Malcolm Momodou Jallow (V):
Det här är en viktig fråga som vi debatterar i kammaren i dag. Det är en fråga som har väckt stort intresse och skapat mycket oro. Rätten till bostad är en grundläggande mänsklig rättighet stadgad i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, vilket jag alltid har sagt. Det brukar sällan lyftas upp i den här debatten. Samhället har ett uttalat ansvar för bostadsförsörjningen. Av regeringsformen, 1 kap.
2 §, framgår att det allmänna särskilt ska trygga rätten till bland annat bostad. I verkligheten ser det dock annorlunda ut. Allt fler förvägras rätten till ett eget hem, trots regeringsformens tydliga formulering.
För att trygga rätten till bostad krävs en ny bostadspolitik, en statlig social bostadspolitik där staten och kommunerna tar betydligt större ansvar. Fru talman! Det råder bostadsbrist i en majoritet av landets kommuner, framför allt i storstadsregionerna.
Vi bevittnar varje dag hur hemlösheten ökar och hur låginkomsttagare, unga, barnfamiljer, pensionärer och nyanlända drabbas av bostadssituationen. I min egen kommun, Malmö, ser vi barnfamiljer - barn - bli hemlösa. Det kan inte vara rimligt år 2019 i Sverige som är ett av de rikaste länderna i världen. Fru talman!
I januariavtalet mellan Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Liberalerna och Centerpartiet finns flera reformförslag som rör bostadsmarknaden. Ett av förslagen är att införa fri hyressättning vid nyproduktion, det vill säga marknadshyror. Det är något som både Socialdemokraterna och Miljöpartiet har varit motståndare till tidigare. Det här är ett problem.
Vi är alla överens om att det finns en bostadsbrist. Vi ser hur det påverkar individens frihet, ekonomins tillväxt och samhällets utveckling i en negativ riktning. Vi ser också att det leder till ojämlikhet, ökade klyftor och segregation.
I stället för att vi ska ta vårt ansvar och se till att människor får åtnjuta den rättigheten föreslår man reformer som gör det svårare för människor att åtnjuta den här sociala rättigheten. Ett grundläggande problem på bostadsmarknaden är att många inte har råd att efterfråga nyproducerade hyresrätter.
För att inte ytterligare förstärka tudelningen av hyresmarknaden behöver såväl allmännyttiga som privata bostadsbolag pressa hyrorna i nyproduktionen. Nuvarande system för hyressättning fungerar bra. Det är ett demokratiskt system, det vi kallar den svenska modellen där båda parter får sätta sig ned och förhandla. Hyresgästerna representeras av Hyresgästföreningen.
Sedan har man dem som bygger, Fastighetsägarna. De sätter sig ned och diskuterar just vad som kan anses vara en skälig hyra. Det är en demokratisk fråga att alla som bor i landet ska kunna påverka sina livsvillkor.
Det som föreslås är att ta bort just den demokratiska rättighet som vanliga människor har för att kunna påverka sina livsvillkor och ge all makt till fastighetsägarna, så att de får avgöra vilken hyra som anses skälig.
Det är som att vi inte vet hur kapitalismens logik fungerar, som att riskkapitalister ska vakna någon morgon och säga: "Vi tycker synd om de här barnfamiljerna och pensionärerna. Därför tänker vi sänka hyran så att de får råd att bo i de här lägenheterna." Det har aldrig hänt och kommer aldrig att hända.
Kapitalismens logik bygger på att maximera vinsten, ingenting annat. Vi tycker att nuvarande system för hyressättning fungerar bra. Det skapar förutsättningar för en rimlig hyresutveckling med rättvisa hyror och trygghet för hyresgästerna. Det finns ingen anledning att överge bruksvärdessystemet och införa marknadshyror. Presumtionshyresmodellen gör det lönsamt att bygga nya hyresrätter.
Fastighetsägarna får betalt för sina kostnader och en rimlig avkastning på sina insatser. Varken byggbolag eller fastighetsbolag anser att dagens hyressättning är ett hinder för bostadsbyggandet. De anger helt andra orsaker, till exempel kostnaderna för nyproduktion, bristen på byggbar mark, det höga markpriset och planprocessen.
Inget av bolagen uppger att marknadshyror i nyproduktion skulle vara en lösning på problemen. Fastighetsägarna själva vill inte ha marknadshyror i nyproduktion. De anser att nuvarande modell för hyressättning räcker. Varför införa ett system som fastighetsägarna själva inte efterfrågar?
Varför införa ett system som forskningen har påvisat inte kommer att leda till ökad produktion av hyresrätter? Varför införa ett system som vi vet kommer att leda till fler hemlösa barnfamiljer, pensionärer och låginkomsttagare? Varför införa ett system som kommer att leda till att människor inte kan flytta dit utbildningarna och jobben finns?
Det är motsvarande självskadebeteende att vilja tvinga på svenska folket en reform som man vet kommer att utsätta människor för hemska konsekvenser. Det är nämligen vad det är. Fru talman! Bostadsbristen beror inte på nuvarande hyressättningssystem. Bostadsbristen beror på en mängd olika saker, till exempel höga byggkostnader, brist på byggbar mark och höga markpriser.
Framför allt beror bostadsbristen på att det saknas en statlig bostadspolitik som syftar till att bygga fler hyresrätter med rimliga hyror. För att komma till rätta med bostadsbristen behöver staten ta ett betydligt större ansvar för finansieringen av nyproduktion, exempelvis genom att öka investeringsstöd och erbjuda statliga topplån. En förändrad hyressättningsmodell med marknadshyror kommer inte att bidra till ökad produktion av hyresrätter. Det är bevisat.
Redan i dag har många hushåll svårt att efterfråga nyproducerade hyresrätter. Hyran är för hög, och med marknadshyror höjs hyresnivån ytterligare. Det kommer att leda till att ännu färre har råd att efterfråga nyproducerade hyresrätter. Många lägenheter kommer sannolikt att stå tomma. Marknadshyror ger inte fler hyresrätter och minskad bostadsbrist.
Marknadshyror leder enbart till högre hyror, ökad segregation och i förlängningen krav på social housing för låginkomsthushåll. Vänsterpartiet föreslår därför att det ska finnas en statlig bostadspolitik värd namnet.
Det är dags för en ny bostadspolitik där staten, kommunen och regionen tar mer ansvar och genomför vad som är en lagstadgad rättighet för varenda människa som bor i Sverige. Vi har en skyldighet till detta, och allt annat vore oacceptabelt. Fru talman! Jag ställer mig bakom samtliga reservationer från Vänsterpartiet men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till Vänsterpartiets reservation 4.