KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret! Ibland diskuteras Bromma flygplats som om det vore en fråga bara för Stockholm. Inget kunde enligt mig vara mer fel. Bromma flygplats är hela Sveriges flygplats. Vi som bor i olika delar av vårt avlånga land behöver goda kommunikationer till och från vår huvudstad i precis lika stor utsträckning som alla de som bor i Stockholm.
Det är faktiskt allas vår flygplats det handlar om. När den nya S- och MP-regeringen tillträdde efter valet 2014 stod det tidigt klart att den nya regeringen ville lägga ned Bromma flygplats. En förhandlingsperson tillsattes med just det uppdraget, trots att en majoritet av riksdagen var emot regeringens planer.
Det tog drygt ett år och flera tillkännagivanden och KU-anmälningar innan regeringen före jul förra året meddelade att man inte avsåg att fullfölja de planer man hade, åtminstone inte i nuläget, som vi kan tolka det. När ministern i sitt svar vill låta er som lyssnar tro att det är Alliansen i Stockholms läns landsting som är ansvariga för att Tvärbanan försenats är det helt enkelt fel.
Tvärbanans Kistagren, som skulle kunna kollektivtrafikförsörja Bromma flygplats med spårbunden trafik, har försenats eftersom den regering som Anna Johansson är minister i har skapat osäkerhet kring Bromma flygplats existens. Fru talman!
Är ministern nu positiv till att dra spårväg till Bromma flygplats så att vi får en spårbunden kollektivtrafikförsörjning till denna flygplats i vår huvudstad?
Edward Riedl (M):
Min kollega i trafikutskottet Teres Lindberg, socialdemokrat från Stockholm, ska jag säga också så att alla har förstått det ifall det inte framgick av hennes tidigare inlägg, är glad att jag som kommer från Västerbotten i Norrland är positiv till infrastruktur i Stockholm. Möjligen är det underförstått att jag inte borde bry mig om det egentligen.
Min poäng är att Bromma flygplats är hela Sveriges flygplats. Jag noterar i Teres Lindbergs inlägg att hon inte riktigt ser det på det sättet utan tycker att flygplatsen är oväsentlig och att hon hellre skulle vilja bygga bostäder där. Det är så jag tolkar henne.
Poängen i mitt första inlägg var just att den här regeringen har skapat osäkerhet kring Bromma flygplats framtid. Trots löften före valet om att man inte skulle röra Bromma flygplats, lägga ned flygplatser eller införa flygskatt och sådant heller - det är bara några i raden av alla brutna vallöften - skapade man osäkerhet så fort man klev in i regeringsställning.
Man har skapat osäkerhet kring flygplatsens framtid, och i det läget är det svårt att bygga spårbunden trafik för att kollektivtrafikförsörja området, och då blir det förseningar. Det var precis det jag pratade om. Jag frågar inte ministern om hon är positiv till spårbunden trafik till Bromma flygplats för att vara fräck, fru talman, utan jag frågar det för att man före jul ville lägga ned den här flygplatsen.
Därför kvarstår min fråga till ministern - hon svarade på en massa andra saker men inte just det - om hon vill ha spårbunden trafik till Bromma flygplats. Ja eller nej! Det är en enkel fråga. Eller har hon samma uppfattning som sin partikollega att Bromma flygplats är oväsentlig?
Edward Riedl (M):
Som jag sa i mitt första inlägg har den sittande regeringen skapat enorm osäkerhet kring Bromma flygplats framtid. Före valet lovade Socialdemokraterna att de inte skulle röra den. Flygskatter och liknande skulle inte införas. Efter valet satte de sig i regeringsställning med Miljöpartiet, och helt plötsligt vill man införa flygskatter och lägga ned flygplatser som Bromma.
Det skapar enorm osäkerhet runt om i vårt avlånga land. Den som har lyssnat på debatten kan ganska tydligt följa Socialdemokraternas perspektiv. Det gäller inte minst Socialdemokraterna i Stockholm; Bromma flygplats är deras fråga och ingen annans. Det handlar om handel ute i Kista, på köpcentrumet där, snarare än hela Sveriges rätt till sin huvudstad, till goda kommunikationer med sin huvudstad.
Det är det frågan handlade om i grunden, det vill säga hela Sveriges rätt att komma till och från huvudstaden. Fru talman! Jag har frågat ministern om hon vill bygga spårväg till Bromma flygplats. Jag vet inte om min frågeställning är otydlig eller om den är särskilt komplicerad. Men ministern har valt att med precision undvika att svara på just den frågan. Jag har bara bett om ett enkelt ja eller nej. Är man för eller emot att bygga spårväg till Bromma flygplats?
Det borde vara enkelt att svara på. Är det på det sättet att Anna Johansson, liksom partikollegan Teres Lindberg, tycker att Bromma flygplats är oväsentlig? Socialdemokratins syn på Bromma flygplats är kanske att det är en oväsentlig flygplats.
Edward Riedl (M):
Jag tackar ministern för svaret. Precis som ministern nämner är Sverige ett av världens rikaste länder just tack vare den svenska exportindustrin och de framgångar vi har haft genom åren. Handel med andra länder är grunden för hela vårt välstånd. Det är det som gör att vi har väl fungerande skola och sjukvård och ett omfattande välfärdssystem i vårt land.
Det är också grunden till att många människor söker sig till vår del av världen. Allt det är bra, och allt det är jag och ministern helt överens om. Det som ministern glömmer att nämna när det gäller utmaningar för den svenska exportindustrin är Sveriges geografiska läge. Många utmaningar är lika för många länder, men Sveriges har en geografisk position i utkanten av Europa.
Vi är dessutom ett avlångt och glest befolkat land, vilket gör att infrastrukturutmaningarna är särskilt viktiga om vi ska fortsätta att skörda framgångar med svenska företag. Vi har också många fördelar. Vi har obefintlig korruption och utbyggda välfärdssystem - ja, mycket sådant som gör att man gärna vill göra investeringar i vårt land.
Vi har också relativt väl utbyggd infrastruktur, dock med stora utmaningar framför sig. Jag ställde min interpellation till ministern för att jag menar att dessa utmaningar borde vara en naturlig del av en nyindustrialiseringsstrategi. Herr talman! Jag tycker att näringsministerns strategi är ett bra initiativ. Men jag saknar som sagt infrastrukturen som en naturlig del av detta arbete.
Fungerande infrastruktur är grunden. Persontrafik prioriteras väldigt lätt före godstrafik i vårt land. Människor som inte tar sig till jobbet på morgonen blir arga och uppretade, och det blir många artiklar i tidningarna. Gods som inte kommer fram skrivs det betydligt mindre om, men det är precis lika allvarligt för den svenska ekonomin. Dessutom slås näringsministerns goda ambitioner sönder av hans ministerkollegor i regeringen.
Det spelar ingen roll om man har en minister som tycker att detta är viktigt om man har andra ministrar som jobbar i precis motsatt riktning. Infrastrukturministern vill införa flygskatt, kilometerskatt och annat som kommer att försvåra kraftigt för svensk industri. Energiministern vill höja effektskatten, och vi vet precis vad det kommer att leda till för svensk industri. Finansministern vill höja skatten på arbete, och utrikesministern skapar fler ovänner än vänner när hon far runt i världen.
Allt detta skapar utmaningar för svensk exportindustri. Herr talman! Tror näringsministern att hans ministerkollegor och deras politik kommer att bidra till det som näringsministern vill uppnå med sin strategi?
Edward Riedl (M):
Jag kan instämma i det ministern säger - att man självfallet inte kan paketera in allt i alla strategier. Det skulle bli helt ohanterligt.
Men om man nu pratar om hur man ska ha en nyindustrialisering i Sverige kan jag tycka att det är rimligt att nämna just infrastrukturen, som är en del av det som svensk industri har som extra stor utmaning jämfört med sina konkurrenter, inte minst ute i Europa. Det hade varit bra om man hade nämnt det, även om vi är helt överens om att infrastrukturen inte ska hanteras i den ordningen. Den borde ha nämnts.
Sedan vill jag bara säga: Jo, jag nämnde energipolitiken, vad näringsministerns ministerkollegor i regeringen gör och att näringsministern har en ganska positiv ansats vad gäller svensk industri, medan infrastrukturministern vill införa flygskatt och kilometerskatt och energiministern vill införa en effektskatt. Där är vi återigen.
Jag håller med om att vi självfallet borde ha en långsiktig överenskommelse i Sverige om hur vi ska säkra exportindustrins behov av billig, säker och icke-klimatpåverkande energi. Där är kärnkraften i grunden det vi i så fall borde komma överens om. Men vi kan se att regeringen gör precis tvärtom, det vill säga driver en politik som kommer att omöjliggöra kärnkraft i detta land.
Till och med fackförbund som är närstående till socialdemokratin har framfört precis samma form av kritik. Problemet är att de andra ministrarna i regeringen gör precis tvärtemot det som näringsministern vill åstadkomma, det vill säga lägger krokben för svensk industri. Det är det som jag tycker är tråkigt. Nyindustrialiseringsstrategin är välkommen, men den saknar viktiga komponenter.
Den saknar också stöd bland näringsministerns övriga ministerkollegor. Det är det som är problemet. Det som hade varit bra med att nämna infrastrukturen i strategin är att vi kanske en gång för alla hade kunnat lyfta fram godstrafikens värde. Som jag nämnde i mitt förra inlägg är det ofta så i debatten att när persontrafiken inte fungerar blir det mycket rubriker därför att många människor drabbas. Det kommer väldigt nära på det sättet.
Men det är minst lika allvarligt när godset inte kommer fram, för det gör att arbetstillfällen hotas i vårt land. Därför borde man ha haft med den typen av perspektiv i strategin. Jag tycker att det är lite synd.
Edward Riedl (M):
Det refereras ofta till den tidigare finansministern Anders Borg och hans uttalande om järnvägen. Man kan konstatera att under de år som Anders Borg var finansminister mer än fördubblades underhållet av den svenska järnvägen. Det är bra att regeringen fortsätter att tillföra ytterligare resurser för att komma till rätta med den underhållsproblematik vi har, som är en gammal skuld som både blå och röda regeringar dessvärre bär ansvar för. Det är bra.
Tyvärr sker den typ av resursförstärkningar som den regering näringsministern nu sitter i gör till priset av att man höjer drivmedelsskatter. Det är höjda bensin- och dieselskatter, och man vill införa kilometerskatt. Det är en del av finansieringen av det underhåll som det pratas om hela tiden. Allt sådant försvårar för svensk exportindustri, särskilt basindustrin uppe i Norrland, som jag kommer ifrån.
Jag är jätteglad över att näringsministern tar upp Norrbottniabanan. Det är ett av mina favoritämnen, så låt oss prata om den också i denna debatt. Det är jättebra om vi kommer igång och om regeringen avsätter pengar. Ingen kommer att bli gladare än jag. Jag kanske kan bjuda näringsministern på en liten tårtbit vid lämpligt tillfälle om detta skulle ske. Det har kommit många olika besked från olika ministrar i regeringen. Återigen: En regering ska tala med en röst, men det talas med väldigt många röster.
Ena dagen ska Norrbottniabanan börja byggas på en gång. Nästa dag kommer den inte att börja byggas under den här mandatperioden. Nu ska den förhoppningsvis börja byggas, men det är väldigt många olika besked. Vi pratar om samma fråga och samma regering. Det är många besked, men jag kommer som sagt att bli väldigt glad om Norrbottniabanan börjar byggas. Då kommer jag att bjuda på en liten tårtbit. Men låt oss vänta tills det sker. Jag har inte sett några pengar ännu.
Jag har sett fagra löften och goda ambitioner, men än så länge har regeringen inte avsatt några pengar till detta.
Edward Riedl (M):
Jag vill börja med att tacka ministern för det svar hon har avgivit. Den tekniska utvecklingen på området med drönare går väldigt fort. Med ökad kapacitet och allt lägre kostnader blir tekniken möjlig för allt fler att använda. Jag delar ministerns i grunden positiva inställning till utvecklingen på området. Vi kan i dag bara ana vad den här tekniken kommer att kunna användas till i framtiden.
I takt med att drönarna blir allt fler och med tanke på att lagar och regler inte är anpassade för detta finns det dock skäl att se över området. År 2015 rapporterades 35 incidenter av otillåten flygning med drönare i närheten av våra större flygplatser.
Varje enskilt fall resulterar i bästa fall till flygförseningar och ekonomisk skada för företag och privatpersoner. Men i värsta fall kan det leda till en flygplansolycka. Inte minst de tyngre drönarna kan orsaka stor skada på våra passagerarflygplan, som inte är byggda för att i hög hastighet kollidera med tunga föremål i luften. Fru talman!
I dag utsätts flygpassagerare för livsfara helt i onödan då det är fullt möjligt att börja lagstifta och införa regelverk redan i dag. Jag delar ministerns syn på att det är bra med gemensamma regelverk inom Easa. Flyget vinner på att många länder hittar gemensamma regelverk. Jag är absolut inte någon motståndare till det.
Men de förslagen ligger två till tre år bort i tiden, och de kommer sannolikt inte att lösa alla utmaningar på området. Två till tre år alldeles för lång tid, eftersom vi har problem här och i dag och eftersom passagerare utsätts för risker som vi borde kunna hantera.
Att inte påbörja arbetet med lagstiftning redan nu innebär risker i flygtrafiken och riskerar den positiva utvecklingen av användningsområden för drönare. Den hämmas när osäkerhet uppstår om framtida regelverk. Fru talman! Jag hoppas att ministern ser behovet av att börja agera nu.
Min fråga till ministern är om jag gör rätt i att tolka hennes svar på det sättet att hon är beredd att gå före Easa, så att vi redan här och nu börjar titta på regelverk för att skärpa flygsäkerheten.
Edward Riedl (M):
Det som ministern säger stämmer - det finns givetvis regelverk redan i dag. Det finns också relativt god förståelse för de regelverk som finns hos väldigt många användare när det gäller kontrollerat luftrum. Men tekniken har kommit långt.
Det går i dag att titta på olika kanaler på internet där man kan se hur drönare flyger mitt inne i Stockholm. Det är utanför inflygningszonen men där passagerarflygplan förflyttar sig, det vill säga utöver kontrollzonen. I dag är det inga problem att skicka upp en drönare som väger relativt mycket långt över 1 000 meter.
Man utsätter passagerartrafiken för enorma risker när man gör detta. Det finns många glapp i den lagstiftning vi har. Det finns dessutom inga möjligheter att hantera olika typer av överträdelser.
I andra länder håller man på och ser över hur man ska kunna neutralisera drönarna vad gäller terrorism och olaglig flygverksamhet i kontrollerat luftrum. Det finns alltså mycket man behöver göra, och vi behöver givetvis göra betydligt mer än det som hitintills är gjort. Easas arbete är jättebra, men vi kommer inte att få alla svar där.
Vi vet till stora delar vart vi är på väg med det regelverket, så om man ville skulle det vara möjligt att vidta en hel del åtgärder. Jag välkomnar, precis som ministern, att Transportstyrelsen ser över det arbete som sker. Men man behöver också det politiska stödet. Kanske behöver även en del lagstiftning ses över på det här området.
Den här utvecklingen går så pass fort att om vi väntar ytterligare tre år innan vi implementerar lagstiftning och gör någonting konkret finns det överhängande risk att det sker ett haveri i vårt land. Det kan vi aldrig acceptera, varken ministern eller jag. Därför menar jag att det finns goda möjligheter, om man vill, att tillsätta en utredning eller göra liknande politiskt arbete från regeringens sida för att hantera de här frågeställningarna, vilket behöver göras här och nu.
De här incidenterna sker hela tiden runt omkring i vårt land. Framför allt kring de stora flygplatserna utsätts människor för helt onödiga risker. Jag kan inte tolka ministerns svar annorlunda än att hon tycker att det räcker med det arbete som Transportstyrelsen gör och att regeringen i övrigt avser att invänta det arbete som sker inom ramen för Easa vad gäller harmonisering av regelverken, som jag håller med om är bra och viktigt.
Det kan gälla allt från typgodkännanden av drönare till säkerhetsutrustning. Vad händer när batteriet tar slut, hur ska drönarna landa säkert på marken och så vidare? Allt det är jättebra, men det krävs mer än så. Min fråga till ministern kvarstår. Kan ministern tänka sig att gå före i det här arbetet, eller kommer vi att sitta och vänta i två tre år innan vi börjar se över lagstiftningen?
Edward Riedl (M):
Vad glad jag är att vi kommer in på just det här området! Nej, jag tror inte att införandet av lagar och regler i sig innebär att alla följer dem. Men låt oss titta på de regleringar vi har gjort av biltrafiken! Vi har infört körkort, nollvisioner och en massa andra saker. Vi har polisövervakning av våra vägar med mera. Det tror jag gör biltrafiken säkrare.
På det sättet har Sverige nått framgång i världen. Det finns inget annat land i världen som på ett bättre sätt lyckats minska antalet dödsfall i trafiken, och det beror på att vi har jobbat med detta metodiskt. Jag tror inte att det i sig är tillräckligt med lagar och regler, men de utgör grunden. På samma vis skulle vi kunna ha det gällande drönarna.
Ministern och jag kanske har helt olika uppfattningar här, fru talman, men jag tror inte att det räcker att bara sätta upp lagar och regler och förvänta sig att alla följer dem. Jag tror att man måste följa upp med en hel del andra saker därefter. Det är det arbetet som vi skulle kunna påbörja. Jag menar att det inte går att vänta två tre år innan Easa kommer med sina förslag på hur vi ska harmonisera de här regelverken. Vi kommer att vara tvungna att göra ett rätt grundligt arbete trots att vi har fått detta på vårt bord.
Jag menar att det är fråga om för lång tid. Det sker incidenter hela tiden runt omkring i vårt land. Det är inte acceptabelt att flygpassagerare utsätts för den här typen av risker. Vi ska använda lagar och regler, men inte bara lagar och regler, utan följa upp med utbildning, övervakning med mera, precis som vi har gjort inom biltrafik och på alla andra områden. Där har regeringen möjlighet att ta initiativ. Min fråga kvarstår.
Jag hoppas att ministern kan tänka sig att vi kan hjälpas åt i detta arbete innan det händer en olycka. Det här är någonting nytt, men det händer väldigt snabbt.
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret, även om jag tycker att det i det här fallet var ett lite märkligt svar. I medierna kunde vi läsa om ett par fall där bilförare inte har kunnat visa upp giltigt körkort men trots det sedan inte blivit fällda i tingsrätten för olovlig körning. Det är självklart varken min eller ministerns sak att överpröva våra domstolar.
Men när tingsrätten i upprepade fall väljer att fria personer som saknar körkort, det vill säga där förarna inte har kunnat styrka att de har giltig handling för att framföra sitt fordon, då har något blivit väldigt fel. Det kan inte vara på annat sätt än att vi då överväger att skriva om lagarna.
Det är ju det som är vårt jobb här i kammaren, att stifta lag. De friades i brist på bevis. Jag menar att det måste vara upp till den som kör bilen att kunna styrka att man har rätt att köra bilen. Allt annat blir i slutändan fullständigt orimligt. Fru talman!
Det måste fortsatt vara olagligt att köra bil i Sverige utan giltigt körkort, och det måste rimligen vara så att den som framför bilen har bevisbördan när det gäller körkort eller inte.
När domstolarna inte gör den tolkningen är den enda rimliga slutsatsen att vi måste se över lagstiftningen, om vi på allvar menar att den som kör bilen är den som ska bevisa att den har rätt att köra bilen. Jag tror att de flesta tycker att det är rätt rimligt att ha det på det sättet.
Jag frågar ministern igen: Kan vi ha skäl att se över lagstiftningen på det här området, om domstolarna dömer i en annan riktning än vad vi tycker är rimligt? Jag förutsätter, fru talman, att ministern delar min uppfattning att den som framför ett fordon ska ha rätt att framföra fordonet och att den personen också har bevisbördan för detta.
Edward Riedl (M):
När det gäller den rättstradition som ministern tar upp i talarstolen har jag precis samma uppfattning. Jag menar också att vi som politiskt förtroendevalda i den här församlingen, i riksdagen och i regeringen, har ett gemensamt ansvar för att förklara varför ibland till synes märkliga beslut har en vettig funktion. Det finns andra principer som vi absolut inte vill göra avkall på.
När det gäller att den enskilde inte ska bevisa sin oskuld utan att samhället ska bevis skuld är vi helt eniga. Trots det har vi förenklat på en mängd områden i vårt samhälle. Om man kör bil är man skyldig att ha körkort i sin bil. Liknande finns på en mängd områden. Vi skulle kunna ägna hela kvällen här i kammaren åt det, men jag tror att både ministern och jag har annat att göra.
Men det måste väl vara så att den som framför ett fordon är skyldig att ha med sig en giltig handling som visar att man får framföra det fordonet. Om man inte har det och inte kan bevisa att man är behörig att framföra fordonet måste man väl dömas för olovlig körning.
Om det inte är så kommer vi att få enorma bekymmer i framtiden, med vad som är polisens uppgift vid kontroller. Jag stannar vid körkort men skulle kunna dra frågan vidare på många andra områden. Vi skulle hamna i en märklig situation. Polisen och i efterhand de rättsvårdande myndigheterna skulle då bevisa att personen inte har rätt att framföra fordon.
Då menar jag att vi har ändrat det synsätt som vi har haft tidigare på det här området. Här är jag och ministern helt enkelt inte överens. Det måste rimligen vara så att om man inte har med sig ett giltigt körkort när man kör bil och sedan inte kan bevisa att man faktiskt har ett körkort som ger en rätt att framföra fordonet, då ska man också dömas för olovlig körning. Allt annat är fullständig orimligt.
Edward Riedl (M):
Detta är ett bekymmer när man ska köra bil i andra länder. Det råkar man ut för om man åker från Sverige till andra länder. Då kan det vara på det sättet att man måste ha med sig ett internationellt körkort. När man kommer till andra länder är man skyldig att kunna bevisa att man har rätt att framföra en bil i dessa länder. Det är inget konstigt. Det rekommenderas av riksdagsförvaltningen när vi åker till Sydafrika, USA eller vad det än må vara.
I andra länder har man skyldighet att kunna bevisa att man har rätt att framföra fordonet. Annars kan man få böter för att man inte har en giltig körkortshandling. Det är det som det hela handlar om i detta fall. Om man inte kan bevisa att man har ett giltigt körkort som gör att man får framföra ett fordon ska man också dömas för det.
Det vore spännande om ministern ville införa samma synsätt inom alla områden i samhället: att det alltid ska vara samhället som ska bevisa att den enskilde har gjort fel. Det skulle vara spännande till exempel vid deklarationstider om man gjorde vissa avsteg kring detta.
Det skulle vara spännande att införa i skattelagstiftningen, om inte annat, att det ska vara samhällets uppgift att bevisa att någon inte har gjort rätt för sig. Där är det precis tvärtom, och det är det som är poängen i det hela. När det gäller framförande av fordon är det den enskilde som ska vara skyldig att uppvisa en giltig handling för att få framföra fordonet. Det ska inte vara på något annat sätt.
Jag tror att de flesta tycker att det är rimligt. Om man tycker att nollvisionen är viktig vill man väl också ha personer i trafiken som har utbildat sig och har möjlighet att följa de trafikregler och annat som vi har satt upp i trafiken. Jag tycker att det är synd om vi inte kan hitta någon gemensam syn i det här, för jag tycker i grund och botten att det är rätt rimligt att den som kör bil i vårt land också ska ha ett giltigt körkort för detta.