Carl Bildt (M):
Det gläder mig att Urban Ahlin tillhör min bloggs läsekrets. Det innebär ju att han uppmärksammar den utrikespolitik som vi för också på detta område, inklusive - och det var tydligen det som föranledde interpellationen - att jag undertecknade uppropet Global Zero i, som man säger, personlig kapacitet. Det stämmer att det inte var den svenska regeringen som undertecknade Global Zero av den enkla anledningen att man inte har bett några regeringar att göra det.
Det är individer som undertecknar det, och eftersom de som ingår i Global Zero är personer som jag har känt sedan mycket lång tid genom vårt engagemang i dessa frågor är det naturligt att man också kom till mig, och de ville också att jag skulle tala på öppningskonferensen i Paris. Det hade jag inte möjlighet att göra, för övrigt, tror jag, på grund av ett engagemang i denna kammare. Men min underskrift ansågs i alla fall vara betydelsefull, uppenbarligen också av Urban Ahlin. Jag är lite lätt smickrad över det.
Vad ska vi då göra för att föra dessa frågor framåt? Vi ska vara engagerade, sakkunniga och realistiska. Vad innebär det senare? Jo, det innebär att vi nu ska se att de närmaste stegen måste ligga i dialogen mellan Washington och Moskva. Jag fäster mycket stor vikt vid förhoppningen om att den nya amerikanska administrationen och kongressen kommer att ratificera CTBT.
Jag kan inte vara säker på detta, för det finns en del problem i sammanhanget, men det skulle vara synnerligen viktigt för förberedelserna för icke-spridningskonferensen nästa år. Jag tror också att det är mycket viktigt att man nu sätter i gång samtalen om en ersättning för Start 1-avtalet, som löper ut den 5 december i år.
Jag sade också att jag tycker att både Ryssland och USA skulle ha intresse av att gå vidare med signifikanta reduktioner av existerande arsenaler. Det handlar inte om att gå mot noll - det ligger inte i korten för de närmaste åren - men om vi kunde få dem att acceptera betydande ytterligare reduktioner tillsammans med ratificering av CTBT skulle det skapa ett underlag för framsteg i NPT-översynskonferensen nästa år.
Urban Ahlin har förvisso helt rätt i att det inte är jag som har dragit i gång hela den internationella debatten om multilateraliserad eller internationaliserad kärnbränslecykel. Det finns många som har varit aktiva i detta, inte minst till exempel den tyska regeringen. Men Sverige har tidigare inte varit aktivt. Den svenska regeringen har tidigare inte bedömt detta som en viktig fråga. Det har vi förändrat.
Jag tror att den är en viktig fråga, en nyckelfråga, för att förhindra spridningen till så kallade tröskelländer under de kommande åren. Jag tror inte att vi är alldeles oeniga i de här frågorna. Det finns alltid en skönhetstävling om vem som har sagt mest och talat högst och längst. Nu har vi, som Urban Ahlin också påpekade, gått in i ett år där vi spelar en mer betydelsefull roll i Europeiska unionen än tidigare.
Det antogs ett program under det franska ordförandeskapet. Det finns ett tidigare program om insatser mot massförstörelsevapen och om förhindrande av deras spridning. Det är en viktig uppgift för oss att föra detta vidare, inte minst i dialogen med den nya amerikanska administrationen.
I det ingår också att ha en beredskap att i vissa lägen, framför allt i NPT-förberedelserna och kanske också i någon utsträckning när det gäller den multilateraliserade kärnbränslecykeln, kunna väcka både konkreta och konstruktiva förslag. Om detta tror jag att vi i grunden har en betydande enighet.