KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Torstensson (C):
Catherine Persson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att möjliggöra utbyggnad av väg E 6 mellan Trelleborg och Vellinge med byggstart 2007. Anders Hansson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att bygget ska kunna inledas 2008 i enlighet med Vägverkets nationella plan. E 6 mellan Trelleborg och Vellinge är ett angeläget objekt.
En utbyggnad av aktuellt avsnitt ingår i den nationella väghållningsplanen med planerad byggstart 2006/07. Det är Vägverkets uppgift att genomföra den fysiska planeringen och därvid finna den optimala utformningen. Utifrån en vägutredning beslutade regeringen den 23 juni 2004 om tillåtlighet enligt miljöbalken att bygga ut väg E 6, delen Trelleborg-Vellinge, till fyrfältsväg inom en viss geografisk korridor.
Vägverket har därefter upprättat en arbetsplan som anger den exakta utformningen. Enligt uppgift från Vägverket kommer ett beslut om fastställelse av arbetsplanen att fattas i början av 2007. Vad gäller genomförandeläget av planerna för 2004-2015 - den nationella väghållningsplanen och länsplanerna för regional transportinfrastruktur - finns en eftersläpning eftersom den tidigare regeringen inte anslagit tillräckligt mycket medel till vägarna.
Detta kan få betydelse för den exakta starttiden för objektet. För att kunna påbörja byggandet av vägsträckan enligt plan tar Catherine Person upp möjligheten till förskottering av medel från Trelleborgs kommun och Region Skåne. Vägverket och i vissa fall regeringen har prövat ett antal förskotteringsärenden och intresset är stort hos kommunerna. Det ekonomiska utrymmet är dock begränsat. Vägverket får bedöma om det finns utrymme för ytterligare förskottering.
Om så är fallet prövar regeringen slutligen frågan.
Åsa Torstensson (C):
Jag ska senare möta representanter med anledning av namninsamlingarna. Jag känner stor ödmjukhet inför dem med tanke på situationen - det är en olycksdrabbad sträcka, och många har drabbats. Efter interpellationsdebatten ska jag ta emot alla dessa underskrifter.
Jag känner mycket väl igen den vardag som Catherine Persson beskriver när det gäller den här delen av E 6.
När vi pratar om att höja trafiksäkerheten på vägavsnitt är naturligtvis den här typen av väg, där det finns många olika trafikslag på samma väg, det sämsta man kan tänka sig ur trafiksäkerhetssynpunkt.
Därför är det viktigt att höja väg- och trafikstandarden på det här vägavsnittet. Den situation som vi befinner oss i nu har Catherine Persson i allra högsta grad ett medansvar för.
Det är intressant att Socialdemokraterna i dag lägger fram en budget som i princip uppenbarligen rymmer alla vägsträckor i det här landet som tidigare inte var prioriterade. Men det är en eftersläpning, och det var det jag beskrev.
Det finns objekt som är möjliga att hantera med förskottering. I det här läget finns det en eftersläpning på de planer som vi har just på grund av omständigheter av ekonomisk karaktär. Det finns en pågående diskussion med Vägverket Region Skåne om förskottering.
Jag skulle vilja avvakta den diskussionen, med tanke på behovet av att komma i gång med den här viktiga delen av E 6:an.
Åsa Torstensson (C):
Den här regeringen, bestående av fyra allianspartier, har fått mandat att genomföra åtgärder för att människor ska komma i arbete, minska utanförskapet så att folk kan gå från arbetslöshet till arbete.
Det gör att vi får en bra budget som innebär att folk bidrar till utvecklingen i det här landet, och därmed ges det också utrymme för kommande reformer som behövs. Den budgeten röstade Catherine Persson emot.
Hon röstade mot satsningar på arbete, mot satsningar på att skapa jobb för människor som lever i utanförskap och mot satsningar på företagandet. Vad gäller satsningarna på vägar säger regeringen att vägarna är viktiga för att skapa tillväxt i alla delar av landet.
Med tanke på bristen på satsningar på infrastruktur och underhåll av våra vägar är det avgörande att vi går igenom de planer som finns i dag.
Vi behöver ha kontroll över vad det är för tidsplaner och ekonomi som gäller, så att vi inte gör dubbelfel som innebär att kommande generationer får betala dubbelt för vägar som inte har underhållits och riskerar att rasera om vi inte sköter dem och för bristen på tidigareläggning av nyinvesteringar.
Detta är svaret på varför det finns olika budgetar för riksdagen att hantera.
Vad gäller satsningen på E 6 mellan Trelleborg och Vellinge och OPS-diskussionen har det inte varit några diskussioner om vilka investeringar som över huvud taget kan vara lämpliga för offentlig-privat samverkan. E 6 har över huvud taget inte varit med i diskussionen.
Den har inte heller tagits upp vid uppvaktningar från Region Skåne. Både Region Skåne och andra parter har ju uppvaktat oss om möjligheten till OPS-lösningar för att få fart på andra investeringar. Som sagts finns E 6 med i de planer som är antagna.
Jag återkommer till Catherine Perssons frågeställning om möjligheten till förskottering. Den diskussionen pågår, och jag vill avvakta diskussionen mellan företrädarna för regionen och Vägverket.
Åsa Torstensson (C):
Peter Hultqvist har frågat mig om jag avser att prioritera ärendet med en eventuellt förändrad organisation av de inspekterande myndigheterna inom kommunikationsområdet. Han har också frågat mig om jag i konsekvens med regeringspartiernas tidigare agerande kommer att driva frågan om en sammanslagning av de berörda myndigheterna.
Jag vill börja med att påminna om att riksdagen redan i november 2004 tillkännagav att dåvarande regeringen snarast skulle tillsätta en utredning med uppdrag att utreda hur en gemensam trafikorganisation ska vara organiserad och belysa kopplingen mellan Statens haverikommissions verksamhet och trafikmyndigheternas egna olycksutredningar.
En särskild utredare, Ingvar Åkesson, fick i oktober 2005 ett sådant uppdrag och ska lämna sitt betänkande senast den 31 december i år. Jag hyser stort förtroende för att utredaren gör det han är ålagd att göra, det vill säga kartlägga den nuvarande trafikinspektionsorganisationen, väga för- och nackdelar med att slå ihop alla de fyra transportslagens inspektionsverksamhet i en organisation och därpå lämna förslag till eventuella förändringar.
Jag anser att det vore illa om jag redan innan utredaren lämnat sitt betänkande skulle uttala mig i sak. Däremot vill jag understryka att oavsett vad utredaren kommer att föreslå så vill regeringen att svenska myndigheter ska präglas av transparens, effektivitet och sakkunskap.
Det stämmer, som Peter Hultqvist säger, att nuvarande Vägtrafikinspektionens arbete till största delen är nationellt, men det beror på att denna organisations uppdrag skiljer sig markant från andra trafikinspektionsmyndigheters.
Om man ser till reglerna inom vägtrafiken i stort, så är de i högsta grad en följd av det internationella samarbetet inom Europeiska gemenskapen, FN:s ekonomiska kommission för Europa, WHO med mera. Sverige är beroende av ett väl fungerande transportsystem för sin import och export, och myndigheterna som föreskriver och utövar tillsyn över denna verksamhet måste vara på framkant i det internationella samarbetet.
Frågan om en väl fungerande trafikinspektion, oavsett trafikslag, är alltså av prioritet för regeringen. Jag vill sammanfattningsvis återkomma till riksdagen efter det att jag tagit del av utredarens betänkande och då med förslag till förbättrad eller förstärkt trafikinspektionsorganisation.
Åsa Torstensson (C):
Jag har full förståelse för Peter Hultqvists egen erfarenhet och nära samarbete, på grund av det geografiska området, med ett antal myndigheter som blev involverade i den här översynen av utredningsmannen. Det har jag full respekt för.
Vad gäller etablering och eventuell effekt på myndigheternas framtida verksamhet förstår Peter Hultqvist mycket väl att det inte är någonting som jag går in på i det här läget.
Jag förväntar mig att utredaren ringar in problematiken först och ser om det finns ett behov av en sammanslagning av inspektionens uppgifter och uppdrag. Låt oss avvakta vad utredaren kommer fram till innan vi gör några ställningstaganden.
Generellt skulle jag vilja säga att jag tycker att alla myndigheter ska kunna prövas och omprövas. Rent principiellt är jag för att vi har färre myndigheter i det här landet, men de myndigheter som vi ska ha ska vara effektiva, transparenta och innehålla sakkunskap som motsvarar deras uppgift.
Låt oss återkomma till det generella som Peter Hultqvist efterfrågar utifrån vad utredaren kommer fram till. Jag tror att vi ska ha respekt för det uppdrag som, om jag nu får upprepa detta, en tidigare riksdag och en tidigare regeringskonstellation har valt att ge utredaren.
Åsa Torstensson (C):
Jag vill återkomma till utredarens uppdrag där det som Peter Hultqvist efterfrågar mycket tydligt ingår. Det handlar om att visa på arbetsformer som bättre än i dag bidrar till ökad säkerhet och bättre skydd i transportsektorn som helhet.
Därtill ska han göra övervägandet vilken organisation som bäst och mest ändamålsenligt kan uppnå detta krav på hög säkerhet och skyddsnivå för alla trafikslag. Utredaren skall redovisa kostnader för olika alternativ av organisationsformer och därtill beräkna vilka samverkans- eller samordningsvinster som man får av detta.
Jag vet att det finns en samverkan i detta, men det är ju också en del av utredarens bedömning, det vill säga hur väl genomförd samverkan är och om man har effektiviserat och skapat samverkansformer som kan uppnå en bättre säkerhet och bättre skydd än det varit tidigare.
Låt oss alltså vänta på vad utredaren självständigt kan leverera. Jag utgår också från att utredaren i det sammanhanget gör överväganden av om det finns sådana särarter i vissa myndigheter som gör att man inte bör slå samman dem.
Vad gäller frågan om sammanslagning kontra samverkan får de naturligtvis olika resultat i slutändan. Med samverkan kan man alltid nå framgång till en viss punkt. Sedan kan det ju också övergå till tydligare och mer kostsam administration. Låt oss alltså få den samlade bedömningen.
Vad gäller lokaliseringsfrågan: Låt oss återkomma till detta. Vad är det nu utredaren lämnar ifrån sig? Vad är det för samverkan man fångar upp, och vad är det han rekommenderar? Då får vi också ett resonemang om det blir några förändringsförslag kopplade till lokalisering.
Åsa Torstensson (C):
Jag tycker att vi ska kunna vara överens om att lokalisering av myndigheter kan ske var som helst i landet. Det är inte ensidighet som ska gälla för lokalisering, utan den ska värderas utifrån var det fungerar bäst och var lokaliseringen kan få bäst effekt.
Att generellt placera myndigheter i Stockholm tror jag att vi har lämnat. Jag vet att Peter Hultqvist kommer att fortsätta vara engagerad i den här frågan, och Peter Hultqvist kommer eventuellt att få frågan tillbaka i sitt knä så småningom, beroende på vad utredaren kommer fram till.
Om inget annat har vi några månader på oss att få veta vad utredaren kan leverera till oss. I slutet av året förväntar jag mig att jag får ett utredningsförslag från utredaren som levererar svar på de frågor som vi nu har diskuterat och som också Peter Hultqvist tänker på utifrån ett regionalpolitiskt perspektiv.
Uppdraget är att hitta bästa och mest effektiva samordning och samverkan, och då är det en översyn och eventuell sammanslagning som vi vill ha svar på.
Åsa Torstensson (C):
Först och främst tror jag att det är otroligt viktigt att vi uppenbarligen är överens om vilket stort värde järnvägen har framgent, dels miljömässigt, dels med tanke på det nya beteende som människor har - man kan bo på ett ställe och verka på ett annat. De större arbetsmarknadsregionerna utvecklas.
Jag tror att järnvägen kommer att ha en väldigt stor del i utvecklingen av arbetsmarknadsregionerna på ett sätt som vi kanske inte kan identifiera i dag. Jag vänder mig framför allt till Karin Svensson Smith, eftersom ni övriga inte var med tidigare, vad gäller den tidigare regeringens prioriteringar i budgetplanen.
Det är trots allt i ärlighetens namn så att Banverket nu identifierar behoven och mycket tydligt har klargjort för mig att det finns ett stort behov av underhåll av befintliga banor.
Den tidigare regeringen och Karin Svensson Smith - oberoende av om du satt som representant för Vänsterpartiet eller Miljöpartiet - fokuserade i väldigt stor utsträckning på nyinvesteringar och nybyggnad av järnvägar. Det är gott nog. Men det som Banverket har problem med är underhåll - akut underhåll i många delar av landet.
Det förhindrar en naturlig arbetsmarknadregionsutveckling men också det flöde som innebär att människor lämnar bilen och väljer kollektivtrafiken, väljer att gå över till att nyttja järnvägen. Det är ett problem.
Jag kommer att ha fokus på det så att vi kan skapa bättre förutsättningar för gott underhåll av den järnväg vi redan har. För att skapa tillväxt i alla delar av landet har vi behov av både järnväg och vägar, för i stora delar av landet finns inte järnvägar som alternativ.
Därför måste vi ha fortsatt fokus på miljöbränsle och utveckling av moderna bilar. Vi behöver bilen för att kunna skapa tillväxtkraftiga miljöer i alla delar av landet. Det som vi nu har prioriterat i regeringen är den samlade planeringsprocessen fram till 2019.
Jag har gett Västra Götalandsregionen uppdraget att ta sig an detta och de har antagit det.
Vi ska fånga upp nya resemönster och fokusera på de olika trafikmålen, så att vi kan identifiera miljöprioriteringarna och jämställdhetsaspekterna, till exempel kvinnors beteendemönster då de söker jobb och väljer att bo på ett annat ställe.
Samtidigt måste vi ha ett samlat grepp på den regionala utvecklingen, kopplat till näringslivet och dess behov av arbetskraft.
Bohusbanan kommer in i Västra Götalandsregionens samlade planeringsansvar i den helhet som alla järnvägar ska finna sin roll i. Det gör att mitt svar är en hänvisning till den planeringsprocess som har påbörjats.
Jag tror att just på grund av att vi blickar fram till 2019 kommer järnvägen, i det här fallet Bohusbanan, att fångas in i en mycket tydligare framåtsyftande process.
Åsa Torstensson (C):
Jag ska försöka hinna med eftersom det fanns några frågor sedan tidigare som jag inte hann med. Jag återupprepar att Vänsterpartiet och Miljöpartiet i allra högsta grad har haft ansvar för de budgetar som har lagts fram. Ni har inte gett Banverket de resurser som verket har behövt för underhåll, bland annat för Bohusbanans behov.
Ni borde vara lite generade över era frågor strax efter det att ni har lämnat ifrån er ert eget ansvar. Vad gäller Lysekils verksamhet har jag i högsta grad informationsutbyte med hamnverksamheten där. Temporärt finns en överenskommelse med Uddevalla hamn om att hitta de akuta lösningar som behövs så att Lysekils hamn kan bli involverad i Uddevalla hamn.
Enligt den information vi nu har går återställandet av Bohusbanan bra, och det ska förhoppningsvis vara klart under mars månad. Då ska trafiken till Lysekils hamn kunna återupptas. Vad gäller X 2000 hoppas jag i allra högsta grad att SJ återupptar trafiken på succésträckan Stockholm-Strömstad.
Sedan var det frågan om nedläggning. Regeringen har inga planer på nedläggning av banor. Det tror jag att Karin Svensson Smith är medveten om. Om så skulle ske har Banverket inga möjligheter att lägga ned verksamheten förrän tre år efter det att underhållet har upphört. Det är formalia.
Men regeringen har inga förslag till planer för nedläggning på sitt bord överlämnade från Banverket. Sedan var det frågan om det samlade ansvaret som nu ligger på Västra Götalandsregionen. Där inkluderas naturligtvis Göteborg.
Det är därför det är så bra att föra över frågan till en regional nivå så att prioriteringarna kan identifieras, bland annat hur bästa möjliga miljöperspektiv kan skapas, likaså med jämställdhetsperspektiv. Det handlar om vilka prioriteringar som görs för näringslivets behov. Jag har stor tilltro till att det görs bäst på den regionala nivån.
Det är intressant att följa det arbetssättet i Västra Götalandsregionen. Jag hoppas att även Skåne anammar det arbetssättet. Regeringen har intresse av att utvärdera det.
Det kommer att fortsatt vara fråga om tuffa prioriteringar för att, precis som Karin Svensson Smith sade, också klara den budget som behövs på grund av den i hela landet eftersatta infrastrukturen och det stora behovet av underhåll av vägar och järnvägar.
Det kanske är viktigt för mig att poängtera att banhållningsanslaget för 2007 är över 2 miljarder högre än för 2006. Låt oss därför tona ned diskussionerna om väg- kontra järnvägsprioriteringar.
Den här regeringen har också fört över ytterligare 150 miljoner från investeringar till underhållssidan för Banverket just för att prioritera underhållet.
Åsa Torstensson (C):
Kära interpellanter! Jag ska bara säga, precis som jag inledde, att det här är tredje gången som vi diskuterar E 22 och också tredje gången som jag svarar med hänvisning till att det pågår en översyn och en revidering och att vi har nya planer för både Banverket och Vägverket att hantera till den 18 juni respektive 26 juni.
Låt oss återkomma när vi har ett underlag att hantera.
Åsa Torstensson (C):
Jag tror att det är viktigt att ändå se att det sker ett bra arbete, att Vägverkets och kommunernas arbete har utvecklats positivt.
När vi kommer in på den lokala nivån tror jag att det egentligen är det man kan identifiera: att det är kommunernas arbete som har lett till att vi är ganska framgångsrika och dessutom har minskat antalet olyckor vad gäller just de oskyddade trafikanterna.
Antalet dödsfall och skador har ju mycket tydligt minskat under det senaste årtiondet. Vi ska göra en utvärdering av det här men jag tror ändå, med tanke på det samarbete som pågår, att vi ska ha en tillit till att Vägverket och kommunerna gör ett bra gemensamt arbete med det här.
Åsa Torstensson (C):
En del av arbetet i och med att vi sätter upp ett nytt etappmål efter 2007 hör också ihop med att vi blickar bakåt: Hur har arbetet gått till? Hur har man gått till väga? Det är mycket av den erfarenheten som Vägverket naturligtvis också har med sig nu när man sätter upp ett nytt etappmål efter 2007.
Det finns orsaker till den här interpellationen, och jag tror att det naturligtvis är just det som sker i verkligheten som också är en del av analyserna när man går vidare och Vägverket anger ett nytt etappmål efter 2007. Jag tror att vi ska vara medvetna om att historien alltid spelar roll när man lägger fram ett nytt etappmål. Låt oss alltså avvakta och se det.
Åsa Torstensson (C):
Jag vill tacka för den här interpellationen, för jag tror att det är oerhört viktigt att vi sätter upp, eller graderar upp, också diskussionerna kring trafiksäkerhetsarbetet. Det gör ju att det blir levande för oss allihop. Jag tror att det är viktigt att se att det här är ett delat ansvar. Jag möter ditt engagemang som både politiker och, framför allt, förälder bakom det här.
Jag tror att det är väldigt avgörande med samarbete, till exempel på den lokala nivån och på den kommunala nivån, i Vägverkets mål. Ibland gäller det också oss som trafikanter. Vi måste känna delaktighet i detta. Annars når vi aldrig dit vi vill med färre barn skadade, färre barn dödade, men framför allt färre människor totalt sett dödade i trafiken. Där har vi stora utmaningar.
Kommande vecka kommer vi att göra en start på det här trafiksäkerhetsåret just i syfte att bredda och få fler aktörer delaktiga. Det är bara med det delade ansvaret som vi kan nå fram till nollvisionen.
Åsa Torstensson (C):
Claes-Göran Brandin har frågat mig vad jag avser att göra åt att svenska rederier inte har likvärdiga förutsättningar att konkurrera vid upphandling av inrikes färjetrafik som de utländska rederierna. Krister Örnfjäder har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag är beredd att vidta för att svenska rederier ska få samma villkor som utländska konkurrenter vid upphandling av Gotlandstrafiken.
Som jag uttryckt i tidigare svar på frågor om sjöfartsstöd så delar jag uppfattningen om vikten av konkurrensneutralitet mellan svenska och utländska rederier. Det förhållande som Krister Örnfjäder och Claes-Göran Brandin pekar på har också bekymrat mig. Trots att de ojämlika konkurrensvillkoren varit kända sedan länge agerade inte den tidigare regeringen för att skapa just konkurrensneutralitet.
Förslag till ändring i gällande förordning om sjöfartsstöd i syfte att jämställa konkurrensvillkoren för svenska rederier anmäldes till EU-kommissionen under hösten 2006. Förslaget till ändring innebär att stöd även kommer att få lämnas för svenskregistrerade last- och passagerarfartyg som inte huvudsakligen används i utrikestrafik av betydelse för den svenska utrikeshandeln eller den svenska tjänsteexporten. En förutsättning är att sökanden kan redogöra för att det är troligt att fartyget kommer att arbeta i internationell konkurrens.
I det anmälda förslaget gjordes dock ett undantag för offentligt upphandlad trafik. Med hänsyn till att upphandlingen av Gotlandstrafiken varit pågående, har regeringen behövt överväga förändringar rörande sjöfartsstödet med största varsamhet. Möjligheten att utvidga stödmöjligheterna till att även omfatta upphandlad trafik har undersökts och resultatet är att regeringen den 18 januari i år beslutat om en ändring i förordning om sjöfartsstöd. Innebörden av förändringen är att även statligt upphandlad inrikestrafik ska kunna omfattas av sjöfartsstöd.
Denna förändring i förordningen om sjöfartsstöd har anmälts till EU-kommissionen och kommer, under förutsättning att kommissionen godkänner den, att träda i kraft från den 1 januari 2009. Det är glädjande att vi genom de förändringar som nu görs har fått ett regelverk som just ger likvärdiga och rättvisa förutsättningar för den svenska rederinäringen.
Åsa Torstensson (C):
Det är glädjande att jag nu kan möta ett antal socialdemokratiska riksdagsledamöter som är överens med Centerpartiet och alliansregeringen om vikten av att skapa konkurrensneutrala förutsättningar mellan svenska och utländska rederier och mellan svenska och utländska företag. Det må jag säga är ett nyvaknat intresse. Precis som Sylvia Lindgren sade är frågan inte ny.
Därför måste jag säga att jag blir något förvånad över denna uppbragdhet från de socialdemokratiska ledamöternas sida över att frågan om konkurrensneutralitet för de svenska rederierna kontra de utländska inte behandlats tidigare. Ni hade ju kunnat agera tidigare. Frågan är, som sagt, inte ny. Den fanns med i en proposition redan 2001.
Riksdagen bekräftade också senare att man måste vara uppmärksam på Gotlandstrafiken. Det var dessutom andra omgången i upphandlingsförfarandet för Gotlandstrafiken. Ni har haft oändligt mycket tid att agera just för att skapa konkurrensneutralitet mellan svenska och utländska rederier. Den uppbragdheten köper jag alltså inte.
Ni får nog själva ta en del av ansvaret för att det inte getts möjligheter att rätta till detta just med tanke på den tidigare maktposition som ni haft.
När man som jag sitter i den situationen att upphandlingen redan är i gång är det naturligtvis väldigt avgörande att jag gör de undersökningar som behövs för att inte i det skedet komplicera upphandlingsförfarandet.
Jag är därför, herr talman, förvånad över den uppbragdhet som ett antal socialdemokratiska ledamöter visar i det här ärendet.