KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Jonsson (S):
Jag hade från början inte tänkt begära replik på Eric Palmqvists anförande, men jag blev något bekymrad när jag hörde hur Eric Palmqvist uttryckte sig. Det föranledde en fråga om hur Eric Palmqvist och Sverigedemokraterna ser på processerna och hur de ska gå till.
Om man ska göra förändringar i lagstiftning eller miljöprövning, ska man då greppa ett förslag som kommer i kammaren i luften och genomföra det i stället för att göra rejäla utredningar och gå till botten med vad som är mest lämpligt och även höra dem som berörs av förändringarna på ett rimligt och vettigt sätt? Detta är en fråga till Eric Palmqvist.
Det svartmålas i talarstolen och sägs att inget görs. Vi har hört hur två utredningar har beskrivits, som nu har tickat igång. Den ena handlar om modern miljöprövning och kommer under året; den startades tidigare. Vi har också detta med att vi behöver effektivisera prövningsprocesserna.
Men tillbaka till frågeställningen: Vilken ordning för denna typ av förändringar står Sverigedemokraterna för?
Mattias Jonsson (S):
Tack, Eric, för svaret! Jag är fortsatt bekymrad över Eric Palmqvists hållning i talarstolen och också i replikskiftet, där jag inte får något tydligt svar när det gäller vilka processer vi ska ha. Jag tycker att gruv- och mineralnäringspolitiken är oerhört viktig. Den är framtiden. Den måste vara hållbar, och vi måste fokusera på att det fattas miljömässigt riktiga beslut.
Vi behöver fokusera på tillståndsprocesserna. Det behöver bli effektivare och mer förutsägbart - självfallet är det så. Vi har nu Hybrit, som är ledande och helt unikt i världen och som vi förhoppningsvis kommer att se resultat av redan i år. Men vi kan inte greppa förslag i luften och genomföra dem utan att göra tillräckligt ingående utredningar för att ha bra underlag inför beslutsfattande.
Jag oroar mig för om vi har partier i Sveriges riksdag som inte ser att den processen och gången är nödvändig och viktig för att vi ska landa rätt och inte sabotera för en näring, i detta fall mineral- eller gruvnäringen.
Mattias Jonsson (S):
Nu ska vi debattera eller kanske snarare diskutera detta betänkande. Det finns nämligen inga reservationer eller motförslag. Svensk gruvnäring och mineralnäring har stor betydelse för Sverige som nation, ur ett regionalt och lokalt perspektiv men även utanför Sveriges gränser.
Det handlar om råvaruförsörjning, arbetstillfällen, välfärd och utveckling av ny teknik och inte minst den viktiga gröna omställningen. På grund av spridningen av det nu kända viruset som orsakar covid-19 befinner sig Sverige och omvärlden i en mycket svår situation.
Då måste riksdagen men också regeringen planera för extraordinära åtgärder.
Redan våren 2020 inkom Svemin, branschorganisationen för gruvor, mineral och metallproducenter i Sverige, med en hemställan till regeringen om förlängda undersökningstillstånd för att motverka allvarliga konsekvenser för prospekteringsbolagen och för gruvbranschen till följd av smittspridningen.
Regeringen föreslog då förlängd giltighetstid för just undersökningstillstånd som var giltiga den 1 juli 2020 och som tidigare förlängts då det fanns synnerliga skäl för förlängningen. Den förlängda giltighetstiden gäller ytterligare ett år från den dag giltighetstiden annars skulle ha löpt ut. Förändringen trädde i kraft den 1 juli 2020.
Fru talman! Sverige och omvärlden befinner sig fortfarande i en mycket allvarlig situation på grund av pandemin. Därför har vi i dag på riksdagens bord ännu ett förslag om förlängning av undersökningstillstånd att ta ställning till.
Giltighetstiden föreslås förlängas med ett år även för tillstånd som är giltiga den 1 mars 2021 och som tidigare har förlängts genom att det har visat sig finnas särskilda skäl för förlängning.
Bestämmelserna ska inte gälla undersökningstillstånd som avser olja eller gasformiga kolväten eller som grundas på en ansökan om stenkol och där stenkol uttryckligen anges i tillståndet. Det undantaget finns också med som en punkt i det så kallade januariavtalet.
Undersökningstillstånd Förslaget innebär att giltighetstiden ska förlängas med ett år för undersökningstillstånd som var giltiga den 1 juli 2020 och fortfarande är giltiga den 1 mars 2021 och som inte har förlängts tidigare. I bakgrunden finns ett tillkännagivande.
Inriktningen i det har näringsministern uttryckligen välkomnat. Regeringen gör också ett viktigt arbete för att hitta lösningar för att minska effekterna av den pandemi som fortsätter att pågå. Jag kan konstatera att näringsutskottet välkomnar regeringens proposition. Det finns inte heller några reservationer i betänkandet.
Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag. Jag vill i likhet med utskottet betona att vi inte har nått slutet av pandemin. Därför behöver vi följa utvecklingen nogsamt framöver och se om det behöver tas ytterligare mått och steg för att undvika negativa konsekvenser av pandemin.
Jag vill därmed yrka bifall till förslaget i betänkandet.
Mattias Jonsson (S):
Min fråga går till näringsminister Ibrahim Baylan. Sverige har en lång och stolt historia av en stark och konkurrenskraftig industri. Samtidigt som den nuvarande pandemin innebär utmaningar för svensk industri och export finns ju en enorm möjlighet till fortsatt utveckling av just den svenska industrin. Samtidigt befinner sig världen i en klimatkris som också förpliktar.
Svensk industri har en unik möjlighet att inte bara bidra till den globala omställningen utan också att i många fall leda till en stark omställning. Min fråga till statsrådet är: Hur ser statsrådet på industrins klimatomställning, och vilka stimulanser, mått och steg kan regeringen stötta upp med i denna frågeställning?
Mattias Jonsson (S):
Tack, Lotta Olsson, för synpunkter och frågor! Vad gäller vattenkraften kan jag notera att vi har en elektrifieringsstrategi, som jag nämnde i mitt anförande, som tar sikte på just de här frågorna. Den är oerhört viktig inte minst för södra Sverige. Jag tror att vi delar den uppfattningen.
Vad gäller kärnkraften och vårt säkerhetspolitiska läge var det en fråga som jag ställde i mitt anförande: om man tar med de aspekterna i den säkerhetspolitiska kontexten, som jag uttryckte mig. Utifrån den fråga som Lotta Olsson ställer i den här debatten noterar jag att man inte tar notis om dem.
I ett säkerhetspolitiskt läge som kan förvärras för Sveriges del är det dock klart att vi behöver ta hänsyn till vilka effekter det kan få om Sverige skulle råka ut för en ökad konfliktnivå. Kan vi då ha kärnkraften i drift - ja eller nej?
Vi har haft olika typer av säkerhetsövningar i den här kammaren där man som exempel har fått släcka ned något kärnkraftverk. Jag tror inte att vindkraften behöver sluta snurra för att vi har ett ökat säkerhetspolitiskt hot mot Sverige. Däremot är kärnkraften mer utsatt.
Små modulära reaktorer, som föreslås spridas ut nära städer, industrier och så vidare, ser jag som en oroande utveckling när det säkerhetspolitiska läget ser ut som det gör. Tar inte Moderaterna hänsyn till de aspekterna i de förslag man lägger fram?
Mattias Jonsson (S):
Jag kan konstatera att Socialdemokraterna har varit pådrivande och gett förutsättningar för att vi har den kärnkraft vi har i Sverige i dag. Den kärnkraft vi har behöver vi också ha under överskådlig tid, tills vi har andra energislag som kan ersätta den. När det gäller de reaktorer som nu har stängts har vindkraften ökat produktionen tre gånger mer än vad dessa gav.
Det jag får bekymmer med är när man låser in sig i ett hörn och bara pratar kärnkraft när vi har energislag i form av havsvindkraft som kan lösa situationen här och nu. Där är det faktiskt så att Lotta Olsson och hennes kollegor runt om i kommunerna i Sverige har medverkat till att säga nej till cirka 60 terawattimmar havsvindkraft som hade kunnat öka svensk produktion av el enormt.
Jag kan också konstatera att vi 2010, under alliansregeringen, nettoimporterade 2 terawattimmar el. De senaste åren har vi nettoexporterat 25 terawattimmar el varje år.
Den vindkraft som vi nu ser byggas i Sverige och den föreslagna havsvindkraften runt våra kuster har enorm potential och enorma möjligheter att lagra energin i vätgas för att få en reglerbar kraft från havsvinden och den vindkraft som står på land.
Storföretagen, industrin och marknaden säger att man vill ha mer produktion här och nu och pekar på havsvinden som den stora möjligheten kopplat till vätgasen. Ändå låser man in sig och pratar om kärnkraft som ska förverkligas 15, kanske 20 år fram i tiden när det behövs satsningar här och nu. Den ekvationen får jag inte ihop - därav frågorna.
Mattias Jonsson (S):
Tack, Camilla, för ditt anförande! I delar var det väldigt intressant. I likhet med Rickard Nordin anförde Camilla att det finns likheter i energipolitiken, och jag tror att vi ska ta fasta på både Rickards och Camillas inlägg. Vi behöver titta inte bara på olikheterna utan också på likheterna.
En fundering som jag har och som jag har en direkt fråga om till Camilla handlar om den elektrifieringsstrategi med 67 åtgärder som nu har presenterats. Hur ser Camilla Brodin och Kristdemokraterna på elektrifieringsstrategin? Min uppfattning är att det också där finns stora likheter. Det är den ena frågan. Den andra frågan som jag vill beröra är att det kommer upp mycket om vad vi kan göra på kort sikt och på lång sikt.
På lång sikt är det mycket diskussion om kärnkraften och om att bygga små modulära kärnkraftsreaktorer och hur det ska se ut, även om vi inte har tekniken helt klar där. Som i anförandet jag höll och i replikskiftet med Lotta Olsson vill jag ställa frågan: Finns det några funderingar hos Kristdemokraterna ur ett säkerhetsperspektiv hur det kan slå vid ett eventuellt försämrat säkerhetsläge för Sverige?
Om Sverige skulle bli militärt attackerat, vilket naturligtvis inte får hända, kommer svensk kärnkraft att stängas ned. Det är en problematik i det jämfört med vindkraften som kan fortsätta snurra. Hur resonerar Kristdemokraterna där?
Mattias Jonsson (S):
Det sista som Camilla Brodin anförde delar jag synen på. Vi ska naturligtvis inte sitta i knät på Putin, men frågeställningen var lite annorlunda. När det gäller kärnkraftverk, som ju är skyddsobjekt, på svensk mark och i ett försämrat säkerhetspolitiskt läge undrar jag om man från Kristdemokraterna i den kontexten ser en utmaning med att bygga ännu mer kärnkraft eller inte. För att vara lite mer konkret i frågeställningen: Tar man med den aspekten när man ser på detta?
Jag vill samtidigt, när vi är inne på det här, säga att vi har gjort en del från den socialdemokratiskt ledda regeringen under de här åren. Effektskatten är bortplockad, och vi har gjort åtgärder i avfallsfonden för att få det mer bärande i kostnaden vad gäller den delen. Trots det har det inte varit kö för att få bygga kärnkraft i Sverige. Däremot är det en lång kö för att få att bygga vindkraft på land och till havs.
Som vi kunde höra i ett tidigare inlägg här har det varit väldigt omfattande nej från kommunerna för att godkänna havsvindkraft upp till 60 terawattimmar, och det har också varit så i kommuner där Kristdemokraterna är med och styr. Frågan är även där hur Camilla Brodin och Kristdemokraterna ser på det energitillskott som skulle kunna ske här och nu och inte 20 år framåt i tiden i form av kärnkraft.
Hur får vi till detta, och hur får vi kommunerna att faktiskt känna att det här är en bra väg att gå för att få de behövliga tillskotten för svensk elmix?
Mattias Jonsson (S):
Tack, ledamoten, för frågorna! Som jag bedömer det är det två frågor. Den ena som jag vill bemöta och som jag inte håller med om riktigt är påståendet att Socialdemokraterna inte längre lyfter eller driver frågor om cirkulär ekonomi.
En av de viktigare delarna för att klara försörjningen av mineral är just att se till att vi får på plats en bättre cirkulär ekonomi. Vi måste också jobba med återvinning eftersom det är en stor del av detta. Vi måste ha en kartläggning, som i dag inte finns på ett fullgott sätt, för att kunna göra en bedömning av till exempel hur mycket som går att återvinna.
Våren 2020 beslutade regeringen om en strategi för cirkulär ekonomi. Det är inte så jättelänge sedan. Och i mars 2021 fick SGU tillsammans med Naturvårdsverket i uppdrag att öka möjligheterna för hållbar utvinning av mineral och metaller från sekundära resurser. Det kom en delredovisning så sent som i december 2021, och det kommer en slutredovisning 2023.
Regeringen jobbar alltså med full kraft med detta, och man har inte glömt bort det. Sedan är det möjligt att ledamoten inte uppfattade det jag sa i mitt anförande, men det jobbas i dag fullt ut med pågående processer. Det är jätteviktigt. När det gäller Hybrit är det en del av att vi har fått igång industrin.
Det är många industrier i dag som blomstrar på grund av att regeringen, också tillsammans med Miljöpartiet, har fört en aktiv industripolitik som har varit gynnsam. Där har Socialdemokraterna och Miljöpartiet i många delar gått hand i hand.
Mattias Jonsson (S):
Jag tackar för frågorna. Om man ska sammanfatta denna debatt upplever jag att det finns ett antal partier mer högerut som vill springa väldigt fort här och som kanske inte fullt ut tar hänsyn till svensk miljölagstiftning så som Miljöpartiet och Socialdemokraterna många gånger hävdar - att vi ska se till att vi har en stark miljölagstiftning i Sverige.
Tidigare i debatten framgick det också att näringsministern har uttryckt att han älskar gruvor. Men i samma mening sa näringsministern att han också älskar svensk miljölagstiftning och att det måste gå hand i hand. Det tycker jag är viktigt att säga. Vi ska ha effektiva processer. De tar alldeles för lång tid i dag. Men vi måste klara av att göra två saker samtidigt.
Vi måste kunna ha effektiva processer men ändå ta hänsyn till svensk miljölagstiftning och de lokala värdena, samernas rättigheter, rennäring och så vidare. Det är jag helt övertygad om att vi kan göra. Men det är inte rimligt att ärenden ligger år efter år eller att man känner att processerna inte är förutsägbara. Det kan mycket väl vara så att vi också behöver skjuta till ytterligare medel för att vi ska få igång processerna på ett mer effektivt sätt.
Men i och med att vi har utredningar på gång som antagligen, med vissa förändringar, kommer att bli verklighet kommer det också att ge svar på vilka ekonomiska medel som behöver skjutas till för att detta ska kunna bli mer effektivt och mer förutsägbart, men som också tar hänsyn till svensk miljölagstiftning.
Mattias Jonsson (S):
Den debatt som pågår nu är föranledd av regeringens proposition om förbud mot utvinning av kol, olja och naturgas samt skärpta regler när det gäller utvinning av alunskiffer. Fem motioner har väckts med anledning av propositionen, och det finns två yrkanden i en motion från allmänna motionstiden i sammanhanget.
I propositionen föreslår regeringen ändringar i miljöbalken och minerallagen som innebär ett förbud mot utvinning av stenkol, brunkol, råolja, skifferolja och naturgas på motsvarande sätt som tidigare har gjorts när det gäller uran. Regeringen förslår även en ändring som syftar till att skärpa regelverket för utvinning i alunskiffer.
Det är viktigt i sammanhanget att det finns övergångsbestämmelser och att de utformas så att de inte leder till att möjligheterna att utvinna annat än stenkol, olja och gas försvåras. Fru talman!
Enligt förslaget ska bearbetningskoncession för utvinning i alunskiffer beviljas endast för den som är lämplig att utföra sådan bearbetning. Jag vill också vara tydlig med att det inte förekommer någon brytning av innovationskritiska metaller och mineral i alunskiffer i dag.
Jag kan också konstatera att tillgången på metaller och mineral är en strategisk fråga både för EU:s industristrategi och inom ramen för den europeiska gröna given, med det övergripande målet att göra Europa mer klimatneutralt.
Regeringen framhåller att cirkulära och resurseffektiva mineralbaserade värdekedjor är nödvändiga för att främja och möjliggöra den gröna omställningen. En hållbar och tillförlitlig tillgång på inhemska råmaterial är en viktig förutsättning för teknologisk innovation, industrins klimatomställning och hållbar tillväxt.
Det behövs produktion av råmaterial från både primära och sekundära resurser för att möta den snabbt växande efterfrågan. Fru talman! I propositionen förtydligas att förbudet mot utvinning av naturgas även omfattar skiffergas. Någon kommersiell utvinning av naturgas på land har dock hittills inte förekommit i Sverige.
Detta kan vara värt att tillägga i sammanhanget. Vi noterar att några remissinstanser, däribland Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och Försvarsmakten, har synpunkter på förslagets påverkan på möjligheten till självförsörjning av olja och gas i en krissituation.
Regeringen har också instämt med mycket av den kritik som remissinstanserna har riktat. Det finns behov av att överväga vilka effekter förslaget kan få för försörjningsberedskapen och vilka åtgärder som framöver behöver vidtas för att trygga Sveriges drivmedelsförsörjning i händelse av kris eller, för den delen, krig.
Jag konstaterar att frågan aktualiserar oerhört komplexa frågeställningar och behöver belysas i särskild ordning, vilket också regeringen har påpekat. Regeringen har meddelat sin avsikt att i ett annat sammanhang mer brett låta belysa och utreda frågan om näringslivets försörjningsberedskap avseende kritiska varor och strategiska beroenden.
Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner.
Mattias Jonsson (S):
Rickard Nordin ställer frågor om vattenkraften. Den är ju en oerhört viktig del av vår energimix och är kanske den kraft som ändå går att reglera på mest effektiva sätt så att vi klarar landets energibehov.
Ljungan nämndes som exempel, och vi har ju väldigt många småskaliga vattenkraftverk i landet, inte minst i södra Sverige. De utgör en mycket stor del i den balans av vårt energisystem som vi behöver. Därför är det viktigt att vi följer utvecklingen i dessa frågor, bejakar den och ser om det behövs ytterligare åtgärder.
Frågan om hur regeringen resonerar bör också ställas till regeringsföreträdare, men som ledamot av riksdagen ser jag det som mycket värdefullt att följa utvecklingen och frågan så att vi har en stabil, planerbar energi där vattenkraften utgör en stor och viktig del.
Mattias Jonsson (S):
Min principiella hållning är att lagstiftningen självfallet ska hållas. I mitt tidigare inlägg sa jag att vi både behöver följa upp att lagstiftningen hålls och se till att vi inte får en utveckling där vi fördärvar möjligheterna för den småskaliga vattenkraften, som i Ljungan, för den har en stor betydelse för svensk elförsörjning, inte minst för balansen i vårt system.
Detta följer jag som riksdagsledamot noga, och jag är övertygad om att även regeringen gör det.
Mattias Jonsson (S):
Jag tackar Lotta Olsson för ganska många frågor. Min bild är att den havsbaserade vindkraften inte längre har stora behov av subventioner, utan den bär sina egna kostnader.
Det är sant att lagring av vätgas sker i tester, inte minst kopplat till Hybrit, och vi har stora möjligheter att bygga ut detta kopplat till vindkraften. När det blåser mindre tas elen från vätgasen. Det blir en förlust, men fördelen är att när det blåser driver vinden detta.
Därför har denna förlust inte så stor betydelse, utan vätgas skapas med vind. Låt mig ställa en fråga tillbaka. Om det inte finns en förståelse för hur ekvationen går ihop förstår inte jag hur Moderaternas ekvation går ihop.
Moderaterna medverkar ju till att säga nej till olika vindkraftsparker runt våra kuster, som i Stockholm, i Trelleborg och i Bohuslän, utan att ha några alternativ förutom det vi hör från talarstolen gång på gång om kärnkraft. Kärnkraft i all ära, men vem ska betala den? Här är Moderaterna svaret skyldiga. Vi har en möjlighet med havsvindkraft som kan bära sina egna kostnader.
Så sent som i dag kom det en utredning som talar om att vi kan klara det ökade energibehovet med havsvindkraft fram till 2030. Fram till 2050 kan havsvindkraft producera nästan 170 terawattimmar. Kopplar man det med vätgas för att få balans i systemet har vi en väldigt intressant teknik framför oss, och den tycker jag att vi ska bejaka. Låt oss se till att få politisk enighet så att vi vågar göra dessa investeringar.
Mattias Jonsson (S):
I det tidigare inlägget var det en frågeställning om vi ska vara beroende av rysk gas. Svaret på den frågan är nej. Vi ser vad som händer i Europa i dag. Det är brist på el, och gasen skruvas åt. Priserna stiger, och det smittar av sig på den svenska marknaden. Vi måste hitta andra lösningar i Sverige, och då ska vi inte luta oss mot rysk gas.
När det gäller frågeställningar om tillstånd och att man säger nej är den fråga som bör ställas tillbaka: Om det är svårt att få havsvindkraft ute vid horisonten, hur ska man då få tillstånd och acceptans för att bygga ut kärnkraften med flera reaktorer runt om i vårt land? Det tror jag är en större utmaning än havsvindsnurror, som klarar av vår elförsörjning fram till 2050, enligt de prognoser som finns just nu.
Mattias Jonsson (S):
Jag tackar för frågan. I mitt tidigare inlägg sa jag att det är en målsättning men inget stoppdatum. Det är ingen som har uttryckt att det är förbud mot att bygga ny kärnkraft. Fortfarande är det ingen som har kunnat redovisa vem som tar och säkrar de kostnader det medför, i alla fall inte för mig. Där tycker jag att även Mattias Bäckström Johansson är svaret skyldig, hittills i denna debatt.
Nej, det är inte en naiv inställning, utan vi kan se exempel runt om i Europa. Ta till exempel Storbritannien, där man bygger ny kärnkraft och det är både staten, det privata och kineser som bygger. Det är förseningar och fördyringar, och näringslivet ångrar nog bittert att de gick in med garantier för de kostnadsökningar som har skapats.
Om man plockar fram pengar och garanterar finns det säkert möjligheter, men jag har inte sett det på kartan. I havsvindkraften, som är billig och där lagring av vätgas kan kopplas på, har vi däremot en framtid som jag tror är både intressant och möjlig och som skapar en stabilitet i vår elförsörjning i Sverige. Nej, det är som sagt inte naivt. Vi har, förutom den senaste tiden, haft väldigt låga och konkurrenskraftiga elpriser i Sverige.
Det är därför man kan investera som man gör nu i Hybrit, i Northvolt och i serviceanläggningar i norr - för att vi har överskott på el och låga priser på el. Vi exporterar el, motsvarande 25 terawattimmar de senaste åren. Det motsvarar behovet för hela Estland, Lettland och Litauen. Men vi har problem med överföringen, och vi behöver förstärka elproduktionen i södra Sverige. Jag tycker att vi tillsammans i partierna i riksdagen ska ta oss an den utmaningen och möta den.
Och är det kärnkraft får man visa vilka pengar som ska till.
Mattias Jonsson (S):
Tack för frågan, Mattias Bäckström Johansson! När det gäller det som sas om att attackera kärnkraften skulle jag vilja påstå att det är precis tvärtom, vilket man ser om man tittar tillbaka. Vi har plockat bort effektskatten på kärnkraften, och vi har också ändrat avsättningsfonden för kärnavfall så att det blir mer lönsamt för kärnkraften.
Men kärnkraften har inte hållit i konkurrensen per producerad terawattimme jämfört med förnybar energi. Jag noterar att jag inte fick något svar om varifrån pengarna för ny kärnkraft ska komma. Det är ändå en grundläggande fråga hur de investeringarna ska klaras. Hittills är det ingen som har kunnat ge svar.
Om vi inte kan få svar blir det svårt att gå den vägen, och då bör man titta på förnybar energi med de nya tekniker som växer fram och bejaka dessa och försöka få dem på plats så att vi kan ha låga, konkurrenskraftiga elpriser i Sverige också framöver.