Gunvor G Ericson (MP):
I onsdags fattade denna kammare beslut om kompletterande regler i sjukförsäkringen. Nu två dagar senare, på fredag eftermiddag drygt en vecka före jul, ska vi fatta ytterligare beslut som ska praktiseras från årsskiftet. Lyssna nu noga!
Från och med dag 181 i sjukperioden ska det dessutom om det inte finns särskilda skäl mot det bedömas om den försäkrade kan försörja sig själv genom förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden. Så har det stått i lagen.
Nu ska det ändras till att en försäkrads förmåga att efter dag 180 i en sjukperiod försörja sig genom annat förvärvsarbete hos den försäkrades arbetsgivare inte ska beaktas om det finns särskilda skäl mot det eller om det i annat fall kan anses oskäligt.
När den försäkrade haft sin arbetsförmåga nedsatt i 365 dagar ska prövningen ske mot hela arbetsmarknaden om det inte kan anses oskäligt. Vad betyder det i praktiken för 59-åriga Marita Häggström boende utanför Öregrund som har fyra proteser och ständig värk i kroppen? Flera läkare intygar att hon helt saknar arbetsförmåga.
Sedan många år har hon halv sjukpension. I det längsta kämpade hon med att jobba de övriga 50 procenten på äldreboendet Tallparksgården i Öregrund. Men för åtta nio år sedan sade kroppen ifrån. Sedan dess har hon varit sjukskriven på de 50 procent som hon inte har sjukpension.
Hon har sökt hel sjukpension men fått avslag av Försäkringskassan enligt regeringens nya hårdare regler som kräver att hon skaffar ett halvtidsjobb från årsskiftet. Vad betyder det för herr Borg? Det är en annan Borg än den ni tror. Han föll på arbetet och har fått allvarliga kognitiva skador och värkproblematik.
Han är en av alla dem vars anhöriga har hört av sig till mig. Vad betyder det för alla de andra tusentals som vid årsskiftet kastas ut ur sjukförsäkringen? En företagsledare skrev till statsministern och oss ledamöter i utskottet. Han skrev så här: Jag är vd för ett mindre företag utanför Stockholm.
Jag, och som jag förstår många med mig, känner stark oro för det som pågår med utförsäkring av sjuka och svaga ur vårt trygghetssystem. Det gagnar inte mig som företagsledare eller som privatperson. Jag tror att det är många som upplever det så. Man kan fundera på om de nya regler som vi debatterar i dag kommer att hjälpa.
De borgerliga ledamöterna i utskottet har knåpat ihop det här förslaget till lag för att mildra effekterna av de regler man själv har infört och som man kallar rehabkedjan. Men många är de som har hört av sig och berättat att de inte har fått någon rehab. Hjälp åter - man kan undra. Lagen styr, och ni borgerliga har länge jobbat för att sänka ersättningarna i sjukförsäkringen.
I onsdags när vi diskuterade budget och när vi diskuterade de här kompletterande reglerna citerade jag ur det moderata budgetförslaget från 2003 där det var alldeles tydligt att ni ville sänka ersättningarna till 75 procent och att ni också funderade på om man inte skulle införa diagnosbaserade kriterier.
Men vare sig lagändringarna för ett och ett halvt år sedan eller det som föreslås nu har remitterats till Lagrådet. Den här gången har det inte ens skickats på remiss som vi hörde Veronica Palm och LiseLotte Olsson tala om. Tidsbrist - ja, så kan man tycka, men så kan det bli när man reagerar för sent.
Vi rödgröna försökte få till en remissomgång, men ni från de borgerliga partierna sade nej. Att vi via det minoritetsskydd som finns i riksdagens regler kunde träffa tre myndigheter var ändå bra. Försäkringskassan, Diskrimineringsombudsmannen och Socialstyrelsen hade vi möjlighet att träffa.
Vid det mötet framfördes att det bör klargöras vad de föreslagna begreppen "oskäligt" och "allvarlig sjukdom" innebär för att det ska bli möjligt att tillämpa reglerna. Socialstyrelsen framhöll att det är möjligt att precisera vad som bör ingå i begreppet "allvarlig sjukdom", men man behöver ha lite tid på sig. Man till och med erbjöd sig att hjälpa till att göra det.
Också den mycket korta tiden till förslagets ikraftträdande påtalades, men ändå står vi nu här, fredag eftermiddag, och ska fatta beslut om detta på måndag. När man frågar hur många det är som kommer att omfattas fick vi svaret på utskottsmötet att det kanske handlar om 1 000-2 000 personer.
Det är inte många jämfört med de 15 000 som nu slår i taket och inte längre har rätt till några ytterligare sjukpenningdagar. Visst är det bra att regeringen försöker mildra effekten av sin politik, men risken är stor att det behövs fler panikåtgärder, och tolkningssvårigheterna blir stora vilket också Försäkringskassan och Socialstyrelsen påtalade i utskottet häromdagen.
DO påpekade även att det i lagen skulle kunna lyftas in en hänvisning till diskrimineringslagarna, för de som står allra längst från arbetsmarknaden är ofta de som har funktionsnedsättning.
Att skicka ut dem att söka jobb i en lågkonjunktur när arbetslösheten är oerhört hög och tyvärr väntas bli ännu högre är inte bara cyniskt utan också dumt.
De borgerliga skriver också att när det gäller vad som anses oskäligt vill utskottet först framhålla att den restriktivitet som ligger i nuvarande begreppet "särskilda skäl" inte är avsedd att förändras. "Inte är avsedd att förändras." Även med den nya lagändringen ska det behandlas restriktivt.
Det borde rimligen betyda att det inte kommer att gälla så många. Nästa år kommer som sagt tiotusentals personer att utförsäkras ur sjukförsäkringen. Alltför sent har regeringen förstått att åtgärder behöver vidtas. Två tredjedelar av dem som nu utförsäkras är kvinnor, och säg nu inte att det här är den förra regeringens fel! Så fort man belyser detta brukar ni ta upp det.
Flera av dem åker ut för att de inte har fått någon rehab och inte har tillräcklig arbetsförmåga för att kunna komma tillbaka. Till och med Försäkringskassan räknar med att ungefär en tredjedel kommer tillbaka till dem. De kommer inte att hjälpas av de regeländringar som finns i dagens panikåtgärdsbeslut.
Vi i Miljöpartiet tillsammans med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet yrkar avslag på det här utskottsinitiativet, och jag bifaller den reservation som vi har i utskottet. Vi kan konstatera att också de regler som majoriteten nu föreslår innehåller så många oklarheter att nya situationer med snabba och ogenomtänkta förändringar riskerar att tvingas fram.
Den enda rimliga slutsatsen är att backa, tänka om, tänka nytt, göra om och göra rätt!