KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva Sonidsson (S):
Precis som Monica sade är detta ett väldebatterat ämne, och det är ett väldigt angeläget ämne. Ministern har ju lovat att presentera en julklapp angående sms-lån, men tyvärr är det flera år för sent. Man kan titta på den utveckling som har varit under de gångna tre och ett halvt åren. Det första lånet kom i april 2006.
På sommaren samma år låg det första ärendet hos kronofogden. Det ökade. Man fick in 390 ansökningar om betalningsföreläggande på hösten 2006 som gällde sms-lån. Det slutade med drygt 1 400 ansökningar samma år. 2007 var man uppe i 20 418 ansökningar.
2008 var det 35 775 ansökningar, och första halvåret 2009 var det alltså 23 465 ansökningar om betalningsföreläggande hos kronofogden. Prognosen för detta år är 50 000 ansökningar om betalningsföreläggande. Det är skrämmande att se på den utveckling som har varit. Vi har påtalat hur länge som helst att det måste vidtas åtgärder på det här området.
Det har vi gjort allt sedan detta kom till vår kännedom; det är ju en företeelse som kom 2006. Konsumentverket har varit kritiskt. Kronofogden har varit kritisk. Sveriges Konsumenter har varit kritiska, och vi i oppositionen har varit kritiska över att regeringen inte gör något för att förhindra utvecklingen av sms-lån. För något år sedan var det en kunnig person hos kronofogden som sade att sms-lån är en motorväg in i skuldfällan.
I dag säger han samma sak: Det är som att åka på tyska Autobahn. Det är raka spåret in i skuldfällan. Antalet aktörer ökar hela tiden. I dag är man väl uppe i 40 aktörer på marknaden som tillhandahåller sms-lån. Det finns exempel på att en och samma person har tagit fyra lån samma dag av samma företag.
Det är fyra fakturor i följd, så att man kan se att det är exakt samma handläggare som har handlagt ärendena. Man har alltså inte gjort en bra kreditprövning. Egentligen är det där skon klämmer. Man missar kreditprövningen. Man säger att man gör en kreditprövning, men bevisligen görs det ingen sådan. Reklamen för lånen är också allt generösare.
Den senaste domen för någon vecka sedan gällde ett företag som lånar ut 500 kronor gratis - ingen ränta, ingen avgift - för att locka nya kunder. Det är naturligtvis ett sätt att komma in på banan och visa att man är generös. Man vänder sig till den lilla svaga människan och lockar: Nu ska vi göra det lättare för dig.
Du ska också få köpa saker som du inte har råd med men som dina kompisar har, och då kan du ta ett sms-lån. Egentligen skulle jag nog helst av allt ha velat ha min telefon på och tagit ett sms-lån medan jag står här för att bevisa hur fort det går. Jag tror inte att regeringen riktigt förstår hur fort det går att skuldsätta sig på det här sättet.
I den rapport som nu kom från Sveriges Konsumenter, Att kränga krediter till utsatta - en studie om snabblån , finns det många bra exempel på åtgärder. Det tänker jag försöka återkomma till i nästa inlägg.
Eva Sonidsson (S):
I den rapport som nu har gjorts av Sveriges Konsumenter finns det faktiskt en hel del bra åtgärder. Och det gläder mig att det nu är någonting på gång, så att det blir bättre än vad det har varit hittills i alla fall. Men jag är fortfarande väldigt kritisk till att det har tagit så otroligt lång tid.
De 50 000 som har drabbats av det här, som har tagit sms-lån under det här året och som har hamnat hos kronofogden önskar naturligtvis att det redan hade funnits en lagstiftning som hade gjort att de inte hade kunnat utsätta sig för de här korta krediterna. Det togs faktiskt fram ett PM av vår förra regering. Det heter Konsumentskyddet inom det finansiella området .
Det innehåller många bra åtgärder för att förbättra det här skyddet för konsumenter. Detta hade man faktiskt kunnat använda sig av och kunnat göra någonting av för att komma till skott lite tidigare än vad man nu gör. Det är bara att beklaga att det har tagit lite lång tid. Men nu kommer det ändå någonting. Åtgärderna i den här rapporten handlar bland annat om att man måste skärpa konsumentkreditlagen.
Och man måste skärpa kreditprövningen, så att människor inte utsätts för alltför många dåliga lån och så vidare. Det finns faktiskt de som har tagit, precis som jag nämnde tidigare, massor av lån. Det finns de som har tagit 40 sms-lån. Det kan i princip handla om olika aktörer, och där har man inte haft någon kreditprövning. Man måste också förbättra kontrollen av de här kreditgivarna.
Det ligger under Finansinspektionen, som kan vidta åtgärder om man inte följer de regler som gäller. Det måste naturligtvis också till information och utbildning för våra unga. Det pågår ett bra arbete i dag hos Konsumentverket och kronofogden, men det måste till ytterligare åtgärder för att det här ska bli bra.
Eva Sonidsson (S):
Det är inte utan att jag blir lite sugen när jag hör Gunnars beskrivning av hur gott en surströmmingsklämma kan smaka. När jag i senaste numret av Riksdag & Departement läser att surströmmingen kan få ett EU-förbud känner jag mig lite orolig eftersom jag kommer från surströmmingens Mecka, Norrlandskusten, med Höga kusten, Ulvön och allt vad de innebär för surströmmingstillverkningen. Att Sverige är långt framme i miljöfrågan vet vi ju.
Det ska vi väl vara stolta över i många fall, men det kan faktiskt få konsekvenser. Fisket utefter Norrlandskusten blir drabbat om vi får ett förbud utifrån att dioxinhalten är väldigt hög. Om man inte vidtar åtgärder, som regeringen faktiskt har möjlighet att göra, får ju de 2 000 fiskare som fiskar utefter Norrlandskusten också en besvärlig situation.
Då har vi ett antal arbetstillfällen som sätts på spel utifrån att man inte kan utföra det dagliga fiske som man kan bedriva i dag. Gränsvärdena är väldigt lågt satta i Sverige.
Utifrån att man tidigare åt framför allt strömming men fisk över huvud taget i större utsträckning än man gör i dag kanske vi faktiskt kan ha ett lite högre värde utan att det egentligen har någon större betydelse för intaget för varje person.
Jag tror att nyttan av att äta fet fisk faktiskt är större för kroppen och för människan än skadan av att få i sig de gifter som finns. En liten fundering har jag, precis som tidigare talare: Vad gör regeringen för att motverka det eventuella förbud som kan komma? Eller är det så att regeringen tänker offra fiskarna utefter Norrlandskusten?
Man offrar laxen, man offrar löjrommen och inte minst offrar man surströmmingen för att ta några politiska poäng på miljöområdet. Vad tänker regeringen göra för att minska de höga halterna av dioxiner i Östersjön? Sverige har ju i dag ett undantag.
Det undantaget måste man kunna söka igen för att bevilja det här fisket att fortsätta även om dioxinhalten i fisken är hög. Vi som bor utmed Norrlandskusten vill faktiskt också ha möjlighet att äta färsk fisk i fortsättningen. Jag tror som sagt att nyttan är större än skadan av giftintaget genom den höga dioxinhalten.
Det är faktiskt så att det också finns krögare här i Stockholm som, inte har egen tillverkning men som har tagit fram egna burkar för surströmming med sitt restaurangmärke på. Det är faktiskt en väldigt utbredd kulturell mattradition så jag hoppas verkligen att regeringen gör vad den kan för att se till att vi inte får ett EU-förbud i fortsättningen.
Eva Sonidsson (S):
Det känns som att det är lite enkelt att jämföra den här frågan med frågan om gurkor. Tyvärr är det så att om den här tillverkningen upphör, utifrån att man inte söker dispens och kan fortsätta att tillverka surströmming, kommer knappast någon att återuppta surströmmingstillverkning igen. Jag tror inte att man gör det - inte ens med bästa vilja i världen. Inför debatten tog jag kontakt med Ruben Madsen.
Han är ordförande i Surströmmingsakademien. Han bor ute på Ulvön, där han också tillverkar surströmming. Han gav mig ett kompendium som han använde vid ett seminarium i Örnsköldsvik den 21 januari i år. Det handlade om surströmmingens framtid, dioxiner, gränsvärden och så vidare.
Jag fick med mig ett antal exemplar, och jag tänkte överlämna ett till jordbruksministern. Det är mycket intressant läsning från bland annat Fiskeriverket och sammanställningar av rapporter från olika myndigheter.
Jag har även tagit med mig en burk - inte innehållande surströmming eftersom jag inte får ta med mig en sådan på flyget men en burk med annat innehåll som också smakar rätt bra.
Jag hoppas verkligen att vi i fortsättningen inte bara ska äta godis ur surströmmingsburkar utan att vi faktiskt kan äta surströmming ur surströmmingsburkar vid våra tillställningar i både norra och södra Sverige. Jag tänkte överlämna dessa till ministern.
Eva Sonidsson (S):
Jag får tacka ministern för svaret. Som ministern nämnde på slutet utgår min interpellation från den konsekvens av Regeringsrättens dom som handlar om körkortskurser i gymnasieskolan. Domen handlar om en ansökan från en fristående gymnasieskola och om den har rätt att anordna en körkortsutbildning inom ramen för en bidragsberättigad gymnasieutbildning som en del av elevens fria val. Skolinspektionen hävdar att detta inte är möjligt.
Regeringsrätten har haft samma uppfattning. Kommunerna har nu tolkat detta som att det över huvud taget inte är möjligt att i framtiden ordna körkortsutbildning, trafikutbildning eller vad man nu vill kalla det. Det är möjligt att jag har varit otydlig i den fråga som jag tidigare ställde till ministern. Även om ministern tycker att detta inte är så enkelt känns det som att man gör ett problem av någonting som inte borde vara ett problem.
I vår kommun hemma i Kramfors har vi gett eleverna möjlighet att få tio körlektioner och teoriundervisning. Den trafikkursen är en mycket bredare och djupare kurs än enbart en kurs för kunskaper som motsvarar ett körkort. För att få körkort måste sedan eleven själv bekosta och avlägga kunskaps- och körprov för Trafikverkets inspektörer.
Om vi ska få våra ungdomar att över huvud taget stanna kvar i våra kommuner och söka jobb i glesbygdskommuner som den som jag kommer ifrån är det jätteviktigt att vi stöttar dem. De måste verkligen få möjlighet att söka jobb hos oss. I våra trakter kan det vara avgörande om man har körkort eller inte för att kunna söka ett jobb.
Om man lägger in denna kurs i ett individuellt val innebär inte trafikutbildningen något ökat samhälleligt åtagande - inte som jag kan se i alla fall. Om eleven väljer detta program är det ju något annat program som faller bort i stället.
I de skolor där denna utbildning har förekommit som individuellt val har mer än 90 procent av eleverna valt kursen, naturligtvis till glädje för både elever och lärare som får ta del av det hela och även för föräldrar. Om man lägger kursen inom det individuella valet uppkommer inget ökat samhälleligt åtagande. Kursen är bredare och djupare än enbart kunskaper motsvarande ett körkort. En stor del av eleverna har valt kursen där valmöjligheten har kommit.
Hos oss är det alltså 90 procent - en ganska stor andel elever. Det är endast körskolorna som har behöriga lärare i ämnet. Alltså är det bara de som omfattas av detta. Den konkurrens som ministern berättar om i svaret på min första fråga finns egentligen inte eftersom det är körskolorna som utövar undervisningen. Jag tycker att körkort måste betraktas som en bra medborgarkompetens.
Ofta är det också en förutsättning för att man ska vara anställningsbar, åtminstone i våra kommuner där kollektivtrafiken inte är ett alternativ för att ta sig till och från jobbet.
Eva Sonidsson (S):
Jo tack, också jag har varit skolpolitiker hemma i kommunen så jag vet nog att skolan är en arena och ett område där många vill vara med på banan. Det handlar om information och utbildning och allt vad det innebär. Detta är Skolinspektionens tolkning av Regeringsrättens dom.
De har tolkat det så att detta ska innefatta all undervisning, även om man vill lösa det själv. Ministern säger att vi ska finansiera detta, och det har även förts debatter tidigare här i dag där vi har ofinansierade utgifter. Vi lägger 12 miljarder mer till kommunerna än vad regeringen gör, så nog tror jag att vi kan ta detta om det blir en ökad kostnad.
Hemma i vår kommun har vi sett att det egentligen inte är en så himla stor kostnad. 90 procent av våra elever har valt kursen och gjort den möjlig. Det är tio lektioner det handlar om, och det är en teoriutbildning. Jan Björklund säger att de unga står för en stor andel av trafikolyckorna. Det om något är väl ett argument för att samhället ska ta hand om detta så att vi får mer utbildning i skolan. På så sätt kan vi minska olyckorna.
Det blir ju inte färre olyckor bara för att eleverna får undervisning på trafikskolorna. Det sägs att den privata körskolemarknaden skulle påverkas negativt. Det finns erfarenhet från orter där utbildningen har förekommit som tvärtom visar att den privata körskolemarknaden blir positivt påverkad eftersom fler ungdomar blir intresserade av trafikkunnande och körkort. Det är trafikskolorna som utför utbildningen, och inte lärarna på skolan.
Trafiklärarna går in och gör det eftersom man köper tjänsten av dem.
Eva Sonidsson (S):
Ministern frågar varifrån detta ska tas på schemat. Om det är ett individuellt val så är det ett individuellt val. Då är det jag som elev som väljer om jag vill ha körkortsutbildning och teoriutbildning eller om jag vill lägga krutet på någonting annat. Alla har inte råd, som ministern nämnde, och det är därför jag tror att många väljer att ta körkort sent i dag. Föräldrar har inte råd att betala körkort för alla elever i dag.
Många har faktiskt fått det lite knapert ställt på senare tid när föräldrar inte har jobb och så vidare. Därför måste eleverna själva betala körkortet när de har fått en egen försörjning. Man kan inte göra det när man fyller 18 år. Det har man inte råd med. Jag tycker att det är synd att man inte kan försöka passa in det på något sätt i gymnasieskolans kunskapsuppdrag. Jag tycker att det är synd att man inte kan titta på detta.
Under det individuella valet ska man naturligtvis få möjlighet att göra detta, men som man har tolkat den dom som har kommit ska man inte ens få göra det där. Det är lite tråkigt.
Eva Sonidsson (S):
Jag får tacka ministern för svaret. I svaret - jag läser innantill - står det: "Översynens förslag innebär att myndigheten kvarhåller strukturen med huvudkontor, regionledningar och kuststationer precis som i dag". Man skulle kunna tolka det som att det inte blir någon förändring utan att vi får behålla alla våra regionledningskontor som vi har i dag, men så enkelt är det väl inte. Jag tycker inte att utredningen talar till Härnösands fördel.
Stockholm och Göteborg är alternativ som lokaliseringsorter. I utredningen säger man också att man ska spara drygt 20 miljoner. Vad finns det egentligen för garantier för detta? Jag anser att det finns mycket brister i utredningen hittills. Att till exempel göra en konsekvensanalys efter beslut känns lite som att gå bakvägen.
I Västernorrland har en mängd regementen lagts ned även under vår tid, på den tiden i överenskommelse med Centerpartiet. Vi ersatte dem med en mängd statliga ersättningsjobb. Men nu är dessa statliga ersättningsjobb i princip borta från länet. Bara i Härnösand har man de senaste åren tappat drygt 1 200 statliga jobb, och nu riskerar ytterligare nästan 30 personer att förlora sina jobb.
Dessa personer har i sin tur familj med make eller maka och barn, så det kanske är totalt 100 personer som berörs av detta. De måste kanske följa med verksamheten dit den placeras eller flytta från kommunen för att söka annat arbete. Tyvärr har vi ju inte så mycket arbete att tillgå i våra norrländska län. Att tappa drygt 100 personer är mycket för en kommun som har så pass få invånare.
Av de 30 personer som enligt detta i så fall ska få lämna sina jobb är det vad jag har förstått bara några som kan gå ut i den operativa verksamhet som finns i dag. Det är inte alla som kan växla från en dag till nästa och klara uppgiften att gå ut på sjön. Det innebär kanske att de hamnar i arbetslöshet eller måste flytta, som jag sade tidigare.
Ur ett regionalpolitiskt perspektiv tycker jag att det finns anledning att peka på att det är ett ganska stort antal statliga arbetstillfällen som har dragits bort från Härnösand under dessa år. Det tycker jag talar emot att lägga ned ytterligare statliga myndigheter och flytta verksamhet från Härnösand till exempel till Stockholm, som i dag är en väldigt överhettad region.
Därför vill jag fråga ministern: Tycker inte ministern att det behövs en viss styrning för att alla regioner i vårt land ska kunna utvecklas så att jobben får stanna kvar?
Eva Sonidsson (S):
Vi tillförde ersättningsjobb i samband med vår nedläggning av regementen så det kan vi väl lämna därhän. Att vi reagerar tidigt på den utredning som lämnats, som vi ofta gör, är ju för att vi vet att det när det väl fattas beslut går snabbt. Då är det kanske lite sent att påverka. Det känns ändå tryggt att de har dragit åt handbromsen och begärt in ytterligare utredningsunderlag för att fatta beslut. Det känns positivt så här långt.
Vi får ändå tro att man har insett att utredningen inte är fullödig och att engagemang från kommunen, till exempel Härnösand, och länsstyrelsen ändå har gett resultat. Det känns inte som om loppet är kört. Den regionledning vi har i Härnösand i dag har utvecklats i mycket god samverkan med andra myndigheter verksamma längs Norrlandskusten. Det är väldigt positivt.
Det är en samverkan som i många fall bygger på bra personkännedom och goda relationer med andra aktörer. Det är inte lika lätt att behålla denna goda samverkan, varken geografiskt eller mentalt, om regionledningar flyttas till Stockholmsregionen eller någon annan större region som ligger långt från Norrlandskusten. I det här fallet kan man hoppas att det kanske inte är hugget i sten att ledningen ska flyttas från Härnösand. Den kan lika väl ligga i Härnösand.
Det känns ändå inte som att utredningen än så länge har talat till Härnösands fördel. Det har mer varit till storstadsregionernas fördel. Precis som Åsa Lindestam säger ska de statliga myndigheterna prioritera myndighetsgemensamma insatser i det regionala tillväxtarbetet. Det har vi bestämt i riksdagen. Det är naturligt att beakta möjligheten till decentralisering av verksamheter. Man ska samråda med länsstyrelser och så vidare.
Det har man även gjort i det här fallet på olika sätt. Utredningen föreslår tvärtom, det vill säga att centralisera verksamhet. Det känns inte riktig bra. När försvaret föreslår att det ska bli fler regioner föreslår Kustbevakningen färre. Polisen ska utredas, och Kustbevakningen ska fatta snabba beslut.
Det känns som att vi behöver en samlad krisberedskap för att vi ska klara av att se över helheten, det vill säga vilka myndigheter som kan samverka och få så mycket verksamhet för pengarna som möjligt. Allt annat är ändå slöseri med skattemedel.
Jag hoppas verkligen att vi fortsätter att belysa frågan på ett så bra sätt som möjligt så att vi kan eftersträva det vi vill ha, det vill säga så mycket verksamhet som möjligt för de skattemedel vi har att tillgå. Jag är inte så övertygad om att när personal flyttas från ett ställe till ett annat att de klarar av uppdraget direkt.
Jag vet att det finns personal i till exempel Härnösand som inte klarar av att gå ut direkt i verksamhet och jobba. Där måste antingen ske uppsägningar, annat folk anställas eller utbildas. Därför tror jag inte att växlingen med att säga upp personal blir så glasklar. Man gör det lite lätt för sig.
Eva Sonidsson (S):
Vi är för i Härnösand i alla fall - så långt är vi för och inte emot. Jobben är viktiga, och de är kanske viktigare för oss uppe i Norrlandslänen än för storstadsregionerna. Där finns det både ett flöde av att byta jobb och ett utbud av jobb som är mycket större än vad det är i glesbygden och i de trakter som jag kommer från.
Det kanske inte är bara de nästan 30 personerna som berörs av den här förändringen - om den nu kommer att genomföras, vilket vi får se - utan det är även en del civil personal runt omkring som följer med. Jag känner ändå lite hopp nu när man har bromsat upp det här lite grann och fortsätter att utreda.
Det kanske finns anledning för oss att stå här i talarstolen igen i en interpellationsdebatt längre fram när det visar sig att det kommer till skarpt läge och det finns ett bättre, konkret förslag att debattera. Vi får väl hålla tummarna för att det blir ett bättre utfall av den kommande utredningen, som ska presenteras längre fram.
Eva Sonidsson (S):
Då står vi här igen. Sist vi stod här var det inte fullt ut beslutat vad som skulle hända med Kustbevakningen. Nu är det beslutat, och liksom Peter Jeppsson känner inte heller jag att jag riktigt fick svar på min fråga. Ministern säger att han inte lägger sig i vad generaldirektören beslutar och hur de ska göra.
Men liksom Peter Jeppsson kan jag ändå känna den oro över vad som händer om detta inte får avsedd effekt. Det vet man ju inte förrän det är klart eftersom man heller inte har gjort någon djupare analys över hela den där utredningens konsekvenser.
Det finns andra som har gjort det, och kritiken är massiv utifrån den oro man känner inför den utredning som gjorts och som man inte tycker är till fyllest. Ministern säger att viss kustbevakningspersonal med placering i Karlskrona och Härnösand enligt Kustbevakningen kan påverkas av myndighetens nya regionala organisation.
För mig känns det som att alla påverkas, för på de samverkanskontor som ska bildas i Härnösand och Karlskrona ska bara fyra fem personer jobba. Jag tycker därför att det är i princip all personal som kommer att påverkas av det beslut som fattats. Jag kan bara instämma i Peter Jeppssons oro och funderingar och tänker inte förlänga det här debattinlägget så mycket. Men vi vill ha ett svar.
Vad kommer att hända om man inte får den avsedda effekten? Vad har ministern för verktyg för att se till att detta inte får en sämre effekt än man förväntar sig?
Eva Sonidsson (S):
Vi är naturligtvis inte emot effektiviseringar som gör att det blir bättre samordning. Det är mycket bra. Det finns en fråga som jag ändå måste ställa, och den har nämnts här flera gånger tidigare, som vi egentligen inte får något svar på. Varför ska man etablera sig på en marknad som redan är överetablerad, till exempel i Stockholm? Vi hade en bra fungerande kustbevakningsverksamhet i Härnösand.
Man måste på något sätt, till exempel i regleringsbrev, påpeka för generaldirektören att det kanske ska tas regionala hänsyn. Det är kanske bättre att man fördelar arbetstillfällen och myndigheter runt om i vårt land. Det finns faktiskt även kompetens i andra delar än i Stockholm.
Det har framkommit här att man ska kunna pendla till Stockholm för att kunna följa med organisationen och jobba där. Det är inte alla gånger det är en bra lösning att pendla. Att pendla en lång tid leder till ökad ohälsa. Det finns även risk för skadlig arbetsbelastning i den organisation som nu kommer att sättas i sjön.
Jag har en fråga till ministern som jag skulle vilja ha svar på: Varför ska man strama åt i Karlskrona och Härnösand och inte i Stockholm och Göteborg? Varför är det alltid landsbygden som ska drabbas med regeringens politik?
Eva Sonidsson (S):
Jag ska fatta mig kort. Vi socialdemokrater anser att statliga myndigheter via regleringsbrev ska ges möjligheter, eller åläggas, att ta regionala hänsyn. Det är vår bestämda uppfattning. Ska hela Sverige ges möjligheter att utvecklas måste man stödja de utvecklingskrafter som finns.
Fortfarande har ministern inte fått svar på sina frågor, säger han, och jag har inte fått svar på mina frågor. Vad är det för fel på kompetensen i Härnösand och Karlskrona?