Sonia Karlsson (S):
Har Riksbanken fört en bra penningpolitik? Ja, i finansutskottets granskning för treårsperioden 2005-2007 är utskottets grundläggande bedömning att Riksbanken fört en väl avvägd penningpolitik under perioden. Men innan jag kommenterar det ytterligare vill jag redovisa några av de förändringar som skett till följd av utvärderingen av den svenska penningpolitiken 1995-2005 som tidigare talare har nämnt här.
Till följd av utvärderingens resultat och rekommendationer har såväl Riksbanken som riksdagen under de senaste åren genomfört en rad åtgärder som ytterligare bidrar till att öka öppenheten, insynen och den offentliga diskussionen om den svenska penningpolitiken och dess utformning. Exempelvis offentliggör Riksbanken från och med Penningpolitisk rapport nr 1 2007 sin egen prognos över reporäntans utveckling.
Riksbanken går längre än vad utvärderingen rekommenderade genom att Riksbanken redovisar såväl den specifika ränteprognosen som ett osäkerhetsintervall. I linje med utvärderingens förslag infördes den 1 januari 2008 en ny ledningsorganisation i Riksbanken, vilken innebär att direktionen i högre grad än tidigare delegerar den dagliga operativa verksamheten till riksbankschefen.
I ambitionen att ytterligare öka öppenheten och tydligheten beslutade Riksbanken i maj 2007 att hålla presskonferens efter varje penningpolitiskt möte, det vill säga även efter möten där reporäntan inte har förändrats. Beslutet innebar också att direktionsledamöterna i tal och anföranden inte längre ska ge några signaler om ränteförändringar mellan de penningpolitiska mötena.
Riksbankens kommunikation gentemot allmänheten och marknaderna har under det senaste året varit föremål för en tidvis intensiv debatt. Den kritik som framförts har bland annat handlat om att Riksbanken blivit otydligare och svårare att förutse. Exempelvis blossade debatten upp i februari 2008 då Riksbanken höjde reporäntan med 0,25 procentenheter medan marknaden förväntade sig en oförändrad räntenivå.
I början av maj i år presenterade direktionen en ny kommunikationspolicy för Riksbanken. Som svar på kritiken ska nu direktionsledamöterna mellan de penningpolitiska mötena till exempel i tal kunna redogöra för viktiga penningpolitiska frågeställningar. De ska även, efter att protokollen offentliggjorts, kunna redogöra för sina personliga avvägningar.
För att inte störa den penningpolitiska beslutsprocessen ska dock Riksbanken vara återhållsam med information nära ett penningpolitiskt möte. En av rekommendationerna i utvärderingen var att dialogen mellan Sveriges riksdag och Riksbanken behövde förbättras, precis som Stefan Attefall nämnde, samt att finansutskottet borde överväga att i sin utvärdering anlita externa experter. Dessa synpunkter har utskottet tagit till sig.
Den offentliga utfrågningen sker nu ungefär två veckor efter att den penningpolitiska rapporten har blivit offentlig och protokollet från direktionens penningpolitiska möte har offentliggjorts. Som det tidigare sagts bjuds externa experter också in för att kommentera den penningpolitiska rapporten.
Sammantaget innebär detta att utskottet har fått mer tid och bättre underlag för att kunna genomlysa rapporten och ställa relevanta frågor till riksbankschefen vid de offentliga utfrågningarna. En annan mycket viktig del som nu vidareutvecklas är kontakten mellan finansutskottet och riksbanksfullmäktige.
Finansutskottet har beslutat att hålla interna utfrågningar med riksbanksfullmäktiges presidium två gånger per år eller vid behov för att utveckla informationen mellan utskottet och fullmäktige och för att föra en dialog med fullmäktige om fullmäktiges kontrollfunktion.
Det är enligt utskottets mening viktigt för insynen och granskningen av Riksbankens verksamhet att fullmäktige fyller och vidareutvecklar sin kontrollerande funktion, bland annat vad gäller den penningpolitiska processen, att underlagen och metodvalen i den penningpolitiska processen utvecklas. Den uppföljning som är gjord visar att det finns behov av regelbundet återkommande externa utvärderingar.
Utskottet har därför beslutat att vart fjärde år ge externa experter i uppdrag att utvärdera den svenska penningpolitiken. Herr talman! I utskottets betänkande om utvärderingen av penningpolitiken mellan 1995 och 2005 delade utskottet utvärderarnas allmänna omdöme att Riksbanken och den svenska penningpolitiken tillhör de mest framgångsrika i ett internationellt perspektiv.
Utskottet instämde också i utvärderarnas slutsats att inflationen under de senaste åren konsekvent underskridit inflationsmålet, vilket sannolikt bidragit till att arbetslösheten varit högre och produktiviteten lägre än den annars skulle ha varit. Jag vill återkomma till utvärderingen av penningpolitiken den senaste treårsperioden.
Som det har sagts innan har inflationen varit låg under större delen av perioden och legat under inflationsmålet men inom det så kallade toleransintervallet. Den låga inflationen beror bland annat på ett lågt resursutnyttjande i periodens inledning samt på en snabb produktivitetstillväxt 2005. Inflationen har stigit successivt under perioden och utvärderingen visar att Riksbankens prognoser ganska väl fångat upp den stigande inflationstrenden.
Dessutom har Riksbankens inflationsbedömningar under perioden varit jämförelsevis träffsäkra. I början av 2007 räknade Riksbanken med en fortsatt stark konjunktur, stigande sysselsättning och en snabbt ökad produktivitet. Inflationen bedömdes dock stiga långsammare än vad man förväntat i tidigare prognoser, bland annat till följd av lägre energipriser och en starkare krona. Vid mötet i maj 2007 förändrades Riksbankens syn på utvecklingen.
Bilden av ett stigande kostnadstryck hade förstärkts under de gångna månaderna enligt underlagsrapporten. Bland annat såg finanspolitiken ut att bli mer expansiv än vad man tidigare antagit - alltså regeringens skattesänkningar - samtidigt som arbetslösheten sjönk snabbare än förväntat. Mot slutet av 2007 och inledningen av 2008 börjar dock inflationen stiga på ett sätt som inte fångas in i Riksbankens prognoser.
Utvärderingen visar vidare att Riksbanken, i likhet med så gott som alla prognosmakare, under perioden gjort felbedömningar av tillväxt- och sysselsättningsutvecklingen. Utskottet konstaterar, vilket också sagts tidigare, att det i underlagsrapporten saknas djupare analyser av orsakerna till att man felbedömt produktivitets- och sysselsättningsutvecklingen. Utskottet anser därför att nästa års rapport bör kompletteras med denna typ av lärande analyser.
Sammantaget är dock utskottets grundläggande bedömning att Riksbanken under perioden 2005-2007 fört en väl avvägd penningpolitik. Vi har nu inflationssiffror som är över 4 procent. Det är den högsta inflationen på 15 år. Det är allvarligt, inte minst eftersom inflationsförväntningarna också är historiskt höga. Men det är inte bara Riksbankens sak att hantera. Det krävs att även finanspolitiken är väl balanserad.
Ska man få goda resultat måste alla delar av den ekonomiska politiken fungera väl - såväl regeringens och riksdagens ekonomiska politik som Riksbankens penningpolitik. Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag.