KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niklas Wykman (M):
Finansminister Magdalena Andersson väljer att inte redovisa effekter av den politik hon föreslår och som regeringen bedriver. Det kom ett anmärkningsvärt uttalande från finansministern. Hon säger att den tidigare regeringens reformer kostade 1 miljon kronor per jobb. Det vet hon bestämt.
I nästa andetag säger finansministern att det är svårt och osäkert att göra denna typ av beräkningar, så därför väljer regeringen att inte göra sådana för sina reformer. Beräkningarna är alltså tydliga och klara när det gäller sådant man kan kritisera Alliansen för, men när det gäller den egna politiken är de omöjliga att redovisa.
Den här typen av redovisningar, eller ex-poststudier som de kallas, får sin mening av att man har gjort en bedömning på förhand, en så kallad ex-antestudie. Man jämför dessa resultat med varandra för att se om reformerna fick den avsedda effekten eller inte. Nu till det anmärkningsvärda finansministern säger.
Hon säger att lönekostnaden för regeringens arbetsmarknadsåtgärder är lägre än Alliansens och alltså mer effektiva.
Det uttalandet bygger på ett totalt åsidosättande av ekonomisk bedömning och kvalificerad ekonomisk analys och att den miljon eller de 500 000 eller 400 000 eller 300 000, eller vad regeringen nu betalar för dessa platser, bara finns där, att de kommer från ingenstans och är gratis och att de inte har någon effekt i någon annan del av ekonomin.
Men, finansministern, man måste göra kvalificerade bedömningar utifrån bästa möjliga vetenskap på området och fråga sig: Vad hade de 300 000 eller 400 000 jag betalar för platsen annars gjort i ekonomin? Vad leder detta till i så kallad allmän jämvikt? Dessa pengar kommer någonstans ifrån, och där har de också effekt på ekonomin.
När staten har 300 000 är det 300 000 som någon annan människa i ekonomin har avstått från av sina pengar, sin lön eller sitt arbete. Dessa pengar hade kunnat leda till ett arbete, till sysselsättning eller investeringar någon annanstans i ekonomin. Därför behöver man göra kvalificerade bedömningar utifrån bästa tillgängliga vetenskap och utifrån bästa tillgängliga metoder. Det är precis detta finansministern inte vill göra och inte vill redovisa.
Hon säger bara att regeringens åtgärder är effektiva eftersom den totala lönesumman är lägre än den utvärderade kostnaden är per jobb. Så kan man inte göra ekonomiska bedömningar, finansministern. Det är anmärkningsvärt att vi 2015 med det mått av kunskap, insikt och aggregerad forskning som finns på området har en regering som uttrycker sig på detta sätt.
Niklas Wykman (M):
Finansministern frågar ifall jag vill ha svar på frågor. Man får väl anta att det är en retorisk fråga. Om jag frågar finansministern vilket nummer som kommer efter åtta och finansministern svarar grön är det klart att det i någon bemärkelse är ett svar, men det är inte ett svar på den fråga som har ställts.
Svaret grön i stället för det rätta svaret nio kan liknas med att jämföra vad en reform kostar i allmän jämvikt, där hänsyn tas till påverkan på hela ekonomin, och sedan, som finansministern gör, jämföra detta med den kostnad det diskretionärt innebär att betala ett jobb ur statsbudgeten. Det är att jämföra äpplen och päron eller, om man så vill, bananer och vindruvor.
Det är inte ett seriöst sätt att närma sig en ekonomisk analys, det är inte ett seriöst sätt att göra en budget och det är inte ett seriöst sätt att sköta ett lands ekonomi. Därför, herr talman, efterfrågar vi från oppositionen och Alliansen tydlig och transparent redovisning av vilka effekter regeringen tror att politiken kommer att få. Då går det att utvärdera dem, och då går det också att utvärdera regeringen. Herr talman!
Jag är inte ett dugg bekymrad över att en del av de reformer som Alliansen genomförde inte hade den effekt som vi på förhand trodde att de skulle ha. That's life - allting blir inte precis som man har tänkt sig. Sammantaget vet vi, efter summering och utvärdering, att de reformer Alliansen genomförde hade mycket god effekt.
Vi hade högst sysselsättningsgrad i hela Europeiska unionen 2014, det blev 350 000 fler jobb, trots krisen, och vi hade de starkaste offentliga finanserna. Då var det möjligt att gå tillbaka och utvärdera reform för reform - precis den typ av granskning och utvärdering som regeringen nu tänker undvika genom att inte redovisa, inte vara öppna och inte vara transparenta. Men tiderna är annorlunda nu, finansministern.
Vi har Finanspolitiska rådet, Konjunkturinstitutet, internet och mer kunniga och medvetna medborgare.
Niklas Wykman (M):
Tack, finansministern, för ett engagerat inlägg! Som finansministern vet är det viktigt att under hela krisen och även i krisens efterdyningar vidta åtgärder för att undvika det som kallas persistenseffekter, det vill säga att arbetslösheten kommer att bita sig fast länge.
Det fanns också en önskan från Europeiska gemenskapen att de länder som kunde skulle bedriva en expansiv politik för att lyfta hela EU-området ur den ekonomiska kris som fortfarande rådde och som i vissa länder fortfarande råder. Självklart ska Sverige vara en aktiv aktör i det internationella arbetet. Det gagnar svenska jobb och svensk tillväxt på sikt. Jag tänkte inte vara polemisk.
Jag tänkte ägna min sista minut åt att önska finansministern en riktigt god jul. Att vara finansminister är ett tufft och krävande jobb som förtjänar stor respekt av alla i den här kammaren och av hela svenska folket. Det är en institution som är mycket viktig för hela Sverige. Jag kanske inte håller med Magdalena Andersson om allt som hon säger. Jag ifrågasätter dock inte en enda av hennes ansträngningar för att Sverige ska fungera väl. Jag vill därför passa på att önska finansministern en riktigt god jul.
Vi upplever en överflödstid kring jul, och vi och många andra länder har möjlighet att ta del av detta materiella överskott, överskott på mat och så vidare. Då kan man givetvis reflektera kring de människor som har väldigt lite. Många av dem har på sistone sökt sig till Sverige. Jag är väldigt glad över att ha en statsminister som tar den här situationen på stort allvar.
Jag hoppas att finansministern efter en skön ledighet återkommer med fler förslag och reformer som gör att de människor som nu har sökt sig från krig och elände åtminstone nästa jul ska kunna fira en riktigt god jul i världens bästa land, Sverige. Jag vill önska finansministern god jul och gott nytt år!
Niklas Wykman (M):
Hillevi Larsson säger att hon inte riktigt förstår. Så långt är vi överens. Däremot när det kommer till hur svensk ekonomi ska skötas och ansvaret för offentliga finanser finns många frågor som behöver ställas till finansministern. Det är glädjande att regeringen i den presenterade budgeten fullt ut erkänner jobbskatteavdragets positiva effekter på sysselsättningen. Jobbskatteavdraget ger ungefär 130 000 fler arbetstillfällen.
Det framgår också av de kalkyler som regeringen gör i den presenterade budgeten. Det är glädjande att det åtminstone finns en skillnad mellan retorik och praktik hos regeringen. I praktiken erkänner man den stora effekt som till exempel jobbskatteavdraget har. Det ger också mer till den som tjänar lite och ger mer till kvinnor än män. Magdalena Andersson uttalar beröm över tillväxten i Sverige och de privata investeringar som nu sker i Sverige. Det är glädjande.
De ger precis de effekter alliansregeringen bedömde att det skulle bli av till exempel en sänkt bolagsskatt, som genomfördes under förra mandatperioden. Självklart är det så att när konjunkturen förbättras förbättras investeringarna i Sverige. Det är en glädjande utveckling. Jag tror inte att man ska politisera den alltför mycket.
Vad jag kan minnas var Socialdemokraterna inte alltför högljudda motståndare till bolagsskatten, vilket man till exempel var mot marginalskattelättnader då man gick samman med Miljöpartiet, Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna och sänkte förslaget om lättnader i marginalbeskattningen av många svenska hushåll. Magdalena Andersson frågar sig om man får höjd eller sänkt skatt.
I den promemoria som jag läser från Finansdepartementet, där Magdalena Andersson är chef, står det uttryckligen att 1,3 miljoner löntagare får höjd skatt. Jag rekommenderar finansministern att läsa den promemoria som kom i förra veckan från Finansdepartementet. Där framgår det tydligt att det rör sig om 1,3 miljoner löntagare. Vi vet till exempel att ungefär 40 procent av poliserna får höjd skatt.
Niklas Wykman (M):
Jag tycker att det är beklämmande att vi har en regering som kallar sig feministisk och som inte har koll på problembilden. Om vi tar bolagsstyrelser som exempel ser vi att Sverige lyckas bättre än EU-genomsnittet där. Om vi däremot kollar på kvinnor i operativ position i ledning av bolag ser vi att vi lyckas sämre där. Då är finansministerns svar att vi ska kvotera bolagsstyrelser. När det inte är där Sverige presterar sämre - vi presterar alltså sämre när det gäller kvinnor i ledande funktioner i bolagen - hjälper det inte att svara med kvotering av bolagsstyrelser.
När vi talar om kvinnor som inte når toppositioner i samma utsträckning som i andra länder svarar finansministern att vi ska avskaffa vårdnadsbidraget och tror att det är lösningen på problemet - samtidigt som man väljer att halvera RUT-avdraget, som gör det möjligt för de här kvinnorna att i större utsträckning delta på arbetsmarknaden. Herr talman!
Förutom en finansminister som inte har problembilden klar för sig rör min oro vad som brett kommer att hända med kvinnors sysselsättning, arbetskraftsdeltagande och möjligheter att lyckas på arbetsmarknaden framöver. Det gäller särskilt under den stora oro de offentliga finanserna i Sverige nu är i för första gången på mycket länge. Finanspolitiska rådet säger att regeringen bryter mot det regelverk som finns, och EU-kommissionen spår ökade underskott trots att ekonomin går allt bättre.
Detta är mycket oroande eftersom vi vet att starka offentliga finanser och motståndskraft i offentliga finanser är grunden för att vi ska få mer jämställdhet på arbetsmarknaden i Sverige och klara kvinnors både arbetskraftsdeltagande och sysselsättning. Ändå är det just här regeringen sviker, skapar osäkerhet och lämnar efter sig en mycket lång rad frågor att besvara. Hur ska man stärka offentliga finanser? Hur ska man kunna vara trygg med välfärdens finansiering?
Hur ska vi kunna stå emot ifall krisen kommer tillbaka, när bostadsministern och finansministern bråkar i medierna om den finansiella stabiliteten? Sverige måste kunna bättre än så.
Niklas Wykman (M):
Låt mig för dem som tittar redogöra för det retoriska knepet att slåss mot en halmgubbe. Vi såg just finansministern göra detta.
Finansministern får från mig tydliga frågor om vad hon avser att göra för den finansiella stabiliteten, för att dämpa hushållens skuldsättning och för att säkra stabila villkor för hushållens ekonomi i ett läge där ministerkollegan Kaplan har gett drakoniska besked.
I stället för att svara på detta tar finansministern upp att det finns partier, oklart vilka, som vill ta bort hyresregleringar, släppa hyrorna fria och införa marknadshyror, vilket hon är starkt emot. Ungefär så kan finansministerns inlägg i debatten sammanfattas. Hon tar alltså upp en fråga där åtminstone Moderaterna inte har några förslag, och jag känner inte till att det skulle föras en omfattande sådan diskussion över huvud taget.
Eftersom finansministern inte vill svara på sakfrågan diskuterar hon i stället en annan fråga där hon låtsas att en politisk motståndare finns som i själva verket inte existerar. Finansministern säger att regeringen har varit oerhört tydlig med att ränteavdragen inte ska avskaffas och att man inte avser att sänka reavinstskatten. Den oerhört tydliga regeringen har på frågan om detta ska göras svarat: Det är helt nödvändigt för att få igång flyttkedjorna.
Det bör göras som helhet med en skatteväxling. Alltså: När finansministern säger att regeringen har varit oerhört tydlig med att ränteavdragen inte ska tas bort och att reavinstskatten inte ska sänkas svarar ministerkollegan Mehmet Kaplan med att det är helt nödvändigt. Det är stor skillnad på att å ena sidan säga att man har varit väldigt tydlig med att inget ska göras och att å andra sidan säga att det är helt nödvändigt att det ska göras. Det handlar alltså om frågor som är oerhört viktiga för svenska jobb, svensk tillväxt och svensk finansiell stabilitet.
Det är inte hållbart med en regering som ger så här motstridiga besked.
Niklas Wykman (M):
Det är inte bara min personliga uppfattning att regeringen tar för lätt på skötseln av de offentliga finanserna. Finanspolitiska rådet har till exempel sagt att man tycker att regeringen och finansministern bryter mot det finanspolitiska ramverket. Finanspolitiska rådet delar alltså bedömningen att regeringen inte sköter de offentliga finanserna på det sätt som det är tänkt.
Ekonomistyrningsverket har gång på gång meddelat att man anser att de utgifter som nu kommer är mycket större än vad regeringen uppskattar dem till att vara, det vill säga att det finns ett utgiftstryck som är större än vad regeringen själv bedömer. Detta säger alltså Ekonomistyrningsverket, som man kan anta har relativt goda skäl för sin bedömning.
Men det är inte bara på utgiftssidan som man kan oroas över att regeringen gör alltför optimistiska prognoser och bedömningar. Samlande ledande ekonomer bedömer till exempel att de skattehöjningar som regeringen gör inte kommer att ge de intäkter som regeringen säger att de ska ge. Magdalena Anderssons frågade mig varför vi ser det som att regeringen tar för lätt på de offentliga finanserna.
Det bygger, finansministern, på att Finanspolitiska rådet säger att ni bryter mot regelverket, att Ekonomistyrningsverket säger att ni underskattar utgiftsökningarna och att de ledande ekonomerna säger att ni överskattar intäktsökningarna. Det ger sammantaget goda skäl att ställa frågan om regeringen tar de offentliga finanserna på allvar. Finansministern hänvisar här till ett inköp som Vattenfall har gjort.
Tidigare socialdemokratiska regeringar införskaffade bland annat Brunsbüttel, Krümmel, Stade, Brokdorf och en rad olika både kärnkrafts- och kolkraftsanläggningar runt om på den europeiska kontinenten som nu vållar Vattenfall massiva problem. Jag förstår att man rent retoriskt kan vilja hänvisa till en annan händelse. Men det är inte så trovärdigt över tid när det verkligen ska diskuteras att hänvisa till en händelse när det finns 20 andra händelser som nu utgör de aktuella problemen.
De nedskrivningar som Vattenfall nu tvingas till beror på den här regeringen och tidigare socialdemokratiska regeringar. Det behöver man beakta när man diskuterar frågan på ett seriöst sätt. Fru talman! Jag noterade att finansministern inte kommenterade om hon, mot bakgrund av den situation som nu dyker upp för offentliga finanser, anser att det var klokt av tidigare socialdemokratiska regeringar att förvärva så mycket tysk kärnkraft, tysk kolkraft och polsk brunkolskraft.
Var detta någonting som var bra för de offentliga finanserna, och vilken risk försätter det nu Sverige i? På den frågan är Magdalena Andersson svaret skyldig.
Niklas Wykman (M):
Finansministern hänvisar till omvärldshändelser och säger att det är därför som de offentliga finanserna nu inte återhämtar sig lika snabbt. Självklart ska Sverige bidra till att hantera det besvärliga omvärldsläget. Men det måste givetvis göras på ett hållbart och ansvarsfullt sätt som är förenligt med finansiell stabilitet och hållbarhet i de offentliga finanserna.
Det är inte där jag och finansministern är av olika uppfattningar, utan våra åsiktsskillnader finns i att finansministern säger att de offentliga finanserna återhämtar sig. EU-kommissionens vinterprognos säger ju motsatsen, nämligen att underskotten nu ökar från 1 procent till 1,1-1,2 procent under åren framöver. Ska man då komma i balans saknas ungefär 50 miljarder kronor i statskassan.
Ska man uppfylla det som finansministern vill införa bakvägen, ett balanskrav, saknas det ungefär 100 miljarder kronor för att vara i närheten av att uppfylla detta över en konjunkturcykel. Ska man dessutom nå ett överskottsmål saknas det 150-200 miljarder kronor. Det är alltså så att de offentliga finanserna inte sköts. Vi skaffar oss inte de livremmar och hängslen som behövs för att kunna möta en lågkonjunktur.
Detta påtalas av Finanspolitiska rådet och av egentligen samtliga ekonomisk- och finanspolitiska bedömare. Regeringen tar helt enkelt för lätt på utmaningen kring de offentliga finanserna. Finansministern säger sig bedriva en stram finanspolitik, men det vi har sett av den här regeringen är en kraftig expansion av utgifterna. Det är inte en stram politik när man kraftigt expanderar utgifterna bara för att man samtidigt höjer skatten mycket för vanliga människor med vanliga arbeten. Det går inte ihop. Fru talman!
Jag noterar att min fråga nog kommer att förbli obesvarad. Frågan var: Anser finansministern, mot bakgrund av det som nu händer i de offentliga finanserna, att det var klokt att köpa tysk brunkol, tysk kärnkraft och tysk kraft över huvud taget?
Niklas Wykman (M):
Detta är Sveriges riksdag och inte Jeopardy . Här går det till så att riksdagen har möjlighet att ställa frågor till regeringen och kan förvänta sig att få svar på dessa. Här är det vi som i egenskap av riksdagsledamöter ställer frågor till Magdalena Andersson. Vi - och svenska folket - förväntar oss att få svar på de frågor som ställs och inte bara mötas av nya och fler frågor.
Det är riksdagen som utkräver ansvar av regeringen, inte regeringen som utkräver ansvar av riksdagen. Det är regeringen som ska svara inför riksdagen, inte riksdagen som ska svara inför regeringen. Det är en hållning som jag hoppas att finansministern delar. Jag tänker ändå ägna det här inlägget åt att besvara Magdalena Anderssons fråga om fastighetsskatten, en skatt som var djupt impopulär hos svenska folket men som Magdalena Andersson försvarade och som hon nu uppenbarligen öppnar för att återinföra.
Detta skulle vara ytterligare ett svek i likhet med den höjda inkomstskatten, som svekregeringen införde, den höjda skatten för pensionärerna, som svekregeringen införde, samt halveringen av RUT-avdraget och försämringen av ROT-avdraget, som svekregeringen genomförde.
Att införa fastighetsskatten igen skulle vara ytterligare ett sådant svek - och särskilt märkligt mot bakgrund av att Magdalena Andersson inför valet poserade på affischer där det uttryckligen stod: Återinför inte fastighetsskatten! Rösta på Socialdemokraterna!
Om finansminister Magdalena Andersson tycker att fastighetsskatten är så bra och om hon tycker att det var ett misstag av Alliansen att avskaffa fastighetsskatten, varför poserade hon då i valrörelsen på affischer där det utgavs ett löfte om att inte återinföra fastighetsskatten? Magdalena Andersson är just nu för upptagen för att lyssna, men jag föreslår att hon svarar på frågan.
Om det var ett misstag av Alliansen att avskaffa fastighetskatten, varför poserades det då på valaffischer?
Niklas Wykman (M):
En av frågorna i interpellationen berör ansvaret för de offentliga finanserna. Det handlar om skötseln av de offentliga finanserna men också om transparensen i de offentliga finanserna och de åtgärder som regeringen vidtar. Att vara transparent och öppen och diskutera hur man sköter ekonomin och hur det påverkar jobb och tillväxt när man sjösätter reformer bidrar till ett bättre samhälle och ett starkare Sverige.
Tyvärr grumlas detta av regeringen eftersom man inte på ett tydligt sätt vill redogöra för de skattade effekterna av de reformer man vidtar. Herr talman! Det blir grumligt och oklart när finansministern står i talarstolen och säger att man nu har en bättre bana för offentliga finanser. Vilken bana då? På vilket sätt redovisas det? När redovisas det? I vilket sammanhang redovisas det?
EU-kommissionens prognos visar att banan för Sveriges offentliga finanser inte alls går mot ökade överskott eller ens mot överskott över huvud taget. Vi går inte ens mot balans eller mot mindre underskott, utan Sverige går mot ökade underskott, från 1 procent av bnp till 1,1-1,2 procent av bnp.
Om detta hörs inga kommentarer från finansministern, som givetvis befinner sig under ett mycket stort utgiftstryck från Miljöpartiet, från den socialdemokratiska vänsterfalangen och från Vänsterpartiet. Hon ska uppfylla många önskemål med de pengar hon har till sitt förfogande. När en finansminister inte kan hålla emot det utgiftstryck som finns i politiken riskerar det att drabba hela landet. Det vi har framför oss riskerar att bli ett historiskt svek mot kvinnor i Sverige.
Det riskerar att bli ett historiskt svek mot de arbetslösa. Om man inte fyller på under den högkonjunktur som nu råder kan Sverige inte möta effekterna av nästa kris eller lågkonjunktur. Då drabbas människor, och Magdalena Andersson kommer att hållas ansvarig.
Niklas Wykman (M):
Sveriges pensionärer fick just ett tekniskt och kryptiskt besked från finansministern. Det är inte finansministerns fel. Det är beräkningskonventionernas fel att de får höjd skatt. Jag tror att de pensionärer som nu får höjd skatt enligt Skattebetalarnas uträkning inte bryr sig så mycket om huruvida det är beräkningskonventionerna eller finansministern i egen hög person som gör det sämre. Fru talman!
Jag tror inte heller att samma pensionärer är särskilt glada över budskapet: Det var inte jag som pensionär som skulle få det bättre, utan det var mina barn och barnbarn som skulle få det sämre. Det var vad finansministern egentligen sa i valrörelsen. Det var nog inte vad de hörde när de blev lovade den sänkta skatten. Fru talman! Konjunkturbrasan brinner nu för fullt. Detta kommer Sveriges pensionärer inte alls till del eller mycket lite till del.
Man kan undra över finansministerns prioritering när det inte blir några pengar över till Sveriges pensionärer. I stället ges det utfästelser om nya stora implicita garantier för Sveriges banker. Hur hänger det ihop? Sveken från finansministern är vid det här laget kända. Det skulle inte bli några höjda skatter för löntagare. Det var 1,3 miljoner löntagare som fick höjd skatt. Det skulle inte bli någon höjd bensinskatt. Det blev höjd bensinskatt. Det finanspolitiska ramverket skulle inte rivas upp. Överskottsmålet övergavs.
Man kan göra listan lång över löftessveken. Den tomma ladan har fyllts med svikna löften, och löftesladan är tom. Sveriges pensionärer är kanske de mest svikna i sådana fall. Det var 200 000 som fick höjd skatt. De blev lovade sänkt skatt. Man har för Sveriges pensionärer försämrat maxtaxan. Man har minskat jobbskatteavdraget, höjt den statliga inkomstskatten, försämrat ROT och RUT och gjort det dyrare att jobba efter 65 års ålder.
De utlovade skattesänkningarna blev 2,2 miljarder. Det man inte berättade var att skattehöjningar för samma grupp infördes på 3,7 miljarder. Totalt sett har finansministern tagit 1 1⁄2 miljard i ökade utgifter och minskade intäkter för landets pensionärer. Av detta hördes ingenting i valrörelsen.
När vi nu ser hur sveket mot Sveriges pensionärer är så omfattande reses en ny fråga av moralisk karaktär till finansministern: Vilka löften, eller löften inom vilka områden, är det okej att ljuga om i nästa valrörelse?