Jakob Forssmed (KD):
Det går bra för svensk ekonomi överlag, och det är alldeles utmärkt. Men det går inte bra för Sveriges reformarbete - det arbete som ska bygga Sverige starkt för framtiden, säkra Sveriges konkurrenskraft och öppna vägar in till arbetsmarknaden.
Det går inte bra med arbetet med att åtgärda utsatthet för funktionsnedsatta, med att vända otryggheten i en del bostadsområden och med att motverka den ensamhet som många äldre drabbas av i äldreboendebristens spår. Det arbetet utförs inte. Vårdköerna ökar i takt med mandatperioden. Område efter område kan läggas till listan.
Polisen är i kris, vi har en stel bostadsmarknad och en tudelad arbetsmarknad där allt fler, trots högkonjunkturen, står allt längre från ett jobb och inte får chansen att visa vad de går för i en arbetsgemenskap. Riktiga, rejäla reformer är nödvändiga men lyser med sin frånvaro i de rödgrönas budgetproposition som inte heter På strukturreformfronten intet nytt men kanske borde ha hetat så.
Jag tror att det här skapar lite risker, nämligen att tilliten till det offentliga naggas i kanten. Det behöver vi vara bekymrade över inför framtiden. Utgiftsförslagen är desto fler. Det offentliga åtagandet byggs ut brett. Då kan man få bilden att det är pengar som går till välfärden. Det är det till viss del, men inte bara. Det är också en dyr och ineffektiv elcykelpremie.
Ineffektiv är ett ord som kan användas om miljöpolitiken över huvud taget. Det är lägre pris på naturguidning, som bäversafari och kronhjortsspaning. Det är gratis busskort till alla elever över tolv år på sommaren. Allt fler välfärdstjänster över huvud taget ska bli gratis. Det har exempelvis blivit gratis för äldre över 85 att sitta i allt längre vårdköer.
Då har jag inte nämnt dyra och ineffektiva byggsubventioner eller en arbetsmarknadspolitik som inte fungerar. De saker jag har nämnt är stora reformer. Ett normalt reformår, när vi inte har jättemycket pengar eller reformutrymme, skulle de vara dominerande. Det är stora belopp. Om man i ett sådant här konjunkturläge ska använda stora belopp till väldigt många reformer ska de gå till åtgärder som rustar Sverige. Jag menar att det gör det i alldeles för liten utsträckning.
Vad behöver göras då? Det behövs en riktig reformkost, snarare än den lite lätt sockrade men ganska näringsfattiga anrättning som regeringen föreslår. Kristdemokraterna spenderar mindre pengar än regeringen. Vi är mer försiktiga med att lägga på staten fler utgifter, för att vi vill kunna investera i reformer.
För att skapa fler jobb föreslår vi dubbelt jobbskatteavdrag för grupper som har svårt att komma in på arbetsmarknaden, som unga, nyanlända och långtidsarbetslösa. I kombination med det föreslår vi en ny anställningsform, med något lägre ingångslöner, att man ska kunna lära sig jobbet på jobbet och en borttagen arbetsgivaravgift. Vi föreslår en rejäl utbyggnad av den RUT-reform som har fungerat så väl. Och vi satsar faktiskt mer än regeringen på korta yrkesutbildningar som yrkesvux och yrkeshögskola.
Vi vill ta bort den särskilda löneskatt för äldre som regeringen har infört. Vi kommer också att föreslå att skillnaden i beskattning mellan löntagare och pensionärer avskaffas helt och hållet från den 1 januari 2018. Vi föreslår en bred skattelättnad för alla och ett särskilt jobbskatteavdrag för föräldrar för att stärka barnfamiljers möjligheter. Vi vill se sänkta marginalskatter, så att det lönar sig bättre att ta ett chefsjobb inom äldreomsorgen eller att vidareutbilda sig till barnmorska.
När vi säger nej till arbetsmarknadspolitik som inte fungerar, nej till byggsubventioner, nej till många gratisreformer, nej till ineffektiva och utdömda miljöåtgärder men ja till höjda miljöskatter kan vi också göra rejäla satsningar på vården och omsorgen - 27 miljarder mer än regeringen över tre år. Med Kristdemokraternas budget blir det alltså mer pengar till vården och omsorgen än det blir med regeringens politik.
Även om man antar att varenda krona som regeringen föreslår i höjda generella statsbidrag går till bara vården och omsorgen, vilket de inte gör, blir det ändå mer pengar till vården och omsorgen med Kristdemokraternas budget. Vi vill framför allt göra strukturellt riktiga reformer på vårdens område. Det gäller en utbyggnad av primärvården. Vi är för sjukhustunga i Sverige. Vi behöver en kraftig utbyggnad av primärvården.
Det gäller tillgängligheten i form av öppenhet men också en skarpare vårdgaranti, så att fler känner att det är mödan värt att vända sig till primärvården i stället för akutmottagningarna. Vi återinför naturligtvis kömiljarden. Det är en gåta att regeringen inte redan har återinfört den, efter att ha sett vårdköerna växa. Vi vill också se 2 miljarder att dela på för de landsting som klarar att hålla tillgängliga vårdplatser alla årets månader.
Jag tror att det är en nyckel till att kunna minska överbeläggningar och vårdskador. Vi måste också påbörja en reform så att staten tar ansvar för sjukhusvården i Sverige. Dagens system, med 21 landsting som ska klara samtliga vårdens förmågor, klarar inte av att få bukt med ojämlikheten. Herr talman! Ensamhet är lika farligt som rökning, visar en del forskning.
Men i Sverige dör allt fler utan någon som helst ceremoni. Jag tror att det delvis hänger ihop med bristen på äldreboendeplatser. De äldre får inte komma till ett ställe där det finns mer av gemenskap. Äldreboenden behövs inte bara av medicinska skäl utan också av sociala skäl. Men allt fler får veta att det inte finns någon äldreboendeplats för dem. Då tar man makt ifrån äldre.
Man tillåter ensamhet att krypa längs väggarna hos dem som känner sig isolerade. Om vi samtidigt har en hemtjänst där äldre understundom kan få träffa ett närmast oräkneligt antal personer har vi ett problem. Kristdemokraterna menar att det behövs en äldreboendegaranti. För att klara av att införa det och möta det behovet behövs det tydliga incitament för kommunerna att bygga äldreboenden.
Vi behöver också en långt större höjning av ekonomiskt utsatta äldres BTP än regeringen föreslår, så att fler, inte minst äldre kvinnor, får råd att flytta till nyproducerade trygghetsboenden eller vad det nu kan handla om. Och vi behöver stimulera kommuner att utveckla arbetssätt som ökar personaltätheten. Vi gör också en rejäl satsning på att mota demenssjukdomarna, för att nämna något. Herr talman!
Hopp och framtidstro är beroende av en skola som fungerar. Här lägger vi, liksom regeringen, betydande resurser. Men vi lägger det på delvis andra saker. Vi tror att det är avgörande att kunna locka de bästa lärarna till de skolor som behöver dem allra mest. Vi vill införa ett speciallärarlyft. Det är stor brist på speciallärare. Vi vill göra en kompetenssatsning så att långt fler lärare får kompetens i svenska som andraspråk.
Vi vill också göra en större satsning på elevhälsan, så att alla elever ska kunna veta att det går att få kontakt med elevhälsan samma dag. Den vetskapen skulle också betyda mycket för lärarna. Alla föräldrar behöver involveras mer i elevernas skolgång. Forskning visar att man lyckas bättre om man klarar av att involvera föräldrarna i elevernas skolgång, ger föräldrarna verktyg att kunna stötta sina barn i skolgången.
Det gäller också för de föräldrar som inte själva är resursstarka och som kanske inte har egna erfarenheter av svensk skola. Regeringen gör faktiskt en liten satsning där. Jag vill gärna berömma ansatsen. Kanske har de lyssnat på oss; kanske är det helt eget tänk. I vilket fall är det bra. Men jag tror att det är fel att det är studieförbunden som ska klara detta. Man måste göra det i skolans regi. Annars tror jag inte att det kommer att fungera. Men det är en väldigt bra ansats. Herr talman!
I vårt budgetförslag drar vi inte ned på åklagare och domstolar. Vi ser till att de pengar som läggs på Polismyndigheten inte bara läggs i en allmän pott utan att vi får ut mesta möjliga genom att öka den lokala förankringen och genom att vi ser till att polisen kan satsa mer på bättre arbetsvillkor. Det gör vi för att kunna rekrytera och behålla poliser och för att få ut fler poliser på gator och torg snabbare än med regeringens politik.
Vi gör också satsningar för att lyfta utsatta och underlätta ekonomiskt för en del som har det tufft ekonomiskt. Jag har nämnt höjda bostadstillägg för pensionärer. Vi föreslår också höjd barndel i bostadsbidraget för ekonomiskt utsatta barnfamiljer. Vi anslår medel för familjeåterförening så att små barn kan återförenas med sina föräldrar och så att lagen som gör det möjligt att bevilja uppehållstillstånd när det finns synnerligen ömmande omständigheter ska återinföras.
Men vi har också medel för fler förvarsplatser, för att kunna öka effektiviteten i återanvändandearbetet gällande personer som ska avvisas. Herr talman! Vi har många utmaningar i Sverige. Jag har nämnt några av dem. Men jag tänker också på en annan utmaning som vi inte hör särskilt mycket om i den här kammaren eller i samhällsdebatten.
För några veckor sedan hörde jag en företrädare för Bris säga på radio att barn i Sverige inte tror att deras föräldrar har tid för dem. Har vi en politik för att möta den samhällsutmaningen? Någon kanske invänder att det inte är en politisk fråga i första hand. Nej, så kan det vara.
Men politiken måste finnas där och ge familjer möjligheter till mer tid för barnen, mer tid tillsammans, mer ork att finnas där när barnen behöver det. Vi föreslår en lång rad sådana satsningar i vår budget. Det är jag stolt över. Jag tycker ibland att politiken handlar mer om att vi ska styra och ställa med familjerna än att stödja dem. Herr talman!
Min övertygelse är att tilliten växer när vi kan lita på välfärden, när vi kan lita på polisen och skolan och när vi kan lita på att vården finns när vi behöver den. Därför är det otroligt viktigt att vi klarar de här samhällsfunktionerna på ett bättre sätt. Samtidigt är tillit inte något som kan kommenderas fram från staten eller det offentliga. Vi behöver ett samhälle som håller ihop av egen kraft och vilja, där egen ansträngning och eget ansvarstagande lönar sig.
Det ska vara ett samhälle som byggs i familjer och av företag, församlingar och föreningar. Det ska vara ett samhälle där tillit och solidaritet med den utsatte grundläggs, där vi får känna kärlek, där vi blir sedda och där vi får bidra. Och det sker bäst i gemenskap med andra människor. Jag tror och hoppas att det kristdemokratiska budgetförslaget skulle vara det bästa för ett samhälle som utvecklas i en sådan riktning.