Eva Olofsson (V):
Jag vet också att de kommer att fungera från och med den 24. Det har tagit ett år, en månad och två veckor. Man kan kanske tycka att det är en något lång tid. Det som har varit problematiskt är ju att det under tiden inte har gått att gå av på stationer under vägen även om det går på en och en halv till två minuter. Man har inte ansett att det finns tid till detta.
Därför har man begränsat människors möjligheter oerhört, och därför dyker sådana exempel som Erik Ljungbergs resa från Göteborg via Östersund till Gävle upp. Jag tycker att det är bra att man satsar på järnvägsstationerna, men man ska ju vidare därifrån med ett tåg. Jag tycker också att det är bra att statsrådet tar fram att tillgänglighet rör fler än de rullstolsburna.
Det rör inte minst information till och omhändertagande av människor som har andra funktionsnedsättningar. Det kan vara psykiska sådana, och det kan handlar om människor som behöver extra omhändertagande och information när det uppstår problem. Som vi vet har informationen inte alltid fungerat så bra för oss som inte har några svårigheter att ta till oss den. Jag tycker ändå att det är en väldigt passiv inställning när det gäller tågen. Jag vet att den här regeringen driver avregleringen, och vi vill något helt annat.
Vi tycker att det här ingår i välfärden och i samhällsansvaret. Vi tycker att en helhetsstruktur är bättre för alla svenskar, och inte minst för människor med funktionsnedsättning. Man måste lyfta in tillgänglighetsfrågorna ur ett funktionshinderperspektiv. Jag vet att handikapprörelsen har drivit detta i det tillgänglighetsråd som finns och fått svaret att det inte går eftersom man inte kan avreglera då. Jag undrar vad statsrådet tycker om det svaret. Det måste väl gå att driva tillgänglighetskrav?
Det måste väl gå att ställa krav vi upphandlingar? Regeringen måste väl kunna driva att tillgängligheten också ska gälla själva tågresan? Om man inte hade satsat på den här avregleringen hade man kunnat styra SJ och satt upp målsättningen att det ska vara tillgängligt och avsatt resurser för detta. Jag tycker också att det är väldigt synd att man har en så begränsad syn på människor med funktionsnedsättning.
Nu ska de vara väldigt glada för att de kan åka X 2000, och många är väldigt glada att det äntligen är klart. Samtidigt tar man bort liftar på intercitytågen mellan Stockholm och Göteborg. Det innebär att man inte kan välja att åka ett billigare och långsammare tåg om man kanske mår illa när man åker X 2000, vilket en del människor gör. Synsättet att det bara ska finnas en möjlighet för människor med funktionsnedsättning finns fortfarande kvar.
De har inte samma valmöjligheter som vi andra. Jag skulle vilja höra om statsrådet är beredd att driva skarpa krav på att tillgänglighet måste finnas med i upphandlingen. Veolia, som är ett jättestort företag med 80 000 anställda i 28 länder, kör tåg från 60-talet mellan Malmö och Stockholm. De tågen är inte ett dugg tillgängliga.
Får vi en utveckling mot fler och fler operatörer som kör gamla tåg som inte är tillgängliga går vi inte framåt och får inte ett tillgängligare tågresande, utan då går vi faktiskt bakåt. Då hjälper det inte att järnvägsstationerna är väldigt tillgängliga, vilket de självklart måste vara. Det måste vara en tillgänglighet både på tågen och på järnvägsstationerna.
Hur vill regeringen göra för att driva tydliga krav på att allt tågresande med det statliga bolaget och det som upphandlas ska vara tillgängligt?