KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Tack, ministern och riksdagskollegan Isak From, för debatten! Den som har lyssnat märker att det inte är så mycket polemik i denna debatt. Vi är relativt överens om vad vi vill åstadkomma i detta. Jag vill bara återigen trycka på situationen med Norge. Jag tycker att vi från svensk sida bör agera mer kraftfullt mot Norge.
I Norge släpper man ju inte in svenska jägare på samma sätt som man i Sverige släpper in norska jägare, och det är möjligt att ha en tuffare hållning gentemot Norge i det EES-avtal som ligger som grund. Det tycker jag vore rimligt.
Om det är det på det sättet att regeringen tvekar när det gäller att ställa rimliga kompetens- och språkkrav som handlar om säkerhet och hänsyn till djur och natur ber jag att man faktiskt överväger andra alternativ för att komma framåt och uppnå precis samma sak. Fru ålderspresident! Jag har skickat med ministern flera olika förslag på hur jag tycker att man kan komma vidare i frågan.
Jag hoppas att regeringen så snart som möjligt lägger fram ett lagförslag till riksdagen som uppfyller det som riksdagen har skickat med i sina tillkännagivanden, som i grunden är bra.
Edward Riedl (M):
Jag tackar ministern för svaret. Det är bra att ministern vill vara aktiv i samarbetet med sina nordiska kollegor. Det är många transportstråk som passerar landgränser, och då är ett gott samarbete mellan olika länder helt nödvändigt. Det är inte minst viktigt för våra svenska företag att kunna komma hela vägen med sina varor.
Med interpellationen vill jag särskilt lyfta fram stråket mellan Mo i Rana i Norge, Umeå i Sverige och Vasa i Finland. Det är ett mycket viktigt godsstråk för norra Sverige. Det handlar om att hålla transportvägen österut öppen. Här är länken mellan Umeå och Vasa, över Kvarken, mycket viktig.
Arbetet med en väl fungerande färjeförbindelse, som också fungerar långsiktigt, påbörjades av alliansregeringen när Catharina Elmsäter-Svärd var infrastrukturminister. Löftet från de rödgröna politikerna i Norrland var, åtminstone före valet, att detta skulle fortsätta även med en rödgrön regering. Det var hög svansföring i detta.
I rapporten om tillväxt från norr lyftes infrastrukturens betydelse fram som en framgångsfaktor. Just det stråk som jag nämnde lyftes fram som extra centralt. Det är viktigt för en stor del av Sverige att det fungerar. Herr talman! Jag vill veta hur ministern ser på detta stråk som passerar genom tre nordiska grannländer och hur hon tänker jobba för att se till att det fungerar över tid.
I den förra ansökan till EU ville den finska regeringen tillsammans med regionerna på båda sidor vara med och finansiera detta, men den svenska regeringen backade i det läget ur. Herr talman! Jag vill veta om den svenska regeringen kan tänka sig att vara med och ta ett ekonomiskt ansvar i nästa ansökan.
Edward Riedl (M):
Låt mig börja med att återigen säga att det är bra att ministern tycker att detta är viktigt och att man vill lyfta fram det i ord. Men sedan kommer den viktiga frågeställningen, nämligen vilka pengar man är beredd att skicka med för att förverkliga vackra ord. Där kommer bland annat Kvarkenfärjan in som en mycket viktig del.
Den är en länk mellan Sverige och Finland och hela det godsstråk som börjar i Mo i Rana i Norge och passerar Sverige och Finland och vidare österut. Då måste man ha en fungerande färjeförbindelse långsiktigt. Jag kan bara notera att den finska regeringen gör en annan bedömning än den svenska regeringen, i alla fall den nya regeringen. Där är man beredd att gå in med ekonomiskt stöd, men den svenska regeringen är inte det.
Det kan jag bara beklaga. Herr talman! Ministern nämnde att den gamla regeringen - alliansregeringen - inte hade någon annan uppfattning, men det stämmer inte helt och hållet. När arbetet påbörjades sa man: Låt oss återkomma i nästa steg om finansieringen, när det väl ska byggas. Jag tycker att ministern gör det lite enkelt för sig.
Nej, Norrland ska självfallet inte ha någon egen infrastrukturplan. Ibland kanske man skulle önska att det var så, men jag tror inte heller att det är bra långsiktigt. Frågan är dock hur man prioriterar. På vilket sätt är ministern beredd att prioritera detta viktiga godsstråk i Norrland?
Jag kan bara konstatera att ministerns egen partikollega, kommunalrådet Hans Lindberg i Umeå - han är socialdemokrat precis som ministern - är jättearg på regeringen för att den inte är beredd att fullfölja det som lovades från början.
Han gick till och med så långt att han i en tidningsartikel - jag gissar att ministern också tog del av den tidigare i vår, herr talman - hotade med att strypa medfinansieringen till ett eventuellt påbörjande av Norrbotniabanan. Det är inte bra om man som regering inte är beredd att fullfölja tidigare åtaganden. Det kan jag bara beklaga. Den finska regeringen inser vikten av detta och är beredd att gå in och stötta ekonomiskt.
Jag vet inte om det är värt att förlänga debatten så mycket, herr talman. Jag tycker att ministern är tydlig i sitt svar. Det finns inga pengar att vänta för att få till stånd en fungerande färjeförbindelse, om jag har tolkat henne rätt.
Edward Riedl (M):
Som jag sa tidigare finns det inte någon större poäng med att förlänga debatten ytterligare. Det finns egentligen inga svar från ministern vad gäller satsningar på detta stråk, annat än i ord. Det är pengar som behövs för att säkra både färjeförbindelsen och stråket i övrigt.
Som jag sa tidigare kan jag bara beklaga att den nya svenska regeringen inte har förstått betydelsen av detta, så som den finska regeringen och regionerna på båda sidor har gjort.
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret! Ja, det går bra för Sverige. Nio år med alliansbudgetar har lagt en god grund för detta. Vi har också en global högkonjunktur att luta oss tillbaka mot.
Det är ett faktum att den här regeringens ekonomiska politik började gälla först från årsskiftet, med höjda bidrag, kortsiktigt finansierat genom höjda skatter på jobb och företagande. Det är nu som den här regeringens politik börjar slå igenom. Man kan läsa rubriker om till exempel ROT-avdraget, som regeringen försämrade. Nu har en fjärdedel av köparna försvunnit. Jag har träffat flera hantverkare på mina besök under sommaren.
Det som hade försvunnit - kunder som frågade om de fick köpa svart arbetskraft - har återigen kommit tillbaka, och många hantverkare är bekymrade över just detta. De tyckte att det var så skönt att inte få frågan om att behöva jobba svart. I går kväll sa Konjunkturinstitutets nya chef på tv att han inte trodde på att den här regeringen skulle lyckas med målsättningen att nå EU:s lägsta arbetslöshet 2020.
Han tyckte dessutom inte - på en fråga - att det var ett bra mål. Det kan man väl säga är rätt tung kritik av den här regeringens målsättning. I regeringens egen vårbudget konstateras att 1 miljon människor i Sverige inom några år kommer att befinna sig i utanförskap - 1 miljon människor! För att möta det har den här regeringen bland annat aviserat en satsning på 5 000 beredskapsjobb.
Låt mig då påminna om att ett av Socialdemokraternas tyngsta vallöften inför valet 2014 var 32 000 traineejobb. På två år har den här regeringen lyckats få fram 125 traineejobb. Exakt noll av dessa jobb har dessutom hamnat i valkretsen Västerbottens län - noll jobb! Däremot har alla arbetsgivare fått ta emot de höjda arbetsgivaravgifterna för unga. Men det har alltså kommit exakt noll traineejobb till Västerbotten. Fru talman!
Kan ministern berätta hur många beredskapsjobb som har hamnat i Västerbotten så här långt eller hur många hon tror kommer att kunna hamna i Västerbotten? Jag noterar också i ministerns svar att hon inte säger vare sig ja eller nej på frågan om hon tror att Sverige kommer att uppnå regeringens mål om EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Experter som Konjunkturinstitutets nya chef är däremot väldigt tydliga. Han tror inte på det.
Frågan är: Kan ministern ge ett ja- eller nej-svar? Det är inte alltid möjligt, men om det är möjligt skulle jag uppskatta det, fru talman.
Edward Riedl (M):
Den som lyssnar kunde återigen höra att den här regeringen har levererat. Man har levererat den låga ungdomsarbetslösheten. Då vill jag bara säga att den här regeringen inte har levererat någonting, fru talman. Det jag vet att man har gjort så här långt och som möjligen har haft någon som helst betydelse är att man har gjort det dyrare att anställa unga människor.
Vi har dock en global högkonjunktur som gör att efterfrågan på arbetsmarknaden har ökat. Den här regeringens ekonomiska politik har verkat i några månader. Låt oss för en stund göra ett experiment, fru talman!
Låt ministern svara på följande fråga: Vilken av de ekonomiska reformer, eller någon annan reform, som regeringen har genomfört under de åtta månader som dess ekonomiska politik har verkat ligger till grund för att ungdomsarbetslösheten har minskat de senaste sju eller åtta åren? Vilken av regeringens reformer de senaste månaderna ligger till grund för den fantastiska utveckling som ministern talar om?
Om ministern inte kan ge något svar på frågan är detta bara bluff, fru talman. Då står ministern här och tar åt sig äran för att det återigen har varit sommar. Nästa sommar kommer ministern återigen att ta åt sig äran för att det blir sommar. Frågan är alltså vilken av de reformer den här regeringen har genomfört under de senaste månaderna som ligger till grund för detta. Sedan har ministern rätt i att politik ska utformas efter konjunkturläge - självfallet. Det är därför samtliga ekonomiska experter i vårt land dömer ut den här regeringens budgetpolitik.
Man lånar nämligen i en global högkonjunktur, vilket är det sämsta man kan göra. Den senaste av kritikerna var Konjunkturinstitutets nya chef, som i går varnade för att regeringen lånar i högkonjunktur. Det är det sämsta man kan göra, för då har man inget försvar när konjunkturen vänder.
Edward Riedl (M):
Jag vill återigen börja med att tacka ministern för hennes svar. Jag har frågat ministern hur hon tänker intensifiera arbetet med att stävja problematiken med de svarta trafikskolorna. Jag försöker tolka ministerns svar och kan inte se annat än att ministern inte avser att öka tempot i detta. Har jag fel får ministern gärna säga det i sitt nästa inlägg; hon har åtminstone några inlägg till.
De svarta körskolorna breder ut sig explosionsartat i hela Sverige. Från att ha varit ett relativt litet storstadsfenomen är detta nu ett problem i hela vårt land. Omfattningen ser dessutom ut att ha vuxit väldigt mycket - i dag upplever 40 procent av de lagliga trafikskolorna ett stort problem med de svarta trafikskolorna. Det innebär att man i vissa fall till och med blir utkonkurrerad av olaglig verksamhet. Herr talman!
Det finns två stora problem med de svarta trafikskolorna och hur de snabbt breder ut sig. Det första är att trafiksäkerheten äventyras när man har obehöriga och okvalificerade utbildare, och det andra är att de lagliga trafikskolorna drabbas. Men självfallet blir även enskilda som, ibland i god tro, köper tjänster av svarta körskolor drabbade.
De lagliga trafikskolorna betalar sina tillsynsavgifter, eventuella vinstskatter, sociala avgifter, löneskatter och moms. Det är grunden för det sätt vi lever på i det här landet. Det är grunden för att finansiera den gemensamma välfärden. Det är skatter från företag som sköter sig som gör att vi kan ha en skola tillsammans, att vi kan ha sjukvård, äldreomsorg och allt annat vi tycker är viktigt. Det är grunden i det svenska samhällskontraktet.
Vår uppgift som politiker, herr talman, är faktiskt att se till att de skötsamma företagen inte utkonkurreras av företag som missköter sig. Man ska betala sina skatter och avgifter, och man ska följa gällande regler. Det är på det sättet det ska fungera. När de svarta körskolornas verksamhet nu breder ut sig får vi både trafikproblem och långsiktiga problem med att finansiera den gemensamma välfärden.
Ministerns ingång att företag som följer lagar och regler inte ska konkurreras ut av svart verksamhet - det är vad hon säger i sitt svar - tycker jag i grunden är bra, men jag hade blivit chockad om ministern hade haft en annan uppfattning än att företag ska följa lagar och regler och att man inte ska ha olaglig verksamhet. Min fråga till ministern är ju faktiskt om hon tänker intensifiera arbetet med detta. Är hon nöjd och tycker att det är ganska bra som det är i dag, eller finns det skäl att öka på detta?
Jag är som sagt glad att ministern är emot olaglig verksamhet, men jag tycker att det är självklart. Min fråga kvarstår alltså: Vad tänker ministern göra? Tänker hon öka tempot, eller är hon nöjd med läget som det är?
Edward Riedl (M):
Låt mig börja med det som jag inte hann säga i mitt förra inlägg. Ministern ville ha tips på vad man kan göra, och självfallet ska jag komma med det. I våras föreslog vi moderater att man skulle minska antalet privata handledartillstånd från dagens 15. Jag håller med ministern om att man självfallet ska kunna handleda och övningsköra privat med sina barn eller andra närstående - det är jättebra att det är på det sättet.
Även om antalet privata handledartillstånd minskas från dagens 15 går det faktiskt att ha ett dispenssystem. Om det nu är någon som har 15 närstående som man behöver handleda kan man ansöka om detta. Då får myndigheterna också lite mer kontroll på detta, för vilken normal privatperson handleder 15 personer samtidigt? Vi behöver inte ha så generösa regler. Låt oss genomföra denna ganska enkla åtgärd, lågt hängande frukt, till att börja med.
Sedan håller jag med ministern om att det är polisen som ska beivra brott. Men låt oss då lyssna på vad polisen, åklagarna, de lagliga trafikskolorna och Sveriges Trafikskolors Riksförbund säger, för de har en hel del förslag för att komma till rätta med detta så att det blir lättare att upptäcka och lagföra. Vi behöver inte uppfinna hjulet själva.
Det finns förslag som vi faktiskt kan ta tag i. Vi måste komma till rätta med det här fusket. Det handlar, som jag sa, om både trafiksäkerhet och lagliga företags rätt att veta att vi politiker står upp för och ser till att de konkurrerar på rätt och rimliga villkor och att de inte får konkurrens från dem som inte sköter sig. Min fråga, herr talman, handlade om ifall ministern är beredd att intensifiera arbetet eller om hon är nöjd med den gång som är.
Min sista fråga till ministern är om hon kan tänka sig att faktiskt ta ledning i detta. Kan ministern, även om det ligger på olika ministrars ansvarsområden, tänka sig att ta tag i detta?
Edward Riedl (M):
Rikard Larsson är förvirrad, och det märks. Rikard Larssons problem är att han har alla emot sig. Han har inte bara en majoritet av riksdagen emot sig, inte bara sina ledande partikollegor långt ut i landet emot sig, utan han har hela Flygsverige emot sig och nästan samtliga remissinstanser. Det är Rikard Larssons problem. Rikard Larsson vill hellre prata om helt andra saker. Det kan jag förstå.
Det skulle jag också ha gjort om jag vore Rikard Larsson. Låt oss gå till det vi är här för att tala om. Jag tolkade inte, herr talman, att det kom några särskilda förklaringar från Rikard Larsson om vad som skulle ha förändrats eller vad skillnaden var mot när S och SD gjorde upp om saker i trafikutskottet under förra mandatperioden. Då satte man sig till och med och skrev lag tillsammans. Om det kommer något av substans från Rikard Larsson ska jag gärna besvara detta.
Annars får det vara som det är. Den här riksdagen skickade våren 2015 ett tillkännagivande till regeringen. Riksdagen sa att regeringen nu får i uppdrag att återkomma med en strategi för att stärka flygets konkurrenskraft. Jag hoppas att ni som lyssnar förstår vad jag säger. Det handlade om en strategi för att se till att det svenska flyget ska klara att möta utländsk konkurrens.
De varnade för en enda sak och sa: Vi vill inte ha en flygskatt. Det vore förödande för svenska jobb, för svensk flygindustri och för flyget överlag. Det var vad man varnade för. Denna regering har åstadkommit en sak, och det är en flygskatt. Det är fakta, Rikard Larsson. Nu kommer en ny omgång av detta.
En majoritet av riksdagen kommer att säga till regeringen: Vi vill att ni återkommer med en flygstrategi för att stärka flygets konkurrenskraft och inte slå undan benen på densamma. Herr talman! Jag hoppas att jag är tydlig även om Rikard Larsson var förvirrad.
Edward Riedl (M):
Jag ska försöka att använda mycket enkelt språk. Om man först föreslår att man ska bränna ned ladan och sedan vill prata om hur man ska inreda den blir det lite fel ordning, herr talman. Det är det jag försöker säga. Mycket av det Rikard Larsson tar upp är bra saker. Men det är helt oväsentligt, för vi kommer inte att ha några svenska flygbolag kvar om man inför flygskatten. Då kommer man att skynda på avvecklingen, och det var det som var min poäng. Låt oss prata inredning av ladan, men bränn inte ned den innan vi har påbörjat detta arbete!
Det, herr talman, är min vädjan till Rikard Larsson. Jag tycker att det är intressant när en ledamot säger: Låt oss tala om det betänkande vi har framför oss! Och sedan väljer han att göra det rakt motsatta. Han talar om allt annat än det betänkande vi har framför oss och försöker trixa, spela bort korten och tala om helt andra saker. Låt oss tala om betänkandet, för det vill jag också göra. Regeringen och ni har alltså nästan samtliga remissinstanser emot er, Rikard Larsson.
Ni har en majoritet av riksdagen emot er. Ni har till och med era ledande partikollegor runt om i Sverige emot er. Ni har hela Flygsverige emot er. Det är problemet. Flygskatten är helt förödande. En majoritet av riksdagen säger till regeringen i dag: Återkom med en ny flygstrategi, eller arbeta in den i den befintliga, för att stärka svensk konkurrenskraft! Slå inte undan benen för svenskt flyg! Det är vad det handlar om.
Edward Riedl (M):
Ja, jag har läst den. Om jag inte har fel - men det kan jag ha i detta så jag låter det vara osagt - vill jag minnas att det var Naturskyddsföreningen som hade beställt undersökningen. Men det kanske Karin Svensson Smith har bättre koll på än jag. Jag har i alla fall läst resultatet av densamma. Det stämmer precis, det som Karin Svensson Smith säger.
Det som inte framkommer är att man sannolikt utgår från att man tror att flygskatten leder till bättre miljö, det vill säga att man får någon form av miljövinster av den. Det är det som är själva problemet. Det är också därför remissinstanserna, det vill säga de experter runt om i landet som vi har frågat, kommer fram till samma slutsats som regeringens egen utredning: Det finns i princip inga miljövinster. Och varför inte då? Jo, därför att man kommer att förflytta sig med bil i stället för med flyg.
Då blir det inga miljövinster att tala om. Det som däremot också händer med denna konstruktion är att man inte längre får några direktlinjer från Arlanda. Om man ska flyga till New York kommer man alltså att få mellanlanda i Köpenhamn eller Oslo. Om man ska flyga till Asien kommer man sannolikt att få mellanlanda i Helsingfors. Då blir det till och med negativa miljöeffekter av flygskatten.
Om man skulle ställa om samma fråga till människor och berätta vad flygskatten faktiskt leder till tror jag att man får ett annat svar. Karin Svensson Smith får gärna kommentera det, om hon vill.
Edward Riedl (M):
Jag tror uppriktigt att om det vore så att detta ledde till positiva miljöeffekter skulle den opinionsundersökning som Karin Svensson Smith hänvisar till stämma. Människor är beredda att ta kostnader om man förbättrar miljön. Det är inget konstigt.
Men om man levererar ett förslag som inte leder till miljövinster utan tvärtom sannolikt kommer att leda till miljöförluster tror jag att människor kommer att vara mindre positiva till en skatt. Denna skatt har inga positiva effekter annat än att den slår ut svenska jobb, ser till att Arlanda kommer att förlora sin tätposition samt skapar mellanlandningar i andra delar av Europa, vilket vi vet är en stor belastning på miljön.
Regeringens egen utredning konstaterar att vi får en överflyttning till biltrafiken, vilket gör att det inte blir några miljövinster. Det finns alltså bara dåliga saker kvar med skatten, och inga bra. Om man ställer denna fråga till människor tror jag att de kommer att tänka lite annorlunda om skatten. Men jag kan ha fel. Det kan vara så att Karin Svensson Smith och Miljöpartiet är på rätt spår, men jag tror att människor i allmänhet tycker att det är bra att vi tar ansvar för miljöfrågorna.
Jag tror inte att de tycker att det är bra att vi gör dålig politik i den här kammaren som inte leder till miljöförbättringar utan bara till miljöförsämringar. Det är en politik som slår ut svenska jobb och som skapar problem för svensk industri att överleva. Det tror jag inte att människor är för.
Edward Riedl (M):
Jag tänker använda min tid uteslutande till det tillkännagivande som riksdagen kommer att skicka till regeringen. En majoritet i Sveriges riksdag kommer att ge regeringen i uppdrag att se över den svenska åkerinäringens konkurrenskraft.
Det var hårda ord från samtliga partier på vänsterkanten när det gäller fusket och bristande konkurrensmöjligheter för den svenska åkerinäringen. Det är bra att man har förstått vari problemet ligger. Ingen skugga ska falla på de tre vänsterpartierna, när det gäller just detta.
Problemet är att slutsatsen blir någonting helt annat, herr ålderspresident. Man ska stävja fusket genom att minska antalet trafikpoliser på våra vägar. Man ska förbättra konkurrenskraften för svensk åkerinäring genom att lägga på högre skatter på dieseln och införa en kilometerskatt.
Det är som att försöka släcka eld med bensin - ingen bra lösning alls. Jag har väldigt svårt att förstå varför man inte vill se över konkurrenskraften. Jag har ändå försökt; jag lyssnade på Jasenko när han stod i talarstolen. Om man ser samma problem som vi gör, varför vill man inte se över vari konkurrenskraften brister?
Kanske vet man redan svaret, eller så vill man inte utreda eftersom man inte vill få reda på vad problemet är. Min riksdagskollega Jasenko Omanovic från Socialdemokraterna försöker föra en debatt som är helt obegriplig om man är insatt i frågan. Han försöker få det att verka som att allianspartierna inte vill se över situationen för de anställda inom åkerinäringen.
Det är precis vad det handlar om i slutänden, om att säkerställa svenska åkeriers konkurrenskraft, att säkerställa sjysta arbetsvillkor i Sverige för dem som jobbar inom åkerinäringen och att se till att vi har sjysta löner. Det är vad allt det här handlar om. Men om de svenska företagen bara får ytterligare skatter och bördor kommer de inte att kunna klara av konkurrensen, den sjysta konkurrensen. Vi har dock ett problem till.
Det är den osjysta konkurrens som den svenska åkerinäringen utsätts för varje dag. Man möter den osjysta och olagliga konkurrensen som inte följer lagar och regler och inte betalar skatter och avgifter. Era lösningar på det, Jasenko Omanovic, är ytterligare skatter som absolut inte kommer att betalas. Lösningen kan inte rimligen vara att sänka den svenska åkerinäringen ytterligare. Herr ålderspresident!
Man kanske vill hantera åkerinäringen på samma sätt som man vill hantera Nordea. När någon till slut säger "Stopp! Vi klarar inte mer skatter" säger Socialdemokraternas finansminister "Men då är det kanske bättre att ni flyttar härifrån. Då behövs ni inte längre". Är det så ni ser på åkerinäringen också? De säger att det inte går att hålla på på det här sättet. Är ert svar då: "Flytta någon annanstans! Ni behövs inte i Sverige"?
Det är 86 000 arbetstillfällen det handlar om. Jag står bakom alla moderata yrkanden. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 5.