Christopher Ödmann (MP):
Jag vill börja med att tacka finansministern för de svaren. Jag har skrivit den här interpellationen när det gäller aktier och aktieägarna. Jag har inriktat mig på de mindre aktieägarna. Jag bryr mig egentligen inte om de jättestora institutionerna och deras delar. De har nämligen ofta experthjälp till hands. Jag inriktar mig på de mindre aktieägarna eller enskilda aktieägare.
När det kommer till deklaration kan det ibland bli räkneövningar som det inte står i mänsklig makt att klara ut. För varje år som går kan det också bli ett större och större problem för de enskilda aktieägarna.
Ett av de svårare exemplen uppstår när aktier går över från en generation till en annan generation och vederbörande egentligen ska försöka ta reda på vad som har hänt innan man själv har fått aktierna, bedöma vad tidigare generationer har gjort. Har de deltagit i emissioner eller har de inte gjort detta? Man kan naturligtvis chansa, men det tror jag inte känns speciellt bra för många enskilda aktieägare.
Man vill egentligen klara av att räkna ut den skatt som man ska betala för olika delar i det hela. Man kan till viss del få hjälp genom att man trampar iväg till dem som har extra resurser för att kunna gå tillbaka i tiden, som banker och andra. Men då får man kanske betala upp till en tusenlapp.
För många mindre aktieägare som inte vet om det blir en vinst eller inte i slutändan kan den extra hjälpen faktiskt kosta en rätt stor del av den eventuella vinst som de kanske skulle kunna få. Jag tar också upp den här frågeställningen därför att det ändå är viktigt - och det här verkar vi ha samma åsikt om - att så många som möjligt äger aktier i vårt land.
För den enskilde aktieägaren är det den bästa sparformen, och det är en klar och tydlig sparform. Det finns också möjligheter, även som delägare, att gå på bolagsstämmor och höja sin röst i viktiga frågeställningar. Det gäller till exempel bonusar, som är så diskuterade för närvarande, och arvoden. Det kan vara miljö- och etikfrågor, jämställdhetsfrågor och så vidare.
Det är ofta de mindre aktieägarna som tar upp de här frågeställningarna på bolagsstämmorna medan de stora institutionerna ofta är tysta och inte driver så väldigt mycket opinion. Det är också en anledning till att det är viktigt att så många som möjligt äger aktier. Den andra delen gäller att finansministern också hänvisar till schablonregeln. Jag skulle vilja påstå att den inte är så fördelaktig längre.
Den var nog det när den kom en gång i tiden, men ju mer tiden lider och åren går blir den mindre och mindre fördelaktig. Jag tror också att det vore mycket bättre om man hade ett system som ledde till att man kunde räkna ut det hela på ett enkelt sätt eller att man fick någon typ av skattebefrielse totalt sett.
Det är också vad jag har lyft fram i interpellationen, att man skulle kunna ha, förslagsvis, två basbelopp som är lite drygt 80 000 kronor där man helt enkelt är befriad från skatt. Jag tycker att det är bra att regeringen kommer att göra en översyn - det tar finansministern också upp i sitt svar. Men jag hoppas att man då även gör en översyn när det gäller direkt ägande av aktier.
Det kan man inte riktigt utläsa av det svar som finansministern ger. Jag är lite orolig över att man tänker mer på fondsparande på olika sätt. Fondsparande är ändå någonting som kanske är speciellt gynnsamt för fondbolagen själva, där enskilda fondförvaltare har inkomster som till och med våra fotbollsproffs skulle avundas. Jag tror att det är viktigt att man inte glömmer bort det enskilda aktieägandet. Jag hoppas verkligen att det finns med i den översyn som kommer.