Ulla Andersson (V):
Vi lever i en tid när en kissblöja är värd sin vikt i guld. Det är dagens Välfärdssverige: kissblöjor och en riskfri investering som ger skyhög avkastning och därför lockar till sig investerare av olika slag, inte för att de månar om de äldres väl och ve utan just för att de vill tjäna kosing. Det är få som har trott att vår gemensamma välfärd skulle bli en tummelplats för riskkapitalbolag och vinstintressen.
Regeringen har genom en långtgående ideologisk privatiseringspolitik ett stort ansvar för att det har blivit så här. Det är privatiseringar som drivs igenom med hjälp av lagstiftning. Därmed har också regeringen ansvar för kissblöjorna. Nu ska man även tvångsprivatisera genom hot - lagen om valfrihet ska genomföras i varje kommun i hela landet. Privatisering har blivit ett självändamål som får stöd av Sverigedemokraterna.
Detta har i och för sig pågått under en längre tid. Sedan år 2000 har kommunerna fyrdubblat sina inköp av utbildning från privata bolag, och var femte skola ägs i dag av ett riskkapitalbolag. Man har fördubblat sina inköp av äldreomsorg från bolag, och landstingen har fördubblat sina inköp av vård och omsorg från bolag.
Visst är alltså både socialdemokrater och miljöpartister medskyldiga, men detta har eskalerat under den borgerliga regeringen. Vinsterna i välfärden var i fjol 8,9 miljarder, vilket motsvarar löner för 25 000 anställda. Det är skillnad mellan att göra vinst på gamla som tvingas ligga i kissblöjor i stället för att gå på toaletten och att bygga hus. Har man inte förstått det menar jag att man inte har förstått mycket här i livet.
Caremaskandalen är ett exempel på vad som sker när underfinansierade verksamheter ska pressa ut vinster. Att Carema med flera riskkapitalbolag nu backar och vill börja betala skatt i Sverige på den vinst de gör på våra skattepengar handlar inte om något annat än att de vill rädda sitt varumärke så att de vid nästa försäljning kan kamma hem enorma vinster. Förra gången Carema såldes var avkastningen 350 procent.
När Attendo såldes 2007 - det är till salu igen - var avkastningen 440 procent. Carema gör en vinst på 34 000 per anställd, Attendo gör en vinst på 44 000 per anställd och friskolebolaget Baggium gör en vinst på 159 000 kronor per anställd.
Snacka om att skära guld med täljknivar, eller snacka om att skära guld av våra skattepengar. Det är inte ekonomiskt ansvarigt att tillåta detta. Det är märkligt att enbart Vänsterpartiet förordar ett förbud mot vinstdrivande bolag i välfärden. Det folkliga stödet för en sådan reform är nämligen oerhört stort. En del tycks tro att det ordnar sig bara man ställer bättre kvalitetskrav, men hur ställer man kvalitetskrav som motsvarar varje enskild individs behov?
Vem ställs till ansvar när det inte funkar? Andra tycker att vi ska bygga enorma kontrollapparater för att kontrollera bolagen, men hur mycket pengar ska vi lägga på det? Redan i dag har såväl skola som fritis och förskola, men framför allt äldreomsorgen, för lite resurser. Varifrån ska pengarna tas till dessa kontrollapparater - skattehöjningar kanske? Stockholms landsting har till exempel över 2 000 kontrakt. Hur många kontrollanter kräver det?
Sedan finns det de som tror att aktieutdelningsförbud är en väg att gå när kvaliteten inte är bra. Då har man dock förbisett att riskkapitalbolagen har kvar vinsterna i bolagen för att vara attraktiva vid en försäljning. Det är vid försäljningen man gör den stora vinsten. Det är bara att inse att välfärden inte passar som marknad. Sveriges Näringsliv och Samhälle kom nyligen i en rapport fram till att välfärden inte blir bättre.
Det blir inte bättre kvalitet, och det blir inte mer effektivitet. Det handlar i stället framför allt om ideologi. Det finns ingen annan förklaring till den långtgående privatiseringen. Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 och vill ta upp att vi förordar ett förbud mot vinstdrivande bolag i välfärden.