KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ingemar Nilsson (S):
Tack för frågorna, Penilla! Huruvida det är enkelt att regera eller om det är svårare än att vara i opposition vet jag inte. Alliansregeringen fick ju möjligheten att regera under två mandatperioder, och om det var så enkelt vet jag inte. En del av resultatet ser man ju här. Det var inte så enkelt; man fick förlänga effektreserven vid två tillfällen, trots att det då var andra förutsättningar för energipolitiken. Vad som är enkelt och vad som är svårt är alltså kanske lite knepigt att bestämma sig för här i talarstolen.
När jag säger att motioner är överspelade gäller det de motioner där man säger nej till en förändring av det befintliga elcertifikatssystemet. De är ju bevisligen skrivna innan riksdagen tog beslut om att höja ambitionsnivån i elcertifikatssystemet, så i den bemärkelsen är de naturligtvis överspelade. Riksdagen har nämligen redan fattat de besluten, och motionerna är skrivna innan besluten togs.
Det är inte ett sätt att kritisera de motioner som någon i kammaren skriver, utan det är bara att konstatera att arbetsordningen är sådan att en del saker blir överspelade. Det finns inte mycket vi kan göra åt det här och nu. När det gäller elcertifikatssystemet, som svar på frågan, är det ingen hemlighet att vi från regeringshåll och från Socialdemokraterna har bejakat en förlängning av elcertifikatssystemet. Men låt mig konstatera att det inte per automatik innebär en kopiering av det befintliga systemet.
Det behöver ses över, och vi behöver säkert förändra delar i systemet. Men en förlängning behövs för att stimulera fram ny produktionskapacitet, vilket inte är alldeles enkelt i den marknadssituation vi befinner oss i. Det har vi sagt är klart och tydligt. Jag måste bolla tillbaka en fråga till dig, Penilla.
När jag lyssnade på ditt anförande och när jag läste den motion ni har i det här sammanhanget blev jag inte klok på det ni säger om att ni vill ha en effektreserv som upphör tidigare än 2025 - samtidigt som ni vill förlänga den till 2030. Vad vill ni egentligen med effektreserven?
Ingemar Nilsson (S):
Låt mig först och främst backa tillbaka till diskussionen om uppföljning och så vidare. Jag sa någonting om det i mitt anförande.
Jag måste säga att jag är lite förvånad över att Penilla Gunther, men också övriga företrädare för Alliansen, vill göra om det operativa ansvaret för tillsyn och uppföljning av verksamheten från ett ganska renodlat myndighetsansvar - vi har myndigheter som har på sin dagordning att göra detta - till ett ansvar som ligger på politiken och den här kammaren, som då ska ägna sig åt uppföljning av effektreserven och dess konsekvenser. Jag måste säga att jag är lite förvånad över det.
Jag tycker nog att det är en ganska bra arbetsfördelning mellan politiken och myndigheterna när det gäller uppföljning av den här typen av instrument, och det tycker nog regeringen också eftersom den inte har något annat förslag. Lite grann på samma sätt är det med rollfördelningen mellan Energikommissionen och regeringen. Det har vi diskuterat tidigare, Penilla och jag. Det är klart att vi måste kunna ha en operativ politik på energiområdet som regeringen är ansvarig för. Energikommissionen är en statlig utredning, och det kan inte vara ett beslutsorgan.
Vi ska diskutera alla möjliga frågor, och vi ska lägga fram förslag utifrån det vi kommer fram till. Vi kommer säkert att återkomma till det i relativ närtid, men det är inte där besluten kan fattas. Vi kan ta fram underlag för det, och vi kan göra scenariobeskrivningar. Det är vårt uppdrag, och det kommer vi att göra för både kortsiktiga och långsiktiga frågor. Det är dock regeringen som måste fatta de operativa besluten, och så ska det vara. Jag vill avsluta med att återigen understryka det faktum att det inte på något sätt är en nedvärderande beskrivning när det gäller motionerna.
Om man läser detta noga kan man dock konstatera att vissa av motionerna tar sin utgångspunkt i förutsättningar som gällde före de riksdagsbeslut om elcertifikatssystemet som togs före jul. Det är bara att beklaga att det blir på det sättet, men det finns inget nedvärderande i det. Jag uppmanar till att skriva ännu mer motioner på energipolitikens område. Det är nog det vi behöver.
Ingemar Nilsson (S):
Jag tackar Rickard Nordin för frågorna. Det märks med all önskvärd tydlighet att Rickard Nordin har en fot i Miljömålsberedningen och en fot i miljö- och jordbruksutskottet, där många av de här frågorna diskuteras. Jag har stor respekt för det. Men det märks ganska tydligt på Rickard Nordin att det är en viss skillnad på att vara i majoritet och att vara i opposition.
Under den tid då Rickard Nordin och hans parti befann sig i majoritetsställning i Sveriges riksdag fick de uppleva svårigheten med att hantera de här frågorna. Vid två tillfällen gjorde den dåvarande alliansregeringen försök att införa ett kvotpliktssystem, men man fick backa hela vägen tillbaka för att det inte var möjligt. Rickard Nordin vet mycket väl att den huvudsakliga orsaken till de förslag som den nuvarande regeringen lägger fram är EU-regler och EU:s syn på frågan om alternativa drivmedel.
Vi har en skatteproblematik som är väl känd, och i stället för att försöka göra denna till inrikespolemik vore det bättre om vi gjorde gemensamma ansträngningar för att påverka den på EU-nivå. Det här är inte en fråga som vi avgör själva, och det vet Rickard Nordin mycket väl. Mitt svar blir att detta inte i första hand är en fråga att diskutera i den här kammaren utan i första hand en fråga att påverka på EU-nivå.
Ingemar Nilsson (S):
Det finns säkert en del vi kan göra på hemmaplan, som Rickard Nordin säger. Men jag tror att vi måste börja i rätt ände, och rätt ände är i det här fallet att se till att få rimliga och jämlika konkurrensförutsättningar för olika alternativa drivmedel. Det finns det inte förutsättningar för om vi inte i första hand löser det på EU-nivå. Jag ser precis som Rickard Nordin stora möjligheter till utveckling, inte minst för den svenska skogsindustrin, inom produktionen av alternativa drivmedel.
Men för att kunna klara det och för att kunna ge den industrin rimliga förutsättningar måste man veta att det finns långsiktiga spelregler, och detta kräver att vi får en ändring av EU:s syn på det svenska skogsbruket och den svenska skogspolitiken. Om man inte förstår den cirkulära svenska skogspolitiken kommer vi aldrig att få accept för att ge rimliga förutsättningar till de alternativa drivmedel som ska tas fram med skogen som råvara.
Det är den krassa sanningen. Därför måste vi börja på EU-nivå och inte börja i fel ände.
Ingemar Nilsson (S):
Jag tackar Maria Weimer för frågan. Hon inledde retoriskt med att konstatera att den nuvarande statsministern Stefan Löfven var ordförande för IF Metall 2011 och att han då hade en syn på saken. Sedan antyder hon att han i egenskap av statsminister har en annan 2015. Jag skulle kunna travestera det och säga att priset på el var väldigt högt 2011 och är väldigt lågt 2015.
Normalt sett brukar det vara Liberalernas paradgren att hylla marknadsekonomin, men detta visar vad som händer när marknaden fungerar. Sanningen är att tillgången på el är betydligt större än efterfrågan, inte bara ur ett svenskt perspektiv och i en svensk kontext. Sanningen är att priserna är historiskt låga av det skälet att efterfrågan har minskat av olika anledningar.
Efterfrågan har minskat på grund av en finanskris som har gjort att en stor del av den europeiska industrin inte har återhämtat sig och inte konsumerar på samma nivå. Efterfrågan har också minskat på grund av energieffektivisering både inom industrin och på konsumentsidan. Det gör att priset på el är så oerhört lågt att det egentligen inte finns något produktionsslag som bär sina egna kostnader för närvarande. Frågan är: Vad är alternativet?
Är det att vi ska ha konjunkturbaserade skatter? Det är troligtvis ett alternativ för Liberalerna eftersom den dåvarande alliansregeringen höjde effektskatten ganska kraftigt för ett antal år sedan. Om det var av fiskala skäl eller inte förtäljer inte historien. Jag vet i alla fall inte varför. Det är dock klart och tydligt att det som avgör konkurrenskraften för kärnkraften, i det här fallet, är marknadspriset på el, och det är historiskt lågt.
Som socialdemokrat kan jag inte se det som ett misslyckande, för vi har varit ganska överens om att vi ska ha en avreglerad elmarknad i Sverige.
Ingemar Nilsson (S):
Vi har i Socialdemokraterna bekänt oss till och ställt upp på att vi har en avreglerad elmarknad i Sverige. Vi var själva med och genomförde den i mitten av 90-talet. Detta är en del av konsekvensen. När lönsamheten blir låg kommer vissa kraftslag att få det svårare än andra att överleva i konkurrensen. Vi har inte för avsikt att avveckla det som inte är avreglerat i dag. Det finns ingen anledning.
Vi har ingen målsättning att minska antalet kärnkraftsreaktorer i det avseendet att man minskar produktionen. Jag har inte hört någon uttala det. Däremot tror jag - utan att veta - att Finansdepartementets huvudskäl för att höja eller justera en skatt brukar vara av fiskal karaktär, det vill säga man behöver intäkter. Det är ingen tvekan om att det fanns ett avsevärt hål att fylla när vi tog över regeringsmakten, på grund av de skattesänkningar som alliansregeringen hade genomfört.
Budgetunderskottet låg på 75 miljarder, och då behövs ett antal intäktsförstärkningar i statsbudgeten. Den beräknade skatteintäkt som höjningen innebär är naturligtvis ett bidrag till att stärka statens finanser, för att genomföra andra viktiga investeringar som vi behöver göra.
Ingemar Nilsson (S):
Det finns lite olika förslag från olika borgerliga partier i det här avseendet. Det finns en ganska tydlig skillnad mellan åtminstone tre av partierna. Jag minns inte exakt, men jag tror att Cecilie Tenfjord-Toftbys parti har föreslagit att delar av effektskatten ska slopas. Vi kommer inte att föreslå någon förändring i det avseendet.
Jag vill påminna om vad branschföreträdare sagt och vilka reaktioner som höjningen av effektskatten har fått på elmarknaden. Effekten blev en prishöjning på ungefär 1 öre när man taxerade in konsekvenserna av hur elmarknaden påverkas fram till 2020 - 1 öre! Det avgör inte kärnkraftens överlevnadsförmåga, utan kärnkraften måste klara sig på helt andra meriter.
Att justera effektskatten skulle inte påverka ett dugg i det här fallet. Om man skulle sänka med lika mycket som man höjde med skulle lönsamheten fortfarande vara negativ för dagens kärnkraft. Kärnkraften har helt andra kostnadsproblem. Den måste naturligtvis ta hand om konsekvenserna av de höjda säkerhetsåtgärder som kommer att krävas till följd av Fukushima. Det är ett större bekymmer rent kostnadsmässigt enligt de kalkyler som branschen själv visar fram.
Att tro att en sänkning, helt eller delvis, av effektskatten skulle rädda kärnkraften är ett alldeles felaktigt sätt att resonera på. Vi har inte för avsikt att göra några förändringar i det avseendet. Cecilie Tenfjord-Toftby nämner några andra saker. Gröna elcertifikat framstår, när du nu beskriver det, som någon sorts manipulering av marknaden. Det har alla andra tidigare hyllat som det mest marknadstillvända systemet för att få in ny produktion på marknaden.
Hur kan det helt plötsligt vara något som manipulerar marknaden? Jag känner inte riktigt igen ordvalet.
Ingemar Nilsson (S):
Det är lite grann av vargen-kommer-stämning över det sättet att resonera. Om effektskattens vara eller inte vara skulle avgöra den svenska energipolitiken och dess framtid tror jag att Cecilie Tenfjord-Toftby överskattar effektskattens betydelse - så stor är den inte. Det intressanta är att branschen, när jag träffar representanter för den, säger att effektskatten är ett problem men att de har andra bekymmer.
Vad de hela tiden kommer tillbaka till är att om inte de låga elpriserna förändras, om inte förutsättningarna förändras på marknaden, då har de inga möjligheter att konkurrera. Den typ av produktionsslag som kärnkraften utgör kommer inte att kunna konkurrera över huvud taget. En kapitalintensiv verksamhet som över tid har investerat har naturligtvis betydande problem. Du nämnde själv skatten på vattenkraft.
Ja, det är en rätt fiskal skatt som höjdes ganska kraftigt under alliansregeringens tid. Jag tror inte att vi kan ha ett skattesystem som hela tiden ska flyta som en kork på hur konjunkturen ser ut. Men vi sitter båda i Energikommissionen - och det är väl bra - och får anledning att återkomma till den diskussionen, för jag tror att man måste se detta som en helhet och inte nu bryta ut en enskild fråga, det vill säga effektskatten på kärnkraft, som den fråga som ska avgöra svensk energipolitik. Så är inte fallet, och så kommer det inte att vara.
Det vet du mycket väl, Cecilie. Jag ser med tillfredsställelse fram emot de fortsatta diskussionerna inom ramen för Energikommissionen. Det är där vi gemensamt har till uppgift att lösa de långsiktiga frågorna för svensk energipolitik. Det tror jag också att vi kommer att lyckas med, när vi har tonat ned debattonen lite grann till en mer konstruktiv diskussion. Det vet jag att du kan bidra med, och det tror jag att du kommer att göra också.
Ingemar Nilsson (S):
Jag riktar min fråga till energiminister Ibrahim Baylan. Det är ju så att energisektorn och inte minst elmarknaden står inför stora utmaningar. Målet är att nå en framgångsrik klimatpolitik, det vill säga en koldioxidsnål energiproduktion. Ökning av den förnybara energin, tillkomst av lokal och småskalig produktion och inte minst utveckling av smarta elnät och smarta hem är några exempel på de här utmaningarna.
Frågan om elförsörjningen är också av central betydelse, inte minst när det gäller att säkerställa att det ständigt finns tillräckligt med effekt för att kunna möta efterfrågan vid varje given tidpunkt. Frågan om framtiden för den svenska effektreserven och dess betydelse har varit och är föremål för diskussioner mellan elmarknadens aktörer. Enligt nu gällande riksdagsbeslut ska den svenska effektreserven avvecklas till 2020.
Min fråga till energiministern är vilka slutsatser han drar om den svenska effektsituationen efter 2020 och vilka eventuella åtgärder regeringen avser att vidta.
Ingemar Nilsson (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Det är lite spännande att energiministern nu ger antydningar om de förslag som kommer. Men ser energiministern mer konkreta alternativa lösningar? Är det så att frågan om effektreserven enbart är en fråga för Sverige och för den svenska energimarknaden och elmarknaden? Kan det finnas andra, alternativa lösningar, till exempel överföringskapacitet från andra länder?
Frågan är om det också finns andra tekniska lösningar än dem vi ser i dag, det vill säga att vi har ett antal oljekraftverk som utgör den svenska effektreserven. Hur ser alternativa tekniska lösningar ut?
Ingemar Nilsson (S):
Nu är det alltså dags för näringsutskottets andra spänstiga debatt för dagen, granskningsutlåtandet om meddelandet om ren energi för alla i EU. I detta granskningsutlåtande uttalar sig näringsutskottet om kommissionens meddelande nr 860. Det är ett övergripande meddelande som har blivit mest känt som en del av det så kallade vinterpaketet.
Det är ett meddelande utan skarpa lagstiftningsförslag och anger kommande revideringar inom en rad områden, bland annat energieffektivisering, förnybarhetsdirektivet, elmarknadens utformning, försörjningstrygghet samt styrningssystem för energiunionen. Inte mindre än sju olika rättsakter har landat och hänvisats till näringsutskottet. Vi får anledning att återkomma till dem.
Kommissionens sammanfattande bild är att detta ska medverka till att öka takten i omställningen till ren energi, öka tillväxten och skapa nya jobb. Man uttrycker också att vinterpaketet har tre huvudsakliga mål, nämligen att sätta energieffektivitet främst bli världsledande på förnybar energi ge konsumenterna rättvisa villkor. Fru talman! En mycket bred majoritet i näringsutskottet ställer sig positiv till kommissionens meddelande, vilket debatten och utlåtandet handlar om.
Vi välkomnar ambitionen att prioritera Parisavtalet, och vi anser att det är viktigt att EU behåller och ökar sin ambitionsnivå i förhållande till avtalet över tid. Med detta sagt vill jag ändå peka på några saker som vi från utskottsmajoritetens sida lyfter fram och understryker i vårt utlåtande. De är viktiga att se i en nationell kontext.
Det handlar om att EU:s medlemsstater så långt möjligt ska ges förutsättningar att själva välja hur kraven ska uppnås och att det är viktigt med styrning och uppföljning för att nå målen i energiunionen. Det handlar även om att förslagen om individuell mätning och debitering, så kallad IMD, är lika problematiska nu som när jag var med och debatterade dem här i kammaren för ett antal år sedan. Vår kritik mot och varning för att förslaget är kontraproduktivt kvarstår.
Det handlar vidare om att vi gläds åt skrivningarna om fjärrvärme och dess roll och potential för att nå målen inom EU:s energiunion. Vi vill särskilt understryka de hållbara biobränslenas centrala roll för en cirkulär och biobaserad ekonomi.
När det gäller hållbarhetskriterier för fasta biobränslen vill vi poängtera att ett hållbart producerat biobränsle som ersätter fossila bränslen med nödvändighet ger stora miljövinster. I det sammanhanget är det också extra viktigt att slå vakt om och visa på betydelsen av att medlemsstaterna är och måste förbli självbestämmande när det gäller utformningen och genomförandet av den nationella skogspolitiken.
Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen.
Ingemar Nilsson (S):
Tack för frågan, Sofia! Jag noterade att du i ditt anförande talade en del om att kunskap är makt, och jag delar den uppfattningen. Jag delar också din uppfattning om att vi i högst väsentliga delar är överens om inriktningen på både energipolitiken och forskningspolitiken, vilket förhoppningsvis är logiskt.
Utgångspunkten för den här forskningspropositionen är i mångt och mycket den överenskommelse som vi träffade i juni förra året. Som en motfråga undrar jag vad det är som har förändrats när det gäller kunskap sedan den förra regeringen, det vill säga den alliansregering som du här i någon mån är företrädare för, även om du inte var med då.
Jag ställer frågan eftersom den motsvarande forskningsproposition som lades fram då inte heller innehöll några anslag på detta område, för kärnenergiforskning. Vad är det som har förändrats? Vad är det som är så annorlunda? Horisonten för kärnkraftsforskning och för kärnkraftens fortsatta verksamhet är inte annorlunda, och det är också därför energiuppgörelsen ser ut som den gör.
Vad är det som är annorlunda nu jämfört med 2012-2013, när den förra forskningspropositionen på energiområdet lades fram? Jag har inte hittat några avgörande skillnader. Regeringen har tydligen inte heller hittat några avgörande skillnader, och därför ser forskningspropositionen den här gången ut som den gör.
Ingemar Nilsson (S):
Det är inte riktigt med sanningen överensstämmande att det inte sker någon kärnkraftsforskning i Sverige - tvärtom gör det faktiskt det. Skillnaden är att det i denna proposition inte läggs några pengar för att Statens energimyndighet ska ägna sig åt kärnkraftsforskning. Du efterlyser kompetensförsörjning och kunskap kring kärnsäkerhet och annat, vilket du också tog upp i ditt anförande.
Jag vill poängtera att såväl Statens strålsäkerhetsmyndighet, SSM, som Vetenskapsrådet, Energiforsk och Svenskt kärntekniskt centrum ägnar sig åt forskning på kärnteknikområdet. SSM har ett tydligt regeringsuppdrag att försörja de befintliga kärnkraftverken och avfallshanteringen med kärnteknisk kompetens.
Man har ett oerhört tydligt uppdrag att göra detta, både vad gäller kompetensförsörjning och kompetensutveckling. Jag menar att det som du efterlyser är väl tillgodosett, även om det inte finns i denna proposition.
Ingemar Nilsson (S):
Tack, Ida Gabrielsson! Jag vill inte påstå att det sista du sa är historieförfalskning. Men det är på gränsen till historieförfalskning om du vill påstå eller insinuera att vi som socialdemokrater samt betydande delar av arbetarrörelsen skulle ha varit ivriga förespråkare för vinster i välfärden historiskt. Det är på gränsen till en grav historieförfalskning. Det finns en företeelse som har inträffat under den här resan.
Jag vill fortfarande påstå att vi till stora delar i grunden har samma uppfattning. Men till skillnad från Ida Gabrielsson ser jag några saker som har inträffat under resan. Den 9 september 2018 hade vi allmänt val i Sverige. Valresultatet gav en majoritet på i runda slängar 60 procent i den här kammaren för en helt annan politik än den vi står för. Till skillnad från Vänsterpartiet inser vi hur det politiska landskapet ser ut och vissa realiteter.
Till skillnad från Vänsterpartiet och Ida Gabrielsson tror vi att vi gör mer nytta och kan bedriva en bättre politisk verksamhet genom att försöka att vara med och ta ansvar och göra det så bra det över huvud taget går än genom att skriva demonstrationsplakat på läktaren. Det är lite grann det som Ida Gabrielsson ägnar sig åt för närvarande. Vi måste inse att det finns en politisk realitet. Vi är inte några starka förespråkare för vinster i välfärden.
Men vi är förespråkare för att vara med och påverka den politiska verkligheten.
Ingemar Nilsson (S):
Jag kan konkretisera frågeställningen. Den var väl egentligen en upprepning av den första frågan, antar jag. Jag och Socialdemokraterna är inga förespråkare för någon oreglerad verksamhet inom den offentliga verksamheten eller inom skattefinansierad verksamhet. Vi bejakar inte extrema vinster i välfärden. Men vi tar hänsyn till en politisk realitet. Vår ambition och ingång i detta är att göra saker och ting så bra som möjligt.
Vi tror mer på att vara med och påverka än att sitta på läktaren, gå i opposition och inte kunna påverka någonting. Sedan handlar det om att ha ett politiskt ansvar för den situation som råder. Det handlar också om att slåss för bra villkor på arbetsmarknaden och att driva de fackliga kraven för en vettig arbetsmiljö. Det gäller det som Ida Gabrielsson tog upp tidigare om villkoren i hemtjänsten. Det är naturligtvis ett politiskt ansvar för den som har arbetsgivaransvaret. Men det är också en facklig fråga.
Det handlar om att se till att vi har en stark fungerande fackföreningsrörelse där parterna tar ansvar för hur villkoren på svensk arbetsmarknad ser ut. Det är ingenting som jag tror att vi dikterar i detalj härifrån talarstolarna i riksdagen. Vi ska bibehålla den svenska modellen. Sedan ska vi på det nationella planet och på det lokala, kommunala och landstingskommunala planet ta ansvar för att erbjuda så bra arbetsmiljöer och arbetsvillkor det över huvud taget är möjligt. Det gör vi inte genom att gå i opposition och säga: Vi protesterar.
Det gör vi genom att påverka politiken så långt det över huvud taget är möjligt med hänsyn tagen till det utslag vi har fått i valet den 9 september.