Beatrice Ask (M):
Låt mig börja med ombildningskonsulterna. Vid bostadsköp gör privatpersoner en affär av stor ekonomisk betydelse, och då är man ofta väldigt beroende av informationen från mäklaren och litar i praktiken på den. Ombildningar skiljer sig något från detta, för då handlar det också om en demokratisk beslutsprocess i en förening. Det finns tid att utbyta information, att rådgöra med andra och att göra sin röst hörd.
Det finns också skyddsbestämmelser för att ombildningen ska ske på ett sådant sätt att de inblandade får bra information. Det krävs till exempel en ekonomisk plan som också ska granskas av två oberoende intygsgivare.
Ett annat exempel är att ett besiktningsprotokoll ska fogas till den ekonomiska planen, och det är viktigt att relevanta handlingar ska hållas tillgängliga för hyresgästerna innan man fattar beslut om att förvärva hus. När man ska ombilda en fastighet till bostadsrätter är det naturligtvis otroligt viktigt att alla är informerade, eftersom det är ett gemensamt intresse.
Men det är också, vilket jag har framhållit i flera debatter, ganska mycket regler, fakta och ekonomiska bedömningar som ska göras. Därför finns det möjlighet för föreningar att vända sig till någon som har kunskap på området, det vill säga ombildningskonsulterna. Det är naturligtvis viktigt att ombildningskonsulterna är sakliga, men det är svårt att säga vad som skulle vara en legitimerad konsult.
Det måste ändå vara så att det huvudsakliga ansvaret för att man anlitar en person med förtroende och att den information man får används på rätt sätt ligger hos den demokratiskt valda styrelsen. Så fungerar föreningslivet.
Man ska också veta att de som erbjuder den här typen av tjänster också har bildat en egen intresseorganisation där de arbetar med etiska riktlinjer för den här typen av rådgivning och annat. Jag tycker att det är en utveckling som går alldeles åt rätt håll och som är väldigt bra.
Jag förstår inte riktigt varför man skulle ge sig in och lagstifta och styra upp det här eftersom det ju är på väg att komma på plats i alla fall.
Jag tycker också att man ska ha viss försiktighet när det gäller att ge sig in i det som ändå är föreningsfriheten och rätten att bilda föreningar och agera tillsammans med andra för någonting som man har ett gemensamt intresse i, till exempel ombildning till bostadsrätt. Så var det frågan om varför man får ha flera stämmor på kort tid.
Börje Vestlund pekar på exempel där detta har utnyttjats på ett sätt som dels missleder hyresgäster, dels kan användas för att göra fel saker. Det är klart att man kan utnyttja nästan alla typer av regler på ett felaktigt sätt och också bryta mot fasta regler, men man ska också veta att det inte är helt oproblematiskt att ändra på detta.
Ibland kan det nämligen vara bra att ha en ny stämma ganska snabbt, eftersom villkoren kan ha förändrats på ett sådant sätt att man måste ta ett nytt beslut. Det kan också vara så att vissa lägenheter har fått nya hyresgäster så att det därför finns sakliga skäl för det, och då är det inte helt enkelt att regelmässigt förbjuda stämmor tätt inpå varandra. Så är det med regler.
Även om man håller sig i det vanliga föreningslivet utesluter inte stadgarna att det ibland görs felaktigheter. Stadgarna ger en ram och just en stadga, och jag menar nog att det regelverk vi har i dag ger en bra stadga vid ombildningar till bostadsrätt.