KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Isak From svarade inte på min först framställda fråga om vilken regering det var som förhandlade fram de avtal som gäller på fiskets område. Jag kan upplysa kammaren om att det var den regering som jag tillhörde. Jag är glad över att de förhandlingar som skedde och de beslut som togs har lett till det som Isak From redovisade i sitt anförande. Jag hoppas att vi alla kan glädjas åt det.
Jag ska gå tillbaka till drivmedelsskatterna som främst drabbar människor som inte har något alternativ. Jag har mycket svårt att förstå att man skattebelägger ett alternativt fossilfritt drivmedel och samtidigt höjer de allmänna drivmedelsskatterna på bensin och diesel.
Det försvårar för människor och deras verksamheter som är så beroende av transportmedel för att över huvud taget kunna fungera på ett bra sätt i vårt samhälle. Jag har också mycket svårt att förstå att man föregriper ett arbete som vi i den här kammaren i stort är överens om måste ske.
Normalt är det så att programgrupper och liknande initierar behov av föreskriftsförändringar och lagändringar. En regering brukar inte föregripa en programgrupps arbete genom att själv gå in och föreslå saker.
Men förmodligen är det så också i detta fall, precis som på det jaktliga området, att regeringens socialdemokratiska del har tvingats att dansa efter Miljöpartiets pipa.
Eskil Erlandsson (C):
Jag ska för tids vinnande fatta mig kort och göra lite reflektioner runt reservationerna nr 6 och nr 13, till vilka jag för övrigt yrkar bifall. Jag ställer mig frågan, herr talman, om nuvarande regering verkligen menar allvar med att satsa på utveckling i hela Sverige.
Jag gör det med anledning av att de sista resterna av Matlandet Sverige avskaffades i en ändringsbudget fastställd av regeringen kort före jul förra året utan att det ersattes av någonting annat. Jo, förresten, det ersattes av beredningar, utredningar och förslag till strategier.
Men det leder, herr talman, inte till några nya jobb eller några nya verksamheter på den svenska landsbygden. Man tog alltså bort en satsning som gav nya riktiga jobb och nya riktiga verksamheter i skilda delar av vårt land.
Den gav oss exempelvis ett stort antal nya småskaliga slakterier, som förutom att de gav jobb också gav en bättre djurvälfärd.
Satsningen gav oss många upplevelseverksamheter, vilket i sin tur har resulterat i att vi har fått ett flertal nya verksamheter som till och med har fått en stjärna i Guide Michelin . Satsningen gav oss en riktigt stor exportökning av svenska livsmedelsprodukter.
Denna satsning, som gav så mycket, togs alltså bort utan att ersättas av någonting annat.
Jag frågar mig, herr talman, om det inte är snudd på bedrägeri att ta bort någonting som har givit en sådan utväxling utan att ersätta det med någonting annat som åtminstone har förutsättningar att ge en utväxling i form av verksamheter och jobb, så att hela landet kan fortsätta att utvecklas.
Det är en annan sak, herr talman, som jag tänkte säga några ord om. Regeringen åker till Paris och skriver på ett globalt avtal om att vi ska förbättra oss när det gäller vår ganska stora påverkan på vårt klimat.
Samtidigt avstyrker man motioner som handlar om att ge förutsättningar för att ställa om det svenska jordbruket till att bli fossilfritt.
Jag förstår inte logiken, herr talman, i att avslå de motioner där det ges förslag om att förverkliga det som jag faktiskt trodde att vi var överens om i kammaren. Med detta, herr talman, vill jag återigen yrka bifall till de två reservationer som jag har nämnt i mitt anförande.
Eskil Erlandsson (C):
Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation! Jag ämnar vid denna sena timme inte inleda någon längre diskussion i sakfrågan. Vad jag vill åstadkomma med min interpellation är en uppmärksamhet i den beredningsprocess som jag vet vidtar efter det att ett förslag har varit ute på remiss.
Jag vill nämligen förekomma att tillgängligheten försämras och försvåras för de verksamheter som landsbygden är beroende av för att fungera.
Jag säger detta med anledning av att till exempel skogen, gruvverksamhet och lantbrukets verksamheter men också mycket av den tillverkningsindustri som vi har i vårt land är lokaliserad på platser som inte är tätortsnära.
Av det skälet vill jag uppmärksamma statsrådet på att det i beredningen bör tas hänsyn till alla de verksamheter som människor i sin tur är beroende av för att få den utkomst och inkomst som de behöver för att leva det goda livet.
Det bör tas en verklig och reell hänsyn till dem när beredningen görs av det förslag som nu ligger på regeringens och därmed ansvarigt statsråds bord.
Det jag skulle vilja ha i debatten är ett löfte från statsrådet att tillgängligheten inte försämras eller försvåras för dessa verksamheter, som riktigt många människor i vårt land är beroende av.
Eskil Erlandsson (C):
Jag inledde med att säga att jag i denna sena timme inte ämnade ta upp någon längre politisk diskussion, men statsrådet tvingar mig. Som jag ser det är vi som deltar i den här debatten överens om att trafiksäkerhetsaspekten är det viktigaste. Till det ska läggas en miljöaspekt och också, som jag ser det, en tillgänglighetsaspekt.
Det är det som är min huvudfråga. Många av de fordon som verksamheter på den svenska landsbygden är beroende av är vad vi kan kalla landsbygdsfordon. Det är lastbilar, skolskjutsfordon och liknande, där det inte föreslås någon förändring av besiktningsintervallerna. De verksamheter som människor är beroende av är i sin tur beroende av att dessa fordon finns.
Det är därför jag är så angelägen om att tillgängligheten finns kvar för den besiktningsverksamhet som är en nödvändighet för att fordonen ska få användas i den verksamhet som de är avsedda för. Vad gäller den omreglering som den regering som jag var en del av gjorde vill jag säga: Ja, vi gjorde dessa avvägningar.
Vi gjorde det på så sätt att vi försåg det statliga tidigare monopolet med en skyldighet att tillhandahålla den tillgänglighet som människor och deras verksamheter kräver.
Men också för de verksamheter som delvis såldes ut slog man i avtal fast att de skulle bedrivas under ett antal år framåt i tiden, det vill säga att de som övertog dem inte fick avveckla dem.
Jag vill påstå att den avreglering eller omreglering som vi gjorde har fungerat på det sätt som vi har avsett.
Men nu är jag rädd för att den nuvarande regeringen avser att försämra för människor och deras verksamheter på den stora svenska landsbygden - människor som är beroende av dessa fordon, av att de är trafiksäkra och också miljövänliga, vilket ju kommer oss alla till del. Jag är rädd för att den nuvarande regeringen inte tar den här frågan på allvar.
Detta är en viktig fråga för alla dem som är beroende av att använda bil i sin verksamhet eller privat på den svenska landsbygden.
Eskil Erlandsson (C):
När det gäller det sist framställda påståendet från statsrådet vill jag säga: Nej, jag ser faktiskt inte den problematik som statsrådet ser. Marknaden är konstant. Att det skulle vara fel med en omreglering som innebär att också andra aktörer än ett statligt monopol får tillträde till marknaden ser jag inte.
Jag ser inte att det skulle påverka den tillgänglighet som jag, i det skede som nu är, är angelägen om att statsrådet avger ett löfte omkring. Det handlar om att tillgängligheten måste förbli konstant för de människor som har verksamheter - det är dem jag tänker mest på - men också för privatpersoner.
Det handlar om att den blir oförändrad även efter en översyn av de besiktningsintervall som är för närvarande. Jag har absolut inte någonting emot att man tittar på och omprövar det, men för de verksamheter som är väldigt viktiga för glesbygdens näringsliv är tillgängligheten en nödvändighet.
Jag väntar fortfarande på ett löfte från statsrådet om att detta vägs in och tas stor hänsyn till i den översyn som är för närvarande.
Eskil Erlandsson (C):
Min fråga vänder sig till det allmänpolitiskt ansvariga statsrådet i dag, Gustav Fridolin. Det handlar om den pågående regionutredningen eller regionreformen.
Som det ser ut just nu kan man se det som om utredningen ritar en ny karta över Sverige, och det vill inte jag, utan jag vill något mer.
Eskil Erlandsson (C):
Alliansregeringen drev med stor framgång, påstår jag, visionen om Matlandet Sverige. Denna vision ledde till nya jobb, nya företag, ökad export och aktiviteter kring maten vid skolor, förskolor, äldreboenden och liknande. Den rödgröna regeringen avvecklade denna vision det första man gjorde och sa att den skulle ersättas av en livsmedelsstrategi. Nu har det gått lång tid, mer än ett och ett halvt år, sedan denna vision avvecklades.
Det har uppstått ett stort tomrum. Nu är min fråga: Kommer det någon livsmedelsstrategi, och när kommer en sådan i så fall?
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3. Därefter konstaterar jag att det betänkande som debatteras just nu är ett motionsavslagsbetänkande i ordets rätta bemärkelse.
I stort sett alla förslag avslås, med motiveringen att någon, företrädesvis regeringen, avser att tillsätta en utredning i frågan. Jag menar att provet på mod kommer när man är i minoritet.
Den regering som vi har för närvarande har inte mod att ta tag i de, för många människor och verksamheter, viktiga frågor som avhandlas i betänkandet. Det säger jag också mot bakgrund av att det faktiskt fanns en jaktlagsutredning som hade i uppdrag att titta på många av de frågor som avhandlas just nu.
Den nuvarande regeringen beslutade att avveckla, att lägga ned, att radera den utredningen. Det tyder inte på något större mod när det gäller att ta tag i de frågor som, som sagt, är av stor vikt för många människor och verksamheter. Det tyder på en påtaglig handfallenhet.
Vad kan då detta bero på? Min övertygelse är att oenigheten i den nuvarande rödgröna, röriga, regeringen är påtaglig i de här frågorna.
Den nuvarande ministären kan inte och kommer inte att komma överens om hur frågorna ska hanteras - därav den handfallenhet och brist på mod som krävs för att ta tag i de frågor som, som sagt, är viktiga för många människor och verksamheter.
Eskil Erlandsson (C):
För att stärka de gröna näringarna, öka sysselsättningen i hela landet och ge förutsättningar för en ökad produktion och förädling av svensk mat har vi i Centerpartiet i vårt budgetalternativ presenterat det vi har döpt till ett bondepaket.
Vi har gjort detta därför att vi vill stärka det svenska lantbrukets konkurrenskraft och ge förutsättningar och möjligheter att öka produktionen av mat i Sverige. Men vi har också gjort det för att skapa ökad sysselsättning och bibehålla och utveckla de miljövärden som finns i alla delar av vårt land. Vad är det då vi föreslår i vårt bondepaket?
Vi säger att det är viktigt att hålla kostnaderna nere - därför sänker vi arbetsgivaravgiften för jordbruksföretagare. Vi höjer återbetalningen av dieselskatten, och vi satsar på grön omställning. Vad gör då regeringen? Regeringen, å sin sida, föreslår ingenting, inte heller i den här budgeten.
Satsningen inom Matlandet Sverige skapade jobb inom bland annat restaurangverksamheten och besöks- och turistnäringarna men också inom lantbruket och den förädlingsindustri som är knuten till lantbruket, bara för att nämna några saker. Denna satsning gav också en ökad livsmedelsexport, för att ta ett annat exempel.
Trots Matlandets viktiga funktion har den nuvarande regeringen valt att inte ersätta den förlust som avvecklingen innebar med några åtgärder över huvud taget. Under den rödgröna regeringens tid vid makten har det svenska lantbruket, och livsmedelskedjan i övrigt, tvingats att konstatera att den nuvarande regeringen har tryckt på pausknappen.
Det händer absolut ingenting för att utveckla saker och ting som ger jobb. Man har inte gjort något vad gäller att ge bättre produktionsvillkor eller konkurrenskraft till den viktiga näring som vi talar om den här kvällen. Herr talman!
Till detta ska läggas det trixande som man ägnar sig åt vad gäller landsbygdsprogrammet. Man använder till exempel landsbygdens pengar till att ge pengar - i och för sig nödvändiga sådana, men ändå - till administrativa uppgifter på Jordbruksverket.
Man flyttar pengar som skulle ha gett utveckling i hela landet till administrativa saker på en statlig myndighet, som ju ska ha riktiga statsanslag och ingenting annat. Man väljer att vitt och brett gå ut och tala om att man nu än mer ska stödja utbyggnaden av bredband i hela landet. Men vad gör man?
Jo, man tar pengar från utvecklingsmöjligheter i landsbygdsprogrammet och lägger dem på det man döper till en nysatsning på bredbandsutbyggnaden. Herr talman! Det är ju hyckleri att använda pengar två gånger, för det är precis vad man gör.
Men för att komma till punkt i mitt anförande tvingas jag att konstatera, i likhet med tidigare talare, att riksdagen tidigare har beslutat om budgetramen, och där har vårt alternativ fallit. Därför kommer vi att avstå i den votering som möjligen blir av framöver.
Eskil Erlandsson (C):
Jag ska inte använda det här replikskiftet till att tala om vad alliansregeringen gjorde för den svenska landsbygden och svenskt jordbruk genom avskaffandet av handelsgödselskatt, halverade egenavgifter, uppbyggandet av visionen om Matlandet Sverige och så vidare.
Jag ska inte använda den här stunden till att prata om hyckleriet, som jag anser det vara, vid hanteringen av det gigantiska landsbygdsprogram som alliansregeringen förhandlade fram. Jag ska inte använda den här stunden till att tala om fisken i vare sig Östersjön eller Nordsjön.
Jag ska inte heller tala om hotet mot den svenska landsbygden i den kilometerskatt som, vad jag förstår, den nuvarande regeringen planerar att införa, utan jag ska använda den här stunden till att tacka Jan-Olof för många, långa och stundtals, i alla fall i mitt tycke, underhållande debatter. Jag önskar dig lycka, framgång och välgång i det fortsatta livet.
Ha det bra!
Eskil Erlandsson (C):
Det finns en skrivning i regeringens budgetproposition som enligt mitt förmenande vittnar om att regeringen planerar långtgående förändringar i skogspolitiken. Denna skrivning lyder: "Regeringen vill stärka allmänhetens delaktighet i naturvårdsarbetet, bl.a.
genom tillgång till miljöinformation, deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning."
Denna skrivning tycker jag är uppseendeväckande, inte minst med tanke på att regeringen nyligen tillsatt en utredning där en av uppgifterna är att identifiera behov och en annan att analysera om allmänheten ska ha rätt till överprövning av till exempel Skogsstyrelsens beslut om skogliga åtgärder.
Min frågeställning till Emma Nohrén blir: Avser regeringsunderlaget att genomföra det här utan en ordentlig utredning?
På så sätt skulle man föregå det arbete som vi under normala omständigheter håller oss till i vårt land, det vill säga att utreda vilka konsekvenserna blir av en åtgärd - i det här fallet för övrigt en åtgärd som jag vänder mig emot.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig då konstatera att en av artiklarna i Århuskonventionen, som det ofta refereras till i detta sammanhang, faktiskt medger att det sker en nationell anpassning. I det här fallet har regeringsunderlaget beslutat sig för att inte använda sig av den här artikeln. Det är bara att konstatera.
Avser ni på fullt allvar att genomföra det här, eller avser ni det inte? Om ni inte avser det tycker jag att ni ska offentliggöra det snabbt, för detta riskerar investeringar i Sverige.
Det riskerar att skogsägandet blir oattraktivt och att det vi mer eller mindre lever på i stora delar av den svenska landsbygden inte blir den utkomst som det för närvarande är.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill fästa kammarens uppmärksamhet på två saker i den här debatten. Först och främst är jag glad över att riksdagen i eftermiddag kommer att bifalla en motion om att förenkla och förkorta tillståndsprocesser. Som jag ser det är det självklart att vi ska ställa hårda krav på verksamheter som möjligen kan påverka miljön negativt.
Men tillståndsprocesserna måste och borde utformas på ett sådant sätt att de inte i onödan hindrar eller försenar investeringar som kanske till och med moderniserar verksamheter och företag på ett positivt sätt och därtill skapar de jobb och den tillväxt som vi vill ha i vårt samhälle.
Detta sammantaget kan ju faktiskt minska den samlade miljöpåverkan. Jag tycker att det är underligt att vi inte kunde få ett enigt utskott i denna fråga. Herr talman! Den andra saken jag vill ta upp är behovet av att se över den svenska implementeringen av Århuskonventionens talerätt.
Jag och Centerpartiet står självklart bakom Århuskonventionen, men samtidigt ser vi ett problem i att demokratiskt fattade beslut, som kan exemplifieras med licensjakten på varg, kan komma att fördröjas eller till och med omöjliggöras av rättsliga prövningar och den talerätt som finns i Århuskonventionen.
Det beror bland annat på organisationskraven för miljöorganisationer och deras rätt att nyttja talerätten. Enligt vår mening bör denna talerätt ses över. Samma sak kan sägas om skogen och skogsbruket i vårt land. Denna talerätt står faktiskt i strid med den äganderätt och det egendomsskydd som är inskrivna i den svenska grundlagen.
Inte bara det, äganderätten och egendomsskyddet är dessutom inskrivna i Europakonventionen och i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna.
Äganderätten utgör alltså en grund både för demokratin och för den marknadsekonomi som vi lever i och vill leva i. Det är därför allvarligt när domstolar och myndigheter brister i tydligheten om något som är så avgörande som äganderätten. Därför måste äganderätten och egendomsskyddet beaktas i domstolars och myndigheters beslut.
Herr talman! Jag yrkar därför bifall till reservation nr 6 i betänkandet.
Eskil Erlandsson (C):
Skälet till att regeringen normalt lagstiftar i vårt land är att regeringen gör beredningar. Riksdagen lagstiftar ytterst sällan. Under de år jag har varit en del av riksdagen har det hänt vid något enstaka tillfälle, alltså inte ens en gång per år.
Det beror på att riksdagen inte har den beredningsmöjlighet som en regering har. Det är skälet till att vi i det läge som vi var i när vi fick det ofullständiga materialet från regeringen sa: Vi måste avslå det.
Därefter kom skrivelsen från Lantbrukarnas Riksförbund - LRF -, Jordägareförbundet och Jägarnas Riksförbund, där man hade enats. Det är ungefär det vi har uttryckt i vår motion som man nu har kommit överens om. Vad jag förstår, genom deras förbundsordförande och motsvarande, är man överens om detta.
Eskil Erlandsson (C):
Jag sitter inte i någons knä. Jag står för de värderingar som jag genom åren har byggt upp för mig själv. En av de grundläggande värderingarna för mig är rådighet i äganderätten.
Anledningen till det är att jag vet att man vårdar och sköter det man äger. Sedan finns det en omgivning, och den ska man också vårda. Lagstiftaren, Sveriges riksdag, har sagt att man ska ta skälig hänsyn till denna omgivning.
Denna princip har varit ledande för mig också i den här debatten. Det gäller den lilla bonden såväl som den större jordägaren. Båda är skyldiga att ta hänsyn till omgivningen. Jag förutsätter att man kan tala med varandra, vilket nu har bevisats av det förslag som vi alla har fått ta del av.
Enligt mitt sätt att se det är det dock inte möjligt att lagstifta om detta direkt i riksdagen. Det borde och ska en regering sköta.
Eskil Erlandsson (C):
Jag är alldeles övertygad om att alla kommuner i vårt land inom sina kommungränser vill skapa attraktivitet - attraktivitet för att människor ska bosätta sig där och för att människor ska skapa verksamheter som ger utveckling och därmed jobb i kommunen.
Kort sagt: Man vill ha tillväxt i sin kommun. Går vi tillbaka i tiden är det lätt att konstatera att människor ofta lokaliserade sig vid vatten.
De bygemenskaper som ofta uppstod har ibland utvecklats till lite större samhällen, kanske till och med städer.
Alla kommuner som har denna typ av bosättningar, vilket är de allra flesta i vårt land, vill fortsätta utveckla sina områden. Man vill detta bland annat för att man vill ha en fortsatt allmän utveckling.
Man vill ha fler som bor i kommunen. Kort och gott: Man vill ha tillväxt. Då kan man konstatera att behovet av bostäder i bostadsbristens Sverige i dag är stort.
Man kan konstatera att - som jag nu upprepar för tredje gången - alla vill ha fortsatt utveckling och tillväxt med jobb och verksamheter i kommunen. Men alltför många gånger begränsas dessa möjligheter av de strandskyddsregler som vi har i dag.
Den reform av strandskyddet som gjordes under alliansregeringens tid, som syftade till att skapa en mer flexibel tillämpning av de regler som gäller och som vi på det stora hela är överens om, har inte fått tillräckligt genomslag.
Därför vill jag med skärpa och eftertryck yrka bifall till den text som nu är majoritetstext i betänkandet, som vi bland annat diskuterar vid det här tillfället. Till detta vill jag lägga att jag tycker att det finns en petitess som vi borde kunna bli överens om att ändra.
Petitessen - jag betraktar det som en petitess - gäller detta: Sedan mycket lång tid tillbaka har det funnits ett undantag från gällande strandskyddsbestämmelser för jordbrukets och fiskets verksamheter.
Hästen har under alla år fram till nu betraktats som ett jordbruksdjur.
Men helt plötsligt har vi fått en tillämpning, trots att det inte har skett några förändringar i lagstiftningen på detta område, som innebär att det nu ska till dispenser för en viss typ av hästverksamhet som bedrivs nära vatten. Det är inte nog med detta.
Nu betraktas inte bara lite större sjöar och liknande som vatten, utan också vattendrag. Ja, jag vill nästan sträcka mig så långt att jag säger att det jag kallar för diken betraktar man som vatten i strandskyddslagstiftningens tillämpningar. Jag vill, herr talman, faktiskt använda mig av ordet absurt. Jag tycker att detta är absurt.
Detta inskränker möjligheterna för de attraktioner som gör att många skaffar sig en bosättning och utvecklar verksamhet och så vidare i landsbygdsområdena. Detta gör kort och gott livet lite tråkigare för riktigt många människor.
Dessutom - det är en personlig synpunkt, men jag tror att många delar min uppfattning - kommer landskapet att bli förfärligt tråkigt och fult när de öppna markerna inte längre kommer att vara öppna eftersom betande djur, i det här fallet häst, inte kommer att få nyttja marken i fråga.
Av detta skäl vill jag avsluta, herr talman, med att yrka bifall till reservation nr 7, punkt 6, för att inga misstag ska uppstå.
Eskil Erlandsson (C):
Jag måste upprepa mitt svar, med reservationen och tillägget att minnet inte alltid stämmer i alla delar. Men min minnesbild säger mig att det uppdrag som den dåvarande regeringen gav var att man generellt skulle se över tillämpningen av strandskyddet. En generell översyn inkluderar också verksamheter som ska undantas från den tillämpningen.
Enligt min uppfattning ingår det alltså att se om inte hästen är ett lantbruksdjur och om därmed den generella dispensen, eller undantaget, skulle finnas. När det gäller de små vattendragen är det samma sak.
Det jag har kunnat konstatera är: I många områden i vårt land, i många län i vårt land, har man inte gjort de borttaganden som jag tycker att man borde göra, apropå att alltför många små vattendrag är inkluderade i områden som omfattas av strandskyddet också nu.