KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
LIS gäller bara vissa delar av Sverige. De berörda kuststräckorna finns bara i Norrland. Hela kusten från Norge till Forsmark i Uppland omfattas inte av LIS. Det är andra delar av strandskyddet som måste förändras. Tror man på att hela Sverige ska kunna växa och utvecklas måste man ta ett helhetsgrepp på hela strandskyddslagstiftningen och förändra den i grunden. Tänker regeringen göra det?
Mats Green (M):
Krisen på den svenska bostadsmarknaden griper omkring sig och spiller över på i stort sett alla övriga samhällsområden. Den drabbar alla övriga delar av Sverige, och framför allt drabbar den fler människor som bor i Sverige.
Därför är det ganska anmärkningsvärt, herr talman, att trots den värsta krisen på 50 år på den svenska bostadsmarknaden är det ingen regering sedan 1970-talet som har levererat så få förslag för att göra det lättare att bygga bostäder i Sverige som den nuvarande. Min enkla fråga till bostadsminister Peter Eriksson är: Varför levererar man inte fler förslag för att kunna öka bostadsbyggandet i Sverige?
Man hade kunnat få igenom vilken förenkling som helst i riksdagen, redan i morgon, om bara viljan och förmågan hade funnits. Varför levererar man inte, och varför sviker man de kommuner som nu har enorma utmaningar just vad gäller bostadsfrågan?
Mats Green (M):
Det är korrekt att det byggs väldigt mycket i Sverige nu, men det är också en effekt av den förenklingsresa Alliansen genomförde under åtta år. Sedan är det naturligtvis inte nog, utan det måste bli oerhört mycket bättre. Men fortfarande är det ett beklämmande faktum att regeringen levererar alltför få förslag. Ygeman kunde presentera 74 propositioner, och på bostadspolitikens område har vi fått nöja oss med mindre än en tiondel av det.
Det är inte acceptabelt, herr talman, och särskilt inte i den situation Sverige befinner sig i just nu.
Mats Green (M):
Avsaknad av regeringsförslag i bostadskrisen slår hårt inte bara mot de delar av Sverige som har stark inflyttning, det vill säga våra storstäder. Det slår hårt även mot de delar av Sverige, exempelvis mitt hemlän Jönköpings län, som har det största behovet inte bara när det gäller nya invånare utan också för att behålla de befintliga. Det handlar om överlevnad för Sveriges landsbygder och glesbygder.
Vi som bor där vet att man framför allt kan konkurrera med ett attraktivt boende i förhållande till storstadens utbud. I denna fråga är ett förändrat och uppluckrat strandskydd avgörande för Sveriges kommuner och landsting, vilket Landsbygdskommittén nu konstaterar.
Jag skulle vilja fråga miljöminister Karolina Skog: När avser regeringen att överge sin tidigare mycket passiva inställning och börja förändringen av strandskyddet för att möjliggöra boende i Sveriges landsbygder, glesbygder och skärgårdar?
Mats Green (M):
Det är anmärkningsvärt att i den värsta bostadskrisen på 50 år har ingen regering sedan 1970-talet levererat så få förslag för att öka möjligheterna till boende och bostadsbyggandet i Sverige som den nuvarande. De minimala förändringar som Karolina Skog presenterar vad gäller LIS-områden kommer enligt alla experter att ha en marginell påverkan på bostadsbyggandet i Sverige. Det krävs större och mer genomgripande förändringar.
När ska regeringen leverera dem?
Mats Green (M):
I veckan har Socialdemokraternas ledare i Europaparlamentet, Marita Ulvskog, poserat med en bild av en dömd palestinsk terrorist. För några veckor sedan tvingades den judiska föreningen i Umeå stänga på grund av hot om våld med mera. Judar över hela Sverige känner sig alltmer förföljda och otrygga. Sverige pekas också ut som ett av de sämsta och otryggaste länderna i Europa att leva i för judar.
Mitt parti, Moderaterna, har bland annat föreslagit en tredubbling av satsningen på att öka tryggheten för utsatta trossamfund. Alice Bah Kuhnke har ett antal gånger fått frågan vad regeringen gör för att motverka den ökande antisemitismen. Jag skulle önska att kulturministern kunde besvara den här frågan med lite större allvar och seriositet än andra frågor här i dag. Hur anser kulturministern att detta arbete har gått?
Mats Green (M):
Jag riktar min fråga till miljöminister Karolina Skog. Man gör just nu en översyn av strandskyddsregelverket i Sverige för att stimulera mer bostadsproduktion men också för att stimulera de gröna näringarna. Jag har en fråga gällande den snabbast växande gröna näringen, nämligen hästnäringen. Herr talman!
Tyvärr räknas hästar i dag inte som lantbruksdjur, vilket är mycket egendomligt eftersom Sveriges hästar håller landskapet öppet lika mycket som Sveriges kor. När man nu för diskussioner om hur man kan förändra strandskyddet, i synnerhet vad gäller LIS-områdena, undrar jag om miljöministern är beredd att se till att även hästen klassas som ett lantbruksdjur. Jag kan också ställa frågan: Om hästen inte är ett lantbruksdjur, vad är den då?
Mats Green (M):
Jag instämmer med Caroline Szyber i att det är lite speciellt att debattera bostadspolitik med Vänsterpartiet, för det känns som att debattera med någon i ett parallellt universum. Ibland kan man tro att Vänsterpartiet är ett oppositionsparti fastän de tvärtom är en del av regeringsunderlaget. Herr talman!
Utmärkande för Vänsterns bostadspolitik, i den mån det finns någon, och även för Nooshi Dadgostars inlägg här är inte allt man är aktivt och positivt för utan allt man är negativ till och emot. Jag har precis som tidigare roat mig med att gå igenom Vänsterpartiets bostadspolitiska motioner under både innevarande och tidigare riksdagsår.
Där finns inte en enda åtgärd som syftar till att få fler bostäder. Det enda man är för är de byggsubventioner som man vill genomföra och även har varit med på. Vänsterpartiet slåss alltså med näbbar och klor för att stoppa in skattepengar i privata företag - företag som dessutom inte har problem med sina vinstmarginaler.
Jag vill att Nooshi Dadgostar utvecklar detta. Med tanke på den bostadsutmaning vi står inför: På vilket sätt vill Vänsterpartiet bygga bort denna? Man kan inte ha en bostadspolitik som bara går ut på att stoppa saker. Ibland måste man också vara för något.
Kan inte du, Nooshi Dadgostar, räkna upp era tio viktigaste förslag för att få fler bostäder i Sverige? Jag lovar att du inte får ihop så många, men gör ett försök.
Mats Green (M):
Om jag ska vara snäll och visa god vilja, vilket jag alltid gör, kom Nooshi Dadgostar med kanske fyra förslag som hon anser leder till fler bostäder. Jag anser kanske inte det, men det var ändå fyra förslag. Det främsta av dessa förslag var att man ska stoppa in miljarder av skattepengar i privata byggbolag för att de ska bygga något de redan har byggt.
Dessutom gynnar det dem som redan finns på bostadsmarknaden eftersom en förutsättning för att komma i fråga för någon av dessa lägenheter är att man har stått i den vänsterpartistiska bostadskön. Det gynnar alltså dem som redan har. Säg att jag skulle återvända till mitt uppväxtområde, utanförskapsområdet Öxnehaga i Huskvarna.
Om jag kom dit och sa att jag skulle fixa deras bostadssituation genom att ge miljarder till privata byggbolag skulle det inte lyfta. Herr talman! Man måste våga ge sig på grundproblemet, och grundproblemet i Sverige är att vi behöver fler bostäder.
Då kan man inte ha en politik som till 90 procent går ut på att göra det svårare att bygga bostäder, svårare att hyra ut bostäder och, framför allt, svårare att hyra en bostad. Det är helt oacceptabelt. Vi måste dessutom komma ihåg att Vänsterpartiet är en del av regeringens regeringsunderlag. Vilka frågor har Vänsterpartiet drivit på aktivt och drivit regeringen framför sig i för att få fler bostäder? Svaret är: inte i någon enda fråga.
Egentligen har man lagt in sitt veto mot en räcka åtgärder. Detta försökte man göra under alliansregeringen, och det försöker man göra under denna regering. Återigen: Är dessa - snällt räknat - fyra förslag allt som Vänsterpartiet har att komma med? Då har vi problem.
Mats Green (M):
Vi har nu hört Socialdemokraternas Johan Löfstrand och kommer strax att få höra Miljöpartiets Emma Hult - två företrädare som jag hyser stor respekt för, därför att båda är pragmatiska och kunniga på bostadspolitikens område och egentligen vill uträtta mer. Jag vill säga det.
Problemet är bara att det är en dubbellåsning i regeringen, därför att där Johan Löfstrand är pragmatisk är Emma Hult dogmatisk, och där Emma Hult är pragmatisk är Johan Löfstrand dogmatisk. Till allt detta ska läggas Vänsterpartiets mindre pragmatiska bostadspolitik.
Problemet jag talar om vad gäller dubbellåsningen i den rödgröna regeringen är att vi har en socialdemokrati som lägger in sitt veto mot alla strukturella förändringar av bostadsmarknaden och att vi har ett miljöparti, som till råga på allt sitter på ministerposten, som lägger in sitt veto mot alla nödvändiga, avgörande regelförenklingar. Detta är alltså inte i bostadskrisens Sverige en automatisk väg till framgång.
Jag noterar att även Johan Löfstrand vill ha bostadspolitiska överläggningar, där vi alla vänder på alla stenar. Det är givetvis så, herr talman, att vi alla har heliga kor som vi måste slakta i bostadspolitiken. Jag kan tala för mitt parti och säga att vi är beredda att göra det och vet att också min allianskollegor har en vilja att göra det.
Men då måste både Socialdemokraterna och Miljöpartiet - jag har nu gett upp hoppet om Vänsterpartiet - också vara beredda att göra det. Efter de tidigare bostadspolitiska samtalen uppfattar vi att alla heliga kor finns kvar på regeringssidan. Är det så fortfarande? Räkna upp de heliga korna, om de finns kvar!
Mats Green (M):
Jag håller med om mycket av det som Johan Löfstrand står och säger. Och jag känner till Johans frustration över regeringspartnern Miljöpartiets oförmåga att agera och ta tag i de enklaste frågorna. Jag vet det, och jag respekterar det. Vi har väl sett antal exempel på det i bostadspolitiken som inte har gagnat landet.
När det däremot handlar om vad det är för innehåll vi vill ha i bostadspolitiken tror jag inte att det finns några som helst skillnader vad gäller vision. Vi behöver fler tillgängliga bostäder för alla i alla priskategorier. De som behöver ett hyrt boende ska få ett hyrt boende. De som vill ha ett ägt boende, och det är ju alltid det billigaste i längden, ska också få möjlighet att köpa och äga sitt boende.
I synnerhet gäller det dem med små ekonomiska marginaler, därför att de inlåsningseffekter som vi ser nu slår ju framför allt mot låginkomsttagare. För ett parti som ändå har social rörlighet som den bärande tanken är detta A och O. Men återigen är problemet att vi har en regering som sitter kvar med alltför många heliga kor. Det gäller alltifrån hyresreglering till strandskydd, riksintressen och det ena med det andra.
Jag är beredd att svälja väldigt mycket som jag egentligen inte tror på så länge vi får en bostadspolitisk överenskommelse som verkligen börjar ta tag i alla de grundläggande problemen på den dysfunktionella svenska bostadsmarknaden. Det är jag beredd att ta i hand på. Problemet är att regeringen gick in i de bostadspolitiska överläggningarna med ambitionen att behöva göra så lite som möjligt, att stöka undan politikområdet och begrava de stora frågorna i utredningar.
Det är inte så man löser den svenska bostadskrisen. Återigen: Vi behöver gå på djupet med våra bostadsutmaningar.
Mats Green (M):
Jag noterar att Miljöpartiets företrädare inte klarar att ta ordet "regelförenklingar" i sin mun. Det säger kanske allt om den dogmatik som nu vidlåder regeringen. Herr talman!
Det parti, alltså Miljöpartiet, som i många kommuner och i Sveriges riksdag har varit flitigast med att motsätta sig både konkreta byggnationer och alla åtgärder för att göra det lättare och enklare att bygga har nu alltså i regeringen fått ansvaret för att det byggs fler bostäder än någonsin i Sverige.
Det är inte en automatisk väg till framgång, utan det är, som man kanske skulle säga i min valkrets Jönköpings län, lite som att sätta en ateist i biskopsbänken. Två tredjedelar av alla de åtgärder som Emma Hult nu räknade upp ska man komma ihåg genomfördes av alliansregeringen.
Hon pratade bland annat om att ge Akademiska Hus i uppdrag att börja bygga studentbostäder, och det var Alliansen som tog initiativ till det, inte Miljöpartiet eller den nuvarande regeringen. En stor del av de regelförbättringar, som Emma Hult kallar det medan vi andra säger regelförenklingar, som man nu har tvingats genomföra är sådant som Miljöpartiet gick ihop med Sverigedemokraterna, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet under tidigare mandatperiod för att stoppa i riksdagen.
Det tror jag att man ska vara väl medveten om. Jag vill ställa en fråga med tanke på den från debatten, politiken och bostadsdiskussionen rent generellt frånvarande bostadsministern. Era partivänner i Sveriges Kommuner och Landsting säger att det största hindret för dem att börja bygga är de restriktioner och regler som finns. Är du beredd att lyssna på era partivänner i Sveriges Kommuner och Landsting, Emma Hult?
Mats Green (M):
Jag har mött bostadsministern i ett antal debatter. I varje debatt har bostadsministern förklarat att han inte har något ansvar. Hans enda ansvar är att ställa krav på kommunerna att bygga. Min ingång - Moderaternas och Alliansens ingång - är mer att vi ska underlätta för byggande i kommunerna.
Bostadsministern åker land och rike runt och förklarar att det är andra som ska göra det som han får betalt för och som är hans skyldighet och uppgift i regeringen. Det är en sak att säga att man har en aktiv bostadspolitik och en helt annan att verkligen ha det, vilket Miljöpartiet har visat. Emma Hult talade om de 300 000 nya bostäderna i Sverigepaketet och nya bostäder i Jönköping.
Jönköping är min hemkommun, och jag hade förmånen att sitta där tillsammans med Emma Hult och se till att byggandet av väldigt många nya bostäder kom igång. Det handlar om bostäder som vi vet att kommunerna i alla fall kommer att bygga, men vi behöver underlätta för kommunerna att bygga dem. Vad gäller just Jönköping har nog Miljöpartiet varit de största motståndarna till flest konkreta projekt. Man har exempelvis hänvisat till reliktbockar, som är en skalbagge, för att sätta stopp för bostadsbyggnation på Torps ängar.
Detta är ett i en lång rad exempel. Jag skulle kunna gå igenom kommun för kommun i Sverige för att visa på allt som Miljöpartiet har varit emot. Men låt mig återigen säga att vi behöver fler åtgärder. Det gäller inte bara regelförenklingar. Där har Emma Hult rätt. Vi behöver alltså mer än bara regelförenklingar, men man kan inte stöka undan det. Vi behöver mer än detta för att ta tag i bostadskrisen i Sverige, och då har vi ett problem.
För Socialdemokraterna lägger in sitt veto i regeringen mot strukturella förändringar på bostadsmarknaden och Miljöpartiet lägger in sitt veto mot alla former av regelförenklingar. Detta är inte en väg till framgång när det gäller bostadskrisen; det är en väg till katastrof.
Mats Green (M):
Denna debatt handlar i grund och botten om ett rent tekniskt beslut som måste fattas med anledning av den nya förvaltningslagens ikraftträdande. Som framgår av propositionen finns det i dag inga bestämmelser om när bygglov, rivningslov eller marklov får verkställas.
Det innebär att ett sådant beslut, enligt de regler som har gällt hittills, kan verkställas innan det har fått laga kraft. Om beslutet upphävs efter en överprövning måste åtgärderna återställas. Det är en kostnad och en risk som i sådana fall tas av den som sökt lovet.
I samband med att de nya bestämmelserna om verkställbarhet i förvaltningslagen börjar gälla kommer, om inte någon särreglering införs i plan- och bygglagen, rättsläget för lovbeslut att ändras så att de behöver få laga kraft innan de kan verkställas. Det skulle leda till en onödig tidsutdräkt i byggprocessen, fru talman.
Vi håller därför med regeringen om att det behövs en justering i PBL för att komma till rätta med detta. Däremot kan vi inte ställa oss bakom den slutsats som regeringen har landat i, nämligen att en tidsfrist om fyra veckor för verkställbarhet ska införas i lagen. I propositionen framkommer det nämligen att byggprocessen kommer att fördröjas genom ett sådant beslut, marginellt - men ändå.
Att regeringen lägger fram förslag som de facto kommer att fördröja byggprocessen är helt oacceptabelt. Det enda argumentet vi har fått höra från regeringens sida för att sätta en tidsfrist till fyra veckor faller dessutom ganska platt eftersom byggaktörerna i de allra flesta fall själva väljer att invänta en lagakraftvunnen detaljplan.
Det gör de eftersom det finns reella risker med att starta en byggnation, rivning eller markarbete innan hela den juridiska processen är klar. Det är givetvis kopplat till kostnader för återställande. Fru talman!
I en tid som denna då vi har en omfattande bostadsbrist är det angeläget att alla former av bostadspolitiska beslut syftar till att förenkla för ett snabbt och hållbart bostadsbyggande. Lovbesluten ska därför, enligt vår uppfattning, få verkställas omedelbart. Det innebär i praktiken att lagstiftningen fortsätter att fungera på denna punkt så som den gör i dag.
Vi anser att det därmed inte finns någon anledning att införa en tidsfrist för verkställbarhet. Fru talman! Mot bakgrund av dagens dysfunktionella bostadsmarknad och den enorma bostadsbrist som råder är det ohållbart att regeringen lägger fram beslut som innebär att byggprocessen förlängs.
Man kan tycka att enstaka veckor inte gör någon större skillnad i det stora hela, men då menar jag att man inte riktigt har förstått problematiken. Moderaterna hade varit emot ett lagförslag även om det innebar att processen skulle förlängas med en enda minut. Det som behövs är ett helhetsgrepp om bostadspolitiken, inte ett fortsatt filande på marginalerna.
Då handlar det om att förkorta processen, inte bara med några veckor eller månader utan med hela år. Vi kommer därför aldrig att ställa oss bakom ett förslag som uttryckligen innebär att byggprocessen fördröjs. Med det vill jag yrka bifall till Moderaternas, Kristdemokraternas och Centerpartiets gemensamma reservation.
Mats Green (M):
Jag skulle vilja börja med att tacka Jens Holm för hans inlägg. Jag höll nog inte med om särskilt mycket av det han sa, men jag tror att det var bra, eftersom det klargör vad det är för verklighet som skulle ha gällt om vi inte hade haft energiuppgörelsen.
Det är därför som energiuppgörelsen är bra, och det är därför som energiuppgörelsen behövs. Jens Holm tar inte bara upp de 1 900 småskaliga vattenkraftverk som jag berörde utan även de 7 000-8 000 dammarna. Det är helt korrekt. Jag kan ibland värja mig mot den diskussion som finns, där man pratar om att återställa.
Om jag ska hårdra det lite undrar jag: Vill du då återställa till pre-vikingatiden? Man pratar om ekologiska värden. Det är absolut så. Men det är lite just det som också har varit vår ingång i energiuppgörelsen. Är det någon som kan stå och påstå att de 7 000-8 000 dammarna är döda ekologiskt? Nej, så är det givetvis inte, herr talman. Det är precis tvärtom.
De har nämligen i sin tur egentligen givit upphov till nya egna ekosystem. Och återigen: De har för det mesta funnits sedan medeltiden. Jag tror att det är väldigt viktigt att ta med sig det. Men det som framför allt är bra med energiuppgörelsen är att vi nu har en bred politisk enighet om att vi ska ge alla dessa verksamheter rättskraft och en rättslig status som de inte har haft innan.
Vad dessa verksamheter behöver, herr talman, är långsiktiga och goda förutsättningar i stället för, som i dag, osäkerhet, som inte gynnar någon.
Mats Green (M):
Vad gäller fonden bygger den på beräkningar av ett tänkt produktionsbortfall. Beräkningarna har gjorts av Naturvårdsverket och Havs- och vattenmyndigheten, så det är inte någonting som är taget ur luften. Jag vill än en gång sätta stora frågetecken kring Vänsterpartiets resonemang.
Men det är bra, för det visar på ett väldigt tydligt sätt vilken syn som hade gällt om vi inte hade haft energiuppgörelsen. Återigen: Kom inte och säg att alla de här dammarna och småskaliga vattenkraftverken är döda ekologiskt! Det är ju precis tvärtom, herr talman.
Att utgå från en syn där allt utanför storstäderna ska vara som ett stort Skansenmuseum som bara ska vara, som inte får röras och som vi som bor där inte ska kunna livnära oss av är naturligtvis helt orimligt och ter sig väldigt märkligt för oss som inte bor i storstäder. Jag bor exempelvis i Gränna, precis intill Vättern, som Jens Holm berörde tidigare.
Att prata om att återställa verksamheter som har funnits där i kanske 1 000 år är naturligtvis helt orimligt. Det här är tvärtom ett förslag som balanserar ekologiska hänsyn med en verksamhet som är viktig för landsbygden, för äganderätten och för Sverige dels ur ett miljöperspektiv, dels ur ett landsbygdsperspektiv.
Vänsterpartiets fundamentalistiska syn att allt som människan har ägnat sig åt under nästan 1 000 år ska rivas ut och rivas bort är helt orimlig - det säger sig självt.
Mats Green (M):
Jag får också tacka Eva, även om vi har några diskussioner kvar i kammaren innan det så att säga är över.
Jag vill fråga varför regeringspartierna, Socialdemokraterna och Miljöpartiet i sin proposition medvetet väljer att plocka bort den verksamhet som ifrågasätts mest och där skadeverkningarna för konsumenterna är som värst. Det gäller lotteriförsäljningen.
Jag hade kunnat skriva under på i princip allt det som Eva sa i talarstolen, men det sticker i ögonen att regeringen medvetet väljer att utelämna det område som har de största negativa effekterna. Man kan inte förneka det faktum att det är en verksamhet där Socialdemokraterna får flera miljoner.
Dessutom har man kanske i all annan lagstiftning premierat just den verksamheten. Varför gäller inte det förstärkta konsumentskyddet här? Hur kan man ens försvara någonting sådant?
Mats Green (M):
Det är ju bara en administrativ bortförklaring som givetvis inte håller om vi slår oss för bröstet för att vi vill förstärka konsumentskyddet. Då plockar regeringen bort den verksamhet där vi ser de största skadeverkningarna för individerna. Man använder ett mycket tveksamt försäljningsförfarande. Dessutom är man extremt snabb på att skicka sin fordran till kronofogden. Vi har haft diskussioner med departementet.
Samtliga allianspartier framförde på ett tidigt stadium att lotteriförsäljningen måste tas in här. Då fick vi höra att regeringen inte såg några stora problem med lotteriförsäljningen. Jag undrar hur den kan säga det med tanke på hur mycket vårt utskott har arbetat med överskuldsättning.
Att hänvisa till lagadministrativa argument håller inte när man säger att man vill stärka konsumentintresset rent generellt. Återigen vill jag säga att det klingar väldigt ihåligt när Socialdemokraterna, som genom sin lotteriverksamhet får 10-12 miljoner till sin valrörelse, plockar bort den delen samtidigt som man pratar om stärkt konsumentskydd.
Det klingar väldigt falskt i våra öron. Det finns också en anledning till att alla partier i civilutskottet, från Vänsterpartiet till Sverigedemokraterna och Alliansen, har sagt att lotterna ska tas in i detta. Punkt slut.