Cecilia Malmström (FP):
Jag vill tacka Ulf Holm för att vi får möjlighet att ha den här debatten. Det är lite tråkigt att det sker i så tomma lokaler för det är en väldigt viktig fråga. Vi kan kanske ha den här debatten i något annat forum också, med all respekt för riksdagen. Det är flera frågor som kommer upp här. Jag tror att vi delar bakgrundsanalysen när det gäller Laakendeklarationen.
Ambitionen var verkligen att man skulle få till stånd en bred debatt på ett annat sätt för att öka förankringen för EU-frågor, öka den folkliga legitimiteten och få en diskussion om vad EU ska göra och hur och vad man inte ska göra. Jag tycker trots allt att den konventsprocess som hölls var unik i sitt slag. Den var öppen. Alla dokument publicerades. Den hölls för öppen ridå.
Det fanns naturligtvis brister, men om man jämför med hur tidigare fördragsförhandlingar har gått till var detta ändå en unik uppvisning i öppenhet och en väldigt spännande demokratisk övning som man kanske kan använda sig av i framtiden, även om det inte är aktuellt nu. Sedan vet vi vad som skedde i verkligheten. Fördraget har ratificerats i 18 länder varav två genom folkomröstning och det har förkastats i Nederländerna och Frankrike, och då står vi där.
Sedan stoppades alltihop in i frysen och så blev det en liten tankepaus där det kanske var mer paus än tanke. Nu har tyskarna ambitionerna att få ut detta, och det stöder vi. Det här brevet var ju ställt till statsministern. Det finns olika öppenhetstraditioner i olika länder, och därmed finns det en rutin att först hemligstämpla brev från en statschef till en annan. Man gör en särskild prövning av det. Det sker inte automatiskt.
Utan att känna till just det specifika brevet redogjorde jag för processen i EU-nämnden där jag vet att Ulf Holm var närvarande. Det står ju bara om processen i brevet - inte om innehållet. Det brevet är nu offentligt och ska väl inte spela någon större roll i det här sammanhanget. Det är naturligtvis inte så att jag bara träffar kommun- och landstingspolitiker. Det gör jag, och det tycker jag är en viktig del.
Det är de som ska verkställa väldigt mycket av unionens politik i vardagen. Jag inledde en ministerturné tillsammans med Andreas Carlgren i går där vi ministrar kommer att åka ut. Vi var i Linköping och pratade om EU och miljön. Det finns ett tiotal sådana träffar planerade under året med andra ministrar. Vi var på universitetet. Själv besöker jag ofta skolor, universitet, föreningar och så vidare för att just få till stånd en dialog och ett samtal med allmänheten, som Ulf Holm efterlyser.
Det är det politiska innehållet i den här processen som vi förhoppningsvis snart ska kunna debattera ordentligt, men den har inte börjat ännu. Det pågår ingen förhandling ännu. Den kommer nog inte att påbörjas förrän efter Berlindeklarationen. I den första fasen har Tyskland bett alla länder att ge en första indikation på hur man ser på detta. Då kan man lite grovt säga att det har funnits de som tycker att vi ska förkasta alltihop och börja om från början.
Det har funnits de som har sagt att vi ska ha ett minifördrag. Vi ska bara ta lite grann av det. Sedan har den stora majoriteten fört fram att man tycker att den här kompromissen var bra, men att den hade skönhetsfläckar. Hade jag skrivit den själv hade jag säkert gjort annorlunda, precis som Ulf Holm hade gjort. Men kompromissen hade ändå en balans som jag står bakom och som majoriteten i riksdagen också står bakom. Det är den signalen vi har gett. Det är en offensiv hållning i frågan om hur vi ska hantera den utifrån de här tre kategorierna.
Sedan kommer nästa fas, och den har inte riktigt påbörjats ännu. Jag läser tidningarna, precis som Ulf Holm. I dag har jag talat med ett av riksdagens utskott. Vi diskuterar hur vi ska gå vidare. Det finns ännu ingen linje i regeringen på den här punkten eftersom vi avvaktar lite grann att framför allt Frankrike och Nederländerna ska presentera vad de tycker. Utifrån det ska vi diskutera frågan vidare.
Vi kommer naturligtvis att, för varje sådant här steg som vi tar, förankra det i riksdagen och föra diskussion med berörda utskott eller i den form som riksdagen önskar.