Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vi debatterar i dag näringsutskottets betänkande 4 om statliga bolag. Sverigedemokraternas generella inställning till statliga bolag är att ägandet i första hand ska säkerställa medborgarnas långsiktiga intressen. Grundläggande funktioner måste kunna säkerställas i hela landet oavsett om det gäller infrastruktur eller övrig service.
Staten ska förvalta våra gemensamma egendomar med stora värden på bästa sätt och förse de anställda med god arbetsmiljö och goda villkor och utvecklingsmöjligheter. Vi ska vara ett föredöme vad gäller ansvarstagande för både miljö och hälsa.
Vi ser att våra statliga företag fortsätter att vara i framkant framöver när det gäller värdeskapande, etik och ansvar, men vi ser även att det statliga ägandet har ett balans och regleransvar för att kunna träda in med sunda konkurrensförhållanden på marknader som är osunt reglerade. Vi anser att även om de privata företagen är grundbulten i den svenska ekonomin är det statliga ägandet viktigt gällande det övergripande samhällsuppdraget.
Synergieffekterna av det privata och det statliga ägandet är därmed av yttersta vikt. Men vi ser också värdet av att dessa synergieffekter inte rubbas genom att osunda konkurrensförhållanden mellan den privata och den offentliga sektorn upprätthålls. Fru talman!
Efter ett flertal jobbiga år för statens bolagsportfölj, främst med stora av och nedskrivningar i statens bolag Vattenfall kopplade till de äventyr man företagit sig utomlands, börjar det nu se bättre ut. När 2016 summerades hamnade resultatet fortfarande på minus. Men skulle man undanta resultatet för Vattenfall skulle man landa i en vinst för staten.
Även det uppskattade värdet på bolagsportföljen har varit fallande sedan början av förra mandatperioden, då värdet för hela bolagsportföljen uppskattades till närmare 600 miljarder kronor. Det har sedan sjunkit år för år till 580 miljarder, 530 miljarder, 500 miljarder, 460 miljarder och 430 miljarder.
Här hade vi ett trendskifte under förra året, då värdet under 2016 för första gången på riktigt länge vände uppåt och det uppskattade värdet landade på 510 miljarder kronor. Det börjar alltså se ljusare ut, men det krävs också att man inte går i nya fällor eller forcerar sig in i nya problem. För Vattenfall, som är ett av staten helägt bolag, ges goda möjligheter för staten och medborgarna att uppnå energipolitiska mål.
Bolaget utgör ett viktigt verktyg på den energipolitiska arenan. Sverigedemokraternas mål för denna arena kommer vara att vidmakthålla och utveckla landets energisystem, som i möjligaste mån ska präglas av oberoende av fossil energi och att Sverige undviker att göra sig långsiktigt beroende av att importera el.
Vår uppfattning är även att bolagets fokus bör flyttas från expansion i utlandet till att i stället värna den svenska elförsörjningen i ett långsiktigt perspektiv. Bolaget har lidit stora ekonomiska förluster av sina äventyr utomlands, och stora av och nedskrivningar har präglat debatten under de senaste åren. Nu har man troligen lagt den mest problematiska tiden kopplad till investeringar och bolagsköp bakom sig.
Därmed har man kommit förbi en sak, men det oroväckande är att man nu expanderar verksamheten i Storbritannien, gör sina största investeringar hittills i holländsk vindkraft, investerar stort i Tyskland och satsar stort på havsbaserad vindkraft utanför Sveriges gränser. Regeringen har nu även aviserat att man på en extra bolagsstämma för Vattenfall i december månad kommer att besluta om nya ekonomiska mål för bolaget.
Man kommer bland annat att föreslå sänkta avkastningskrav för bolaget, då stora investeringar i sol och vind inte är lika lönsamma. Det är en sak. Mer problematiskt är att man samtidigt tar bort ett av målen för kapitalstrukturen i bolagen: det mål som reglerar nettoskuldsättningsgraden, det vill säga att nettoräntebärande skulder dividerade med eget kapital tas bort.
Skuldsättningen i bolaget i förhållande till det egna kapitalet kan sticka iväg när det inte finns någon styrning från ägarens sida av hur mycket man får skuldsätta sig och vilka risker man ska ta. Här finns en uppenbar risk: Man kan gå på en ny mina när man sänker avkastningskraven och ser till att man kan belåna sig ännu mer för att ha en snabbt expanderande verksamhet utomlands.
Skulle man få samma utveckling av elpriser utomlands som vi haft i Sverige kommer samma av och nedskrivningsbehov att uppstå i de investeringar som man nu gör. Det finns därför all anledning att följa utvecklingen för slopandet av dessa mål för att se hur det påverkar bolagets skuldsättning framöver. Fru talman! Något som är oundvikligt att lyfta fram i denna debatt är det som just nu sker i Postnord.
Det behandlas i fler utskott än näringsutskottet. Det är framför allt två saker som är på tapeten. Det första är de förändringar i postlagen som påverkar den nuvarande servicenivån, där den så kallade övernattsbefordran troligtvis ersätts med ett krav att 95 procent av de inrikes brev som lämnats in ska ha delats ut inom två arbetsdagar.
En moderniserad lagstiftning för postväsendet, för Postnord, kopplad till vår samtid är troligen högst nödvändig. Men tillgången till en fungerande posttjänst är - trots vår ständigt alltmer digitaliserade värld - alltjämt en förutsättning för att kunna bo, leva och arbeta. Det är därför av yttersta vikt att samma villkor i så stor utsträckning som möjligt gäller för både stad och landsbygd och att man noggrant följer upp utvecklingen för att se hur den ändrade lagstiftningen slår.
Det andra är den besvärliga situation som bolaget har ekonomiskt, på kort sikt främst orsakad av utvecklingen i Danmark, där postvolymerna sjunkit avsevärt under senare år som en följd av dansk lagstiftning om att digitalisera post från offentlig verksamhet till medborgarna.
Det har skapat behov av att reformera verksamheten, där de så kallade särliga villkoren är problematiska - personalen har väldigt förmånliga uppsägningsvillkor med en uppsägningstid på flera år då man är helt arbetsbefriad. När man nu skjuter till nytt kapital till bolaget från Danmark och Sverige är fördelningen förmånlig ur ett svenskt perspektiv.
Vår andel av aktiekapitalet utgör 60 procent, men av kapitaltillskottet står vi för endast 18 procent av den andel som skjuts till. Man får ändå ge visst beröm till den förhandling som har föregått detta kapitaltillskott och att vi åtminstone har tagit igen en del i den första ronden. Problemet är väl främst att den utveckling vi kunnat se i Danmark är någonting som väntar i Sverige framöver.
Ur ett svenskt perspektiv är förhoppningen att omställningen kommer att ta tillräckligt lång tid, så att bolaget självt hinner med att ställa om sin produktionsmodell för att kunna hantera de minskade brevvolymerna. Men det återstår att se om vinsten i denna första omgång kommer att bli tillräcklig för att göra en sådan mjuklandning eller om graden av digitalisering kommer att skruvas upp allt snabbare.
Samtidigt utgörs hälften av bolagets eget kapital i Postnord av goodwill och övriga immateriella anläggningstillgångar. Man har även aviserat kostnader om uppemot 3 miljarder kronor för att kunna göra denna omställning av produktionsmodellen och för att komma på fötter.
Skulle de bokförda värdena i form av goodwill och övriga immateriella tillgångar inte gå att försvara under omställningsperioden är i praktiken hela bolagets eget kapital utraderat. Då kommer man att behöva ytterligare kapitaltillskott, och det återstår att se hur duktigt Sverige kommer att vara i de förhandlingarna.
Problemen är således långt ifrån över för Postnords del, och det är angeläget ur svenskt perspektiv att följa utvecklingen noggrant kopplat till både lagstiftning vad gäller postväsendet och hur man klarar av att leva upp till de ekonomiska mål som bolaget har. Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall till vår reservation 2 i betänkandet. Vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till den.