Björn Hamilton (M):
Finansministern har inte heller svarat på mina frågor. Jag ska därför upprepa dem. Min interpellation går ut på trängselskatternas konsekvenser för kranskommunerna. Då har jag frågat: Har statsrådet gjort den bedömningen att det är rimligt att boende på Essingeöarna tvingas att betala trängselskatt för att ta sig ut på det allmänna vägnätet?
Har statsrådet gjort den bedömningen att det system som föreslås ger angränsande kommuner en rimlig möjlighet att påverka beslutet om införande av trängselskatter? Har statsrådet gjort den bedömningen att trängselskatter bör införas i en kommun om angränsande kommuner uttryckligen motsätter sig detta?
Vilka åtgärder är statsrådet beredd att vidta för att säkerställa att arbets- och bostadsmarknaden i Stockholmsregionen inte påverkas negativt av den lagstiftning som riksdagen förväntas anta? Herr talman! Då vill jag säga följande. Varför ska vi som bor i Stockholmsområdet hela tiden belastas med nya skatter och avgifter?
Vi har redan Sveriges högsta boendekostnader på grund av förmögenhets- och fastighetsskatterna. Vi betalar Robin Hood-skatt eller utjämningsavgifter till stora delar av övriga Sverige både på landstingsskatten och på kommunalskatten. Och nu vill regeringen införa en speciell skatt för Stockholmsbilisterna. Herr talman! Tar det aldrig slut? Finansministern har i sitt svar inte tagit upp mina frågor. Stockholm består av 26 olika kommuner med en gemensam arbetsmarknad.
Många i kranskommunerna måste antingen passera igenom eller ha Stockholms stad som målpunkt för sina arbetsresor. När man ska handla, hämta eller lämna barn kommer man att vara tvungen att passera framtida tullgränser. Antingen betalar man eller också gör man stora omvägar. Hur påverkar detta vår miljö? Tullgränserna kan bli en ny Stockholmsmur runt vår huvudstad.
Detta underlättar säkert inte den rörliga arbets- och bostadsmarknaden inom Stockholmsområdet samtidigt som det hämmar den tillväxt som både Stockholm och landet behöver. I de lokala folkomröstningar som genomfördes i september 2003 sade ca 80 % av de röstberättigade i tolv kranskommuner nej till nya avgifter i trafiken. Annars brukar regeringen hävda att det är viktigt att följa folkomröstningsresultat, men det struntar man i här.
Folket tyckte inte som regeringen. Annika Billström, finansborgarråd i Stockholm, ansåg att folkomröstningen var ett jippo, trots att hon ett år tidigare vid flera tillfällen lovat att inte införa biltullar. De som nu beslutar om biltullar har över huvud taget inte tillfrågat dem som berörs. En mycket stor andel av väljarna i såväl Stockholms stad som Stockholms län röstade på partier som lovade att inte införa biltullar - däribland även socialdemokrater.
Som bekant sveks detta löfte omedelbart efter valet. För att få regeringsmakten körde man över stockholmarna. Hur kan man så kategoriskt nonchalera en folkvilja? Betyder vi i huvudstaden och dess kranskommuner inget för regeringen? Herr talman! Sedan går jag över till min andra interpellation.
Den handlar om avdragsrätten för trängselskatter. Den nya trängselskatten är en särskild skatt, till skillnad från allmänna skatter, och kan därför enligt inkomstskattelagen dras av som kostnad eftersom det är en utgift för att förvärva och bibehålla inkomsten. Ändå föreslår regeringen att trängselskatten ej ska få dras av, vare sig i näringsverksamhet eller från inkomst av tjänst.
Man vill göra ett tillägg till inkomstskattelagen, och detta innebär att en helt ny princip introduceras i svensk skattelagstiftning. Min fråga gäller: Hur motiverar finansministern detta? Flera av remissorganen har varit kritiska till förslaget, och jag skulle gärna vilja höra vad finansministern har för motiv till att införa denna nya regel i skattelagstiftningen.