Carina Ohlsson (S):
Vi debatterar nu regeringens skrivelse om Riksrevisionens rapport Lärdomar av flyktingsituationen hösten 2015 - beredskap och hantering . Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i socialförsäkringsutskottets betänkande 8 och avslag på reservationerna. Riksrevisionens samlade bedömning är att regeringen och Regeringskansliet följde förberedda rutiner och att de tillämpade en övad organisation för krishantering.
Samtidigt är den övergripande bedömningen att beredskapen brast i vissa avseenden, vilket föregående talare har tagit upp. Migrationsverket och andra myndigheter var inte tränade för att samverka med varandra vid en så stor och komplex händelse som flyktingsituationen utgjorde. Man hade till exempel inte övat mellan 2011 och 2014.
Det lyfter Riksrevisionen upp i sin rapport. Bedömningen var dock att Migrationsverket och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i huvudsak lyckades fullfölja sina kärnuppdrag under flyktingsituationen. Samhället klarade i stort sett av att ta emot och ordna tak över huvudet för det stora antalet asylsökande.
Svårigheterna utgjordes inte av brister hos enskilda myndigheter utan berodde främst på hinder i regelverk, brister i samhällets samlade kapacitet och bristande samverkan. Migrationsverket hade i flera år utvecklat sin beredskap för ett stort antal asylsökande, men arbetet hade till stora delar skett inom den egna organisationen.
En central och kritisk fråga när det gäller beredskapen för mottagande av asylsökande handlade om boendekapaciteten, vilket föregående talare också har tagit upp. I oktober 2015 höjde Migrationsverket ambitionen till 16 000 asylsökande i veckan - i dagsläget har man nästan glömt att det såg ut på det sättet på hösten för två år sedan, trots att det är så nära inpå.
Riksrevisionen bedömer dock att planen inte innehöll åtgärder som kunde förväntas leda till så hög boendekapacitet på så kort tid i verkligheten. Det berodde inte minst på att boendekapaciteten begränsades av faktorer som låg utanför Migrationsverkets kontroll, till exempel upphandlingsregelverk.
I likhet med utvärderingar av andra kriser och extraordinära situationer framgår det att myndigheter tenderar att fokusera på sitt eget kärnuppdrag i en krissituation, ofta på bekostnad av samverkan med andra aktörer. Fru talman! Migrationsverket prioriterade hösten 2015 att registrera och ordna boende åt asylsökande. Samtidigt prioriterades andra arbetsuppgifter ned.
Det innebar ökad arbetsbelastning och förlängd vistelsetid i de senare skedena av asylprövningen. Det märker vi också nu. Det har alltså medfört att ett stort antal personer vistas i landet under delvis oklara rättsliga förhållanden. Riksrevisionen instämmer i Migrationsverkets bedömning om att tillgången till boenden utgjorde ett reellt kapacitetstak för samhällets förmåga att uthålligt ta emot ett stort antal asylsökande.
Ändå lyckades det svenska samhället som helhet ordna tak över huvudet för 163 000 människor på ett år. I november 2015 infördes inre gränskontroller, och antalet asylsökande minskade successivt.
Riksrevisionen bedömer att ett fortsatt inflöde av asylsökande på samma nivåer som i månadsskiftet mellan oktober och november hade lett till att myndigheter och kommuner knappast hade kunnat efterleva samtliga gällande författningar som syftar till att värna om liv, hälsa och rättssäkerhet. Migrationsverkets och kommunernas omfattande insatser var en förutsättning för att detta skulle lyckas.
Och Migrationsverkets beslut om förtätning och sänkta kvalitetskrav vid boenden var rimliga i den situationen. Den förra regeringen införde visserligen vissa lättnader i plan- och byggförordningen, men dessa trädde inte i kraft i det mest akuta skedet utan kom senare. Det hjälpte alltså inte i just det läget.
Regeringen gav Upphandlingsmyndigheten i uppdrag att utreda hur upphandlingsreglerna skulle hanteras i en brådskande situation. Men först den 1 november 2015 kunde Upphandlingsmyndigheten redovisa hur reglerna kunde tillämpas. Och det var för sent, med tanke på läget. Resurserna var också otillräckliga för myndigheterna när det gäller att fatta individuella förvarsbeslut inom den lagstadgade sextimmarsfristen, vilket också har tagits upp av tidigare talare.
I den tillfälligt upprättade väntsalen i Malmömässan uppstod därmed en situation som av asylsökande kunde upplevas som ett frihetsberövande. Oklar ansvarsfördelning mellan Migrationsverket och polisen för kontroll av in- och utpassering från Malmömässan kan också ha bidragit till detta. Malmömässan var inte avsedd för boende, men i brist på alternativa boenden kom migranter att vistas där längre tid än planerat. Det saknades dock bättre boendealternativ.
Det fanns helt enkelt inga alternativ. Riksrevisionens rapport om lärdomar av flyktingsituationen hösten 2015 Fru talman! Migrationssituationen hösten 2015 innebar att Sverige ställdes inför stora utmaningar och påfrestningar som i många hänseenden var unika. Det ställs stora krav när olika verksamheter måste anpassas mycket snabbt. Samverkan, samordning och ett ledarskap för en gemensam inriktning blir i en sådan situation helt nödvändiga.
Det är positivt att regeringen avser att beakta Riksrevisionens bedömningar och arbeta vidare med Riksrevisionens rekommendationer för hantering av frågor om ansvar och analys.
I utredningen Att ta emot människor på flykt - Sverige hösten 2015 kartläggs händelseförloppet och utifrån det analyseras regeringens, de statliga myndigheternas, kommunernas och landstingens ansvar och beredskap inför situationen samt deras och civilsamhällets hantering av situationen. Detta betänkande bereds inom Regeringskansliet. Vi kommer självklart att följa regeringens arbete med att dra lärdom av flyktingsituationen 2015.
Där utgör utredningen en viktig del. Vi konstaterar att till exempel reglerna om överprövning av upphandlingsbeslut ändrades 2016, och därmed har rättsläget förtydligats. Förändringar i plan och bygglagen ska också kunna förenkla hanteringen vid ett akut skede.
Vi anser att regeringen tar de steg som behövs för att möta den kritik som kommer från Riksrevisionen. Därför tycker vi att det saknas skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av Riksrevisionens bedömning.