Anders Borg (M):
Det finns naturligtvis goda skäl att diskutera fastighetsskatten. Det system som vi har i dag är mer förutsägbart och mer rättvist än det system som vi hade tidigare. Det socialdemokratiska alternativet är tills något annat har redovisats det gamla systemet. Det är alldeles uppenbart att för väldigt många av de kommuner som nämns här i debatten hade det gamla systemet gett väsentligt mycket högre fastighetsskatt. Man kan ta några exempel.
I Skövde kommun, där Monica Green är hemmahörande, hade fastighetsskatten ökat till 7 560 kronor för en genomsnittlig fastighet, strax under 1 500 kronor mer än med det nuvarande systemet. Skulle man inte ha tillämpat dämpningsregeln, som Marie Engström var angelägen om att man gör, skulle det ha handlat om 9 000 kronor. Vi kan ta exemplet Överkalix.
Där handlar det om en fastighetsskatt på 1 210 kronor, en ökning från 1 180, det vill säga en rätt marginell förskjutning av beskattningen. Vi kan ta Östersund som exempel som hade fått betala en fastighetsskatt som hade varit nästan 1 500 kronor högre än med det system som vi har i dag. Så här kan vi fortsätta från kommun till kommun. Det är allra tydligast i Stockholmskommunerna.
I Botkyrka hade det till exempel handlat om en skatt som hade legat 8 000 kronor högre än med dagens system. Tommy Waidelich, som har återkallat sin interpellation, kommer från Sundbyberg. Där hade man haft en skatt som hade varit 22 000 kronor högre än med det nuvarande systemet. Det hade rört sig om en skattehöjning på 3 000 kronor även om man tillämpat dämpningsregeln.
När den under de närmaste åren hade fallit bort hade skatthöjningen gått upp till 10 000 kronor, och man hade betalat 35 000 kronor i fastighetsskatt för en normalvilla i Sundbyberg. Det här är naturligtvis det alternativ vi har att jämföra med, det alternativ som Socialdemokraterna administrerade och som de försvarade i debatt efter debatt.
Statsråd efter statsråd och riksdagsmännen tog upp det i diskussionerna och försvarade ett system som i nästan alla fall hade gett en väsentligt högre skatt. Då kan man fråga: Vad är en rättvis skatt? En del i det är att den är rimligt förutsägbar.
Det system som vi nu har infört har säkert många fel och brister, men det faktum att skattesatsen har sänkts, vilket gör att höjningarna blir mindre, och att vi har lagt ett tak på skatterna, gör att det inte blir några dramatiska effekter för hushållens ekonomi. Människorna i Sundbyberg eller i någon annan Stockholmskommun hade råkat ut för att skatten på fastigheten hade höjts. Skatten för samma hus som de bodde i för fem eller tio år sedan hade helt plötsligt gått upp 10 000 kronor.
Den osäkerheten och oron är borta i det nuvarande systemet. Det är det som gör att det är mer förutsägbart. Tittar vi på orimliga skatteeffekter handlar det här om att skatten för en normalvilla ute i en landsortskommun kanske går upp några hundralappar per år. Det är inte fråga om de 10 000 som Tommy Waidelichs väljare hade fått i skattehöjning. Därför är det inte heller några orimliga effekter.
Som Göran Pettersson påpekar tillför vi 1,9 miljarder till kommunerna, och fortsättningsvis kommer det här naturligtvis att ge mer pengar till kommunerna. Även det ökar legitimiteten för skatten. Det är det här som gör att det nya fastighetsskattesystemet, som inte är perfekt, är väsentligt mycket mer robust, väsentligt mycket mer populärt än det gamla systemet, som uppfattades som illegitimt och orättvist.