KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Redan i dag finns det krav på till exempel ursprungsmärkning av frukt och grönsaker, nötkött, ägg, kycklingkött, vin, honung, olivolja och EU:s ekologiska produkter men också fisk. Dessutom finns en allmän regel om att ursprunget måste anges om utelämnandet skulle vilseleda.
Den nya förordning som vi nu snart ska arbeta under kring livsmedelsinformation till konsumenterna innebär också att fryst liksom färskt och kylt kött från gris, fjäderfä, get och får ska ursprungsmärkas. Som det påtalas i den här debatten har våra matvanor ändrats genom och över åren.
I dag äter många av oss nu och då färdigförpackade maträtter som innehåller många ingredienser. Då måste man göra speciella avvägningar när man ställer krav på märkningen av de ingredienser som ingår i en komplex produkt. Låt mig ta ett exempel: lasagne.
Det är komplicerat att lagstifta om ingrediensförteckning i sådana här sammanhang. Därför har de krav som ställs i den nya förordningen, som vi snart arbetar under vad gäller livsmedelsinformation, avvägts noga. Vilken information måste konsumenterna ha för att kunna välja i en butik? Vilken information skulle kunna vara bra att ha men är inte nödvändig?
Det är ungefär här som vi har sagt oss - det tror jag att vi har varit ganska överens om inom EU och faktiskt också i den här kammaren - att det är här rågången ska gå när det gäller vad vi har kunnat enas om beträffande hur de nya reglerna ska utformas.
Vi har sagt oss att information om innehållet i livsmedel vad gäller mängd, hållbarhet, tillverkare, näringsinnehåll och varningstexter för sådant som allergener är information som konsumenten bara måste ha. Då har vi alltså lagt ribban där.
Sedan över till frågan om kontrollen av sådana saker.
Det har vi och andra länder inom Europeiska unionen. Hur är det med den kontrollen? Den är också finansierad av aktörerna. Det är för det mesta den lokala beslutande församlingen - eftersom vi har vår livsmedelskontroll lokalt - som beslutar både vad taxorna ska vara och hur stor tillsynen ska vara och på så sätt tar betalt för den offentlig kontroll som de utövar.
Det är självklart att om det upptäcks någon oredlighet på något sätt kommer säkert de lokala organen att påkalla en ökad offentlig tillsyn som aktörerna får betala för.
Eskil Erlandsson (C):
Tack för den här interpellationen! Jag förväntar mig och hoppas att vi återkommer till de här diskussionerna under den höst och vinter som kommer, apropå att vi förväntar oss förslag från Europeiska unionen kring hur vi på olika sätt ska märka också sammansatta livsmedel. Det är jätteviktig debatt.
Jag hoppas att alla tar sig tid till och intresserar sig för den och anstränger sig så att vi får ett bra system som gynnar den svenska och internationella konsument som vi har kring våra matprodukter.
Med detta vill jag inte bara tacka för interpellationen utan också tacka kammaren för det här arbetsåret och önska alla en trevlig och angenäm sommar.
Eskil Erlandsson (C):
Jan-Olof Larsson har frågat mig hur jag menar att dumpningsförbudet bäst ska övervakas, om till exempel förslaget om kameraövervakning är bra och om jag anser att regional förvaltning innebär att alla nationer som fiskar i Skagerrak ska omfattas av samma regelverk. Det är tydligt att utkastförbudet är en viktig fråga för både Jan-Olof Larsson och mig.
Det beror förstås på att den fisk som kastas ut oftast har en mycket begränsad chans att överleva och att utkasten utgör ett omfattande resursslöseri - detta samtidigt som ett flertal bestånd i EU:s vatten fortfarande är överfiskade. Som jag tidigare har sagt anser jag att ett utkastförbud inte bara får bli en papperstiger.
Jag anser att det är prioriterat att fångsterna dokumenteras för att man ska kunna kontrollera efterlevnaden av skyldigheten att landa alla fångster och i syfte att förbättra den vetenskapliga rådgivningen. Därför gav regeringen Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att närmare utreda förutsättningarna för kontroll av ett förbud mot utkast av fisk i Skagerrak.
I uppdraget ingick att ha en nära dialog med Sveriges Fiskares Riksförbund, SFR, och andra berörda intressenter. Myndigheten lämnade sin redovisning den 31 maj, och man redogör där för de möjligheter man ser till kontroll av utkastförbudet. Redovisningen bereds nu i Regeringskansliet.
Jag konstaterar att det finns integritetsaspekter kring kontrollen av ett utkastförbud, och jag vill framhålla vikten av att i införandet av ett utkastförbud samt vid harmonisering av kontroll på EU-nivå ta hänsyn till den personliga integriteten för yrkesfiskarkåren.
Jag är glad att vårt arbete i CFP-reformen och vårt exempel i Skagerrak har gjort avtryck och att utkast snart kommer att vara förbjudna i hela EU. Utifrån detta måste vi även titta på förutsättningarna i Skagerrak.
En regional förvaltning kommer att vara en hörnpelare i den kommande fiskeripolitiken, och såväl i Skagerrak som i Östersjön har vi kommit långt med det regionala samarbetet. Jag vill se en regional anpassning av förvaltningen med syftet att få en engagerad, ansvarstagande näring där efterlevnaden av regelverket förstärks.
Samtidigt måste dock likvärdiga krav ställas på de olika medlemsstater som fiskar i samma vatten.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig påpeka i den här debatten att frågan om övervakning av utkastförbudet fortfarande diskuteras i rådet. Några beslut är följaktligen ännu ej fattade. Låt mig dock ta tillfället i akt att klargöra var jag står i de här sammanhangen.
Jag anser alltså att det är prioriterat att fångsterna dokumenteras för att vi ska säkerställa den skyldighet att landa alla fångster som snart kommer, men också, som jag har sagt i mitt egentliga interpellationssvar, i syfte att förbättra den vetenskapliga rådgivningen. Jag anser också att hänsyn måste tas till den personliga integriteten hos yrkesfiskarkåren.
Det är viktigt, som har påpekats av både interpellanten och Rune Wikström, att likvärdiga krav ställs på fiskare från olika medlemsstater i Europeiska unionen som fiskar i samma område.
Hur formerna för den här dokumentationen ska se ut i framtiden bereds fortfarande i Regeringskansliet och diskuteras, som jag nämnde inledningsvis, fortfarande i rådet.
En avvägning måste göras mellan de olika krav som ställs i detta sammanhang, men det måste också göras en avvägning gentemot den generella regelbörda som finns på detta område och som jag är angelägen om att vi dessutom ska minska.
Några beslut är alltså inte fattade, och därför kan jag för närvarande inte svara huruvida det blir på det ena eller det andra sättet som denna övervakning och säkerställandet av dokumentationen kommer att ske. Den andra frågan som har varit föremål för diskussion och som det har ställts ytterligare frågor kring är: Kommer svenska fiskare att omfattas av andra regler än fiskare från andra EU-länder?
Mitt svar på den frågan är nej. De regler som beslutas för Skagerrak, om vi tar det som exempel, ska omfatta fiskare från alla EU-länder som fiskar i detta område. Svenska och danska fiskare - det är dock att konstatera - kommer ju att påverkas mest eftersom Sverige och Danmark tar den största delen av fisket i detta område.
Jag tycker att det är jätteviktigt att vi säkerställer att de regler som utformas inte försvårar för vårt fiske i onödan.
Låt mig påpeka att ett av de länder som nämndes i frågeställningarna här inte är med i Europeiska unionen, och vi påverkar alltså inte dem genom de ställningstaganden som vi gör i rådet och än mindre genom nationella ställningstaganden.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig påpeka att Norge faktiskt har varit en föregångare när det gäller att få ett hållbart fiske i de vatten som vi har i vår närhet. De har gått före, kan man väl säga, vad gäller till exempel ett utkastförbud. Vi har hämtat många exempel från Norge kring hur man kan förfara för att få just ett hållbart fiske.
Men eftersom Norge inte är medlem i Europeiska unionen kan det bli olika regler. Jag måste göra denna distinktion så att vi inte tror att vi behärskar också det norska fisket vad gäller att sätta upp regler för vatten som vi nyttjar gemensamt.
Jag måste återigen upprepa att min målsättning i de diskussioner som nu förs både nationellt och inom EU är att vi ska ha likvärdiga krav på och likvärdiga villkor för våra fiskare i de olika medlemsstater som fiskar i samma vatten.
Jag vill också återigen påpeka att jag ser det som mycket viktigt att vi tar hänsyn till den personliga integriteten när det gäller den dokumentation och övervakning som sker, i det här fallet för yrkesfiskarkåren, och ser det som prioriterat i diskussionerna.
Nu har vi fått ett antal förslag från vår myndighet kring hur dessa frågor kan hanteras nationellt. Vi studerar och bereder förslagen, och jag måste be att få återkomma när vi står i begrepp att fatta beslut.
De gemensamma naturresurser som vi talar om här och som inte styrs av nationsgränser eller av att EU också har vad vi kan kalla en yttre gräns gör att vi måste ha gemensamma regler inom Europeiska unionen.
Jag ser inget annat sätt att få de lika villkor som vi vill ha men också ett hållbart fiske, för det tror jag att vi alla vill ha.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig återgälda tacket. Det är en angelägen och viktig fråga vi har diskuterat. Jag tror att alla som finns i den här kammaren vill ha ett hållbart fiske också i framtiden. Med detta vill jag komma in något på den ytterligare fråga som har framställts här kring det stängda området i Skagerrak.
Ja, detta har tillkommit just av skälet att vi vill ha ett hållbart fiske i framtiden, och då vill vi skydda torskens reproduktion. Här gick vi före, och det gjorde vi därför att vi ville skydda torskens reproduktion och ha ett hållbart fiske i framtiden.
Vi gick före, och vi gjorde det för att tyskarna, som också har rättighet att fiska i det här området, har en ytterst liten procentandel av den rättighet som finns när det gäller att fiska i det här området. Därför brydde vi oss inte om att inkludera tyskarna i de diskussioner som fördes bilateralt mellan Sverige och Danmark och som sedermera, för övrigt, godkändes av Europeiska unionen.
Men jag tycker att vi även där gjorde ett starkt och bra ställningstagande för fisken och för fiskarna i framtiden. Vi vill, som sagt, ha ett hållbart fiske både nationellt och i alla EU:s vatten. Tack, herr talman, för en trevlig debatt!
Eskil Erlandsson (C):
Jag är precis som Sven-Erik Bucht oroad över att den svenska jordbruksproduktionen totalt sett minskar. Jag ser möjligheter att öka den svenska jordbruksproduktionen - inom vissa grenar och branscher dessutom riktigt mycket.
Vägen till att få den ökade produktionen och därmed fler jobb, levande landsbygdsområden och fler förädlingsföretag som kommer efter den egentliga bondeproduktionen är att vi har en god konkurrenskraft och lönsamhet i en verksamhet. Jag ser alltså en möjlighet till detta.
Det är skälet till att regeringen har tillsatt det vi kallar konkurrenskraftsutredningen. Det behövs nämligen ytterligare åtgärder. Konkurrenskraften är alltså nyckeln till att värna jobben och skapa de nya jobb vi behöver i många, för att inte säga alla, delar av vårt land. Låt mig då ställa frågan: Vad har de åtgärder gjort som redan är vidtagna?
Ja, vi kan konstatera att till exempel antalet livsmedelsföretag har växt. Vi har i dag ett stort antal nya så kallade småskaliga slakterier i skilda delar av vårt land. Varför är det då så att sysselsättningen inom den direkta jordbruksproduktionen på många områden har minskat?
Jo, det finns en naturlig utveckling, att företagen växer för att skapa rimlig lönsamhet och konkurrenskraft. Man rationaliserar helt enkelt. Det är inget unikt vad gäller bondeproduktionen, utan så har det i stort varit och är fortsatt i alla branscher. Det gäller skogen, järn-, stål- och malmindustrin.
Alla rationaliserar för att skapa bättre konkurrenskraft gentemot omvärlden och bättre lönsamhet i sina större och mindre företag. Vad är det då som har gjort att vi har den tillväxt som vi faktiskt har i livsmedelsföretagen, som för övrigt ofta är lokaliserade till landsbygden? Jag ska igen nämna några åtgärder som är viktiga, som jag ser det.
Vi har sänkt arbetsgivaravgiften. Vi har sänkt egenavgifterna med hela 5 procent. Vi har avskaffat företagarnas medfinansiering i sjukförsäkringen - här handlar det ofta om enpersonsföretag - som är en viktig åtgärd.
Vi har sänkt bolagsskatten men också expansionsmedelsfondskatten, som är en viktig del av den beskattning som man har i stora likväl som i mindre företag som bondeföretagen ofta är. Vad är då, herr talman, Socialdemokraternas svar på de här frågorna?
Jo, man vill ha en utveckling genom ökad och ny straffbeskattning på landsbygdens verksamheter. Sven-Erik Bucht och hans parti föreslår en kilometerskatt som man har döpt om till vägslitageavgift. Hur tror Sven-Erik Bucht att detta påverkar hämtningen av mjölk, med de avstånd som vi har i vårt land?
Ja, det blir högre kostnader. Hur tror Sven-Erik Bucht att antalet landsbygds- och bondeföretag ska öka med en återinförd straffbeskattning på handelsgödsel, som Socialdemokraterna föreslår? Hur tror Sven-Erik Bucht att antalet djur ska kunna öka i vårt land när Sven-Erik Bucht och hans parti vill återinföra den så kallade besiktningsavgiften för landets slakterier, som ni har i ert budgetförslag? Herr talman!
Jag vill gärna ha svar på dessa frågor.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig konstatera att Sven-Erik Bucht inte har ett enda svar på vilka fördelar en mjölkproducent i Norrland eller Tornedalen skulle ha av införandet av en vägslitageavgift.
Han har inte ett enda svar på varför ett återinförande av straffskatten på handelsgödsel skulle ge en ökad produktion och mer sysselsättning.
Han har inte ett enda svar på varför en återinförd högre besiktningsavgift vid slakterierna skulle ge en ökad produktion.
Mitt påstående, efter de uteblivna svaren, är att dessa saker starkt skulle motverka en ökad produktion, ja, till och med påskynda en nedgång, en avveckling av många större och mindre bondeföretag - speciellt i de norra delarna av landet eftersom avstånden där är så stora.
Därmed skulle det jag kallar kilometerskatten starkt påverka bondeproduktionen i dessa delar av landet i negativ riktning. Jag har introducerat Matlandet Sverige.
Jag har gjort det bland annat för att jag vill ha en ökad primärproduktion men också ökad sysselsättning i livsmedelssektorn totalt sett i alla delar av vårt land. Hur kan Matlandet påverka primärproducenterna? Jag ser två sätt. Det ena handlar om att kapa kostnader.
Vi har vidtagit en del åtgärder för att kapa kostnader. Två har jag nämnt specifikt i mina frågor till Sven-Erik Bucht, nämligen borttagandet av handelsgödselskatten och nedsättningen av besiktningsavgifterna vid landets slakterier. Det finns också andra saker som är gjorda för att underlätta för en ökad produktion i vårt land.
Därtill vill jag och regeringen med Matlandet öka handeln genom att Sverige också exporterar mer mat än vad vi gör i dag. Vi anslår till exempel 20 miljoner kronor per år för att underlätta för livsmedelsexporten - vilken ökar trots att i stort sett all annan svensk export står stilla eller till och med går tillbaka i den globala lågkonjunktur som vi är inne i.
De stöd som har givits för upprättandet och uppbyggandet av småskaliga slakterier har gett en stor ökning av antalet slakterier i vårt land. Det är betydelsefulla arbetsplatser, men det är också av betydelse för djurvälfärden i Sverige.
Många av dessa åtgärder har givit sådan effekt totalt att vi har en tvåsiffrig procentuell ökning av antalet livsmedelsföretag i vårt land. Det är företag som ofta är lokaliserade mycket nära primärproduktionen, alltså bondeföretagen i Småortssverige.
Det är ytterligt viktiga arbetsplatser för att landsbygden ska fortsätta att utvecklas.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig avsluta med att tacka för interpellationen och upprepa vad jag har sagt tidigare: Det lovar gott inför framtiden att det finns ett brett intresse för de gröna näringarna i riksdagen. Jag är glad över det.
Jag förutsätter och hoppas att Sven-Erik Bucht har sådant inflytande bland dem som styr i hans parti att han kan motverka de förslag som jag ser som kontraproduktiva för att vi ska öka produktionen på den svenska landsbygden.
Förslaget om vägslitageavgift, till exempel, är ett dråpslag mot de mjölkföretag som med tung lastbil måste transportera den mjölk som produceras på gårdar med många mil till ett förädlande mejeri ungefär varannan dag året runt.
Om Socialdemokraterna mot all förmodan skulle komma i regeringsställning skulle denna ökade kostnad starkt motverka en ökad livsmedelsproduktion i vårt land - vilket jag är angelägen om att vi får, för det ger jobb och sysselsättning i alla delar av vårt land. Tack, herr talman, för denna debatt!
Eskil Erlandsson (C):
Olle Larsson har frågat mig om jag kan se att Sametinget, som är en statlig myndighet med statliga resurser, flyttar fram de samiska rättigheterna på andra kulturers och näringars bekostnad och vilka konsekvenser det får för enskilda människor, andra kulturer och näringar.
Olle Larsson undrar också om jag är beredd att se över och redovisa vilka konsekvenser Sametinget har för människor, kulturer och näringar i det som Sametinget kallar Sápmi och som inte räknas/räknar sig som samer enligt Sametingets definition.
Slutligen undrar Olle Larsson om jag kan tänka mig att ge alla lika villkor och förutsättningar och därför lägga ned Sametinget. Dessa frågeställningar är väldigt likartade dem som Olle Larsson tog upp i sin förra interpellation i maj då han ifrågasatte samernas ställning som urfolk.
Jag känner mig därför föranledd att upprepa att samerna är och förblir ett urfolk.
Jag vill också poängtera att samerna har en folkrättslig ställning som folk, vilket bekräftas i regeringsformen, och som ett folk har man rätt att bevara och utveckla sin kultur, inklusive sina näringar, och har också rätt till självbestämmande.
Skapandet av Sametinget är bland annat ett resultat av den nyss nämnda folkrättsliga principen att ett folk har rätt till självbestämmande.
Förenklat innebär detta att Sametinget, som är det folkvalda organet, har huvudansvaret för och fattar egna beslut i frågor som enbart rör det samiska samhället, såsom rörande den samiska kulturen, och i frågor av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället deltar man i samhällsplaneringen genom olika former av samrådsförfaranden.
Detta inflytande innebär att den demokratiska förankringen i beslut som rör samerna stärks. Det är, som även Olle Larsson pekar på, viktigt med en lokalt förankrad demokratisk gemenskap.
Sametingets existens utesluter lika lite som riksdagens och regeringens existens att beslut fattas på regional och lokal nivå i de fall där det är mest ändamålsenligt.
Jag finner sammantaget inget skäl att överväga att lägga ned Sametinget utan avser i stället att fortsätta att verka för att stärka dess ställning som förvaltningsmyndighet liksom ett folkvalt organ för det samiska folket.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig liksom i interpellationsdebatten i maj vara tydlig. Det samiska folket är ett urfolk. Av det följer att samerna har rätt att bevara och utveckla sin kultur, inklusive sina näringar. Samerna har som folk rätt till självbestämmande.
Det folkvalda organet Sametinget har huvudansvaret för beslut i internt samiska frågor och deltar i samråd gällande frågor av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället.
Genom detta stärks den demokratiska förankringen i frågor som rör samerna. Det finns inga skäl att lägga ned Sametinget. Tvärtom tycker jag att dess ställning bör stärkas.
Eskil Erlandsson (C):
I detta sammanhang måste det samiska folket, som jag och även interpellanten har omnämnt, vara lika med det samiska samhället. Det är alltså inte fråga om något avgränsat geografiskt område.
Vad gäller den andra frågeställningen är min principiella inställning, i det här sammanhanget likaväl som i alla andra sammanhang, att beslut som berör människor ska fattas så nära människorna som möjligt. Det är för mig decentralisering.
Därtill tror jag att de allra flesta beslut vid ett sådant förfarande blir de bästa möjliga.
Låt mig konstatera att Sametinget har huvudansvaret för beslut i internt samiska frågor, men deltar i samråd när det gäller frågor som är av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället.
Eskil Erlandsson (C):
Den beslutsordning där beslut fattas så nära människor som berörs som möjligt tillämpas i vårt land för närvarande i de allra flesta fall i kommunerna, som är en offentligrättslig institution som täcker alla delar av landet.
I många sammanhang finns det därtill andra organ som kan ha fått möjlighet att utöva beslut som påverkar utvecklingen i ett område eller för en grupp människor.
Ibland benämns de byalag, ibland är de intresseorganisationer för olika typer av verksamhetsutövare eller boende. Det är alltså inget unikt att sådant här finns. Jag förutsätter att detta kommer att fortsätta att utvecklas i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill börja med att tacka för interpellationen. Den kan bidra till det som interpellanten efterfrågar, nämligen att ge kunskap om var Sverige står i denna för många företag och människor viktiga fråga. Fisketurism och sportfiske kan erbjuda många utvecklingsmöjligheter vad gäller företagande och därmed jobb i våra landsbygdsområden runt omkring i Sverige.
Därför är det viktigt att vi diskuterar de här frågorna och att Sveriges position och ställningstagande i de här sammanhangen kungörs och offentliggörs, och därav mitt tack till interpellanten.
Jag kan återupprepa att vi från den svenska regeringens sida inte kan ställa oss bakom den propå som finns från EU-kommissionen om att vi inom en relativt snar framtid inte ska få sätta ut odlad laxsmolt i våra vatten. Detta skulle - i varje fall på kort sikt - leda till att förekomsten av lax minskade.
Därmed skulle den sportutövning och det företagande som många människor ägnar sig åt påverkas negativt.
Till detta ska läggas att vi, som jag sade i mitt interpellationssvar, samarbetar Östersjöstaterna emellan, eftersom vi - för att uttrycka det lite talspråkligt - sitter i samma båt.
Vi måste hjälpas åt att påverka EU på ett sådant sätt att vi får de förutsättningar som vi tror kan bidra till den bästa utvecklingen för fisket i våra länders vatten - därav de täta och frekventa kontakter som jag och mina medarbetare har till exempel med Finland, som redan har tillkännagett att de har samma uppfattning som vi.
Blir vi många har vi en reell möjlighet att påverka förslaget från kommissionen på det sätt vi vill.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar återigen för interpellationen och debatten. Jag hoppas och förutsätter att vi kan hjälpas åt för att stärka företagandet och utvecklingen också i andra delar av vårt land, vid sidan om den utveckling som vi självklart vill ha i såväl Stockholm som andra lite större städer i vårt land.
Därför finns min önskan att hjälpa och stödja varandra i den utveckling vi vill se. Jag ser gärna att jag även i fortsättningen får stöd för mitt agerande i Europeiska unionen när frågorna diskuteras. De är viktiga för många människor i alla delar av vårt land.