Marie Granlund (S):
Jag vill tacka statsrådet för svaret, även om det är ett icke-svar. Jag skulle först vilja passa på att säga att vi socialdemokrater tycker att satsningen på Lärarlyftet är jättebra. Det vill jag säga eftersom statsrådet många gånger utåt säger att Socialdemokraterna var emot det här. Så är det inte.
När Lärarlyftet nu har varit i gång sedan slutet av 2007 och början av 2008 visar det sig, precis som statsrådet säger, att många platser är tomma. Man kan säga att regeringen har gjort en underlåtenhet genom att inte från början ta kontakt med dem som är huvudmän, SKL, och göra upp om vilka regler som skulle gälla.
Jag övertygad om att det då hade sett helt annorlunda ut. Sveriges Kommuner och Landsting men också Friskolornas Riksförbund är, precis som de allra flesta, positiva till den här satsningen även om de, precis som vi socialdemokrater, säger att det är anmärkningsvärt att förskollärarna och fritidspedagogerna inte får vara med. Varför ska inte de som sysslar med de små barnen få fortbildning? Varför ska de stängas ute?
Tänk om man hade resonerat likadant om barnläkare, att de skulle vara någon sorts sämre läkare, i stället för att de kanske är det viktigaste vi har.
SKL och Friskolornas Riksförbund hävdar vidare att reglerna för Lärarlyftet har försvårat användningen och att många av huvudmännen anser att de erbjudna kurser som nu finns inte motsvarar skolornas fortbildningsbehov och att det därför vore mer effektivt att ge ett uppdrag direkt till högskolorna för att i dialog med huvudmännen utarbeta de kurser som det finns behov av.
Dessutom efterfrågar huvudmännen i högre grad kompetensutveckling med koppling till själva pedagogiken och yrkesutövningen, till exempel i ledarskap, än i ämnesanknuten fortbildning. Det här har ingenting att göra med det som i svaret handlar om att man inte är beredd att lägga mer pengar i det generella statsbidraget. Det handlar om hur man riktar den särskilda satsning som är gjord och hur man får mest ut av den.
Andelen huvudmän som bedömer att de inte kan nyttja hela sin del av Lärarlyftet det här året är av kommuner i storstadsområdena 38 procent, små kommuner 55 procent och friskolor 92 procent.
Då SKL och Friskolornas Riksförbund anser att Lärarlyftet ska få ett så stort genomslag som möjligt borde regeringen avskaffa den centrala tilldelningen av ramar till varje huvudman till förmån för ett öppet ansökningsförfarande som utgår från respektive huvudmans lokala planering och behov. Jag undrar varför man inte kan lyssna på dem som finns i verkligheten, som faktiskt vet vilka behoven är.
Men som vanligt vet statsrådet Björklund bäst, och som vanligt lyssnar inte statsrådet Björklund på dem som finns i verkligheten. Jag tycker också att det är väldigt intressant att läsa det här svaret, när Jan Björklund säger att det här inte ska gå in i det generella statsbidraget. Nej, vem har sagt det?
Men kan man tänka sig samma resonemang när det gäller fritidshemmen, att man gör en särskild, riktad statlig satsning med tanke på att personaltätheten drastiskt sjunker på fritidshemmen, som är en väldigt viktig del? Jag skulle vilja fråga: Om utvecklingen inte vänder, vad tänker statsrådet göra då?