Gabriel Wikström (S):
Lotta Olsson har vidare frågat arbetsmarknadsministern om hon ser stabsläge på sjukhus som ett arbetsmiljöproblem och vad hon i så fall vill göra för att åtgärda problemet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationerna.
Lotta Olsson lyfter viktiga frågor som bland annat rör organisatoriska förutsättningar för att såväl sjukhus som hälso- och sjukvårdspersonal ska kunna fullgöra sina uppdrag på ett så effektivt och patientsäkert sätt som möjligt. Jag vill betona att dessa frågor primärt är ett ansvar för huvudmännen och de politiska prioriteringar som landstingen själva väljer att göra inom hälso- och sjukvården. Frågorna rör också hälso- och sjukvårdens arbetsmiljö.
Här har arbetsgivarna inom vården ett ansvar utifrån den gällande arbetsmiljölagstiftningen. Jag instämmer i att det är bekymmersamt att flera sjukhus har upplevt situationen som så pressad att de har sett sig tvungna att gå in i så kallat stabsläge.
Det kan handla om bemanningsproblem i någon del av sjukhuset som leder till att flödet från exempelvis akutmottagningen till vårdavdelningar brister eller om att planerade operationer måste ställas in då det saknas plats för att omhänderta nyopererade patienter. De bakomliggande orsakerna till att sådana situationer uppstår kan vara flera.
Ett problem som jag ser är att patienter som är färdigbehandlade på sjukhus får stanna kvar i dagar, ibland veckor, då det inte finns beredskap i öppenvård eller kommunal omsorg för att ta emot dem i hemmet. Det innebär att flödet stannar av och att personer som egentligen har större behov av vårdplatsen får vänta tills tidigare patienter kunnat skrivas ut från sjukhuset.
Jag tog nyligen emot ett betänkande från en utredning som har haft i uppdrag att titta på just den här frågan. Betänkandet med namnet Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård är nu ute på remiss fram till den 30 juni 2015.
Det är viktigt att varje nivå i kedjan tar sitt ansvar, så att patienter som bäst vårdas i primärvård, kommunal omsorg eller den öppna specialiserade vården inte i onödan belastar sjukhusens akutmottagningar och vårdavdelningar. En fråga som i sammanhanget bör lyftas fram är kompetensförsörjningen.
Det är ett strategiskt område inom hälso- och sjukvården som jag fortsatt har ambitionen att verka inom. Det är viktigt att i sammanhanget beakta att även om vissa sjukhus har tagit beslut om att hantera uppkomna situationer i stabsläge behöver detta inte per automatik innebära att det saknas resurser att mobilisera vid större händelser.
Socialstyrelsen har i samverkan med landstingen utvecklat en nationell ledningsmodell för särskild sjukvårdsledning vid allvarlig händelse. Stabsläge är den lägsta definitionen på beredskapslägen enligt den modellen. Vid större olyckor sker en helt annan prioritering av tillgänglig personal och resurser.
När det gäller frågan om större olyckor och vilken beredskap och kapacitet sjukhusen i Sverige har vill jag framhålla att Socialstyrelsen just nu arbetar med att utarbeta ett planeringsunderlag för traumavård. Planeringsunderlaget ska stödja landstingens arbete med att bland annat upprätta beredskap för att kunna omhänderta ett större antal svårt skadade vid en allvarlig händelse i Sverige. Socialstyrelsen ska avrapportera uppdraget i oktober i år.