KBLab/rixvox huggingface dataset:
John Widegren (M):
Ministern! Detta är en viktig fråga även för Moderaterna. Jag är tacksam över att Magnus lyfter den. Precis som Magnus undrar jag: Menar vi allvar med livsmedelsstrategin? Det ger ju helt fel signaler när man i ett mer och mer urbaniserat samhälle pratar om att jordbruket är en miljöfarlig verksamhet. Jag skulle kunna sträcka mig till att den är miljöpåverkande, för det är den. Det finns inga som bevarar biologiskt mångfald så väl som svenska lantbrukare gör i dag.
De producerar under några av världens absolut hårdaste miljö- och djurskyddsregler, och man gör det stolt och med rak rygg. Vi ger inte några bra signaler genom att säga att jordbruket är en miljöfarlig verksamhet, utan den är miljöpåverkande. När vi i stället höjer skatter, hittar på mer regler och byråkrati kring produktionen driver man ju produktionen ut ur landet. Då blir jordbruket miljöfarligt, det vet vi.
Men i Sverige produceras miljövänlig mat, ekologiskt och konventionellt, och det ska man fortsätta med på det sätt som man gör. Svenska lantbrukare lever i samklang med naturen och har gjort det genom historien under flera tusen år, och det ska de få fortsätta med. Men nu får man bjuda till och säga som det verkligen är att de gör någonting bra. Då ska jordbruket inte belastas med att vi säger: Det som ni gör nu är miljöfarligt. Nej, det är miljöpåverkande.
John Widegren (M):
Ministern! Tack så mycket för svaret och för debatten! Den är oerhört viktig, och vi ska fortsätta att föra den så länge som vi pratar om vår livsmedelsstrategi. Därför tycker jag att det är tråkigt att man har ingången att man inte kan ändra på begreppet och att det ger fel signaler att ändra på det, när det egentligen är precis tvärtom. Det ger rätt signaler att ändra på begreppet.
Jag återkommer till att det är när vår livsmedelsproduktion exporteras utomlands som den blir miljöfarlig. Men när man behåller produktionen här i Sverige och gynnar den, då är den miljövänlig. Vi har ett miljövänligt svenskt jordbruk. Herr talman! Ska vi lyckas med att få fler människor i arbete och med att få in mer skattepengar till staten kan vi hämta detta i jordbruksproduktionen på landsbygden.
Då ska vi ge jordbrukarna rätt spelregler och sådana förutsättningar att de varje dag med glädje stiger upp till sina djur och maskiner för att genomföra det hårda arbete som de alltid har gjort.
John Widegren (M):
Tack, ministern, för svaret! Äganderätten och näringsfriheten är grundläggande beståndsdelar i ett fritt samhälle och även oundgängliga förutsättningar för välstånd och utveckling. De har ett visst grundlagsskydd genom bestämmelser som finns i 2 kap. regeringsformen. Vi moderater står fortsatt bakom uppgörelsen i Grundlagsutredningen och de förändringar av regeringsformen som blivit resultatet av denna uppgörelse.
Vi anser dock samtidigt att det är viktigt att hålla den författningspolitiska debatten vid liv och fortsätta diskutera vilka ytterligare förändringar av regeringsformen som kan vara motiverade, så att inte en död hand läggs över diskussionen om författningsfrågor. Alla i regeringsformen garanterade fri- och rättigheter åtnjuter inte samma skydd mot rättighetsbegränsande lagstiftning.
Skyddet för äganderätten och näringsfriheten är till exempel svagare än skyddet för fri- och rättigheter såsom yttrande, informations, mötes, demonstrations- och föreningsrättigheterna. Äganderätten och näringsfriheten skyddas inte av begränsningsreglerna och reglerna om vilandeförklaring. Mycket talar för att grundlagens skydd mot rättighetsinskränkningar borde vara lika starkt oavsett vilken fri- eller rättighet det gäller.
Om äganderätten skulle omfattas av begränsningsreglerna skulle en inskränkning i den enskildes äganderätt endast få göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle eller absolut nödvändiga. Det blir, som jag sagt tidigare, lättare att inskränka äganderätten och näringsfriheten än vissa andra fri- och rättigheter i och med att begränsningsreglerna och reglerna om vilandeförklaring inte är tillämpliga på dessa rättigheter. Fru talman! Den begränsning som finns i regeringsformen 2 kap.
15 och 17 § är att de båda rättigheterna endast får inskränkas för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Men vad är då allmänna intressen? Det blir i hög grad upp till den som vill expropriera en viss egendom att avgöra vad som är ett angeläget allmänt intresse. Man kan till exempel tänka sig ett företag som vill expandera genom att köpa en grannfastighet med hjälp av expropriationslagen eller med stöd av plan- och bygglagen efter en planprocess.
Företaget kanske ber kommunen om att expropriera marken för att detta skulle kunna leda till fler jobb. Skulle detta då kunna omvandlas till ett allmänt intresse, på bekostnad av enskilda människors äganderätt? Därför frågar jag på nytt ministern: Vore det inte lämpligt att äganderätt och näringsfrihet åtnjuter samma skydd som andra fri- och rättigheter och därför omfattas av begränsningsreglerna och reglerna om vilandeförklaring i regeringsformen 2 kap. 21 och 22 §?
John Widegren (M):
Tack för svaret, ministern! Jag vill precis som Jesper tala lite om jord- och skogsbruket, som ofta aktualiseras i äganderättsfrågor mot bakgrund både av offentliga myndigheters ingripande med hänvisning till miljö- och bevarandesynpunkter och av att offentliga eller privata aktörer vill ha tillgång till jordbruks- eller skogsmark för exempelvis vägar och järnvägar. Ministern talar här om det kollektiva intresset.
Jag förstår det kollektiva intresset, men grundbulten måste ändå alltid vara att ägandet ska komma före det allmänna. Då kanske vi ska höja ersättningarna ännu mer när vi gör ingrepp. Vi ser ökade talerätter och överklaganden när markägare gör avverkningsanmälningar för att producera skog. Skogen är vår viktigaste exportnäring. Det handlar om artskyddsförordningen, nyckelbiotoper med mera. Det är hela tiden ett tryck mot enskilda markägare.
Som jag berättade för ministern för någon vecka sedan ser vi aktivister på gårdarna, där människor vill bedriva sin verksamhet. Är det ett allmänt intresse att göra exproprieringar av åkermark - man tar bort en ändlig resurs, åkermarken, som är en ständigt minskande vara på jorden?
Man kan också ta upp Reepaluutredningen och kraven på vinstbegränsningar för privata välfärdsföretag, vilket i praktiken innebär inskränkningar av både äganderätt och näringsfrihet. Detta är några exempel på situationer där frågan om äganderätt och näringsfrihetens ställning i dagens samhälle aktualiseras.
Mot bakgrund av äganderättens och näringsfrihetens grundläggande betydelse för ett fritt och välmående samhälle framstår det därför som angeläget att nu göra en omfattande kartläggning av hot mot och inskränkningar i äganderätten och näringsfriheten. Hur tillämpas till exempel skrivningarna om "angeläget allmänt intresse"? Hur vanligt är det med expropriation, och vilka skäl anförs? Vilka andra åtgärder hotar, i teorin och praktiken, äganderätten och näringsfriheten?
Vilka av hoten beror på utformningen av lagstiftning och andra regler - vem får till exempel överklaga en avverkning? Vilka beror på hur myndigheter och domstolar tillämpar reglerna? Vi har till exempel 27 olika länsstyrelser som tolkar regler på helt olika sätt i exempelvis förprövningar och annat.
Därför vill jag återigen fråga ministern, herr talman, om det inte är dags att regeringen tillsätter en äganderätts- och näringsfrihetskommission som får i uppgift att djupt och brett kartlägga och analysera situationen så att denna urholkning av äganderätten inte fortsätter.
John Widegren (M):
Jag hör ofta ministrar ta upp den goda ekonomin, och det känns ju fantastiskt roligt att det är tack vare den borgerliga regeringen vi har den goda ekonomin i dag. Den värsta ekonomiska krisen på väldigt länge tog vi oss igenom bäst av alla länder i Europa. När det gäller välfärdsföretag kommer jag och ministern nog inte att vara överens. Jag menar att det fortfarande är ett företag man driver, och i ett företag blir det vinster.
Vi ska dock inte tala om vinsterna utan om kvaliteten. Jag pratar med många markägarorganisationer, och de känner ett stort hot i dag. De känner att äganderätten är hotad och att den urholkas mer och mer. Det är en oro vi måste ta på allvar. Jag förstår att ministern ibland kanske kan ha lite svårt att framhäva äganderätten, för de partier han ämnar samarbeta med är inte så himla glada i äganderätt.
Jag ber därför ministern, återigen, att under helgerna ta sig en rejäl funderare på om vi kanske ändå ska öppna äganderätts- och näringsfrihetskommissionen för att komma vidare i äganderättsfrågorna. Utöver det vill jag passa på att önska ministern en god jul och ett gott nytt år. Jag tackar för debatten.
John Widegren (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Den här miljarden har jag hört om några gånger. Det är jättebra att man ger lite extrastöd här och där. Över huvud taget är livsmedelsstrategin väldigt bra. Det är fantastiskt bra att vi har tagit fram den. Det är också otroligt bra att man säger att vi ska öka vår livsmedelsproduktion. Men vi ökar den inte genom att höja skatter, öka bidrag, öka byråkratin och krångla till regler.
Jag har sagt det några gånger tidigare i den här kammaren att under de nästkommande 40 åren ska vi producera lika mycket mat som vi har gjort under de senaste 8 000 åren. Det kräver en rejäl ökning av livsmedelsproduktionen. Vi i Sverige har förutsättningar för att göra det på alla sätt. Här finns duktiga företagare, bra klimat och en vilja. Jag återkommer till detta med skatter.
Skatten på drivmedel, till exempel, ökar och det blir en höjning nu efter nyår igen. Vi Moderater har sagt att vi vill sänka skatterna för jordbruket. Våra skatter på jobb ligger näst högst inom de gröna näringarna i hela Europa, det visar en undersökning. Regeringen talar dessutom om ökade skatter på transporter, vilket kommer att drabba primärproducenterna på landsbygden. De är beroende av transporter.
De har inte järnvägar att tillgå. Finansnettot för livsmedel i dag i Sverige uppgår till minus 48 miljarder på grund av att vi importerar så otroligt mycket. Där är det möjligt att vända, men vi måste öka vår produktion. En höjd produktion i Sverige innebär mer skatteintäkter, flera jobb, nöjda företag, stärkt välfärd. När vi ökar vår livsmedelsproduktion i Sverige är det dessutom bra för miljön.
Att exportera produktion av livsmedel är inte lika bra för miljön på grund av duktiga svenska lantbrukare. Herr talman! Därför vill jag fråga statsrådet igen: Hur ser ministern på möjligheten att minska skattetrycket och anställningskostnaderna för lantbruket?
John Widegren (M):
Jag tackar statsrådet. Jag har också läst Lantbruksbarometern, och jag blir positiv när jag läser den. Jag vill bara inte att den ska vara en produkt av att lantbruket tror att en samlad livsmedelsstrategi löser alla knutar. Det absolut viktigaste i livsmedelsstrategin är att vi har de rätta verktygen för att öka produktionen. Jag är också positiv när statsrådet pratar om exporten.
Jag ser oerhörda framtidsplaner för svensk livsmedelsexport, där vi har stor potential. På det stora hela är vi nog väldigt överens, jag och Sven-Erik Bucht, om vad som krävs och vad vi behöver göra, men vi är inte riktigt överens om hur vi ska komma dit. Den debatten kanske ska fortsätta.
Jag vill tacka för debatten, som är oerhört viktig, och vill passa på att önska statsrådet, talmannen och övriga medarbetare en god jul och ett gott nytt år. Jag vill också tacka för min höst här i riksdagen. Min tjänstgöring går mot sitt slut för den här gången. Sedan får vi se när jag får anledning att komma tillbaka och debattera de här frågorna igen. Stort tack!
John Widegren (M):
Jag vill först tacka statsrådet för svaret. Jag blir lite orolig när jag läser svaret om att man tar denna fråga med viss oro. Jag tror att nivån på detta är mycket högre än att man ska ta denna fråga med viss oro. När det gäller frågan om att ha fullt förtroende för berörda myndigheter blir jag också lite fundersam. Jag vet att SVA körde igång detta ganska fort och tog fram en plan för hur man skulle hantera det. Sedan lämnade man över det till Jordbruksverket, och där har det stannat.
Det har egentligen inte hänt någonting mer efter det. Den provtagning som har gjorts har skett på frivilligt inlämnade djur. Längs hela Norrlandsgränsen har det tagits prover på 25 djur. Det är väldigt lite. CWD är någonting som bör motas i grind. Den kan bli otroligt allvarlig. Sjukdomen är till 100 procent dödlig. Det finns inget vaccin eller något annat för att hantera den.
I Nordamerika finns det några goda exempel. Där har CWD funnits i 40 år. Där stänger man helt enkelt gränser, och man släpper inte djur över gränser. Man har hög avskjutning och motar sjukdomen på det sättet. Får man in smittan och får döda djur i naturen finns prionerna kvar under mycket lång tid - kanske upp till tio år.
Prionerna kan komma in i växterna, och nya djur kan äta av växterna om de inte redan har träffat på prionerna i vilt tillstånd. De kan få in dem via slemhinnor och annat. Jag ser två stora hot i detta sammanhang.
För det första handlar det om brukare i rennäring, om jägare som inte vågar skjuta djur på grund av att de kan bära på sjukdom, om skogsbruket som kanske blir drabbat om jägare helt plötsligt inte vågar skjuta de vilda djuren längre och om problem i trafiken vid ökade viltstammar. För det andra tänker jag på älgen och älgens biologi. Älgen är kanske en av våra största svenska symboler, och den börjar mer och mer att bli ganska hotad. Det handlar inte bara om CWD som vi debatterar i dag.
Det finns älglus, reproduktionsproblem och rovdjursproblematik. Älgen börjar ta ganska mycket stryk runt om i landet. Det tycker jag är mycket oroande. Jag vill därför, efter allt som jag har sagt nu, fråga statsrådet igen: Är verkligen de åtgärder som har vidtagits tillräckliga?
John Widegren (M):
Tack, statsrådet! Jag håller fullständigt med. Det är klart att vi inte ska göra politik av detta, utan vi ska inse allvaret och väcka frågan. Det känns som att vi inte har insett allvaret i frågan. Jag hör det från många håll - från jägareförbund, vissa forskare och andra. De känner att Sverige inte gör någonting i fråga om detta. Det är en ganska olycklig känsla. Detta smittar inte människor, säger vi. Nej, vi tror inte att det gör det.
Jag har läst om ett försök där man har lyckats - eller misslyckats - få en apa att reagera på dessa prioner. Det kan alltså finnas tendenser till att det är farligt för människor, men vi ska absolut inte dra några sådana slutsatser. Jag såg det som kom i går. Man ser att det är olika typer av CWD hos renar, älg och hjort. Jag har också sett att det kan mutera.
Smittan kan alltså ändå röra sig mellan arterna. Jag hakar på Åsa. Vi ska se allvarligt på detta och ta det framåt. Men jag undrar: Har berörda myndigheter ekonomi för att lösa detta? Kommer de att kunna hantera detta?
På kort sikt kanske det inte blir så dyrt, men på lång sikt kan det bli väldigt dyrt om vi inte inser allvaret i god tid. Därför frågar jag statsrådet: Finns de ekonomiska musklerna hos berörda myndigheter?
John Widegren (M):
Jag är glad att statsrådet säger att han har fullt förtroende. Han har goda förhoppningar om att vi är på banan och att detta kommer att lösa sig. Jag är nog lite mer tveksam. Vi kommer såklart att få följa vad som händer i denna fråga under en tid. Jag hoppas att de muskler som krävs för att ta hand om det här problemet finns, för detta kan få oerhört stora konsekvenser.
Det finns vissa platser där 50 procent av populationerna dör av detta - det gäller de vilda stammarna. Och de vilda stammarna är viktiga för Sverige. Jag skulle vilja avsluta debatten med att skicka med till statsrådet att vi nu behöver ta större krafttag i denna fråga. Jag är lite rädd att vi är tvåa på bollen.
Jag tänker på älgarna och de övriga hjortdjuren men också på brukare, skogen och trafiken. Detta kan få stora konsekvenser. Vi behöver komma vidare i denna fråga.
John Widegren (M):
Min fråga går till justitie- och inrikesminister Morgan Johansson. Jag var för en eller två veckor sedan hos en vapenhandlare. Han kände stor förtvivlan över att handläggningstiderna för vapenlicenser fortfarande är väldigt långa. Han påpekade att ett normalköp i dag ligger på ungefär 25 000. För företaget ligger ungefär 100 ärenden i pipeline, vilket innebär att de kanske får vänta på 2 1⁄2 miljon.
De borde bara behöva vänta fyra veckor, men det tar åtta tio veckor i dag. Jag träffade också en ung kille från mitt hemlän Östergötland som var där för att hämta sitt första vapen. Han var också förtvivlad för han hade väntat i tolv veckor på att få sin vapenlicens. Är det rimligt, ministern, att behöva vänta i tolv veckor på att få en vapenlicens?
John Widegren (M):
Tack för svaret! Jag kan förstå om det blir längre handläggningstider när någon ska få sin första vapenlicens. Det är rimligt. Men vore det inte smart, om man är där för kanske andra eller tredje gången och vill ha licens för ett vapen i samma klass, om vapenhandlarna själva skulle kunna utfärda en sådan licens? Om man har misskött sig och inte har hanterat sin vapenlicens på ett bra sätt, begått något brott eller liknande har man nog redan förlorat sin vapenlicens.
Varför skulle då inte vapenhandlaren kunna utfärda licenser?
John Widegren (M):
Min fråga är till landsbygdsminister Bucht. De kommande 40 åren ska vi producera lika mycket mat på jorden som vi har gjort de senaste 8 000 åren. Vi ska göra det med ett arealunderlag som minskar och i dag är nere på 0,2 hektar per invånare på jorden. I Sverige har vi bra potential att öka vår livsmedelsproduktion. Vi har duktiga och kompetenta lantbrukare, och vi har bra klimatförutsättningar.
Det är glädjande att man i livsmedelsstrategin har satt upp mål om att vi ska öka livsmedelsproduktionen. Men man ökar inte livsmedelsproduktionen genom att försvåra med regler och byråkrati eller sätta upp mål för produktionsformer och liknande. Därför undrar jag vilka konkreta förslag regeringen har till Sveriges bönder. Vad kan Sveriges bönder förvänta sig?
John Widegren (M):
Min fråga går till justitie- och inrikesminister Morgan Johansson. I somras gjorde Svenskt Näringsliv en undersökning om brottslighet mot företagare. Den grupp som kände sig mest utsatt av brottslighet är jord- och skogsbrukare. Jag har den senaste tiden talat med ett flertal oroliga och rent av rädda jordbrukare.
Senast för någon vecka sedan såg vi hur en lantbrukare, en minkuppfödare, blev utsatt för ett attentat av aktivister - ett attentat som till och med slutade i handgemäng. Därför vill jag fråga: Hur vill ministern göra för att det ska bli säkert för dessa företagare att driva företag, leva ett normalt familjeliv och känna sig trygga?
John Widegren (M):
I det här senaste fallet såg vi att det tar 30-40 minuter för polis att komma till platsen under pågående attentat. Det är inte bra. Jag har ett annat exempel. Lantbruk är ofta utsatta för stölder och inbrott, men polisen kommer inte ens ut till brottsplatsen efteråt för att undersöka platsen. Jag vet att vi försöker öka antalet poliser, men det måste ske snabbare.
John Widegren (M):
Min fråga går till statsrådet Eneroth, och den handlar om Ostlänken. Färdigdatum för Ostlänken skjuts längre och längre fram. Det senaste beskedet är att den ska vara färdig mellan 2033 och 2035. Ostlänken kommer att påverka oerhört mycket i Östergötland, inte bara när det gäller pendling mellan arbetsmarknadsområden utan också näringsliv, transporter och företag.
Men den kommer också att påverka många fastighetsägare, som kommer att få avsätta mark till Ostlänken - många gånger mark med stora känslomässiga värden. Därför ställer jag min fråga. Östergötland väntar på besked. Håller planen? När blir Ostlänken färdig?
John Widegren (M):
Till att börja med vill jag yrka bifall till utskottets förslag samt yrka avslag på reservationerna i betänkandet. Dagens debatt handlar om att förbättra vallagen. Det är alltid en oerhört viktig process. Att få rösta är en av de finaste rättigheterna vi har i Sverige. Man ska komma ihåg att allmän rösträtt fortfarande inte är en självklarhet i världen. Sverige, som har en hundraårig historia av allmän rösträtt, är ett föregångsland.
Men ändå känner vissa människor obehag vid röstningstillfället, då de inte känner sig säkra på att valhemligheten kan garanteras på grund av att valsedlarnas plats i vallokalen inte är skyddad mot insyn. Det är såklart inte acceptabelt att misstro finns. Det kan leda till att en väljare avstår från att använda sin demokratiska rättighet och helt enkelt inte röstar.
Därför landar utskottet bra med det första förslaget i denna proposition för att på bästa sätt garantera valhemligheten och samtidigt bevara tryggheten i själva valförfarandet. Det grundläggande i ett demokratiskt val är att det ska vara fritt och hemligt att rösta. Eftersom det riktats kritik mot det svenska valet och hur man garanterar valhemligheten är detta ett bra sätt att landa.
Att tillhandahålla valsedlarna bakom skärmar, så att andra inte ser vilken du väljer, kan visserligen innebära vissa problem, men viktigt är då att röstmottagarna hittar rutiner för att motverka eventuellt fusk eller köbildningar. När det gäller all form av otillbörlig påverkan måste man alltid hålla uppsikt så att inga tveksamheter uppstår om valets resultat. Det kommer att bli viktigt att följa upp detta nya system och se att det fungerar.
Det känns dessutom viktigt att få till en lösning nu, som kan börja gälla redan nästa år, i stället för att invänta den stora översyn som bereds i Regeringskansliet. Fru talman! Vad det gäller ärendets andra del om att göra personröstningsförfarandet enklare landar utskottet åter rätt. Möjligheten att skriva namn på blanka valsedlar, förutsatt att personen i fråga finns anmäld av partiet, är en utveckling som är bra och ligger i tiden.
Så är det dels för att man kan utnyttja sin rättighet att rösta på en särskild person, dels för att det går att genomföra även om tänkt valsedel saknas i lokalen. Om någon förut skrivit namnet på en av partiets föranmälda kandidater på en tom valsedel har det personvalet ogiltigförklarats, men det nya förslaget kommer att leda till förenklingar.
Det nya förslaget kommer också att leda till att det blir enklare för dem som befinner sig i utlandet vid röstningstillfället eller som väljer att förtidsrösta i en annan kommun än den de bor i. Vid dessa tillfällen har det kanske förut inte getts möjlighet att personrösta på den kandidat som man önskar rösta på. Fru talman! Det finns såklart andra problem i valprocessen. Processen måste hållas levande. Arbetet med att förbättra valsystemet fortsätter med den översyn som nu behandlas i Regeringskansliet.
Det är alltid viktigt för väljare att det är säkert, fungerande och tryggt att rösta. Därför kommer den typ av förbättringar som vi i dag tar beslut om att leda till att vallagen förbättras samt att demokratin blir starkare och förs framåt.