Eva-Lena Jansson (S):
Tack, näringsministern, för svaret. Jag ska repetera den fråga som jag har ställt för dem som nu bara har fått höra svaret. I en interpellationsdebatt om vd-bonusar beskrev näringsministern Maud Olofsson sin syn på hur hon avsåg att styra statliga bolag så här: Jag kommer att ge mycket tydliga ägardirektiv. Jag kommer att ge ett mycket tydligt ansvar till styrelserna i fråga om hur man ska sköta fögderiet. Jag ska inte vara med och peta när jag väl har lämnat ifrån mig ägardirektivet och när jag väl har tillsatt styrelserna.
Om jag är missnöjd med styrelsen kommer jag att byta ut den. Om jag vill ha andra ägardirektiv kommer jag också att skriva dem. Jag poängterade i min fråga att man faktiskt har fördubblat arvodena för styrelserna samtidigt som man har minskat styrelserna och den politiska insynen. Vid Telia Soneras bolagsstämma fanns det ett förslag från Telia Soneras aktieägarförening att stämman skulle besluta att valberedningen i sitt arbete särskilt skulle beakta kravet på ökad jämställdhet mellan kvinnor och män.
Trots att staten, och därmed regeringens representant, som majoritetsägare hade möjlighet att ge valberedningen den uppgiften avslog man förslaget. Därför har jag ställt frågan till Maud Olofsson om hon avsåg att vidta åtgärder för att uppnå en mer jämställd representation i de statliga bolagen.
Frågan kommer sig också av att den borgerliga regeringen faktiskt avskaffade det gamla jämställdhetsmål som den socialdemokratiska regeringen hade satt upp om att hälften av nya statliga toppchefer ska vara kvinnor. Man kan se ett mönster i detta. Om man inte tycker att jämställdhet är viktig kan man ta bort målen för den. Förutom att man nu har tagit bort detta mål har man också tagit bort den politiska insynen, det vill säga riksdagens insyn.
Sedan säger man att det innebär att behovet av politisk kompetens ej har funnits i dessa styrelser. Och då har personer med sådan kompetens inte valts om, det vill säga att man faktiskt har tagit bort den politiska insynen från riksdagen i dessa statliga bolag. Vi från Socialdemokraterna har tyckt att det har varit viktigt.
I styrelserna i de statliga bolag som nu är föremål för utförsäljning är det två kvinnor och fyra män i Vin & Sprit, två kvinnor och fyra män i SBAB, tre män och tre kvinnor i Vasakronan, två kvinnor och fem män i Telia Sonera, som jag nyss nämnde, och åtta män och tre kvinnor i Nordea. Det är klart att detta påverkar hela bolaget.
Om man bestämmer sig för att en styrelse inte behöver vara jämställd kommer det att fortsätta att påverka hela bolaget. Veckans Affärer redovisar att nästan vart tredje börsbolag inte har lyckats hitta en enda kvinna till sin styrelse. Jag menar att staten har ett särskilt ansvar i detta sammanhang att via sina statliga bolagsstyrelser faktiskt gå före. Min fråga till Maud Olofsson är: Varför tog man bort målet om en jämställdhetsplan?
Och på vilket sätt, mer än det som du nu har redovisat, kommer du att vara tydlig? Kommer det att vara bara informationsinsatser, eller kommer du att sätta upp några särskilda mål? Och har Regeringskansliet någon jämställdhetsplan för hur man ska fortsätta att se till att kvinnor får sin beskärda del av makten?