Anders Borg (M):
Låt oss nu försöka reda ut det här! En nedsättning på lönesumman upp till 800 000 eller 850 000 har i stort sett ingen effekt på sysselsättningen. Enligt Riksdagens revisorers uppfattning kan nedsättningen av socialavgifterna starkt ifrågasättas - en majoritet i riksdagen ansåg alltså det. Enligt Riksdagens revisorer är det inte rimligt att utnyttja en åtgärd där varje nyskapat arbetstillfälle beräknas kosta 1 1⁄2 miljon kronor brutto eller fem till tio gånger mer än en normal arbetsmarknadspolitisk åtgärd.
Och nu kommer poängen. De säger: Den låga effektiviteten avspeglar sig i att endast en fjärdedel av nedsättningen har hamnat hos företag där den kan förväntas påverka anställningsbesluten. Skattesatsen på marginalen påverkar alltså, med den typ av nedsättning som Bolund förordar, bara när det gäller en fjärdedel av de kronor man satsar. I övrigt går nedsättningen till Volvo, SCA, Scania, Skandia och vad det nu kan röra sig om.
Detta kommer inte på marginalen att över huvud taget påverka deras anställningsbeslut. Av de 4 miljarder som den kostar går 3 till företag där den inte har någon effekt. Det kan man jämföra till exempel med den nedsättning av socialavgifterna för restauranger som vi talar om som har tio gånger så stor effekt. Det här är naturligtvis inte en fråga om enögdhet. Det är fråga om att den nedsättning upp till den här lönesumman som vi nu talar om är ineffektiv.
En generell sänkning av arbetsgivaravgiften är effektiv, för den påverkar på marginalen anställningsbesluten i alla företag. Det kan man räkna enkelt på. Om vi sänkte arbetsgivaravgifterna med 1 procent skulle det säkert öka sysselsättningen med mellan 10 000 och 30 000 personer, lite beroende på hur man räknade med den arbetskraft vi har. Det skulle vara en åtgärd som man kan argumentera för, men det Bolund argumenterar för är en nedsättning där 3 av 4 kronor inte har någon effekt på sysselsättningen.
Då ska vi komma ihåg att Miljöpartiet klokt nog röstade för att man skulle begränsa denna nedsättning under den förutvarande regeringen. Och när man gjorde det var argumentet det som jag läste upp. Sedan lade man också till: Då det i denna proposition föreslås skattelättnader som till inte oväsentlig del kommer företagssektorn till del är det rimligt att finansieringen av dessa lättnader sker genom vissa förändringar av beskattningsreglerna för företag. Mot bakgrund av hur stödet i dag är utformat anser regeringen därför att en sänkning av det särskilda avdraget för arbetsgivaravgifterna är rimlig.
Och så tog man bort arvs- och gåvoskatten. Det var en rimlig åtgärd på samma sätt som det nu är rimligt när vi avskaffar förmögenhetsskatten och sänker arbetsgivaravgifterna med 17 miljarder. Vi sänker arbetsgivaravgifterna med 17 miljarder. Därtill lägger vi ett jobbavdrag för företagare. Det är 30 miljarder i lättnader för företagssektorn. Då är det rimligt att man också får finansiera det här. I det här fallet är det 4-5 miljarder kronor. Men låt oss komma ihåg en sak!
Den här debatten handlar inte om generella sänkningar av arbetsgivaravgiften. Det är det som företagarna förordar. Det är det som Svenskt Näringsliv och företagarna argumenterar för. Det kan jag absolut leva med att vi genomför. Det är en åtgärd som skulle kunna ge 10 000-30 000 nya jobb. Men en lättnad under lönesumman på 850 000 är en av de mest ineffektiva åtgärder som vi har haft i sysselsättningsarsenalen. Det är den Bolund argumenterar för.