Anita Brodén (L):
Våra viltstammar utgör en stor tillgång och rikedom. Det innebär ett stort ansvar för oss alla att förvalta denna rikedom på bästa sätt. Viltförvaltning av våra olika stammar krävs för att minimera skador men också för att hålla stammarna på en frisk och livskraftig nivå.
Jakt och viltvårdsarbete engagerar många människor och skapar arbetstillfällen, intäkter och en rik fritid. Herr talman! Vid ett sådant här tillfälle är det möjligt att framföra sitt partis olika åsikter. Jag tog del av kollegan Bengt-Anders Johanssons anförande där han redovisade Moderaternas inställning.
Det pågår en utredning, så vi kommer att få tillfälle att debattera detta mer när den är klar. Folkpartiet har alltid förordat en tydlighet i styrning och ansvarsfördelning och där det finns goda skäl också ökad samordning som kan leda till och oftast leder till ökad effektivitet.
Frågan om rovdjuren handlar inte ytterst om jakt, anser vi, utan om förvaltning och bevarande av den biologiska mångfalden. Olika insatser krävs för att säkerställa genetiskt friska stammar och en gynnsam bevarandestatus.
Vår bedömning är därför att Naturvårdsverket har en viktig kompetens på detta område och också möjlighet att bedöma hur och i vilken omfattning olika former av jakt kan tillåtas. Herr talman! Vi är rörande överens om att Sverige har en föråldrad jaktlagstiftning med 25 år på nacken.
Den har visserligen ändrats något under årens lopp, men den är i behov av en ordentlig översyn. Det är därför välkommet med denna utredning. Eva Eriksson har tidigare lagt fram en djurskyddsutredning, men den omfattade bara djur som människan håller. Jaktlagstiftningen är i flera avseenden otydlig.
Dessutom har flera direktiv under årens lopp antagits i EU, till exempel art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet, som gör att det är viktigt att nu få en ordentlig samling på plats vad gäller jaktfrågorna. Herr talman!
Viltskador är ett stort och allvarligt problem för många. Jägare betalar årligen in pengar till Viltvårdsfonden. Det är pengar som sedan kan nyttjas till olika viltvårdsinsatser, bland annat till det allmänna uppdraget.
Att minimera viltskador är A och O liksom den information och kunskap som måste till för att förhindra dessa.
Rovdjursskador uppstår också, och regeringen har anslagit nästan 50 miljoner årligen för att ersätta rovdjursskador.
Vi vet att det är vanligt förekommande i renbeteslandet, och här finns stort behov av att regeringen tillskjuter dessa medel. Det finns ett problem som inte har nämnts i debatten.
Vi talade om skog för en stund sedan, och skador på skog, inte minst på tallplantor, är ett reellt problem för många skogsägare.
I vissa skogar är det en hög procent skador, vilket givetvis åsamkar skogsägarna stor ekonomisk förlust.
Därför är det viktigt med de forskningsprojekt som pågår om hur man ska kunna odla i skogen för vilt och om viltåkrar. Man forskar också på hur man ska kunna utfodra vilt på annat sätt och locka bort dem från att äta på skogsplantorna.
Herr talman! I stora delar av landet har man problem med vildsvin, vilket också har lyfts fram här. Vildsvinen har ökat markant, och det är ett stort problem. Jag kan förstå den frustration som många känner. Det är akut nödvändigt att få en balanserad stam.
Förvaltningsplanen har nämnts, och där kommer man att komma fram till olika lösningar. Jag förstår dock att det brådskar.
Därför är det viktigt att vi ser vad vi kan göra här och nu för att hejda utbredningen och möjliggöra för människor att känna en större trygghet och slippa dessa problem. Det är dock inte enbart ett problem. Det är också en stor matresurs.
Tar vi vara på detta på ett bra sätt får vi stor nytta av det. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.