KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Bodström (S):
Nu kom ett av de mest märkliga påståenden jag har hört. Man får inte tala om polisutbildningen. Det är ju det du har svarat på här, Beatrice Ask. Det är bara att läsa ditt svar här i dag. Där talar du om den här polisutbildningen. Du säger att den bör utvecklas ytterligare, att det för närvarande pågår en utredning om polisutbildningen, att man för diskussioner om inriktningen och att översynen av polisutbildningen naturligtvis kan leda fram till att den utformas så att den ger högskolepoäng. Det är utifrån ditt svar här som jag ställde frågorna, men jag fick inget svar. Nu ställer jag dem en gång till.
Det är väldigt enkla frågor. Kan du garantera alla de ungdomar som nu söker till utbildningen att den inte kommer att kortas? Du kan inte gärna säga att den frågan inte hör hit. Jag frågar utifrån ditt eget svar. Anser du att utbildningen, som till exempel för cirkusartister, ska vara en del av den akademiska högskolan?
Anledningen till att jag säger detta är, precis som Yvonne Andersson också säger, att det finns väldigt starka skäl för det. Det är bra för polisens utveckling i deras svåra arbete. Det är bra för forskningen, precis som sägs här. Det är helt riktigt. Det är också bra när man samverkar med andra aktörer. I stort sett alla andra aktörer i form av åklagare och socialassistenter har akademisk utbildning.
Polisförbundet säger också i sin artikel, som jag ska ge dig här efteråt, att det är väldigt viktigt att vi verkligen får ut flera poliser och att de inte hamnar i vidareutbildning utan kommer ut på gator och torg. Nu vill ju Moderaterna, liksom alla andra partier, verkligen satsa på flera poliser. Men det är också viktigt, som Polisförbundet säger, för att vi ska öka andelen kvinnor och personer med annan etnisk bakgrund. Det är därför som det här är så viktigt. Det är därför i stort sett alla andra partier driver de här frågorna.
Det är därför som Polisförbundet så gärna vill ha svar på den fråga som jag nu ställer. Jag återupprepar: Ställer du dig mot hela den svenska poliskåren riskerar du faktiskt att på mycket kort tid bli polisens fiende nr 1.
Thomas Bodström (S):
Jag tror att det behövs en bakgrund. Intresseanmälan från Friidrottsförbundet kom redan den 31 mars. Därefter skrev Friidrottsförbundet ett brev den 14 augusti till Göran Persson, dåvarande statsministern, och Fredrik Reinfeldt, nuvarande statsministern. Brevet besvarades av Bosse Ringholm, som fick ärendet delegerat till sig, i början av oktober.
Man hade bett om att få ett svar före den 30 september. Något svar från Fredrik Reinfeldt har ännu inte kommit, närmare fyra månader därefter. Trots det lämnades det in en ansökan den 24 oktober. Den avslogs den 23 november.
Friidrottsförbundet har ändå lämnat in en ny ansökan och hoppas att få möjlighet att arrangera friidrotts-VM 2011 eller 2013. I kalkylen - det sägs att det inte finns någon kalkyl - är kostnaderna på 475 miljoner.
280 miljoner ska Friidrottsförbundet stå för, och staten ska stå för 245 miljoner. Men det är inte så att staten kommer att förlora 245 miljoner. Det finns en noggrann beräkning från Turismens Utredningsinstitut. Man kommer lågt räknat fram till att vinsten är i varje fall 500 miljoner kronor.
Även om man har tagit till dubbelt så mycket som beräknat här går alltså inte staten med någon förlust. Detta är inte en ansökan om ett bidrag utan detta är en ansökan om en investering som kommer att tillfalla staten många gånger om. Det är viktigt att understryka det.
I regeringsförklaringen, som Fredrik Reinfeldt lämnade den 6 oktober, sades det att Sverige ska arrangera stora internationella evenemang. Här får man alltså det bästa möjliga tillfället, nämligen ett friidrotts-VM. Vi har haft ett på 90-talet, och vi har haft ett på mitten av 00-talet. Och det behövs ett någon gång i nästa decennium. Det ligger ganska långt bort.
Då krävs det att vi gör vad vi kan och menar det vi säger om att arrangera stora internationella evenemang. Här har man alltså möjligheten, och jag kan då konstatera att statsministern och regeringen inte uppfyller de löften de gav. Lena Liljeroth säger nu att det har tillsatts en utredning. Den tillsattes tidigare. Det är riktigt att det finns en utredning.
Utredningen leds av Anders Lindström. Anders Lindström har redan nu sagt att man inte behöver vänta på att han blir klar med utredningen. Han har redan nu kommit fram till att det här är någonting som regeringen bör satsa på. Han använder till och med ordet klockrent. Man ska inte skylla på en utredare som själv säger att han är klar med den biten och att han konstaterar att det här är någonting som regeringen bör satsa på.
Stå för ditt eget ord i stället för att skylla på en utredare som själv har sagt dessa saker. Det vore i alla fall lite hederligare. Det som behövs - det är inte för sent än - är inte vackra ord i en regeringsförklaring, inte tomma löften eller floskler, utan det är konkret handling. Det handlar om ja eller nej till ansökan. Det är det jag vill ha svar på här, Lena Liljeroth.
Thomas Bodström (S):
Före ajourneringen kl. 16 var det mycket tal om vem som har mest anknytning till Göteborg. Jag kanske är den ende av alla oss åtta eller nio debattörer som inte är född i Göteborg. Därför är jag också den ende som är helt objektiv, och därför vill jag ur objektivitetens synvinkel säga att regeringen bör stödja ett VM i Göteborg. Det är nämligen ett viktigt idrottsevenemang som skulle få stor betydelse för Sverige framöver.
De länder som vi i praktiken konkurrerar med är Ryssland och Spanien. Jag kan nämna att Putin redan har engagerat sig för att VM ska komma till Ryssland. Vi kräver att den svenske statsministern Fredrik Reinfeldt engagerar sig djupare och framför allt börjar svara på brev. Det krävs ett ordentligt engagemang. För honom kanske det finns andra frågor, men detta är väldigt viktigt för svensk idrotts skull.
Lena Adelsohn Liljeroth har på väldigt kort tid fått sitt inte bara första riktigt stora beslut att fatta utan kanske det största beslut som hon kommer att fatta under hela mandatperioden.
Avslutningsvis hoppas jag verkligen att du gör allt du kan för att påverka Finansdepartementet - jag vet att det inte alltid är enkelt - så att de nu ställer upp och att du får med ett engagemang från statsministern, så att Sverige i vart fall kan ställa upp som kandidat. Vi vet nämligen inte om regeringen ställer upp här.
Vi vet inte om det är Sverige som kommer att vara det land som får arrangera friidrotts-VM. Men det som vi vet är att ska vi ha någon som helst möjlighet och chans att klara detta, måste regeringen gå in med det stöd som behövs för det som skulle utgöra en så oerhört viktig del för svensk idrott. Loppet är inte kört på något sätt.
Det finns gott om tid, det har tillsatts en ny utredning, vad jag förstår, och ärendet bereds på Regeringskansliet, så jag har ändå hopp om att regeringen kommer på bättre tankar och ger det stöd som behövs. Tack för en bra och trevlig debatt.
Thomas Bodström (S):
Jag har två frågor. Den första gäller att kontaktpoliser kan genomföras på olika sätt. Min tanke, när vi diskuterade det här, var att varje elev i Sverige, från första klass till sista ring, ska veta vem som är deras polis. Deras föräldrar ska veta det. Lärare ska veta det. Rektorer ska veta det. Så är det på några håll i Sverige men inte överallt.
Är det Beatrice Asks uppfattning att det borde vara på det sättet att varje elev ska veta vem som är deras polis? Och kommer det i så fall att genomföras? Det var den första frågan - det var en a- och en b-fråga, kan man säga. Sedan är det den andra frågan. Som Beatrice Ask känner till gjordes det en väldigt stor narkotikasatsning 2002. Det var bland annat Björn Fries som ledde det arbetet. Och det var, tror jag, motsvarande ungefär 300 miljoner.
Nu har det aviserats att det här arbetet ska upphöra i december 2007. Det här var någonting som bereddes mellan Socialdepartementet och Justitiedepartementet, även om det var Socialdepartementet som hade huvudansvaret. Jag drev som justitieminister hårt att vi skulle ha en sådan här stor satsning.
Då är min andra fråga: Kommer Beatrice Ask att driva på så att vi får en liknande satsning som kommer att vara lika omfattande ekonomiskt som den satsning som nu upphör i december 2007? Detta var mina två frågor.
Thomas Bodström (S):
K G Ambramsson frågade om det inte är så att folket driver med regeringen när det gäller utnämningsmakten. Jag skulle vilja ställa frågan om det inte är så att regeringen driver med folket när man talar om öppenheten och vi ser hur det går till i verkligheten. Det vi nu kan konstatera är att man först har talat om det öppna förfarandet. Sedan anlitar man en rekryteringsfirma.
Och sedan får jag höra, vilket jag faktiskt inte trodde att jag skulle få höra, att Beatrice Ask själv är ute och pratar med människor. Hon har ett eget litet privat anställningsförfarande där hon är ute och pratar med människor - det var precis vad hon sade och vi hörde det allihop här - och att det är naturligt.
Då är vi inne på något som jag aldrig skulle tro kunde hända, nämligen att det finns ett tredje anställningsförfarande - ytterst, ytterst hemligt. Det svar vi har fått är att det inte finns några andra handlingar. När vi nu har fått höra att du är ute och pratar med andra personer om de här sakerna undrar jag: Finns det andra än du som talar med de här personerna?
Vilka är det då på Justitiedepartementet som pratar med dem? Och vilka är de här personerna? Det vore jätteintressant att få veta. Är det ett öppet förfarande med 27 personer, eller är det ett hemligt förfarande? Kan du inte berätta vilka det är som du är ute och pratar med och vilka som ringer till departementet? Då får ni tillbaka ett uns av trovärdigheten.
Visst är det rörande att ni fortfarande, halvvägs in i mandatperioden, är mer intresserade av vad Socialdemokraterna gjorde i regeringsställning än att tala om vad ni själva ska göra, nu när det är drygt två år kvar till valet. Är det inte bättre att ni förklarar de här sakerna? Jag ställer nu den konkreta frågan igen: Vilka är de som har hört av sig och till vilka personer i departementet? Det är en fråga som inte gärna kan missuppfattas. Varsågod, Beatrice Ask!
Thomas Bodström (S):
Först vill jag säga till Krister Hammarbergh att en interpellation är en kontroll av regeringen. Tyvärr kan vi inte ha en debatt om det. Jag vet att många andra går upp. Jag tycker att det är konstigt att man sitter i justitieutskottet och inte känner till detta. Jag lägger ett papper om detta här, så kan du läsa vad en interpellationsdebatt är. Det är alltså en kontroll av ett statsråds tjänsteutövning. Men vi kan ha debatter i andra sammanhang. Nu vänder jag mig till Beatrice Ask.
I dag, i Svenska Dagbladet, står det att utredarna tvingas välja mellan mord i landet. Utredarna tvingas välja mellan mord i landet. Hör på de orden, och tänk på vad du sade här för ett par minuter sedan! Det finns ingen kris. Det finns inga problem. Jag sade samma sak i höstas. Du förnekade det. Rikspolischefen avgick på det sätt som vi förvarnade om under hela hösten.
Du fortsätter att förneka. När den här tidningsartikeln skrevs blev det den vanliga kommentaren. Längst ned i artikeln står det: "Justitieminister Beatrice Ask har inte gått att nå för en kommentar." Det var alltså i går. Det här är bara en del av polisen som talar om problem.
Hur kan man inte tycka att det är en kris när Riksmordkommissionen måste välja mellan mord som ska utredas och som det också står här, nämligen att man får avbryta en mordutredning därför att man inte har tillräckligt mycket folk? Och Beatrice Ask står och säger att det inte är någon kris och inga problem.
Då undrar jag hur du tänker att de personer känner som är anhöriga till det offer som finns med i de utredningar som man nu inte kan fortsätta med på grund av bristande resurser. Det ville du inte ens kommentera. Men du får gärna kommentera det här i dag. Hur tror du att de känner som har varit med här när de läser detta i tidningen, att man inte kan utreda de här brotten, och justitieministern står och säger: Det finns inga problem.
Det är ingen kris.
Thomas Bodström (S):
Jag noterade särskilt att Beatrice Ask sade: inte så särskilt mycket färre. Det innebär att vi kommer att få fortsatt färre civilanställda, om det inte görs något alldeles radikalt. Fram till och med 2007 ökade det, som sagt, och det till och med anställdes 2007, men nu återanställs det inte. Det är det som är problemet.
Det handlar alltså inte bara om pengar. Visserligen hade vi mer på polisen och lite mindre på kriminalvården. Jag vill påminna om att Moderaterna ett och ett halvt år före valet sade att om man vinner valet kommer man att ha 1,5 miljarder mer än Socialdemokraterna. Det blev 0 kronor mer. Vi har lika mycket pengar, men det är inte det som det handlar om. Det handlar om att vi måste agera, att vi måste göra saker för att använda dessa gigantiska summor som det handlar om, 30 miljarder, på bästa sätt.
Det är därför det är så viktigt att du agerar och inte säger att det inte är justitieministerns sak. Det är precis vad det är! Det är justitieministerns sak att vara vd för rättsväsendet på det sättet att ekonomin ska gå ihop. Det ska inte vara så, som man får läsa i tidningen i dag, att det minskar med 200 miljoner och justitieministern står och säger att "det är inte min sak". Jo, det är precis vad det är! Det är precis det ansvaret som jag och många fler väntar på att du ska ta.
Visst ska man ha en viss omställning i början, och kanske var vi för hårda och krävde för mycket i början. Men nu har halva mandatperioden gått, och då går det inte längre att säga att "det är inte min sak" när det är precis vad det är fråga om. Situationen är akut i polisorganisationen. Precis på samma sätt som jag sade att det var kris i höstas säger jag att det är en ekonomiskt akut kris, på det sättet att man sparar precis överallt. Och du vet egentligen att det är den dystra verkligheten.
Det kan vända genom stora tillskott, men det kan också vända genom att du vidtar de åtgärder som behövs, för det är dem som vi väntar på att du ska vidta så att du lugnar hela denna stora organisation.
Thomas Bodström (S):
Först vill jag säga till Krister Hammarbergh: Det var fel när du sade en debatt. Jag har varit med i ungefär 20 interpellationsdebatter. Du får respektera att vi är sju socialdemokrater. Kom gärna på de debatter jag är med i, men interpellationerna är till för att granska. Jag vet att du formellt får vara med. Jag talar bara om syftet med regeringsformen. Jag hoppas att vi är överens om det. Annars kan vi ta upp det på nästa utskottssammanträde och diskutera det. Nu, Beatrice Ask, sade du något som var alldeles åt skogen. Du sade att ekonomin är bättre nu. Så är det inte.
Ekonomin inom rättsväsendet är sämre än på många år. Du kan tala med dem inom Kriminalvården och ekobrottsmyndigheter. Jag nämnde Stockholmspolisen tidigare. Vi talar om Åklagarmyndigheten nu. Det här är inte en åklagarkris. Det är en rättsväsendets kris. Jag menar att det inte fungerar när det gäller åklagarna.
Jag tycker inte att det fungerar om man har planerat en rättegång, kallat vittnen, kallat målsägande, kallat en nämnd, bokat en lokal i domstolen och åklagaren meddelar att det inte blir någon rättegång, för man har för få resurser. Då anser jag att Åklagarmyndigheten inte fungerar. Det är inte de enskilda åklagarna det är fråga om. Det är inte dem vi talar om. Det är om regeringen och dig, Beatrice Ask. Det är från dig de förväntar sig svar. Nu säger du att man ska budgetförhandla.
Det tror jag att alla förstår att man ska göra. Det man vill veta är om det kommer ytterligare tillskott. Det är det man vill få besked om. Det är det som man nu väntar på runt om i landet på de olika arbetsplatserna där åklagarna arbetar. Jag kan försäkra dig att de spänt väntar på ditt svar. Det är bra att det kommer åtgärder. Vi kommer att presentera åtgärder. Jag är glad att du vill vänta på våra förslag eller diskutera våra förslag.
Men jag tror nog att man förväntar sig att det ska komma lite mer från din sida, att det kommer initiativ från dig, att du inte fortsätter att tro att det är jag som ska ordna de här sakerna. Jag tror att det blir mycket bättre. Vi kan samarbeta i vissa saker. Sedan får vi ha diskussioner och debatter i andra. Men ta nu ansvaret! Skyll inte retroaktivt på en tidigare regering! Nu var du tillbaka till 2003. Ta i stället ditt ansvar!
Thomas Bodström (S):
Det är inte så att jag rör mig bland och träffar supportrar, jag är supporter själv, numera, kan kanske dystert tilläggas. Till saken! Det är ju så, Beatrice Ask, att många förslag som vi fick och som du har fått faktiskt hamnar i papperskorgen, eller i skrivbordslådan, som man kanske säger, därför att det går att se på ett tidigt stadium att det inte är ett bra förslag. Det kan man se själv. Det är inte så att alla förslag går ut på remiss.
Sedan är det precis som du säger, att det inte heller blir lag av allting som går ut på remiss. Där kanske vi har en pedagogisk uppgift. Men jag tycker att det här förslaget är så dåligt att det går att ge besked om det direkt. Konsekvenserna har inte den här utredaren tänkt på. Man menade naturligtvis väl, men jag tycker att bara den diskussion som har förts, inte bara från mitt håll utan från många håll, och det många supportrar nu vänder sig mot och därför inte längre vill åka på match är tillräckligt för att säga: Nej, vi skippar det här förslaget.
Det förslaget finns ju där. Skulle det finnas anledning att ändå införa det i framtiden är det ingenting som hindrar det. Jag tror att man bland oss supportrar skulle uppskatta väldigt mycket om ni agerade på det sättet. Sedan till anmälningsplikten och att man inte kan införa något innan ett brott har begåtts. Det är precis det som finns på en massa ställen i svensk lagstiftning. Vi har besöksförbud när det är risk för att brott begås. Det kan till och med kombineras med det gemensamma hemmet.
När människor utvisas enligt särskild utlänningskontroll är det risk att brott begås. Och vi har som sagt redan nu anmälningsplikt inom andra delar i lagstiftningen. Det är därför man redan har en möjlighet att utreda det här med stöd av de delar av lagstiftningen som omfattar precis samma problematik.
Det är inte alls någon ny mark som beträds, utan här är det i så fall parallella lagstiftningsåtgärder som kan vidtas för att kunna förbättra situationen för alla dem som verkligen vill gå på matcherna i syfte att se på fotboll och inte ställa till bråk.
Thomas Bodström (S):
Jag trodde att det var regeringen som utsåg verkschefer och inte en minister. I så fall tror jag att KU ser med intresse på den saken. Men nu var det inte det vi diskuterade utan vi ställer en enda fråga. Du har 16 minuter på dig, 6+4+4+2 minuter. Och vi frågar bara om en enda sak: Vad tycker du? Det är ju inte så att du inte har haft en uppfattning tidigare, utan tidigare hade du uppfattningen att det här inte skulle vara en del av högskolan.
Det hörde vi själva, och det var ju det som polisfacket var så upprörda över. Jag har full respekt för att man kan ändra sig. Det har vi väl alla gjort. Det är tvärtom något som man faktiskt åtnjuter respekt för. Jag har också full förståelse för att det kanske inte blir på det sätt som du önskar oavsett om du är för eller emot. Det händer också alla ministrar. Det jag inte kan förstå är att det är svårt att svara på den enkla fråga som Peter Hultqvist och jag ställer, nämligen: Vad tycker du?
Då handlar det ju om ifall du anser att polisutbildningen fortsättningsvis ska vara en del av den akademiska utbildningen eller inte. Varenda polis i det här landet har en uppfattning - långt ifrån samma. Polisfacket har sin. Varenda polis - för eller emot - har en uppfattning. Det finns skäl för och skäl emot. Då har vi den märkliga situationen att den enda som inte har en egen uppfattning, eller som i vart fall inte vill redovisa den, är justitieministern.
Därför ställer jag nu för tredje gången samma fråga: Vad tycker du? Annars tror jag att det blir på det sättet att många uppfattar att du verkligen backar in i framtiden. Du talar inte om vad du tycker och hur det ska bli. Du går baklänges in, och så får du se hur det blir. Det är precis av det skälet som jag tror att många är kritiska till ditt sätt att agera, nämligen att du inte kan ge ett tydligt svar. Därför vill jag bara nu, för tredje gången, ställa denna enkla fråga.
Det gäller inte om du ska vända på några stenar, inte om det är kvaliteten som är avgörande, utan: Vad anser du? Bör polisutbildningen vara en del av den akademiska utbildningen eller inte? Vad tycker du? Det är frågan. Och då hoppas jag ändå på ett svar - i ditt fjärde inlägg!
Thomas Bodström (S):
Det är fel, Beatrice Ask. Du borde i varje fall lära dig de här siffrorna. För att göra det väldigt enkelt handlar det om att 3 miljarder aldrig kan bli mera än 5 miljarder. Även vid tragiska händelser kan man ibland få nästan ett komiskt infall. Jag minns när man såg Irakkriget och personen som kallades Bagdad-Bob stod och sade: "Det är ingen fara, det är ingen fara. Det här kommer att gå jättebra. Det är ingen fara." Jag vill inte påstå att du på något vis har någon likhet med den personen. Det vill jag verkligen understryka.
Däremot är det samma kontrast med att allting ska vara så bra när du besöker polisdistrikt. Jag jobbar i rättsväsendet och träffar dessa människor.
Polisens eget budgetutfall för år 2008 visar ett underskott hos polisdistrikten i Dalarna, på Gotland, i Halland, i Jämtland, i Kalmar, i Kronoberg, i Norrbotten, i Skåne, i Stockholm, i Sörmland, i Uppsala, i Värmland, i Västerbotten, i Västernorrland, i Västmanland, i Västra Götaland och i Östergötland. Jag kan ta Stockholm som ett exempel.
Det polisdistriktet kommer att ha 94 miljoner i underskott när det här året når sitt slut. Nästa år 2009 kommer det att ha 217 miljoner, enligt egen uppgift, och året därpå 245. Om du säger att det inte är ett stort problem, när det är polisens egna uppgifter som vi har fått från polismyndigheterna, tror jag att krisen kommer att växa i förtroendefrågan. Det kommer att bli inte bara en ekonomisk kris utan också en politisk kris.
Man kan tycka att det är destruktivt att vara i opposition. Men jag har en stark oro för vad som händer i rättsväsendet. Det skulle kunna hända att vi får överta makten år 2010. Det vet vi ingenting om. Då har vi nått den situationen att du har övertagit en budget i balans men lämnar ett fullständigt ekonomiskt förfall, närmast konkurs. Det vill vi till varje pris undvika.