Tina Ehn (MP):
Jag blev glad när jag fick svaret från landsbygdsministern där han erkänner att det kan finnas vissa problem med det nya EU-direktivet för amatör- och bevarandesorter av köksväxter. Men det anförande som vi hörde alldeles nyss kände jag var ett totalt försvarstal för det som ändå händer. Det är en viss skillnad mellan bevarandesorter och amatörsorter. Det håller jag med om.
Det som är absolut hotat nu - det vill jag säga en gång till - är det som kallas för amatörsorterna. Det är i huvudsak köksväxter. Jag har fått många mejl från människor. Jag har till exempel fått ett mejl från en person som skriver följande: Jag har förut skickat efter en massa ryska frön från en estnisk fröfirma som hade tillgång till nästan hela det ryska utbudet. Då ska vi veta att man i Ryssland har husbehovsodlat otroligt mycket.
Där har man en otrolig biologisk mångfald av just köksväxter. Nu har samma företag slutat sälja ryskt eftersom det strider mot EU-direktivet. Detta har i sin tur lett till att den svenska firma som sålt dem inte längre har tillgång till dem och förresten inte får sälja dem heller. Det som man har varnat för har alltså redan börjat hända.
Just detta tycker jag är tragiskt, även om man kan tänka sig att detta inte är stora jordbruksgrödor som de stora odlarna använder, men det är en mångfald av grödor som väldigt många människor använder på många håll och kanter. Sedan kan man naturligtvis säga som ministern att det har skett mycket positivt också i samband med att man har fått nya regler när det gäller bevarandesorter och så vidare. Det kan man kanske tycka.
Man kan också tycka att vi i Europa blir mer solidariska eftersom det blir lika för alla. Men Sverige hade ett undantag, och det är detta undantag som nu är hotat, det är detta undantag som vi vill slåss för, och det är detta undantag som människor är oroliga för. Det gäller fröfirmor, stadsodlare, koloniträdgårdsodlare, balkongodlare och museiodlare. Det är många som har hört av sig.
Det är dessa människors rättigheter när det gäller att kunna få dessa fröer som vi i dag står och pratar om. Då har vi det biologiska mångfaldsåret och alla konventioner som vi skriver på. Den odlade mångfalden är någonting som människor har skapat. Det är alltså bönder och odlare som i sin glädje över detta har odlat fram dessa sorter. Ska vi försöka fortsätta att få dessa möjligheter att odla dessa sorter?
Nu har Sverige haft ett undantag, och vi är mycket glada för detta undantag. Det var en opinion även då för att vi skulle få det. Vi hävdade bestämt att vi behövde det därför att vi tyckte att det var mycket attraktivt, bra och lämpligt för oss att kunna odla sorter som många gånger kanske passar i andra klimat men som också passar i Sverige.
Det är detta som många remissinstanser skriver om, och det räcker då inte med att man bara är angelägen om att alla regler och kostnader ska vara effektiva utan man kanske behöver ta en strid för saken i fråga. Det finns naturligtvis saker som man kan lyfta fram.
Det kan till exempel handla om att man sätter en avgift som är omsättningsberoende, att man fortsätter att försöka driva på att ha ett undantag och att man kanske också tittar på om man kan luta sig mot fördraget om växtgenetiska resurser som vi bland annat har skrivit på.
Det finns mycket som öppnar för att man från svenskt håll försöker driva denna fråga om den odlade mångfalden, som vi alla tycker är viktig, på ett positivt sätt. Även alliansregeringen har detta som devis i sitt program med Matlandet Sverige, med företagsamhet, med landsbygd och med regelförenkling och biologisk mångfald.