KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Wigström (FP):
Det är mycket märkligt ifall utrikesministern inte har satt sig in i det här ärendet inför interpellationsdebatten.
Jag kan mycket väl skicka över till Utrikesdepartementet och ministern det e-postmeddelande som har skickats från departementet, där det uttryckligen står en rekommendation till polisen i Göteborg från UD att man ska "försvåra direkt kontakt mellan besökare till konsulatet och demonstranter". Det har skickats ut från utrikesministerns departement.
Det är mycket anmärkningsvärt att en tjänsteman på UD vill begränsa demonstrationsfriheten och går Kinas ärenden. Jag hade hoppats att utrikesministern skulle ta avstånd från det brevet i den här debatten.
Till Carina Hägg vill jag säga att jag aldrig tidigare hört anklagelserna om att falungonganhängare inte skulle respektera homosexuellas rättigheter. Om det stämmer är det allvarligt. Självklart står jag som folkpartist upp för de homosexuellas rättigheter. Jag vet att Kina sprider oerhört mycket propaganda om falungong.
Det är ett stort land med en stor propagandaapparat som ger sig på varenda en som försöker att kritisera, och de skapar olägenheter för falungonganhängare. Jag är rädd för att det är Carina Hägg som har drabbats av den kinesiska propagandan.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill börja med att tacka Alice Åström för att hon har väckt den här interpellationen som är så oerhört viktig. Jag vill också uttrycka mitt deltagande med Ogbachristos Kifleyesus anhöriga, när han nu har gått bort i eritreansk fångenskap.
Nu är det oerhört viktigt att lägga all kraft på Dawit Isaak, som är kvar i eritreansk fångenskap, så att han inte går samma öde till mötes.
Jag ställde en skriftlig fråga till utrikesministern i januari när jag fick det här beskedet om Kifleyesus dödsfall, och undrade då vad som kommer att göras för Dawit Isaak. Jag har länge krävt att utrikesministern själv skulle åka ned till Eritrea och på det sättet markera vilken vikt vi lägger vid Dawit Isaaks fall.
I höstas kom beskedet från regeringen att man tänker skicka någon högnivåperson ned till Eritrea. Jag ställde då frågan i januari: När kommer den här resan att äga rum? Det har vi inte fått något besked om. Då fick jag svaret att man inte kan berätta det därför att det är sekretessbelagt och ett känsligt ärende.
Jag kan acceptera det svaret, men jag tycker också att det är lite märkligt: När det passar Utrikesdepartementet vill man säga att sekretess råder och att man inte kan berätta vad som görs, men uppenbarligen passade det väldigt väl att gå ut i medier i höstas och säga att man skulle skicka ned en person till Eritrea. Ganska ofta faller det i smaken att gå ut och berätta vad som händer när man kan få lite tidningsrubriker.
Jag tänker inte fråga när den här resan kommer att bli av, för jag antar att utrikesministern inte kommer att svara, men det skulle vara intressant att veta om utrikesministern kan berätta vem som tänker åka dit ned. Vem är det ni har tänkt skicka ned till Eritrea? Någonting vi skulle kunna göra för att sätta press på Eritrea är att stoppa EU:s bistånd till landet.
Jag tycker verkligen att vi inte kan köpa oss till en dialog med Eritrea, det vill säga att vi måste betala ut bistånd för att ens kunna prata med landet. Jobbar man inte för mänskliga rättigheter, och ser man inte till att det är befolkningens bästa som är målsättningen för landets regering, ja, då ska inte regeringen få några pengar.
I konsekvens med att vi avbröt det svenska biståndet till Eritrea på grund av situationens allvar där nere är det också riktigt att arbeta för att EU stoppar sitt bistånd till Eritrea. Är ministern beredd att verka för att stoppa EU:s bistånd? Det vill jag också ha svar på. En tredje fråga till utrikesministern gäller vad vi kan göra på plats.
Ambassadör Löfgren har sagt i uttalanden i medier efter dödsfallet att det är väldigt svårt att för honom verka som ambassadör från Stockholm. Då undrar jag: Vad kan vi göra mer, på plats, för att dagligen stöta på de eritreanska myndigheterna? Finns det några planer på att ytterligare använda de fem EU-ambassadörer som finns i Asmara för att trycka på?
Cecilia Wigström (FP):
Utrikesministern antyder i sitt svar att någon på ministernivå eller statssekreterarnivå eventuellt kan tänkas åka ned till Eritrea. Det är ett bra steg på vägen, även om man kan tycka att det kunde ha hänt för länge sedan. Det är tre och ett halvt år sedan Dawit Isaak fängslades. Jag vill uppmana regeringen att verkligen skicka någon på ministernivå, helst utrikesministern själv. Det bar ju frukt när vi jobbade för att få Mehdi Ghezali frigiven.
Utrikesminister Anna Lindh åkte till USA redan efter fyra månader. Flera andra ministrar tog upp fallet på plats i USA. Jag uppmanar regeringen att skicka en så hög representant som möjligt till Eritrea.
Vi anser från Folkpartiets sida att vi kan dela ut humanitärt bistånd till länder där en katastrof inträffat, där det finns behov av det, utan att titta på landets regim. Annars har vi ett tydligt demokratikrav för biståndet, att bistånd bara ska gå till demokratiska länder.
I Eritrea går mycket av EU:s bistånd till vägbygge - 37 miljoner euro går till ett vägbygge i Eritrea. Jag är ganska säker på att presidenten solar sig i glansen av det vägbygget inför sina medborgare. För att vi nu ska göra någonting mer föreslår jag att vi stoppar biståndet. Det vore att göra något nytt. Ställ ökade krav på Eritrea!
Visa tydligt att de måste respektera mänskliga rättigheter. Annars kan de inte få en enda biståndskrona av oss. Det ligger ändå i Eritreas intresse, med tanke på konflikten med Etiopien, att upprätthålla en dialog med oss i väst. Fru talman! Slutligen vill jag säga att Dawit Isaak nu har levt tre och ett halvt år i fångenskap.
Han får inte gå samma öde till mötes som Ogbachristos Kifleyesus.
Cecilia Wigström (FP):
Veronica, du pratar om politiskt ansvar och att det är därför ni inte vill instämma i vår motion. Jag undrar hur det då kommer sig att regeringen har varit beredd att ge den befogenheten till Räddningsverket.
Räddningsverket har ju efter tsunamin, när man har insett hur viktigt det är att spara tid, fått befogenheten att agera vid större kriser på egen hand. Vi menar att det vore naturligt att Försvarsmakten också kunde få det. Det handlar om svenska soldater. Det är deras liv det handlar om ute på fältet.
Det är också viktigt att påpeka att både Räddningsverket och Försvarsmakten så fort som möjligt sedan måste söka godkännanden från regeringen för det de har gjort. Det är, som jag sade i mitt anförande, väldigt viktigt just för att vinna tid. Vi såg vid tsunamin hur viktigt det är. Då visste vi inte att det fanns svenskar på platsen. Nu vet vi att vi har svenskar på plats.
Och vi har ansvar för dem, för vi har tagit beslut om att de ska vara där, i väldigt svåra oroshärdar, i Liberia, Afghanistan, Kosovo och Bosnien. Det kan blossa upp situationer som blir okontrollerade, precis som det gjorde i Kosovo 2004. Då kom förstärkningen först efter ett par veckor, och det var alldeles för sent. Så jag undrar: Om nu Räddningsverket har fått den här befogenheten, varför kan inte Försvarsmakten få den också?
Cecilia Wigström (FP):
Det handlar inte bara om att eventuellt evakuera ifall situationen skulle bli så farlig utan också om att kunna förstärka den personal vi har på plats. I fallet Kosovo var den svenska personalen oerhört överansträngd och utarbetad. De hade fått jobba i en krissituation i minst två veckor, jag tror till och med att det var tre veckor, innan förstärkning kom på plats. Det var en oerhörd påfrestning på dem.
De lyckades klara av det, men vi vet inte vad som händer i nästa situation. Då gäller det att ha en beredskap att snabbt kunna skicka förstärkning och undsätta vår personal. Det är sant att Räddningsverket och Försvarsmakten har olika verksamheter, men jag ser inte varför man inte kan dra en parallell ändå.
Båda två ska rädda liv, men de har lite olika medel och verktyg för att göra det. Jag förstår inte varför Försvarsmakten inte kunde få samma befogenhet som Räddningsverket. Vi har sett att de strategiska resurser för förstärkning som finns internationellt inte alltid räcker till. Vissa länder har kommit väldigt hårt i kläm när det blivit en krissituation, och då är man sig själv nog i varje land.
När det verkligen gäller måste vi ta ansvar för våra svenskar som är på plats, och därför vill vi ge denna möjlighet. Det handlar om att ha en beredskap, att ta ansvaret att göra allt för att rädda svenska liv. Sedan vill jag återkomma till frågan om Darfur. FN har en massa behov runtom på olika platser. FN är i Liberia, de är på väg in i Darfur och de finns i Kongo. FN:s behov möts aldrig av världssamfundet.
Det finns alltid en massa behov. Sverige får många olika förfrågningar, och vi tackar nej. Vi tackade nej till Kongo; vi tackade nej till Irak. Därför är det i vårt lands intresse att välja, och då tycker jag att vi ska prioritera att stoppa ett folkmord.
Cecilia Wigström (FP):
Jag hade egentligen inte tänkt begära replik på Lotta Hedström eftersom jag tycker att hennes beskrivning av svensk säkerhetspolitik och hur tätt vi numera samarbetar med Natoländer är korrekt. Och vi från Folkpartiet håller med Miljöpartiet om att vi inte har en uppriktig säkerhetspolitik. Vi har tyvärr en regering som inte gärna vill tala klarspråk om hur nära vi samarbetar med Nato.
Och jag tycker att Miljöpartiets frågeställning är riktig: Är vi verkligen alliansfria? Kan vi verkligen vara neutrala i framtiden? Där behöver vi en mer tydlig uppriktighet, en ärlighet och en öppen diskussion. Jag vill också säga att skillnaden mellan Miljöpartiet och Folkpartiet förstås är att det som du tycker är jättehemskt tycker vi är positivt.
Vi tycker att det är positivt att Sverige som ett litet land i en globaliserad värld har gått med i EU och samarbetar med de övriga EU-länderna. Och vi tycker att det är positivt med internationellt samarbete och vill gärna se att Sverige också går med i den organisation där de flesta EU-länderna är med, nämligen Nato. Så det är skillnaden. Men det som gjorde att jag reagerade var när du sade: Finns det möjligtvis någon koppling mellan CIA-flygen och Natokramandet?
Jag vill bestämt säga att det inte finns någon koppling över huvud taget mellan dessa CIA-flyg och att krama Nato. Jag är Natoanhängare, men jag vill definitivt ta avstånd från dessa CIA-flyg. Vi måste värna de mänskliga rättigheterna och se till att de efterlevs av alla stater. Folkpartiets Cecilia Malmström deltar i Europaparlamentets granskning av dessa CIA-flyg.
Och det finns definitivt ingen koppling mellan CIA-flyg och Natomedlemskap. Det vill jag bara betona.
Cecilia Wigström (FP):
Från Folkpartiets sida är vi väldigt tydliga med att vi vill att NPT - det nedrustningsavtal som tyvärr har gått i stå - ska gälla i världen. Vi vill att de stater som inte har anslutit sig till NPT ska göra det. Det är väldigt tydligt från vår sida. Låt mig också passa på, när vi ändå står här som du säger, att också ta upp Europapolitiken. Jag håller inte riktigt med om din beskrivning av att EU är på väg mot ett europeiskt försvar.
Det vill vi från Folkpartiets sida inte se. Vi vill inte se att Europa ska bygga upp en egen försvarsorganisation, utan det har vi Nato till. Jag tror att det är väldigt viktigt att här ändå tänka på orden. Ett EU-försvar, det som byggs upp inom försvarspolitiken inom Europa i dag, ska agera som fredsmäklare i olika konflikthärdar. EU finns i Bosnien. EU kanske kommer att ta över i Kosovo efter Nato. Det handlar om fredsinsatser. Det är därför som vi har ett försvarspolitiskt samarbete inom Europa.
Men det handlar inte om ett försvar av EU, utan det är ett EU-försvar för fredsinsatser. Det skulle vara intressant att höra din syn på detta. Du säger att det är positivt med battle groups , snabbinsatsstyrkorna som EU nu ska bygga upp. Det tycker du är positivt, men du är emot EDA, krigsmaterielbyrån. Det låter ändå som att det kanske är på gång en omsvängning inom Miljöpartiet.
Ni är med när det gäller snabbinsatsstyrkorna, och ni har varit positiva till EU:s utvidgning. Jag nämnde i mitt tal till exempel hur viktigt det är att EU nu fortsätter att hålla dörren öppen för till exempel Ukraina och Vitryssland. Och andra talare har tagit upp hur viktigt det är att EU har dörren öppen för Balkan och Turkiet just för att vi ska kunna se till att hjälpa dessa länder till demokrati och för att vi ska få en fredlig kontinent.
Hur går detta ihop egentligen för Miljöpartiet när ni vill gå ur EU? Ni vill ta Sverige ur EU, och ni säger blankt nej till någon ny konstitution. Och en ny konstitution behövs för att vi ska kunna ha ett reformerat beslutsfattande med fler medlemmar inom EU.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill börja med att säga till Kenneth G Forslund att det var en njutning - det kanske var att ta i - men det var faktiskt roligt att höra dig. Jag tycker att du har haft en väldigt nyanserad bild av Nato. I talarstolen öppnade du till och med för att man skulle ha en diskussion och debatt om Nato.
Det är nästan första gången som jag hör en socialdemokrat vara så öppen i Natofrågan, och det tycker jag är väldigt positivt. Du tog upp frågan om alliansen och ställningen i Natofrågan. Ja, vi kanske har några åsiktsskillnader inom alliansen i den här frågan, men vi har skrivit ihop oss. En sak är klar, och det är att vi aldrig har varit så samspelta inom alliansen som vi är nu.
Vi går i samma riktning, om än vi i Folkpartiet kanske vill ta några steg ytterligare i närmandet till Nato. Men vi går i alla fall hand i hand, och vi går i samma riktning. Däremot har du betydligt större problem på din kant. De två partier som du samarbetar med, Miljöpartiet och Vänsterpartiet, lever ju på en helt annan planet än vad du och jag gör.
Vi inser, både du och jag, Kenneth, hur viktigt det är med EU-medlemskapet och ett nära samarbete med Nato, medan Vänstern och Miljöpartiet faktiskt vill vända EU ryggen och vill vända Nato ryggen. Så på din kant färdas ni på två olika planeter som går direkt på kollisionskurs, skulle jag vilja säga. Min fråga gäller egentligen den speciella relationen som Nato nu öppnar för.
De vill ha en närmare relation med Sverige, Finland, Australien och Nya Zeeland efter det att de flesta partnerskapsländer, av vilka Sverige är ett, har blivit medlemmar i Nato. Därmed har partnerskapsländerna förlorat i vikt och fått en mindre roll. När vi nu är så aktiva med Nato i Afghanistan och Kosovo vill de ge oss en speciell relation. Det vore intressant att höra vad du anser om den möjligheten.
Cecilia Wigström (FP):
Vi har ingen konflikt inom alliansen. Vi är överens och har skrivit ihop oss om att Natomedlemskap inte är aktuellt så länge det inte finns en majoritet för det i riksdagen och bland svenska folket. Men det hindrar ju inte att jag som folkpartist kan tala om fördelarna för att påverka opinionen. Det är det som det handlar om. Det problem som du ändå erkänner att du har på din kant med Vänstern och Miljöpartiet, som vill vända EU och Nato ryggen, är ett problem som är aktuellt.
Du har rätt i att de inte har ingått i regeringen nu på grund av de här problemen. Men ni vill ju ta in dem i regeringen framöver. Därför vore det klädsamt att få höra: Kommer vi då att gå ur EU? Kommer vi då att minska ned på vårt samarbete med Nato? Jag vet att du inte vill det, men kommer ni kanske att bli tvingade till det i nästa regering, om ni skulle vinna valet? Den fråga som jag inte fick svar på var den om den speciella relationen som Nato nu har erbjudit oss, Sverige, Finland, Australien och Nya Zeeland.
Ser du det som något positivt, något som Sverige ska bejaka? Du sade att du förstår att Estland har kommit fram till, och gör nog rätt bedömning, att deras säkerhet ökar om de går med i Nato, men att det är upp till dem att bestämma. Självklart är det upp till dem att bestämma.
Vi är alla eniga och skriver i betänkandet att svensk säkerhet har ökat därför att så många länder - Polen, Estland, Lettland, Litauen - har gått med i EU och i Nato. Varför skulle då inte vår säkerhet öka om vi också gick med i Nato? Deras säkerhet ökade när de gick med och vår säkerhet ökade när de gick med. Varför skulle inte vår säkerhet öka om vi gick med?
På vilket sätt skulle Sveriges säkerhet försämras om vi gick med i Nato? Det skulle jag gärna vilja ha ett besked om. Vem ska vi vara neutrala mot i dag? Natoländerna omringar oss nu. Det är våra samarbetsländer som deltar där.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret.
Det är glädjande att se att regeringen och jämställdhetsministern visar en sådan tydlig vilja att med detsamma, efter bara två veckors arbete och regeringsförklaringens tillkännagivande, ta itu med mäns våld mot kvinnor.
Som folkpartist och liberal är jag väldigt glad att det som vi liberaler länge kämpat för, nämligen att kvinnor ska ha fullständiga rättigheter och respekt i samhället, nu kommer att bli genomfört. Ytterst tar det ojämställda samhället sig det hemskaste uttrycket i att kvinnors kroppar inte respekteras.
Därför är det roligt att se att frågan tas upp av en liberal minister. Nyamko Sabuni har goda företrädare. Bengt Westerberg fick i den förra borgerliga regeringen igenom många reformer på jämställdhetsområdet, till exempel pappamånaden och en stärkt diskrimineringslagstiftning, och jag är övertygad om att hon kommer att fullfölja arvet efter honom på ett bra sätt.
När det gäller handlingsplanen för att motverka mäns våld mot kvinnor är det nytt. Det är inte något som den förra regeringen planerade, utan det är den borgerliga regeringens initiativ. Det är inte värdigt ett modernt samhälle att vi ännu inte kommit till rätta med dessa problem. Som jämställdhetsministern skriver i sitt svar är det ett komplext arbete.
Många områden måste samordnas, och där har hon den samordnande rollen att få med sig hela Regeringskansliet. Därför är det bra att Josefin Brink och Vänsterpartiet upptäcker att detta faktiskt är den politik som vi alltid har fört. Det har funnits en bredd i det sätt på vilket vi vill motarbeta mäns våld mot kvinnor. Det har inte bara handlat om ökade polisinsatser, utan det finns ett brett angreppssätt.
Det är vad vi i Folkpartiet gått till val på, och det är det som nu ska genomföras. Vidare är det mycket bra att det, till skillnad från den förra regeringen, tydligt och klart framgår att vi även ska arbeta för att ändra männens beteende, för de män som slår är ofta återfallsförbrytare. De slår en kvinna, hon lyckas lämna honom, han träffar en ny kvinna och sedan är spiralen i gång.
Kvinna efter kvinna drabbas av samme man. Därför är det viktigt, precis som jämställdhetsministern poängterar i sitt svar, att vi nu tar itu med att behandla männen för att skydda fler kvinnor från att råka ut för samme våldsamme man. Det är viktigt att vi också jobbar internationellt.
Vi har kommit långt i Sverige även om det finns mer att göra, men jag tänker på kvinnor i många andra länder. Jag vill fråga jämställdhetsministern om hon är beredd att verka för att Sverige internationellt ska stärka och skydda kvinnor.
Det kom en FN-rapport förra veckan som visar att 102 av FN:s 192 medlemsländer inte har specifika lagar om våld i hemmet, att våldtäkter inom äktenskapet inte är ett brott i 53 länder samt att endast 93 länder har lagar som förbjuder trafficking.
Jag vill därför fråga jämställdhetsministern om hon är beredd att verka för att Sverige ska arbeta inte bara för ett bättre skydd för svenska kvinnor utan även för att visa solidaritet med kvinnor i andra länder.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill börja detta inlägg med att tacka jämställdhetsministern för svaret på min fråga om regeringens vilja att arbeta internationellt för att stödja kvinnor som är hårt utsatta för mäns våld i andra länder. Jag ber om ursäkt för att jag överträdde reglerna. Interpellantens fråga var ju vilka åtgärder som statsrådet avser att vidta inom ramen för jämställdhetspolitiken för att bekämpa mäns våld mot kvinnor.
Eftersom jag är liberal och internationalist och vi lever i en globaliserad värld tänkte jag att det skulle vara okej att göra en internationell vinkling av samma fråga. Jag är i alla fall nöjd med det svar jag fick. Josefin Brink tog upp en viktig fråga, nämligen frågan om en haverikommission. Det är ju en fråga som vi i Folkpartiet har drivit i många år.
Den fanns på dagordningen i Folkpartiets motioner när jag kom in i riksdagen 2002. Jag vet att vi i Folkpartiet är positiva, och jag hoppas att jämställdhetsministern kan få med sig övriga borgerliga partier när det gäller att det ska tillsättas en haverikommission när en kvinna mördas.
Inför arbetet med handlingsplanen för att bekämpa våldet vill jag också skicka med att man ska titta på ytterligare en viktig fråga. Jag besökte en kvinnojour i Göteborg i somras, och kvinnorna där vittnade om att när man väl har lämnat hemmet, hals över huvud, är det ofta mycket svårt att sedan få komma tillbaka och hämta kläder, pass eller bankkort. I dag finns det inte någon hjälp att få. Polisen hjälper inte till, och inte socialtjänsten heller.
Jag begär inte besked här och nu, men jag vill skicka med att det kan vara viktigt att ta med detta i handlingsplanen. Det behövs någon form av praktisk hjälp för kvinnor så att de vågar sig tillbaka för att hämta viktiga handlingar som behövs för att de ska kunna klara sitt liv. Avslutningsvis önskar jag ett stort lycka till med detta viktiga arbete!
Cecilia Wigström (FP):
Det skulle vara intressant att höra vilket Karl Gustav Abramsson menar är det svenska ordet för Al Capone. Jag vet att man till exempel kan säga att Pierre är detsamma som Peter, men jag förstod inte vilket namn som är den svenska motsvarigheten till Al Capone. Det var en bisak.
Jag besökte polisen i Norrbotten innan vi hade enats i utskottet om att be regeringen att utreda ökade möjligheter för polisen att samarbeta med Finland. Anledningen till att jag berättade för polisen där uppe att ni var emot det var helt enkelt att ni har varit det. Vi har ju haft de här diskussionerna i utskottet tidigare.
Vi har i EU-nämnden diskuterat ökat polissamarbete över gränserna. Vi har till exempel det så kallade Prümfördraget. Då har ni varit emot den här typen av samarbete som EU har velat fatta beslut om. Därför har jag på goda grunder sagt att ni har varit motståndare till den här typen av samarbete över gränserna.
Jag är mycket glad över att ni nu har gjort en kovändning och tycker att det är bra med ökat polissamarbete över gränserna. Det är jättebra. Jag hinner inte nämna alla organ som finns. Det operativa rådet är också ett bra organ där myndigheter samarbetar och samverkar. Nu får Karl Gustav Abramsson förklara sig.
Du säger att vi tidigare har varit emot något som ni har föreslagit. Det har vi inte varit från Folkpartiets sida. Det är ändå nu saker händer. Ni har haft tolv år på er. Det är nu vi får 2 500 fler poliser. Det är nu vi får en rättssäker buggningslagstiftning och så vidare. Den nationella mobiliseringen mot den organiserade brottsligheten kommer nu.