KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Backman (FP):
När det gäller att öka utbudet av arbetstillfällen har vi ett antal olika åtgärder vi kan vidta. Vi har gjort ett antal reformer inom arbetsmarknadspolitiken som till delar varit lyckade. Vi har genomfört nystartsjobben som nu är uppe i ca 50 000. Vi har genomfört en förändring som gjort det billigare att anställa ungdomar, vilket gett ca 40 000 nya jobb.
Men vi har ett stort arbete att göra när det gäller företagarnas villkor. Där är regeringen nu inne på att exempelvis förbättra tillgången på riskkapital så att man som företagare med en affärsidé som bär kan få möjlighet att växa och på så sätt kunna anställa fler.
Där finns en utvecklingspotential som jag tror kommer att göra att det bli fler arbetstillfällen. Det är också viktigt att satsa resurser på forskningen, vilket regeringen förstås vill göra. Forskning skapar nya idéer som kan leda till affärsidéer som i sin tur skapar arbetstillfällen. Man måste därför se politiken i dess helhet.
När det gäller arbetskraftsinvandringen vet vi alla att vi har en befolkningsstruktur som i många delar av landet kommer att leda till brist på arbetskraft inom exempelvis äldreomsorgen. Vi behöver således ge möjlighet till alla som nu bor i Sverige att få ett arbete, men vi kommer också att ha behov av att människor flyttar till Sverige.
Dessutom är många som kommer hit kreativa och skapar egna företag. Bara i Gävleborg finns ett antal tusen personer anställda av företagare, entreprenörer, som kommit från andra länder. Vi måste arbeta med en kombination av åtgärder för att öka antalet arbetstillfällen i Sverige.
Hans Backman (FP):
Jag ska fatta mig relativt kort. Finn Bengtsson har beskrivit det som vi i utskottet och allianspartierna har diskuterat i samband med detta ärende. Det är metoder för bedömning av arbetsförmåga vi diskuterar. Försäkringskassan har utifrån ett regeringsuppdrag och i samverkan med Arbetsförmedlingen, Socialstyrelsen och hälso- och sjukvården under drygt två år bedrivit ett arbete för att utveckla metoder för bedömning av arbetsförmåga, såsom framgår av betänkandet.
Det är bra att man arbetar med att finna sådana modeller. Det har ibland varit svårt att finna bra modeller för detta, och därför är det viktigt att utveckla sådana. Vi har haft problem. Jag minns att det för 10-12 år sedan var många som kom fram till mig när jag jobbade politiskt och sade att de inte ville gå i förtidspension men att de i princip kände sig ålagda att anta ett sådant erbjudande. Det var inte bra - människor vill ju jobba.
Att då finna modeller för att ta fram en rimlig och bra arbetsförmågebedömning är såklart väldigt viktigt för den enskilda individen, och förstås också för samhällsekonomin. Att man mot sin vilja hamnar utanför arbetsmarknaden är ju inte bra, varken för den enskilde individen eller för samhällsekonomin.
Hans Backman (FP):
Tack, Eva-Lena Jansson, för inlägget om arbetskraftsinvandring. Det är glädjande att vi är överens om att det i grund och botten är bra med arbetskraftsinvandring. Självklart vill vi i Folkpartiet och samtliga allianspartier se en bra ordning för hur det fungerar för dem som kommer hit och arbetar. Vi står bakom att kollektivavtal ska gälla. Det har vi lagt fast och sagt.
Det jobbas också med frågan att hitta vägar att i större utsträckning ålägga arbetsgivare ansvaret att verkligen leva upp till de villkor som ska gälla på arbetsmarknaden. Det arbetas med förslag på att säkerställa att den som är arbetstagare får ett större skydd och större möjlighet att få sin rätt om den råkar ut för en oseriös arbetsgivare.
Det är lätt när man debatterar arbetskraftsinvandring att man hamnar i just att man hittar och tittar på problemen, och det ska vi göra. Men under de senaste åren har det utfärdats en väldig massa arbetskraftsinvandringstillstånd i Sverige, 60 000. De allra flesta av dem har fungerat bra. Bland annat har vi fått hit it-ingenjörer.
Vi har verkligen fått hit människor som vi behöver ha för att våra företag ska kunna på ett bra sätt verka i den moderna globaliserade ekonomin. Det är vikigt att se båda delarna. Vi ska vara öppna för arbetskraftsinvandringen. Vi ska vara medvetna om att väldig mycket fungerar bra. De problem som finns ska vi självklart fortsatt arbeta för att stävja. Vi vill inte heller ha oseriösa arbetsgivare som utnyttjar människor. Det är för oss främmande.
Hans Backman (FP):
Vi ska självklart inte blunda för de problem som finns med exempelvis bärplockare. Men vi måste också lyfta fram att det finns väldigt många goda exempel som både de som kommer hit och jobbar tjänar på och Sverige som land tjänar på. När det gäller TCO är jag inte själv medlem i TCO. Jag har däremot väldigt mycket kontakter med TCO.
Jag har nyligen diskuterat möjliga vägar för att finna sätt att få ett bättre fungerande system som säkerställer arbetstagarnas rättigheter när de kommer till Sverige och också arbetsgivarnas skyldigheter. Jag är fullt öppen för att fortsätta dessa diskussioner. Det är vi alla i Alliansen. Det är viktigt för oss. När det gäller bärplockarna har vi, vilket också står i betänkandet, infört nya riktlinjer som gäller arbetstillstånden för personer från länder utanför EU.
Det innebär bland annat krav på garanterad lön också när det är ont om bär och att bärföretaget ska kunna visa att förutsättningar finns att organisera arbetet när det gäller mat, logi och transportmedel. Anställningsvillkoren ska vara på minst samma nivå som i svenska kollektivavtal eller vad som är brukligt inom yrket eller branschen. Arbetet ska erbjudas i sådan omfattning att lönen är minst 13 000 kronor i månaden före skatt. Det gäller även för en som arbetar deltid.
Arbetsgivaren ska visa att lön har betalats ut till tidigare bärplockare och redovisa hur företaget klarar av att betala den erbjudna månadslönen även vid dålig tillgång på bär eller i de fall arbetstagaren inte klarar av att plocka bär motsvarande den erbjudna månadslönen. Självklart ska vi titta på problemen. Inte minst när det gäller frågan om bärplockare är det viktigt att vi även där säkerställer arbetstagarnas villkor så att de kan vara goda.
Carin Jämtin (S):
Göran Lindblad har frågat mig vad jag avser att göra för att i framtiden garantera att inte svenska biståndsmedel används för att främja revolutionära och/eller rasistiska rörelser. Göran Lindblad hänvisar till en palestinsk solidaritetskonferens för fred och solidaritet i Mellanöstern som arrangerades i Göteborg den 7-10 september 2004 av bland andra organisationen Revolutionär Kommunistisk Ungdom .
Göran Lindblad ifrågasätter att RKU erhöll stöd från Forum Syd om 45 000 kr för genomförande av arrangemanget. Som representanter för Sverige har vi ett gemensamt ansvar för att värna och utveckla demokratin och respekten för mänskliga rättigheter. Folkvalda på alla nivåer måste ta ställning varhelst och närhelst människor kränks eller förnekas grundläggande mänskliga rättigheter eller när demokratin hotas.
Sidas anvisningar för samarbete med enskilda organisationer innebär att organisationernas verksamhet måste stämma överens med målet för utvecklingssamarbetet. I detta återfinns främjandet av en demokratisk samhällsutveckling och respekt för de mänskliga rättigheterna. De riktlinjer som finns i dag innebär givetvis att biståndsmedel inte får användas för att stödja terrorism eller andra våldshandlingar. En sådan användning av skattepengar är självklart oacceptabel.
Sida avser nu säkerställa att anvisningarna tillämpas i alla led. Jag har bett Sida återkomma i frågan. Forum Syd är en av 13 ramorganisationer som Sida stöder som en del av sitt utvecklingssamarbete via stöd till enskilda organisationer. Det övergripande målet för stöd till enskilda organisationer är i likhet med övriga delar av utvecklingssamarbetet att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor.
Allt utvecklingssamarbete ska genomsyras av ett rättighetsperspektiv och fattiga människors perspektiv på utveckling. Det specifika målet är att främja utvecklingen av ett livskraftigt och demokratiskt civilt samhälle som bygger på respekten för de mänskliga rättigheterna och att stärka de lokala samarbetsorganisationerna i utvecklingsländerna i den andan.
Sida förhandsprövar inte alla de aktiviteter som genomförs av de hundratals organisationer som får stöd. Däremot följer Sida upp verksamheten, påtalar om något varit fel och kräver pengarna tillbaka vid eventuella avtalsbrott. Sidas krav på organisationer som får stöd är bland annat att de ska vara demokratiskt uppbyggda och i sin föreningsverksamhet anknyta till det svenska utvecklingssamarbetet.
Forum Syd är en paraplyorganisation med 194 medlemsorganisationer som - om verksamheten uppfyller de krav som uppställs av gällande regler - kan få bidrag om de har en egeninsats som kompletteras med statliga medel. Organisationerna har stor frihet att utforma arbetet inom sina områden. Denna frihet under ansvar får aldrig innebära att man kompromissar med grundläggande demokratiska värderingar eller de mänskliga rättigheterna.
Carin Jämtin (S):
Tack så mycket för både svar och frågor! Det är en oerhört viktig fråga att biståndet används på allra bästa sätt. De mål ska nås som har fastställts i olika sammanhang. Ett av de viktiga perspektiv som har bestämts i samband med det nya beslutet om en politik för global utveckling som fattades i riksdagen förra året var just ett rättighetsperspektiv.
Gemensamt ser vi där demokrati som en viktig del av de mänskliga rättigheterna. Självklart är alla människors rätt att delta ett helt centralt mål i biståndssamarbetet. Det finns också, precis som Göran Lindblad sade, olika typer av anvisningar för partistödet och för de enskilda organisationerna. Jag tror att man på Sida har påbörjat en översyn av partistödet.
Om man inte har gjort det ska man precis inleda det för att nästa år fatta beslut om det fortsatta arbetet med partistödet över biståndet. I början av nästa år kommer man också att titta på anvisningarna för de enskilda organisationerna. En sak att då titta på är just att de är likadana. Så är det inte riktigt i dag, precis som Göran Lindblad sade.
Det är Sidas ansvar att fastställa anvisningarna utifrån det beslut och de målsättningar för biståndet som i december förra året togs i riksdagen i fråga om den nya politiken för global utveckling. Där är ett rättighetsperspektiv och ett demokratiperspektiv och detta med att verka för de perspektiven i alla delar av biståndet helt centralt.
Som sagt: Ewa Björling frågade mig om det som står på RKU:s hemsida stämmer överens med anvisningarna. Jag har inte läst vad som står på RKU:s hemsida, utan jag får lita på att Forum Syd gjort bedömningen att den här verksamheten stämmer överens med anvisningarna för stödet till enskilda organisationer.
Där står det beskrivet att organisationerna ska vara demokratiskt uppbyggda och att Forum Syd har följt anvisningarna också i det här fallet.
Carin Jämtin (S):
Det känns skönt, Göran Lindblad, att jag inte behöver ta Sida i örat. Sida hade redan börjat gå igenom hur Forum Syd agerat i det här ärendet. När jag bad Sida att återrapportera till mig hade de nämligen redan börjat titta på ärendet. Även i det sammanhanget känner jag alltså fullt förtroende för att Sida tar sitt fulla ansvar för att följa upp att biståndet används på rätt sätt.
Stödet till enskilda organisationer fungerar så att vi i Sidas budget avsätter en viss summa som sedan fördelas på ramorganisationerna. Ramorganisationerna har sedan, i enlighet med anvisningarna, att fördela de här medlen inom sig eller mellan sina respektive medlemsorganisationer. Där är, som sagt, Forum Syd en av ramorganisationerna.
I det här sammanhanget är, som jag sade i mitt förra inlägg, anvisningarna olika för partistödet och stödet till enskilda organisationer. Vad gäller partistödet är det mycket tydligare att man också ska verka för en demokratisk utveckling. Vad gäller stödet till enskilda organisationer står det att det ska vara en demokratiskt uppbyggd organisation i Sverige. Såvitt jag förstår har Forum Syd gjort bedömningen att RKU är demokratiskt uppbyggt. Det är det som man har mätt, ingenting annat.
Jag tror att det här är en sådan punkt som vi - eller snarare Sida, för det är Sidas ansvar - får titta på vid översynen av anvisningarna, alltså att båda anvisningarna lever upp till att vi verkar i demokratisk riktning oavsett om det handlar om partistödet eller om det handlar om stödet till enskilda organisationer. Jag tror, Göran Lindblad, att det då kanske inte blir en liberalisering av partistödsanvisningarna men dock att de blir likadana.
Carin Jämtin (S):
Jag håller helt med Cecilia Wikström. Alla biståndspengar ska precis som alla andra offentliga medel granskas, kontrolleras och återrapporteras. Det är allas vår rättighet att få veta att pengarna använts på det sätt som har beslutats, att det kommer målsättningarna till del.
Jag tycker att jag har försökt svara på frågorna, och jag hoppas det hela kanske kan klargöras med skriftväxling eller på annat sätt om du har återstående frågor. Jag vill också klargöra att jag självfallet tycker att terrorism och våldsmetoder i alla sammanhang är felaktigt.
Det svenska biståndet handlar just om att skapa möjlighet för en fortsatt eller återupptagen fredsprocess, där det finns förhandlingsparter på båda sidor.
Carin Jämtin (S):
Det var många frågor. Jag ska försöka svara på några av dem. Jag får kanske komma igen i flera svarsomgångar. Jag ska börja med att säga att jag i morgon kommer att vara med på ett seminarium som heter Sexuality, development and human rights.
Frågan om rätten till sin egen sexualitet, rätten att själv välja hur och med vem man har ett bra och tillfredsställande sexualliv, är en fråga som vi driver i många sammanhang - i FN, på EU-nivå och på olika sätt. Det kommer vi att fortsätta göra. Det är självklart. Detta är en del av grunden för ett värdigt liv för alla människor, oavsett på vilket sätt man väljer att leva sitt liv.
Sedan ska jag kommentera den första frågan. Innan jag talar om hur vi ska agera och om vi ska agera kring stormningen och stängningen i lördags av Le Madame, tror jag du sade att stället hette, måste jag ta reda på varför detta skedde. Sedan kan jag gärna återkomma till det. Mer än så kan jag inte kommentera just i dag.
Tyvärr är det ju så att fobi - homofobi, fobi kring transsexuella personer och fobi över huvud taget - är vanligt förekommande i många länder. Vi finner det också i Sverige. Vi har många fördomar att arbeta emot. Vi finner det också i många av våra medlemsländer inom den europeiska unionen. Vi tar upp det på olika sätt i olika sammanhang.
Jag har själv deltagit vid ett seminarium i Tyskland, det är nog jämnt två år sedan nu, där grundtemat i och för sig var trafficking - vi visade filmen Lilja 4-ever - men där det också blev en diskussion om sexualitet. Det blev en mycket bra och intressant diskussion som jag tror var lite oväntad i det sammanhanget eftersom grunddiskussionen inte handlade om detta.
Jag är öppen för att vi väljer olika sätt att arbeta med frågorna kring HBT-personers rättigheter så att vi hamnar rätt i olika miljöer. Vi har bett ambassaden i Warszawa att fortsätta följa frågan och också att fortsätta alertera och komma med förslag på olika sätt. Det tycker jag är ett väldigt bra sätt att jobba vidare på.
Alla medlemsländer i den europeiska unionen är väldigt olika. Det är 25 länder med 25 olika historier. Det är 25 olika historier av öppenhet eller för den delen stängdhet, och därmed får man arbeta på olika sätt. Det är 25 olika historier av syn på kvinnors eller för den delen homosexuella personers rättigheter. Man måste alltså jobba på olika sätt.
Vad gäller stöd till organisationer av olika slag kan man inte längre använda det svenska biståndet eftersom Polen numera är medlem i EU. Däremot vet jag inte om det finns möjlighet att använda EU-anslag på olika sätt, i något slags trepartssamarbete mellan organisationer i Sverige, Polen och England eller någonting sådant. Detta är jag okunnig kring.
Det svenska biståndet kan vi däremot inte längre använda på det sättet. Om vi kan hjälpa till på något annat sätt får vi titta på det. Jag stoppar där för tillfället, så får vi se vad vi återkommer till.
Carin Jämtin (S):
Jo, både regeringen och stora delar av den här kammaren, tror jag, har ett stort engagemang i den här frågan. Det ger oss en jättestor styrka när vi kommer ut och diskuterar de här frågorna, att hela kammaren och också regeringen gör det. Jag börjar med frågan om vem som tar upp diskussionen om HBT-frågor vid ett eventuellt seminarium.
Här vill jag varken säga ja eller nej, för det beror på vad som är rätt i det sammanhanget. Jag är inte främmande för att göra ett sådant seminarium, men det kan också hända att det vore fel. Det beror på vilket land det är och på vilket sätt det genomförs. Att vi kommer ned och presenterar den svenska linjen i vissa frågor ser jag bara som positivt. Det kan vi mycket väl göra.
Det var därför jag i mitt tidigare inlägg försökte länka till diskussionen om Lilja 4-ever , som var en mycket kontroversiell diskussion. Bara diskussionen om sexköpslag i Tyskland var mycket kontroversiell i sig. Som sagt tror jag dock att detta gav en bra diskussion om alla möjliga frågor. Det frågades om vi tar upp frågan ministrar emellan i mer bilaterala samtal. Det är mycket möjligt att vi kan göra det i något sammanhang. Det beror på vad som händer.
Vi följer som sagt frågorna nära och kan på olika sätt reagera. Vi ska reagera. Polen är ett EU-land, och EU-länder ska leva upp till den standard för mänskliga rättigheter som ett EU-medlemskap faktiskt innebär. Därför följer vi frågan nära genom ambassaden i Warszawa och får se på vilket sätt vi också ska agera. Sedan är frågan vem som ska agera.
Möjligen är det vår integrations- och jämställdhetsminister, framför allt jämställdhetsminister i det här sammanhanget, som ska agera - eller någon annan, beroende på hur olika saker har skett. Jag får skam till sägandes ta tillbaka också den första frågan om Europadomstolen och återkomma även till den, hur vi kan och om vi ska.
Jag säger som det är: Jag är ny i ämbetet och vet inte om vi kan göra det. Vi måste titta på frågan och se om vi kan stödja detta och i så fall hur. Jag känner inte till exakt vad som står i denna anmälan till Europadomstolen från Helsingforskommittén.
Carin Jämtin (S):
Nej, det vill jag inte. Enskilda organisationer har sin roll, enskilda individer har ytterligare en roll och regeringen är företrädare för Sveriges officiella linje och har en mycket viktig roll i att föra fram de åsikter vi har. Vi ska göra det på olika arenor och på olika sätt. Jag kommer att fortsätta jobba med de här frågorna och ta upp HBT-frågor men också, som jag började med att säga, sexualitet över huvud taget i morgon och i olika sammanhang.
Det är känsliga frågor. Det är nära frågor. Och det är ofta, tyvärr, lika känsliga frågor i debatter på europeisk nivå som det är i stora delar av övriga världen, vilket jag måste säga att jag har blivit negativt förvånad över. Jag är väl medveten om den situation som Gustav Fridolin beskriver. Vi ska tala om frågorna och det måste flera olika ministrar göra på olika sätt, på rätt sätt och i rätt sammanhang.
Då kan vi nå framgång. Vi ska göra det lite grann gemensamt men från olika utgångsvinklar.
Carin Jämtin (S):
Det är just de personliga kontakterna och öppenheten som kommer att leda till en förändring i Vitryssland. Att ha en möjlighet att komma ut och att diskutera kanske framför allt inte med oss i andra europeiska länder utan sinsemellan - alltså att de i oppositionen har möjlighet att träffa varandra och talas vid - är kanske den viktigaste delen i demokratibiståndet. Isolering är en viktig del.
Reserestriktionerna är viktiga, och detta med frusna tillgångar är viktigt men också att behålla öppenheten, alltså att klara att jobba med båda delarna - återigen ett exempel på att använda sig av olika medel i olika sammanhang. För att nå en positiv utveckling i det här sammanhanget är, precis som Gunnar Andrén sade, Ryssland en av de viktigaste aktörerna och nyckelspelarna i sammanhanget - ja, kanske den viktigaste aktören.
Regeringen tar i bilaterala samtal alltid på olika sätt upp Vitrysslandsfrågan just för att påminna om den vikt och den roll som Ryssland kan spela i det här sammanhanget. Jag tror att vi återigen måste komma ihåg att det gäller att göra olika saker.
Tillsammans med en del av de övriga medlemsstaterna inom den europeiska unionen gör vi betydande insatser för att behålla Vitryssland på den politiska dagordningen inom EU. Bland annat skrev ett antal medlemsstater, inklusive Sverige, nu i våras ett brev till ordförandeskapet inför valet just för att behålla fokus på Vitryssland och på dubbla åtgärder och för att hålla kvar frågan på den europeiska dagordningen.
Ett sådant initiativ som har blivit frukten av vårt samarbete med några av de nya medlemsstaterna är den polsk-svenska studentfonden.
Syftet är att 50 studenter ska kunna komma till Sverige under den fondens hatt - 50 av de 200 studenter som detta som helhet kommer att omfatta, utöver de övriga yngre människor som genom ett utbyte med Silk, Palmecentret, kommuner eller vad det nu handlar om kommer hit.
Gemensamt ska vi vara stolta över det samarbete som i dag sker från svensk sida med en stor del av oppositionen.
Berndt Ekholm (S):
Jag vill bara ta tillfället i flykten och säga att jag sitter i Sidas styrelse och att den här frågan har kommit upp i Sidas styrelse och diskuterats med hela styrelsen. Styrelsen har en relativt bred partipolitisk representation. Det väckte ett visst uppseende när man hörde talas om detta via medierna.
Vi fick sedan en beskrivning i Sidas styrelse om att detta program, som var en första skiss som blev redovisad för medierna, inte alls var det program som senare genomfördes men också planlades. Det var alltså en skiss som blev justerad. Och denna omtalade kvinna var inte aktuell i det senare skedet för att delta.
Vi fick också veta att Forum Syd i det skedet avsåg att vara med vid arrangemanget. Vi fick senare veta att man också har varit med och bevakat arrangemanget. Men helt klart är att debatten har varit nyttig. Den ledde ändå till att man följde upp detta på ett annat sätt än vad som kanske annars hade skett, kanske även från vår styrelses sida.
Vi tyckte att det var ett så angeläget tema att vi kanske på ett eller annat sätt också borde föra en diskussion om inte direkt i styrelsen så med enskilda ledamöter med Forum Syd om hur vi arbetar med olika organisationer, eftersom det är viktigt att följa dessa demokratiska principer och respektera mänskliga rättigheter. Man har också snuddat vid frågan i utrikesutskottet.
Forum Syd är ju en stor organisation med många organisationer under sig. Det är viktigt att vi har kontroll över sådana frågeställningar. Interpellationen skrevs kanske lite grann i affekt, för det står om att Sida väljer att stödja. Men Sida har inte valt att stödja. Den uppbyggnaden har vi inte. Inte ens Forum Syd har egentligen valt att stödja, utan organisationerna har en viss frihet.
Men det har kanske framgått av biståndsministerns svar. Jag ville bara göra klarläggandet att det också i Sidas styrelse finns ett engagemang för de här frågorna. Vi väljer att på olika sätt följa dem.