Jonas Sjöstedt (V):
Jag vill tacka statsrådet Björklund för svaret. Jag tror inte att det är någon överdrift att säga att Iter är på väg att utvecklas till något av ett europeiskt sorgebarn när det gäller forskningspolitiken. Jag tycker att en mening i statsrådets svar är speciellt värd att lyfta fram en gång till. Den lyder: "Efter uppdaterad design stod det under våren 2010 klart att den totala kostnaden för det europeiska bidraget till Iterkonstruktionen skulle öka från 2,7 miljarder euro till 7,2 miljarder euro."
På ren svenska kan man säga: Hoppsan, det blev 40 miljarder kronor dyrare. Det visar att projektet är bortom rimlig ekonomisk kontroll. Annars kan man inte plötsligt komma till en konklusion om att oj, här rök 40 miljarder kronor hastigt. Frågan är hur detta hanteras. Konkurrenskraftsrådet har satt en ram på 6,6 miljarder euro. Det är en svindlande summa.
Frågan är om den kommer att räcka, när man ser på Iterprojektets historia. Man kan jämföra med hur EU satsar på energiforskning generellt. Under det sjunde ramprogrammet finns ett Tema Energi som får 2,3 miljarder euro - runt 20 miljarder kronor - mellan 2007 och 2013. En betydande andel av dessa pengar går till olika typer av kärnforskning.
Detta leder osvikligen - hur man än räknar - till en konklusion att kärnforskningen, inklusive fusionsforskningen, får mångdubbelt mer än all annan energi sammantaget inom den europeiska unionen. Frågan är om detta är rimligt. Den frågan vill jag gärna ställa till Jan Björklund: Är detta en rimlig prioritering från Europeiska unionens sida? En annan viktig fråga att ställa sig är hur utsikterna för rimliga vetenskapliga resultat från reaktorn ser ut.
Det skulle vara intressant att höra ministerns bild av hur man ser på de vetenskapliga framstegen. Vad hoppas ni på, ministern? Vilket år kommer det att bli produktion, genombrott eller någonting annat i denna forskningsverksamhet? Detta sker mot bakgrund av att vi lever i en akut klimatkris där vi måste minska utsläppen av växthusgaser. Vi har också skenande oljepriser som tär hårt på den europeiska ekonomin.
I detta läge skulle vi behöva omfattande investeringar i förnybara energikällor. Det finns i dag beprövade sådana som har kostnader som snabbt faller. Där ingår vindenergin, solenergin och naturligtvis möjligheterna att spara energi genom energieffektivisering.
Om man satsade motsvarande belopp som man satsar på Iter skulle man nå ganska stora resultat i att minska beroendet av fossila bränslen och minska beroendet av oljeimport till den europeiska unionen. Därmed kommer frågan om inte detta är en gigantisk felsatsning om man inte kan förutse de vetenskapliga resultaten och om man lägger lejonparten av forskningspengarna till energiforskning på detta projekt.
Jag menar alltså att det finns allt starkare skäl att ifrågasätta om Iterprojektet är rimligt. Jag tror - det är nog ingen vild gissning - att man om några år igen kommer att be om mer pengar till detta projekt. De två frågor jag skulle vilja fokusera denna del av diskussionen på är om ministern anser att det är en rimlig mix av energiforskningsmedlen från EU:s sida och hur man bedömer möjligheterna till vetenskapliga resultat i detta projekt.