KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linus Bylund (SD):
Rörande friluftsorganisationerna tackar jag för beskedet. Jag kände till detta. Jag är också glad att man öppnar för att kanske göra någonting mer i framtiden om man inte tycker att detta räcker. Men jag förstår inte riktigt resonemanget rörande socialavgifter för äldre. Det som var det stora problemet med sänkningen av socialavgifter för unga, vilken jag själv stod och talade emot här i talarstolen, var just att det gick till dem som hade jobb.
Det var väldigt få som fick jobb genom den här stimulansåtgärden. Men det är ju precis det som det ska göra i fallet äldre. Det är ju inte så att det är arbetslösa människor i 65-årsåldern som ska få ett nytt jobb, utan det handlar om att människor som befinner sig på arbetsmarknaden blir mer attraktiva att ha kvar på arbetsmarknaden därför att det blir lite billigare. Förhoppningsvis kan de dessutom få lite högre lön.
Det är som att jämföra äpplen och päron att prata om sänkningen av arbetsgivaravgiften för unga när det inte är det som ligger på bordet i dag. Det var ingen fråga, men du kan väl reflektera över det, Rickard Persson.
Linus Bylund (SD):
Jag förstår vad du menar, Rickard Persson, men jag tycker att du har fel. Det är ingen som förespråkar sänkta arbetsgivaravgifter för äldre för att det ska bli en skattesänkning primärt, utan det är för att fler ska arbeta. Jag vet att synen på skatt skiljer sig lite. Man tror att om man skattar hur mycket som helst blir det mer pengar, och om man sänker skatten blir det mindre pengar. Men så är det inte.
Du talar om stora utmaningar med integration och så vidare, Rickard Persson. Det är jättebra, och jag håller med. Men en stor utmaning vi har framöver är att människor måste arbeta längre än i dag. Då måste det finnas en stor palett av åtgärder för att få till det, helst på frivillig väg. Men det känns inte som att regeringen har fokus på det. Vad ska man göra när det inte går att få folk att arbeta frivilligt?
Kommer man att höja pensionsåldern i lagen? Hur är det tänkt att det ska lösas?
Linus Bylund (SD):
Frågan var om vi har tänkt på att det i vissa fall skulle kunna bli så att garantipensionerna blir något högre. Ja, det har vi gjort. Jag tycker att det är bra, och jag välkomnar att det här tas upp.
Jag vill se vår budget som en helhet, och när den har vunnit gehör i riksdagen - sannolikt inte under den närmaste tolvmånadersperioden men ändock - kan vi absolut se över huruvida man måste göra förändringar för dem med lägst så att säga "vanlig" pension. Vi kanske ska göra det tillsammans.
Linus Bylund (SD):
Jag tackar så mycket för det halva erkännandet eller vad man ska kalla det. Jag vill påpeka att vi satsar även på andra områden när det gäller pensionärer. Vi satsar väldigt mycket, vilket Lars-Arne Staxäng säkert känner till. Inte minst avskaffar vi den orättfärdiga pensionärsskatt som hans regering införde.
Jag tror att trovärdigheten rörande vår vilja att göra det bättre för Sveriges pensionärer är god. Man jag tror samtidigt, fullt ärligt, att den här typen av påpekanden är viktig för arbetet framöver.
Linus Bylund (SD):
Vi har hört Socialdemokraterna och nu Miljöpartiets Rickard Persson tala om att kvotering fungerar. Det är märkligt att skryta med att tvång fungerar. Det är klart att tvång fungerar. Man lutar sig mot utredningar som säger att detta fungerar och att det är det bästa sättet. Klart som ., höll jag på att säga, att tvång fungerar.
Det är i princip samma sak som att skära av sig huvudet för att man tycker att man har irriterande skäggväxt. Det är klart att det fungerar, men det är kanske inte det bästa sättet.
Linus Bylund (SD):
Då är vi där igen: Det har effekt. Det är klart att det har effekt, för människor har inte råd att strunta i föräldraförsäkringen. Det är det som det handlar om. Då är det klart att det har effekt. Då stannar respektive förälder hemma den tid han eller hon måste. Det är inget konstigt. Fifty-fifty skulle också funka. Det skulle också ha effekt, för människor har inte råd att strunta i detta. Det är inte ett stöd från staten. Det är familjernas egna pengar som familjerna betalar in med råge under sin livstid.
Du, Rickard Persson, talar om det som ett verktyg och ett stöd som staten är snäll och ger till de familjer som behöver det - som om det vore statens pengar, men det är det inte. Det är förmätet. Jag hör dessutom att tre månader inte räcker. Du redogjorde för er hållning, som är en tredelad föräldraförsäkring. 90 procent är emot kvotering över huvud taget, visar undersökningar.
Jag tror att det riskerar att bli farligt för synen på politiker och på riksdagen om man flagrant struntar i den opinion som finns. Hur ser du på det?
Linus Bylund (SD):
Tack, ministern! Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är ett lite falskt argument när vi pratar om tid med föräldrarna. Det är ju inte så att den förälder som är hemma med barnet umgås med barnet all den tid som barnet och föräldrarna är vakna. En vecka består av 168 timmar, och av dessa kanske man sover 68 timmar.
Då har man 100 timmar kvar och jobbar kanske närmare 50 timmar, så det är fortfarande mer än halva tiden man har för att umgås med sina barn. Det är därför falskt att säga att den som inte är hemma med barnen inte umgås med barnen. Jag har själv tre barn, och jag har umgåtts med dem även under de perioder då jag har arbetat. Men det var inte primärt det jag hade tänkt ta upp.
Det vi kan se är att det otvivelaktigt kommer att vara barn som drabbas av det här, eftersom de tvingas till en förskola tidigare än vad föräldrarna själva bedömer är riktigt. Det tror jag till och med att vi är överens om, även om vi kanske är oense om hur många det skulle kunna handla om.
Människor kan arbeta på ett sådant sätt, ha sådana inkomstskillnader eller arbetsförhållanden, såsom skiftarbete och annat, som gör att de helt enkelt inte kan ta ut föräldraledighetsdagarna. De fryser då inne, och barnet måste till förskolan tidigare. Många gånger är det barn i familjer som tillhör dina och även mina väljare. Vad har du att säga till dem om detta?
Linus Bylund (SD):
Det motsäger inte på något sätt min fråga. Jag säger att det drabbar familjer som har arbetsförhållanden som är sådana att det inte går att dela föräldraledigheten på det sätt som ni från ert håll önskar. De straffas då genom att föräldraledighetsdagarna fryser in. Det spelar ingen roll om det är kvinnan eller mannen som arbetar på ett sådant sätt, som har högre inkomst än den andra och så vidare. Det drabbar familjen, därför att man måste ta beslutet att barnet ska börja på förskolan tidigare. Det här kan ju inte vara någonting nytt.
För övrigt vill jag poängtera att jag inte på något sätt förnekar att det finns ett problem med den skeva fördelningen. Däremot förnekar jag att man kan ställa månader mot varandra och säga att det är 14 månader hit och 4 månader dit, därför att naturligtvis umgås man med sina barn även om man arbetar.
Linus Bylund (SD):
Min fråga går till socialförsäkringsministern. Svensk välfärd har i mycket mindre utsträckning än i många andra länder en tydlig koppling till medborgarskapet. Människor som befinner sig i Sverige har trots att de inte är medborgare och trots att de inte har bidragit med en enda skattekrona eller ens har någon anknytning till Sverige i princip full tillgång till välfärdssystemet.
Den senaste tiden har detta varit ett ämne för debatt, både avseende stor risk för fusk och bedrägerier samt avseende huruvida denna ordning över huvud taget är rimlig. De två senaste uppmärksammade nyheterna har gällt efterlevandestödet och föräldrapenningen. Min fråga till socialförsäkringsministern är enkel: Vilka konkreta åtgärder kommer regeringen att vidta för att dels stoppa slöseriet med skattemedel, dels bekämpa den pullfaktor för migrationsströmmarna som detta kan utgöra?
Linus Bylund (SD):
Ja, det är alldeles riktigt som Mathias säger. Vi har en syn på löntagare och medborgare som kanske stämmer mer överens med Mathias egen syn än med den hos hans halmgubbar till motståndare.
Som Mathias säkert har märkt har vi inte anslutit oss till Alliansens linje i utskottet rörande att återinföra den bortre parentesen. Vi har en icke svartvit syn på den här frågan. Jag tycker inte att den tidigare lösningen var bra. Jag tycker inte att den nuvarande lösningen är optimal.
Det finns många saker att arbeta med, men självklart tycker vi att man får väga kostnaden mot att människor ska komma i arbete på ett rimligt sätt, både för deras eget bästa och för samhällets bästa. Jag tror själv på en mer individanpassad lösning än en fast bortre parentes. Men, som sagt, här håller jag med båda om jag får uttrycka mig luddigt.
Linus Bylund (SD):
Nu blev det väldigt många frågor på en och samma gång. Mathias första konstaterande var att han inte blev riktigt klok. Där kan vi kanske vara överens. Skämt åsido! När det gäller den offentliga upphandlingen handlar det om att vi inte tycker att löntagare på den svenska arbetsmarknaden ska ha olika villkor. Det är mycket märkligt att regeringen verkar tycka det och vill införa de här reglerna. De reglerna satte vi stopp för, och det är jag stolt över.
När det gäller den bortre parentesen och hur vi kommer att agera efter valet är det som jag säger. Jag tycker inte att det ska vara en hård bortre parentes på det sätt som tidigare varit fallet, men den lösning vi har nu är också problematisk, eftersom sjukdomarna ökar. Det kommer att bli en förhandlingssituation. Jag är inne på linjen att det blir mer individanpassat, men att försäkringen inte kan fortsätta i all evighet.
Linus Bylund (SD):
Först och främst tror jag inte att det finns särskilt många sådana fall. Vi har pratat om detta förut, och jag tvivlar absolut inte på att det förekommer. Men jag tror inte att överlappningen är så stor som man vill göra gällande. Naturligtvis behöver man titta närmare på hur människor som lever under sådana förhållanden, trots att de så att säga har en riktig pension, kan få det bättre.
Men man får inte glömma att mycket av tillskottet - vi lägger 6 miljarder på detta - återkommer i form av att människor inte längre är berättigade till exempelvis bostadsbidrag och annat. Det gör att summan kanske är ungefär 3 miljarder varje år. Vi har som sagt pratat om detta tidigare. Jag har tittat närmare på det. Jag upplever inte att den potentiella överlappningen skulle vara så stor att det är ett problem som inte går att lösa.
Men jag är naturligtvis öppen för att ha den diskussionen i ett längre sammanhang för att riktigt förstå vad du menar, Lars-Arne Staxäng
Linus Bylund (SD):
Jag vet inte hur tydlig man måste vara i ett anförande för att det ska gå fram vad man menar. Mitt anförande finns att se på riksdagens hemsida och säkert även på Youtube framöver. Jag var väldigt tydlig i mitt anförande, och vi är alltid noga med att hålla oss till fakta.
Detta är en liten del, vilket jag också påpekade i mitt anförande, av en svensk välfärdsmodell som i många delar är kravlös, och det är någonting väldigt dåligt. Det utgör ett lockbete. Att sedan just föräldraförsäkringen är en liten del kan vi vara överens om. Jag vet inte heller vad Annika Hirvonen Falk menar med att ta upp återflyttande svenskar som varit utomlands för studier.
Mig veterligen är det nämligen väldigt sällan man avsäger sig sitt medborgarskap i Sverige om man studerar utomlands en tid och kanske träffar någon och skaffar barn. Då är man svensk medborgare, och det är ingenting som påverkas av vårt förslag i denna fråga över huvud taget.
När det gäller egen försörjning och kvinnors ställning på arbetsmarknaden är det precis det vi vill komma åt med det förslag vi har, det vill säga att människor som kommer till Sverige ska komma ut i samhället - i studier och i arbetslivet - så fort som möjligt. Det gäller i allra högsta grad kvinnor, för det är kvinnor som i högre grad än män i det här fallet låses in i hemmet på grund av de välfärdssystem vi har.
Jag undrar hur man egentligen ser på detta. Är det en slump att människor väljer just Sverige, trots att man måste ta sig genom stora delar av Europa för att över huvud taget komma hit? Är det en slump, eller kan det bero på något annat?
Linus Bylund (SD):
Man måste ju se på detta med nyktra ögon. Om det fanns oändligt med pengar skulle varenda människa vilja se att alla människor på jorden hade jättemycket mer resurser och så vidare, men det är inte så det funkar. Vårt socialförsäkringssystem är inte helt oändligt, och vi kan inte belasta det hur som helst. Det ansvarsfulla är i stället att förvalta det på ett sätt som är hållbart i längden, och då duger det inte att ha fri invandring och fri tillgång till välfärden. Det funkar helt enkelt inte.
När det gäller människor på flykt från krig handlar det om ungefär 2 procent, som Paula Bieler så påpassligt påpekade. Man har gjort mätningar på 3 procent vid Italiens kust till exempel. Men vi behöver inte hänga upp oss på den siffran. Det är långt ifrån alla som flyr från krig, och när man flyr vidare genom Europa till Sverige är man definitivt ekonomisk migrant, inte flykting - det har man slutat vara när man tagit sig till säker plats.
Där måste vi vara överens, för det är ett rent faktum. Jag undrar om Miljöpartiet förstår att det system vi har kommer att kollapsa om man inte ser till att förvalta det. Det kommer inte att finnas. Är det ansvarsfullt? Förstår man problemet med att ha den här synen på migration kontra välfärdstillgång? Jag skulle gärna höra någon typ av utvecklande svar på det.
Linus Bylund (SD):
Jag har en fråga till socialförsäkringsministern mot bakgrund av att det finns många äldre i Sverige som lever under usla ekonomiska förhållanden. Det är en kvarts miljon som lever under EU:s fattigdomsgräns. Ändå saknas det satsningar i regeringens budget på den mycket stora gruppen garantipensionärer.
Det är en vanlig inställning hos era väljare och folk i gemen att det är en stor skam att de människor - främst kvinnor, som du vet - som byggt upp vårt land och vår välfärd med slit i arbetslivet och slit i hemmet i dag får leva på marginalen. Även jag har den inställningen. Hur kommer det sig att av alla de miljarder och åter miljarder som regeringen föreslår till bland annat diverse invandringsrelaterade projekt och reformer finns det ingenting över för garantipensionärerna?
Det är de som du och jag har att tacka för att vi ens har någon välfärd att förvalta.
Rickard Persson (MP):
Nej. Jag noterar att Sverigedemokraterna för någon vecka sedan hade chansen att rösta för en budget som innebar förstärkt ekonomi, en grundtrygghet och ett minskande av de urholkningar av ersättningarna som människor nu drabbas av. Ni hade chansen att då rösta på en sådan budget. Nu får ni ta ansvar för att ni inte gjorde det.
Nu kommer ni i efterhand och försöker lämna konstiga reservationer i utskottet för att bortförklara att ni röstade mot en budget som skulle innebära ekonomisk förstärkning för dessa människor.
Rickard Persson (MP):
Det har funnits förslag i regeringens budget när det gäller sysselsättning, villkoren för egenföretagare, höjda ersättningar för sjuka och funktionsnedsatta, en grön politik med klimatansvar och så vidare.
Jag konstaterar att ni sverigedemokrater för er i mitt tycke absurda migrationspolitiks skull valde bort allt detta som Sveriges invånare och era väljare hade förväntat sig att ni skulle biträda. Det tycker jag är tragiskt.
Rickard Persson (MP):
Som svar på Lotta Finstorps frågor kan jag säga följande: Du säger att jag hävdar att dessa personer skulle ha blivit anställda ändå. Det är faktiskt vad regeringens egna expertorgan säger. Det är vad de konstaterar i rapport efter rapport, och det är vad nationalekonomerna konstaterar.
Oavsett denna sänkning av socialavgifter är det ändå trots allt billigare i dag att anställda ungdomar, eftersom lönekostnaderna är mindre på grund av det faktum att de är ungdomar med lägre ingångslöner och annat. Det är ungefär 15 procent lägre kostnad än vad det är för en äldre person redan i dag. Redan där finns ett incitament, om det var företagens största hinder för att anställa ung arbetskraft, vilket jag i och för sig inte tror att det är.
Jag tror att företagen efterfrågar kompetens och duktiga medarbetare. Det är vad de i stället ska anställda på. Lotta Finstorp sa i sitt inlägg att det är ännu fler jobb som kommer att försvinna än vad som tillskapades av reformen. Det kanske det är till delar.
Här hänvisas till rapporten från Visita med flera. Den går igenom så kallade asymmetriska effekter på detta. Jag läser den rapporten närmast som att det har varit ett överflöd av subventioner, inte för att anställa människor utan för att höja löneläget i branschen.
Det visar också att det är en ineffektiv reform.
Rickard Persson (MP):
Jag noterar först, som svar till Lotta Finstorp, att ni själva ju föreslår en höjning av arbetsgivaravgiften för unga mellan 25 och 26 år. Det är inte som du låter föresväva - att hela näringslivet står bakom detta och att de tycker att det är en bra idé med sänkta sociala avgifter för ungdomar.
Företagarna, till exempel, som organiserar just de företag där det finns en potential för ungdomsarbeten, vill inte ha denna reform. De vill ha en generell åtgärd, ett så kallat arbetsgivaravdrag, som de menar är mycket bättre. De står alltså inte bakom denna reform, och det finns också andra som inte står bakom den. Vi har sett i alla dessa utvärderingar och utredningar att det är en ineffektiv metod.
Jag har sett den rapport som du står och viftar med här, och jag kan inte tolka den på annat sätt än att detta är en ineffektiv metod eftersom pengarna egentligen snarare går till överflöd och ökade löner i branschen.
Just därför hävdar man i dag att det skulle kosta mer att avveckla reformen än att ha den kvar. Frågan är snarare vad ni vill göra åt arbetslösheten. Jag nämnde ett antal åtgärder tidigare. Om du var uppmärksam hörde du vilka det var. Generella sänkningar kan vara bra i vissa lägen.
Miljöpartiet har för sin del föreslagit en lägre arbetsgivaravgift. Men den är riktad till någonting annat, nämligen till de mindre företagen och småföretagen. Vi menar att det skulle gynna dessa företag, där det skapas jobb, och även landsbygdsföretagen.
Rickard Persson (MP):
Målet för regeringens politik när det gäller trygghet vid ålderdom är att kvinnor och män med låg eller ingen inkomstrelaterad pension ska garanteras ett värdesäkrat grundskydd. Ett steg i förbättringen av den ekonomiska standarden för dessa pensionärer är att avskaffa den orättvisa skatteskillnaden mellan arbetsinkomster och pension. Därför föreslår vi i ett första steg att det förhöjda grundavdraget förstärks.
Sammantaget innebär det att de med pension upp till 240 000 kronor kommer att få en bättre ekonomi. Det är ett första steg. Under kommande år har regeringen för avsikt att ytterligare minska skatteskillnaderna. Regeringen vill också förbättra bostadstillägget för dem som fyllt 65 år och har föreslagit en avsättning i budgeten med 200 miljoner för 2015 och därefter 400 miljoner per år. Herr talman!
Jag noterar att Alliansen inte vill förbättra den ekonomiska situationen för de pensionärer som har minst ekonomiska marginaler. Och jag är mycket förvånad över att Sverigedemokraterna - i motsättning till vad man nu står och säger här i talarstolen - röstat mot en budget som skulle stärka dessa pensionärers ekonomi och därmed också på ett anmärkningsvärt vis brutit det vallöfte man gett till denna väljargrupp.
Det finns ett mörkertal när det gäller pensionärer som inte tar ut bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd som de är berättigade till. Riksrevisionen har konstaterat att det finns ett stort underutnyttjande av dessa förmåner.
Det finns anledning att anta att en del av detta beror på att informationen inte nått fram till pensionärerna samt på att regelverket - och därmed ansökningsförfarandet - upplevs som så pass svårt att en del avstår att ansöka på grund av det, vilket även Inspektionen för socialförsäkringar påpekat.
Detta tycker jag är bekymmersamt, samtidigt som jag noterar att regeringen kommer att följa den ekonomiska utvecklingen för pensionärerna och ha särskilt fokus på mörkertalets storlek och betydelse. Regeringen har också ett förslag om att ett nytt mål för utgiftsområdet införs med innebörden att kunskapen om livsinkomstens betydelse för den framtida pensionen ska öka.
För att pensionssystemet ska vara långsiktigt stabilt krävs dels breda politiska överenskommelser, dels ett finansiellt hållbart system. Regeringen har ett starkt fokus på åtgärder som både förlänger arbetslivet och leder till fler arbetade timmar i ekonomin.
Vi i Miljöpartiet ser för vår del ingen motsättning mellan vår ambition om en förkortad normalarbetstid, flexibel arbetstid och möjlighet till friår - vilka alla är åtgärder som leder till att fler över huvud taget orkar arbeta till nuvarande normalpensionsålder - och ambitionen att få fler arbetade timmar i ekonomin.
Genom regeringens och våra progressiva förslag för att skapa fler arbeten kommer många fler som i dag är arbetslösa att få jobb. Detta tillsammans med en flexibel pensionsålder ger totalt fler arbetade timmar i ekonomin och förutsättningar för ett finansiellt stabilt pensionssystem. Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3.
Rickard Persson (MP):
Solveig Zander säger att ett parti i regeringen inte vill ha tillväxt. Det beror på hur man definierar tillväxt. Alla partier kommer i framtiden att behöva förhålla sig till vilken sorts tillväxt vi ska ha för att lösa de klimatförändringar som vi redan ser effekterna av.
Vi måste alla förhålla oss till vilket konsumtionssamhälle vi ska ha och om vi ska förslösa ändliga resurser. Vi i Miljöpartiet har påbörjat den diskussionen. När ni andra påbörjar den vet jag inte, men ni kommer att göra det. Det finns ingen motsättning mellan arbetstidsförkortning och fler arbetade timmar i ekonomin.
Miljöpartiet har lagt fram ett progressivt program för gröna jobb, grön sysselsättning och grön tillväxt. Och det ger fler arbetade timmar i ekonomin och effekter på ett stabilt pensionssystem. Jag vill även påpeka att Miljöpartiet står bakom den pensionsöverenskommelse som finns och slutsatserna i den. Det har vi markerat tydligt.
Rickard Persson (MP):
Ledamoten menar att det inte skulle vara möjligt att kombinera arbetstidsförkortning, friår och annat med tillväxt och fler arbetade timmar i ekonomin. Vi menar att det är fullt möjligt. Det handlar om att få människor att orka jobba fram till pensionen över huvud taget, till 65 år. Vi vet hur det ser ut; folk bränns ut i arbetslivet och går i förtida pension och så vidare.
Vi har kreativa förslag för att förebygga ohälsa i arbetslivet. Och vi menar att det är fullt möjligt att göra detta. Om vi skapar jobb för de närmare 400 000 arbetslösa människor som vi har i dag får vi fler arbetade timmar i ekonomin. Det kan kombineras med att somliga, och de som vill, har flexibel arbetstid. Vissa kanske vill ha lite kortare arbetsvecka, vill ha ett friår och så vidare.
Det är fullt möjligt med en progressiv arbetsmarknadspolitik, vilket Miljöpartiet har.