KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sanne Lennström (S):
I dag debatterar civilutskottet betänkande CU15 och regeringens förslag till ändring i lagen om finansiell rådgivning till konsumenter. Skadeståndets omfattning vid finansiell rådgivning Den nuvarande lagen om finansiell rådgivning till konsumenter trädde i kraft år 2004. Den omfattar finansiell rådgivning som en näringsidkare ger till en konsument och som omfattar placering av konsumentens tillgångar i finansiella instrument eller livförsäkringar som har sparmoment.
Den här lagen innehåller både näringsrättsliga regler om hur rådgivningen ska utföras och civilrättsliga bestämmelser om själva rätten till skadestånd. Dagens lagstiftning menar att en näringsidkare som genom finansiell rådgivning uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakar konsumenten en ren förmögenhetsskada ska ersätta denna skada.
Skadeståndsskyldigheten är dock begränsad till det så kallade negativa kontraktsintresset. Detta innebär att konsumenten ska försättas i samma förmögenhetssituation som om avtalet aldrig hade ingåtts.
Det betänkande vi behandlar i dag har en proposition bakom sig som innebär att man i lagtexten uttryckligen ska ange att näringsidkaren i stället ska betala full ersättning när denna situation uppstått - det vill säga full ersättning för skadan, vilket även kan innebära ersättning för utebliven vinst. Det här kallas positivt kontraktsintresse.
Notera att investeringar alltid är förknippade med risker. Det här handlar inte om att kompensera för upp- och nedgångar på börsen utan om när finansiella rådgivare har agerat vårdslöst eller oaktsamt och avvikit från den gängse normen i sitt arbete eller i sina bedömningar och detta har lett till skada för konsumenten. Herr talman!
Detta är en konsumentskyddande reglering som gör det tydligare vilka rättigheter konsumenten har i lagtexten. Förutom att detta skyddar konsumenten kan det ha en positiv effekt när det gäller att förebygga vårdslös rådgivning. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 april i år. Med anledning av det jag anfört yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.
Sanne Lennström (S):
Jag hade kanske inte tänkt begära replik på detta anförande, men eftersom ledamoten Larry Söder bad så fint ska vi ta ett replikskifte angående det som nu har nämnts flera gånger i talarstolen: vilka produkter som avses, som skulle kunna bli för gamla eller så. Jag kan inte se att Larry Söder har med sig betänkandet som vi behandlar här i dag, men jag ska läsa från sidan 26, där jag i alla fall tycker att det står ganska glasklart.
Detta är en text som inte kommer från regeringen utan rakt från kommissionen, som anför följande: "Varor som 'sannolikt kan försämras eller har kort sista förbrukningsdatum' är lättfördärvliga varor som kan behöva rabatteras oftare för att de ska kunna säljas snabbare på grund av att de närmar sig sista förbrukningsdatum.
Detta begrepp används även i artikel 16.1 d i direktivet om konsumenträttigheter, där det föreskrivs att konsumenter inte har ångerrätt vid distansavtal och avtal utanför fasta affärslokaler när det gäller 'tillhandahållande av varor som snabbt kan försämras eller bli för gamla'. I direktivet om konsumenträttigheter definieras inte 'varor som snabbt kan försämras eller bli för gamla'. Huruvida de objektiva kriterierna 'som snabbt kan försämras eller bli för gamla' är uppfyllda ska bedömas från fall till fall.
Exempel på varor som snabbt kan försämras eller bli för gamla är färska livsmedel och drycker med kort hållbarhet." Färska livsmedel har vi hört om flera gånger härifrån talarstolen, i Icabutiker och så vidare, och de nämns uttryckligen som exempel. Det är fint att ledamoten Larry Söder också tycker att vi behöver mer tid för detta.
Vi har ju gått med på det från Socialdemokraternas sida för att de olika företagarna ska få chansen att införliva it-system och sådant för att kunna möta detta. Jag tror att man kan lösa det på olika försäljningsställen, med olika system, så att man utan problem ser vad en vara har haft för tidigare pris.
Sanne Lennström (S):
Vi vill inte heller att vi ska få den problematik som ledamoten beskriver. Just därför tycker jag som sagt att den exemplifiering som finns här är tydlig. Det jag läste upp, där det står "snabbt kan försämras", var som sagt inte något som kom från regeringen. Det är ett utdrag ur det som kommissionen har skrivit, så det ordet används av kommissionen. Och exemplen används av kommissionen: färska livsmedel och drycker med kort hållbarhet. Jag tycker att det är rätt klockrena exempel.
Jag har inte så stora problem med detta, för jag tycker att det är en ganska tydlig skrivning. Och är den inte det har jag full tilltro till vårt svenska rättssamhälle och till att vi kommer att få en bra praxis för detta, som är rimlig för alla. Jag tror, återigen, att den extra tid vi har givit för implementeringen av detta direktiv så att företagarna ska kunna bygga upp it-system och sådant också kan lösa en del.
Men jag har en fråga till ledamoten Larry Söder: Ser inte han några problem med att vi kanske inte införlivar ett EU-direktiv, vilket skulle kunna få allvarliga konsekvenser för Sverige, exempelvis böter, som ledamoten själv nämner? Det skulle jag vilja ha svar på.
Sanne Lennström (S):
Regeringsformen är den grundlag som utgör fundamentet för demokratin och statsskicket i Sverige. Den visar på spelreglerna i vår demokrati. Av portalparagrafen 1 kap. 1 § andra stycket framgår det tydligt att den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning och, som vi snart ska utöva allihop, allmän och lika rösträtt.
Våra grundläggande fri- och rättigheter har en avgörande plats i det svenska statsskicket. Regeringen har därför lämnat ett förslag om att det ska införas en möjlighet till skadestånd från stat och kommun vid överträdelser av dessa grundläggande fri- och rättigheter. Förslaget bygger i stort på utredningen från den parlamentariska kommittén om grundlagsskadestånd. Vi två som deltar i debatten om dagens betänkande är medlemmar i kommittén.
Det är naturligtvis glädjande att det är ett enat civilutskott och en enad riksdag som vill rösta för att stärka enskilda medborgares fri- och rättigheter. Grundlagsskadestånd - ett rättighetsskydd för enskilda I Sverige åtnjuter vi fler fri- och rättigheter än i många andra länder. Vi har lärt oss att den enskildes rättigheter aldrig någonsin kan tas för givna. Det är rättigheter vi måste värna och vinna om och om igen, varje dag, och därför måste skyddet för dessa vara starkt.
Om skyddet brister och du som medborgare blir utsatt måste en demokrati ha grundläggande rättssäkerhetsgarantier och möjlighet till upprättelse. Redan i dag finns den här möjligheten till upprättelse reglerad i Europakonventionen. Det finns dock starka skäl att stärka det skadeståndsrättsliga skyddet ytterligare genom att reglera exakt samma skydd i vår svenska regeringsform.
Remissinstanserna och samtliga partier i denna kammare är överens om att det skulle stärka enskildas rättigheter och reda ut det i nuläget något oklara rättsläget. Det är dessutom en viktig demokratisk princip, och det skulle ge ett mer lättöverskådligt sätt för både domstolar och den enskilde att se över möjligheten att ta till vara sina rättigheter.
Det ifrågasatta agerandet från staten, regionen eller kommunen kommer att prövas mot de rättigheter som kommer till uttryck i 2 kap. regeringsformen. Den enskilde kan vara antingen en vuxen eller ett barn. Ärendet ska prövas i allmän domstol, och där ska grundlagsskadestånd kunna ges om det är nödvändigt för att gottgöra den överträdelse som begåtts mot den enskilde. Lagförslaget föreslås träda i kraft den 1 augusti i år.
Med detta yrkar jag bifall till förslaget i detta betänkande. Även jag vill som andra före mig önska fru talmannen, vår kanslichef Lisa som är här i dag och hela civilutskottet en riktigt fin sommar.
Sanne Lennström (S):
Min fråga går till statsrådet Morgan Johansson. Över 1 miljon svenskar bor i dag i bostadsrätter. Det är en populär boendeform både för mindre småbarnsfamiljer och för äldre. Eftersom det är en så viktig boendeform är det också viktigt med ett starkt skydd för den som vill köpa en bostadsrätt. I dag har vi vissa problem med att bostadsrättsföreningar kapas.
Detta kan leda till väldigt svåra problem med bland annat eftersatt underhåll och dålig ekonomi. Jag vill veta vad statsrådet avser att göra åt detta problem.
Sanne Lennström (S):
Jag tackar statsrådet så mycket för svaret, även om det är ett svar som på sätt och vis väcker ännu fler frågor, vilka jag hoppas att vi kan adressera i dagens interpellationsdebatt. För oss socialdemokrater är svaret på om det behövs ett mer jämställt uttag ja. Det är därför vi står bakom en tredelad föräldraförsäkring. Dagens interpellationsdebatt om en jämställd föräldraförsäkring är viktig.
Den är viktig ur ett barnperspektiv, för jämställdheten och ur ett jämlikhetsperspektiv. Vi är stolta över att vara ett av världens absolut bästa länder att få barn i och även ett av världens bästa länder på att dela på just denna föräldraförsäkring. Dessvärre går det väldigt långsamt att nå vad som skulle kunna räknas som jämställt uttag av föräldraförsäkringen, och det får stora konsekvenser.
Som jag skrev i min interpellation till statsrådet: "Det som är bra delar man lika på." Men även de ekonomiska konsekvenserna av en föräldraledighet måste vi dela mer lika på. Vi ser i dag att majoriteten av personerna med låg pension är kvinnor. Vi ser att ojämställda uttag skapar karriärhinder och mer vab och mycket tidigt gör kvinnor till de primära vårdnadshavarna.
Det här är ett mycket stort hinder för ett jämställt arbetsliv för kvinnor. Vi har utredningar som visar att normer och värderingar är en faktor att räkna in här. Men då är det ju tur att politik och lagstiftning är normerande. Det finns flera olika redskap att ta till för att föra familjepolitiken i rätt riktning.
Det är viktigt att vi i den här kammaren strävar efter en modern föräldraförsäkring. Låt oss fortsätta vara världens främsta föredöme när det handlar om att arbeta för att våra barn ska få en rättvis, jämlik och god start i livet tillsammans med båda sina föräldrar! Jag uppfattar inte riktigt några konkreta förslag från statsrådet. Jag skulle vilja veta lite mer konkret vad flexibilitet betyder i sammanhanget.
Det för mig till frågan: Är verkligen en jämställd föräldraförsäkring önskvärd enligt statsrådets mening? Ministern nämner den ojämställda fördelningen av omsorgsarbetet. Det handlar om sämre kvinnohälsa, sämre pensioner och flera negativa konsekvenser av dagens situation på området.
Om ministern erkänner de problemen vill jag naturligtvis veta: Vad avser statsrådet att göra för att adressera dessa problem?
Sanne Lennström (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Det var flera konkreta förslag som jag ser fram emot att adressera senare i socialförsäkringsutskottet. Vi går vidare till en annan fråga angående hur Tidöavtalets parter avser att arbeta med politiken på området. Anledningen till att jag ställde den frågan var att jag såg över valplattformar, partihemsidor och sociala medier.
Jag upptäckte att partierna enligt dessa sidor inte riktigt var helt överens om hur föräldraförsäkringen skulle utvecklas. Kanske det är orsaken till att jag från början inte riktigt i svaret uppfattade någon tydlig inriktning på exakt hur man vill jobba med flexibiliteten. Det skiljer sig väldigt mycket på flera punkter mellan regeringspartierna. På Kristdemokraternas sida står det till exempel tydligt nej till kvotering av föräldradagar.
Man verkar vara rörande överens med Sverigedemokraterna som skriver att man bör ta bort reserverade dagar för vardera förälder. Liberalerna å andra sidan anser inte att fler dagar bör öronmärkas men föreslår vissa andra ändringar. Moderaterna, statsrådets eget parti, skriver i stället att man vill behålla nuvarande antal dagar som är reserverade. Någon väg framåt gällande politiken synes inte heller finnas i Tidöavtalet.
Mot bakgrund av det skulle jag och säkert många med mig vilja veta: Är partierna överens om hur föräldraförsäkringen ska utvecklas? Det nämndes några punkter här tidigare, och det tackar jag för. Det gäller just dessa reserverade månader eller dagar som vissa partier skriver om. Hur ska man arbeta med dessa frågor gällande regleringsbrev, lagförslag och annat? Det mynnar ut i en väldigt kort fråga som jag gärna skulle vilja ha ett svar på.
Kommer regeringen att lägga fram förslag om att ta bort reserverade månader i föräldraförsäkringen?
Sanne Lennström (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Det känns tryggt att statsrådet uttrycker en oro för kvinnors situation på arbetsmarknaden, också nyanlända kvinnors. Jag ser fram emot fler debatter där vi kan prata mer om hur man kan ändra denna oro till handling för att få ett annat utfall än i dag.
För att nå det jämställdhetspolitiska målet om en mer jämställd fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet är det viktigt att vi i denna kammare och regeringen på andra sidan vattnet samarbetar för att försöka sänka trösklarna så mycket vi kan för att få ett mer jämställt uttag av föräldraförsäkringen. Då finns det säkert flera olika redskap som vi kan se över. Jag ser som sagt fram emot de framtida debatterna.
Det gläder mig också att statsrådet nämner ett antal utredningar, för det finns som sagt redan väldigt mycket bra material som man kan göra bra politik av. Bland annat finns ISF:s rapport, som handlar om vilka pappor som inte använder föräldrapenningen. Det är pappor som har låga inkomster eller är egenföretagare eller har väldigt höga inkomster. Det är de tre grupper som använder föräldraförsäkringen i minst utsträckning.
Jag lovar, och hoppas att ministern kan lova, att fortsätta det här samtalet för att fortsätta utveckla jämställdheten inom detta område så att det kan gynna både mammor och pappor och barn i framtiden. Det är väldigt viktigt eftersom det, som ministern nämnde, påverkar kvinnors hälsa, kvinnors pensioner och kvinnors egenmakt.
Anders Schröder (MP):
VIS är en avvägning mellan fri rörlighet och behovet av att gemensamt inom EU bekämpa grov brottslighet. Därför beslutade EU 2004 att införa ett informationssystem för viseringar, där brottsbekämpande myndigheter under vissa förutsättningar får möjlighet att utbyta information om medborgare inom EU-området i syfte att utreda terroristbrott eller andra grova brott.
För att på ett adekvat sätt också kunna ta hänsyn till människors integritet har en rad avgränsningar gjorts kring vilken information som får samlas in och hur den får hanteras. Endast personal på myndigheter med behörighet har rätt att ta del av, ändra eller lägga till uppgifter i systemet. I systemet får sparas uppgifter som namn, vissa uppgifter om resa, fotografi och fingeravtryck.
Informationen får användas av myndigheterna endast för att motverka terroristbrott eller annan grov brottslighet och får hämtas ut endast om det finns rimliga skäl att anta att uppgifterna kommer att bidra till att grova brott förebyggs eller klaras upp. Det finns tydliga begränsningar kring sökkriterier och vilka uppgifter som finns tillgängliga, just för att skydda integriteten.
Det finns också regleringar som förhindrar att uppgifterna får överföras till tredjeland, om inte brådskande skäl föreligger och landet har ett adekvat skydd för personuppgifter. Informationen får inte heller lämnas ut om den strider mot svenska intressen. Inte desto mindre ska man inte sticka under stol med att införandet av rådsbeslutet innebär ökad kontroll av människor från tredjeland.
Men det ska sättas i relation till de uppgifter även om oss svenska medborgare som finns tillgängliga. När det gäller till exempel en sådan sak som bostad finns de flesta av våra adresser tillgängliga på Eniro utan några som helst begränsningar. Sådan information skulle samlas in här men finnas tillgänglig för en betydligt snävare krets.
Det är viktigt att ha det i åtanke när man tänker på vilken information det egentligen är som samlas in. Herr ålderspresident! Som jag inledde med att säga är det en avvägning mellan skydd för individen och skydd för det allmänna mot grov brottslighet. Enligt Prümsrådsbeslutet ska direktivet införas.
Det är därför viktigt att vi inkluderar en mängd olika skydd för människors integritet så att avvägningen mellan integritet och brottsbekämpning blir korrekt. I mitt anförande har jag presenterat en del av dessa skydd. Utifrån dessa avvägningar vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet.
Anders Schröder (MP):
I internationella jämförelser ligger Sverige långt fram vad gäller tillgång till internet, men vi kan bli ännu bättre. Att fler människor får tillgång till en välfungerande uppkoppling och verktygen att nyttja den är viktigt av en rad skäl. Allt fler tjänster flyttar över till nätet. Vi gör våra bankärenden där, och vi kan kontakta myndigheter. De flesta av oss får nog fler viktiga brev i inkorgen än i postlådan.
Behovet av att göra nätet tillgängligt för fler är därmed både en tillgänglighetsfråga och en demokratifråga. Vi kan förbättra tillgängligheten på flera sätt. Vi måste se till att grupper med en hög andel icke-aktiva internetanvändare får ett särskilt stöd. Det rör sig främst om äldre människor och människor med funktionsnedsättningar.
Här finns inga snabba lösningar, utan en rad olika inkluderingsåtgärder behövs för att se till att andelen internetanvändare bland dessa grupper ska fortsätta att öka. Samtidigt behöver vi fortsätta att bygga ut bredband i hela landet. Även om det nu är färre än 500 hushåll i Sverige som inte har något bredband fortsätter arbetet med att förbättra hastigheterna. Bredbandsstrategin slår fast att 90 procent av hushållen bör ha tillgång till bredband om minst 100 megabit i sekunden till 2020.
Tillgång till en bra uppkoppling måste finnas även utanför städerna. Detsamma gäller självklart också tillgång till mobiltäckning. Därför är det positivt att processen för att frigöra 700-megahertzbandet fortgår med syftet att frekvensen ska vara tillgänglig för mobiltrafik. Även andra åtgärder för att säkra en god mobiltäckning i hela landet kan behövas, som till exempel samhällsmaster och stöd för regionalt arbete med frågorna.
Telias planer på att lägga ned vissa ADSL-stationer behöver bevakas noga av regeringen så att eventuella nedstängningar inte hotar målen i bredbandsstrategin eller den lagstadgade rätten till telefoni. Även frågan om bredbandskoordinatorer behöver regeringen arbeta vidare med. Det är ett arbete statsrådet också aviserat pågår inom Regeringskansliet. Utöver arbetet med ökad tillgänglighet behöver även arbetet med att skapa säkrare och mer resilienta system fortsätta.
Det är något som inte minst överlastningsattackerna mot Telia i vintras visade. Detta är också en fråga som Post- och telestyrelsen tillsammans med branschen för en dialog om hur det ska förebyggas, vilket är positivt. Det är centralt att vi från politiskt håll följer säkerhetsläget, inte minst genom den risk- och sårbarhetsanalys som tas fram på uppdrag av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Digitaliseringen gör det lättare att bo och arbeta i hela landet.
Det gör kunskap och kultur lättillgänglig för dem som vet var de ska leta. Det skapar chanser att möta människor vi inte annars hade kunnat träffa. I möjligheten att ersätta jobbresor med digitala träffar finns också en potential för stora miljövinster. Det finns med andra ord all anledning att fortsätta att arbeta för att göra digitaliseringens möjligheter tillgängliga och begripliga för fler. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.
Anders Schröder (MP):
Krister Hammarbergh antyder att det finns en sorts spricka i regeringen, baserat på att Miljöpartiet har haft en kritisk hållning till datalagringsdirektivet. Det stämmer att vi har varit och är kritiska till mycket i hur den har utformats.
Vi är alla överens om att datalagringsdirektivet fälldes just för att det inte uppfyllde alla rimliga kriterier vad gäller integritetsskydd. När det gäller integritetsfrågor måste man se till helheten.
Masslagring av information handlar om att se till att betrakta inte bara ett förslag för sig utan alla förslagen tillsammans: Hur påverkar detta möjligheten att övervaka enskilda människors privatliv? Det är det som vi hela tiden måste ta hänsyn till när vi gör avvägningar kring hur vi ska utforma de olika lagarna.
Därför är det positivt att regeringen har sagt i regeringsförklaringen att vi strävar efter att stärka integritetsskyddet bland annat vad gäller just datalagring. Det är det som regeringen är överens om, och det står också Miljöpartiet bakom.
Anders Schröder (MP):
Den biologiska mångfalden är någonting som vi måste värna. I likhet med många andra värden är det någonting som de flesta partier håller med om, åtminstone i teorin. Tyvärr är engagemanget inte lika utbrett i praktiken. Den svenska vargen är en vital del av ekosystemet. I egenskap av toppredator påverkar den också resten av ekosystemet, till exempel genom att fälla klövdjur i sämre skick och lämna efter sig kadaver som gynnar en rad andra arter.
När vi hör om utrotningshotade arter i andra länder känner vi ofta att det är viktigt att bevara dem. Det är många som har stött bevarandet av tigrar, elefanter, noshörningar och andra djur som genom mänsklig påverkan tyvärr har minskat snabbt i antal. Engagemanget för att skydda dessa djur är stort. Men vi måste också sopa rent framför vår egen dörr. Därför är frågan om licensjakt viktig. Vi vet att den svenska vargen har stora problem med inavel.
Majoriteten av populationen härstammar från ett fåtal individer. Att i det läget ytterligare urholka vargstammen är inte förenligt med en gynnsam bevarandestatus. Det är därför som den svenska regeringen kritiseras från EU-håll när vi har planerat att genomföra en licensjakt. En seriös rovdjurspolitik måste naturligtvis bygga på en långsiktigt livskraftig vargstam.
Därför handlar det både om att introducera nya vargar till populationen för att minska graden av inavel som på sikt hotar stammens överlevnad och om att se till att stammen som helhet är stor nog. En licensjakt hotar dessa värden, inte minst då vi vet att det i praktiken är mycket svårt att under en licensjakt freda genetiskt viktiga vargar.
Samtidigt är det naturligtvis viktigt att lyssna på de boende i närområdet som har upplevt att vargen kan utgöra ett problem mot deras ekonomi genom att exempelvis riva boskap. Min fråga till statsrådet är: Hur kan vi värna den biologiska mångfalden och samtidigt ge människor i närområdet stöd när deras boskap attackeras?
Anders Schröder (MP):
Jag är glad över statsrådets besked om ökat stöd till just tamdjursägare. Vi måste naturligtvis hitta en lösning där vi tar hänsyn både till den biologiska mångfalden och till de boende i området och deras intressen.
Jag noterar att interpellanten är inne på att det skulle vara fullt i vissa revir och att det visst går utmärkt att skydda specifika djur och så vidare. Jag kan konstatera att det när vi genomförde skyddsjakten 2010 var 10 000 jägare som deltog.
Att tro att de ska kunna koordinera sig och avgöra hur många, och vilka, vargar som har skjutits och så vidare är inte realistiskt. Jag kan också konstatera att många länder med mindre geografisk yta än Sverige har ett flertal tusen vargar medan vi har 400. De siffrorna var vi också uppe i innan vi under 1900-talet började systematiskt skjuta av och förgifta vargar.
Att det skulle vara fullt i Sverige stämmer alltså inte överens med den historiska verkligheten. Det ska man också ha med sig.