Pia Nilsson (S):
Det är intressant att den här debatten engagerar framför allt så många centerpartister, kanske mer riksdagsledamöter än statsråd. Jag måste säga så här långt till infrastrukturminister Åsa Torstensson att det inte räcker. Det räcker inte med de åtgärder som du eventuellt har föreslagit och som så här långt har gjorts. Tågförseningarna har alldeles för stor omfattning för att vi som resenärer ska kunna vara nöjda.
Det är trovärdighet som står på spel, och det måste vi verkligen ta på fullaste allvar. I augusti uppgick förseningstimmarna i Mälardalens regionaltrafik till 180 timmar. Det är helt oacceptabelt. Det kan väl inte ens ministern vara nöjd med? Det är inte bara oktober månad då det har dippat. Det har varit så under längre tid än så. Men ministern anser uppenbarligen att hon har gjort allt som nu går att göra.
Nu är det upp till alla andra att presentera förslag, säger hon. Men tycker verkligen inte Åsa Torstensson att det finns anledning att som ansvarig minister vidta ytterligare åtgärder för att återskapa trovärdigheten för tågtrafiken? Risken är ju uppenbar att många resenärer i stället väljer bil och flyg som transportmedel. Den utvecklingen vill då inte jag se, och jag tror inte ens att Åsa Torstensson önskar det.
Det kunde också vara intressant om ministern ville redovisa vad de satsade underhållspengarna från vårpropositionen 2007 och höstbudgeten 2008 har använts till. Någon form av utvärdering måste väl ändå föreligga? Om jag inte helt missminner mig tror jag bestämt att delar av det här underhållsanslaget, som skulle ha gått till järnvägar, drogs tillbaka för att i stället satsas på vägunderhåll.
Nu pratar ministern sig varm för det kraftsamlingspaket kring infrastrukturen som skapats i Mälardalen och som hon nu vill genomföra även i andra delar av landet. Men uppenbarligen finns det inte tillräckligt med kraft i det här paketet, för om det vore så skulle inte tågförseningarna vara något större bekymmer.
Jag ställer mig frågan hur stark den politiska viljan egentligen är hos den moderatstyrda regeringen att satsa på tågtrafiken i framtiden. I den närtidssatsning som regeringen lagt fram och som Désirée Liljevall också refererade till ser vi att satsningarna på väg är betydligt större än satsningarna på spår.
Det finns, hör och häpna, fortfarande ställverk som Banverket förfogar över, från 1940- och 1950-talen. Vissa dagar fungerar de, men inte alla dagar. Det är helt otroligt. Jag blev väldigt förvånad när den här uppgiften kom fram. Det är inte underligt att det händer saker!
Vi socialdemokrater vill åtminstone att fler och fler ska välja tåg som transportmedel, och jag hoppas verkligen att ministern delar den uppfattningen. Därför undrar jag om Åsa Torstensson i dag anser att vi har den underhållsberedskap som behövs för att klara av en ökning av tågresenärer eller om vi helt enkelt har nått kapacitetstaket.
Jag anser att det går att göra mer nu med underhållet på järnvägarna när bristerna är så uppenbara. Jag förstår bara inte varför inte ministern vill tidigarelägga delar av de planerade underhållsåtgärderna för att så snabbt som möjligt få till en förbättrad infrastruktur som kan leda till mindre tågförseningar - att tågen helt enkelt kan komma i tid.
Det är oacceptabelt med de tågförseningar vi ser i dag. Gör något nu, ministern!