförande i utskottet, ett exempel på hur vårt arbete skadas av den iver som ni socialdemokrater visar för att smutskasta den nya regeringen.
Vid utfrågningen av Ian Lundin använde Morgan Johansson oanmälda dokument som grund. Du vet som ordförande mycket väl att man inte gör så. Det finns en praxis att man i förväg anmäler de dokument man ska använda.
Jag förväntade mig att du som ordförande skulle säga till socialdemokratins företrädare att det finns regler som är viktiga. Varför är då dessa regler viktiga? Jo, därför att när mannen står där med Vostok Naftas årsredovisning och läser har vi andra ingen möjlighet att kontrollera vad som står där.
Det är så allvarligt att man så småningom kunnat konstatera att de citat som Morgan Johansson använde var fel angivna, för att inte säga förfalskade.
Jag har här ett konkret exempel på att Morgan Johansson läste en del av Vostok Naftas årsredovisning och sedan lade till en slutsats som inte finns på den sidan som vi trodde Morgan Johansson läste, nämligen s. 14 i årsredovisningen. Ja, men jag svarar på varför det här är problematiskt. Ja, men ordföranden i utskottet lät det här hända.
Vi hade inte det här underlaget. Nu har jag underlaget och kan visa konsekvenserna av ett sätt att arbeta som inte är bra.
Mauricio Rojas (FP):
Formerna är viktiga i konstitutionsutskottets arbete. Vi kan inte bortse från dem eftersom de anger ramarna för det vi får göra eller inte göra. Du vet lika väl som jag att det är en praxis att anmäla de dokument som vi ska använda. Det är en viktig praxis för att vi ska ha ett underlag där vi kan granska vad du eller jag säger. Det är ganska naturligt.
Du gjorde inte det, som du erkänner nu vad gäller utfrågningen av Ian Lundin. Men du gjorde det inte heller senare när det gäller Per Brilioth. En gång är okej. Man förstår att man lär sig. Men två gånger är lite för mycket. Det här får konsekvenser som jag vill att vi klarar ut. Det står ett citat på s. 210 i tredje bandet i det betänkande som vi debatterar i dag.
Du säger att du läser högt från Vostok Naftas årsredovisning, som jag har här. Du läser ett stycke som finns på s. 14. Men bara hälften av det du säger att du läser högt finns med. Resten finns inte. Det du läser avbryts efter det om att det var de största uppgifterna från Gazprom, som du sade när du frågade Brilioth.
Sedan kommer slutsatsen, och du fortsätter att citera. Men här finns ingen slutsats, vare sig på s. 14 eller någonstans i hela rapporten. Detta är allvarligt, för vad hade vi för möjlighet att säga till Morgan Johansson att detta inte stämde? Formerna är viktiga för att vi ska kunna vara seriösa. Utan formerna faller mycket av vårt arbete.
Sedan ska vi diskutera innehållet och Bildtfallet utan problem.
Mauricio Rojas (FP):
I det inledande anförandet ville jag ta upp mycket viktiga saker angående hur vi använder konstitutionsutskottet, för jag tycker att detta är bekymmersamt. Jag pekade på en politisering och en omvandling av KU till ett slags domstol, till och med en politisk domstol.
Detta har konsekvensen att man bryter mot etablerade former, till och med så att man felciterar eller bygger utfrågningen på ett citat. Det var centralt i din utfrågning, för du sade att det i årsredovisningen stod att aktievärdet på Vostok Nafta skulle fördubblas. Men det står inte här i årsredovisningen.
Den utfrågade satt där med ett sådant påstående som du läste högt, och han visste inte att det som du läste inte fanns i rapporten. Hur ska detta gå till? Seriositeten i KU:s arbete är mycket viktig, och därför har jag för alla oss som sitter där rätt att kräva att du åtminstone ska citera rätt, inte minst om vi bygger mycket av en utfrågning på just dessa påståenden och vi andra inte har möjlighet att kontrollera dem.
Detta försök att använda utfrågningar som är mycket publika på ett sätt som inte är bra är en följd av politiseringen. Det är det som jag vill att inte minst du, Morgan Johansson, tänker på. Detta sätt att bryta mot formerna har konsekvenser för hur svenska folket ser på vårt arbete, och det kommer också att drabba innehållet i de frågor som vi hanterar. Hur ska man kunna tro på innehållet om vi inte håller oss till formerna? Hur ska vi kunna vara trovärdiga?
Det är detta som du sätter på spel, Morgan Johansson!
Mauricio Rojas (FP):
Tack för kommentarerna, Ingvar! Det första gällde ordet kritik, som är ett ord som betyder mycket. Det är det hårdaste ord som konstitutionsutskottet använder. Det har använts många gånger tidigare.
När man inte gör det just i det här fallet, som jag tycker är så allvarligt - vi kanske är överens om att det är mycket allvarligt - när ska man då använda ordet kritik? Är ordet bannlyst? Det är svårt att tänka sig ett sammanhang där så grundläggande värden hotas och man inte använder ordet kritik. När ska man då använda det ordet?
Vad är det för signal vi ger när majoriteten inte använder det ordet? De vill inte bli tolkade som att kritiken var av den kalibern att ordet var befogat. Sänder inte detta en signal som säger att det egentligen inte var så allvarligt? Sedan var det frågan om påtryckningar. Det är en nyansskillnad i de två skrivningarna.
Jag vet inte om vi båda skulle kunna betrakta dem som suspekta. Men vi kan säga att det fanns ett syfte med besöket. Och jag tror att du och jag är överens om att det fanns ett syfte med besöket. Det var inte bara ett besök, utan man ville åstadkomma någonting. Det hade att göra med att sidan inte skulle finnas tillgänglig.
För mig var informationen bara ett sätt att trycka på, att lägga ett ansvar och en information på tryckeriet som de inte kunde hantera på ett annat sätt. Eller gör du en annan bedömning av denna typ av kontakt?
Mauricio Rojas (FP):
Ingen har påstått att Laila Freivalds stängde hemsidan. Det är inte det vi diskuterar. Det hon gjorde var att ge den här informationen med ett syfte, att påverka företaget. Det skulle vara obegripligt om hon skickade ut sina främsta politiska tjänstemän för att informera utan något syfte.
Syftet var uppenbarligen att företaget självmant skulle fatta ett beslut. Hur benämner vi det här förloppet? Det är det som är intressant. Justitiekanslern säger att det här inte är ett brott. Det är korrekt. Men vad är det här? Vi har här en situation som är väldigt oklar ur konstitutionell synpunkt, men detta förtjänar kritik. Att vi måste försvara de grundläggande friheterna är för mig självklart. Du säger: Det var en kritisk situation.
Men det är just för sådana situationer våra grundlagar finns. Man ska inte falla för frestelsen att göra saker som man gjorde under andra världskriget. Det gjorde man dessutom, Marianne, väldigt mycket när det gällde dem som var med i det som ditt parti kallades då. Du känner till detta mycket väl. Det var transportförbud för tidningar som hade kommunistisk anknytning. Tusentals samtal avlyssnades.
Det var över 300 ingrepp mot artiklar och mycket annat som gjordes under den tiden. Per Albin Hansson beklagade givetvis detta, men accepterade det i namn av just läget. Jag tror att våra grundlagar finns till för att hindra just den här argumenteringen, att vi får kränka våra friheter för att landet är utsatt. Så får vi inte göra. Vi får inte försvara demokratin med odemokratiska metoder.
Det är vad jag tror att vi har lärt oss från andra världskriget.
Mauricio Rojas (FP):
Vår trötthet ska vi försöka att inte recensera, och inte minst argumentera att det blir sämre argument. Det är ett ganska märkligt sätt att argumentera - kanske för att du är trött. Jag vill verkligen erkänna Olof Palme som en stor politiker. Men det är inte vi som erkänner detta. Dessa människor får ett erkännande som vi inte kan förneka.
Sedan början av 70-talet finns det två politiker i Sverige som har fått ett internationellt erkännande - de har inte några paralleller under den tiden - och det är Olof Palme och Carl Bildt. Hur ska man ifrågasätta en sådan sak?
Jag säger detta för att vi ser ett drag i kritiken mot dessa personer, dessa personligheter, som smakar surt och bittert. Du sade i en av dina frågor till Carl Bildt: Jag får aldrig sådana brev med 1 miljon kronor i min post. Nej, det får du inte, Morgan Johansson.
Listan: När kommer konstitutionsutskottets lista över de aktier som man ska få äga? När ska vi brännmärka dessa företag som du tycker - och jag kan tycka och många andra kan tycka - inte är bra? Under inkvisitionens tid kallades detta Index. Där satte man de böcker som skulle brännas och brännmärkas.
Det är inte vår roll, Morgan Johansson, inte alls. När man ger sig in på dessa företag på det vis som du gör missbrukar man konstitutionsutskottets roll.
Mauricio Rojas (FP):
Nu har vi fått en början på Morgan Johanssons lista. Det är Bofors om man är försvarsminister, och det är bankerna - Nordea och alltihop - om man är finansminister. Det borde kanske också gälla näringsministern, och varför inte statsministern? Tänk om man är statsminister i Sverige och råkar äga aktier i något företag någonstans i Sverige? Är det inte jäv, Morgan Johansson, man hamnar i då?
Är det så vi ska diskutera saken, det vill säga att statsministern inte får äga aktier någonstans därför att han är jävig eftersom han styr över hela landet? Så är inte fallet. Kanske det är så med ditt sätt att tänka, men ditt sätt att tänka är rätt apart i det avseendet. Vi har vissa krav. De aktier man har ska läggas i en viss förvaltning. Det har Carl Bildt gjort.
Det har också ministrar i den socialdemokratiska regeringen som har haft aktieinnehav gjort.
Vad gjorde ni här? Vad gjorde ni där? Det är inte vår roll. Det är inte konstitutionsutskottets uppgift. Du har missbrukat vår mycket viktiga ställning i vårt konstitutionella system.
Marianne Berg (V):
I detta ärende har det mesta sagts. Så är det för den som kommer sent på talarlistan. Men detta granskningsärende har figurerat flitigt i medierna det senaste året. Konstitutionsutskottet har också haft många långa diskussioner.
Det har varit intressanta och viktiga diskussioner utifrån tryckfriheten och yttrandefriheten. Det har också varit mycket diskussioner om syftet. Jag vill poängtera att både UD och Säkerhetspolisen har tagit upp vad syftet var.
Syftet var just att informera om den rådande situationen - inte att påverka eller utöva påtryckningar på företaget som på sin server hade hemsidan med teckningstävlingen med karikatyrer av profeten Muhammed.
Det är också väl känt att just dessa förlöjliganden av en profet skapade mycket oro runt omkring i världen, med min förståelse.
Under krisens gång riktades också ett flertal hot mot svenska beskickningar och intressen. Det kulminerade den 4 februari 2006 med att Sveriges ambassad i Damaskus förstördes.
Det är dessa bilder som tjänstemännen från UD och Säkerhetspolisen tog upp och informerade företaget om. Jag vill poängtera att det var företaget Levonline som på eget bevåg tog bort hemsidan från servern.
Sedan kommer vi in på det brev som har gått ut till olika länder i världen och på tolkningen av Laila Freivalds budskap.
Hon har själv i KU-utfrågningar bestämt uppgett att hon inte känns vid det uttryckssätt som används i brevet i hennes namn. Den feltolkning av budskapet som man gav uttryck för i tidningen Yemen Observer kan naturligtvis inte Laila Freivalds lastas för.
Det tar vi också upp i utskottets ställningstagande. Men hanteringen av ärendet borde enligt utskottet ha skett på ett mer noggrant och försiktigt sätt för att undvika feltolkningar. Där är vi överens.
Med facit i hand kommer förhoppningsvis andra budskap som går ut i världen från Sveriges regering att hanteras varsamt och insiktsfullt just för att man ska undvika feltolkningar.
Laila Freivalds hade naturligtvis, vilket också kommer fram i utskottets ställningstagande, det yttersta ansvaret för vad som skedde i Utrikesdepartementet. Det går inte på något sätt att bortse från.
Utskottet skriver i sista meningen i sitt ställningstagande: "Med hänsyn till tryck- och yttrandefrihetens grundläggande roll i samhället anser utskottet att det i ärendet behandlade agerandet borde ha undvikits." Jag har en fråga.
Jag ställer mig till fullo bakom utskottets ställningstagande. Men man kan inte låta bli att fundera när ett sådant här ärende kommer upp - alla ärenden är känsliga, men detta är ett av de mest känsliga - över en sak som jag nästan är säker på.
Hur Laila Freivalds än hade agerat hade det, tror jag, med största sannolikhet väckt kritik. Jag vill sammanfatta mitt anförande i ärendet: Damned if you do, damned if you don't . Med detta vill jag inte ha sagt att jag inte ställer mig bakom utskottets ställningstagande.
Marianne Berg (V):
Jag får vidhålla det här med syftet. Då får jag återigen ta upp vad som har tagits upp förut. Det är att JK konstaterar att någon överträdelse av förbudet mot censur eller andra hindrande åtgärder inte kan anses ha skett genom den kontakt som Utrikesdepartementet och Säkerhetspolisen tog med företaget.
Jag undrar också - för det är samma frågeställningar - om inte Mauricio Rojas har tittat på utskottets ställningstagande, som jag ställer mig bakom. Där säger vi klart och tydligt att Laila Freivalds som utrikesminister hade det yttersta ansvaret för vad som skedde inom Utrikesdepartementet. Det går inte att bortse från.
Och innan jag lämnade talarstolen tog jag upp det som står i den sista meningen i utskottets ställningstagande: Med hänsyn till tryck- och yttrandefrihetens, som Mauricio Rojas har tagit upp, roll i samhället anser utskottet att det i ärendet behandlade agerandet borde ha undvikits. Det är mitt svar till Mauricio Rojas.
Titta mer på utskottets ställningstagande och återkom senare!
Marianne Berg (V):
Frågan om lag betonade du, Stefan Tornberg, men du tycker alltså inte att det är anmärkningsvärt att statsministern inte personligen träffade alla eventuella statsråd för samtal utan överlät det till partiledarna i respektive parti.
Är det inte något som är lite skevt med tanke på att det är ett så viktigt uppdrag? Du sade vid ett annat tillfälle: Kvaliteten ska säkras. Jag blir lite fundersam. Hur kan kvaliteten säkras om man inte har någon checklista, tar referenser eller pratar med andra?
I det här fallet var det så att statsministern inte själv hade pratat en enda gång med flera av de statsråd som vi har i dag.
Marianne Berg (V):
Min första fråga är: Om detta inte är jäv, var går då gränsen för att ha ett betryggande säkerhetsavstånd? Det är en fråga i detta ärende när det gäller beslutet den 9 november. Utrikesminister Carl Bildt har det yttersta ansvaret för att redogöra för sina uppdrag, sina värdepapper och sina intressen.
Vi kommer då till det ärende som hänför sig till beslutet den 9 november. Man ska vid utskottsutfrågningarna redovisa allt. Inte ens rättschefen Christina Weihe hade en aning om de kopplingar som fanns mellan Peter Gaz, Gazprom och Vostok Nafta.
Detta hade Carl Bildt glömt eller låtit undanhålla för att det inte skulle komma upp i dagen. Det tycker jag är skrämmande. Hon fick frågan vid ett par tillfällen men svarade inte på frågan. Hur ser Stefan Tornberg på det?
Min sista fråga är återigen: Om detta inte var jäv, var går då gränsen för att ha ett betryggande säkerhetsavstånd?
Marianne Berg (V):
Då har jag en fråga till - det förekommer inget jäv. Men då finns det en annan KU-utfrågning under samma tema som vi hade den 19 april med statsministern. Då kom samma fråga upp: Kände statsministern till kopplingarna mellan Peter Gaz, Gazprom och Vostok Nafta? Jag fick inget svar den gången heller.
Jag frågade två gånger. Då blir jag lite fundersam. Om man hade känt till kopplingarna men inte tycker att det var ett jäv kunde man ha sagt det klart och tydligt: Javisst, jag kände till de kopplingarna, men det förekommer inget jäv. Men ingen vidhöll att man kände till det och svarade inte tillräckligt på frågan, varken, som jag begärde, med ett ja eller ett nej.
Så då är min fråga åter till Stefan Tornberg: Anser du att Carl Bildt skulle ha informerat både Christina Weihe och statsminister Fredrik Reinfeldt om kopplingarna mellan bolagen? Om det inte är jäv tycker jag att det är väldigt konstigt att man inte rakt ut kan säga: Jo, vi kände till kopplingarna, men vi bedömer det inte som jäv.
Marianne Berg (V):
Annie Johansson tog i sitt anförande upp att regeringen har propositionshandboken som stöd och hjälp när det gäller beredningen av regeringsärenden. Om den ska vara ett stöd för regeringen kanske man borde läsa den också.
I propositionshandboken är det en praxis, en huvudregel, att ett beredningsärende ska vara på tre månader, inte en vecka. Då undrar jag en sak, Annie Johansson. Om man nu har denna som stöd, handboken, hur kan det då komma sig att beredningstiden endast var en vecka?