Jan Ericson (M):
Jag vet inte var jag ska börja. Jag vill konstatera att justitieministern just har krävt ett löfte från mig om att jag ska gå in och styra vad de svenska kommunerna ska använda sina överskott till. Justitieministern struntar alltså helt i grundlagens regler om det kommunala självstyret. Det här är helt otroligt; jag avstår från att kommentera det vidare. Låt mig upprepa det jag sa i mitt tidigare anförande om polisen.
Under alliansregeringens tid satsade vi stort på polisen, rättsväsendet och kriminalvården. Vi utbildade fler poliser än någonsin tidigare och ökade antalet aktiva poliser från 17 000 till 20 000. Hade vi inte gjort denna upprustning av polisen och rättsväsendet hade situationen i dag varit många gånger värre. Nu, i det allvarliga läge som råder, måste man förstå att det behövs ännu större satsningar än dem som redan har gjorts.
Det fanns en chans med den vårbudget som vi presenterade tillsammans med tre andra partier, som innehöll ytterligare 500 miljoner till polisen, men regeringen och vänsteralliansen röstade ned detta. Förklaringen kom i den förra interpellationsdebatten: Justitieministern anser att polisen redan har för mycket pengar; de ska inte ha mer resurser. Det här vill vi ändra på om vi vinner valet. Fru talman!
Självklart måste det förebyggande arbetet gå hand i hand med en stark polis och ett starkt rättsväsen; jag tror inte att jag och Morgan Johansson har olika syn på den saken. Innan jag kom in i riksdagen 2006 var jag kommunpolitiker i min hemkommun Mark. Jag fick då äran att vara ordförande för kommunens nystartade brottsförebyggande råd, som startades 2002. Det är alltså 20 år sedan vi startade detta. Det var ett intressant uppdrag.
Vi lyckades verkligen samla alla möjliga goda krafter, som nattvandrare, kvinnojourer, grannsamverkan, polis, räddningstjänst, skola, socialtjänst med flera. Det är såklart utmärkt om det här finns i alla kommuner, och det gör det i de flesta av grannkommunerna hemma. Det råder nog ingen skillnad mellan Morgan Johansson och mig i synen på detta. Skillnaden är att justitieministern försöker att skuldbelägga kommunerna bakvägen i stället för att ta eget ansvar för att bekämpa den grova brottsligheten. Han plockar också in att vi har sänkt skatten.
Men under 2002 både sänkte vi skatten och startade ett brottsförebyggande råd; det finns inga motsättningar i detta. Stockholm sänkte skatten, men de har samtidigt ökat resurserna till socialtjänsten. De satsar också, som sagt, mer pengar på avhopparprogram än vad regeringen gör totalt i resten av landet. Förebyggande arbete är ju extremt viktigt, men då måste också förutsättningarna finnas. Det är exempelvis dags att ge lärarna i skolan ett tydligare mandat att vara de som bestämmer i klassrummen och på skolorna.
Det är också dags att ta tag i unga brottslingar och se till att även yngre kriminella kan dömas. Detta är två exempel där det krävs stöd av lag, och det är där regeringen borde lägga krutet om man vill underlätta kommunernas förebyggande arbete mot kriminalitet. Moderaterna har lagt fram ett flertal förslag för att komma åt ungdomsbrottsligheten, men alltför mycket av detta har Socialdemokraterna röstat ned med hjälp av Miljöpartiet, Centerpartiet och Vänsterpartiet.
Några exempel är sänkt gräns för häktning av unga, införande av ungdomshäkten och ungdomsfängelser, drogtest av unga, ungdomsdomstolar, åtgärder mot ungdomsrån och en mer omfattande slopad straffrabatt för unga lagöverträdare. Allt är nedröstat av vänstersidan, och i stället försöker man att rikta ljuset på våra kommuner och ge dem ökade uppgifter utan att lagstiftningen på andra områden hänger med.
Jag tycker verkligen att justitieministern noga borde begrunda sitt eget ansvar för att stötta kommunerna i stället för att kritisera. Ska kommunerna kunna arbeta med detta måste de ha den lagstiftning som krävs som stöd, exempelvis i skolan. Det finns väldigt många brister där.
Jag vill också påpeka för justitieministern att det nog är få ställen som har fler fritidsgårdar än just våra mest utsatta utanförskapsområden. Det är nog inte så enkelt som att den grova kriminaliteten försvinner om man bara bygger fler fritidsgårdar - historien har väl ändå visat att detta inte fungerar.