KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Lindestam (S):
Jag tackar ministern även för det inlägget. Visst är det skillnad på oss, och det får vi väl vara tacksamma för. Förra mandatperioden beslutade vi tillsammans om hur vi skulle göra och vilka förband som skulle läggas ned. Det gjorde vi tillsammans med partierna på den borgerliga sidan. 60 förband lade vi ned tillsammans med dem. Det är en liten skillnad. I dag är det inte så. Vi har sträckt ut handen många gånger, men den har inte fattats.
Det finns saker att göra, och dem skulle vi kunna göra tillsammans. Vi har inte försvarat varje förändring. Däremot ser vi att det är nödvändigt att som försvarsutskott och politiska kamrater gå in och säga: Nej, stopp och belägg. Det här är inte bra. I den delen kanske försvarsutskottet är skickligt, för vi har varit med i många år och sett vad som händer ute i landet när försvaret försvinner och med det arbetstillfällena. Det kanske inte alltid är det bästa att ha det på ett enda ställe.
Jag kan förstå resonemanget. Detsamma gäller när man lägger ned en skola. De som arbetar och har barn i just den skolan vill ha den kvar. Men i stället kanske man behöver hjälpa skolor på andra håll. Det kan vara på samma sätt med försvaret, men för den drabbade bygden kan slaget bli så hårt att hela bygden utplånas. Därför kanske det finns anledning att ha det kvar. Precis samma sak gäller alltså beträffande försvarsfrågorna.
Det är viktigt att hela landet försvaras, och om vi ska kunna jobba tillsammans behöver vi ha kvar både F 21 och F 17 med full styrka. Vi talar om samövning med Nato och med de nordiska länderna, men det nu aktuella beslutet innebär att vi inte kommer att vara fullvärdiga medlemmar.
Det är det jag vänder mig mot, och det är det vi måste försöka slå hål på. Jag hoppas att ministern vill göra någonting åt just detta så att vi får en förändring till stånd.
Åsa Lindestam (S):
Det känns skönt att stå här och veta att vi är eniga när vi sänder den här styrkan. Det behöver vi vara i de här sakerna, för det är en väldigt svår uppgift som vi ska lösa där nere. Som vi har hört har vi också tidigare, i fjol, haft två korvetter och ett stödfartyg där nere som har eskorterat våra fartyg som kommer med livsmedel in till de hamnar där maten fraktas vidare till dem som så väl behöver den.
Det har gått väldigt bra för oss. Den här gången gör vi något annat. Vi skickar ned ett fartyg, Carlskrona, som inte bara ska finnas där utan också leda hela den insats som är på plats. Syftet är förstås att avvärja och bekämpa sjöröveri men också att förebygga så att det inte ens ska hända. Carlskrona är ett väldigt vackert fartyg.
Hon har ett starkare skrov och är byggd för just sådana här insatser, eftersom hon är oceangående på ett bra sätt. Hon är också bestyckad med allmålskanoner för yt- och luftmål, och de har väldigt hög precision. Hon har även en ytspänningsradar som är av hög kvalitet.
Vi har också hört att hon ska ha en säkrings- och bordningsenhet ombord, och den kommer säkerligen till nytta. Dessutom finns det en plattform för helikoptrar, där man kan frakta upp till tio tolv personer i helikoptrar. Carlskrona kan ligga till havs i upp till 30 dagar. Hon är till med så utrustad att man kan tillverka eget sötvatten ombord.
Det här är inte den enda insatsen. Fast ingen har nämnt det finns dessutom Kustbevakningens insats med ett sjöövervakningsflygplan. Det är just nu baserat på Seychellerna men flyger över områden och kan lämna bilder på var eventuella sjörövare kan finnas. Vi hörde också att detta ska inledas nu i april och vara i sju månader. Vi kommer att leda insatsen enbart i fyra månader.
Sedan gör vi ett kort uppehåll för att vår besättning ska få vila lite, och därefter kommer vi att fortsätta finnas där nere under de totalt sju månaderna. Vi kommer att ha ungefär 175 besättningsmän, men de 465 kommer att ställa upp om det brinner till på något vis.
Om vi behöver en extra insats, om vi behöver ta hem våra, om de behöver stöd av något slag - då kommer de övriga att finnas där, men på plats ombord på fartyget finns alltså 175 personer. Huvudhögkvarteret finns i Storbritannien, och det hela kommer att ledas därifrån. Jag vill instämma i de övriga talarnas lycka till. Vi kommer att följa er.
Det här är ett spännande uppdrag, och jag tror att Sverige har en god förmåga att leda en insats, för det är precis det som vi ska ställa upp och göra som vi är väldigt bra på. Jag tror att det är därför som vi är så eniga i just den här delen.
Åsa Lindestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Jag håller med om att det är bra att utreda. Det är alltid bra att spara in på vissa håll och satsa på andra. Så ska vi nog alltid jobba. Här känner jag att det är lite för snävt tänkande. Här är det fråga om stuprör. Kustbevakningen och Försvarsmakten tillhör ministern, men de andra gör inte det. De tittar inte på detta samtidigt. Det här har vi politiker kunnat satsa på i stället.
Vi har sagt: Gör det bästa möjliga tillsammans. Utred tillsammans. Då har vi fått svaret att man vill jobba ihop på vissa ställen, och då har vi fått en effektiv organisation. I dag tittar var och en på sig själv. För två år sedan pratade jag om tullen på samma sätt. Sedan fick den ministern backa.
I dagsläget har jag förstått att man anställer 140 i stället för att ta bort en mängd tjänster. Det händer alltid saker när man pratar om frågan. Det är bra att vi gör det. Det är lätt att ta bort i den egna organisationen, men helhetslösningen måste vi politiker jobba med. Vi klarade av Gotsam.
Den lösningen var bra. Det går att sitta tillsammans med många som representerar olika departement och ministrar och komma överens om vad som är bekymret. Jag har besökt ett antal ställen där man samarbetar i andra sammanhang.
Var och en löser sin uppgift, men när man lägger ihop dem blir det något fantastiskt mycket mer än var och en för sig. Det är en politisk del. Det kan vi inte komma ifrån. Det här är en stupränna där var och en har tittat på sin egen del. Det är inte okej. Tullen kan få nys om en sändning från ett annat land som de kan göra vissa saker med när sändningen kommer till hamnen.
Innan dess har Kustbevakningen koll på vart fartygen är på väg. I hamnen hjälps man åt. Polisen tar över, så småningom tar rättsväsendet över och sedan vidare till domstol. Det är i den delen vi behöver jobba ihop. Ledningscentraler måste finnas där vi tittar på dessa saker.
Vad är det som gör att vi kan dubblera och göra tripplar av de verksamheter vi håller på med? Det här är vad vi ska göra. Det är en politisk sak. Vi kan säga att varje myndighet ska jobba för sig och att vi inte ska lägga oss i som politiker. Men det är farligt. Vi ser bara vår egen lilla ruta, men vi måste ta det bredare greppet.
Åsa Lindestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Jag tror att det är bra att en utredning får gå lite mer på djupet än vad den här har gjort. Jag förstår att man själv har satt i gång den inom myndigheten, men jag tror trots det att det vore bra om vi gjorde en lite större och bredare utredning tillsammans med de andra myndigheterna. Tillbaka till SFS-förordningen.
Prioriteten är ju myndighetsgemensamma insatser och decentraliserad verksamhet. Jag tror att man kan hämta väldigt mycket där. Vi kan titta på kusten. Det händer mycket saker på land, men det händer mycket saker även efter vår kust, som är speciell.
Jag roade mig med att ta fram uppgiften att vi har 240 mil kust, 2 400 kilometer, men hälften av den finns i Norrland, alltså 120 mil kust. Där ska det vara tomt på ledning om den här utredningen får råda. Jag tror inte att det är riktigt bra. Jag tror att man behöver ha ledning över hela Sverige, för det är väldigt omfattande.
Kusterna är olika, och det är stora skillnader i vad som händer efter kusten. Oljan kanske kommer någonstans efter vår kust, men det kan också hända andra saker där uppe där det inte längre finns personer som kan ingripa - när man fraktar farligt gods eller gör andra saker - när det är tomt på ledning. Det är den delen jag vänder mig mot.
Vi måste alltså ha en bredd över hela Sverige när kusten är så pass lång, och då måste man jobba tillsammans med alla dem som finns på plats. Det är min poäng i det här.
Åsa Lindestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Gävleborg är ett län där vi har väldigt hög arbetslöshet. Vi har samtidigt en mycket segregerad arbetsmiljö. Vi har män som jobbar i industri och vi har kvinnor som jobbar inom vård och omsorg. Det här är väldigt svårt att komma åt. Vi vet att vägen framåt är utbildning. I går träffade jag ett tjugotal personer som högst på sin önskelista hade att få ett jobb.
Alla de som jag träffade på den skolan sade: Vi vet att vi måste ha utbildning, eftersom det inte finns några andra jobb att få just nu. Samtidigt kan jag läsa att Gävleborg har fått avslag på alla dessa utbildningar. Vi har fått tre av 21 utbildningar. Ministern säger i svaret att vi har fått 40 utbildningar förut.
Jag tycker inte att det är riktigt relevant. Ministern, som också har en skolbakgrund, vet att det handlar om kontinuitet för utbildningen men också för de lärare som arbetar och att ha det långa perspektivet när man utbildar människor.
Vi var jätteglada för några månader sedan när vi fick ett stort projekt beviljat hos oss. Vi ska bygga vindkraft till havs. Vi har redan fått beviljat att sätta fart och bygga strax under 60 vindkraftverk. Vi hade där utbildning för vindkraftstekniker som skulle jobba till havs. Vi är ensamma i Sverige om den utbildningen.
Inte heller den fick vi beviljad. Det kommer att betyda att vi inte kommer att ha folk. Vi lutade vårt öra mot marken och träffade branschen. Vi har frågat: Vad behöver ni? Vi har frågat alla i Söderhamn, kommun och landsting men också andra arbetsgivare: Vad är det ni behöver? De har svarat oss att de behöver svetsspecialister.
Alla som har gått svetsspecialistutbildningen hos oss tidigare har fått jobb. Vi behöver också kvalificerade anläggningsmaskinförare, specialiserade undersköterskor och transportsäljare, det vill säga sådana som jobbar med logistiklösning. Vi behöver dessa vindkraftstekniker.
För varje plats för vindkraftstekniker, de 20 platser som vi har haft hittills, har det varit 120-130 sökande. Det behov som finns täcks inte på långa vägar. Vi kommer att stå utan kunnigt folk när de står på plats. Dessa människor ska inte bygga våra vindkraftverk utan serva dem när de står på plats.
Det är annorlunda att serva ute till havs än vad det är på land. Detta är just nu vår möjlighet att få arbete till min lilla stad och mitt lilla län. Vi har gått samman just för att vi vet att detta behövs. Vi vet också att det är bra för miljön. Just nu känns det som att fötterna är dragna från mattan. Vi klarar inte detta.
Vi kommer inte att kunna fylla de behov vi har när vi inte får behålla utbildningen. De lärare som har jobbat med dessa delar kommer också att försvinna någon annanstans och gå till andra ställen. Men vi behöver det hos oss just nu.
Åsa Lindestam (S):
Jag håller verkligen med om att Yrkeshögskolan är bra. Jag skulle önska att ministern ville komma till oss och se vilken kraft det finns i vår yrkeshögskola, den lilla vi nu har kvar. Jag går dit varje vecka om inte annat bara för att röra mig lite bland människorna. Det finns en lust och glädje där som är enormt stor. Vi har tidigare för många år sedan gjort ett bra drag. Vi har flyttat ihop allting i en enda jättestor byggnad.
Det har varit väldigt bra tillsammans med gymnasieutbildning. Vi har också startat ett teknikcollege där vi går ihop med branschen för att se vad som händer i hela Hälsingland, det vill säga halva länet. Vi har tillsammans med dem suttit ned och funderat: Vad är det som vore bra just för vår del? När vi tittar på befolkningen i Hälsingland och Gävleborg är det mycket som jag sade tidigare.
Det finns industri och duktiga människor som kan jobba med industri, men just den finns inte kvar. Den har flyttat utomlands. Vi hade på sin tid LM Ericsson och sedan Emerson som inte finns där längre. Därför kunde vi se detta. Vi har gått tillsammans med Södra Norrlands vindkraftscentrum. Det är i den konstellationen som vi har de strax under 60 beviljade vindkraftverken, men vi söker för 1 000.
Vi söker för jättemånga. Det kommer att explodera. De ligger långt ute till havs, och befolkningen tycker inte heller att de stör. Därför är det så fantastiskt bra, och vi kan också hjälpa till med miljön. Idén faller just nu för oss eftersom vi inte vet hur vi ska klara tekniken när vi inte får utbildningen.
Regeringen skulle kunna ge direktiv till myndigheten. Arbetslösheten är så hög. Vi ligger ungefär som den inre delen av Norrland i arbetslöshetssiffror. Här skulle man kunna göra någonting för att höja kompetensen. Alla vet att man måste ha kompetens för att få de arbeten som väl finns. Här ligger vi lägre. Då måste man också kunna göra olika.
Vi har också talat med de lokala lastbilscentralerna, åkerinäringen, landsting, kommun och den industri som finns. Alla vi tycker tillsammans att det är en jättebra idé och att det är just det vi behöver.
Den utbildning som nu har löpt borde kunna få löpa ett antal år för att vi ska kunna utbilda, för att den ska bli ännu mer kvalitativt bra och för att vi ska kunna bygga kompetensen. Visst hör jag att ministern säger att det kommer nya år och nya ansökningstillfällen. Det vet jag också att det gör.
Vi får hoppas att detta ligger med i röret och att myndigheten kan förstå, kanske med hjälp av mer information från vårt län, att detta är oerhört viktigt just för oss. Det finns inte så många andra saker att satsa på. Detta är framtid och där vi har människor som lätt skulle kunna ställa om tack vare en sådan utbildning. Jag hoppas att ministern lyssnar och tar till sig de sakerna.
Det är viktigt för mig.
Åsa Lindestam (S):
Jag har också varit på Arbetsförmedlingen och tittat. Problemet är matchningen, att det kanske finns arbeten som är lediga men inte utbildade människor till just de arbetena. Det är där man har lagt örat till marken, som jag beskriver det, och lyssnat av: Hur gör vi? När vi har gjort det, till exempel med svetsutbildningen, har vi också lyckats få dem i arbete.
De som går en sådan utbildning har fått arbete. Den är ju också stoppad. Visst är det väl viktigt att lyssna av branschen så att vi inte utbildar till arbetslöshet - det vore ett förfärligt slöseri, och det ska vi absolut inte göra. Jag välkomnar en hearing. Jag välkomnar också ministern till ett besök hos oss.
Det kunde vara värt ett besök, för det är en glädje för dem som går en utbildning och också en glädje för dem som får ett arbete så småningom och kan behålla det. I stället för att vara i arbetslöshet kan man göra någonting vettigt av sitt liv. De 20 personer som jag träffade i går var djupt förtvivlade.
De får inte göra någonting och har inte tillfredsställelsen av ett arbete, som våra liv är så förknippade med. För dem var det en stor sorg. Flera av dem hade alltså sin bakgrund inom industrin, och de skulle ha kunnat göra ett gott jobb om de fått den här utbildningen. Snart står våra vindkraftverk på plats, och hur ska vi klara det då? Hur ska vi göra när det går sönder?
Ja, det hastar. Välkommen till oss och att se både glädje och sorg, för så är det! Jag hoppas att ministern tar till sig det här och lyssnar av vad vi behöver även i Gävleborg.
Åsa Lindestam (S):
Tack för svaret, ministern! Jag ser fram emot den här debatten. Det känns oerhört viktigt att vi får ta tag i de här frågorna. De ligger där utanför och ruskar lite om oss. Jag tror inte att den här frågan är så enkel. Regelverk har vi i Sverige. Vi har en mängd lagar som vi förhåller oss till, och de lagarna bestämmer hur vi ska agera i vissa situationer.
När vi bryter mot lagar får vi någon form av straff för det, om vi upptäcks. Det kan bli böter, men det kan också bli fängelse eller annat. Så ser det ut i Sverige. Detta är någonting som vi tillsammans har kommit fram till genom att ni som väljer oss sätter oss på de här stolarna, och sedan bereder regeringen förslagen. De går också igenom en lagrådsremiss där man ser att de verkligen stämmer överens med allting annat.
Efter det tar vi här i riksdagen beslut om lagarna. Det låter väldigt enkelt. Men så har vi frågan om försvarets personalförsörjning, som är väldigt stor och mycket svår i dagsläget - vi vet ju också att det finns vakanser här.
Vi kan titta på frågan hur man ska få tag på människor som vill jobba åt försvaret i dag och ställa detta i förhållande till den plikt vi hade tidigare, när vi tog ut en del av befolkningen och sade: Detta måste ni göra. Då var det ett undantag hur man ordnade personalförsörjningen.
Men när nu plikten är en före detta plikt som inte finns kvar längre blir det en krock mellan regelverken - en stor krock. Egentligen ska det gå till så här: Arbetsförmedlingen ska anvisa arbete till dem som är arbetssökande. De arbetslösa ska alltså få förslag därifrån. Det är ett sätt.
Om man tackar ja till ett arbete kan man gå och söka det. I bästa fall får man det, och därmed är problemet ur världen. Men man kan också söka jobbet men inte få det. Då har vi en försäkring i Sverige som bygger på att man i stället får pengar från a-kassan.
Nu står vi dock i situationen att Försvarsmakten hade plikt men inte längre har det. Det är frivillig ansökan till Försvarsmakten, precis på samma sätt som man söker vilket jobb som helst. I anställningen hos Försvarsmakten hänvisas dock till att man måste arbeta internationellt. Hur ofta och hur mycket är inte klarlagt än.
Detta har vi socialdemokrater varnat för flera gånger. Man måste veta när man i så fall ska vara utomlands, liksom var man ska vara och i vilken tjänst. Helt plötsligt krockar alltså detta.
Vi har lagar som säger att om man som arbetssökande blir anvisad en plats av Arbetsförmedlingen ska man kunna tacka nej, men enligt ministern ska man fortfarande kunna få pengarna från a-kassan utbetalda. Det här går inte ihop. Jag skulle vilja fråga ministern hur han egentligen tolkar de lagar och regelsystem vi har i Sverige.
Kan en myndighet kliva åt sidan och säga att man gör på ett annat sätt, det här var inte så bra, när vi sitter här som lagstiftande församling och anser att detta är någonting som ska verka och gälla i Sverige? Det skulle jag vilja ha svar på. Hur tolkar ministern våra lagar och regelsystem?
Åsa Lindestam (S):
Tack, ministern! Det vore dock tacknämligt om jag också kunde få svar på min fråga. Det är ju så att regeringen föreslår och riksdagen beslutar om lagar och lagstiftning, och myndigheter kan inte göra undantag. Vi skulle få mer valuta för pengarna, sade Johan Forssell i ett tidigare inlägg. Om det är kriteriet förstår jag inte riktigt. Kommer försvarsministern att ta initiativ till en särlagstiftning i det här fallet?
Kommer vi att komma ur gråzonsläget? Det måste väl ändå vara det som är finessen i detta. Ärendet har gått för fort. Det har vi Socialdemokrater påpekat. Vi hade kunnat utreda detta innan. Vad skulle hända om myndigheter i allmänhet sade: Nej, de där lagarna bryr inte vi oss om, utan vi kan göra på ett annat sätt? Och så tycker man att vi här, som stiftar lagar, inte är någonting att lyssna på. Nej, detta tror jag inte är bra.
Jag tror att det är ett illvarslande läge just nu. En särlagstiftning är nog av godo, för Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen - kallad IAF i folkmun - har tittat på detta och kräver författningsändringar om frivilligheten. Nuvarande lagar kan nämligen inte undanta arbeten inom försvaret, utan dit måste man också bli skickad från Arbetsförmedlingen.
Det går inte att göra överenskommelser mellan Arbetsförmedlingen och Försvarsmakten. Detta säger Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen. I detta har alltså Arbetsförmedlingen och a-kassan skyldighet att vidta åtgärder mot personer som undandrar sig olika typer av arbeten, inklusive arbeten i försvaret.
Detta kräver att man tar ett rejält tag och gör en särlagstiftning så att människor inte behöver utsättas för denna situation. Jag tror att vi är eniga i slutmålet; där har vi ingen skiljelinje. Vägen dit måste dock göras rätt och riktigt enligt det vi står här för. Då måste det också till lagar och förordningsbestämmelser i förändringar här.
Återigen till min fråga: Hur tolkar ministern detta att myndigheter gör egna regler? Det vill jag ha svar på.
Åsa Lindestam (S):
Det är bra om vi håller oss till frågan när vi resonerar, för vi har ändå så kort tid på oss. Det här berör Försvarsmakten, det här berör våra myndigheter. Jag vill att vi ska ha ett gott och bra försvar, absolut, men de lagar som vi stiftar ska gälla. Det kan inte vara så att myndigheter har rätten att skaffa sig överenskommelser där man överprövar det vi säger och får göra någonting helt annat.
Jag vill ha arbetsro för Arbetsförmedlingen, och jag vill ha arbetsro för A-kassan och för Försvarsmakten. Jag tycker att det är helt nödvändigt. Men försvaret har en särställning, och vi måste ta ansvar för att vi har tagit bort plikten. Då måste det till en lagändring; det kan vi inte komma ifrån. Det här har vi socialdemokrater varnat för, och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringar stämmer in i att det måste till.
Går det att ordna snabbt är det bra, men jag tror inte att det är så. Jag vill inte medverka till saker där lagar inte gäller, och det tror jag inte ministern vill heller. Det här är ett skyndsamt ärende. Det är en ytterst allvarlig situation som vi står inför. Vi har varnat. Jag skulle vilja veta hur ministern tänker utreda och gå vidare med det här, på vilket sätt.
Ministern säger att han inte vill uttala hur myndigheter har beslutat. Men jag kan läsa ut att det är precis vad ministern gör här därför att han hela tiden hänvisar till att det är helt okej med överenskommelser mellan myndigheter. Jag kan inte ställa upp på det. Då vill jag veta: Vad är det som gäller? Kan alltså myndigheten träffa helt egna överenskommelser som sätter våra lagar ur spel?
Åsa Lindestam (S):
Jag delar Bodil Ceballos oro för det här landet. Jag tror att vi behöver göra många insatser av många olika slag i framtiden och vi behöver stötta. Att bygga upp ett samhälle som skulle kunna fungera tar tid. När man har levt i denna envåldshärskares händer hela tiden och någon annan har tagit besluten tar det tid att få ett demokratiskt tänk för alla i landet.
Dessutom innebär den analfabetism som finns och det hot och det kaos man har levt under att det här kommer att ta lång tid. Vi är hela tiden beroende av bilder av vad som händer, av besluten i FN men också i landet och av vad övergångsregeringen kommer att göra. Det betyder att vi hela tiden måste hämta hem den informationen. Utifrån det vi får veta kommer vi att fatta beslut om vilka åtgärder vi kan vidta.
Vi är också beroende av vad vi kommer att bli ombedda av FN att bidra med och vad som händer där. Så långt vad jag vet. Enigheten i FN är svår. När ordningen är sådan att man kan blockera beslut är det ibland väldigt svårt att nå fram. Vi får jobba hårt. Jag tycker att FN har den viktigaste rollen här.
Åsa Lindestam (S):
Jag håller fortfarande med. De humanitära insatser som jag trodde att jag berättade om är nödvändiga. De kommer också att behövas under väldigt lång tid i landet. Jag är övertygad om att vi från Sveriges sida kommer att ställa upp i de humanitära insatserna, men jag skulle också önska att vi ställde upp i fredsbevarande syfte i det här landet. Jag tror att de skulle behöva vårt stöd också.
Vi får se lite vad som händer och när det är dags, men det är oro i landet just nu och jag känner en oro för den framtid som vi står inför. Vi vet ju i dag, som Bodil Ceballos nämnde i sitt anförande, att Röda Korset och några till finns där. De ska absolut ha allt vårt stöd. När det gäller FN är frågan hur man gör för att andra länder inte ska gå över sitt mandat.
Jag tror att vi måste utveckla vårt samarbete med många andra länder på olika nivåer. Jag skulle välkomna att fler människor fick studera i vårt land så att vi också kunde ha diskussioner på fler nivåer än bara inom Försvarsmakten eller inom utrikespolitiken.
Vi behöver ha många samtal med många personer från andra länder för att kunna visa på hur viktigt det här är och hur viktigt det är med ett öppet samhälle där man också får kritisera och fundera över om man gör rätt saker.