Jonas Millard (SD):
Nu på morgonen ska vi diskutera förebyggande av våldsbejakande extremism. Vi står självklart bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag här och nu endast bifall till reservation 1 och 7. Fru talman!
Det svenska samhällsbygget, drömmen om det mångkulturella lyckoriket, förorterna som interkulturella smältdeglar och Sverige som humanitär stormakt - om detta var ni överens, både vänstern och högern. Det skulle bli ett socialliberalt Shangri-la där alla gick hand i hand och sjöng kumbaya. Sverigedemokraterna visste och varnade redan då för att detta var en lögn.
Detta bevisas dagligen av skjutningar, små och stora brott, rapporter om hedersvåld och socialt utanförskap. Ta till exempel rapporten Utsatta områden - sociala risker , kollektiv förmåga och oönskade händelser som Nationella operativa avdelningen hos polisen tog fram 2015.
I rapporten framgår att det finns 53 bostadsområden i Sverige som i olika grad är utsatta för både allvarlig brottslighet och socioekonomiska faktorer. Av dessa 53 områden är 15 att anse som särskilt utsatta. Ett särskilt utsatt område kännetecknas bland annat av svårigheter för polisen att fullfölja sitt uppdrag, parallella samhällsstrukturer och våldbejakande religiös extremism.
De interkulturella smältdeglarna blev med andra ord egna små öar där gangsterkungar härskar med hjälp av våld och gammaldags religiösa vanföreställningar. Enkelt uttryckt: Mångkulturalismen blev ett dyrt och pinsamt fiasko. Utskottet borde rimligen, som minsta möjliga åtgärd, kunna stå bakom Sverigedemokraternas reservation om att följa upp denna rapport.
Apropå fiaskon: Den 3 februari förra året röstades det här i kammaren om 2015/16:KU4 Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism . Sverigedemokraterna hade då reservationer i vilka vi bland annat anförde att det enligt en rapport från 2014 bedömdes att terrornivån för Sverige är förhöjd sedan 2010.
Rapporten som var beställd av Justitiedepartementet slog vidare fast att det finns attentatshot från samtliga våldsbejakande extremistiska miljöer i Sverige. Bedömningen var dock att det största hotet utgjordes av våldsbejakande islamistiska miljöer och att attentatshoten är som störst från individer som deltagit i träning eller i strider i konfliktzoner och sedan återvänt till Sverige.
Vi anförde redan då att regeringens åtgärder inte är vare sig trovärdiga, ändamålsenliga eller tillräckliga för att värna vårt samhälle. I stället borde riksdagen ge regeringen i uppdrag att gå tillbaka till ritbordet och återkomma med en strategi som tar problemen och hoten på största allvar. I sammanhanget är det värt att påminna om att vi även ville att regeringen skulle utse en samordnare mot våldsbejakande extremism som tar sitt arbete på allvar.
Samtliga partier i kammaren, utom Sverigedemokraterna, röstade naturligtvis emot detta. Man hade inget att invända mot de riskanalyser som regeringen gjorde, och man bedömde att de åtgärder som redovisats var väl motiverade. Sådana åtgärder utgjordes bland annat av så kallade stödtelefoner och ett ökat genusperspektiv i arbetet mot våldsbejakande extremism.
Terrorforskaren Magnus Norell sammanfattade förslagen med att de var väldigt allmänt hållna och på gränsen till meningslösa. Fru talman! Den 7 april i år genomförde terroristen Rakhmat Akilov det värsta terrordådet i det nutida Sveriges historia. Fem personer dräptes, och ännu fler skadades.
Hur många fler oskyldiga ska behöva dö i Allahs namn innan resten av er börjar ta frågan på allvar? Återigen behöver vi reservera oss och uppmana regeringen att snarast lägga fram en konkret handlingsplan för det förebyggande arbetet mot radikalisering och terrorism.
Det har nu gått snart två år sedan regeringen presenterade en övergripande nationell strategi mot terrorism som ska vara utgångspunkten för Sveriges långsiktiga arbete på området. Nu måste denna strategi konkretiseras genom att olika typer av insatser identifieras och en handlingsplan tas fram för hur arbetet ska bedrivas. Av en sådan handlingsplan bör också tydligt framgå vilken myndighet som har ansvar för vad. Fru talman!
Samtidigt som regeringens nationella samordnare mot våldsbejakande extremism försakade sitt viktiga uppdrag planerade Akilov sitt terrordåd här i Stockholm. Om denna fråga hade tagits på allvar, som SD krävde då och som SD kräver nu, hade liv kunnat räddas.