KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Johansson (S):
Nu har det gått fem och ett halvt år sedan vi fick en moderatledd regering. Det gör att vi nu kan utvärdera de åtgärder som denna regering har vidtagit. Man gick till val på att man bland annat skulle skapa fler arbetstillfällen och lade fram ett program för det. Vi kan nu konstatera att den politiken har lett till ökad arbetslöshet och framför allt till ökad ungdomsarbetslöshet.
Precis som Hillevi Engström säger i sitt interpellationssvar, som jag tackar för, har regeringen inte för avsikt att höja ersättningsnivåerna. Det var ju det som var min fråga till arbetsmarknadsministern. Det beklagar jag djupt. Jag kan tydligt se vilken prioritering som regeringen gör. När vi summerar kan vi notera att man har prioriterat andra saker.
Det har inte handlat om att det inte finns resurser, utan det handlar om hur man använder resurserna. Man har gått fram väldigt aktivt och infört jobbskatteavdrag, sänkta arbetsgivaravgifter, sänkt krogmoms etcetera. Det har kostat ungefär 115 miljarder kronor.
Trots att dessa åtgärder skulle leda till ökad sysselsättning också bland ungdomar har de lett till ökad arbetslöshet. Då måste man ställa sig en fråga, och det borde också arbetsmarknadsministern göra. Även om arbetsmarknadsministern inte är ansvarig för alla delar av denna politik, ingår arbetsmarknadsministern i ett regeringskollektiv.
Denna politik är fullständigt misslyckad. Jag ska återkomma i ett senare inlägg och redovisa ytterligare siffror på det. Men låt oss börja med varför jag tycker att det är så angeläget att ersättningsnivåerna ska höjas. Som framgår av den interpellation som jag har ställt besökte jag en sådan inrättning som ni har inrättat. I dag finns ungefär 30 000 personer i fas 3.
De har en ersättningsnivå som ligger på ungefär 340-680 kronor om dagen. Det ger en genomsnittlig inkomst på ungefär 10 000 kronor.
När man möter dessa människor, och framför allt de ungdomar som blir allt fler i denna fas 3-åtgärd, och ser den håglöshet som finns där blir man förskräckt över den situation som dessa personer befinner sig i. Det gäller framför allt hur de upplever arbetsmarknaden och staten i det här sammanhanget och regeringens sätt att se på dessa grupper i samhället. Varför ska de hela tiden trampas på?
Varför höjer man inte ersättningsnivåerna så att folk kan leva på ett rimligt sätt? Varför leder denna politik som regeringen står för till att fler och fler hamnar i försörjningsstöd och får kontakta socialkontoren i de olika kommunerna?
Jag tog som ett exempel i interpellationen att det i Västsverige 2006 var 51,5 procent av ungdomarna mellan 18 och 24 år som hade a-kassa. Hur många är det i dag, tror ni? Det är 5,7 procent.
Systemet med att sänka ersättningsnivåerna, göra det väldigt mycket dyrare att vara med i a-kassan och ställa högre krav för att få vara med i a-kassan har gjort att allt fler unga människor inte längre är med i a-kassan och därför också hamnar i läget att de kanske från första dagen de är arbetslösa måste söka upp socialkontoret.
Denna fråga avfärdar arbetsmarknadsministern med att bara säga: Vi prioriterar inte det.
Lars Johansson (S):
Det är intressant att lyssna till Carl B Hamilton, men jag överlåter till Patrik Björck att svara på hans fråga så att jag ska ha tid över till Hillevi Engström. Det är intressant att notera att arbetsmarknadsministern upprepar att det är mycket bättre att människor lever i fattigdom än att göra något åt den.
Jag återkommer till vad jag har sagt tidigare, nämligen att det finns statistik som pekar på att fattigdomen ökar i Sverige. Statistiska centralbyrån har jämfört läget 2006 med 2010. Fattigdomen ökar. Rädda Barnen har nyligen lagt fram en rapport och pekat på att barnfattigdomen ökar. Vi vet att allt färre har möjlighet att uppbära a-kassa.
Då säger Hillevi Engström att deras åtgärder är så framgångsrika. Men de är inte det. Den allmänna sänkningen av arbetsgivaravgiften för alla företag har inte fått den sysselsättningseffekt ni trodde. Tvärtom har den inte lett till ökad sysselsättning i någon större omfattning. Krogmomsen var den stora frågan i höstas. Sänkningen av krogmomsen skulle leda till fler jobb inom hotell och restaurang.
Där pytsade ni ut över 5 miljarder på ett bräde, utan att det fanns något underlag för om den skulle ge någon ökad sysselsättning eller inte. Men ni påstod att den skulle ge ökad sysselsättning. Det är fråga om hemmasnickrade grejer på moderatkansliet. Det finns ingen forskning som säger att den ökar sysselsättningen inom hotell- och restaurangnäringen. Nu grinar verkligheten er i ansiktet.
Den 5 april kunde jag läsa i Göteborgs-Posten att Hotell- och restauranganställdas a-kassa måste höja avgiften med ytterligare 50 kronor därför att arbetslösheten ökar inom hotell- och restaurangnäringen. Det är tvärtemot vad ni sade skulle ske i höstas.
Nu har allt fler av de arbetslösa deltagit i de åtgärder som Hillevi Engström har pratat om här men inte fått något jobb utan har åter kommit tillbaka till arbetslöshet och uppbär därmed a-kassa igen. Effekten av er politik är nedslående. Den är inte framgångsrik. Vad vill Socialdemokraterna?
Vi vill framför allt att det ska finnas aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder och inte att det ska vara aktivitetsförbud i 90 dagar, som den borgerliga regeringen har infört - för att ta ett exempel. Vi tycker också att det var fel att ni drog in pengarna till gymnasieskolan. På så sätt är det färre människor som kan jobba inom gymnasieskolan, som är så viktig för våra ungdomar.
Regeringen är splittrad i fråga om vilka åtgärder som ska vidtas. Carl B Hamiltons parti vill ha sänkta ungdomslöner. Det handlar inte bara om att ersättningsnivåerna ska sänkas vid arbetslöshet utan också om att lönerna ska sänkas ytterligare för ungdomar. Centerpartiet har framfört liknande önskemål.
Ni har hela tiden en agenda för att göra det sämre för de människor som redan har det besvärligt i samhället. Det är tydligt att er politik leder i den riktningen. Jag ska avsluta med en siffra. Nu finns närmare 100 000 personer i åldern 18-24 år inskrivna på Arbetsförmedlingen som arbetslösa.
Av dem har 40 procent varit arbetslösa i mer än sex månader och lever dessutom på låga ersättningsnivåer - i de fall de uppbär a-kassa.
Lars Johansson (S):
Jag antar att Hillevi Engström har missuppfattat Socialdemokraterna. Vi har aldrig sagt att det bara handlar om att höja ersättningsnivåerna - aldrig. Vi talar hela tiden om att ersättningsnivåerna i en omställningsförsäkring ska vara på en sådan nivå att man kan leva på det medan man tar möjligheten till annan utbildning som gör att man kommer tillbaka i arbetslivet igen. Den kombinationen är oerhört viktig. Ni ser inte det sambandet.
Det är bland annat det den här debatten har handlat om. Varför ska man reducera möjligheterna för människor att leva ett någorlunda drägligt liv samtidigt som de deltar i en arbetsmarknadsutbildning, en vuxenutbildningsinsats eller vad som helst för att få möjlighet att komma tillbaka i arbetslivet?
Det är det som är så konstigt, att ni har denna dogmatiska inställning att människor som har hamnat i arbetslöshet ska pressas tillbaka i arbetslivet genom att ersättningsnivåerna ska vara så låga som möjligt. Varför satsar ni då inte på yrkeshögskolorna? Varför satsar ni då inte på folkhögskolorna? Varför satsar ni då inte på vuxenutbildningen för människor så att de får möjlighet att komma tillbaka i arbetslivet?
Det finns metoder för att få människor i arbete och få dem att ta till sig kunskaper för att komma i arbete. Återigen visar regeringen brist på empati för människor i en svår situation. Det är bara att beklaga att regeringen ännu inte har insett allvaret i denna situation.
Jag kan bara notera att vi häromdagen kunde läsa i en av Sveriges största morgontidningar att arbetslösheten är ett allt större problem, framför allt ungdomsarbetslösheten. Av de 30 kommuner som har den högsta ungdomsarbetslösheten i Sverige är 17 borgerligt styrda.
Jag vill rekommendera Hillevi Engström att kontakta de 17 kommunerna och föra samtal med kommunalpolitikerna där om vad de tycker om den uppkomna situationen. Det kanske kan bidra till en bättre debatt nästa gång.
Lars Johansson (S):
Betydelsen av att den svenska gruvnäringen som en viktig basindustri får goda möjligheter att utvecklas i Sverige kan inte nog understrykas. Den har tidigare haft väldigt stor betydelse för svensk industris utveckling och kommer att ha en ny våg, såvitt jag och andra som har behandlat den här frågan tidigare i näringsutskottet har kunnat bedöma.
Skälet till att interpellationen är väckt är att vi blev lite oroliga när vi kunde notera att de borgerliga partierna i näringsutskottet lämnade en reservation och inte ville följa majoriteten, varken i utskottet eller i riksdagen, när det gäller behovet av ett sammanhållet program för gruvnäringen.
Nu har jag noterat här av näringsministerns svar att det ska kunna ligga i linje med regeringens ambitioner om en svensk mineralstrategi. Jag vet inte om vi talar förbi varandra lite grann, men det får väl debatten här avgöra.
Vi har också kunnat notera att SGU, alltså Sveriges geologiska undersökning som finns i Uppsala bland annat, har haft i uppdrag under en längre tid att gå igenom hur det ser ut med mineralerna i Sverige för att skapa ett underlag för den svenska gruvindustrin.
Det handlar för övrigt inte bara om den svenska gruvindustrin, utan även utländska intressen har engagerat sig för att prospektera efter olika mineraler i den svenska berggrunden. Vi har tyckt att det är viktigt att man breddar den här frågan, för det handlar om väldigt många olika saker. Det var en debatt här för en liten stund sedan om betydelsen av att lösa infrastrukturfrågan för Pajala när det gäller framför allt transporter av malm.
Vi har det förhållandet på flera ställen i Sverige, inte minst i Bergslagen där det handlar om stora investeringar i infrastruktur, framför allt järnvägsinvesteringar.
I vår pågår ett arbete med Trafikverket som har haft en kapacitetsutredning ute på remiss och nu i april kommer att sammanställa remissinstansernas synpunkter på hur man ska bygga vidare på infrastrukturen i Sverige. Den sammanställningen kommer såvitt jag vet att läggas på regeringens bord den 30 april.
Sedan ska det här behandlas till hösten, så det blir en fråga som måste komma med i höstens budgetproposition. Därför kan man inte vänta med ett program för gruvnäringen till årsskiftet, utan nu gäller det att agera medan tid är och att man gör de rätta prioriteringarna gällande infrastruktur.
Sedan har vi de andra frågorna som är oerhört centrala i sammanhanget och som vi också har utvecklat från utskottets sida. Det handlar om betydelsen av att man löser den kommunala servicen och frågan om bostäder. Jag var i Ludvika för 14 dagar sedan och träffade kommunalrådet där.
De har väldigt mycket mark där man kan bygga bostäder, men problemet är att hitta byggvilja eftersom det inte finns några statliga garantier som gör att man vågar satsa på hyresrätter eller bostadsrätter på den orten, och det är ändå en relativt välskött kommun.
Det förhållandet finns på andra områden också, och det tyder, menar vi, på att det här är saker som man måste arbeta sig igenom i form av ett samlat program för gruvnäringen som handlar om kommunal service, industrins möjligheter, arbetskraften och infrastrukturen.
Lars Johansson (S):
Det kommer lite kritik mot oppositionen från näringsministerns sida. Vi socialdemokrater har jobbat med frågan under lång tid. Förra våren hade vi direkta diskussioner med generaldirektör Jan Magnusson på SGU om mineralletandet i Sverige.
Den socialdemokratiska regeringen tog 2005 fram en ny minerallag som skapade förutsättningar för den prospektering som vi sedermera har sett. Vi har haft en lång historia i fråga om gruvnäringens möjligheter att utvecklas i Sverige. Men vi blev lite oroliga för den passivitet vi kunde se.
Det var därför som vi tyckte att det var viktigt att knyta an till den motion som Sven-Erik Bucht väckte i höstas i näringsutskottet. Vi tycker att det är viktigt att det finns en samlad opinion i riksdagen för att utveckla gruvnäringen i Sverige. Det handlar om många saker. Det handlar bland annat om det vi tydligen inte är överens om, nämligen att det behöver göras kraftfulla investeringar i infrastruktur.
Det handlar också om, vilket ministern inte svarade på, frågan om bostäder. Det är en central fråga. Jag tror i och för sig att det kommunala skatteutjämningssystemet kan lösa en del frågor som handlar om infrastrukturen i kommunerna, till exempel näraliggande service av olika slag. Men i bostadsfrågan är kommunerna just nu nakna, bortsett från Kiruna.
Där handlar det mer om att LKAB som statligt bolag kommer att hjälpa till. Det är inte så i de andra kommunerna, såvitt jag har sett. Här handlar det om att göra precis som Sverige har gjort tidigare, nämligen att från statens sida medverka till att skapa förutsättningar för bostadsbyggande i den typen av orter.
I annat fall är det risk för att det skapas en situation med mycket pendling. Jag tror att dessa samhällen skulle må väl av att bestå av familjer, inte bara av människor som pendlar till gruvnäringen. Det handlar dessutom om mycket annan verksamhet runt omkring själva gruvan som måste fungera, service, tekniskt kunnande etcetera. Det är brett i det avseendet.
Vi vill också peka på ett annat område som vi tycker är centralt i sammanhanget, nämligen frågan om vidareförädlingen. Det ska inte bli så att Sverige gräver upp mineraler och sedan exporterar, utan vi ska ta fasta på möjligheterna att vidareutveckla den svenska industrin. Då är naturligtvis innovationsprogram centrala i sammanhanget. Det handlar också om att knyta an till teknikföretag och andra som är aktiva på området.
De måste investera. Man blir lite orolig när man ser hur svenska banker och investerare av olika slag gör. De är sparsamma med investeringar i gruvnäringen.
I fråga om Pajalagruvan framgick det att när gruvan sökte resurser, kapital, till kommande investeringar kom investeringskapitalet främst från Norge och Finland, ytterst lite från Sverige, några enstaka procent. Det finns en uppförsbacke i fråga om att diskutera investeringskapital med näringar i Sverige.
Det handlar om att få förståelse för att det här är en stor sak som Sverige har framför sig just nu. Här finns stora möjligheter om vi tar fasta på dem. Därför tror jag att ett mer omfattande och övergripande program är betydelsefullt för branschens möjligheter att utvecklas i Sverige.
Lars Johansson (S):
I det avslutande inlägget får jag väl tacka för debatten. Jag tror att det är viktigt att riksdagen för den här typen av diskussioner. Gruvnäringen har ändå varit i situationen att den inte har varit särskilt uppmärksammad. Vi har ett antal frågor som måste tas igen. Utbildningsfrågan är en sådan.
Satsningar på yrkeshögskolan är en jätteviktig insats för att få fram yrkesarbetare, både män och kvinnor, som kan verka inom gruvnäringen. Vi har satsningar som förmodligen måste göras på Bergsskolan i Filipstad, som nu ligger under Luleå tekniska universitet, som har en lång tradition men där det krävs ökade insatser.
Jag uppfattar det så att det finns ett intresse från näringsministern att jobba vidare med ett program för hela området. Från Socialdemokraternas sida kommer vi hela tiden att följa frågan noga. Vi har själva en egen arbetsgrupp som jobbar med gruvnäringsfrågorna i Sverige.
Vi kommer naturligtvis att förvänta oss att det avsätts ekonomiska resurser, så att det inte bara blir programprat utan att det också kommer konkreta exempel på vad man måste göra från samhällets och inte minst från statens sida för att bygga upp den här industrins möjligheter i Sverige.
Organisationer på arbetsmarknaden som IF Metall och Unionen, som har väldigt mycket erfarenheter av att organisera en stor del av den arbetskraft som är aktuell, måste också få medverka i utarbetandet av ett omfattande program för hela gruvnäringen. Vi ska komma ihåg att det under de kommande fem åren rör sig om investeringar på ungefär 50 miljarder från gruvföretagens sida. Då talar jag om hela Sverige.
Vi har inte pratat så mycket om Bergslagen, men de är också med. Det handlar om ganska stora investeringar, och det är klart att vi måste göra vad vi kan från statens och kommunernas sida för att se till att det landar rätt.
Lars Johansson (S):
Tack för svaret, finansministern. Som jag förstår delar finansministern uppfattningen att vi behöver ha ett system som innebär att vi har samma konkurrensförhållande för svenska och utländska fordon när det gäller trängselskatten i Göteborg. Däremot tycker jag att regeringen har varit lite senfärdig i den här frågan. Jag har med mig propositionen från när vi fattade beslut om trängselskatt.
Propositionen lämnades den 8 april 2010. Utredningen tillsattes drygt ett år senare. Det är ju ett problem nu. Trängselskatten kommer att börja gälla den 1 januari 2013, så det är ganska kort om tid.
Det har gått ut ett brev till alla boende i Göteborg om att trängselskatten kommer att gälla från och med den 1 januari, och att den gäller enbart svenskregistrerade bilar. Det har naturligtvis skapat en debatt i min valkrets Göteborg om varför det ska vara så. Det var ju en förutsättning när riksdagen fattade beslutet att det också skulle omfatta utländska fordon.
Nu är vi ganska nära den dag när det ska träda i kraft. Jag noterar att den utredning som regeringen har tillsatt ska redovisa sitt uppdrag senast den 30 september. Då är det ganska kort om tid.
Min fråga till finansministern blir naturligtvis: Räknar finansministern med att vi den 1 januari 2013 kommer att ha ett system som omfattar utlandsregistrerade fordon?
Lars Johansson (S):
Tack för den kommentaren. Som Anders Borg säger har det under lång tid bedrivits ett arbete för att kunna finansiera infrastruktursatsningarna i Göteborgsområdet, både för väg- och kollektivtrafik. Finansiering via trängselskatt är en viktig åtgärd.
Till skillnad från Stockholmsområdet gäller detta i Göteborg för alla transporter. Det är E6 som går genom Göteborg. Det är E20 som möts med E6, och det är E45. Det är alltså väldigt stor trafik. Åkeriföreningen har gjort en studie på hur många utländska fordon det handlar om på E6:an.
Man säger att hela 40 procent av de tunga fordonen är utlandsregistrerade. Detta är därför en stor fråga för åkerinäringen. De är oroade för att det kommer att bli svårt för dem att konkurrera med utländska åkeriägare.
Det är inte bra för svensk åkerinäring eftersom mycket av godstransporterna passerar Göteborg till och från Göteborgs hamn och vidare till Norge och fram och tillbaka i Sverige. Det är ett kraftigt blodomlopp som går genom Göteborg. Därför har trängselskatten stor betydelse när det gäller intäkterna. Samtidigt jobbar vi tillsammans med åkerinäringen aktivt i Göteborg när det gäller de transporter som ska ske där.
Det handlar om att titta på miljözoner och styra trafiken så att den gör så liten skada som möjligt. Senfärdigheten innebär att detta inte kommer att finnas på plats den 1 januari.
Jag vill påminna finansministern om att de partier som satt i kommunfullmäktige i Göteborg före valet 2010 var helt överens. Det krävde dock en ganska hård politisk debatt med andra grupper i samhället för att få en uppslutning för detta.
Vi fick ett lokalt parti som sade nej till trängselskatt och också blev representerat i fullmäktige. Det finns en stark opinion mot systemet. Därför är det oerhört viktigt att fortast möjligt få fram ett system som innebär att även utländska fordon omfattas, annars får vi en trovärdighetsdebatt.
Det är ett viktigt politiskt besked som man måste få snarast möjligt. Jag förstår att man måste remissbehandla och att det tar tid. Men det bör gå så fort som möjligt. Jag skulle gärna ha sett att det var på plats den 1 januari. Men eftersom regeringen var sen med att tillsätta utredningen inser jag att det kan bli problem. Om det inte blir den 1 januari, så gärna den 1 februari.
Vi behöver inte vänta till den 1 juli om det inte är nödvändigt. Snabba på processen och använd all kraft till det. Om det finns en teknisk möjlighet, vilket jag vill påstå att det gör, är det mer en fråga om hur man formellt hanterar frågan så att det blir en lagstiftning som håller. Det ska gå så fort som möjligt.
Uppslutningen i Göteborgssamhället för en trängselskatt som omfattar utländska fordon är stor.
Lars Johansson (S):
Som en avslutande kommentar kan jag nämna att lagstiftningen kommer att vara generell och inte bara gälla för Göteborg. Lagstiftningen kommer naturligtvis också att gälla för Stockholmsområdet vilket kommer att ha stor betydelse till exempel för hur man ska finansiera den nya genomfarten.
Det kan få betydelse även i den här regionen för finansieringen av den nya länken öster om staden. Det har en nationell betydelse att två storstadsregioner får möjlighet till en trängselskatt som också omfattar utländska fordon. Det kan också få betydelse för hur vi hanterar infrastrukturinvesteringar i framtiden även i andra regioner i Sverige.
Lars Johansson (S):
Tack för svaret avseende ICT, infrastrukturministern! Det var ett utförligt svar, och det vill jag tacka för särskilt. Man ska komma ihåg att Trafikverkets fibernät är ett omfattande kommunikationssystem. Man har byggt upp detta - det är egentligen Banverket som har gjort det - utefter de olika järnvägarna i Sverige, från Ystad till Riksgränsen.
Det når 216 kommuner och består av 13 000 kilometer fibernät, som dessutom binder ihop 125 av de svenska stadsnäten och därigenom 90 procent av Sveriges befolkning. Detta är ett öppet nät, oberoende och operatörsneutralt.
Det belyses också väldigt tydligt genom den här interpellationen att det är viktigt att vi kan bibehålla möjligheten att bygga ut våra bredband i hela landet och även skapa möjligheter för alla företag och människor att ha en fullgod bredbandstäckning.
Det är också väldigt viktigt när vi diskuterar denna fråga att vi diskuterar på vilket sätt utvecklingen ska gå vidare. Jag vill gärna påminna om att regeringen tidigare har tillsatt en särskild utredare. Det var Åke Hedén, dessutom ordförande i Post- och telestyrelsen, som presenterade sin utredning 2010.
Han sade väldigt tydligt att om man skulle göra en utförsäljning av ICT skulle det hota kompetens, säkerhet och viktiga samhällsvärden. Jag vill gärna påminna om detta. Det är inte bara vi socialdemokrater som har uppmärksammat den diskussion som nu pågår och som Trafikverket också har varit ute och talat om, nämligen att man vill privatisera.
Dessutom slår Myndigheten för samhällsskydd och beredskap fast att det är oerhört viktigt att staten har en kontrollerande kommunikationsinfrastruktur för att säkra sitt behov av tillgänglighet och skydd. De föreslår också, helt i linje med vad Hedénutredningen föreslår, att nätet bör drivas vidare av staten.
Jag blir inte riktigt klar över vad infrastrukturministern menar i sitt svar. Där talas om att Trafikverket har tagit initiativ till informationsinhämtning från marknaden angående förutsättning för förändrad verksamhetsform.
Jag har noterat att Trafikverket har gått ut och frågat om marknaden är intresserad av att ta över verksamheten i ICT, och det finns ett stort intresse. 16 olika företag har anmält sitt intresse. Och det är klart att det här har ett stort värde. Det är en verksamhet som omsätter 1,6 miljarder, och 600 personer är anställda i verksamheten.
Det är en stor verksamhet och har naturligtvis ett väldigt stort värde. Men vad händer om man lämnar ut den här verksamheten till marknaden och vi inte längre har fullständig kontroll över denna viktiga infrastruktur? Det är en viktig del i infrastrukturen att vi har kontroll över kommunikationssystemen som har en så stor betydelse för näringar och för människor i hela landet.
Jag har en fråga på slutet, nämligen: Avser regeringen - för jag uppfattar nu att regeringen ska ta över den här frågan från Trafikverket - att komma till riksdagen med ett förslag om hur det hela ska organiseras i framtiden, antingen via ett statligt verk eller via ett statligt bolag?