KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tackar återigen riksdagsledamoten för att hon lyfter upp dessa viktiga frågor, som vi behöver uppmärksamma året om, inte minst inför den internationella kvinnodagen. Men detta är frågor som vi behöver jobba med ständigt. Det är en av våra viktigaste jämställdhetsfrågor. Jag vill lyfta upp det som riksdagsledamoten var inne på när det gäller kommunernas arbetsgivaransvar. Det är en oerhört viktig fråga.
När jag var kommunpolitiker gjorde vi en låglönesatsning i den kommun där jag var verksam. Den gick främst till kvinnor, för det var de som jobbade i de yrken där det var lägre löner. Detta är en fråga som är viktig för oss politiker på nationell nivå men också på lokal och regional nivå, där man är arbetsgivare och faktiskt har möjlighet att göra sådana typer av satsningar. Sedan har vi, kanske lite överraskande, haft en diskussion här i riksdagen om välfärdsmiljarderna.
Det är förstås positivt att vi stärker välfärden, vilket är en viktig fråga för regeringen. Vi har under både den förra mandatperioden och denna mandatperiod skjutit till välfärdsmiljarder, och nu blir det ytterligare 5 välfärdsmiljarder utöver de satsningar vi tidigare har aviserat. Av dem som jobbar i kommunsektorn är 80 procent kvinnor, så när vi stärker välfärden gör vi Sverige till ett starkare land.
För att kunna bygga ett starkt Sverige är det oerhört viktigt att vi satsar på välfärden. För de människor som jobbar i välfärden inom kommunsektorn, som till 80 procent är kvinnor, är detta de facto också en viktig del i att stärka deras möjligheter att göra ett gott jobb på sin arbetsplats. Återigen: Tack för att dessa viktiga frågor lyfts upp i Sveriges riksdag!
Åsa Lindhagen (MP):
Tack för den här väldigt viktiga frågan, Sofia Nilsson! Precis som Sofia Nilsson lyfter är detta en stor problematik. Varje enskilt fall där vi har misslyckats med att hindra att ett barn förs utanför Sveriges gränser är en tragedi och ett stort misslyckande.
Det vi har gjort hittills är bland annat att stärka den konsulära verksamheten inom Utrikesdepartementet för att se hur vi kan jobba för att människor som har förts utanför landets gränser ska komma tillbaka hem till Sverige. Men det absolut viktigaste är att vi förhindrar att barn och unga människor över huvud taget förs ut ur landet, för det är mycket svårare att jobba när vi inte längre har rådighet inom våra egna gränser. Det är otroligt viktigt att jobba med bland annat kunskapshöjande insatser.
Vilka tecken finns det på att barn lever under hedersförtryck och på att det finns risk för att de kommer att föras ut ur landet? Där behöver socialtjänsten komma in. Vi behöver också starkare åtgärder för att förhindra att barn och unga förs ut ur landet.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag instämmer helt i detta. Vi behöver öka möjligheterna för myndigheterna att ingripa om det finns en oro för att barn ska föras ut ur landet. Det är ett ansvar för oss i politiken att se till att myndigheterna får dessa möjligheter. Det är också tydligt i januariavtalet att vi ska se till att öka möjligheterna för socialtjänsten att göra insatser även när föräldrar motsätter sig det. Detta är också ett väldigt viktigt steg framåt.
Barnens rätt till skydd och trygghet måste gå före föräldrarnas rättigheter. Barnet måste komma först.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tackar Gulan Avci för frågan och för att hon ständigt lyfter upp dessa frågor på olika sätt. Jag delar helt uppfattningen att vi behöver ha ett starkt jämställdhetsperspektiv, inte minst när det gäller arbetsmarknadspolitiken och hur vi välkomnar människor på ett så bra sätt som möjligt till Sverige. Där har vi ett viktigt jobb att göra. Genom regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen fattade vi nyligen beslut om att 300 miljoner kronor ska få användas till fler insatser, inte minst för utrikes födda kvinnor.
Detta är ett exempel på att vi har fokus på dessa frågor, men vi behöver göra mycket mer. Jag känner givetvis till riksdagens tillkännagivande, som kom in i juni. Det är ju ett väldigt nytt tillkännagivande, och det är något som vi kommer att hantera framöver i Regeringskansliet.
Åsa Lindhagen (MP):
Svaret är att tillkännagivandet har kommit in och att vi kommer att behöva titta på det och bereda det. Det är där vi befinner oss i processen. Vi kommer att få återkomma längre fram, men jag har inte en tidsplan för det och kan inte säga exakt när och hur. Däremot är det ju så att riksdagens tillkännagivanden är något som vi har att hantera. Detta är förstås ett tillkännagivande som jag känner till och som ligger på mitt bord. Vi kommer att få återkomma.
Åsa Lindhagen (MP):
Prideflaggan står för ett öppet och fritt samhälle där människor kan få vara den de är och leva i frihet och trygghet. När vi börjar vackla i frågan om alla människors lika värde är vi farligt ute. För mig är det skrämmande hur Moderaterna och Kristdemokraterna på lokal nivå kan acceptera att flaggan halas. Det här är inte en isolerad händelse.
Det går hand i hand med angrepp mot utsatta människor som tigger på våra gator, mot människor som flytt för sina liv och tagit sig ända hit till Sverige, som man vill bosätta i husvagnar eller inte bosätta över huvud taget, och mot människor som ägnar sig åt att be på sin arbetsrast.
Det har inte på väldigt länge varit så viktigt att stå upp för alla människors lika värde som det är i dag, för det är allvar nu.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tänker att det är skillnad beroende på vilka som styr. När Sverigedemokraterna styr halar man prideflaggan. När vi styr gör vi en historisk satsning på hbtq-personers rättigheter. Det ingår i budgetförslaget att vi framöver ska ta fram en handlingsplan som handlar om att konkretisera åtgärder för hbtq-personer, inte minst unga hbtq-personer där vi ser att det finns en stor psykisk ohälsa, en större utsatthet för hot- och hatbrott och för trakasserier i skolan. Vi behöver bland annat jobba med trygga mötesplatser.
Vi har väldigt mycket att göra och kommer att ta tag i det jobbet.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack till Thomas Hammarberg som lyfter upp de här frågorna och hela tiden trycker på när det gäller mänskliga rättigheter!
Som vi pratat om tidigare tänker jag att vi lever i tider när vi mer än på väldigt länge behöver stå upp för mänskliga rättigheter och vikten av att inrätta en oberoende institution som kan bevaka och ge stöd och hjälp när det gäller hur vi hela tiden kan stärka vårt arbete för mänskliga rättigheter och alla människors lika värde, vilket är grunden i vår demokrati - möjligheten för människor att leva ett fritt liv i en vital och stark demokrati.
Vi har varit tydliga. I regeringsförklaringen nu i september lyfte statsministern att vi ska inrätta en oberoende institution för mänskliga rättigheter. Det är en fråga som har behövt stötas och blötas under en längre tid, men vi har nu fått in remissvar på det förslag som finns på bordet. De remissvaren håller på att beredas, så vi kommer att återkomma i den här frågan.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är oerhört viktigt att den här institutionen etableras på ett bra sätt och att vi värnar institutionens oberoende. Jag delar helt uppfattningen att det är väldigt viktigt att vi nu kommer framåt och får institutionen på plats. Den har en viktig roll att spela, även utifrån det perspektiv som du, Thomas Hammarberg, lyfter fram när det gäller personer med funktionsnedsättningar och deras rättigheter och också mänskliga rättigheter överlag. Återkom väldigt gärna, för det här är en viktig fråga!
Åsa Lindhagen (MP):
Jag vill tacka riksdagsledamoten för att hon väcker så viktiga frågor. Det här handlar om två delar. Den ena är tryggheten här och nu. Där behövs förstärkningar för polisen. Det är en av regeringens mest prioriterade frågor att stärka polisen. Det kommer nu att anställas fler inom polisen som ska jobba specifikt med våldtäkt och den typen av brott. Det är oerhört viktigt att det blir konsekvenser för dem som begår brotten.
Den andra delen är att vi måste jobba förebyggande med att våldet i samhället ska upphöra. Då behövs inte bara den samtyckeslagstiftning som har kommit på plats, vilket är ett otroligt viktigt steg framåt i kampen för att skapa ett jämställt samhälle. Vi måste också skapa en samtyckeskultur. Vi accepterar inte våld och övergrepp mot kvinnor. Vi accepterar inte att man inte är trygg på sin arbetsplats, vilket metoo-uppropen tydligt har visat att kvinnor och flickor inte är. Vi accepterar inte att man inte är trygg i det offentliga rummet.
Det finns oerhört mycket att göra med att skapa en samtyckeskultur i Sverige.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är ett långsiktigt arbete som pågår. Vi kommer inte att utrota våldet den här mandatperioden. Behöver vi göra mer? Ja, det behöver vi. Vi behöver skärpa lagstiftningen, vi behöver stärka polisen och vi behöver jobba med det förebyggande arbetet. Det här är oerhört prioriterade frågor. Det kommer att ta tid att utrota våldet, men det är dit vi ska. Våldet ska bort. Kvinnor och flickor ska vara trygga på våra gator, i kollektivtrafiken och på sina arbetsplatser.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag uppfattade att frågan gällde hur vi ska jobba för att stärka och skydda sexköpslagen. Utgångspunkten i frågorna är den feministiska storsegern med metoo-uppropen, det vill säga att vi började lägga skammen och skulden där den hör hemma, nämligen hos förövaren.
Det är också utgångspunkten för sexköpslagen, det vill säga att vi lägger skulden där den hör hemma, nämligen hos sexköparen. Den utgångspunkten måste prägla det arbete vi gör framöver. Politiken måste alltid stå på den utsattas sida, och den utsatta ska få skydd och stöd.
Och vi ska fortsätta att jobba för att det blir konsekvenser om man begår brott mot andra människor.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag tycker att man alltid måste vara öppen för att se över lagstiftningen och se hur den fungerar. Sexköpslagen firar ju 20-årsjubileum i år. Det jag också tänker på är hur oerhört viktigt det som görs inom polisen är. Det handlar både om att stärka upp polisen generellt och om att polisen just nu jobbar med att anställa fler som ska jobba just med våldtäkter och andra typer av grova brott.
Om man blir utsatt för de här brotten ska man också kunna få stöd och hjälp av rättssamhället. Det är också en viktig del i detta.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag vill börja med att tacka riksdagsledamoten för att hon lyfter de här oerhört viktiga frågorna. En väldigt viktig del i att bekämpa segregation är långsiktighet i arbetet. Här har inte minst politiken brustit på en rad olika sätt när det gäller projekt och kortsiktighet. Människor i områden med socioekonomiska utmaningar är trötta på kortsiktigheten som inte ger en strukturell förändring, så det vill jag säga är en viktig utgångspunkt.
Regeringen tog förra mandatperioden fram en långsiktig strategi för arbetet med att motverka och minska segregation. Den tar fasta på bostad, arbetsmarknad, skola, demokrati, civilsamhälle och brottslighet. Dessa olika områden behöver vi jobba med och fortsätta att ta arbetet framåt. Det sker ett omfattande arbete mot inte minst brottslighet. 34-punktsprogrammet, som har tagits fram, omfattar också arbetet mot gängkriminalitet.
Vi sköt till resurser till kommuner och regioner under förra mandatperioden och kommer också att skjuta till resurser framöver. Det är viktigt att skjuta till resurser.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är flera olika delar här. En del är att vi sköt till 35 miljarder till välfärden förra mandatperioden och fortsätter att skjuta till resurser. Det är välkommet mot bakgrund av den diskussion som finns i riksdagen om behovet av att satsa på välfärden. Det tycker jag är en oerhört viktig del i det här arbetet. Vi lade också en bra grund förra mandatperioden med den långsiktiga strategin, med myndigheten Delmos som har inrättats och med de statsbidrag som finns till kommuner och regioner som ett ytterligare tillskott av resurser för att motverka segregation.
Vi jobbar också med etablering. Det här är två olika frågor men som har beröringar på olika sätt.
Åsa Lindhagen (MP):
Sverige har en av de hårdaste sexualbrottslagstiftningarna i världen, och det är bra. Om en man våldtar sin fru varje kväll under ett års tid begår han 365 våldtäkter. Så ser det inte ut i hela världen - på vissa håll är det inte våldtäkt över huvud taget. Att det är det i Sverige är bra, för detta är ett av våra viktigaste samhällsproblem. När det gäller mäns våld mot kvinnor, våld i samhället och rasism finns det noll acceptans.
En viktig del i att jobba förebyggande mot våld och mäns våld mot kvinnor är att komma åt de destruktiva maskulinitetsnormer som finns. Det är normer som innebär att män i detta samhälle tycker att de har rätt att till exempel behandla kvinnor på ett visst sätt och behandla människor, oavsett kön, på ett visst sätt. Vi måste komma åt dessa normer, för det här är inte acceptabelt över huvud taget.
Det måste få konsekvenser om man begår grova brott. Man ska ta ansvar för det, och det ska få konsekvenser. Det gäller alltså att jobba förebyggande mot de normer som innebär att människor tycker att det är okej att bete sig på det sättet, och sedan ska vi ha ett bra rättssystem.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack till riksdagsledamoten för en viktig fråga som handlar om att kvinnor ska ha självständighet och själva kunna styra över sina egna liv! Då är det helt centralt att man har en etablering på arbetsmarknaden. Här har vi inte gjort bra ifrån oss. Vi ser att utrikes födda kvinnor har sämre möjligheter att komma ut på arbetsmarknaden. Vi ser också i den rapport som regeringen gav i uppdrag till Arbetsförmedlingen att ta fram att kvinnor får mindre praktik, mindre insatser av olika slag och mindre tid med arbetsförmedlare.
Det är klart att så kan vi inte ha det. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter i Sverige. Det ska vara en självklarhet. Vi behöver fortsätta att följa frågan och förstås se till att kvinnor och män har samma möjligheter. Vi vet att Arbetsförmedlingen är duktig på detta på vissa håll. Det är klart att det är fullt möjligt att ge samma stöd, så det här är en fråga vi kommer att fortsätta att jobba med. Vi har också andra insatser, till exempel möjlighet till språkträning samtidigt som man är föräldraledig.
Det är en viktig fråga, inte minst för kvinnor, när det gäller att rustas bättre för arbetsmarknaden.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag vill tacka riksdagsledamoten Helena Vilhelmsson för att hon tar upp den här frågan. En väldigt viktig del här är ju att vi inte har talat tillräckligt mycket om killars våld mot unga tjejer. Då handlar det inte om oskyldiga tonårskonflikter utan om grovt våld. Det är också väldigt tydligt i rapporten. Detta behöver vi ta på mycket större allvar.
Vad finns det för stöd för tjejerna, och vad finns det för insatser för att få killarna att sluta utöva våld? Jag tror att vi har väldigt mycket kvar att göra, och en viktig del i det är precis det som vi gör här just nu. Vi i politiken behöver uppmärksamma den här frågan mycket mer. Jag har, precis som riksdagsledamoten har hört, haft ett möte med Stiftelsen 1000 Möjligheter, och vi har diskuterat rapporten. Vi behöver ha med oss detta perspektiv i de uppdrag vi till exempel ger till myndigheter i vårt arbete med att på olika sätt flytta fram positionerna när det gäller våldet.
Den här frågan behöver lyftas mer. Det var också väldigt tydligt vid mötet.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack, riksdagsledamoten, för väldigt viktiga frågor! I den kris som vi befinner oss i blir det väldigt tydligt hur olika människor drabbas, utöver hur de drabbas av själva sjukdomen, som är ett oerhört allvarligt hot mot människors liv och hälsa. Inte minst ser vi hur detta påverkar barns uppväxtvillkor, som riksdagsledamoten lyfter. Skolan är oerhört central.
Det är förstås en väldigt stor utmaning och ett problem att vi har de frånvarosiffror som beskrivs. Jag vet att detta är en fråga som utbildningsministern är väldigt engagerad i, för det är klart att det slår hårt mot barns möjligheter att ta till sig kunskap om de inte är i skolan. Det säger sig självt. Detta är något av det viktigaste i barns liv. Det är en fråga som är oerhört viktig också för utbildningsministern. Jag vill tacka för att Roger Haddad lyfter dessa frågor.
Detta är bland det viktigaste som finns i ett barns liv.
Åsa Lindhagen (MP):
Vi har ett långsiktigt arbete. Regeringen har en långsiktig strategi för att motverka och minska segregation i samhället. Detta omfattar många olika områden. Det finns ingen quick fix. Det handlar om bostadsfrågan, arbetsmarknadspolitiken och brottslighet. Civilsamhället är en viktig del i detta. Det gäller flera olika områden. Detta arbete måste fortlöpa. Men det blir väldigt tydligt i denna kris hur det slår mot människor.
Jag tror också att civilsamhället är en väldigt viktig del i detta, men vi behöver prata mer om inte minst jobben och om hur människor ska kunna fortsätta att ha en inkomst. Vi ser att det slår extra hårt mot dessa områden. Det är väldigt allvarligt för människornas situation.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack, riksdagsledamoten, för en mycket viktig fråga! Jag har själv tagit del av larmrapporter från forskare, socialarbetare och kvinno- och tjejjourer som lyfter en oro för att det finns barn som vi inte lyckas skydda. Vi pratar nu mycket om den starka föräldrarätten i Sverige. Den slår igenom på många olika områden. Vi har det oerhört tragiska fallet med Lilla hjärtat.
Vi har också barn som drabbas av vårdnadstvister och som vi vet far väldigt illa, och vi har barn som befinner sig i familjer där det förekommer våld. Jag får höra berättelser om barn som mot sin vilja tvingas umgås med en pappa, ofta, som kan ha utövat våld mot både barnet och kvinnan. Detta är förstås en oerhört viktig fråga som jag tror att vi kommer att behöva titta närmare på.
Hur ser det ut för barnen i dessa familjer? Lyckas vi skydda dem? Sätter vi barns rättigheter före föräldrars rättigheter, eller finns det barn som vi sviker? Det behöver vi prata mer om.
Åsa Lindhagen (MP):
Vi behöver göra mycket mer för att skydda barn i det här samhället mot våld. Barn far förstås oerhört illa av att utsättas för våld, men de far lika illa av att uppleva våld i hemmet. Pappas våld mot mamma är oerhört skadligt för barn. Om vi i en vårdnadstvist ser att barnet riskerar att fara illa av att umgås med ena föräldern måste vi sätta barnets rättigheter främst. Det är det som måste gälla.
Där har vi, tror jag, en del kvar att göra i Sverige.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack till riksdagsledamoten för en väldigt viktig fråga! Det är förstås fullständigt oacceptabelt om det är så att vi skjuter till pengar från nationell nivå för att bekämpa mäns våld mot kvinnor och killars våld mot tjejer, som vi pratade om tidigare, och så drar den kommunala nivån tillbaka sina resurser. Vi har ett kommunalt självstyre, men för mig är det i alla fall glasklart att de pengar som vi går in med ska gå till utsatta kvinnor och till att bekämpa detta våld.
Det vill jag vara väldigt tydlig med, och jag tror att vi är helt överens om detta över partigränserna. Det finns generellt ett stort engagemang i politiken för detta. Det finns också många kommuner runt om i Sverige som har ett jättestort engagemang i de här frågorna, så det är viktigt att hålla koll på detta. Min prioritet har varit att få ut de här pengarna så fort som möjligt, för det är då de gör nytta.
Nu ligger det hos Socialstyrelsen att ta in ansökningar, och vi har varit väldigt tydliga från politikens sida med att de här pengarna inte gör någon nytta i statens kassakista utan först när de når kvinno- och tjejjourer och andra organisationer.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack, riksdagsledamoten, för en viktig fråga! Det är en grundläggande del i regeringens jämställdhetsarbete att vi ska ha jämställdhetsintegrering i allt vi tar oss för. Vi ska ständigt analysera hur de reformer som genomförs slår mot kvinnor respektive män och deras möjligheter. Vi befinner oss i en tid där det finns väldigt stora osäkerhetsfaktorer.
Jag tror att vi kommer att behöva följa kvinnors situation framöver, för det är hel del i dagsläget som vi inte vet. Det är oerhört viktigt att se hur detta påverkar kvinnor och män. Men att det påverkar kvinnor, precis som riksdagsledamoten tar upp, är uppenbart. Jag tror att en del som vi kommer att behöva fortsätta att jobba mycket med är utrikesfödda kvinnors situation på arbetsmarknaden. Vi vet att det har funnits brister där också tidigare och att vi inte gör ett tillräckligt bra jobb.
Det är oerhört viktigt att vi nu gör allt vi kan med de krispaket som har skjutits till för att människor ska kunna vara kvar i jobb. Det handlar inte minst också om att vi ser till att människor snabbt kommer tillbaka till arbetsmarknaden.
Åsa Lindhagen (MP):
Alla åtgärder som nu vidtas handlar både om att rädda liv och hälsa och om att rädda svenskars jobb. Jag tror att de stora resurser som har tillskjutits kommuner och regioner också gynnar kvinnors situation, eftersom vi vet att många kvinnor jobbar till exempel inom offentlig sektor. Vi kommer att behöva fortsätta med det här. Vi kommer att behöva göra mer, och jag tror att det är en hel del som vi inte vet i dagsläget. Vi kommer att fortsätta att jobba för ekonomisk jämställdhet; det är helt centralt.
Regeringen har tillsatt en kommission gällande detta, som också kommer att behöva väga in coronakrisens konsekvenser och se vilka förslag man behöver lägga fram. Detta får regeringen sedan ta del av.
Åsa Lindhagen (MP):
Tack för de vänliga inledande orden och för de väldigt viktiga frågor som Désirée Pethrus tar upp! Låt mig börja med vad som behöver göras. Vi skulle kunna stå i timmar och prata om detta. Det här är ingen quickfix. Vi kommer tyvärr inte att lösa mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck snabbt. Jag tror att vi behöver göra många olika saker. Vi behöver jobba förebyggande och med normer och värderingar. Vi har ett stort problem med en del killar och män.
De flesta killar och män utövar inte våld, men av dem som utövar våld handlar den absoluta majoriteten om killar och män. Vi behöver göra upp med machokulturen, och det måste påbörjas tidigt i skolan. Vi behöver också bli bättre på att ge skydd och stöd. Det handlar både om akut skydd och stöd och om långsiktigt stöd. Hur tar man sig exempelvis ut på bostadsmarknaden efter att man bott i ett skyddat boende? Hur startar man om sitt liv? Jag nämnde tidigare hemlöshet. En del av de kvinnor och barn som är hemlösa är det på grund av att de har flytt från en våldsutövare. Där behöver vi från samhällets sida göra bättre ifrån oss.
Rättsväsendet lyftes upp. Jag håller helt med om vikten av att man ska kunna få ett gott stöd när man vänder sig till rättsväsendet efter att ha blivit utsatt för brott. Vi gör just nu historiska satsningar på polisen, och polisen har nu rekryterat 150 nya medarbetare som ska jobba med brott i nära relationer. Det är ett väldigt viktigt steg framåt. Det är viktigt att vi tar dessa brott på största allvar.
Det handlar ju om allvarlig och grov brottslighet som ytterst innebär att människor - kvinnor - förlorar livet. Som jag nämnde behöver man även jobba med våldsutövarna. Min repliktid börjar ta slut. Som jag sa skulle vi kunna tala väldigt länge om detta. Jag vill dock kort säga några ord om NCK. När myndigheten bildades under förra mandatperioden flyttades både uppdrag och resurser till Jämställdhetsmyndigheten.
Arbetet vid Länsstyrelsen i Stockholm mot exempelvis prostitution och människohandel lades ju inte ned, utan ansvaret för regionkoordinatorerna flyttades till Jämställdhetsmyndigheten. Detta är bakgrunden till det hela. Jag delar riksdagsledamotens uppfattning att NCK gör ett oerhört viktigt jobb.