Tina Acketoft (L):
I dag talar vi om förskolan. Och det är faktiskt på grund av förskolan som jag står här i dag. Det var nämligen när vi skulle välja förskola till vårt första barn som jag insåg att det var läge att ge sig in och debattera just kvalitet och valfrihet inom förskolans område. I går debatterade vi forskning och innovation, och i dag debatterar vi det första steget i det livslånga lärandet.
Den svenska förskolan är unik, precis som mina kolleger har sagt tidigare. Förskolan ska inte vara skola - men den ska vara lärorik. Att tidigt delta i den pedagogiska verksamheten bidrar till att barnet utvecklas socialt och intellektuellt, och det lägger grunden för framtida samvaro och skolgång. Så gott som alla barn går i förskolan, och den svenska förskolan är en av de mest uppskattade verksamheter vi har.
Den ligger i topp i brukarnöjdhet och är internationellt erkänd för sin höga kvalitet och goda tillgänglighet. Alliansen har höga ambitioner för förskolan, och regeringen har satt i gång ett omfattande arbete för att göra förskolan ännu bättre. Personalen i förskolan fortbildas, först i Förskolelyftet specifikt för barnskötarna och nu i Förskolelyftet II riktat till förskollärarna.
Förskollärare har också möjlighet att gå en forskarutbildning under två och ett halvt år, parallellt med att man arbetar 20 procent, och därefter ta licentiatexamen - allt för att bygga skolans och förskolans kunskapsbas och för att öka antalet lärare med forskarutbildning i skola och förskola. Förskollärarna har också fått ett tydligt ansvar att leda det pedagogiska arbetet på avdelningarna, och målen i läroplanen har blivit tydliga.
Liksom lärarnas kompetens och närvaro är den enskilt viktigaste faktorn i skolan för elevernas kunskapsinhämtning, är förskollärarna och övrig personal det för förskolebarnen. Tyvärr har det inte direkt varit någon rusning till förskollärarutbildningen på senare år. Därför är det goda nyheter att vi nu med den nya lärarutbildningen ser ett ökat söktryck.
Det kan ju knappast vara den modesta kvinnolönen som har påverkan i detta, så jag är tämligen övertygad om att det ökade söktrycket faktiskt är ett resultat av att förskolan nu har blivit en del av utbildningssystemet, att förskollärarna har fått vidareutbildning och fortsatt får det, att de har fått en egen titel och legitimation som ger dem en tydligare roll och betydligt högre status. Men på många ställen i Sverige är det svårt, till och med mycket svårt, att hitta förskollärare.
I Stockholm, som är en av Europas snabbast växande huvudstäder, öppnas en ny förskoleavdelning varannan dag, något som naturligtvis innebär ett enormt behov av förskollärare. Därför är det glädjande att regeringen har beslutat att fyra lärosäten i regionen får i uppdrag att öka antalet platser på förskollärarutbildningen.
Det innebär att det under en tioårsperiod skapas mer än 2 000 nya platser i regionen, vilket borde vara ett välkommet tillskott för Stockholms barn och föräldrar. Lärare och pedagoger har ett synnerligen viktigt uppdrag, men det måste också finnas förutsättningar för att göra ett gott arbete. Här har kommunerna ett stort ansvar.
Det går inte att tumma på lagstiftningens tydliga skrivningar om att barngrupper, antalet pedagoger och lokalernas utformning ska vara anpassade just efter de behov som råder där och då. Ändå vet vi att detta görs. Här måste en vass granskning ske utifrån skollagen, och i de fall det inte rättas måste sanktioner tas till. Herr talman!
Allt fler jobbar på udda tider, och det är viktigt att kommunerna underlättar för dessa familjer att hitta en barnomsorg som passar. Frågan om oregelbunden arbetstid och barnomsorg har varit på agendan så länge jag kan minnas, åtminstone sedan jag kom in i riksdagen 2002. Då debatterade jag i opposition i den här kammaren mot en benhård S-regering som inte ville se behovet av att ta itu med detta. Nu är det omvända förhållanden; S är i opposition, och helt plötsligt är det ett annat ljud i skällan - mer åt alla!
Man är för det goda och mot det dåliga hela tiden. Det är därför skönt att jag nu kan säga att Folkpartiet och Alliansen ser behovet också när vi är i regeringsställning genom att vi i höstas presenterade ett stimulansbidrag på 108,5 miljoner kronor under åren 2013-2016 som ett riktat bidrag till kommunerna för att öka tillgången till just omsorg på obekväm arbetstid.
På så sätt kan vi ta rejäla steg och fortsätta öka tillgängligheten till barnomsorg. Lösningarna kan se olika ut, och tillsammans med barnomsorgspengen gör vi att det blir lättare att ordna barnomsorg också på obekväm arbetstid. Frågan kommer självklart att bevakas för att se vilken effekt detta ger. Räcker det inte till får vi såklart se över åtgärderna igen. Det är väl en del av charmen men också frustrationen med samhällsbyggande att det aldrig tar slut. Herr talman!
Alliansregeringen har som sagt redan genomfört en mängd åtgärder för att bättre ta till vara den unika potential vi har för barns lärande genom förskolan. Folkpartiet vill höja ambitionerna ytterligare och gå längre. Förskolan ska vara en brygga, en kompenserande faktor som ska skapa mer jämlika förutsättningar för barnen genom skolan.
Undersökningar i både PISA och Pirls visar att elever som gått i förskola får bättre skolresultat än de som inte gjort det. Förskolan är unik och kombinerar barns naturliga nyfikenhet med deras sätt och förmåga att lära genom lek. De av oss som har nöjet att få vistas kring barn i denna ålder ser tydligt att de likt svampar suger upp information och kunskap. Vi vet att barns förmåga till inlärning är som störst mellan tre och sju års ålder.
På 1990-talet blev det allt vanligare att förskolans sexårsverksamhet integrerades med skolan. År 1998 startade skolformen förskoleklass för att stödja den integreringen. Det var och är en bra tanke att verksamheten för sexåringar ska präglas av kunskapsinlärning samtidigt som leken följer med från förskolan.
Men en ettårig skolform främjar inte kontinuiteten i barns lärande eftersom många barn tvingas byta miljö och lärare alldeles för många gånger inom loppet av en kort tid. Till detta ska läggas att Sverige ur ett internationellt perspektiv har en mycket sen skolstart och att svenska elever dessutom har ett lägre antal skoltimmar i grundskolan än i jämförbara länder. För att möta denna skillnad behöver grundskolan förlängas med ett år. Vi behöver inte bara mer fokus på kunskap utan också mer tid för kunskap.
Detta sammantaget gjorde att Folkpartiet förra hösten i sitt skolprogram deklarerade att skolstarten bör tidigareläggas och den obligatoriska skolan göras tioårig. Samtidigt ska en sådan reform följas upp med förändringar i förskolan så att det sista i året i förskolan förbereder eleverna för skolan - men utan att låta ett sådant skolförberedande år utgöra en egen skolform. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.