Jan Ericson (M):
För ganska exakt ett år sedan stod jag i denna talarstol och debatterade förra årets budgetbeslut rörande EU-avgiften. Jag framförde då min och Moderaternas oro för en kraftigt stigande EU-avgift kommande år.
Då visste vi inte att det inte bara skulle bli en kraftig svensk avgiftshöjning 2021, utan vi skulle även tvingas delta i en omfattande så kallad återhämtningsfond där vi med lånade medel ska sätta kommande generationer i skuld för att ge bidrag till europeiska länder som misskött sin ekonomi under många år. Frågan om den svenska EU-avgiften i EU:s kommande långtidsbudget har diskuterats många gånger i både finansutskottet och EU-nämnden, och jag har varit med på de flesta av dessa överläggningar.
Vid flera tillfällen har jag och mina moderata kollegor efterfrågat större tydlighet från svenska ministrar och från statsministern. Men tvärtom har vi sett en alltmer oroväckande bild där företrädare för regeringen, inklusive statsministern, ibland har låtit lite väl uppgivna och signalerat svaghet inför de EU-länder som driver på för en större budget. Man har mer eller mindre tydligt signalerat att Sverige knappast lär kunna förhandla fram en lösning som är gynnsam för Sverige utan att vi i praktiken måste förbereda oss på kraftigt ökad avgift.
Från moderat synpunkt är detta ett olyckligt sätt att förhandla. Man kan inte backa in i en förhandling utan måste vara tydlig med sin linje. Tyvärr gick ju heller inte förhandlingarna Sveriges väg. Visserligen fick vi behålla svenska rabatter på EU-avgiften, men avgiften ökar trots detta med hela 16 procent - trots att ett EU-land lämnar unionen och budgeten därmed snarare borde minska. Och ovanpå alltihop läggs den framtida kostnaden för tidigare nämnda återhämtningsfond.
Från moderat sida är vi besvikna över utfallet av budgetförhandlingarna och dessutom mycket kritiska till EU:s återhämtningsfond, som blev ännu större och dyrare än vad vi befarade. Vad blir då Sveriges kostnader för EU per år framöver? Det fick vi redovisat av finansministern på EU-nämndens möte den 27 november. Den vanliga långtidsbudgeten för 2021-2027 innebär att Sveriges årliga avgift stiger från knappt 39 miljarder per år till nära 45 miljarder per år, en ökning med 16 procent.
Då är de framförhandlade svenska rabatterna på avgiften avräknade. När det gäller den så kallade återhämtningsfonden, Next Generation EU, ligger den utanför EU:s långtidsbudget. Hela summan till denna fond kommer att lånas upp av EU med medlemsstaterna som garanter. Därefter delas pengarna ut som bidrag och lån till medlemsländerna, dock mest till södra och östra Europa.
EU skjuter kostnaderna framför sig, och medlemsstaterna ska börja betala tillbaka lånet först 2028 och hålla på i 30 år fram till 2058. För Sveriges del blir kostnaden i dagens penningvärde 4,9 miljarder extra per år under dessa 30 år, eller totalt 147 miljarder. Och som vanligt är vi stora nettobetalare; vi betalar mycket mer än vi får tillbaka.
Det paradoxala är att EU har bestämt sig för att kalla denna skuldsättning av framtida generationer för dagens utgifter för Next Generation EU. Men det nästa generation får i arv efter oss är skulden, som alltså ska betalas tillbaka med början 2028 och sedan 30 år framåt.
Få av dagens ledande politiker lär behöva ta ansvar för vad som händer från 2028 till 2058, och det är ju väldigt praktiskt att använda pengar i dag som någon annan får betala i framtiden. Lika märkligt är att man använder pandemin som argument för att låna upp denna gigantiska återhämtningsfond. Pengarna fördelas nämligen inte alls efter vilken skada pandemin har orsakat respektive land. Sverige har drabbats hårdare än många andra länder och har även bland de högre dödstalen per capita i EU.
Inte heller ekonomiskt verkar vi ha klarat oss nämnvärt bättre än andra. Trots detta får vi en mycket liten del av fonden, och andra länder som har drabbats lindrigare av pandemin får betydligt mer. Fru talman! I takt med att EU:s budget växer alltför mycket och den gigantiska återhämtningsfonden läggs ovanpå kommer EU totalt att disponera ungefär 18 000 miljarder svenska kronor nästa budgetperiod, 2021-2027. Det är ofantliga belopp.
Med en så omfattande budget är det självklart extra viktigt att motverka fel, fusk och korruption, och där har EU:s revisionsrätt en viktig roll. I den senaste granskningen riktar man kritik mot att felen och bristerna tyvärr ökade under 2019. Vid EU-nämndens möte den 27 november framförde jag till finansministern Moderaternas krav på en skarpare skrivning om Sveriges hållning när det gäller denna kritik. Vi tyckte att regeringens text var alldeles för försiktig och ville vässa den ordentligt. Jag uppskattar att finansministern samtyckte till vårt förslag om en skarpare skrivning.
Sverige är stora nettobetalare till EU, och den nya budgeten och den tillkommande återhämtningsfonden gör att EU förfogar över mer av våra svenska skattepengar än någonsin tidigare. Det blir då ännu viktigare att pengar inte försvinner genom slarv eller i värsta fall genom fusk eller korruption. Fru talman! Den svenska regeringen har uppenbara problem med att ta till vara Sveriges intressen i EU fullt ut. Det gäller inte bara EU-avgiften och misslyckandet med återhämtningsfonden, utan vi ser det även på andra områden. Ett exempel är EU-förslaget om minimilöner.
Ett annat är det hotande förslaget om taxonomi, som vi just nu hanterar i finansutskottet och som hotar att slå hårt mot svenskt näringsliv, svenska jobb och svensk energiförsörjning. På punkt efter punkt visar det sig att Sveriges regering inte kan stå emot starka krafter i EU som driver på för beslut som missgynnar Sverige. För oss moderater, som i grunden är positiva till det svenska EU-medlemskapet, är det oroväckande att Sveriges regering inte lyckas bättre. I en förlängning hotas det svenska folkets stöd för EU-medlemskapet.
Det är viktigt att regeringen tydligt prioriterar EU-frågorna och ser till att statsråden kommer in i diskussionerna tidigt i processerna och inte låter förhandlingarna helt skötas av tjänstemän. Fru talman! Inom EU finns nu starka röster för att införa vad som i praktiken kan kallas rena EU-skatter. Från svensk sida är en stor majoritet av partierna negativa till detta. Det blir oerhört viktigt för Sverige att försöka samla en majoritet av EU-länderna mot dessa förslag. Detta får inte bli ännu en fråga där Sverige viker ned sig.
Skattebeslut måste fattas i enighet, och Sveriges regering måste tydligt och tidigt visa att vi inte kommer att acceptera att ge EU beskattningsrätt, vare sig direkt eller indirekt. Det får inte råda några som helst tvivel om att Sverige kommer att säga nej till alla försök att ge EU direkt eller indirekt beskattningsrätt eller att hitta på andra nya kreativa intäktskällor som tar in pengar från EU:s medborgare. Fru talman!
Eftersom riksdagsmajoriteten har gett budgetpolitiken en annan inriktning än den vi önskar avstår vi från ställningstagande när det gäller anslag inom olika utgiftsområden. Vi deltar därför inte heller i beslutet rörande utgiftsområde 27 och den svenska EU-avgiften och bifogar i stället ett särskilt yttrande. Fru talman! Jag är nu inne på mitt 15:e år som ledamot i Sveriges riksdag, och det vi upplevt under detta år liknar inget vi har upplevt tidigare.
Jag vill särskilt tacka kollegor och tjänstemän i finansutskottet och i EU-nämnden för trevlig stämning, gott humör och en god kreativitet när det gäller att hantera alla praktiska problem. Vi har alla sett hur vi har det hemma på våra Skypemöten - allt från att min hund avbröt statsministern från Bryssel till att folk har setts spilla ut kaffekoppar på datorn och lite annat smått och gott. Vi har fått en bra inblick i varandras privatliv.
Nu önskar jag talmannen, tjänstemännen i kammaren och tjänstemännen i utskottet en riktigt skön julledighet, givetvis i enlighet med rådande rekommendationer från Folkhälsomyndigheten!