Mattias Karlsson (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 5. Vi ska i dag behandla betänkande KrU07 om idrott, friluftsliv och spelfrågor. Idrottens betydelse för samhället kan knappast underskattas. Sverigedemokraterna känner stolthet över vårt lands breda och folkrörelsebaserade idrottsrörelse och den betydelse som denna har inte bara för folkhälsan utan också för vårt lands demokratiska utveckling och sociala sammanhållning.
Vi är naturligtvis också stolta över alla de fantastiska prestationer som våra svenska idrottsmän och -kvinnor har stått för och fortfarande står för. Trots att vi är ett litet land har vi länge stått oss väl i den internationella konkurrensen. Precis som fallet är med många andra goda ting har tyvärr också idrotten en mörkare baksida. Huliganismen är en sådan sak, som vi med alla demokratiska medel måste bekämpa.
En annan sådan sak är dopningsproblematiken, som enligt vissa beräkningar direkt berör så många som 50 000-100 000 människor i vårt land. Sverigedemokraterna har lämnat ett särskilt yttrande i anslutning till motion 222 som tar upp just denna problematik.
I yttrandet lyfter vi fram det faktum att dopningen inte bara utgör ett hot mot idrottslivet och enskilda individers hälsa utan också mot tryggheten i samhället eftersom vi vet att det finns ett intimt samband mellan dopning och olika former av våldsbrottslighet. Det är glädjande att regeringen nu är beredd att vidta nya åtgärder i kampen mot dopningen.
Vi beklagar dock samtidigt att man inte har varit beredd att gå ännu längre när det gäller frågan om att skärpa straffen för dopningsbrott, så att de i ännu högre grad närmar sig straffskalan för narkotikabrott. Vi beklagar också att vi i dag inte har möjlighet att fullt ut använda oss av ett av de viktigaste verktygen vi har i kampen mot dopningen, det vill säga gränsskyddet. Trots starkt begränsade befogenheter och resurser gör tullen redan i dag en stor insats mot dopning genom att varje år beslagta stora mängder dopningspreparat.
De hade dock kunnat göra ännu mer om det inte hade varit för de begränsningar som vårt medlemskap i EU tvingar oss till. De negativa effekterna av vårt medlemskap i den framväxande europeiska monsterstaten blev också tydliga under förra veckan då vi nåddes av beskedet från EU-kommissionen om att Sverige nu måste börja momsbelägga våra idrottsföreningar och andra ideella organisationer. Om vi inte genomför denna beordrade attack på vår idrottsrörelse och våra föreningar hotar kommissionen oss med böter.
Jag är glad över att det tycks finnas en samsyn över partigränserna när det gäller fördömandet och viljan att bekämpa detta vansinnesbeslut. Trots detta kan jag inte undgå att tycka att protestropen från de EU-vänliga partierna klingar inte bara en aning utan till och med ganska rejält falskt. Det är helt enkelt inte trovärdigt att först arbeta för en union präglad av mer och mer överstatlighet och sedan utbrista i förvånade protestrop varje gång som denna union väljer att utnyttja den makt som vi har gett dem till att köra över våra nationella intressen.
Momsfrågan är helt enkelt en logisk konsekvens av att ni frivilligt har skänkt bort vår självständighet. Vi har sett många liknande frågor tidigare, och vi kommer nog tyvärr att få se ännu fler i framtiden. Antingen står ni för att ni tycker att detta är en acceptabel ordning eller så ansluter ni er till vårt arbete för att återerövra det nationella självbestämmandet! Fru talman!
Sverigedemokraterna har valt att stödja motion 335 som behandlas i detta betänkande och som handlar om att främja arbetet med att ge äldre tillgång till idrott och friskvård över hela landet. Att tidigt grundlägga sunda motionsvanor är oerhört viktigt och därför är det bra att det satsas förhållandevis stora resurser på barn- och ungdomsidrott. Det är dock också mycket viktigt att vi satsar på att få ännu fler människor att motionera högt upp i åldrarna.
Vi vet att idrott och friskvård kan motverka många åldersjukdomar, bidra till att förhindra fallolyckor och också till att bryta den ensamhet och sociala isolering som många av våra äldre tyvärr lider av. Satsningar på idrott för äldre är dock inte bara bra för den enskilde. Det gynnar också hela samhället. Studier från bland annat det danska socialdepartementet har visat att satsningar på äldreidrott är en samhällsekonomisk vinst genom att det medför minskade vårdbehov.
Den danska staten har tagit detta till sig och genomfört flera stora satsningar på idrott och friskvård för äldre. Sverige har länge legat efter våra grannländer på det här området och det är bra att vi nu har börjat komma ut på banan genom den treåriga satsningen på hälsofrämjande arbete för äldre. Tyvärr tror jag inte att de befintliga åtgärderna räcker. Vi behöver inte bara vägledning och dialog utan också skarpa riktlinjer.
Jag är också orolig för att de relativt små resurserna och det breda anslaget ska göra att äldreidrotten hamnar i bakgrunden, särskilt med tanke på att behoven är så stora. Jag måste säga att jag blev förvånad när jag började fördjupa mig i denna fråga över hur oerhört stora de regionala skillnaderna är när det gäller satsningar på friskvård och idrott för äldre. I vissa kommuner gör man mycket ambitiösa satsningar som innebär att utbudet av fysiska aktiviteter för äldre är stort, varierande och nästan kostnadsfritt.
I andra kommuner gör man i stort sett ingenting och satsar nästan inga pengar alls. Till exempel uppger PRO att man i nästan hälften av landets kommuner inte får något stöd alls för sin motionsverksamhet för äldre, och bristen på aktivitetslokaler är enorm. Vi har fortfarande långt kvar till en situation där rätten till hälsa och livskvalitet på äldre dar inte är beroende av i vilken kommun man är bosatt. Tills vi har nått de målen tycker jag att vi ska beakta alla goda initiativ.