KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Jag skulle gärna vilja veta vad det är i Vänsterpartiets skogspolitik som Irene Oskarsson tycker är så farligt. Grunden för vår skogspolitik är att vi vill att det ska tas ett större ekologiskt och socialt ansvar hos skogsägarna.
Vi tror inte på Eskil Erlandssons devis om frihet under ansvar. Vi tror att vi politiker också måste ta ett större ansvar för att skogsbruket, på det sätt som det bedrivs i dag, ska uppfylla våra miljömål och också de höga förväntningarna från alla de människor som lever och verkar i skogen varje dag.
Ett konkret exempel som jag tar upp är att det ska vara obligatoriska samråd inför slutavverkningar av skog, därför att skogsbolagen ska ha en dialog med de människor som berörs så att det inte blir så att det inte finns någon skog kvar när man kommer hem från sommarlovet och vill gå ut och plocka bär och svamp.
Jag vet att det finns flera seriösa skogsägare som bedriver samråd med de berörda. Det är jättebra, men vi vill att den höga nivån ska gälla för alla andra också. Vi har en mängd andra förslag också vad gäller skogspolitiken, men jag börjar med samrådsförslaget. Sedan kan vi återkomma till det andra.
Jens Holm (V):
Irene Oskarsson gav inget konkret svar på min ganska konkreta fråga, nämligen om det ska vara ett obligatoriskt samråd inför varje slutavverkning av skog i Sverige. Som jag sade tillämpar många skogsbolag redan detta tillvägagångssätt, och det kan säkert vara flera av de där samfunden och privatpersonerna som Irene Oskarsson hänvisar till som också gör det. Men varför då inte lyfta upp det till norm?
Jag noterade att när Irene Oskarsson höll sitt anförande om värdet av skogen - hon pratade om biomassa, timmer, virke och sådana saker - nämnde hon inte turismen. Turismen är en av våra snabbast växande sektorer i Sverige, och den omsätter mer än 200 miljarder kronor varje år. Naturturismen är en av de bärande delarna där. Enligt alla prognoser är det just naturturismen i glesbygden i norra Sverige som kommer att växa snabbast.
Då är det viktigt att vi har en fin och välskött skog kvar. Därför tror jag att det behövs en mer ansvarsfull skogspolitik i dag än den som förs från regeringen, som heter frihet under ansvar och som i praktiken innebär att man lägger allt ansvar på skogsägarna.
Jag tror också gott om väldigt många skogsägare i Sverige, men kom ihåg att i den här branschen finns också stora bolag som är ekonomiskt pressade och behöver tjäna pengar, och då är det bästa sättet för att garantera miljöhänsynen och de sociala värdena i skogen att vi sätter en hög ribba från riksdagen. Det är det som jag saknar i regeringens politik.
Men ge mig ett konkret svar på frågan om samrådet.
Jens Holm (V):
Jag vill tacka Johan Hultberg för anförandet; det var intressant att lyssna på. Det berörde några av de frågor som intresserar mig väldigt mycket, nämligen devisen frihet under ansvar som är vägledande för den här regeringen och egentligen kom in i skogsvårdslagen 1993, då man gjorde om den.
Jag undrar varför det är så viktigt med frihet under ansvar, alltså att vi inte ska säkerställa med politiska beslut att vi kan uppnå målen, utan vi ska lägga det ansvaret på skogsägarna. Varför är det så viktigt just inom skogsindustrin?
Vi har inte den parollen på den konventionella industrin, som är ganska hårt reglerad, inte heller på fisket eller jordbruket. Varför är det så viktigt att frihet under ansvar råder just i fråga om skogen? Jag skulle vilja fråga en annan sak. Vi i Vänsterpartiet vill att miljöorganisationer ska ha talerätt.
De ska kunna överklaga exempelvis avverkningar. Det finns ett mycket aktuellt fall, nämligen avverkningen i Änokdeltat som Naturskyddsföreningen överklagade. Sedan beslutade kammarrätten att Naturskyddsföreningen inte hade rätt att föra talan.
Om du har så stor tilltro till skogsägarna borde det inte vara något problem om vi ger miljöorganisationerna lite större utrymme, Johan Hultberg. Samma sak gäller det obligatoriska samrådet. Det är människor som bor och vistas i skogen. Ska inte de få tycka till inför en avverkning så att den blir gjort på ett sådant sätt att människor faktiskt kan acceptera den?
Jens Holm (V):
Tack för det svaret! Jag tycker inte att jag riktigt fick svar på frågan varför just skogsindustrin ska lyda under devisen frihet under ansvar, det vill säga i praktiken frihet från regleringar där de får göra väldigt mycket som de vill. Andra näringsverksamheter, industrin, fisket och jordbruket, har det inte på det viset, och det är inte så konstigt. Det är vi i den här kammaren som sätter upp mål.
Vi har till exempel satt upp miljökvalitetsmålen, varav miljömål nr 12 handlar om levande skogar. Nu säger våra myndigheter att vi inte kommer att uppnå det målet med gällande styrmedel. Då är det väl upp till oss att se till att vi uppnår det målet. Man kan inte bara lämna över det till skogsindustrin. 80 procent av den svenska skogen ägs av privata ägare. Jag tror att det är ganska unikt i Europa.
Det finns jättemånga privata ägare som tar ett stort ansvar. De bor i sin egen skog. De vet precis vad de sysslar med, men det finns också ett mycket stort anonymt ägande genom fonder och ren spekulation. Det finns rika människor i Stockholm som äger skog därför att de tjänar mycket pengar på det. De människorna kanske inte bryr sig lika mycket, och de människorna har framför allt inte kompetensen och vet hur man bedriver skogsbruk på ett hållbart och bra sätt.
Därför tycker jag att det är mycket viktigt att vi tar ett större ansvar för att säkerställa att våra miljömål uppnås och att våra skogar är levande och bra miljöer för de djur som vistas där och för alla de människor som vistas där. Jag fick inte heller svar på frågan om talerätt. Är det så svårt att släppa in miljöorganisationerna och låta dem få tycka till om skogspolitiken i Sverige?
Är det så svårt att ha samråd med de människor som är berörda inför en avverkning?
Jens Holm (V):
Anita Brodén nämnde att skogsindustrierna omsätter ungefär 125 miljarder kronor varje år. Det är stora summor; inget tvivel om det. Men turismen omsätter 225 miljarder kronor per år. Det är ungefär dubbelt så mycket. En starkt växande del är den form av turism som Anita Brodén själv nämnde, ekoturismen.
Så gott som all den turismen äger rum i skogen.
Ifall vi fortsätter att totalavverka 200 000 hektar skog varje år finns det risk att vi inte kommer att ha så mycket skog kvar som man kan ekoturista i, att det inte blir några platser kvar där människor från städer kan bo mitt ute i skogen, vara ute på fjällsafari, paddla kanot från kanotuthyrningen och så vidare.
Därför undrar jag: Är det inte dags att vi gör en uppgradering, så att vi också får sociala hänsynstaganden i skogspolitiken? Det kan väl inte vara så att det bara är det som huggs ned och blir massaved och papper som skapar ett värde från skogen? Jag instämmer starkt vad gäller synen på förvaltarskap.
Men jag undrar varför det då är så farligt att ge miljöorganisationerna talerätt, så att de till exempel kan överklaga en avverkning. Vi har fallet med den planerade avverkningen mitt i Änokdeltat i Kvikkjokk, som Naturskyddsföreningen har överklagat. Nu säger kammarrätten att de inte får göra det.
Tänk om vi kunde komma överens om en ändring av lagen, så att miljöorganisationer verkligen kunde få göra det! Skulle inte det stärka förvaltarskapstanken?
Jens Holm (V):
Då låter det som att vi är ganska överens om vad vi vill, Anita Brodén. Men då gäller det också att kunna fatta rätt beslut, så att vi går åt det hållet. Jag önskar att det vore så som du beskriver, att det är ett fåtal totalavverkningar som har gjorts på ett dåligt sätt, men att den absoluta merparten sköts på ett fantastiskt sätt.
Jag är ledsen, men det är i alla fall inte min bild, och jag tror att väldigt många utanför den här kammaren inte heller har den bilden. Därför är det viktigt att vi ger skogen ett bättre skydd i lagstiftningen. Jag vill åter ta upp en sak som du inte riktigt svarade på, nämligen miljöorganisationernas rätt att överklaga en ansökan om avverkning.
Varför kan vi inte ge miljöorganisationerna den rätten, så att det i alla fall finns någon som kan föra skogens talan? I dag är det så att en skogsägare skickar in en ansökan om avverkning. Sex veckor senare är det fritt fram för avverkning, om inte Skogsstyrelsen har reagerat, vilket de gör vid ett fåtal promille av alla ansökningar, Anita Brodén. Ifall vi släpper in miljöorganisationerna här får vi mer insyn och mer kontroll över verksamheten.
Det är det som Vänsterpartiets och Miljöpartiets reservationer i betänkandet handlar om. Jag tycker att det är synd att Folkpartiet än så länge inte ansluter sig till oss, men ni har chansen när vi ska rösta om detta nästa vecka.
Jens Holm (V):
Jakt är någonting som engagerar hundratusentals svenskar. Det är en viktig fråga. Jag tycker precis som Helena Leander att om man äter kött är det mycket bättre att äta viltkött än kött som är producerat på ett fabriksliknande sätt av intensivuppfödda djur.
Vi i Vänsterpartiet har en del synpunkter på vissa jaktformer som finns i Sverige. Över lag kan man säga att våra förslag handlar om att vi vill ha större djurhänsyn än vad som finns i dag. Det avhandlas inte direkt i detta ärende, varför jag inte går in på detaljerna. Jag skulle vilja ta upp några frågor som har direkt bäring på ärendet.
Den första rör det så kallade allmänna uppdraget. Det handlar om vem som egentligen ska ha ansvaret för att informera om jakt- och viltfrågor i Sverige. I dag har Svenska Jägareförbundet detta huvudansvar. Förbundet ska förmedla en objektiv sakkunskap om viltfrågor i Sverige.
Jag menar att det blir hart när omöjligt för en jägarorganisation att förmedla objektiv information. Därför tycker Vänsterpartiet och Miljöpartiet i reservation nr 4 att detta är en gammalmodig konstruktion som har hängt med sedan långt tillbaka, där det är jägarna själva som ska sköta informationen om jakt och vilt.
Vi tycker inte att detta känns som en modern ordning längre. Det vore i stället fullt rimligt att alla aktörer som har relevant information att komma med - det kan vara djurskyddsorganisationer och miljöorganisationer men också jägarorganisationer - skulle kunna söka pengar från Viltvårdsfonden och bedriva informationsarbetet.
Jag skulle också vilja knyta an till det som Helén Pettersson från Socialdemokraterna tog upp, fjälljakten. Jag måste säga att det är djupt beklagligt vad den borgerliga regeringen har gjort. Strax efter valet öppnade man upp för storskalig jakt för egentligen hela Europas medborgare att jaga i de svenska fjällen.
Det gjorde man genom en ändring av rennäringsförordningen. Man menade att så här måste vi göra för att det ska vara fri rörlighet i EU. Tack och lov beslutade en enig riksdag våren 2012 att det inte var acceptabelt att det var på det sättet, utan vi uppdrog åt regeringen att föra in den tidigare lagstiftningen och därmed ändra i rennäringsförordningen.
Det var våren 2012, för drygt ett år sedan, som vi fattade beslutet. Fortfarande har regeringen inte gjort ett skvatt, utan man väljer att begrava frågan i en utredning. Det tycker jag är oacceptabelt och ett svek mot den här församlingen.
Avslutningsvis vill jag understryka vikten av att vi har en generös ersättning för skador som vilda djur och i synnerhet rovdjur åsamkat. Jag tror att vi genom att höja ersättningen för rovdjursskador ökar möjligheterna för en större förståelse för den svenska rovdjurspolitiken.
Vi understryker i reservation 3 att det är väldigt viktigt med en generös ersättning för rovdjursskador. Jag tycker att det är olyckligt att regeringen än så länge inte har svarat på det önskemålet, men man kan hoppas att de gör det snart.
Jens Holm (V):
Åsa Coenraads sade att djurskyddspolitiken är en prioriterad fråga för regeringen och för Moderaterna. Då undrar jag: Hur då? Är det någonting som ni har gjort, Åsa Coenraads, under de nu nästan sju år som ni har styrt är det att ni har försämrat för djuren hela tiden.
Ni har dragit ned på resurserna för att hitta alternativ till djurförsök, ni lade ned Djurskyddsmyndigheten, ni håller pälsindustrin under armarna, ni skapade stort kaos när ni omorganiserade djurskyddskontrollerna så att det i dag bara görs hälften så många djurskyddskontroller som det gjordes tidigare och ni föreslår inga konkreta åtgärder när det gäller uppbindning av djur.
Det här är bara några exempel från den ganska digra lista som man tyvärr kan göra när det gäller sveket från den här regeringen mot djuren. Nu har vi väntat i ungefär ett och ett halvt år på att det ska komma ett förslag på en ny djurskyddslag. Jag vill fråga Åsa Coenraads: När kommer ett förslag? Det är era partier som sitter i regering.
Jag vill inte att det ska bli så som Sara Karlsson från Socialdemokraterna sade här tidigare, att det ska bli åtta förlorade år för djuren på grund av ert styre. Åsa Coenraads nämnde också det internationella djurskyddet och att det tydligen också är prioriterat.
Reservation nr 2 i det här betänkandet - jag kan hålla med om att det är en begränsad fråga - handlar om att vi måste säkerställa att EU:s center för alternativa metoder för djurförsök, Ecvam, ska få mer resurser. Varför röstar ni i så fall inte för den reservationen, Åsa Coenraads?
Jens Holm (V):
Låt oss börja med djurskyddskontrollerna. Vänsterpartiet tycker att det är bra att djurskyddskontrollansvaret ligger på länsstyrelserna, men vi motsätter oss några saker. En är att det i dag endast görs hälften så många djurskyddskontroller som innan ni gjorde er omorganisering. Under det senaste året tror jag att det har gjorts ungefär 14 000 djurskyddskontroller mot tidigare ungefär 24 000 kontroller om året. Det är alltså nästan bara hälften så många i dag som tidigare. Varför är det så?
Jo, därför att det inte finns tillräckligt med resurser. Tidigare kunde man ta ut en kontrollavgift. Vid alla andra offentliga kontroller är det standard att man tar ut en avgift för den service man ger som myndighet när man kontrollerar. Men er regering, Åsa Coenraads, tog bort möjligheten att ta ut en sådan avgift, vilket underminerar djurskyddskontrollanternas möjlighet att åtminstone delvis få in resurser för sin viktiga verksamhet.
Det är våra konkreta invändningar mot den stora omorganisering som ni gjorde, inte det faktum att ansvaret ligger på länsstyrelserna. Sedan säger Åsa Coenraads att hon hoppas att det kommer en proposition om en ny djurskyddslag snart.
Ja, det gör jag också, men skillnaden mellan mig och Åsa Coenraads är att Åsa Coenraads företräder regeringens största parti, som därmed också bör ha det största ansvaret för att vi inte får se ett förslag till en ny djurskyddslag. Då, Åsa Coenraads, tycker jag inte riktigt att det håller att säga att man hoppas att det snart kommer en proposition. Vi vill ha konkreta förslag. Vi har väntat i över ett och ett halvt år.
Vi vill inte vänta längre, och framför allt tror jag inte att djuren vill vänta längre på att få det åtminstone lite bättre.
Jens Holm (V):
Vi har nu hört ännu en företrädare från regeringspartierna som hoppas att det snart kommer en proposition om en ny djurskyddslag, eller i alla fall om ändringar i djurskyddslagen. Vi från oppositionen hoppas också det. Men det är ni som har ansvaret att skriva propositionerna. Och vi har, som sagt, väntat i drygt ett och ett halvt år. Men låt oss hoppas att det kommer något till hösten.
Det finns, Anita Brodén, flera saker från denna utredning som man skulle kunna plocka ut och lägga fram som konkreta lagförslag om man inte vill lägga fram förslag om en helt ny djurskyddslag. Det kan gälla exempelvis märkning och registrering av katter. Det kan gälla förslaget om att man ska förbjuda uppbindning av djur som hålls inomhus. Det kan gälla förbudet mot sexuellt utnyttjande av djur.
Det kan gälla förbudet mot elefanter och sjölejon på cirkus. Vad tycker Folkpartiet om det? Det är ändå konkreta förslag från utredningen som vi här och nu, eller i alla fall mycket snart, skulle kunna komma överens om att stödja gemensamt och se till att klubba igenom. Detta är en konkret fråga. Jag skulle vilja ställa en fråga till Folkpartiet gällande djurförsök. Jag tycker att det var bra att Anita Brodén tog upp denna fråga.
Vi får hoppas att det kommer ett center för alternativ till djurförsök, ett så kallat 3R-center. Tycker Folkpartiet att Vänsterpartiets idé är god, nämligen att ha en handlingsplan för att minimera antalet djurförsök? Då kan vi hela tiden stämma av antalet djurförsök och vidta åtgärder så att färre djur utnyttjas i djurförsök. Sedan var det frågan om definition. Sverige har en generösare definition av djurförsök i Sverige.
Det finns en diskussion om att vi bara ska använda oss av EU-definitionen, som jag tycker är begränsad och sämre. Vad tycker Folkpartiet? Vilken definition ska gälla egentligen?
Jens Holm (V):
Nu lovar Anita Brodén att det ska komma en proposition om djurskyddslagen i närtid. : Ja.) Problemet är att vi har fått sådana löften tidigare från regeringen, inte från vem som helst utan från Eskil Erlandsson. Det fanns med i listan över kommande propositioner att det senast den 26 mars skulle komma en proposition om ändringar i djurskyddslagen. Så blev det inte. Det var ett svek från regeringen.
Vi fick aldrig någon sådan proposition. Det låter lite hoppfullt att Anita Brodén här och nu kan lova att i närtid kommer en proposition om ändringar i djurskyddslagen. Vi får hoppas att ni håller löftet den här gången. Sedan var det definitionen av djurförsök. Det kan låta jättetekniskt. Låt mig vara tydlig. Den svenska definitionen av djurförsök innebär följande. Man har för avsikt att ta organ från några möss eller marsvin.
De dödas senare, men deras organ tas ut för att användas i någon form av experiment. Det klassas som ett djurförsök. Det tycker jag är helt korrekt. Djuren dödas för att göra experiment. Enligt EU-definitionen klassas inte detta som ett djurförsök. Organen tas ut, och sedan avlivas djuren omedelbart. Här råder en stor skillnad. I antal handlar det om drygt 200 000 djur i Sverige.
Om Sverige går över till EU-definitionen osynliggör vi troligen hundratusentals djur i djurförsök. Jag vet att det har funnits konkreta förslag på bordet från regeringen om en harmonisering, det vill säga att vi ska anta EU-definitionen av djurförsök i Sverige. Vilken definition tycker Folkpartiet att vi ska ha?
Ska vi fortsätta att använda oss av den svenska definitionen eller ska vi harmonisera, det vill säga anpassa oss helt och hållet till EU och bara använda deras definition av djurförsök?
Jens Holm (V):
Jag skulle vilja fråga Linda Wemmert några saker. Jag instämmer fullt i att det finns ett stort problem med att grovt kriminella i dag kan utnyttja olika kryphål som finns i vår lagstiftning och sälja mat och förpacka mat som inte är det som förespeglas och uppenbarligen tjäna väldigt mycket pengar på det.
Men det jag saknade lite, Linda, i ditt anförande var vad Moderaterna vill göra konkret för att råda bot på det här problemet. Som jag sade i mitt anförande: Om vi kan införa en obligatorisk ursprungsmärkning av allt kött, inklusive sammansatta produkter, blir det åtminstone svårare för de kriminella. Är det någonting Moderaterna är beredda att backa upp?
Min andra fråga rör Matlandet Sverige. Linda säger att det ska leda till 10 000 nya jobb. Jag har faktiskt sett uppgifter om 20 000 nya jobb. Det verkar vara ett projekt där man kan bjuda till lite hur som helst. Frågan är: Hur många jobb har Matlandet Sverige lett till? Det har pågått sedan 2008. Det är ett antal år. Nu skulle jag vilja veta hur det blev enligt Moderaternas bedömning. Blev det 10 000? Blev det 20 000?
Blev det några nya jobb över huvud taget? Sänkningen av restaurangmomsen kostade 5,4 miljarder första året. Sedan är det 4 miljarder de resterande åren. Linda säger här att det har lett till, högt räknat, 5 000 nya jobb. Det innebär att varje jobb kostar ungefär 1 miljon kronor. Det torde vara Sveriges dyraste jobb. Det är ingen bra satsning.
Jens Holm (V):
Vad gäller den frivilliga märkningen är det jättebra att vissa vill gå före och märka frivilligt. Men det vi gör ifall vi kräver en obligatorisk ursprungsmärkning är att vi säger att den standard som både du och jag tycker är bra, nämligen att man ska märka så att man ser varifrån köttet kommer, är den standard som ska råda för alla.
Därmed borde det bli bättre för dem som har gått före och som är seriösa. Och de som är dåliga måste helt enkelt skärpa sig. Jag förstår verkligen inte resonemanget att det till och med skulle bli lättare för kriminella ifall vi inför en obligatorisk ursprungsmärkning. Sedan måste jag säga något om Matlandet Sverige.
Man går ut med ambitionen att det ska leda till 10 000 nya jobb - och jag har som sagt sett siffran 20 000 också. Man studsar liksom till när man läser det, för det är en otroligt hög siffra. Men då måste man faktiskt också kunna göra någon form av rimlighetsbedömning efter alla dessa år som Matlandet Sverige nu har pågått.
Jag tycker att det är en brist när ni som är anhängare av Matlandet Sverige står och pratar i riksdagens kammare om hur bra det här ska bli, och nu när vi har haft Matlandet Sverige i fem år - eller är det till och med sex år? - kan ni fortfarande inte säga om det har lett till ett enda nytt jobb. Jag håller med, Linda, om att alla jobb är viktiga.
Det är därför vi i Vänsterpartiet tycker att det är så viktigt att vi får fler förskollärare, att vi får mer personal inom äldreomsorgen och att vi får fler sjuksyrror inom vården. Det är där som pengarna behövs, inte för att man ska se till att McDonalds och Burger King ska kunna göra större vinster.
Jens Holm (V):
Jag vill säga två saker till Anita Brodén. Du har fel då du säger att "oppositionen" var motståndare till omorganiseringen av djurskyddskontrollen. Vi i Vänsterpartiet var inte motståndare till det. Vi tycker att det är bra att den har flyttats över till länsstyrelserna. Men vi har väldigt mycket kritik mot sättet som det här gjordes på. Man kan titta på statistiken över antalet utförda kontroller.
Före omorganiseringen gjordes det drygt 20 000 kontroller varje år. Efter omorganiseringen halverades det nästan och gick ned till ungefär 12 000. Antalet utförda kontroller ligger fortfarande på en mycket lägre nivå jämfört med tidigare. Vid omorganiseringen tillförde man inga extra resurser till djurskyddskontrollerna.
Nu har man tillfört lite grann, och det välkomnar vi i Vänsterpartiet. Men den stora förbättringen för djurskyddskontrollen i Sverige skulle vara ifall djurskyddskontrollanterna kunde få ta ut en kontrollavgift varje gång de är ute på fältet och gör en kontroll. Då skulle de få ett visst mått av självfinansiering.
Så var det tidigare, och det är praxis i hela Europa och praxis inom alla andra kontrollverksamheter. De som åker ut och gör en kontroll utför egentligen en service, så det borde vara ganska självklart att de kan få ta ut en sådan kontrollavgift.
När vi pratar om djur - jag vet att Anita Brodén är väldigt engagerad i den frågan - skulle jag vilja säga att något av det första ni gjorde när ni kom till makten var att avskaffa Djurskyddsmyndigheten, en helt unik myndighet i världen för att värna djuren. Jag vill fråga Anita Brodén: Blev det bättre eller sämre för djuren då man avskaffade Djurskyddsmyndigheten?