KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cassandra Sundin (SD):
Tack, ministern, för svaret! Den huvudsakliga anledningen till att jag har lyft den här frågan flera gånger i olika sammanhang och genom olika kanaler är att vi ser vilka förutsättningar som faktiskt finns för de berörda aktörerna i frågan. Fäbodbruket har varit helt avgörande för försörjning, djurhållning och livsmedel i Sveriges historia, särskilt i den norra halvan av vårt land.
De eldsjälar som i dag bedriver det otroligt viktiga arbetet med att bevara, förvalta och levandegöra våra fäbodmiljöer ska bemötas med respekt och samhällets stöd. Så är tyvärr inte fallet i dag. De senaste åren har vi kunnat se hur fäbodar som fortfarande är i bruk motarbetas på olika sätt och från olika instanser, bland annat kommuner och statliga myndigheter. Två fall som jag själv uppmärksammat lite extra är Myhrbodarna i min valkrets Jämtland och Karl-Tövåsen i Dalarna.
Jag har besökt båda dessa och med egna ögon fått se vilka fantastiska verksamheter som bedrivs. På grund av olika registreringar för servering beslutade kommunens bygg- och miljönämnd för ett par år sedan att stänga Myhrbodarnas verksamhet. Erfarna och kunniga inom livsmedelsbranschen kallade detta för helt absurt, vilket jag håller med om till fullo. Bygg- och miljönämnden påstod att oklarheter berott på hög arbetsbelastning på kommunen och personalbyten.
Men i stället för att reda ut vad som hänt bakåt i tiden valde kommunens tjänstemän att polisanmäla personen som bedriver verksamheten. Efter många protester upphävdes dock beslutet senare. Karl-Tövåsens fäbod är k-märkt och helt unik. Den har varit i bruk sedan 1663. Den har varken el eller mobiltäckning. På grund av dessa förutsättningar ansökte de som bedriver verksamheten om dispens gällande kassaregister.
Skatteverket har tidigare beviljat undantag för bland annat fjällstugor som saknar el och mobiltäckning. Den här fäboden har likadana förutsättningar, förutom att den är k-märkt och har i och med det också en särskild ställning i samhället. Skatteverkets förslag på lösning var solpaneler på taket. Detta sa länsstyrelsen självklart nej till, eftersom fäboden är k-märkt. När ägaren fick avslag på sin första ansökan ringde hon upp handläggaren i Göteborg, som då fick frågan om hon vet vad en fäbod är.
Handläggaren svarade: Nej, men det spelar ingen roll. Att tjänstemän inte ens är intresserade av att skaffa sig kunskaper i en fråga där de ska fatta beslut som är avgörande för människor är anmärkningsvärt och symtomatiskt för hur den här frågan hanteras i samhället. Efter en lång och utdragen tvist kom till slut kammarrättens dom: Det är oskäligt att begära kassaregister i fäboden. Även den här verksamheten vann alltså till slut.
Det finns flera konsekvenser av processer likt de här två. Förutom oron och sorgen hos näringsidkarna själva avskräcks också människor från att bedriva fäbodbruk. Vi har inte råd att behandla dem som vårdar vårt kulturarv på det här sättet. Samhället måste vara stödjande framför styrande i sådana här frågor.
Cassandra Sundin (SD):
Ministern anförde här Riksantikvarieämbetets roll i frågan. Det stämmer givetvis. Men faktum kvarstår fortfarande att uppenbarligen fungerar inte detta tillfredsställande på alla plan. Riksantikvarieämbetet har förordningar och regleringsbrev att förhålla sig till, och tack och lov har vi inte myndighetsstyre i vårt land. Frågan påverkas inte bara av lagar och regler utan av prioriteringar och hur man kommunicerar värdet i frågan från styrande håll.
Den här frågan handlar inte heller bara om kronor och ören. Som ministern påpekade finns finansiella stöd att söka genom olika instanser, och det är givetvis jättebra. Men vad hjälper ekonomiska stöd om man samtidigt blir fråntagen rätten att bedriva sin verksamhet över huvud taget? Jag håller helt och hållet med om att en viktig förutsättning för att detta kulturarv ska vårdas och bevaras är att människor faktiskt vill göra det.
Då är det extra viktigt att inte avskräcka människor från att engagera sig när de problem som finns också synliggörs. En annan aspekt som kan spela en roll rent värderingsmässigt är att när jag har debatterat kulturarvsfrågorna med regeringsföreträdare tidigare har tongångarna ofta varit nutid och framtid.
Det är givetvis en viktig aspekt i ett bevarandesyfte, men dock kan vi inte ärva något från framtiden - såvida man inte har en tidsmaskin på departementet, och det har jag ingen koll på. Bortsett från bevarandesyftet är det kulturarv vi har i dag inte beroende av framtiden, men däremot är framtiden beroende av kulturarvet.
Regeringen talar ofta om att skapa en hållbar politik för framtiden, men det är svårt att skapa ett hållbart förvaltande av framtidens kulturarv om vi inte börjar med att förvalta det vi redan har. Förutom ett immateriellt kulturarv värt att bevara utgör de levande fäbodarna även viktiga besöksnäringar för respektive lokalsamhälle och är ännu ett sätt att bruka våra marker, hålla djur och föra småskalig och hållbar livsmedelsproduktion vidare till framtida generationer.
Fäbodbruket gynnar, som sagt, också ökad biologisk mångfald då skogsbetande djur verkar positivt för särskilt växter, svampar och insekter. Det handlar även om att tillvarata outnyttjade resurser i skog och fjällområden. Lokal matproduktion av hög kvalitet är en av många positiva sidoeffekter. Fäbodbrukare är dessutom i många fall egenföretagare som behöver ha bra förutsättningar för sin verksamhet, precis som vilken annan företagare som helst.
Fäbodbruket och fäbodkulturen är ingenting vi kan ta för givet i dag. Om det inte aktivt värnas, stöttas och förvaltas kommer det att utarmas ännu mer och till sist vara ett minne blott.
Cassandra Sundin (SD):
Jag kan konstatera att jag och ministern är överens om en del i frågan. Dock är det tydligt att Sverigedemokraterna prioriterar området lite högre än vad regeringen gör. Det är synd att regeringen relativiserar kulturarvsfrågorna i vissa avseenden. De är förvisso något som man säger sig värna, men i kontrast till samtidskulturen hamnar de allt som oftast i skymundan. För att skapa en bra framtid behöver vi också förstå vår historia och vad det är som har gjort att vi står där vi står i dag.
Jag vill också passa på att i förtid önska ministern, hela talmanspresidiet och Riksdagsförvaltningen en riktigt god jul.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Att delvis bifalla förslag är vi tveksamma till. Ni andra är inne på den danska modellen, som vi inte vet om danskarna har varit helt nöjda med - man kanske ändå kan se över en annan reform. Det finns risk att en utredning som ensidigt tittar på licenssystem missar andra möjligheter, tänker vi.
Rickard Nordin berörde vad som skulle kunna vara bättre på lång sikt. Vi tycker ju att man även ska titta på generella förbud mot aggressiv spelreklam. Licenssystem är en annan möjlighet att kontrollera en alltmer okontrollerad marknad, samtidigt som det uppfyller EU-rättens villkor.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Vi sverigedemokrater välkomnar en utredning, men vi kan inte ställa oss bakom att man ensidigt utreder ett licenssystem. Civilministern har också aviserat att utredningen kan komma att skjutas fram.
Det finns alltså möjlighet att avslå dessa motioner och i stället göra ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en mer förutsättningslös utredning som tittar på båda de nämnda alternativen. Din fråga är relevant, Rickard Nordin, och vi är som sagt beredda att utreda också ett licensalternativ.
Men så länge vi har de farhågor som vi har i dag står vi fast vid vår reservation.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Det betänkande som vi debatterar nu gäller ett område som ligger oss varmt om hjärtat. Vi får därför inte glömma bort att vårt kulturarv är ett minne från våra förfäder som vi alla ska vara stolta över.
Det är ett minne som de har bevarat, gjort om och fört vidare till det samhälle och de traditioner som vi har vuxit upp med, valt och väljer att föra vidare till kommande generationer.
Detta är, förutom att vara ett traditionellt arv, i högsta grad också ett historiskt arv som vi alla måste våga stå upp för och vara stolta över. Att man inte har velat satsa på och belysa hur det var förr har gjort att många inte ens vet hur det var förr - hur vi levde, vår historia och varifrån våra traditioner kommer.
Det är viktigt för en nations sammanhållning att dess medborgare känner tillhörighet till en gemensam identitet och förstår vad som byggt och bygger denna identitet. De kyrkliga kulturminnena utgör den största samlade delen av det materiella svenska kulturarvet.
Vi sverigedemokrater anser att det behövs en institution där man samlar de mest värdefulla delarna av det nationella kristna kulturarvet. Därför bör regeringen utreda möjligheterna att i samarbete med Svenska kyrkan upprätta ett nationellt kyrkohistoriskt museum.
Mångkulturåret 2006 utlystes av den socialdemokratiska regeringen med det primära syftet att uppmärksamma och hylla förekomsten av utländska kulturer och identiteter i Sverige.
Ett stort antal myndigheter, institutioner, stiftelser och bolag inom kulturområdet samt vissa universitet och högskolor och svenska ambassader utomlands fick i uppdrag att medverka.
Man bjöd även in samtliga Sveriges kommuner, landsting, regioner, länsstyrelser, vissa myndigheter, övriga universitet och högskolor, scenkonstinstitutioner, regionala museer, bibliotek, arkivinstitutioner, festivaler och övriga aktörer att medverka. Listan är, som ni hör, lång.
Herr talman! Avslutningsvis står jag såklart bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservationerna 8 och 10. Med detta, herr talman, önskar jag dig och din familj, och även er övriga här, glad påsk.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Jag skulle vilja börja med att tacka er i trafikutskottet för behandlingen av min motion 2015/16:2042 Representation från motorhobbyn i berörda myndigheter . I Sverige är i dag organisationerna som är knutna till motorhobbyn kraftigt växande både på hobbynivå och inom den kommersiella sektorn. Det handlar om alltifrån radiostyrda bilar till formel 1.
Branschen sysselsätter i dag tusentals personer i Sverige inom tillverkning, service och reparationer samt försäljning med mera. Detta genererar inte bara arbetstillfällen utan även stora inkomster till staten.
Eftersom denna sektor växer stadigt anser jag att organisationer inom branschen, till exempel American Car Club Sweden eller för den delen Kungliga Automobilklubben, bör få rätt till insynsplatser i de myndigheter som tar beslut i frågor som påverkar branschen. Herr talman!
Organisationerna kan även bli ett nyttigt bollplank för de berörda myndigheterna, eftersom deras specialkompetens måste anses som ett viktigt komplement.
Jag anser att regeringen bör avse att utöka samarbetet med berörda organisationer inom motorbranschen, vilket i längden kommer att underlätta både för myndigheter och för organisationer.
Jag läser i utskottets ställningstagande till min motion: "Det är viktigt intresseorganisationers kunskap tas till vara och att de ges insyn i beslutsfattande samt möjlighet att lämna synpunkter i frågor som berör dem.
Utskottet vill lyfta fram att myndigheterna på transportområdet ordnar samråd med intresseorganisationer och skickar ut förslag på remiss till dem. Enligt utskottets mening är detta ett effektivt tillvägagångssätt. Även myndigheterna gynnas av kontinuerliga kontakter med intresseorganisationerna."
Med tanke på trafikutskottets svar och dess vilja till att se ett utökat samarbete med berörda intresseorganisationer ser jag min motion som ett stort steg i rätt riktning och hoppas givetvis att man ändrar sig och bifaller min motion när vi går till votering i kammaren.
Med detta yrkar jag bifall till reservation 5. Även jag vill önska alla en trevlig ledighet och en god jul till er som firar jul!
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Hur många testamenten blir inte uppdagade? Det kan vi naturligtvis inte veta än. Testamenten är inte enbart till för att rika människor ska dela ut tillgångarna när de går bort.
Testamenten är till för alla människor som vill underlätta för sig själva och sina kvarlevande och göra processen med fördelningen av tillgångarna så enkel som möjligt. Därigenom kan man undvika eventuella släktfejder. I dag saknar vi i Sverige ett statligt nationellt register över testamenten.
Det finns i och för sig många privata alternativ, men dessa är ofta knutna till någon begravningsbyrå eller till något företag som vill tjäna pengar på att förvara testamentet. Ett oberoende frivilligt register för hanteringen av testamenten borde vara att föredra, då det är mycket viktiga värdehandlingar.
Det kan handla om allt från obetydliga värden till värden i mångmiljonklassen, exempelvis fastigheter, skog, företag, aktier och andra värdepapper. Listan kan göras lång, som ni hör.
Det finns en efterfrågan på att ha ett statligt testamentsregister, då det i ett flertal fall varit så att man inte gått rätt till väga eller att testamenten rent av försvunnit. Många tror att det räcker om man kopierar testamentet och delar ut kopiorna till nära och kära. Men det gör det inte.
Det är endast originaltestamentet som gills. Detta frivilliga register ska vara till för att den enskilde ska kunna säkerställa att dennes testamente inte försvinner eller aldrig blir hittat. Vi sverigedemokrater var först med att lyfta frågan i en kommittémotion efter att jag själv hade väckt en enskild motion i frågan.
Ni här i församlingen vet att man kan göra det under den allmänna motionstiden. Nu är det glädjande att andra partier här inne i salen, herr talman, har insett behovet av ett statligt register.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Tillgänglighet är viktigt för oss alla på alla museer, men det är lika viktigt att det finns en plats för återberättandet av exempelvis de dövas historia och kulturarv. Ett samlat kulturarvscenter kan också fungera som resurs för övriga museer.
Det här är en del av vår ambition i Sverigedemokraterna att synliggöra och tillgängliggöra kulturarvet för alla. Därför föreslår vi ett anslag till institutet för att ge institutet resurser för att utföra detta arbete. Herr talman! Vi ska bli världsbäst!
Spel är kultur. Det är en kreativ näring som involverar allt från konstnärer till kompositörer och manusförfattare.
Det är en modern kulturform som samspelar med användarna, och genom denna interaktion kan man berätta berättelser som användaren och spelskaparen författat tillsammans.
Sverige har en stark kultur, och en rik historia, berättelser som även behöver återberättas för framtida generationer. Det är viktigt att få lära känna sin historia för att lära av den. Spelen utgör en unik möjlighet att uppleva och förmedla dessa berättelser.
Dataspelen kan på så vis dela ansvaret att förmedla vårt arv till nya generationer på de plattformar de befinner sig på i dag. Därför avser vi sverigedemokrater att främja svenska berättelser i detta medium.
Vårt mål är att den blomstrande spelindustri vi redan har ska kunna fortsätta sin framgångssaga och att Sverige ska befästa sin position som en av ledarna i den digitala spelvärlden.
Vi föreslår att en plattform upprättas, eventuellt i formen av ett spelinstitut, för samverkan mellan stat och industri.
Spelinstitutet ska verka för att synliggöra de hinder spelindustrin i dag möter i Sverige och vara ett hjälporgan för att hjälpa branschen för samarbete med andra kulturella näringar och kulturområden. Det kan också bidra till att konst- och kulturskapare får fler och nya inkomstkällor.
På så sätt kan vi bygga upp en stark infrastruktur för spelskapande som vidmakthåller vår position som världsledande spelutvecklarnation. Med detta, herr talman, ställer jag mig bakom Aron Emilssons yrkande.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Det ska vara en självklarhet i Sverige att ha rätten att välja partner själv, enligt min och partiets mening. Även om civilutskottet tidigare i dag var enigt om ett tillkännagivande som innebär att regeringen nu förväntas ta krafttag mot barnäktenskap och tvångsäktenskap är det viktigt att noga följa utvecklingen på området.
Ingen ungdom i vårt land ska behöva smyga med sin kärlek. Ingen ska behöva vara rädd för att umgås med sin kärlek, och ingen ska behöva tvingas till äktenskap med en icke självvald person. Trots det har vi på senare år kunnat se en utveckling där allt fler unga känner att de inte kan välja partner fritt.
Det är svårt att veta exakt hur många barn och unga som är eller riskerar att bli gifta mot sin vilja. Mörkertalet är troligtvis stort. För oss är det viktigt att få grepp om situationen och att kunna sätta in åtgärder för att hindra att unga tvingas gifta sig med någon de inte själva valt.
Därför vill vi sverigedemokrater ha återkommande undersökningar på området. Att inte ens få ha vänskapliga relationer som barn eller ungdom med vem man vill, oavsett om denna person är man eller kvinna, i ett modernt land som Sverige är oroväckande, fru talman.
Det finns endast undersökningar från 2009 om att unga i Sverige kände av begränsningar vad det gäller val av partner, begränsningar som oftast kom från den närmaste familjens förväntningar eller krav. År 2014 infördes en lagskärpning med syfte att förhindra tvångsäktenskap.
Efter cirka ett år hade lagen inte lett till en enda fällande dom trots att flera undersökningar öppnats och att vi alla vet med oss att tvångsäktenskap knappast helt har försvunnit. Det verkar dock som att det finns kunskapsbrist och eventuellt en brist på rutiner för att hantera dessa ärenden.
För att undvika att unga utsätts för tvångsäktenskap är det viktigt att lagen fungerar som det är tänkt. Fru talman! Därför vill vi tillsätta en utredning med syfte att se vad som kan göras för att skärpa lagen och se till att den efterlevs - detta för att förhindra tvångsäktenskap i vårt land.
För att motverka detta vill vi införa en välfungerande 24-årsgräns, som bland annat Danmark infört. Båda parter måste vara över 24 år för att gifta sig och använda det som skäl för uppehållstillstånd i landet.
Det blir, enligt danska partier, färre som utsätts för tvångsäktenskap för att ge släktingar eller vänner uppehållstillstånd i landet med denna regel. Då detta system fungerar väldigt bra i Danmark borde vi kunna införa det även i Sverige.
Det ska såklart även gälla tvångsäktenskap som sker utanför Sveriges gränser av svenska medborgare, så att man inte kan åka till ett annat land och gifta sig och sedan komma tillbaka och få partnerskapet godkänt eller registrerat. Fru talman! Jag yrkar bifall till vår reservation nr 2.
Att inte få välja vem man vill leva med är en av de största inskränkningarna i unga människors rättigheter i Sverige i dag.
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Min fråga går till kultur- och demokratiministern. Ingen kan ha undgått mediernas rapportering om Socialdemokraternas ungdomsförbunds arrangemang där vita inte var välkomna. Ett regeringspartis ungdomsförbund exkluderade folk baserat på personers hudfärg.
Anser demokratiministern att det är förenligt med demokratiska värderingar att rasistiska arrangemang anordnas av delar av partiet och sanktioneras öppet genom att hållas på partihögkvarteret och dessutom sanktioneras genom offentliga medel?
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Justitie- och migrationsministern! Sverige har den senaste tiden haft en oansvarig invandring med konsekvensen att vi numera har ett femtiotal no-go-zoner, som ni i regeringen vill förneka. I dessa no-go-zoner kan inte ambulans- och räddningstjänstpersonal utföra sitt viktiga uppdrag att rädda liv och egendom utan att riskera sina egna liv och bli utsatta för stenkastning, våld, skadegörelse på fordon och utrustning och så vidare.
De kan inte utföra sina uppdrag utan hjälp av polisen, som först måste säkra området innan de kan göra sina insatser. Är det så ni i regeringen vill ha det? Ambulansfackets ordförande Gordon Grattidge meddelar att personalen numera är i behov av skyddsutrustning i form av hjälmar, västar med mera för att kunna sköta sina uppdrag i dessa områden.
Kan herr minister förneka att dessa no-go-zoner existerar då det är precis som jag har beskrivit Sverige i dag?
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Sverige är inte längre den trygga platsen. Regeringen fortsätter att försköna begreppet no-go-zoner. Man har tidigare, vid upprepade tillfällen, förnekat att de existerar och kallat dem som använder begreppet för lögnare. Ambulansfackets ordförande uppgav dock nyligen att han tycker att det är ett relevant begrepp som väl beskriver verkligheten för förbundets medlemmar. Menar ministern och regeringen att ambulansfacket ljuger?
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Min fråga går till statsrådet Ibrahim Baylan. Vi har genom bland annat SVT de senaste dagarna fått veta att antalet könsstympade flickor och kvinnor har ökat kraftigt i Sverige. Med stor sannolikhet är det mångdubbelt fler än vad som uppskattats, enligt SVT. Att bli könsstympad innebär att man får delar av sitt underliv bortskuret. Sedan sys man ihop så att urin och mens knappt kan komma igenom.
Detta görs utan bedövning. Här i Sverige förbjöds kvinnlig könsstympning 1982 - tack och lov! Men det fortgår ändå här. Detta är inget nytt för Sverige. Det är också en viktig fråga när det gäller brott mot mänskliga rättigheter.
Vad har regeringen tänkt göra för att inte flickor och kvinnor ska utsättas för detta i Sverige eller genom att föras ut från Sverige?
Sara-Lena Bjälkö (SD):
Tack, för svaret, statsrådet! På två år har antalet könsstympade kvinnor i Sverige gått från uppskattningsvis 38 000 till 150 000. Vi i Sverigedemokraterna har vår politik för att komma till rätta med det här. Vad tänker regeringen göra, på riktigt, för att detta verkligen efterlevs i vårt land nu?