KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Jag får väl säga tack för svaret, även om jag tycker att det är ett totalt platt svar som inte säger någonting. Ministern säger att hon tar återkopplingen från LO:s regionala skyddsombud på största allvar och har redan inlett samtal med Arbetsmiljöverket. Hon fick ju en redovisning den 5 maj. Hon säger också att Arbetsmiljöverket ska göra en analys av det hela.
Det har verket aldrig gjort. Har de gjort det nu, då? Har hon begärt en analys från Arbetsmiljöverket av den sammanställning som LO lämnat om regionala skyddsombud? Jag tror inte det. I så fall har Arbetsmiljöverket fått ett nytt uppdrag av ministern, men det skriver hon inte.
Hon skriver att Arbetsmiljöverket har informerat henne om att man ska ha ett möte med LO. Det sade man på Insynsrådet också: Vi måste ha ett möte med LO, för där finns det kraftig kritik! Sedan säger hon att Statskontoret ska göra en myndighetsanalys och så vidare, men det är ingen reaktion på den starka kritik som har kommit fram.
Det är så många som 1 139 regionala skyddsombud i Sverige som har lämnat in sina synpunkter på hur det fungerar. Man har kommit fram till att det är färre inspektioner. Det är för att ni har dragit ned på resurserna. Då säger Elisabeth Svantesson att det inte bara handlar om resurser, utan det handlar om att verket har blivit moderniserat och jobbat bättre. Det är jättebra, men faktum är att det är färre inspektioner.
Faktum är, herr talman, att arbetsplatsolyckorna nu ökar, och arbetssjukdomarna ökar. De har gjort det tre år i rad. Det finns en nyhet i dag på SVT med rubriken "Kvinnor stressas sönder på jobbet".
Där skriver man: "Arbetsskadorna ökade i fjol för fjärde året i rad - speciellt de stressrelaterade och särskilt i kvinnodominerade yrken. Arbetsmiljöverket ser utvecklingen som illavarslande." Vår minister tar detta på allvar, säger hon. Det har hon alltid sagt till mig i dessa debatter. Hon har alltid sagt att det inte handlar om resurser.
Nu kommer ett kvitto på att er politik, där ni har rivit sönder Arbetsmiljöverket, tagit bort 30 procent och lagt ned forskningen, nu har lett fram till att olyckorna ökar för fjärde året i rad, och arbetssjukdomarna ökar. Då ger ministern ett uppdrag till Statskontoret att göra en myndighetsanalys av Arbetsmiljöverket!
Hon svarar inte på en enda av de punkter som de 1 139 regionala skyddsombuden tar upp. Inspektörerna hinner inte följa upp olyckor på tillfredsställande sätt. Det systematiska arbetsmiljöarbetet, som är kärnan i arbetsmiljöarbetet, har minskat stadigt sedan 2009. Det konstaterar även Unionen.
Det är ett tecken på att skyddsombuden arbetar i motvind och har gjort så sedan den borgerliga regeringen tog över. Detta är fakta. Vem som helst av er kan förstås påstå något annat, men det är på detta sätt det ser ut. Detta tar alltså ministern på djupaste allvar. Ute på arbetsplatserna vet man att det är tuffare att vara skyddsombud. Verket säger att man inte hinner med.
Allting går baklänges. Då ger ministern i uppdrag åt Statsverket att göra en myndighetsanalys av Arbetsmiljöverket!
Raimo Pärssinen (S):
Jag måste tyvärr säga att statsrådet spelar bluffpoker i kammaren. Man har tillfört Arbetsmiljöverket 47 miljoner sedan 2009. Först tog man bort 159 miljoner. Sedan har man tillfört tillfälliga anslag. Är det för att 47 miljoner kronor har tillförts som folk sägs upp? Är det därför antalet inspektörer förväntas minska i antal till 200?
Det är prognosen för 2017. I dag är de 240, och de har varit 365. Det är samma tröttsamma svar, nämligen att det inte handlar om resurser. Nu ser vi att antalet olyckor ökar. Det finns ett samband mellan vad samhället gör och vilket förebyggande arbete som sker. Om det förebyggande arbetet är starkt och fungerar kan trenden att olyckor minskar i antal fortsätta, men nu har trendbrottet kommit.
Olyckorna ökar i antal. Då säger statsrådet att det inte handlar om resurser. Fråga Arbetsmiljöverkets ledning hur mycket mer pengar man får. Man får ingenting, utan man är tvungen att spara, gneta och säga upp folk. Det är den situationen som Elisabeth Svantesson kan bidra med under sin tid som arbetsmarknadsminister i Sverige.
Det kommer stark kritik från de regionala skyddsombuden på många punkter. Det systematiska arbetsmiljöarbetet har försämrats år för år sedan 2009. Men statsrådet står här och säger att det inte handlar om resurser. Jag påstår att Elisabeth Svantesson inte är ett dugg intresserad av arbetsmiljöfrågorna.
Jag påstår att Elisabeth Svantesson ljuger i kammaren när hon säger att Arbetsmiljöverkets resurser ökar. Så är det inte, fru talman. De minskar. Jag längtar till valrörelsen!
Raimo Pärssinen (S):
Göran Hägglund är en alldeles utmärkt karl. Det jag tycker är synd är att Kristdemokraterna köper Moderaternas retorik fullt ut. Det är klart att det finns stora bekymmer i samhället. Det kan vara svårt för en regering att erkänna att det finns bekymmer. Man kanske vill omskriva dem. Det kanske ligger i politikens natur - vad vet jag?
Jag var tvungen att gå upp i debatten när statsrådet frågade vem som känner verkligheten. Alla lever vi med var sin verklighet. Den verklighet jag ofta möter vid mina besök är att det alltid finns någon är i fas 3. I dag finns det 35 500 inskrivna i fas 3. Av dessa har 4 300 ingen ersättning; de har ingen ekonomi.
Det är klart att fattigdomen ökar i den gruppen. En annan fråga är om klyftorna verkligen ökar eller inte.
När vi jämför den tiondel som har de lägsta inkomsterna med den tiondel som har de högsta inkomsterna kan vi se att klyftan har ökat under er regeringstid. Det är bara så; det är ingenting att hymla om. Klyftan i lönerna mellan män och kvinnor har också ökat. Så är det.
Vi såg ett tv-inslag om medellivslängd i förhållande till att man åker tunnelbana. Medellivslängden sjunker med sex år. Det är klart att det finns stora skillnader. Det kan vi väl erkänna och säga att vi vill göra någonting åt det.
En del säger att jobbskatteavdraget enligt några bedömare har gett 120 000 nya jobb. Det är ingenting som statsrådet kan belägga. Av de 250 000 jobb som tillkommit kom 150 000 under högkonjunkturen i början av er regeringsperiod. Det fylldes på med ungefär 70 000 nya jobb året därpå. Sedan kom krisen.
Det är inte mycket att stoltsera med 250 000 nya jobb på åtta år. Det är inte mycket per år heller. Vi måste kunna ta varandra i hand och säga för det första att det finns stora bekymmer ute i samhället och för det andra att klyftorna har ökat. Jag har ingen slips på mig, men jag kan skaffa en slips så kan vi slå vad om en slips, statsrådet och jag.
Har den fattigaste tiondelen kommit närmare den rikaste tiondelen när det gäller inkomster i det här landet? Jag vet svaret; svaret är nej. Om statsrådet är beredd att anta vadet ska ha få en riktigt fin slips om jag förlorar.
Raimo Pärssinen (S):
Nej, jag vill inte polemisera. Jag vill inte dra på gentemot Göran Hägglund. Det vill jag faktiskt inte göra.
I en debatt som jag hade med finansministern här tidigare kallade han mig brutal när jag beskrev hur min kamrat Kent Öst i Gävle vid 61 års ålder var tvungen att flytta hem till sin gamla mamma därför att han blev utförsäkrad, samtidigt som finansministern genomförde de riktigt stora skattesänkningarna för dem med stora tillgångar, stora inkomster, egendomar eller kapital. Då blev jag kallad brutal.
Jag tycker inte att det var brutalt att göra den jämförelsen. Det var en bild direkt från verkligheten. OECD har konstaterat att klyftorna har ökat snabbast i Sverige sedan 2006. Så är det ju - det vet vi. Man kan väl inte bara säga att det kanske inte är så. Men det är faktiskt så - det har också redovisats i tidskrifter runt om i Sverige.
Jag såg ett trevligt reseprogram från BBC, herr talman, om en kille som besökte Sverige. Han åt surströmming och gjorde det som vi brukar göra i Sverige. Det var trevligt. Han hade varit här tidigare, och han kunde konstatera att Sverige har blivit annorlunda, att det har gått i en viss riktning.
Han konstaterade i programmet att inkomstklyftorna har ökat, att det finns ett större inslag av främlingsfientlighet och så vidare. Bilden av Sverige har förändrats även i andra länder i Europa. Vi går inte åt rätt håll. Då är frågan: Kan vi inte komma överens mellan Kristdemokraterna och Socialdemokraterna om att vi höjer a-kassan? Det är också ett skydd mot fattigdom. Det vill ju ni också. Kan vi inte göra det gemensamt?
Och sedan till frågan: Ska vi byta slips eller inte?
Raimo Pärssinen (S):
Jag kan inte förstå varför det ska vara så svårt att få ordning och reda i en bransch som har varit så utsatt och varför det är sådant motstånd varenda gång frågan är uppe. Om man nu har dispens skulle den gälla ungefär 10 procent. Hur kan det för en så stor andel finnas synnerliga skäl? Det frågar Taxiförbundet.
De frågar vidare: Innebär inte det förslag som Elmsäter-Svärd lägger att de som väljer att fuska kan fortsätta med det? På vilket sätt ser hon att marknaden kan gå mot en konkurrens på lika villkor om möjligheterna till dispens behålls? Det är något jag inte förstår i resonemanget, herr talman. Statsrådet säger: Låt oss inte göra detta till en fånig diskussion!
Vi har tunga aktörer som berörs av frågan som säger att detta är allvarligt och att de vill ha ordning och reda. Men när de säger det från Taxiförbundet, Transportarbetareförbundet, Transportstyrelsen och Skatteverket kallar statsrådet det en fånig diskussion! Hon säger att den lagrådsremiss som fanns framme 2006 var illa beredd och fick så mycket remisskritik.
Har inte detta fått mycket remisskritik? Varför hamnar man i en sådan situation med ett sådant massivt tryck mot Elmsäter-Svärd i denna fråga? Äntligen skulle vi kunna få en lösning så att vi får ordning och reda. Men ändå vill hon inte gå fullt ut utan säger nej och tillåter dessa undantag. För mig är detta inte en fånig diskussion, och det är ingen fånig fråga.
Det är en följetong som har funnits i riksdagens kammare ända sedan den borgerliga regeringen rev sönder ett förslag till obligatoriska redovisningscentraler på hösten 2006. Jag har haft otaliga debatter med Anders Borg om detta. Jag har haft debatter med Åsa Torstensson och med Annie Lööf, och nu har jag det med Catharina Elmsäter-Svärd. Det är samma fråga.
Ändå väljer hon och regeringen att inte gå fullt ut och möts av massiv kritik från seriösa taxiägare och från Skatteverket när vi vet att det har varit ett sådant stort skatteundandragande genom åren. Nu säger Catharina Elmsäter-Svärd: Låt oss inte göra detta till en fånig fråga, utan vi får se hur det går.
Är inte det ofattbart? Var ligger hindret? Sedan kommer misstankarna när man från ett nytt bolag, som i varje fall inte är traditionellt, säger att man har haft fina, djupa och goda diskussioner med Näringsdepartementet om detta. Varför ska det kunna bli så?
Såvitt jag förstår har vi fortfarande en chans att ändra på detta här i kammaren. Återigen vill jag fråga: Mot vilken bakgrund och mot vilka fakta och sakargument kvarstår taxameterundantaget? Det är inte en fånig fråga. Det är en viktig fråga. Vi har arbetat länge med den.
Vi vill ha ordning och reda, och vi vill att de seriösa taxiägarna och taxiförarna ska kunna ha ett gott liv. Vi vill att Sveriges rykte när det gäller taxi ska återställas och bli gott. Vi vill ha en bra arbetsmarknad. Den marknad som vi har i dag skadar jobben och vårt rykte. Jag förstår faktiskt inte statsrådets motvilja att ändra på detta.
Raimo Pärssinen (S):
Tycker inte statsrådet Elmsäter-Svärd att Taxiförbundet ställer relevanta frågor? Man har ställt ett antal frågor, och man är inte alls glad över svaren. Vilka förändringar förväntar sig statsrådet på taximarknaden till följd av en lag enligt vilken redovisningscentraler införs men möjligheten till taxameterdispens behålls?
Är det nu som vi har gjort ett alexanderhugg? Är det detta som statsrådet säger när alla tunga instanser säger att det inte räcker?
Hon talar om andra transporter och så vidare när alla är så övertygade om att vi nu äntligen kan sätta stopp för de oseriösa förare som lurar turister och som har som sin affärsidé att lura en turist om dagen. När jag vid ett tillfälle åkte taxi pekade taxichauffören på en bil där det stod 9 090 kronor.
Att Sverige ska vara fläckat av att vi har en helt oreglerad marknad där folk blir lurade och att vi har en regering som inte lyssnar på branschen, vare sig på företagarna eller på dem som arbetar i företagen, som inte lyssnar på Skatteverket och som inte lyssnar på Transportstyrelsen är lite obegripligt för mig.
När det gäller detta med sifferexercis var det faktiskt statsrådet själv som skrev om det i sitt svar. Jag tyckte inte heller att det var relevant och att det inte hörde hit. Nu kan vi lösa denna fråga. Men ändå upplever jag att detta starka motstånd finns kvar.
Raimo Pärssinen (S):
Om jag vore statsrådet Svantesson skulle jag ta Katarina Brännström i örat, för hon står här i riksdagens kammare och far med osanning. Senast i dag kan vi läsa att Riksdag & Departement, vår tidning, redovisar resurserna för Arbetsmiljöverket. När ni tog över regeringsmakten fanns det ungefär 400 inspektörer. I dag finns det 230 i aktiv tjänst.
Resurserna har minskat. Vi klarar inte heller av ILO:s rekommendationer. Att i det läget stå i denna kammare och säga att man satsar på arbetsmiljön i Sverige är ett hån, och dessutom är det inte sant. När ni har lagt dit pengar har ni lagt dit pengar till olika projekt. Men prata då med Arbetsmiljöverket och fråga: Vad gör Arbetsmiljöverket när pengarna tar slut?
Projekten tar slut, och då blir det ännu mindre pengar. Är det så att denna regering med Svantesson i spetsen satsar på Arbetsmiljöverket och lägger dit mer resurser? Är det därför man lägger ned kontoret i Gävle eller sex sju andra kontor? Är det för att man har fått mer resurser? Nej, det är för att man har fått mindre.
Det som gör mig upprörd, herr talman, är att man inte far med sanning i riksdagens kammare. Det är bara att konstatera att ni svälter ut Arbetsmiljöverket. Jag sitter i Arbetsmiljöverkets insynsråd, och vi har möte i morgon. Detta kommer att diskuteras på nytt. Antalet inspektörer minskar, och har minskat kraftigt.
Ni har tagit ett steg tillbaka och lagt dit lite pengar till projekt. Sedan försvinner de pengarna, och då måste det omorganiseras. Då måste man säga upp tio inspektörer per år framöver. Och Moderaterna står här i kammaren och säger att det är en satsning. Sverige är ett bra land att leva i. Sverige har många bra arbetsmiljöer. Men Sverige har också många dåliga arbetsmiljöer.
Vi socialdemokrater är bekymrade över de psykosociala arbetsmiljöproblemen, som bara växer. Vi har hela TCO-sidan. Vi har bekymret med tillfälliga anställningar, som skapar oro. Det är någonting som händer ute på många arbetsplatser. Att folk dör har vi hört - det vet vi. Hur kan man stå i denna talarstol och säga att det blir bättre när vi vet att dödstalet fluktuerar mellan åren? Det vet vi.
Ett år var det 61, och ett annat år var det 45. Det kanske blir 72. Men att utifrån det säga att det blir bättre betyder att man inte ser verkligheten. Det är väl det vi får tvista om: Vem är det som kan beskriva verkligheten där ute? Är det så att ni moderater bara tittar på det som är fint och vackert och bra och som fungerar, eller lägger ni fokus på det som inte fungerar?
Människor far illa, kvinnor slits ut i förtid och man går in i väggen. Centralorganisationerna och facken kräver åtgärder eftersom arbetsmiljön är så viktig. Och ni står här och säger att det blir bättre! Ni står här och säger att ni satsar!
Kan statsrådet Svantesson ställa sig i talarstolen och tala om för oss exakt på öret hur mycket satsningar det blir framöver? Hur många fler inspektörer blir det? På vilket sätt satsar ni för att dödsolyckorna ska minska? Som sagt tidigare, tänk vad enkelt det vore att dra i gång ett trepartssamarbete med nollvision mot dödsolyckor.
Det är enkelt - det är bara att göra det.
Raimo Pärssinen (S):
Jag vill få noterat i protokollet att Katarina Brännström inte far med sanning i talarstolen. Jag tittar nu på Arbetsmiljöverkets hemsida och ser att arbetsolyckor med sjukfrånvaro har ökat med 16 procent från 2009 till 2012. Så är det. Sjuktalen ökar i Sverige. Vem är det som står för de ökade sjuktalen? Jo, det är kvinnorna. Det handlar om kvinnornas arbetsmiljö.
Då frågar Katarina Brännström och Moderaterna mig vad vi socialdemokrater vill göra åt det. Jo, vi vill anställa fler. Vi vill ha fler händer i vården och fler vuxna i skolan. Vi vill ha en anständigare arbetsmiljö, och det vill vi lägga pengar på - medan ni skär i Arbetsmiljöverket eller andra viktiga samhällsfunktioner för att ni vill sänka skatter. Det är er väg.
Sedan vill jag fråga Jan Ericson: Ska vi säga att vi kan strunta i dem som dör på jobbet eftersom det dör så pass många i trafiken? Är det vad han säger? Vad gör han för jämförelse? Det där är också nästan på gränsen, om jag har förstått det riktigt. Hur kommer det sig att man har kunnat sänka antalet trafikdödade? Jo, det är för att man har haft ett nollvisionsarbete. Det är klart att vi då kommer att kunna sänka det också.
Varför gick det ned när ni tog över? Jo, för att vi hade byggt på massiva resurser till Arbetsmiljöverket och andra. Dem har ni skurit i nu, och nu vänder det. Det är det som är så allvarligt. Sverige är fortfarande ett bra land att leva i, men vi ser problem som vi vill åtgärda. Däribland är arbetsmiljöproblemen de växande, som vi vill göra någonting åt. Varför ser inte ni moderater det?
Jag förstår att de andra allianspartierna hukar i denna debatt. Det är Moderaterna som har arbetsmiljöpolitiken. Det är ni som leder Sverige åt fel håll.
Raimo Pärssinen (S):
Det är inte konstigt att Finn Bengtsson inte förstår det här. Han är ju moderat! Vi pratar om socialdemokratisk politik. Jag har en fråga till Anders Borg om regeringens ambitioner, fru talman. Här raljerar man över att vi sätter upp mål för arbetslösheten, att vi ska ha ned den och förbinder oss att sträva mot det målet. Vad har Anders Borg för mål när det gäller arbetslösheten? Jag har aldrig hört om något sådant. Full sysselsättning?
Kan vi få en definition på Anders Borgs fulla sysselsättning? När Konjunkturinstitutet var hos arbetsmarknadsutskottet kunde man säga att prognosen för 2017 är en arbetslöshet på 7,2 procent. Sedan hade man en längre prognos utifrån regeringens politik som sade att arbetslösheten till 2021 kommer att rasa ned till 6,0 procent.
I dag har vi ungefär 400 000 arbetslösa. Vi har en befolkningstillväxt. År 2021 ska vi kanske ha en arbetslöshet på 320 000-330 000 personer. Är det detta som är regeringens mål? Anders Borg säger att man har vidtagit åtgärder som är jobbskapande på lång sikt.
Det skulle vara intressant att föra en diskussion om målsättningar när det gäller arbetslösheten. Är det så att ni moderater sitter lugnt i båten när vi har en arbetslöshet som gungar runt 6-8 procent? Då tycker ni att ni har precis den arbetslöshet som behövs för att kunna hålla ordning på inflationen och så vidare. Eller finns det ett annat mål, Anders Borg?
Det är en ganska enkel fråga att svara på. Vilken är ambitionen? Om svaret är full sysselsättning, kan ni då definiera vad ni menar med full sysselsättning? Och vad är det för fel med att sätta ett mål att vi ska ha den lägsta arbetslösheten i Europa? Vad är det som är så störande med det?
Det är ungefär som när vi vill ha ett nollvisionsarbete mot dödsolyckor och ni säger att det är trams och inte behövs. Det är viktigt med politiska mål. Vi har ett klart och tydligt mål när det gäller arbetslösheten. Jag frågar mig vad ni har. Presentera det! Stå inte bara här och säg att vi på lång sikt ska ned i arbetslöshet!
Är målet i enlighet med Konjunkturinstitutets prognos 6 procent, alltså samma nivå som när ni började regera 2006? Ni har sedan varit däröver hela tiden. Då hade ni en massiv kritik mot Socialdemokraterna för att det var massarbetslöshet. 15 år senare ska ni landa på samma höga arbetslöshet.
I Gävleborgs län gick borgarna ut och sade att länsarbetsdirektören måste sparkas och att man måste tillsätta en kriskommission för att arbetslösheten var så hög. Denna skulle ledas av landshövdingen. Hela vägen har vi haft högre arbetslöshet. Då sätter ni inte ens upp ett mål för hur låg den ska bli och visar inte på effekterna av er politik.
Vill Anders Borg ha full sysselsättning? Vad menar han i så fall med full sysselsättning? Är det 7 procent 2017 eller 6 procent 2021? Vad vill ni egentligen? Vill ni bekämpa arbetslösheten?
Raimo Pärssinen (S):
Sverige är ett bra land att leva i. Men det är någonting som håller på att gå sönder. Jag efterfrågade en målsättning från Anders Borg som handlar om hur han ser på arbetslösheten. Hur stor får den vara? Hur liten skulle den helst vara? Men jag får inga svar. Lars Beckman kan få ett diplom från mig också. Han blev känd i Gävleborg för att inte ha sagt flaska i kammaren, det vill säga att han inte hade sagt någonting.
Nu har han gjort det i två interpellationsdebatter. Det är bara tråkigt att han har sagt samma sak i båda två. Vi återgår till frågan, Anders Borg. Varför kan inte Anders Borg tala om för svenska folket vad som är en lämplig nivå på arbetslösheten?
Ska vi fortfarande hålla oss till Konjunkturinstitutets prognos om att vi fram till 2021 har 350 000 arbetslösa? Eller finns det någon annan målsättning som är gömd någonstans och som man inte vill tala om? Det är egentligen ganska konstigt att inte regeringen går ut och säger någonting om detta. Jobben är ju den viktigaste frågan. Alla ungdomar som sitter här på läktaren ska också gå ut i arbete. Vi har en högre ungdomsarbetslöshet.
Kan ni inte tala om för dem och alla andra hur ni ser på det här och hur låg arbetslösheten måste få bli? När man sätter ett mål, som vi gör, betyder det att vi förbinder oss att lägga resurser och koncentrerat arbete på detta. Vi måste få ned arbetslösheten. Vi behöver fler arbetade timmar. Det inser alla, och alla håller med om det. Varför kan ni inte då formulera ett mål, Anders Borg?
Vi vet att Finn Bengtsson inte kan det. Men om Anders Borg säger det vet vi att det gäller i regeringen. Så var så god - svara på min enkla fråga! Vilket mål har ni för arbetslösheten?