Camilla Waltersson Grönvall (M):
En barndom går aldrig i repris. Betydelsen av att ha en trygg och bra barndom kan nog inte överskattas. Vi vet att alldeles för många barn inte har detta.
Under 2020 blev vi brutalt påminda om det i och med att berättelsen om "Lilla hjärtat" nystades upp framför oss.
Men dessa barn är många, och även om berättelsen om "Lilla hjärtat" blev startskottet för ett väldigt viktigt arbete vet vi alla här att det finns många barn som behöver bättre förutsättningar, som behöver bättre lagstiftning och som behöver politiker som verkligen bryr sig och är handlingskraftiga.
En trasig uppväxt kan ge skador och ärr i själen, som min kollega Mats Wiking beskrev i sin berättelse om Jack. När hemmet inte klarar av att ta ansvaret är det viktigt att samhället finns där.
År 2018 var det 22 800 barn och unga som behövde insatser och fick bo i ett familjehem enligt SoL eller LVU. Det är många barn, men vi vet att det är betydligt fler som far illa. Vad behöver då ett barn? Jo, ett barn behöver väldigt mycket kärlek.
Man kommer väldigt långt på mycket kärlek, men man klarar sig inte bara på det. Och dessvärre får många barn inte ens kärlek där de borde få det, nämligen i sitt hem. Men man behöver också mat i magen. Det gör mig ont att veta hur många barn som går till skolan varje dag utan att ens ha fått det där målet mat.
Vi vet också att det finns barn som får gå ut och gå till skolan utan att ha tillräckligt mycket kläder på sig, när det är minus tolv grader. Man behöver också bli lyssnad till, förstådd, sedd och uppmärksammad för att få den start i livet som gör att man blir en välfungerande människa. Där kommer bland annat de oerhört viktiga familjehemmen in.
I det betänkande vi diskuterar i dag finns en rad förslag som tar sin utgångspunkt i hur viktiga familjehemmen är. Jag vill börja med att säga att vi har många fantastiska familjehem.
Men vi vet också att det finns barn som går ur askan i elden - från en fruktansvärd familjesituation till ett familjehem som inte håller måttet. Just därför behöver vi ha ett register, och det ska vara tvingande, anser vi. Alla familjehem ska ingå i ett register.
Det ska inte vara möjligt att i en kommun ha verksamhet som inte uppfyller de kvalitetskrav som man har rätt att ställa på ett familjehem för att sedan flytta verksamheten någon annanstans och fortsätta där. Men vi anser också att det ska finnas licensiering. Det innebär inte minst att man kan lyfta alla de fantastiska familjehemmen genom utbildningar och att de hela tiden får relicensieras.
Men det är också viktigt att man ser över det uppdrag som våra familjehem har. Fru talman! Detta är på många sätt ett nytt betänkande, och jag är väldigt glad över det. Vi har brutit ut yrkanden från den allmänna motionstiden som handlar om just utsatta barn.
Jag vill markera att det i detta betänkande finns yrkanden från Moderaterna, Liberalerna, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna. Men de övriga tre partierna är inte med. Varför? Jo, de valde helt enkelt att inte lägga in sina förslag i betänkandet.
Jag kan tycka att det finns många svek i detta, men det allra viktigaste sveket tycker jag gäller barnen. Jag ser nämligen som mitt uppdrag som politiker att i alla sammanhang arbeta för de förslag som vi moderater lägger fram och göra mitt yttersta för att se till att de får en majoritet.
Därför pratar vi moderater med alla partier i Sveriges riksdag och gör allt vi kan för att säkerställa att dessa majoriteter finns. Vad behöver ett barn? Jo, förutom allt det andra jag har pratat om behövs politiker som inte bara pratar utan också är beredda att agera och fatta beslut.
Den 12 mars 2020 lade vi moderater ett utskottsinitiativ på riksdagens bord. Det hade sin utgångspunkt i det fruktansvärda som hänt "Lilla hjärtat" och i att vi bestämde oss för att det nu fick vara bra; detta fick inte hända någon mer gång.
Jag kan se tillbaka på ett på många sätt fantastiskt år, då riksdagen har visat sina bästa sidor och åtta partier tillsammans har arbetat för att få en rad lagförslag på plats. Därför är jag lite extra besviken och ledsen över att vi inte har med Vänsterpartiet och deras yrkanden i utskottets förslag i dagens betänkande.
De har valt att reservera sig, tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Det jobb vi då gjorde resulterade bland annat i att vi har några förslag till nya lagar från och med den 1 mars. Det handlar bland annat om vårdplan och vårdnadsöverflyttning. Det saknas inte förslag, mina vänner.
Alliansregeringen tillsatte 2012 en utredning vars betänkande Barns och ungas rätt vid tvångsvård presenterades 2015 men inte hanterades av den rödgröna regeringen. År 2017 kom Se barnet!, ett betänkande från en utredning som Alliansen tillsatte 2014. Inte heller detta har hanterats av den rödgröna regeringen.
Den rödgröna regeringen har också tillsatt en egen utredning som 2017 lämnade betänkandet Ett fönster av möjligheter , men vi har ännu inte sett lagförslagen. Mina vänner! Barnen kan inte vänta. Barndomar går inte om. Det betyder att vi behöver göra betydligt mer än vi gör i dag.
Jag hade hoppats att vi i dag skulle se socialministern i kammaren, men inte heller denna gång kommer hon hit och diskuterar våra utsatta barn. Det finns nämligen en hel del förslag att diskutera.
Förutom dem jag har nämnt gällande familjehem finns det bland annat förslag om att införa lagkrav på obligatoriska drogtester av föräldrar eller vårdnadshavare när de ansöker om umgänge, när omprövning av vård enligt LVU sker eller i samband med att sådan vård upphör. Det finns förslag om lagkrav på att uppföljning av en placering i familjehem eller jourhem ska dokumenteras skriftligt.
Det handlar om en rad förslag som kan tyckas små men som är oerhört viktiga i den fortsatta hanteringen. Eftersom socialministern inte är på plats tänker jag att Mats Wiking, som är på plats, kanske kan berätta varför ministern inte är här och varför det inte har hänt något med alla dessa utredningar. Är det inte dags att det börjar hända saker?
Varför finns det inte en proposition på den propositionsförteckning som vi har tagit del av i socialutskottet? De må heta Jack, Esmeralda, Mio, Sofie eller Bobby - dessa barn är många, och nu måste det vara slut med ord och i stället bli handling och förändring. Jag kan lova att vi moderater bara har börjat vårt arbete när det gäller detta.
Jag yrkar bifall till reservation 4.