Caroline Szyber (KD):
Bostadsbristen är i dag på allas läppar. Läget verkar bara bli allvarligare för varje vecka. Trots att det nu byggs mer än på mycket länge är behovet större än på mycket länge. Sverige växer, och vi växer fort - snabbare än någonsin tidigare. Utmaningarna är många. Förslag till lösningar haglar i debatten. De är ganska många och skiftande.
Det är delar av bostadspolitikens dilemma. Den utgör en komplex väv av orsakssamband. Vill vi skapa goda förutsättningar för bostadsbyggande måste åtgärder sättas in på vitt skilda områden. Vi debatterar i dag äntligen en proposition från nuvarande regering. Arbetet med denna proposition påbörjades under Kristdemokraternas och den övriga Alliansens tid i regeringen, och den har nu landat på riksdagens bord.
Den innehåller flera viktiga ändringar i plan- och bygglagen för att göra plan- och bygglovsprocessen enklare och effektivare, vilket är viktigt när vi i dag har rekordlånga processer för byggnationen. Det som jag dock tycker är anmärkningsvärt i propositionen är att den inte leder till fler bostäder, och det skriver till och med regeringen själv.
Det fanns en möjlighet, men regeringen visade en ovilja att till fullo exempelvis utforma tidsfristen för bedömning av en ansökan om bygglovsbefriade åtgärder. Likaså fanns en ovilja att ta tag i den så kallade vetorätten som fastighetsägare har när det gäller genomförandetidens utgång enligt 4 kap. 39 § i plan- och bygglagen.
Sverige har en närmast akut bostadsbrist som verkar tillväxthämmande och som beskär enskildas frihet när det gäller yrkesval och livsval. Att regeringen då tvekar inför att låta reformarbetet fortsätta att vinna mark, på det sätt som alliansregeringen gjorde, är beklagligt och riskerar att hämma dagens mycket goda bostadstillväxt. Herr talman!
Ur ett tillväxt- och utvecklingsperspektiv bör det också ligga i kommunens intresse att deras handläggning genomförs skyndsamt. Kommuner som genomför en snabb hantering av anmälningsärenden bejakar också utvecklingen i sin kommun. Kristdemokraterna anser därför att en tidsfrist bör kunna konkretiseras och knytas till sanktioner.
När man tittar på variationen i fråga om handläggningstider i dag ute i kommunerna visar det sig tydligt att det vore motiverat att ge ytterligare incitament eller sanktioner för att tidsfristerna i kommunerna ska kunna vara rimliga. Ytterligare en sak som skulle ha kunnat iakttas i denna proposition gäller de inaktuella detaljplanerna.
De försvårar eller till och med omöjliggör önskvärda förändringar. Det är angeläget att förenkla förfarandet när det gäller äldre fastighetsbestämmelser eftersom det, i synnerhet i fråga om äldre tomtindelningar, ofta uppfattas som ett hinder för utveckling.
En sådan ordning, i kombination med de föreslagna åtgärderna om att förändra fastighetsindelningen, skulle på ett kraftfullare sätt bidra till en större flexibilitet och frihet för kommunerna att tillsammans med de boende modernisera och bättre utnyttja bostäder för redan detaljplanerade områden.
Jag vill i detta sammanhang också passa på att påminna om de beslut som riksdagen tog när det gäller riktvärden för trafikbuller, där 60 decibel angavs som normalvärde och 65 decibel angavs för studentbostäder. Detta gäller värden uppmätta vid fasad. Regeringen måste snarast besluta om en ny förordning med anledning av det tillkännagivande som finns från riksdagen.
Därmed yrkar jag bifall till reservation 3.