Gustav Fridolin (MP):
Hur lång tid vi har på oss avgörs i den där mycket stora anställningsintervjun i september i år. Jag ser fram emot att tiden ska fortsätta vara lång. Det finns så mycket som behöver göras, precis som Michael Svensson beskriver. När jag lyssnar på Michael Svensson förstår jag att vi är överens om problembeskrivningen. Lärare måste ha tid för undervisning och för det som skapar kvalitet i undervisningen.
Det handlar om tid för att förbereda sina lektioner, för efterarbete där man reflekterar över dem, för att sitta ned med sina kollegor och dela kompetens med varandra, för att utvecklas i sitt yrke och för att ta det särskilda samtalet med en elev som behöver det. Man måste säkra att lärarna får den tiden. Det finns två saker som vi har till uppgift för att göra det. Det ena är att se till att det är tillräckligt många som jobbar i skolan.
Om lärarna är fler, om det är fler som delar på arbetet, och det finns fler som kan avlasta lärare med vissa arbetsuppgifter innebär det att lärare får vara just lärare och får mer tid för varje elev. Därför är det viktigt, vilket jag framhåller i mitt interpellationssvar, att vi har anställt fler i svensk skola och går vidare med det i och med det stora statliga tillskott som Skolkommissionens medel om 6 miljarder innebär.
Det andra är att vi rensar bland tidstjuvarna i lärares vardag, det som vi lite förenklat kallar för administrativ arbetsbörda. Det handlar om tre olika delar där. Den första är de nationella proven. Man har frågat lärare: Vad upplever du som en stor administrativ arbetsbörda? Då hamnar nationella proven högt upp på listan, och de hamnar högst upp på listan av uppgifter som staten ansvarar för.
Därför är det märkligt att Michael Svensson säger att vi är överens om att något bör göras, men när regeringen säger vad som ska göras vill inte Michael Svensson att just det ska göras. Vi ska mäta kunskaper, och det gör vi. Men vi måste bestämma oss för när och hur vi gör det. Det stämmer att vi, genom en bred överenskommelse, har frivilliggjort de nationella proven i SO och NO i årskurs 6. Och jag tycker att det som Anna Ekström nu gör för gymnasieskolan är rätt.
Det minskar nämligen antalet nationella prov utan att minska kvaliteten i kunskapsmätningarna. Vi digitaliserar också de nationella proven, så att de kan genomföras på ett mer administrativt klokt sätt. Den andra delen handlar om stöd. När man har sett att en elev har behövt extra stöd har det alldeles för ofta varit början på en byråkratisk resa, snarare än en pedagogisk resa. Det har behövts fyllas i mycket dokumentation om eleven i stället för att man har säkrat att eleven fått det stöd som behövs.
Åtgärdsgarantin är för oss ett förslag för att minska den administrativa arbetsbördan, sett över hela grundskoleperioden, genom att säkra att lärarna redan i lågstadiet har mandat att se till att stödet är på plats. Det är en åsikt som vi numera delar med lärarfacken, som är den viktigaste vakthunden för att säkra att vi inte lägger på nya administrativa arbetsbördor. De står också bakom ett förslag om en läsa-skriva-räkna-garanti.
Eftersom förslaget inte har fått stöd av en majoritet i riksdagen kommer vi att ta tillbaka det och återkomma före sommaren med ett nytt förslag som ska ge lärarna det mandatet, men som säkrar att det inte leder till ny dokumentation och nya dokumentationskrav. Den tredje och kanske allra viktigaste delen när det gäller administrativ arbetsbörda är de många kommunala kraven. Många lärare beskriver att de måste svara på ungefär samma frågor till både stat och kommun.
Kommunen har satt egna mål vid sidan av statens. Och här blir bördan extra stor. Skolkommissionen landar därför i att det måste rensas i den typen av arbetsuppgifter. Och därför gav vi Björn Åstrand i uppdrag att titta på var det finns goda exempel som kan spridas och om det finns behov av ytterligare regleringar för att rensa bland extra bördor som uppstått genom kommunala beslut eller i förekommande fall beslut inom friskolekoncerner.