Beatrice Ask (M):
I utredningens betänkande föreslås mycket riktigt att bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna i ett samkönat par ska utvidgas till att gälla även vid assisterad befruktning utanför svensk sjukvård så att faderskap inte ska fastställas heller i detta fall. Om modern är gift eller registrerad partner med en kvinna föreslås att den kvinnan automatiskt ska anses vara barnets förälder. Detta har varit ute på remiss, och vi har fått många synpunkter. Många av remissyttrandena är positiva.
Flera, till exempel Hovrätten över Skåne och Blekinge, Falu tingsrätt, Socialstyrelsen och Uppsala universitet anser dock att frågorna måste utredas i ett större perspektiv och att betänkandet inte tillräckligt har analyserat problematiken. Flera avstyrker också att förslagen ska gälla insemination i egen regi eftersom det kan innebära att homosexuella män fråntas sitt faderskap.
Även barnperspektivet ifrågasätts av exempelvis Barnombudsmannen och Socialstyrelsen. Det finns alltså olika ingångar, vilket visar att detta inte är helt enkelt. Det är riktigt som Hillevi Larsson påpekar att många vänder sig till sjukvården utomlands för att väntetiden för att få tillgång till denna behandling i svensk sjukvård är lång på en del håll. Det är ett bekymmer.
Jag tror att man måste fundera över de praktiska möjligheterna att verkligen få tillgång till assisterad befruktning i den svenska sjukvården. Dessa möjligheter torde kunna förbättras. Det finns sedan 2006 möjlighet också för privata vårdgivare att erbjuda assisterad befruktning. Man kan fråga sig varför det inte sker. Det finns alltså en del öppningar, men det finns säkert en hel del att göra i den delen.
Det är en trygghet att vi med den svenska sjukvården tydligt kan säkerställa att barnet får veta vem som är biologisk far. Det blir dock mer problematiskt när vi kommer utomlands, för där är det inte så lätt att reda ut detta. Det är inte heller så lätt när det gäller i egen regi. Man kan tänka att det är enkelt, att de inblandade får komma kom överens om hur det ska vara.
Om människor hade vett att vara så enkla att de fattade rationella beslut vore det bra, men det händer att människor talas vid och kommer överens men blir osams och att någon inte vill vara förälder längre och inte är förälder och så vidare. Därför är det viktigt att reglerna är handfasta och tydliga. Då är frågan om vem som är rättslig förälder minst lika viktig som vem som är biologisk förälder.
Är man en gång rättslig förälder ska det vara svårt att avträda och frånträda detta. Det är skälet till att jag tycker att den här utredningen måste göras grundligt och noggrant. Man måste säkerställa att den som tar på sig ett föräldraskap faktiskt också är förälder.
Jag är inte heller benägen att tycka att det är så enkelt att genom en föräldrapresumtion i vissa av de här familjekonstellationerna automatiskt ta ifrån en homosexuell man möjligheten att vara förälder. Det gäller nog att bygga på frivillighet och att man faktiskt bestämmer sig. Det tror jag är ganska klokt.
Det återstår ganska mycket arbete för att kunna reda ut det här, och jag är inte obekant med att det här diskuteras också här i riksdagen och att det finns en vilja i socialutskottet och andra delar av riksdagen att driva på i frågan. Samtidigt har jag också förstått att det finns ganska många synpunkter på att det inte måste ske genom att man tar fram underlag i de frågor som berättigat har ställts av flera remissinstanser.
Det är ett arbete som vi driver på departementet.