Hillevi Engström (M):
Sverige kom väldigt starkt ur den här krisen. Vår ekonomi är bland de starkaste i hela Europa. Vi har aldrig haft så hög tillväxt. Vi kan se att arbetslösheten går ned. Långtidsarbetslösheten minskar. Vi har 115 000 fler sysselsatta än för ett år sedan. Vi har tagit tillbaka jobbtappet under finanskrisen. Det är också väldigt många fler som kommer in på arbetsmarknaden och söker de lediga jobben när vi har halverat sjukskrivningstalen i Sverige.
Någonstans måste man hålla sig till någon sorts hederlighet när det gäller hur det ser ut på den svenska arbetsmarknaden. Det går bra, det går åt rätt håll, men det går inte tillräckligt bra så länge det finns personer som inte får jobb. Det är inte heller så, som det påstås från oppositionen, att man kan lösa de problem med efterfrågan på arbetskraft som finns genom arbetsmarknadsutbildning. I rapporter från Arbetsförmedlingen och från andra organ kan man se väldigt tydligt var bristyrkena finns.
Som jag sade i mitt tidigare inlägg handlar det om läkare, byggnadsingenjörer, civilingenjörer, maskinbefäl, gymnasielärare, operationssjuksköterskor, IT-personal och så vidare. Det är sådana yrken som kräver långa utbildningar. Gymnasieskolan är minimum, men det ska gärna vara högskoleutbildningar. Det har aldrig gått så många på universitet och högskolor som det gör i Sverige i dag. Men man blir inte elektriker på en kortare kurs.
Jag tror inte heller att oppositionen menar att man ska ha arbetsmarknadsutbildningar med aktivitetsstöd i tre eller fyra år. Det är också den allra dyraste utbildningsformen som finns. Den kostar ungefär tre gånger så mycket som en reguljär utbildning. Jag tror inte heller att lösningen är att alla ungdomar ska gå exakt samma form av utbildning. Det har visat sig att ett av problemen med de ungdomar som inte kommer in på arbetsmarknaden är att de har slutat skolan därför att de inte har trivts särskilt bra i skolan. Skolan har inte kunnat möta deras behov.
Forskningen visar också att när man gjorde gymnasieskolan treårig och högskoleförberedande tappade man många elever som inte gick den här utbildningen fullt ut. Det måste vara bättre att alla ungdomar får chansen, både de som är teoretiskt motiverade och vill gå en teoretiskt inriktad gymnasieutbildning och de som är praktiskt motiverade och kanske sedan, om ett par år, vill komplettera och få högskolebehörighet. Vi behöver flera vägar in på arbetsmarknaden och inte bara en smal stig.
Vi behöver många olika vägar i form av yrkespraktik, lärlingsutbildningar, lärlingsprovanställningar och inte minst gymnasieskolan. Vi behöver flera aktörer som hjälper till med matchningen. Socialdemokraterna säger ju nej till olika aktörer. Ni vill att Arbetsförmedlingen ska sköta den här matchningen. Ni säger nej till att människor ska flytta till de lediga jobben. Hur går det ihop? Hur blir matchningen bättre om man inte behöver söka de lediga jobb som finns?
Vi vet ju att det är så viktigt vad man gör de första dagarna. Varför ska man inte söka lediga jobb då och vara beredd att flytta dit där de finns? Förklara det! Avslutningsvis undrar jag hur en kompetenskommission som kostar 1 miljard kronor ska kunna lösa missmatchningen på arbetsmarknaden.