Jan Björklund (L):
Professor Thullbergs utredning som kom i går visar att just nationella prov under årskurs 3 är ett av de mest centrala instrumenten, en tidig utvärdering för att faktiskt åstadkomma högre resultat i skolan. Jag har inte uppfattat att Socialdemokraterna vill avskaffa dem, men om Monica Green nu säger det får vi väl tro på att de ska avskaffas därför att det är en för tidig prövning.
Jag tror att man är elak mot barn om man inte testar deras kunskaper utan skickar dem vidare i skolsystemet år efter år utan att ge dem tillräcklig hjälp för att klara av detta, låtsas att alla har nått målen när de inte har gjort det. Förr eller senare går de in i väggen. Det är bättre att utvärdera tidigt och sätta in stödet tidigt, i stället för den gamla politiken där all hjälp skulle sättas in på gymnasiets individuella program. Då var det ofta redan för sent, för eleverna hade fullständigt tappat lusten att gå i skolan. Sätt in hjälpen tidigt!
Men det kräver utvärderingar, därför är nationella prov i trean ett helt centralt beslut. Det var det som utredaren visade med sin forskningssammanställning i går. Det är det enskilt viktigaste av alla viktiga beslut som vi har fattat. Nu säger Monica Green att det är fel. Det är intressant. Jag sade det redan i mitt förra inlägg, Eva-Lena Jansson, men jag kan säga det en gång till: Jag är bekymrad över bristande likvärdighet i svensk skola.
Dock vill jag säga direkt att jag inte är beredd att avskaffa det fria skolvalet, och jag uppfattar inte att Socialdemokraterna är det heller. Då har vi ungefär samma utmaning framför oss, att vi vill behålla det fria skolvalet men att vi genom andra beslut måste kompensera för de eventuella negativa effekter som det fria skolvalet har. Det fria skolvalet har stora positiva effekter, men det finns också en baksida. Då måste vi kompensera för det.
Såvida vi inte ska göra som Vänsterpartiet föreslår, förbjuda det fria skolvalet. Alla ska gå i den skola som kommunalrådet bestämmer. Om det är det ni vill, berätta det! Om det inte är det måste vi gemensamt hantera detta. Det fria skolvalet har fördelar som vi vill behålla, men det finns också avigsidor som vi måste möta med andra åtgärder. Det är vi beredda att göra.
Jag tror då att den centrala åtgärden i grunden är att över huvud taget se till att den svenska skolan presterar mer: bättre lärarutbildning, generella åtgärder med betygssystem, tydliga läroplaner och så vidare. Utöver det är jag beredd att vidta särskilda åtgärder för de skolor som har de allra tuffaste utmaningarna. Det första är naturligtvis att kommunen måste se till att omfördela resurser så att de skolor som har de största utmaningarna får mer resurser.
Det är en självklarhet. Då kan jag säga att det är en väldig skillnad. Jag kan se att Stockholms kommun, som är borgerligt styrd, har en väldigt långtgående omfördelning. Lärartätheten i Rinkeby är ungefär dubbelt så hög som lärartätheten på Östermalm. Det är en väldigt långtgående omfördelning - det är faktor 2 - medan de flesta socialdemokratiskt styrda kommuner har mycket lägre omfördelning. Jag tycker att man måste ha omfördelning.
Jag är beredd att lagstifta på den punkten, att skriva in i lagen att kommunerna ska ha en omfördelning av resurser på socioekonomiska grunder. Det är det ena. Det andra är att jag tycker att man då bör kunna erbjuda extra attraktiva lärartjänster på de utsatta skolorna för att där locka till sig ett söktryck av lärare så att man kan välja och vraka och ta de bästa, till exempel genom att utnyttja förstelärarsystemet. Staten subventionerar nu lärartjänster genom att gå in och betala högre löner på de här skolorna. Det är två konkreta åtgärder.
Jag är absolut beredd att lyssna på flera åtgärder för just de här skolorna. Jag är dock inte beredd att avskaffa det fria skolvalet, att föräldrar bestämmer i vilken skola barnen ska gå i stället för att kommunalråden bestämmer det. Den reformen menar jag har kommit för att stanna.