Magdalena Andersson (S):
Jag ska inleda med några ord om de senaste veckornas allvarliga händelser. Vi lever i en orolig tid, och vi i Sverige delar allvarliga utmaningar med vår omvärld. Allmängiltiga värden som öppenhet, solidaritet och människovärdets okränkbarhet befinner sig under angrepp på allt fler platser i vår omvärld.
De avskyvärda dåden i Paris och den förhöjda hotnivån i Sverige är en skarp påminnelse om att terrorhotet är en realitet för oss alla, så även här i Sverige. Vi ska göra allt vi kan för att skydda oss. Jag noterar att övriga partier delar regeringens ambition och att vi i Sverige står enade i vår grundläggande uppgift att värna medborgarnas trygghet och frihet.
Vi får aldrig låta oss lamslås av hoten, utan de ska mötas med fast beslutsamhet, beslutsamhet att tillsammans stå upp för det öppna samhälle vi lever i och vill leva i. Samtidigt måste det ordinarie arbetet fortsätta även i svåra lägen. Det är ett sätt att stå upp mot hoten. Min uppgift i dag är att argumentera för den ekonomiska politik som regeringen anser vara bäst för Sverige.
Också det är ett sätt att stå upp mot hoten. Det är i den andan som jag deltar i den här debatten. Herr talman! Budgetpropositionen för 2016 har titeln Investeringar för Sverige eftersom Sveriges utmaningar måste mötas med just investeringar. Alla investeringar som föreslås finansieras fullt ut. Det är en ansvarsfull ekonomisk politik som skapar trygghet och stabilitet.
Till skillnad från kortsiktiga, ineffektiva och i värsta fall helt ofinansierade skattesänkningar kommer regeringens investeringar att ge samhällsekonomisk avkastning över en längre tidshorisont. Budgetpropositionen är ytterligare ett steg i den riktningen och bygger på en överenskommelse mellan regeringen och Vänsterpartiet.
Grunden för vårt framtida välstånd, både som individer och som samhälle, är att alla som kan arbeta också ska arbeta. Det förutsätter en jobbpolitik där vi ställer krav på varandra men också gemensamt stöttar varandra. Alla investeringar för fler jobb som regeringen föreslår är ett uttryck för just en sådan jobbpolitik.
Vi kräver att den som saknar utbildning eller vars kvalifikationer inte längre efterfrågas måste vara redo att ställa om och kanske helt byta yrke. Men vår jobbpolitik innebär även investeringar som skapar möjligheter för människor att utbilda sig mitt i livet.
Regeringens jobbpolitik kräver att den som saknar arbete måste vara redo att söka sig dit där jobb eller utbildning finns, men det är också en jobbpolitik som möjliggör det genom investeringar i bostäder och infrastruktur. Sverige ska vara ett samhälle där vi kräver av varandra att vi arbetar efter förmåga och där vi tar ansvar för att alla som kan arbeta ska ha möjlighet att göra det.
Genom de investeringar vi föreslår förverkligas därmed en jobbpolitik där höga förväntningar går hand i hand med fler möjligheter, en politik som skapar jobb, tillväxt och framtidstro för alla i Sverige. Herr talman! Historiskt många människor befinner sig på flykt undan krig, förödelse och terrorism. Det är män, kvinnor, barn och ungdomar som flyr för sina liv.
Många söker skydd i Europa, och inte minst i Sverige, i en omfattning som vi inte är vana vid. Djupet i den pågående humanitära krisen i världen illustreras av att det mycket stora antalet människor som just nu kommer till Europa alltjämt är en liten del av alla dem som befinner sig på flykt i världen.
Sedan regeringen överlämnade budgetpropositionen har antalet människor som kommer till Sverige ökat mycket snabbt, och även om det är uppenbart att mer kommer att krävas är förslagen i budgetpropositionen avgörande för att vi ska klara den utmaning vi står inför. Regeringen föreslår i budgeten kraftfulla insatser för att nyanlända ska komma i jobb snabbare än i dag, bland annat genom snabbspår och snabbare validering.
Ersättningen till kommuner för mottagandet höjs kraftigt, och vi stärker civilsamhället i dess viktiga arbete för att underlätta de nyanländas etablering i Sverige, ett arbete som under den här hösten visat sig vara en sådan styrka. Det har verkligen visat vilket fantastiskt land Sverige är. Men, herr talman, jag måste samtidigt understryka den påfrestning som det stora antalet människor som kommer till Sverige innebär för vårt samhälle.
Medarbetare på Migrationsverket och i Sveriges kommuner arbetar dag och natt för att klara ett ordnat mottagande, hitta sängplatser och ordna mat för dagen. Precis som Erik Ullenhag så fint tackade dem vill även jag rikta ett stort tack till alla dem som i våra kommuner och landsting och vid våra myndigheter gör ett fantastiskt arbete. Uppgiften blir dock övermäktig.
Kommuner lex Sarah-anmäler sig själva, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap slår larm om att viktiga samhällsfunktioner inte klarar av ansträngningen. Migrationsverket kan inte längre garantera sovplatser åt de människor som söker sig hit. Sverige är ett rikt land, men det är också ett litet land. Vi har nått gränsen för vår kapacitet.
För Europa som kontinent är antalet människor som söker asyl hanterbart, men den ojämna fördelningen gör situationen ohållbar. Det blir uppenbart att ansvaret för dem som söker skydd i Europa måste delas av alla länder, inte bara av några. De åtgärder som regeringen meddelade i går måste ses i ljuset av detta.
I ett läge där Europas länder inte förmår att ta ett gemensamt ansvar för människor på flykt finner regeringen inget alternativ. Utöver de akuta och praktiska problem som Sverige just nu står inför skapar migrationskrisen också ekonomisk-politiska utmaningar. Dem kommer vi att hantera.
Omvärldens förtroende för Sveriges offentliga finanser är en grundläggande förutsättning för all politik som regeringen vill driva, och för att värna trovärdighet och långsiktig hållbarhet kommer regeringen även fortsatt att visa fasthet i den ekonomiska politiken. Regeringen prövar därför noggrant tänkbara åtgärder för att utgifterna inte ska överstiga de utgiftstak som riksdagen har beslutat, och det pågår ett intensivt arbete för att finna besparingar och andra åtgärder.
Regeringen står fast vid sin hållning att inte väja för de prioriteringar som läget kräver. Den här regeringen kommer i varje läge att ta ansvar för statsfinanserna. Herr talman! När Stefan Löfven valdes till statsminister hade han, i enlighet med det besked han lämnade före valet, erbjudit de borgerliga partierna förhandlingar om ett bredare politiskt samarbete.
Samtliga tackade nej och hänvisade till att regeringen med stöd av Vänsterpartiet skulle få fler röster på sitt förslag till statsbudget än de borgerliga partierna. Det visade sig vara en felbedömning. Sverigedemokraterna fällde för ungefär ett år sedan regeringens budget och meddelade dessutom att de kommer att fälla varje budget som inte dansar efter deras pipa. Regeringens förslag till lösning var då, och är alltjämt, förhandlingar över blockgränserna för att finna majoriteter.
Men de borgerliga partierna förespråkade i stället den överenskommelse som sedan blev decemberöverenskommelsen. Man kan ha synpunkter på det, och det har många också haft, men eftersom Sverige måste styras valde regeringspartierna att ta ansvar och ingå en sådan överenskommelse som skulle gälla i åtta år.
Efter att budgetpropositionen för 2016 var färdigförhandlad och överlämnad till riksdagen valde de borgerliga partierna att lämna överenskommelsen. Jag tänkte inte här och nu fördjupa mig i lämpligheten i att bryta en överenskommelse som man ingick för mindre än ett år sedan och dessutom ville se införd som lag. Jag kan bara konstatera att den analys jag gjorde här i kammaren för knappt ett år sedan nu återigen gäller.
Ska Sverige kunna styras finns nu, återigen, bara två alternativ: samarbete med varandra eller samarbete med Sverigedemokraterna. De borgerliga partierna har varit tydliga med att de inte vill samarbeta med Sverigedemokraterna, och då återstår ju bara ett samarbete över blockgränserna. Det främsta hindret mot breda överenskommelser är inte att man tycker olika, så länge man delar grundläggande värderingar om demokrati och människors lika värde. Det avgörande är om man vill samarbeta eller inte.
I samtliga fall då de borgerliga har tackat ja till att föra samtal med regeringen har också breda överenskommelser slutits. Det gäller till exempel försvar, betyg, amorteringskrav och nu senast migration och etablering - överenskommelser som har varit bra för Sverige och som visar att politiskt samarbete kan driva politiken framåt och vara ett sätt att ta ansvar för Sverige.
Från regeringens sida står vi fast vid att Sverige behöver mer av samarbete, och vi är fortsatt redo att föra samtal med alla seriösa partier för att skapa långsiktiga överenskommelser som stärker vår nation. Samarbete är bra för Sverige.