Juno Blom (L):
Jag måste säga att jag känner ett enormt engagemang efter att ha lyssnat på ledamöter som tydligt lyfter behovet av skärpt lagstiftning när det gäller brottsoffer som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck. I augusti 2018 överlämnades utredningen Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet till justitieminister Morgan Johansson. Utredningen innehåller viktiga lagförslag.
Det handlar om en särskild straffskärpningsgrund för brott med hedersmotiv, om möjligheten att beslagta pass och att utfärda utreseförbud och om ett särskilt barnäktenskapsbrott. Utredningen innehåller även förslag på andra viktiga åtgärder för att åstadkomma ett effektivare arbete vid relevanta myndigheter. Utredningen är nu ute på remiss och kommer att bearbetas skyndsamt.
Lagstiftningen kan komma att träda i kraft under 2020, om vi blir överens om det i denna kammare. Direktivet till den nya utredningen, som ska utreda en särreglering av hedersrelaterad brottslighet, är inom kort klart. Det är den lagstiftningen, som ännu inte är utredd, som beräknas kunna träda i kraft först 2022.
Jag lovar er att ingen i denna kammare kommer att behöva övertyga mig om att en mängd ytterligare åtgärder måste vidtas inom flera politikområden i arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck. Sverige är ett av världens mest jämställda länder. Trots det lever i dag många flickor och kvinnor i ofrihet och utsatthet. De övervakas av familjen och självutnämnda moralpoliser.
Kläder, umgänge, utbildningsval och sexualitet kontrolleras. Barn och unga lever med rädsla för att föras ut ur landet för att könsstympas, giftas bort, våldtas eller utsättas för omvändelseförsök. De som trotsar hotas och utsätts för våld.
Vissa får till och med betala med sina liv - allt detta för att upprätthålla en heder som krockar med individens rättigheter och lagstiftningen i vårt sekulära och demokratiska samhälle.
Ingen ska hindras från att få tillgång till sina grundläggande fri- och rättigheter, som ska gälla lika för alla i hela landet oavsett kön, sexualitet, ursprung, religion eller bostadsort och oavsett om man är medborgare eller nyanländ. Under min korta tid här har jag lärt mig att förstå att politik är och ska vara ett forum där vi synliggör konfliktytor i viktiga samhällsfrågor.
Men jag är lika övertygad om att vissa politikområden kräver mer av oss. Arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck är ett av dem. Det gäller också alla andra former av våld i nära relationer.
Vårt gemensamma fokus måste ligga på den konflikt som uppstår när vårdnadshavare, en partner eller andra inom familjen eller kollektivet bryter mot lagen genom att utöva våld eller frånta individen dess rättigheter och därmed försätta den utsatta i total maktlöshet. Under 2018 ökade telefonsamtalen till Länsstyrelsen Östergötlands nationella telefonlinje med 60 procent.
85 procent av samtalen rörde flickor och kvinnor. Minst 54 procent av samtalen rörde utsatta barn. Det var allvarlig utsatthet som kom fram i telefonsamtalen. Det handlade om fysiskt och psykiskt våld, om misstankar och oro kring könsstympning, barnäktenskap och tvångsäktenskap och om hot om och rädsla för att dödas.
Det har även framkommit att 65 barn och unga har förts ut ur landet mot sin vilja, med risk för att utsättas för barnäktenskap, tvångsäktenskap och könsstympning. Dessa siffror talar sitt tydliga språk varför ny lagstiftning för att skydda barn från att föras ut ur landet skyndsamt måste komma på plats.
I dag pågår en intensiv debatt bland politiker och journalister kring de barn som förts ut ur landet av vårdnadshavare som anslutit sig till terroristorganisationen IS - det handlar om att utreda hur Sverige ska hantera dessa barns utsatthet. Det är bra, men jag är förvånad över hur lite uppmärksamhet som riktats mot alla de barn som under många år förts ut ur Sverige med risk för att giftas bort och könsstympas.
Jag utgår från att även dessa barn i fortsättningen ska synliggöras med denna energi och återföras till Sverige om det visar sig vara möjligt. År 2016 fick Åklagarmyndigheten i uppdrag att granska ärenden som rörde äktenskapstvång, försök och förberedelse därtill samt vilseledande till tvångsäktenskapsresa. 48 ärenden granskades.
Det visade sig att i 37 av dessa förundersökningar var målsägande ett barn som var mellan 12 och 17 år. I de ärenden som har rört barn som tvingats in i äktenskap har det varit vanligt att vårdnadshavarna stått för påtryckningarna. Det visade sig även att barnen bott kvar hemma hos vårdnadshavarna, som var misstänkta för brottet.
I granskningen konstaterar man: Det kan av lätt insedda skäl vara svårt för målsäganden att i förhör lämna belastande uppgifter om dessa personer, som kanske är deras enda trygghet. Det har visat sig att det finns svårigheter att bevisa att det har förekommit olaga tvång eller utnyttjande av barns utsatta belägenhet när det gäller misstankar om äktenskapstvång med barn som brottsoffer.
I ärenden som rör barn förekommer ofta påtryckningar som inte är straffbelagda. Det är inte heller ovanligt att barnet genom sin maktlöshet säger ja mot sin vilja.
Detta visar tydligt på ett behov av att stärka lagstiftningen mot äktenskapstvång när det gäller barn genom att införa ett barnäktenskapsbrott, som den tidigare nämnda utredningen föreslår, där den straffas som förmår eller tillåter ett barn att gifta sig.
Dessutom är det av stor vikt att socialtjänsten förstår det utsatta barnets behov av och rätt att bli omhändertaget för att barnet över huvud taget ska klara av att hantera en jättesvår förundersökning. Nyligen närvarade jag vid en mordrättegång, där det vid slutpläderingen framkom att det finns en avsaknad av tydlig lagstiftning för att styrka heder som motiv.
Rättegången rörde mordet på en flicka som uppgett att hon kommit till Sverige som ensamkommande barn. I maj 2016 hittades hon mördad i Hökarängen. En kvinna som var ute på promenad såg en liten hand sticka upp ur marken. Flickan hade ansökt om asyl hösten 2015. Flickan hade anmälts försvunnen redan i mars 2016, men det ledde inte till några direkta insatser. Ensamkommande barn brukar försvinna, fick anmälaren till svar.
Det visade sig att denna flicka hade hämtats hit av en 20 år äldre man, som hon visade sig vara gift med. Mannen var redan gift sedan tidigare, så denna flicka var hans hustru nummer två. I Sverige placerades hon på ett HVB-hem. Flickan inledde en relation med en jämnårig kille. Detta fick hennes 20 år äldre man vetskap om, och han kom då att mörda henne. Domen mot mannen kom förra veckan - 18 års fängelse och utvisning.
Denna flicka hade levt dömd sedan tidig barndom. Hon giftes bort för första gången som tolvåring, innan denna man köpte henne av hennes föräldrar. Mordet blev det slutgiltiga utplånandet av denna flickas liv. Hon är ett av alla de svikna brottsoffer som finns bakom den statistik vi ofta hänvisar till. Mordet på denna flicka har påverkat mig starkt.
Nationella Kompetensteamet hade sedan hösten 2015 lyft till ansvariga politiker att man genom stödtelefonen fått in flera ärenden som rörde barn som redan vid ankomst till Sverige var utsatta för barnäktenskap. Förvirringen i kommunerna och inom politiken var stor.
När jag läste om mordet på denna flicka tänkte jag att än en gång måste en ung flicka betala med sitt liv för att få politiken att förstå och vidta åtgärder, som i fallet med Fadime. Men denna gång uteblev reaktionerna, och jag kände en enorm sorg.
Den största förtvivlan kom dock när jag fick vetskap om att flickans begravning ägde rum först nio månader efter att hon mördats och att det krävdes flera samtal från en handläggare på Skatteverket till socialtjänsten som undrade hur länge Marzieh, som flickan hette, skulle ligga kvar på bårhuset.
Det här är någonting som alla vi i denna kammare bär ansvar för, och en sak är säker: Brottsoffer kan inte vänta längre. Åtgärder måste vidtas. Min lojalitet, liksom Liberalernas, kommer för alltid att finnas hos alla de ofria och utsatta som vi alltid har kämpat för.
Mitt ansvar är att den frihet som jag har tagit för given ska gälla alla flickor och kvinnor i Sverige, oavsett om de heter Maria, Maja eller Marzieh. Att säga att man är en feministisk regering är enkelt.
Men att vara en feministisk regering kräver ett aktivt ställningstagande, handlingskraft och ett ansvar att se och agera för att alla flickor och kvinnor, pojkar och män i vårt samhälle ska ges lika förutsättningar att forma och påverka sina liv. Alla ska ha egenmakt över sin sexualitet och ett liv fritt från förtryck och våld - men framför allt behandlas med värdighet och respekt. Herr talman!
Jag yrkar bifall till reservation 19 och står självklart bakom Liberalernas alla övriga reservationer.