Bengt-Anders Johansson (M):
Först vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motionsyrkanden. Jordbrukspolitik är ett väldigt viktigt begrepp. I grunden handlar det om näringsverksamhet. Det handlar om de areella näringarna, om landsbygden och om livsmedel. Det som har blivit alliansregeringens motto i detta är att det gäller att bruka utan att förbruka.
De tre bärande linjerna i den del av näringspolitiken som är jordbrukspolitik är att det ska vara ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv.
Det ska också noteras att de gröna näringarna är både miljö- och resurseffektiva och faktiskt kommer att spela en ännu viktigare roll för Sveriges energiproduktion. Den utmärks av omtanke, ansvarstagande och en god etik.
Inom denna övergripande ram driver regeringen mycket tydligt linjen om en avreglering. Det handlar nämligen om att producenterna och konsumenterna ska komma varandra närmare. All erfarenhet visar att det inte finns något som slår en bra relation mellan producenter och konsumenter.
Att gå via politiken är bara en onödig omväg. Det är segt och trögt, och dessutom kostar vi pengar. Kan man ha en direktkontakt är det mycket bättre. Därför har vi arbetat för att minska markandsstöden och ta bort direktstöden. De är så gott som borta, åtminstone inom överskådlig tid, tack vare ett konsekvent agerande från svensk sida.
Detta är ett av få genomreglerade områden inom EU, och för den konkurrens som finns handlar det om att vi ska se till att få likvärdiga konkurrensvillkor. Det var mot den bakgrunden som alliansregeringen lyfte bort skatten på handelsgödsel för ett tag sedan som en kompensation bland annat för att dieselskatten höjdes. Det är viktigt att ha detta med i det fortsatta resonemanget.
Sedan är det viktigt att slå fast att Sverige inte ska gå före. Vi hade under de tidigare socialdemokratiska regeringarna en tendens att vilja att Sverige alltid skulle gå före. Vi skulle gå med tagelskjortan, och våra bönder skulle alltid ha det sämre än andra, bara för att vi ville visa att vi var så duktiga.
Vi satte oss ständigt på åskådarplats och deltog inte i de riktiga besluten, för det var ingen som ville lyssna på oss. Det handlar om att hela landet ska få ökade möjligheter till jobb och tillväxt. Då är det viktigt att vi respekterar den mångfunktionalitet som landsbygden präglas av. Där handlar det om tusenkonstnärer.
Det handlar också om multiföretagande, där en företagare kan ha väldigt många professioner och drar in en överlevnadslön ömsom på det ena, ömsom på det andra. Just lantbrukare är en väldigt allsidigt utbildad yrkesgrupp i vårt land.
Men det är också viktigt att slå fast att man på landsbygden inte bara kan leva på de areella näringarnas förutsättningar. Det är naturligtvis en grund, men det måste kompletteras med annat för att det ska finnas ett socialt liv, för att det ska finnas en möjlighet till samhällelig service etcetera. Det får vi inte glömma bort.
En bra finanspolitik är också grunden för ett konkurrenskraftigt och starkt lantbruk. Det beror inte minst på de oerhört kapitalkrävande investeringar som präglar jordbruket. Det är stora effektiva maskiner som används relativt kort tid under året. Detta gör att en stram finanspolitik även gagnar detta.
Det handlar också om att man ska ha en social trygghet som egenföretagare. Det får inte vara väsensskilda förutsättningar för anställda och egenföretagare, vilket det har varit under socialdemokratisk ledning. Detta har alliansregeringen nu tagit tag i. Man försöker skapa en likhet, som är väsentligt bättre. Det klingade ohört under socialdemokratiskt styre. Det handlar inte minst om förenklingar.
Och inom jordbruksområdet kommer vi att kunna redovisa väldigt bra siffror under 2010, vilket är glädjande. Det handlar också om att det ska bli lättare att bli företagare. Det ska också vara lätt att förbli det. Inte minst handlar det om sänkta avgifter inom småskalig livsmedelsproduktion. Alliansregeringen har visat att det är möjligt. Där misslyckades den tidigare regeringen.
De stora tagen när det gäller det europeiska planet handlar om reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken, som är oändligt viktig. Vi har under de senaste tio åren haft två mindre genomgångar, eller en större och en mindre. Det handlar om halvtidsöversynen. Det handlar dessutom om hälsokontrollen. Båda två har lett i rätt riktning, bland annat mot bakgrund av svenskt agerande.
I den senaste översynen när det gäller hälsokontrollen har vi ökat den så kallade moduleringen. Det innebär alltså att vi tar pengar från den konkurrensutsatta stöddelen till landsbygdsutveckling. Detta har skapat nya kraftigare instrument för att vi ska kunna leva upp till en levande landsbygd. Jag vill då poängtera en sak som jag tror kommer att ha en väldigt stor betydelse.
Det är Sverige som det nya matlandet. Vi har fantastiska förutsättningar i detta land att producera väldigt bra råvaror. Vi har friska hav. Vi har bra sjöar. Vi har naturbeten. Vi har bra djurmaterial. Vi har vilt. Vi har bär. Vi har svamp. Detta skapar en underbar förutsättning för att vi, bland annat med detta som grund, ska kunna ligga i topp när det gäller våra kockar i världen.
Det tror jag är bra, inte minst för vår egen del men också ur turistisk synpunkt. För övrigt finns det ett väldigt starkt stöd för den gemensamma jordbrukspolitiken, och det ska vi slå vakt om. Det finns nämligen länder som vill återreformera detta till en nationell jordbrukspolitik, och det tror jag vore rent förödande.
Vi har också flyttat fram våra positioner inom den europeiska gemenskapen. Jag påstår att vi under vårt ordförandeskap lyckades få undan frågan om att i förtid binda upp jordbrukspolitiken efter 2013, som vi ska ha en genomgång av, på ett bra sätt. Fru talman! Jag kan då lite kort möjligen titta in i kristallkulan.
Låt oss tänka oss att olyckan skulle vara framme, att vi får en rödgrön majoritet i Sveriges riksdag nästkommande mandatperiod! Det finns fyra reservationer som är gemensamma. Lite kort kan man säga att det då blir en återgång till plakatpolitik. Man kommer nämligen att säga nej i EU till än det ena, än det andra utan att kunna vara med och spela en roll.
Man pekar på att man vill ha en planhushållning när det gäller var djur ska få beta genom att med EU-stöd styra djur till den ena eller andra delen av landet. Det är ren planhushållning. Sedan noterar man att all landsbygdsutveckling borde vara klar. Ja, det är klart. Det kan väl alla tycka.
Det märkliga, fru talman, är att detta inte gjordes under alla de övriga 65 år när Socialdemokraterna styrde. Det är något märkligt. Sedan slår man vakt om Kravinstitutet och vänder sig mot att vi ska ha en myndighetskontroll när det gäller just det här med Kravodlat, vilket kanske är lite förvånande. Sedan vill man att det ska finnas mer pengar till forskning och ekoodling.
Då kan jag säga att alliansregeringen bara för 2010 faktiskt har avsatt 37 miljoner kronor för just den delen. Jag tror att det är till fyllest för att nå de mål som vi söker.