Emilia Töyrä (S):
För att inte glömma bort det vill jag börja med att yrka bifall till utskottets ställningstagande i betänkande UU15 och därmed avslag på alla reservationer. Varje riksmöte behandlar utrikesutskottet ett betänkande om mänskliga rättigheter.
Den här gången befäster vi betänkandet i den skrivelse som regeringen lämnade till riksdagen i höstas, Mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i svensk utrikespolitik , vilket också är namnet på betänkandet UU15. I går eftermiddag landade jag i Sverige igen efter några dagar i Pacific City i Filippinerna.
Jag bjöds in som en av föreläsarna för unga ledare från olika delar av Sydostasien i åldrarna 20-35 år. Trots att vi är i samma ålder skiljer sig våra livsvillkor åt totalt. När jag beskrev tillvaron för arbetare i Sverige, som de såg ut för nära 200 år sedan, fick jag igenkännande blickar.
Och det som här hemma kan användas som en beskrivning av hur mycket vi åstadkommit var där vardagsmat. Sverige då är Sydostasien i dag. Det är låga löner, usel arbetsmiljö och ett totalt beroende av arbetsgivare. Fackföreningar är på väg att byggas upp i en enorm uppförsbacke.
Det finns en rädsla hos arbetare att organisera sig, att opponera sig och att kräva sin rätt. Känns det igen? Och som en extra krydda sker 6 000 utomrättsliga avrättningar i president Dutertes så kallade krig mot droger.
Jag fick höra berättelser om personer som söker hjälp för att kunna begrava sina döda, som tillfrågas om de kan vittna om det i domstol men inte vågar, för då riskerar de själva att hamna i samma situation. Om man inte rapporterar om de drogberoende man känner räknas man som medskyldig.
Poliser har beting på antalet nedslag de ska göra - poliser som sköter sitt jobb i ett land med en president som öppet ifrågasätter om det ens finns något som heter mänskliga rättigheter. För den som vill fördjupa sig i situationen i de olika länderna i Sydostasien är regeringens hemsida en lämplig plats att besöka.
Den 26 april publicerades där, precis som tidigare talare har sagt, 135 olika landrapporter - MR-rapporter som utformats på samma sätt som den skrivelse vi i dag ska ta ställning till.
För att ha en utrikespolitik som är lätt att följa tror jag att det är ett bra koncept att skrivelser och rapporter är enhetliga och går att känna igen sig i. Årets rapporter innebär en ambitionshöjning jämfört med de tidigare och har också tydliggjort kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Herr talman! Precis som utskottet tidigare har slagit fast är de mänskliga rättigheterna universella, odelbara och ömsesidigt samverkande.
Det betyder att de ska gälla lika för alla, i alla länder och att alla är lika viktiga. Jag skulle tro att bara i den här salen skulle vi rangordna de olika rättigheterna olika beroende på ideologi och bakgrund.
Om vi gör avsteg från principerna om rättigheterna, ger vi inte då också tolkningsutrymme åt andra som kanske inte tycker att det är så himla viktigt att kunna organisera sig, som kanske inte tycker att det är så himla viktigt att förbjuda tortyr, som kanske inte tycker att barn har rättigheter?
Som första land i världen som förbjöd barnaga, 1979, är Sverige en stark röst i världen när det gäller barns rätt till skydd från våld. Utskottet framhåller också i betänkandet att Sveriges långsiktiga mål när det gäller barns rättigheter måste vara att barn och unga respekteras och ges möjlighet till utveckling, trygghet, delaktighet och inflytande.
Barn har rättigheter och ska också kunna hävda dem. I dag är det inte bara Rebecka och Ruben som har namnsdag. Det har också International Child Helpline Day - något som till exempel Bris uppmärksammar.
Det internationella nätverket för hjälplinje för barn tog 2015 emot över 20 miljoner samtal från unga, och ett av sju handlade om våld och övergrepp. Där barn ska kunna känna sig som mest trygga, hemma, är för vissa det totalt motsatta. Den som ska vara där för dig och se till att du växer upp till en trygg och självständig individ tar inte alltid sitt ansvar.
Då är det viktigt att andra gör det. Sverige måste fortsätta att stå upp för barns rättigheter och värna allas frihet, oavsett om de uppnått 18 års ålder eller inte. Herr talman! Jag är stolt över det arbete regeringen gör för mänskliga rättigheter i världen. Låt mig återanvända en gammal fras: Jag är stolt men inte nöjd.
När vi ser hur de totalitära makterna runt om i världen växer sig allt starkare, när vi ser hur situationen för människorättsförsvarare förvärras för varje år och när vi följer de fruktansvärda rapporterna om övergrepp i länder allt närmare vårt är det oerhört viktigt att vi fortsätter kämpa för det vi tror på, outtröttligt.