Ardalan Shekarabi (S):
Jag är helt enig med Ann-Charlotte Hammar Johnsson om att vi ska värna mångfald i den offentliga välfärden - inom äldreomsorgen, inom sjukvården och inom skolan. Det har ett viktigt värde att behålla mångfalden och att ge brukarna makt över verksamheten, inflytande och valfrihet. Om vi vill utveckla välfärden, och om vi vill ha en välfärd i världsklass måste vi sätta medarbetarna och brukarna i fokus.
Då måste vi även fortsättningsvis ha ett system som utgår från mångfalden av verksamheter. Likformighet skapar inte förutsättningar för god kvalitet i välfärden. Där är vi helt överens. Det som vi måste jobba med är att ha regelverk som garanterar god kvalitet i alla verksamheter, oavsett om de drivs i egen regi eller i privat regi. Det är nämligen offentliga verksamheter vi talar om. Det är verksamheter som finansieras med våra skattemedel.
Här har vi inte tillräckligt med regelverk för de privata utförarna. Vi har inte ens insyn. Jag var uppe i Östersund och tittade på ett otroligt intressant exempel där man hade två äldreboenden som var exakt likadana. Den ena verksamheten drivs av kommunen, och den andra drivs av privata utförare. Då kunde man jämföra dessa två olika verksamheter.
Man kunde dra lärdomar av erfarenheterna från dessa två olika verksamheter. Man kunde ha benchmarking mellan dem. På det sättet kunde den offentliga sektorn utvecklas och lära sig av intressanta erfarenheter från den privata utföraren. Och den privata utföraren kunde lära sig av kommunen. Vi vill ha den typen av mångfald. Det är bra. Men detta exempel kunde vara möjligt eftersom vi hade insyn i båda verksamheterna.
Vi hade insyn i den kommunala verksamheten, och vi hade insyn i den privata verksamheten för att kommunen hade ställt det som ett krav i samband med att man upphandlade denna verksamhet. Problemet är att vi inte har denna insyn. Vi har alltså inte lagregler som garanterar insyn i offentliga välfärdsverksamheter. Det är mycket problematiskt. Vi sviker medborgarna.
Vi har en skyldighet att ta fram regler som garanterar just den här typen av insyn och som gör det möjligt för kommunen, för rikspolitiken, för medborgarna och för brukarna att följa hur resurserna används. Hur gör denna äldreomsorgsverksamhet när de får skattemedel? Använder de resurserna till det som de är avsedda för, eller finns det en risk att de till exempel drar ned på antalet medarbetare för att maximera vinstutbetalningen?
Regeringen är inte emot överskott i välfärdsverksamheter. Frågan är hur överskottet ska hanteras. Ska det vara möjligt att dra ned på kvaliteten för att maximera överskottet för att göra en vinstutbetalning, eller ska vi ha regelverk som säkerställer att alla verksamheter har till syfte att ha god kvalitet och ständigt jobba med kvalitetsutveckling? Dessa debatter om privata utförare i välfärden har spårat ur i Sverige för många år sedan.
Det är ideologin som har förvandlat debatten till någonting som är långt ifrån verkligheten. Vi behöver ha förändringar i regelverket. Nu senast var det fyra borgerliga partier och Sverigedemokraterna som erkände att dagens regelverk inte var tillräckligt. För att kunna förändra regelverket måste vi ha en utredning, så att man djupdyker inom de olika juridiska frågeställningarna.
Det är precis detta arbete som den här regeringen har satt igång. Den förra regeringen tillsatte också flera utredningar - Ägarprövningsutredningen och Friskolekommittén - med just fokus på dessa frågeställningar. Vi har inte rätt att svika medborgarna. Jag tänker inte stå här i Sveriges riksdag och säga till Sveriges medborgare: Nej, du har inte rätt till insyn i välfärden. Du har inte rätt till regelverk som garanterar kvaliteten. Vi har en skyldighet att fixa detta, bortom ideologiska strider och konflikter.