KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Tack för den här spännande debatten, arbetsmarknadsministern! Det finns inte en universallösning på ungdomsarbetslösheten, säger arbetsmarknadsministern. Det är faktiskt ett nytt besked från arbetsmarknadsministern. Tidigare har man ju förstått på moderata ministrar att det har funnits en universallösning på alla problem från skoskav till ungdomsarbetslöshet, nämligen ofinansierade skattesänkningar. Detta är åtminstone ett litet steg framåt i den här debatten.
Det skulle ändå vara intressant om vi kunde diskutera vad det finns för lösningar och vad arbetsmarknadsministern har för lösningar. Ungdomsarbetslösheten är trots allt förskräckande hög. Vi ställer nu frågor om hur regeringen och arbetsmarknadsministern tänker bekämpa ungdomsarbetslösheten, och vi vill ha konkreta svar.
Då räcker det inte att bara dra upp sådant som har skett under olika budgetbehandlingar under de senaste sju åren. Om de inte har fungerat kräver Sveriges ungdomar svar, och de kräver nya lösningar på de problem som de gamla lösningarna inte har kunnat råda bot på. Det är viktigt att vi får dessa svar i dag. Det tycker jag att man kan kräva.
Sedan var det intressant att höra Katarina Brännströms anförande. Hon lyfte verkligen siffertricksandet till svindlande nivåer. Det kan inte ha varit särskilt roligt för ministern att få det anförandet direkt i anslutning till att vi började ifrågasätta siffertricksandet. Låt mig reda ut vad det är som gäller.
Katarina Brännström hävdar att vi inte har en ungdomsarbetslöshet på över 20 procent i dag. Det är bara att gå till snabbprotokollet och läsa om man inte tror på vad jag säger. Men det kanske spelar lite mindre roll vad Katarina Brännström har för uppfattning om statistik och så vidare. Det återstår ändå att få reda på vad arbetsmarknadsministern tycker.
Delar arbetsmarknadsministern Katarina Brännströms siffertricksande uppfattning om ungdomsarbetslösheten, eller erkänner arbetsmarknadsministern att vi har ett reellt problem? Man blir lite fundersam. Om det inte finns något problem med ungdomsarbetslösheten är det ju inte så konstigt om man inte gör några större ansträngningar att försöka lösa det.
Om man har en analys om att arbetslösheten är uppblåst med falsk statistik finns det ju andra samhällsproblem att ägna sig åt.
Men om man faktiskt menar att våra ungdomar kan ställa krav på att få sina reella problem sedda och åtgärdade av Sveriges regering och Sveriges arbetsmarknadsminister måste man också kunna ställa frågan till arbetsmarknadsministern: Hur hög är ungdomsarbetslösheten?
Är den, som SCB och IFAU säger, någonstans mellan 20 och 25 procent lite beroende på när man mäter, eller är den, som Katarina Brännström och den moderata partisekreteraren säger, försumbar och handlar om ensiffriga tal - 8 procent har nämnts? Vad är det som är sant?
Återigen frågar jag: Hur många jobb har den sänkta arbetsgivaravgiften för unga gett? Det skulle vara väldigt spännande att få svar på det. Om arbetsmarknadsministern inte kan svara på det måste hon svara vilka andra åtgärder som ska sättas in för att lösa detta stora samhällsproblem.
Patrik Björck (S):
Vi har i kväll fått se en arbetsmarknadsminister som inte kan eller vill svara på frågor. Vi har en arbetsmarknadsminister som inte kan svara på frågan om vad hon tänker göra åt ungdomsarbetslösheten men som väljer att ägna sig åt siffertricksande. Vi har, herr talman, i debatten i dag hört ett flertal moderata ledamöter förneka att det råder hög arbetslöshet.
De säger att allt är bra, att den moderata politiken har lyckats, att det inte finns behov av några nya åtgärder. Herr talman! Vi socialdemokrater tar arbetslösheten på allvar. Därför blir vi djupt oroade när vi inser att regeringen inte gör det. Vi ser de arbetslösa ungdomarna.
Vi hör dem, och vi tar deras oro på allra största allvar. Vi ägnar oss inte åt att låtsas att de inte finns, att de skulle vara någon sorts statistiska krumelurer, när vi vet att det är ungdomar av kött och blod som far illa. Herr talman!
Vi talar också med de företagare som trots den höga arbetslösheten inte hittar någon att anställa, därför att arbetsmarknadspolitiken har havererat, gett upp, lämnat walk over.
Arbetsförmedlingen lämnar år efter år tillbaka miljarder av de pengar som fanns för att utbilda arbetslösa ungdomar som skulle ta de jobb som faktiskt finns i riktiga företag i Sverige i dag. Detta är något som oroar oss djupt. Vi för en helt annan politik. Vi ser problemen.
Den första förutsättningen för att lösa problemen är att se dem.
Patrik Björck (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern och Hanif Bali. De som haft tillgång till Youtube de senaste dagarna har kunnat se hur Alliansen firat sin valförlust efter EU-valet och sina katastrofala SCB-siffror. De har hoppat upp och ned i någon sorts masspsykos, dansat och varit väldigt positiva efter dessa stjärnsmällar.
Nu går Hanif Bali upp i samma anda och är entusiastisk över den höga ungdomsarbetslösheten. Det får man väl fundera över vad det står för, herr talman. Men tittar man på Alliansens dans på Youtube tror jag man får en förklaring till Hanif Balis entusiasm över den höga ungdomsarbetslösheten.
Bagdad Bob. Det som gjorde att jag begärde ordet var att arbetsmarknadsministern i svaret nöjt och belåtet säger att vi har den lägsta andelen långtidsarbetslösa i hela EU. Det gör mig lite orolig, herr talman. Långtidsarbetslösheten har tredubblats sedan alliansregeringen tog över. Det är det intressanta för en svensk arbetsmarknadsminister.
Vi vet alla att när långtidsarbetslösheten har bitit sig fast och individen har kommit långt från arbetsmarknaden blir det problem och svårt för individen att återkomma. Arbetsmarknadsministern ingår alltså i en regering som administrerar en period då långtidsarbetslösheten i Sverige tredubblats. Det är denna utveckling som är livsfarlig.
Då kan man inte nöja sig med att jämföra sig med andra länder. Arbetsmarknadsministern säger också att ungdomsarbetslösheten ligger på en låg nivå jämfört med många andra länder, och så är hon nöjd med det. Då hamnar vi i samma fälla, för det beror på vilka man väljer att jämföra sig med.
Ett antal länder i EU tar emot bidrag från EU för att de har misslyckats med att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Sverige är ett av de länderna. Jag tycker att det är rimligare att jämföra Sverige med alla de länder som inte tar emot bidrag från EU eftersom de har lyckats bättre med att bekämpa ungdomsarbetslösheten.
Dessa fakta verkar arbetsmarknadsministern försöka förtränga genom att välja jämförelseobjekt för att få den allvarliga situationen att framstå i ett bättre ljus.
Troligen är det orsaken till att arbetsmarknadsministern inte lägger fram några förslag och propositioner eller har några idéer om hur vi ska ta oss ur denna svåra situation. Ministern har inga förslag och ingen politik utan är nöjd med att det finns andra länder som har det ännu värre.
Hon saknar dessutom insikt om att det finns många jämförbara länder som har lyckats bättre. Det är oroande, herr talman.
Patrik Björck (S):
Jag tänker ställa två väldigt enkla frågor till arbetsmarknadsministern. Den första är: Oroar det arbetsmarknadsministern att långtidsarbetslösheten har tredubblats under hennes regerings tid? Är det oroande? Den andra frågan är: Oroar det arbetsmarknadsministern att vi har en ungdomsarbetslöshet på 25 procent i tre regioner i Sverige? Det är en ungdomsarbetslöshet som är så hög att vi får bidrag från EU.
Oroar detta arbetsmarknadsministern?
Patrik Björck (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellation. Jag ställde tre frågor i interpellationen, och jag ska försöka tolka svaren på dem. Den första frågan var: Hur dålig kan arbetslöshetsförsäkringen tillåtas bli innan regeringen är nöjd? Jag kan inte se att jag får något som helst svar på den frågan. Det är alltså inget svar.
Den andra frågan var: Tänker arbetsmarknadsministern ta initiativ till att höja ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen? Svaret är lite otydligt, men jag tolkar det ändå som ett nej. Den tredje frågan var: Ska socialbidrag/försörjningsstöd ersätta a-kassan? Även det svaret är lite svårt att tyda. Men jag tolkar det som ett ja.
Den första frågan kan möjligen låta som om den är retorisk, men det är den inte. Den handlar faktiskt om att jag tycker att jag, arbetsmarknadens parter, anställda, arbetslösa och arbetsgivare ändå har rätt att få reda på hur regeringen och arbetsmarknadsministern resonerar kring ersättningsnivån.
När man hösten 2006 sänkte taket i a-kassan var den i nivå med löneläget i landet. Om taket är högt är eller lågt i en a-kasseersättning är bara relaterat till de inkomster som ska skyddas av denna försäkring.
Under de åtta år som har gått har detta förhållande hela tiden försämrats, och i dag har knappt någon sin inkomst försäkrad. Uppenbarligen är regeringen fortfarande inte nöjd, så det är väl någon sorts halvt svar. Men hur låg ska ersättningen kunna bli? Är det när den motsvarar ett halvt försörjningsstöd?
Är det då som det är dags att börja fundera på om ersättningen har nått den rätta nivån för att fylla den funktion som regeringen vill? Vi kan bara konstatera att det är ett nej, alltså att man inte vill höja ersättningen. Frågan om huruvida socialbidrag/försörjningsstöd ska ersätta a-kassan är också högst relevant.
Arbetsmarknadsministerns chef, statsministern, har faktiskt uttryckt sig i dessa termer på en direkt fråga från en journalist om vad man som arbetslös ska försörja sig på, detta utifrån förutsättningen att många arbetslösa inte ens har tillgång till försäkringen. Och de som har tillgång till försäkringen klarar inte av att försörja sig på den utan får komplettera med försörjningsstöd.
Statsministern har då svarat att man får låta sig bli försörjd av släkt och vänner. I sista hand finns möjligheten till samhällets yttersta skyddsnät, som arbetsmarknadsministern beskriver här.
Man har faktiskt förändrat svensk arbetsmarknad rätt kraftfullt när man har låtit vårt försäkringssystem så att säga tona bort på detta sätt och sakta men säkert låter det ersättas av försörjningsstöd. Detta sker på två sätt. Det ena sättet är att man stryper tillgången till försäkringen, så att folk tvingas till försörjningsstöd.
Det andra sättet är att man inte ser till att höja taket i ersättningen, så att det nu har krupit under nivån för försörjningsstöd. Detta tolkar jag som ett ja på frågan. Det ska bli spännande att höra om arbetsmarknadsministern delar min tolkning av hennes svar.
Patrik Björck (S):
Jag tycker ändå att arbetsmarknadsministern har varit väldigt tydlig i dag.
Vad det handlar om här är att vi troligen aldrig kommer att få svaret på vad som är den bortre gränsen när det är dags att justera ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen eftersom vi, precis som Ali Esbati är inne på, förhoppningsvis byter regering till hösten och då får en helt annan politik, där vi återställer arbetslöshetsförsäkringen som den viktiga del av en aktiv arbetsmarknadspolitik som det är meningen att den ska vara.
Det är viktigt att man ser sambandet: Arbetslöshetsförsäkringen kan faktiskt, tillsammans med en aktiv arbetsmarknadspolitik, medverka till att vi klarar av att bekämpa arbetslösheten.
Om man ser rent historiskt på förhållandet mellan arbetslöshet och arbetslöshetsförsäkringens storlek i förhållande till lön kan man konstatera att när vi har haft som högst ersättning i arbetslöshetsförsäkringen har vi också haft som lägst arbetslöshet. Det är de historiska fakta som finns. Den absoluta koppling som arbetsmarknadsministern vill låta gälla som fakta är inte sann.
Sedan är det självklart att en arbetslöshetsförsäkring måste vara omgärdad av regler och krav, och man måste som arbetslös också ha tillgång till en aktiv arbetsmarknadspolitik där man faktiskt rustas för att kunna ta ett nytt jobb. I dag har vi den katastrofala situationen att samtidigt som arbetslösheten ökar, ökar också vakansgraden.
De arbetslösa blir fler och de lediga jobben blir fler för att regeringen inte har lyckats rusta de arbetslösa att ta de jobb som faktiskt finns. Enligt Svenskt Näringsliv är det nästan 100 000 jobb som inte blir tillsatta för att arbetsmarknadsministern inte klarar av att göra sitt jobb.
Patrik Björck (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret på interpellationen. Det finns dock några saker som måste kommenteras. Arbetsmarknadsministern får en fråga om hur hon ska få matchningen att fungera bättre. Hon hoppas att Arbetsförmedlingen ska åtnjuta högre förtroende bland arbetsgivarna.
Om detta förhoppningsvis inträffar på något oklart sätt bör det leda till att fler arbetsgivare vänder sig till Arbetsförmedlingen. Det är ett fullständigt bisarrt svar, fru talman. Arbetsmarknadsministern hoppas att något kanske händer, och om det kanske händer bör det leda till att något blir lite bättre. Så kan en minister inte svara på en interpellation i Sveriges riksdag.
Vidare blir jag lite konfunderad när jag hör att det finns tecken på att matchningen mellan arbetssökande och lediga platser blivit sämre i Sverige. Det är visserligen ett steg i rätt riktning, men det är ett understatement som heter duga. Av någon anledning spelar det dock ingen roll att arbetsmarknadsministern har sett sådana tecken, för det är lika illa i USA och Europa.
Då behöver arbetsmarknadsministern inte göra något annat än att möjligen hoppas att det kanske händer något som bör leda till en förbättring. Sedan kommer den fullständigt fantastiska slutsatsen att den försämrade matchningen kanske beror på att de arbetssökandes kvalifikationer inte stämmer överens med arbetsgivarnas kravspecifikation. Det är ett fascinerande uttalande.
Kan det vara så att matchningen inte fungerar för att de arbetssökande inte har rätt kvalifikationer? Jag blir lite förundrad över kvaliteten på svaret. Vi har en situation på svensk arbetsmarknad, fru talman, som är djupt oroande. Enligt Svenskt Näringsliv misslyckas var femte rekrytering.
Det innebär att mängder av arbeten som finns inte blir tillsatta. Det är produktion av varor och tjänster som inte blir utförd, vilket i sin tur leder till att arbeten som skulle kunna skapas inte blir av. Det är ett faktum att det ser ut så på svensk arbetsmarknad.
Vi har 400 000 arbetslösa, var femte rekrytering blir inte av och förra året lämnade Arbetsförmedlingen tillbaka 3 miljarder som var specifikt riktade för att utbilda arbetslösa till att kunna ta de jobb som finns i riktiga företag.
Det finns inget tydligare sätt att beskriva ett totalt misslyckande för en regerings arbetsmarknadspolitik än att beskriva matchningen på svensk arbetsmarknad. Men då, hör och häpna, hoppas ministern att Arbetsförmedlingen förtroende eventuellt ska stärkas och att det bör leda till att matchningen förbättras. Fru talman! Det duger inte.
Patrik Björck (S):
Arbetsgivarkontakter ska vara centralt för Arbetsförmedlingen, säger arbetsmarknadsministern. Det låter som en god cigarr, men man undrar hur den ska bli till. Där blir arbetsmarknadsministern svaret skyldig. Sedan har jag förstått att arbetsmarknadsministerns analys av arbetsmarknaden i Sverige är att AF gör allt rätt och arbetsgivarna gör allt fel. Det var ett intressant statement från arbetsmarknadsministern.
Jag vill dock återkomma till den insikt arbetsmarknadsministern har i sitt svar, där hon konstaterar att det finns en obalans mellan sökandenas kvalifikationer och arbetsgivarnas krav, fru talman. Då blir frågan till arbetsmarknadsministern: Bör inte utbildning vara något som ligger nära till hands om man ser att detta är problematiken när det gäller matchningen?
Är det inte ett gigantiskt bekymmer att Arbetsförmedlingen år efter år lämnar tillbaka miljarder av pengar som är destinerade specifikt till att utbilda arbetslösa att ta de jobb som finns? Är inte detta ett bekymmer, och finns det inte anledning för arbetsmarknadsministern att erkänna att det är en gravt felaktig politik som den moderata regeringen har fört?
Orsaken till att Arbetsförmedlingen inte har kunnat använda sina resurser för att lösa matchningsproblematiken är ett regelverk som har gjort att arbetsförmedlare inte kunnat erbjuda utbildning till arbetssökande som med den utbildningen skulle ha kunnat få några av de jobb som nu aldrig blev tillsatta. Detta är inte en slump utan ett resultat av en misslyckad moderat arbetsmarknadspolitik.
Min fråga är: Om det finns en obalans mellan sökandenas kvalifikationer och arbetsgivarnas krav, bör då inte utbildning vara någonting man kan ta till för att lösa det problemet?
Patrik Björck (S):
Jag vill kort bara tillrättalägga några sakliga fel i reservationen. Rätt ska vara rätt. Det är viktigt att komma ihåg att integriteten skyddas i lagen om behandling av personuppgifter. Det är inte så att integriteten lämnas oskyddad. Det är också viktigt att komma ihåg att en utvärdering av den tidigare tidsbegränsade lagstiftningen är gjord av regeringen.
Det är också viktigt att komma ihåg att om det skulle uppstå en ny situation - man har ju bland annat pekat på i reservationen att man skulle avvakta en eventuell ny situation - kan faktiskt regeringen återkomma med en ny proposition till riksdagen. Inga av argumenten mot betänkandet är egentligen sakligt korrekta. Det är viktigt att ha det i minnet.
Dessutom kan jag inte undvika att konstatera att när det gäller arbetsmarknaden och de bekymmer och problem som de människor som har drabbats av arbetslöshet råkar ut för är det helt andra frågor som vi i Socialdemokraterna driver och tar fram. Det handlar naturligtvis om den tidigare regeringens misslyckande med arbetsmarknadspolitiken, som nu måste rättas till. Det handlar om att arbetslöshetsförsäkringen inte fungerar på ett vettigt sätt, vilket drabbar de arbetslösa.
Det försöker vi lägga tid och energi på. Vi vill dessutom ha in information om arbetsmarknaden via Institutet för arbetsmarknads- och utrikespolitisk utvärdering. Det är ett hjälpmedel för regeringen och riksdagen när det gäller att fatta kloka beslut. Det är dock som sagt viktigt att komma ihåg att invändningarna i reservationen inte är sakligt korrekta.
Med anledning av det, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionen.
Patrik Björck (S):
Det är lite lustigt att Magnus Persson säger att vi ska lägga ideologin åt sidan. Sverigedemokraterna ägnar hela sitt särskilda yttrande åt att trassla in sig i märkliga ideologiska krumbukter där de försöker dölja sin ideologiska bakgrund. Det är lite tragikomiskt. Sedan säger Magnus Persson att det är för lite verklighetsuppfattning här, men det är en spännande verklighetsuppfattning Magnus Persson står för. Den kan vi testa nu.
Jag har några citat av Magnus Persson från tidigare debatter. Han har sagt att det är viktigt med svenska fackförbund och att de kan ta till konfliktåtgärder. Vi hörde tidigare i kammaren hur Magnus Perssons kamrat öste ut sitt hat mot svensk fackföreningsrörelse. Hur går det ihop? Det är en intressant fråga.
Magnus Persson har också sagt här i kammaren att "i stället för att som Socialdemokraterna flytta beslutanderätten till EU och Bryssel och låta dem bestämma över de svenska arbetsvillkoren vill Sverigedemokraterna att Sverige ska bestämma över svenska arbetsvillkor i Sverige". Min nästa fråga är: Förstår Magnus Persson själv vad det är han säger? Det innebär, herr talman, att Magnus Persson här pläderar för att vi ska lämna Europasamarbetet. Men inte bara det - han pläderar för att vi ska lämna EES också.
Då är vi där som jag sa i talarstolen - Magnus Persson vill ha någon sorts Nordkorea eller möjligen den enda stat i Europa som inte är medlem i EU och som inte vill bli medlem i EU, förutom Ryssland. Det är Magnus Perssons svar på svenska löntagares konkreta problem. Nu ska det blir spännande, herr talman. Jag ser fram emot Magnus Perssons verklighetsuppfattning.
Patrik Björck (S):
De floskler som Magnus Persson hör mig komma med här i talarstolen - det är viktigt att poängtera - är citat ur riksdagens protokoll av vad Magnus Persson har sagt. Jag kan naturligtvis hålla med om att det är mycket floskelbetonat, av det enkla skälet att Magnus Persson saknar kunskap. Magnus Persson vet över huvud taget inte vad han pratar om. Magnus Persson förstår inte innehållet i sina egna ord.
Magnus Persson säger så här - nu citerar jag, herr talman: "I stället för att som Socialdemokraterna flytta beslutanderätten till EU och Bryssel och låta dem bestämma över de svenska arbetsvillkoren vill Sverigedemokraterna att Sverige ska bestämma över svenska arbetsvillkor i Sverige." Det förstår inte Magnus Persson. Men jag kan berätta för Magnus Persson att det innebär att Magnus Persson vill att Sverige ska lämna inte bara EU utan hela EES-samarbetet.
Vad Magnus Persson inte har en aning om är att EU:s arbetsrätt var lika inträngande i svensk arbetsmarknad innan vi blev medlemmar i EU som efter. Vad Magnus Persson inte har en aning om är att Lavaldomen faller lika tungt in i den norska arbetsrätten som i den svenska.
Magnus Persson har ingen som helst aning om vad han pratar om och kan naturligtvis inte - i avsaknad av kunskap - företräda svenska löntagare på ett seriöst sätt. Herr talman! Magnus Persson saknar all verklighetsuppfattning.
Patrik Björck (S):
Jag vill tacka Annika Qarlsson för en viktig interpellation. Jag vill även tacka statsrådet för svar på densamma. Jag vill understryka det som har sagts och det som Annika Qarlsson tar upp i interpellationen. Jag vill också ta upp det som Lars Tysklind var inne på, nämligen att det här även har en kulturhistorisk dimension.
På den svenska landsbygden har vi odlingslandskap, ängar, hagmarker och annat. Men vi har även kvarndammsmiljöer och gammal vattenbruksmiljö som egentligen har samma funktion som en ekhage eller något annat. Och man skulle aldrig komma på tanken att ålägga markägaren att hugga ned ekarna.
Detta är lite grann i samma dimension. Och för oss som bor på landsbygden är det viktigt att belysa även den aspekten. Även rimligheten har nämnts, och man har påpekat att tillstånden kanske kostar mer än hela företaget omsätter. Det är alltså totalt orimliga kostnader. Jag utgår från att man är medveten om det på något sätt när man hanterar utredningen.
Statsrådet säger också att utredningen har varit på remiss och att den bereds för närvarande. Jag utgår då från att de värsta avarterna i utredningen hanteras. Liksom Annika Qarlsson mycket riktigt påpekar finns det också ett närmare hot.
Det är det som Länsstyrelsen i Västra Götaland ägnar sig åt när de i dag realiserar kraven i utredningen trots att det mycket riktigt står i statsrådets svar att man naturligtvis inte kan ha en tillsyn som grundar sig på en utredning som inte är färdigberedd.
De enskilda människorna och de enskilda familjerna i det här fallet lider kval i dag och har en väldigt svår situation. De har svårt att sova och svårt att veta om deras företag ska kunna fungera ifall de får ett sådant brev i brevlådan. Det här är en akut situation. Jag väljer att tolka statsrådets svar positivt.
Det öppnar ändå för att man skulle kunna se över ifall det finns länsstyrelser som agerar utanför sin roll och gör saker som de kanske inte har fog för egentligen. Jag skulle vilja uppmana statsrådet att ta till sig det och se över det så fort som möjligt.
Nu är nämligen enskilda företagare, enskilda familjer och enskilda människor rädda för att gå och hämta posten i postlådan. Så ser verkligheten ut i dag.