KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Helander (C):
Tack igen, statsrådet Eneroth, för svaren! Flygskammen - om det nu är den - har förstås påverkat flygresandet i Sverige. Många företag i Dalarna, framför allt i min hemort, ägs av internationella koncerner. Ett av de större företagen har 300 000 anställda över hela världen och huvudsäte i Paris.
Jag har tittat, och det går fortare att åka till Azerbajdzjan än till Mora från Paris. Det är klart att det kommer att påverka på något sätt när man ser att man har en produktionsanläggning någonstans i norra Skandinavien som man inte kan ta sig till. Då flyttar man verksamheten, inte bara närmare Stockholm utan ned till Europa. Jag kan tycka att det är en tråkig utveckling att vi tappar jobb och arbetstillfällen i Sverige.
Jag har jobbat inom flyget i hela mitt liv, och jag är fascinerad över hur snabbt den tekniska utvecklingen går. När jag började i det civila flyget halverades bränsleförbrukningen i flygplanen på 15 år. Nästa steg, som jag inte trodde skulle komma så fort, är det som hände i somras i Almedalen. Eller det kanske hände tidigare.
Plötsligt sa flygbranschen att den kommer att vara fossilfri om fem sex år och att den då kommer att köra på el och biobränsle. Det går otroligt fort, så det gäller att regeringen verkligen är på tårna här och ser till att de regionala flygplatserna finns kvar när omställningen väl kommer. För den kommer. Dalaflyget, som organiserar Borlänges och Moras flygplatser, har sagt att de ska bli först med att bli fossilfria i Sverige.
Det är en fantastisk ambition, men då kan vi inte lägga ned flygplatser. Då kommer det inte att hända, utan då kommer folk att åka med andra transportmedel.
Peter Helander (C):
Min fråga går till statsrådet Jennie Nilsson. Vi har de senaste veckorna, och även i dag, läst i medierna om hur oskygga vargar attackerar både jakthundar och sällskapshundar. Vi vet sedan tidigare att rovdjurstrycket på rennäringen i vissa områden är extremt stort. Riksdagen har tidigare fattat beslut om att varg ska finnas i hela landet, förutom i renbetesområdet.
Referensnivån ska ligga mellan 170 och 270, och beslut ska fattas närmare dem som är drabbade. Naturvårdsverket har satt referensnivån på den övre skalan till 270, och sedan har Naturvårdsverket efter en regeringsfråga satt den till 300. Nu fungerar rovdjursförvaltningen för varg så att alla nytillkomna vargar hamnar i norra Svealand, i Mellansverige.
Det skapar förstås ett otroligt hårt tryck på våra områden på landsbygden. Tycker statsrådet att lokal rovdjursförvaltning fungerar, och är det rimligt att alla vargar ska hamna i norra Mellansverige?
Peter Helander (C):
Min fråga går till statsrådet Lena Micko. I går träffade jag delar av SKR-gruppen. Jag skickade även ut några frågor i sociala medier om vilken fråga jag skulle ställa till Lena Micko och fick ungefär 50 olika svar. Det som hela tiden återkommer är frågor från kommuner och regioner om hur man ska kompenseras för coronapandemin.
Regeringen har ju utlovat en viss kompensation, men alla företrädare för regioner och kommuner är mycket osäkra på vad den kommer att innehålla. En sa att beskedet om vad man kommer att kompensera kommer den sista november i år. Jag vill bara kolla om det kan stämma. Vi vet att kollektivtrafiken blöder med 1 miljard i månaden. Regeringen vill ändå att man ska hålla uppe kollektivtrafiken så att folk ska kunna åka till jobbet utan att sitta så tätt.
Jag vet att det också pågår möten mellan SKR och regeringen i de här frågorna, men statsrådet kan kanske ge lite klarare besked om hur det ser ut framöver.
Peter Helander (C):
Tack, Maria Gardfjell, för frågan! Jag tycker att det är jättebra att skogsägare utvecklar sitt skogsägande för att få ett större värde både ekonomiskt och på andra sätt. Det finns väl ingen skogsägare som inte vill ha kvalitetsvirke som man får mycket betalt för. Jag menar, som vanligt, att skogsägarna är fantastiskt duktiga på att utveckla sina egna värden i sina egna skogar.
Jag har ingenting emot att man överhåller skog; vi behöver mer kvalitetsvirke. Det som skapar kvalitetsvirke är dock platsen som skogen växer på snarare än att den överhålls. Jag hörde att Maria Gardfjell flera gånger sa att det finns ett ökat intresse för alternativa brukningsmetoder. Jättebra - låt dem som vill hålla på med detta göra det!
Den biologiska mångfald som vi har i dag är framför allt skapad av familjeskogsbruket. Man har skapat en biologisk mångfald som vi ska vara stolta över, framför allt efter 1993, då staten slutade att lägga sig i med detaljreglering i skogen. Vi som är lite äldre kommer ihåg att det på 70-talet satt en direktör i tv och drack hormoslyr för att visa att det var ofarligt.
Skogarna besprutades - staten bestämde att alla löv skulle bort. Som tur var fanns det privata familjeskogsbruket, som visste bättre och inte gjorde som staten sa. Sedan 1993 har allting blivit bättre i skogen. Det kan bli ännu bättre; vi kan fortsätta att jobba på den vägen. Men jag är ingen stor vän av att staten på lite olika sätt ska bestämma hur skogen ska skötas. Jag kan se att Skogsstyrelsen har en massa kurser och erbjudanden om hur man ska kunna bruka skogen alternativt.
Det är jättebra, och de som vill får använda sig av detta. Men staten ska inte bestämma det.
Peter Helander (C):
Tack, Maria, för flera frågor! Jag som riksdagsledamot skulle vilja minska min makt över människor; jag tycker att det är bra om människor får bestämma mer själva. Det är min ingång. Det är inte bara så att vi vill sänka avverkningsåldern. Vi vill ta bort gränsen helt. Den fyller ingen funktion.
Erfarenheten från Finland visar att det är otroligt få avverkningar som sker av skog som är yngre än 70 år. Och när de sker, sker de i ett rationellt syfte. Det kan ha hänt någonting, man vill byta skogsbruksmetod eller man kanske vill sätta ett nytt träd. Det finns rationella skäl. Det finns inga skogsägare som tänker att om man låter skogen stå i 30 år till får man dubbelt så mycket betalt, utan man gör detta av rationella skäl.
Det är ingen regel som skapar någonting annat, utan den är onödig och kan tas bort.
När det gäller gödsling har Skogsstyrelsen 88 förslag på hur vi ska kunna öka tillväxten i skogen, men man nämner gödsling som en av de främsta åtgärderna för att öka tillväxten och för att vi ska kunna ta ut dessa 50 miljoner kubikmeter skog för att skapa biodrivmedel och komma fram till ett fossilfritt 2045.
Man kan förstås vara motståndare till olika saker, men på något sätt måste vi hitta lösningen för att kunna använda skogen för att bekämpa klimatförändringarna. Det är ett problem som Miljöpartiet har att man inte riktigt vet hur man ska balansera klimat, brukande och biologisk mångfald. Man skjuter lite grann problemet framför sig. Jag vet att skogsbolagen vill jobba med biologisk mångfald, och vi kan öka den biologiska mångfalden i den vanliga produktionsskogen. Det ska vi fortsätta att jobba med.
Peter Helander (C):
Jag tackar Maria Gardfjell för frågorna. Det finns två typer av jakt, även om jag vet att Maria Gardfjell är ute efter en tredje typ. Det finns skyddsjakt, och det finns licensjakt. Det är den uppdelning som finns i Sverige. Enligt EU finns ingen typ av skyddsjakt. Skyddsjakt och licensjakt delas inte upp på något sätt inom EU, utan det är jakt. Sedan var det uttrycket gång efter gång.
Det var ett bra exempel från Rackstadreviret om hur illa det kan gå när vi inte tar bort ett helt revir på en gång. Ta bort revir har vi gjort tidigare, exempelvis vid licensjakter. Vi plockar ibland bort hela revir. Jag menar att om det är fråga om upprepad stor skadegörelse ska man blocka bort hela reviret. Maria Gardfjell vet att en vargflocks beteende sprider sig inom flocken.
När alfaparet lär sina valpar att jaga på ett visst sätt fortsätter de att göra det. Det är inte så att en varg lär sig att krypa under ett rovdjursstängsel och att de andra inte förstår det. Lär sig en lär sig alla andra. Därför är det viktigt att vi vid vissa tillfällen, vid stora skador, ska kunna plocka bort ett revir. Det är inte något som ska användas generellt hela tiden. Det är väl jättebra att ta dna-prov på individer.
Jag har inget emot vargstängsel, rovdjursstängsel, att ta dna-prover, att jobba förebyggande och så vidare, men i vissa fall när det finns ett vargrevir som orsakar stor skada ska man kunna ta bort hela reviret. Det går att göra redan i dag enligt lagstiftningen. Sedan var det frågan om att skyddsjaga genetiskt viktiga vargar. Det kommer inte att vara så att vi letar efter genetiskt särskilt viktiga vargar.
Skyddsjakten är till för att ta bort de individer som orsakar stor skada. Att låta en genetiskt viktig varg fortsätta orsaka stor skada bara för att den är genetiskt viktig rimmar inte alls med begreppet skyddsjakt.
Peter Helander (C):
Jag blir lite förbluffad över att Maria Gardfjell anser att illegal jakt är en jaktform. Illegal jakt är en brottslig verksamhet, ingen jaktform. Licensjakt och skyddsjakt är jaktformerna som finns i Sverige. Jag har inte hört någon i kammaren stå bakom illegal jakt.
Det är väl ett mål att vi ska undvika all illegal jakt vi kan. Alla i miljö- och jordbruksutskottet var överens om att hålla hearingen. Många organisationer bjöds in. Det var en heldag där alla fick prata 15-20 minuter vardera. Vissa av organisationerna var speciellt inbjudna av Maria Gardfjell och Miljöpartiet.
Så fungerar det, det vill säga att man bjuder in de organisationer och forskare som stöder ens egna teser. Det finns andra organisationer och forskare som pratar om andra saker. När vi i riksdagen fattade beslutet om 170-270 vargar baserade det sig på 100 livskraftiga individer som kunde reproducera sig. För att få fram 100 livskraftiga reproducerande individer behöver vi 170 vargar. Sedan tog vi till ett säkerhetsgrepp och lade till ytterligare 100, det vill säga 170-270.
Nu kan inte Maria Gardfjell svara, annars hade jag kunnat fråga hur många vargar vi har i dag. Naturvårdsverket säger att vi har 350 vargar, dna-spårade vargar. Då säger norrmännen att 10 procent inte hittas. Norge har 90 vargar. Alltså har vi 450 vargar i Sverige, plus 10 procent som inte hittas plus alla de vargar som fötts under våren.
I Dalarna ökade antalet vargar från 2019 till 2020 från 35 till 65, en snabb ökning. Det är klart att vi inte ska ta bort de genetiskt viktiga vargarna. Vi ska se till att det kommer in fler vargar så att vi kan hålla nere stammen. Det är också ett mål som Centerpartiet har.
Peter Helander (C):
Jag tackar Ann-Charlotte Hammar Johnsson för en bra fråga. Både Moderaterna och Centerpartiet har drivit frågan om gårdsförsäljning i över ett decennium. Jag är glad att vi har tagit med det i januariavtalet. Sedan ska jag vara lite ärlig och säga att det står att det ska göras en utredning om gårdsförsäljning. Jag kan också säga att om vi hade fått bestämma hade det stått att vi ska införa gårdsförsäljning. Vi har varit med och förhandlat fram direktiven.
Nu ska en utredning påbörjas som enligt oss ska handla om hur vi ska kunna införa gårdsförsäljning inte om och på vilket sätt. Det ska vara en utredning om hur det ska införas. Det har vi slagits ganska hårt för. Sedan vet Ann-Charlotte Hammar Johnsson, precis som jag, att det finns många parter här som inte vill se detta.
Men jag delar Ann-Charlotte Hammar Johnssons åsikt om att detta egentligen inte är en alkoholfråga utan en landsbygdsfråga. Det finns ingen som tror att det på något sätt kommer att öka alkoholkonsumtionen i landet om man tillverkar öl eller vin på landsbygden för jättemycket pengar. Snarare kommer det att bidra till besöksnäringen och till landsbygdsutvecklingen.
Vi är många som skulle vilja ha möjlighet att cykla runt bland skånska gårdar och provsmaka vin eller öl. Även om man hoppas på att det ska gå att odla vindruvor i Norrland tror jag inte att det blir så, men i Skåne skulle man kunna göra det. Detta skulle vara otroligt bra för vår besöksnäring. Jag hoppas därför att vi kan komma i land med detta inom en snar framtid.
Peter Helander (C):
Tack, Lars Hjälmered, för att du tar upp dessa viktiga frågor! Jag ska kanske inte berätta hur budgetförhandlingarna har gått till, men det är nog tack vare att Centerpartiet har varit med och förhandlat som stöden har kommit till över huvud taget.
Och tack vare att andra partier, som Moderaterna, har tryckt på om att enskilda företag ska få stöd har det till slut blivit en ganska stor majoritet i riksdagen, och den utnyttjar vi för att påverka regeringen. Det tar för lång tid, men inte alltid. Jag äger själv en del fastigheter genom mitt familjeföretag, och jag har själv varit med om att ge hyresrabatter till flera företag.
Det var faktiskt i går som jag fick det sista beskedet, och jag hade ansökt i augusti. Tyvärr var det ett nekande besked. Det företag som jag försöker hjälpa att överleva är så illa ute att de har förbrukat en stor del av sitt aktiekapital. Då får man inget stöd. Då får jag alltså ta den kostnaden själv. Lars Hjälmered har helt rätt i att det tar för lång tid.
Jag var på ett möte med besöksnäringen i Dalarna för två veckor sedan, och där kom frågan: Hur länge överlever ni? Det var kanske bara 10 procent som sa att de kunde överleva tre månader till, medan de flesta sa att kunde överleva lite längre. Men det är väldigt olika mellan branscherna. Restaurangbranschen och delar av handeln är värst ute.
Jag har dock en i min släkt som är färghandlare, och där är det all-time-high. Det är alltså inte alla som har det dåligt. Men jag håller med dig, Lars Hjälmered, om att det tar för lång tid med handläggningen. Det är för mycket kontroll av företagen, tycker jag. Jag tycker att man borde kunna betala ut pengar snabbare och sedan göra en efterkontroll. Stödet behöver betalas ut snabbt.
Peter Helander (C):
Tack, Lars, för frågorna! Det har tagit för lång tid i vissa fall. Det tar för lång tid att få stöd utbetalt, och det blir likviditetsproblem. Sedan tycker jag att man kan addera korttidspermittering, omställningsstöd, uppskjuten skatt och detta med att slippa sjukförsäkringskostnaderna. Vi har ju en bunt saker som man kan lägga ihop. Jag skulle också önska att vi kunde rädda alla företag. Det vore fantastiskt.
Detta är ju ett tillfälligt problem som blivit långvarigare än vad vi trodde från början. Friska, sunda företag måste vi hjälpa att komma över krisen, för de behövs när vi kommer ut igen. Det hoppas jag att vi gör snart. Jag ska inte säga några tider, för det är ingen som vågar göra det, men under våren och före sommaren hoppas jag att vi har företagen kvar. Därför behöver vi lägga mycket pengar på dem också.
Peter Helander (C):
Min fråga går till finansmarknadsminister Per Bolund och handlar om EU:s taxonomiförordning. Kommissionen har alltså arbetat fram ett förslag till delegerade akter som kom ut i fredags och nu är ute på konsultation fram till den 18 december. Sedan ska kommissionen fatta beslut den 31 december. Jag får en del larmsignaler kring de delegerade akterna, bland annat att biobränslesektorn inte kommer att räknas som hållbar.
Inte heller förbränning av restfiber, det vill säga till kommunernas kraftvärmeverk, kommer att räknas som hållbart, och det svenska sättet att sköta skogen är, trots dubbla miljöcertifieringar, inte hållbart. Svensk energiproduktion ska till 75 procent inte räknas som hållbar. Gruvor med de metaller som vi behöver för att ställa om till elektrifiering räknas inte heller som hållbara. Resultatet blir att dessa branscher klassas ned och får svårt med innovation, investeringskapital och forskningsanslag.
Vilken är finansmarknadsministerns analys av situationen?
Peter Helander (C):
En grupp länder har redan anmält oro och skickat brev till kommissionen med en genomgång av olika länders situation och möjligheter. Sverige har, enligt uppgift, inte deltagit på grund av tidsbrist. Förslaget kommer, paradoxalt nog, att omöjliggöra att Sverige når klimatlagens mål och kommer att kosta tusentals arbetstillfällen i svenska företag. Kommer Sveriges regering att delta i den öppna konsultationen för att rätta till det katastrofala taxonomiförslaget?
Peter Helander (C):
Min fråga går till justitieminister Morgan Johansson. Den handlar om ett problem som kan verka bagatellartat, men det finns i Dalarna, i Värmland, i Västerbotten och på många andra ställen. Det handlar om att det skakar i fönster, balkonger och golv. Människor kan inte sova på nätterna. Ministern förstår säkert vad jag tänker prata om. Decibelnivån ligger ibland på samma nivå som ett hagelskott. Det handlar om högtspelande bilar, som orsakar stor skada.
Polisen i Region Bergslagen fick under den gångna sommaren 600 samtal under två månader om problemet. Jag vet att både justitieministern och statsrådet Damberg har satt sig in i frågan. Min fråga går därför till Mikael Damberg: Arbetar regeringen nu för att ge polisen de verktyg som de säger att de behöver? De säger att de inte har dessa verktyg med den lagstiftning som finns nu.
Peter Helander (C):
Min fråga går till minister Anna Ekström och handlar om statligt riskkapital. Grönklittsgruppen, som har sin bas i norra Dalarna, är en framgångssaga med sina tre ben i camping, skidåkning och temaparker. Man har gått från 25 miljoner kronor till 400 miljoner kronor i omsättning på kort tid. Nu tänker Inlandsinnovation, som är statens riskkapitalbolag, lämna gruppen och göra en exit. Denna exit är fel på flera sätt.
För det första görs den under en pandemi, och för det andra riktar den sig mot ett norskt riskkapitalbolag som vill stycka upp Grönklittsgruppen i flera delar. I dag ligger huvudkontoret i glesbygden. Den tilltänkta köparens kontor ligger i Göteborg. Jag tänkte fråga ministern och regeringen om man tycker att detta är ett ansvarsfullt sätt att avveckla det statliga riskkapitalet, vilket var en del av riksdagsbeslutet 2017.
Peter Helander (C):
Tack, ministern för svaret! Det är detta som blir ett moment 22 - Inlandsinnovation och Saminvest skyller på regerings- och riksdagsbeslut, och regeringen skyller på Saminvest. Resultatet blir att det försvinner en massa jobb och entreprenörskap från landsbygden. Syftet med Inlandsinnovation var att skapa lokal utvecklingskraft, att skapa lokalt entreprenörskap och framför allt att skapa arbetstillfällen.
På grund av att vi inte vågar tala klartext händer ingenting.
Peter Helander (C):
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Amanda Lind. Mes o wermd mjotse ar kattem, so kuäket o ien kafiskwekt ar sig sjuäv min dyö summu. Det här är älvdalska, alltså den spillra av fornnordiska som vi har kvar i Sverige. Jag har tidigare ställt en fråga till statsrådet om att erkänna älvdalskan som ett minoritetsspråk. Den älvdalska språkgemenskapen har jobbat i 15-20 år med detta.
Även Europarådet har ställt sig bakom att Sverige borde företa en oberoende utredning av älvdalskan för att utröna om den är ett språk eller inte och om den ska skyddas. Detta är en språkminoritet som är på väg att dö ut. Sverige borde ta sitt ansvar och skydda denna spillra av det fornnordiska språket. Jag undrar varför ministern inte vill se en oberoende utredning av den här frågan, som Europarådet har föreslagit.
Peter Helander (C):
Då kanske vi kan ha en debatt om huruvida det var svenska jag pratade eller inte, eftersom regeringen säger att detta är en dialekt av svenska och inte något annat språk. I fortsättningen tänker jag tala älvdalska här, eftersom regeringen tycker att det är en dialekt. Dialekt får vi tala. I ministerns svar på min fråga hänvisar hon till tidigare utredningar och så vidare. Jag har också haft kontakt med många inom bland annat akademin som har annorlunda åsikter.
Det vore välbehövligt om vi kunde starta en utredning.
Peter Helander (C):
Tack, Jens Holm, för att blodtrycket gick upp lite grann tidigare! : Det är ömsesidigt!) Jag känner igen argumenten om att allt blir sämre, att det bara är plantager i Sverige, att det är rovdrift på skogen och så vidare. Vi har hört de här argumenten förut. Men jag som lever på landsbygden och nära skogen känner inte igen beskrivningen av att vi har plantager i Sverige.
Vi avverkar mindre än 1 procent per år av vår enorma skogsyta som täcker 70 procent av Sveriges land.
När man ställer sig och tittar rakt ned på marken på en avverkning kan man förstås få ett intryck av att det är jättedåligt, men om man lyfter blicken lite grann och tittar ut över landskapet finns inte det här problemet att skogen skulle vara en plantage, utan skogen är otroligt diversifierad och har blivit det sedan 1993. Vi har många fler trädslag, mycket mer löv, mycket mer gammelskog och mycket mer död ved nu.
Man kan göra mer, absolut, och det säger skogsnäringen och skogsindustrin att de kan göra. Det som skrämmer mig lite grann är bilden av att man hugger ned skogen som är en kolsänka. En av mina frågor till ledamoten Jens Holm är: Hur ökar man tillväxten i skogen, och hur ser man till att kolsänkan ökar?
Hur går det alltså till rent praktiskt? När man sedan avverkar ett träd och använder det, tror ledamoten Jens Holm att vi använder prima virke till att göra toalettpapper? Eller hur går det till när man använder hela trädet för att det ska göra jättestor nytta? Det skulle jag gärna vilja veta.
Peter Helander (C):
Det tar kanske sju åtta år innan vi har fått en balans igen efter att vi har tagit bort ett träd. Men återigen: Titta på landskapsnivå och inte på det enskilda trädet! Hur ser kolsänkan ut på landskapsnivå? Den ökar, och tillväxten ökar genom att vi brukar skogen. Vi röjer och gallrar skogen för att öka tillväxten, kanske i ett kommersiellt syfte, men det innebär också att kolinbindningen ökar.
Då blir nästa fråga: Hur ser Jens Holm och Vänsterpartiet på substitutionseffekten som är så mycket större om vi brukar träden för att ersätta fossila processer och fossila produkter? Det finns flera beräkningar som säger att vi skulle kunna öka till 59 terawattimmar flytande biodrivmedel med de investeringar som redan finns och är planerade.
Det är faktiskt en stor del, kanske två tredjedelar, av den fossila drivmedelsproduktion som vi har i dag. Ser inte Vänsterpartiet någon nytta med att kunna göra det? Om vi inte tar vara på restprodukterna kommer de på tio år att förruttna och avge koldioxid till omgivningen och luften.
Vore det då inte bättre att vi under de tio åren gör riktigt bra produkter som biodrivmedel och bioenergi?