KBLab/rixvox huggingface dataset:
Agneta Gille (S):
Jag stod i talarstolen och överskred min talartid med en minut, så jag hade 11 minuter. Jag berättade vad vi vill och vad vi har för politik när det gäller detta, och jag markerade de olika delarna tydligt. Vi är i opposition.
Jag tycker att det är lite intressant att majoriteten står här och inte med några ord beskriver sin egen politik utan på något sätt sätter sig i oppositionsställning. Det är jag och vi som är opposition. Det är vi som markerar och talar om vad vi skulle vilja göra om vi hade regeringsmakten. Vi markerar och berättar om vår politik. Men vad vill ni?
Vad har Roger Tiefensee för förslag på åtgärder och förbättringar? Jag skulle vilja veta vilket mål som finns i förvaltningspolitiken. Kan du beskriva det för oss här i kammaren i dag?
Agneta Gille (S):
Om bara Roger Tiefensee hade lyssnat på mitt anförande och lyssnat på vad jag hade att säga om den förvaltningspolitiska propositionen, som jag lyfte fram med vad vi har för mål i vår motion, hade han också sett och hört att vi har olika förslag.
Vi har strukturerat upp en mängd olika förslag som vi tycker är viktiga att jobba med, som är tydliga och konkreta och där det också finns besparingsmöjligheter. Det handlar inte om att göra sig av med personal, men tänk om man inom statlig förvaltning kunde samverka lite bättre!
Tänk om man kunde se till att få ett direktiv, om man hade en regering som vågade ta beslut och en majoritet som vågade driva på så att den statliga förvaltningen kunde effektiviseras på ett bättre sätt. Det handlar om samordning, att hitta nya former och att hitta nya möjligheter med Internet, vilket vi lyfter fram. Det är sådana saker man måste börja jobba med. Om ingen driver denna fråga händer heller ingenting, utan då står man och stampar.
Då står också hela förvaltningen och kostar samma summa pengar men utvecklas inte i den riktning man vill, nämligen för medborgaren i centrum och för medborgarens bästa. Det är det som är viktigt. Dessutom skulle jag när det gäller budgetarna från när Centerpartiet var i opposition kunna säga: Vilka besparingar hade ni då?
Vi har på den rödgröna sidan kompetens om vad ni har lagt för besparingskrav tidigare. Då fanns det från Centerpartiet höga besparingskrav för den statliga förvaltningen, medan du nu står och kritiserar precis detta. Det är alltså någonstans det inte stämmer.
Dessutom har jag nu lyssnat till tre anföranden från Alliansens sida, och det spretar väldigt mycket. Jag skulle alltså vilja ha en enhetlig kommentar, och jag måste säga att de mål ni har målat upp är väldigt luddiga.
Agneta Gille (S):
Vi har alltid några hjärtefrågor, och en av dem är att bevara vår kulturbygd och byggnadsminnen.
Under punkt 7 i betänkandet, Förvaltning av vissa byggnadsminnen, hänvisas till den interpellationsdebatt som jag hade med kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth om Österbybruks herrgård och förvaltning av denna. Det finns med i betänkandet.
I interpellationsdebatten inbjöd jag kulturministern till att besöka Österbybruk, och jag har dessutom lyckats göra besök tillsammans med hela S-gruppen i kulturutskottet för att titta på denna fantastiska kulturbygd.
Kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth besökte Österbybruks herrgård den 21 maj, och det var ett mycket bra mottagande som kulturministern och jag fick av kommunen och av Bruno Liljefors stiftelse. Det var en bra genomgång som gjordes av situationen.
Jag vill för kammaren berätta om att kulturministern var välvilligt inställd till att sådana här byggnadsminnen ska få ett stöd för framtiden.
Naturligtvis gavs inga direkta löften, men vi påvisade att en sådan här kulturbygd med byggnadsminnen måste få möjlighet att överleva för framtiden. Med det känner mig till freds med att fortsätta att bevaka frågan.
I min motion KrU293 står det om bevarandet av Österbybruk. Kulturministerns svar gäller bidraget till kulturmiljövården. Det vill jag kommentera. De 3 1⁄2 miljoner som Bruno Liljefors stiftelse har fått får inte gå till underhåll.
Men det är just inom underhållet som behovet finns, och det är det som är problemet. Det ville jag tala om för kammaren. Det är fortfarande en svår situation, men kulturministern och övriga har visat intresse för frågan, och jag är tacksam för det.
Agneta Gille (S):
Jag tackar kulturministern för svaret. Jag tror att kulturministern inser att detta är en interpellation, och tidigare också en skriftlig fråga, som är ett rop på hjälp. Det är ett rop på hjälp för den kulturbygd som jag tycker är så oerhört viktig.
Det är också därför jag vill påtala och försöka få ministern att förstå den bild av det som nu håller på att hända med kulturbygden Österbybruk. Det är helt rätt som ministern säger - Bruno Liljefors-stiftelsen har fått ett antal miljoner under några år.
Men för att få erhålla dessa pengar krävs också att man har en egen insats. Man får inte pengar om man inte har en egen insats till den renovering eller de åtgärder som behöver göras på byggnaderna. Den egna insatsen är i dag helt slut för Bruno Liljefors-stiftelsen. Man kan alltså inte erhålla mer pengar om man inte har en egen insats. Därför är situationen ännu mer akut.
I svaret skriver ministern att det inte har framkommit något nytt i ärendet sedan 2008. Jag vill försöka ge en bild av det som verkligen har förändrats. I och med att pengarna är slut har man inte klarat underhållet på ett tag.
Jag var så sent som i tisdags i Österbybruk tillsammans med ABC från Sveriges Television och tittade på byggnaderna för att se hur situationen är i dagsläget. Det är skrämmande att se de frostskador som har uppstått, där puts och cement och annat som finns i byggnaderna har ramlat ned. Stenar börjar lossna och det kryper in fukt.
Denna fukt kan man nu inte på något vis behandla eftersom det inte finns resurser. Den kryper upp i väggar och ned i grunden och förstör byggnaderna. Det gör mig ont att se att det är så här. Ytan är fantastiskt vacker, och miljön är fantastiskt vacker. Men skadorna på byggnaderna är akuta, och det är en svår situation.
Jag har hämtat in information och lyssnat och samtalat med Bruno Liljefors-stiftelsens ansvariga, ordförande och några fler. De visar på den fantastiska kulturhistoria som denna bygd har. Den smedja som finns där är världens enda bevarade vallonsmedja i detta skick. Den finns alltså i Österbybruk, och den håller nu på att förfalla.
Vi har möjlighet att göra någonting för att bevara denna världens enda bevarade smedja intakt. Därför är min vädjan till regeringen att den försöker bidra till detta så att det kan få ett gott slut. Vi bör kunna se till att besöksnäringen blomstrar och att vi får fram den kontaktyta som vi i dag har med Vallonien.
Där har man ett stort intresse av att se denna bygd, för det var deras förfäder som invandrade till Österbybruk och gjorde detta fantastiska arbete som smeder. Också mina förfäder kom ifrån detta land. Detta är starkt för mig.
En möjlig väg att se är att Statens fastighetsverk får ta över byggnaderna för att rädda denna kulturbygd. Det är en vädjan till regeringen.
Agneta Gille (S):
Tack för det, ministern! Det gör mig glad att jag får ett löfte under den här interpellationsdebatten om att ministern ska ta kontakt med Riksantikvarieämbetet. De har ju också varit med och föreslagit att det här vore en lämplig kulturbygd för Statens fastighetsverk att äga. Det vore väldigt bra.
Jag hoppas också att ministern vid tillfälle gör ett besök eller kontaktar Bruno Liljefors-stiftelsen för att få den situation som jag har försökt beskriva bekräftad. Bruno Liljefors-stiftelsens kontakt med länsstyrelsen är mycket god.
Den kontakten finns verkligen eftersom det är länsrådet som är ordförande i Bruno Liljefors-stiftelsen. Här borde man förstå och se vad som händer. Problemet är att för att ha möjlighet att söka bidrag måste man ha en egen insats. Det är det som är cloun just nu.
Ministern kan kanske komma med råd och tips på hur man ska bete sig då. Hur ska man hitta finansiärer för att kunna få fram pengar? Den här bygden måste man bevara eftersom den är kulturminnesmärkt. Därmed har man ett ansvar. Men det är en svårighet när det inte finns tillräckligt med privata resurser eller finansiärer.
Jag kan berätta för ministern att för att lösa det senaste problemet, där man var tvungen att renovera en av byggnaderna, var Bruno Liljefors-stiftelsen tvungen att sälja av en av fastigheterna. Man sålde en av fastigheterna för att få pengar till att renovera en annan.
Fortsätter det så kommer det snart inte att vara så mycket kvar, utan det kommer att leda till att detta som borde vara sammanhållet splittras upp mellan en mängd olika ägare. Det vore väldigt olyckligt. Det har kommit fram nya saker. Det har kommit fram svåra skador.
En omprövning skulle visa att här finns det verkligen ett jättestort behov. Jag undrar vad ministern anser är lämpligt. Vilka råd och tips har ministern till dem som är engagerade i detta? I dag är det engagerade personer som jobbar ideellt.
Det är pensionärer som jobbar på deltid, bidrar och försöker göra vad de kan för att klara den situation som råder. Det är man mycket tacksam för. Det finns väldigt många i Österbybruk som är rädda om sin bygd och det här kulturarvet. Därför vill jag också be ministern om ytterligare råd och tips till Bruno Liljefors-stiftelsen.
Agneta Gille (S):
Jag tackar ministern för inlägget. Samordning är en av de viktigare delarna, och samarbete överlag ger ofta resultat. Det är väldigt viktigt. Det vi ser som en möjlig lösning är en samordning med Lövstabruk, som blivit övertaget av Statens fastighetsverk.
Där sker en fantastisk utveckling, och där finns i dag en kompetens som det skulle vara oerhört viktigt att kunna dra nytta av i Österbybruk. En samordning mellan Lövstabruk och Österbybruk skulle innebära att det inte vore lika kostsamt att också föra över Österbybruk till Statens fastighetsverk. Här ser vi en möjlig koppling som vore mycket bra.
Den kompetens som Statens fastighetsverk nu satsar på Lövstabruk skulle man vilja dra nytta av också i Österbybruk. Det är fråga om två snarlika miljöer, men trots det har de väldigt olika egenskaper. Det viktiga i Österbybruk är smedjan. Det är viktigt att se till att vi bevarar den från det förfall som nu pågår.
Där skulle man kunna dra nytta av den kompetens som finns vid Lövstabruk. Det är bara att hoppas att ministern fått sig en tankeställare av interpellationen och att hon inser att det här är en oerhört viktig del och att kulturarvet måste bevaras.
Jag förstår ministerns problem med den stora del som finns, men det är en vädjan om hjälp och en vädjan om att kanske åka dit och titta. Det är också en inbjudan. Sedan hoppas jag att ministern tittar på det program från Uppland som sändes 17.29 i SVT i går. Det finns att se på nätet. Dessutom ska ministern få en liten artikel från Östhammars Nyheter som handlar om bygden.
Agneta Gille (S):
Det är fascinerande hur olika man ser på saker och ting. Det är också fascinerande att höra Moderaterna stå här och slå sig för bröstet över hur bra man tycker att man har jobbat med kulturen. Alla håller dessutom inte riktigt med om det. Jag är en av dem som inte delar den uppfattningen. Det finns också ett pressmeddelande från Länsteatrarnas årsmöte. Jag undrar om Anne Marie Brodén har tagit del av det.
Det hade kanske varit på sin plats före inlägget. Pressmeddelandet kom i slutet av förra månaden. Länsteatrarna varnar för en utarmning av den regionalt producerade scenkonsten och skriver att det omöjliggör uppfyllandet av de nationella kulturpolitiska målen.
De skriver väldigt hårt och konstaterar att den ekonomiska situationen bland medlemmarna är mycket ansträngd. Man har ingen möjlighet att ha kvar sina kulturskapare på länsteatrarna. De har en väldigt svår situation.
De skriver på slutet: Länsteatrarna anser att staten ska ta sin del av ansvaret för att den kulturella infrastrukturen i hela landet ska leva och för en långsiktig strategi. Jag skulle vilja höra hur Moderaterna ser på det här och svarar på hur länsteatrarna ska överleva.
Agneta Gille (S):
Det är intressant att lyssna på Anne Marie Brodén, för det som man tar fram är uppräkningen från staten. Det är den som ligger långt under kostnadsutvecklingen. Det skriver man också och påtalar.
Då är det tydligt att man inte klarar situationen ute på länsteatrarna, utan man får varsla och våra skådespelare blir utan möjlighet att ha ett fast arbete. Därför är situationen oerhört anmärkningsvärd. Anne Marie Brodén tog också upp Skapande skola som en fantastisk satsning.
Men när vi tittar på siffrorna och på hur väl det har slagit ut ser vi att det inte har slagit så väl ut. Det är väldigt stora brister även där. Ministern har till och med varit här i kammaren och erkänt att det inte har blivit den effekt som man hade hoppats på.
Det finns en kritik mot dagens kulturpolitik, en väldigt skarp kritik, som jag vill att de som har majoritet och har makten belyser och tar till sig. Det är mitt budskap till Moderaterna.
Agneta Gille (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Tyvärr tycker jag väl inte att svaret visar att regeringen skulle ha tagit till sig de problem som finns och de problem vi står inför. Situationen är oroväckande.
Min interpellation påvisar den faktiska situationen, hur det ser ut bland annat i norra Uppland, som just nu är hårt drabbat av varsel och arbetslöshet. Från redan höga siffror ökar arbetslösheten och antalet varsel. Jag vet att ministern känner till det här området, eftersom hon brukar vara ute i kustbandet där.
Älvkarleby och Skutskär har en av de högsta siffrorna i landet när det gäller arbetslösheten. Situationen börjar bli väldigt svår, ministern. Människor har det supertufft. Vi går mot jul. Det ska firas och försökas få fram julklappar.
Människor blir utförsäkrade och tvingas till underhållsstöd eller socialbidrag, vilket gör att bidragslinjen är det som gäller i de kommuner som har det så här. Min fråga var om ministern är införstådd med den svåra situation som råder och vad ministern tänker vidta för åtgärder. Vi ser ingenting av det i den budget som är framlagd.
Vi ser inga åtgärder för att stimulera, få till stånd arbetstillfällen och ge de människor som är arbetslösa möjlighet att utbilda sig och gå vidare. Ministern säger att inte alla varsel leder till uppsägningar. Så kan det vara. Men att regeringen hela tiden upprepar detta är en klen tröst.
I och med ökningen av antalet varsel ökar väl också antalet människor som blir uppsagda och arbetslösa. Vi ser när vi tittar på statistik att det var över 10 000 varsel i oktober och nästan lika många i november. 20 000 personer har varslats om uppsägning på bara två månader.
Och bedömarna säger att det kommer att bli ännu värre. I går fick vi en arbetskraftsundersökning från Statistiska centralbyrån. Där ser vi att arbetslösheten ökar med nästan 1 procent, ministern. I tidigare undersökningar kunde vi i alla fall se att sysselsättningsgraden och sysselsättningen hade ökat.
Men nu är det inte längre så. Sysselsättningen har också stannat av, och sysselsättningsgraden har minskat. Det är bara arbetslösheten och varslen som ökar. Det här är oerhört skrämmande. Det verkar som att regeringen tror att konjunkturen är som solen. Den når sitt vintersolstånd nästa fredag.
Sedan blir det bara ljusare och ljusare fram till valet. Med den prognosen är det svårt att vidta rätt åtgärder. Vi socialdemokrater menar att lösningen måste vara nya företag och satsningar. Företagen måste få växa, och de anställda måste få möjlighet att utvecklas. Vi ska rusta arbetskraften till att kunna ta de jobb som växer fram.
Det handlar om utbildning, möjlighet till vidareutveckling och vidareutbildning, utbildningskontrakt för unga, praktikplatser och introduktionsprogram. Så ska vi möta framtiden. Min fråga kvarstår: Vad har ministern för åtgärder mot detta?
Agneta Gille (S):
Det finns ett glädjeämne, och det är att ministern ändå känner oro. Det tycker jag känns glädjande. Men det räcker inte bara med att ha en oro, utan sedan måste det också komma åtgärder. Då står ministern här och säger att åtgärderna heter bland annat RUT. RUT ska lösa arbetslöshetskrisen.
RUT ska göra så att alla industriarbetarna i norra Uppland får arbetstillfällen. Ministern säger också att vår budget innehåller en så stor del till ersättningssystemet.
I dag är det så, ministern, att Bidragssverige växer, eftersom fler och fler människor lever på underhållsstöd, det som tidigare var socialbidrag. Den summan ökar katastrofalt ute i kommunerna, överallt. Det är arbetslösa, utförsäkrade människor som inte klarar sitt uppehälle.
Då kommer vi in på detta med RUT som den förlösande faktorn för dessa ökade varsel. De personer som nu bor i Skutskär och Älvkarleby och har underhållsstöd, kan också de få underhållsstöd för att få läx-RUT? Det skulle jag vilja fråga ministern.
Har de möjlighet att få stöd till sina barn för att få läxhjälp, eller är den satsningen riktad bara till dem som har pengar för att kunna betala, alltså dem som har hög lön och dem som har hög inkomst? Här ställer vi varslade, utförsäkrade människor som har en jättetuff situation mot dem som har. Vi ser hur fördelningen blir i landet.
Vi ser hur fördelningen är genom att alla skattemedel ska gå till dem som redan är gynnade, medan varslade och utförsäkrade människor får det bara tuffare och tuffare. Jag skulle vilja att ministern kommenterade det. När man tittar på hur det ser ut i de olika budgetarna kan man verkligen läsa det på olika sätt, vilket ministern och jag har gjort.
Vi kan se att vi från Socialdemokraterna verkligen har en budget som håller, en budget som har stimulanser till arbetstillfällen, till att se till att det växer, till att se till att det finns åtgärder för de arbetssökande. Den moderatstyrda regeringen lånar till bolagsskatten, och så skriver ministern att en av åtgärderna är sänkningen av bolagsskatten.
Det är vad man hoppas på. Men det är en långsiktig åtgärd som inte kommer att ge ett endaste resultat under den närmaste tiden. Det är nu som människor är drabbade, och det är det som gör att jag känner mig så oroad över situationen. Vi har däremot i vår socialdemokratiska budget lagt en buffert.
Vi har ett antal miljarder som vi kan ha till oförutsedda händelser och utgifter, exempelvis en stor varselvåg som sköljer över redan hårt drabbade områden och län som vi har hört om. Där skulle jag också vilja höra med ministern vilken buffert regeringen har i sin budget.
Eller är det så att regeringen bara ökar på låneskulden, när man nu har lånat pengar för att sänka bolagsskatten, eftersom det är det man tror är lösningen? Jag skulle vilja ha ytterligare svar av ministern om detta.
Agneta Gille (S):
Först vill jag för protokollet säga att jag utryckte mig fel om underhållsstöd. Det ska vara försörjningsstöd. Det tror jag att alla förstod, men för protokollet är det viktigt att det blir rätt. Det ska benämnas försörjningsstöd och inget annat. Jag var inne och läste på Arbetsförmedlingens hemsida i morse. Där läste jag att antalet varsel fortsätter att öka.
Precis som vi har sagt tidigare här ökar de mycket mer nu än de gjorde för ett år sedan. Det totala antalet inskrivna arbetslösa har ökat och uppgick i slutet av oktober till 400 000 personer enligt Arbetsförmedlingen. Den aktuella arbetslöshetsnivån motsvarar nu 8,6 procent av den registerbaserade arbetskraften. Det blir allt tydligare att det undan för undan sker en försvagning på arbetsmarknaden.
Den totala arbetslösheten ökar allt tydligare. Till detta kommer de snabbt stigande varselvolymerna, säger Clas Olsson, Arbetsförmedlingens analyschef. Det är mycket, mycket skrämmande. Till det kommer den situation vi har. Då säger ministern att det finns möjligheter att utbilda sig.
Men det finns också ett regelverk på Arbetsförmedlingen, som ministern och regeringen ansvarar för, som säger att man måste ha gått arbetslös ett visst antal månader eller ett visst antal år för att kunna komma till de här åtgärderna. Det är det som är bromsen. Det bromsar allt i detta. Nära Tierp, Älvkarleby och Skutskär ligger Östhammar.
Där finns det arbetstillfällen, till exempel i Dannemora gruvor och i Forsmark. Där finns det möjligheter. Men de arbetslösa matchar inte arbetstillfällena, ministern. Arbetstillfällena och de arbetssökande måste matcha varandra. Det är det som är uppdraget. Det är därför vi försöker pressa ministern till att inse detta. Jag hoppas på det för framtiden.
Agneta Gille (S):
Tack för svaret, utbildningsminister Björklund! Av svaret kan man utläsa att det är en nöjd minister som tycker att det görs stora satsningar. När jag tar del av andra siffror och tittar på hur läget ser ut ser jag att var fjärde ung är arbetslös. Ungdomsarbetslösheten är uppe i 25 procent.
De unga är vår viktigaste grupp i samhället. De är framtiden. Av dem går 25 procent arbetslösa. Det fanns vallöften från den borgerliga regeringen om att man skulle bekämpa arbetslösheten. En del av det är utbildningspolitik.
Det skulle jag vilja informera ministern om. I en välskriven artikel i Upsala Nya Tidning läser jag lite grann om unga arbetslösa som frågar: Vad är viktigare än vi? Jag kan också ta del av en mängd olika siffror i den artikeln.
Där kan vi se att mellan 2011 och 2012 minskade antalet platser på högskolor och universitet med 10 000. Då är antalet nere på samma nivå som för väldigt många år sedan. Det hänvisas här till att det är nere på samma nivå som 2000.
Uppsala universitet har tvingats att minska sin utbildning med nästan 10 procent. Söktrycket är rekordstort. Man ser en ökning av antalet sökande, herr minister, med över 40 procent. Det är helt fantastiskt att så många unga vill utbilda sig. Sverige behöver kvalificerad arbetskraft.
Dessa unga har ingen möjlighet att komma in på högskolor och universitet eftersom det inte finns tillräckligt med resurser. I den här artikeln läser jag att rektorn på Uppsala universitet, Eva Åkesson, säger att detta är ett svek mot de unga eftersom det är så många som söker som inte får möjlighet att komma in.
Det brukar sägas att det går att utläsa ett lands konjunktur när man tittar på ansökningar och antagningar till högskolan. I sämre tider har statsmakten alltid utbildat fler och sett till att man har kunnat utbilda de unga för att de ska kunna ta de kvalificerade arbetena i framtiden när konjunkturen vänder.
I bättre tider är det fler som jobbar och färre som söker sig till högskolan. Det stämmer inte längre, ministern. Det är precis tvärtom. Regeringen har sagt att det är finanskris, och det har varit så i nästan sju år. Regeringen skyller allting som har gått fel på finanskrisen.
Varför har inte regeringen satsat på utbildning? Det är min fråga. Man har ju pekat på att arbetslösheten är så hög. Jag skulle vilja veta vad jag ska säga till universitetets rektor och till de unga arbetslösa i Uppsala som inte får någon möjlighet att utbilda sig. Vad är ministerns medskick till dem? Det skulle jag vilja veta.