Magnus Oscarsson (KD):
I dag debatterar vi här i kammaren Riksrevisionens rapport om statens ansvar för veterinär service. Det är en till stor del kritisk rapport vi har fått oss till del. Jag tänkte läsa lite innantill ur rapporten. "Den övergripande slutsatsen är att det finns stora brister i regeringens och Jordbruksverkets styrning och uppföljning.
Det finns även brister i hur Jordbruksverket säkerställer tillgången till veterinär service. Detta innebär att det finns en risk för att den veterinära servicen blir bristfällig i vissa delar av landet. Dessutom säkerställer inte Jordbruksverket att Distriktsveterinärernas verksamhet bedrivs på sådant sätt att konkurrens på likartade villkor upprätthålls på veterinärmarknaden." Fru talman!
Vi kristdemokrater anser att regeringen måste uppdra åt Jordbruksverket att säkerställa tillgången till veterinär service i hela landet. Det är enormt viktigt. Vi kan inte förstå att det inte har blivit gjort. Varför har regeringen med dess landsbygdsminister och nu näringsminister, i alla fall ett tag till, suttit på händerna och låtit detta bara ske?
Det är mycket allvarligt, fru talman. Att det finns tillgång till veterinärer runt om i landet är en absolut förutsättning ifall vi menar allvar med att vi ska ha en levande landsbygd och att det ska finnas livsmedelsproduktion i hela Sverige. Dessutom står det, precis som ledamoten Staffan Eklöf sa, i livsmedelsstrategin att livsmedelsproduktionen ska öka, inte minska.
Det gör den inte om det inte finns tillgång till veterinärer när kossan eller något annat djur blir akut sjuk. Fru talman! Det är mycket bekymmersamt runt om i Jordbrukssverige. I oktober publicerades en rapport för hösten 2021. Resultatet var synnerligen alarmerande och nedslående.
Rapporten visar att färre lantbrukare upplever att deras företag är lönsamma, och deras prognoser för 2022 är pessimistiska. Varför? Lönsamheten är för dålig. Kanske säger någon här i kammaren - inte vet jag: "Men mjölkpriserna har ju gått upp, kött- och spannmålspriserna likaså." Visst är det så, absolut. Men aldrig någonsin har priserna för insatsvarorna varit så höga.
Foderpriserna, elpriserna, priserna för handelsgödsel och dieselpriserna har skjutit i höjden. En mjölkbonde ringde mig och berättade att han hade gjort en kalkyl över kostnadsökningarna. Vi pratar om ökade kostnader på 967 000 kronor enbart hemma hos honom, och det har kommit bara så där. Han frågade: Hur ska jag få råd med detta?
En annan jordbrukare mejlade mig och berättade om flera spannmålsbönder som nu inte tänker så någonting i vår utan lägga åkrarna i träda eftersom det är för dyrt. Det är riktigt oroligt bland Sveriges bönder, och den oron borde även vi i kammaren känna då konsekvenserna kommer att bli enorma.
Det kommer att bli kännbart med mindre spannmål och högre priser. Jag har många gånger här i kammaren talat om att lönsamheten måste öka, att konkurrenskraften måste stärkas och att vårt lands livsmedelsberedskap måste få öka. Men jag och många med mig anser att jag talat inför döva öron.
Livsmedelsstrategin blev bara en pappersprodukt. Ingen bonde - jag har varit ute hos ganska många - kan säga att resultatet på gårdsnivå har varit något som kunnat tillskrivas den livsmedelsstrategi som vi antog 2017. Jag yrkar bifall till reservation nummer 1.