KBLab/rixvox huggingface dataset:
Larry Söder (KD):
I mitt anförande diskuterade jag en del om förbehållsbeloppet och vad som gäller om man inte bor med sitt barn och ändå har kontinuerligt umgänge. Det räknas inte in i förbehållsbeloppet, vilket gör att människor får avstå ifrån att ha umgänge med sina barn. Jag vill ändå tro att Socialdemokraterna har samma uppfattning som jag, det vill säga att det är olyckligt om en förälder får avstå ifrån umgänge med sina barn av ekonomiska skäl.
Nu har vi dock en situation där Högsta domstolen har fattat ett beslut, och vi har som sagt en utredning från 2016 om hur detta kan se ut. Ändå har det inte kommit någon proposition. I mitt anförande ställde jag frågan till regeringen: Vill man inte ha detta, eller prioriterar man det inte? Min fråga till Socialdemokraterna är: Vilket av dessa förhållanden stämmer?
Larry Söder (KD):
Det är roligt att höra att vi har samma uppfattning om frågan i grunden, det vill säga att barn faktiskt ska kunna träffa sina föräldrar. Det är ur barnets perspektiv det allra bästa. Däremot är jag inte nöjd med svaret. Man hade remitterat utredningen färdigt 2017, nu är vi inne i 2019 och man har fortfarande inte levererat någon proposition. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att man har prioriterat andra frågor, vilket jag tycker är tråkigt. Barnen är viktiga.
Vi får snart en barnkonvention på plats i Sveriges riksdag, och jag funderar på hur regeringen tycker att det här rimmar med barnkonventionen. Jag tror inte att detta är någonting som rimmar med barnkonventionen. Jag är inte riktigt nöjd med att Socialdemokraterna säger att propositionen förhoppningsvis kommer. Vi har fått propositionslistan för våren, och där finns inte någon sådan med. Jag är alltså skeptisk till att detta prioriteras av regeringen.
Nu har man ju också ett 73-punktsprogram att genomföra tillsammans med samarbetspartierna, vilket jag tror gör att denna fråga kommer ännu längre ned. Om det inte har kommit någon proposition i denna fråga i september 2019, kan vi då inte komma överens om att skriva en gemensam motion där vi ser till att sätta ännu mer tryck på regeringen med ett tillkännagivande som innebär att regeringen måste göra detta?
Larry Söder (KD):
Först vill jag säga att jag tycker att det är bra att Miljöpartiet efter moget övervägande har sett värdet av marknadshyror och att man kommer att strida för att det ska genomföras. Jag tror att det kommer att gynna bostadsmarknaden i längden, precis som Miljöpartiet sa. Kortsiktigt tror jag inte att det gör så stor skillnad, men i längden gör det det.
Miljöpartiets Rasmus Ling sa också i sitt anförande att man vill ha ett nytt bostadspolitiskt mål om 450 000 nya bostäder till 2025. Min första fråga är givetvis om jag uppfattade det rätt.
Om jag uppfattade det rätt är min fråga, eftersom man har suttit i regeringen sedan 2014 och haft bostadsministerposten sedan 2015, vad det i så fall är som har hindrat Miljöpartiet från att ha ett sådant mål redan i dag. När man har bostadsministerposten är man ju ytterst ansvarig för Sveriges bostadspolitik, och då borde man också ha ett visst inflytande över hur denna hanteras.
För att uppnå en bostadsmarknad som fungerar behövs inte bara nyproduktion utan även en rörlighet på bostadsmarknaden.
I en interpellationsdebatt med den bostadsminister vi har i dag fanns inget intresse att öka rörligheten på bostadsmarknaden genom en minskning av de kreditrestriktioner som finns mot vanliga medborgare, och då är min fråga: Har ledamoten samma uppfattning som bostadsministern, eller kan man tänka sig att öka rörligheten på bostadsmarknaden genom att lätta på kreditrestriktionerna för vanliga medborgare?
Larry Söder (KD):
Jag fick inte svar på om det var 450 000 bostäder till 2025, men jag uppfattade att det är detta som är det bostadspolitiska målet. Jag håller med Miljöpartiet om att marknadshyror givetvis måste kombineras med socialt ansvar. Det är ju därför Kristdemokraterna föreslår att vi ska ha en offentlig hyresstatistik där man faktiskt kan kontrollera vad en rimlig hyra är.
Kommunerna ska ta ett socialt ansvar för att människor har tak över huvudet på ett eller annat sätt. Vi är inte oeniga i den frågan. Däremot säger Miljöpartiet att man gjorde väldigt många reformer på bostadsområdet under den förra mandatperioden. Det skulle vara intressant om Miljöpartiet kunde rabbla upp ett antal av dessa reformer som har gjort att rörligheten på bostadsmarknaden har ökat. Vi kanske inte är eniga om denna åsikt.
Jag tycker att det fattas väldigt många reformer och att man i stället har minskat rörligheten på bostadsmarknaden genom de kreditrestriktioner som finns i dag. Det må vara så att varje del i sig i dessa kreditrestriktioner kan vara en bra idé, men helheten gör att människor faktiskt inte kan ta ett lån för att köpa sig en bostad.
Om vi ska ge människor en möjlighet att få en bostad måste vi se till att människor bor i rätt typ av bostad. En del vill ha en större bostad, och en del vill äga sin bostad. Då blir det också så att en del kan bo i hyresrätter. Jag tycker att Miljöpartiet kommer undan alldeles för lätt i bostadsfrågan.
Om man sätter ett mål på 450 000 bostäder till 2025, och man faktiskt har haft ansvaret för detta politikområde i fem år, ser inte jag att detta mål är möjligt att nå med den regering som vi har i dag. Det behövs en ny regering för att ett sådant mål ska klaras av. Om Miljöpartiet är intresserat av detta är jag villig att göra det.
Larry Söder (KD):
Det är glädjande att regeringen har insett att reglerna för företag behöver minskas och att man, om jag uppfattar det rätt, också vill minska aktiekapitalet för företag. Jag skulle vilja ställa en enkel fråga: När kommer detta?
Jag har inte hört någon regering någon gång säga att man vill öka regelbördan för företag, utan det retoriska svaret från regeringen är givetvis alltid att man vill minska den. Men tyvärr har varken denna regering eller alliansregeringen lyckats leverera i dessa frågor. Jag hjälper gärna till att få regelbördan att minska, men jag tvivlar på att denna regering klarar detta. Det är faktiskt väldigt svårt, även om ambitionen finns.
Men jag skulle vilja veta när det kommer. När det gäller revisionsplikten håller jag faktiskt inte med Socialdemokraterna. Revisionsplikten för bolag med en omsättning under 3 miljoner avskaffades av en anledning: Den var en ganska stor kostnad och ledde till ökad administration för dessa bolag.
Den ökade kontroll man tror att man kan skapa genom revisionsplikt för bolag med en omsättning under 3 miljoner ger nog upphov till mer regelkrångel och mer kostnader för företagen. Socialdemokraterna frångår då den idé som framfördes i talarstolen, nämligen att de vill minska regelkrånglet och kostnaderna för bolagen. Jag får inte ihop synpunkten att man vill återinföra revisionsplikten för mindre bolag med att man vill minska regelkrånglet och kostnaderna för bolagen.
Larry Söder (KD):
Jag fick egentligen inte svar på frågan om när det kommer en proposition som innebär minskade regler för företagen. När kommer propositionen när det gäller lägre aktiekapital för bolagen? Det är i alla fall glädjande att Socialdemokraterna inte vill lägga på en revisionsplikt för bolag under 3 miljoner. Då är jag trygg i den delen. När det gäller frågan om kreditrestriktioner gör jag en annan bedömning än Finansinspektionen.
Jag tror att det är hämmande för bostadsbyggandet att vi har så starka kreditrestriktioner som gör att människor faktiskt inte kan köpa sig en egen bostad. Det betyder att vi inte får några bostäder byggda, för det är ingen som kan köpa dem. Därmed har vi en bostadskris i Sverige. Bostadskrisen är någonting som vi båda två får leva med, men det är regeringens ansvar.
Då kan man inte skylla på att Finansinspektionen har fattat beslut, utan regeringen får ta sitt ansvar och göra de förändringar som behövs. Det fungerar faktiskt så att oppositionen i Sveriges riksdag har möjlighet att påpeka de problem och brister som finns, men det är regeringen som har möjlighet att ändra dem. Jag uppfattar att kreditrestriktionerna är ett av de största bekymren på bostadsmarknaden, att bostadsbyggandet minskar så pass mycket.
Antalet bostäder som byggs i Sverige i dag har ju halverats jämfört med förra året. Jag kan inte tänka mig att regeringen heller tycker att det är bra. Min fråga är om ni tänker förändra kreditrestriktionerna så att bostadsbyggandet ökar igen, för det är en bostadskris i Sverige. Du kommer att få höra detta under hela mandatperioden så länge ni inte gör någonting åt det. Det är inte bara i den andra debatten som vi kommer att ta upp detta, utan det kan också bli i den tjugosjätte debatten.
Larry Söder (KD):
Först vill jag gratulera dig, Henrik Edin, till ett mycket bra första anförande i kammaren. Det var mycket trevligt att höra. Jag tycker att det är strongt att göra det på det sätt som du gjorde. Det är heder åt dig när det gäller detta. Sedan skulle jag vilja skicka med lite grann till Liberalerna. Eftersom vi i Alliansen ändå har hållit ihop på något sätt och haft många liknande sakfrågor vill jag ändå återkomma till regelkrånglet på ett eller annat sätt.
Januariöverenskommelsen finns; jag vet det. Men på något sätt skulle jag vilja vädja till Liberalerna att de är en väktare i fråga om att vi ska kunna minska regelkrånglet i Sverige. Jag litar mer på att Liberalerna driver dessa frågor i ett samarbete och försöker att få detta att bli verklighet. Vi vet också att alliansregeringen hade svårt att hitta nycklarna för att kunna göra det på ett effektivt sätt.
Men om man försöker kontrollera företag mer och försöker göra så att de måste rapportera ännu mer saker betyder det också att regelkrånglet för företag kommer att öka. Om man ska förenkla för dem som driver företag bygger det också på att man faktiskt tar bort och fasar ut regler som inte är nödvändiga. Jag är glad över att Liberalerna står fast vid de 25 000 kronor som vi har ett tillkännagivande om.
Men jag uppfattade inte om Liberalerna även är på samma linje som Kristdemokraterna när det gäller revisionsplikten för mindre bolag - med mindre än 3 miljoner i omsättning - det vill säga att vi inte ska ha tillbaka den revisionsplikt som gällde tidigare. Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande när det gäller detta.
Larry Söder (KD):
Jag vill bara kortfattat påpeka att jag tror att det är viktigt för svenska företag att vi får ett minskat regelkrångel. Även om det kan tyckas som att många, som socialdemokraten sa i sitt anförande, inte tycker att det är ett stort problem med regelkrånglet. Men det är väldigt många som påpekar det varje gång man är ute och pratar med företagare. Ta bara med dig detta, Henrik Edin, och gör så gott som möjligt, eftersom jag tror att svenska företag skulle må mycket bra av mindre regler.
Larry Söder (KD):
Vi kan argumentera om vems fel det är på olika sätt, men jag hävdar att vår bostadsminister Stefan Attefall var en bidragande orsak till den uppgång i bostadsbyggandet som skedde under den förra mandatperioden. Nu är det inte längre en uppgång utan en nedgång, och jag menar att vi då måste vidta andra åtgärder som gör att vi får upp bostadsbyggandet igen.
Jag vill inte ta äran från Stefan Attefall, utan jag tycker att han gjorde det väldigt bra som bostadsminister. Dock måste vi vidta fler åtgärder just nu. Vi har en debatt om kreditrestriktioner lite senare. Jag kanske inte ska gå in så långt i det, men jag ser givetvis också problematiken med att man har för stora skulder. Detta är dock inte mitt problem med kreditrestriktioner, utan mitt problem är att det blir lager på lager som gör att människor inte kan låna till sin bostad.
Vi måste se att en bostad i normala fall ökar i värde, vilket gör att man faktiskt kan låna på sin bostad och inte behöver amortera så mycket som i dagsläget.
Jag vill också gå tillbaka till min och ministerns första debatt, där jag sa att ministern ville bli språkrör för Miljöpartiet och att jag var lite rädd för att han kanske var mer finansmarknadsminister än bostadsminister.
Detta är fortfarande min oro, även om jag tycker att ministern mer och mer kommer in på bostadsfrågorna och känner sig hemtam där. Just när det gäller kreditrestriktionerna känner jag att det är finansmarknadsministern som talar lite mer än bostadsministern. Jag tror att en bostadsminister skulle se mer att vi behöver fler bostäder och att staten kanske behöver ta risken mer än vad ungdomarna gör.
Då borde ett statligt lån kunna vara en acceptabel del även för bostadsministern.
Larry Söder (KD):
Jag kan hålla med om att reavinstskatten är en skatt som låser in människor. Man kanske avstår från att sälja en bostad som man egentligen inte har behov av. Man flyttar kanske inte till en vanlig hyreslägenhet i stället, eftersom det är billigare att bo kvar i den gamla bostaden än att hyra en lägenhet. Jag ser gärna att vi för en debatt om hur vi skulle kunna lösa detta på ett annat sätt.
Men jag har inte hört vad regeringen har för förslag. Om man nu har som argument att reavinstskatten är alldeles fel och alldeles för dyr och att vi måste göra om den på något sätt förutsätter jag att regeringen har funderat på hur man kan göra om den så att den blir bättre och skapar den rörlighet på bostadsmarknaden som behövs. Det skulle vara intressant om ministern kunde ge något exempel på hur man skulle kunna lösa detta när det gäller reavinstskatten.
När det gäller kreditrestriktionerna vill jag inte att vi ska prata förbi varandra, ministern och jag. Det är inte så att jag förespråkar att man ska ta bort kreditrestriktionerna helt och hållet. Det är inte det jag säger, utan jag tycker att helheten blir för stor. Jag tror att bördan är alldeles för stor för många, och det gör att de faktiskt inte kan ta ett lån. Jag tycker alltså att man ska se över helheten och kanske ta bort några delar för att göra det lite enklare att låna.
Jag tycker inte att det är rimligt att man behöver kontrolleras mot en bostadsutgift på 18 500 i månaden när den faktiska utgiften är 8 500 kronor. Det är alldeles för stor skillnad mellan vad man har i kostnad och vad man prövas emot. Det förstärkta amorteringskravet var också kritiserat redan från början, och nu ser vi att det som sas då har besannats.
Larry Söder (KD):
När alliansregeringen tog bort fastighetsskatten var det många runt om i landet som drog en lättnadens suck. Otaliga exempel på hur människor drabbades av fastighetsskatten hade diskuterats i medierna en lång tid. Jag tror nog att alla kunde ställa upp på att den var orättvis och drev människor från hus och hem.
Kristdemokraternas dåvarande partiledare Göran Hägglund sa bland annat att man inte kan äta träet på huset, för att ge en bild av att människor med små inkomster fick en väldigt hög fastighetsskatt för att de bodde på fel ställe - ett ställe eller en ort där deras familj kanske hade bott i generationer. Sedan dess, i mitten på 2000-talet, har fastighetsskatten varit död i den politiska debatten, ända tills för ett tag sedan.
Den verkar alltmer ingå i en ekvation för att öka skattebördan för människor och kunna betala statens framtida utgifter. Jag vill hävda att man mer diskuterar fastighetsskatten bara i ekonomiskt syfte i form av ökad skatt, inte i fördelningspolitiskt syfte eller utifrån tanken att ingen bör kunna äga sin egen bostad, utan helt cyniskt i kronor in till statskassan.
Jag har även sett intervjuer med regeringsföreträdare som inte avfärdar tanken på en ny fastighetsskatt, utan lite öppet säger att i en skatteöversyn är allt uppe på bordet. Både det tidigare systemet och dagens system baseras på taxeringsvärden. Men då inget tak existerade i det gamla systemet hade fastighetsskatten i dag varit dråpslag för många, inte minst då den senaste taxeringen på flera håll i landet ökade kraftigt. I Göteborg ökade den med 34 procent och i Västra Götaland med 27 procent.
För ett genomsnittligt småhus i Göteborg, med ett marknadsvärde på 5 miljoner kronor, skulle en återinförd fastighetsskatt med modell utifrån det tidigare systemet uppgå till 38 000 kronor om året. Värt att understryka är också att en del vill att motsvarande skatt även ska gälla bostadsrätter. För mig personligen är det en stor skillnad mellan den tidigare fastighetsskatten och den fastighetsavgift som finns i dag.
Det finns en koppling till att avgiften som betalas i dag ska ses utifrån att en fastighetsägare åtnjuter en del saker från samhället som man bör kunna vara med och medfinansiera, till exempel brandförsvaret. Den kopplingen fanns inte till den tidigare fastighetsskatten. Den tidigare fastighetsskatten hade heller ingen koppling till inkomst. Den slog lika hårt mot den som hade låg inkomst som mot den som hade hög inkomst i ett område.
Jag vill fråga finansministern om hon kan försvara att man ens har en sådan chockhöjning av skatten för husägarna med på bordet i en framtida skattediskussion eller om det inte borde vara lika bra att avfärda den direkt så att vi kan diskutera andra skatter i stället.
Larry Söder (KD):
En återinförd fastighetsskatt skulle kraftigt öka skatten jämfört med dess nivåer 2007, vilket har sin förklaring i att priserna på bostadsmarknaden skjutit i höjden senaste decenniet. Skulle fastighetsskatten återinföras enligt gamla modellen, 1 procent av taxeringsvärdet, skulle årets småhustaxering chockhöja skatten för många hushåll. I Halland, som jag kommer ifrån, skulle en återinförd fastighetsskatt innebära en årlig skatt på i genomsnitt 21 500 kronor.
Det ska jämföras med 7 800 kronor som är för fastighetsavgiften. Det är givetvis stora variationer mellan länets kommuner. I Kungsbacka skulle en skatt vara 32 200 kronor, i Varberg 22 600 kronor och i Halmstad 20 200 kronor. Även för småhusen i Hylte, som är länets minsta kommun, skulle det bli en ökning - med 1 365 kronor.
Jag vill nog hävda att boendet inte är någon handelsvara som vilken annan som du kan sälja eller köpa när du vill. Det är din boning där du känner dig hemma och trygg och där du vet att du kan finnas för en tid framåt. Då kan man helt enkelt inte sälja fastigheten bara för att den ligger på fel plats.
Jag blir genuint orolig när finansmarknads- och bostadsminister Per Bolund i förra veckan uttalade sig om framtida förändringar inom skatteområdet för bostadsmarknaden. Han sa till Svenska Dagbladet att det kommer att bli stora reformer på bostadsmarknaden. Det skapar inte det lugn på bostadsmarknaden som jag tror skulle behövas för att bygga fler bostäder, snarare tvärtom.
Eftersom fastighetsavgiften nu inbringar mer intäkter än den gamla fastighetsskatten gjorde - hur man än räknar är det så - innebär det givetvis att en förändring är en ökad börda för fastighetsägarna. Då vi vet att flertalet av medborgarna vill äga sitt eget boende menar jag att det är fel väg att gå.
Vi hörde finansministern säga att regeringen inte kommer att driva frågan om fastighetsskatten. Ska jag se det som en viljeinriktning - att regeringen faktiskt inte vill införa en fastighetsskatt? Jag skulle vilja att finansministern talar om detta, alldeles oavsett vad andra partier lägger upp eller inte lägger upp på bordet.
Det är regeringen jag frågar, och det skulle vara intressant att veta om regeringen har några planer över huvud taget på att införa fastighetsskatten. Jag tror att det är många småhusägare som skulle vilja veta det.
Larry Söder (KD):
Det är glädjande om Per Bolund, som är bostadsminister, nu inte talar om skatteförändringar när det gäller bostadsbyggande utan bara om andra typer av reformer. Jag är glad för det, för vad bostadsbyggandet inte behöver just nu är ambivalens när det gäller vilka skatter som finns, vilka skatter som är på gång och vilka kostnader det faktiskt blir för husägare i slutändan.
82 procent av Sveriges befolkning vill bo i ett eget hem som de själva äger, och jag tror att det är precis som finansministern säger: De vill ha långsiktiga spelregler, och de vill veta vad som händer i framtiden. Då kan man inte bara slänga in en sak som fastighetsskatten och tro att den går obemärkt förbi. Jag tolkar ändå finansministerns svar som att hon inte kommer att gå med på en fastighetsskatt i dessa förhandlingar över huvud taget.
Om det är något annat parti som driver frågan kan finansministern givetvis inte göra någonting åt det, men regeringens uppfattning är alltså att det inte kommer att bli någon fastighetsskatt under mandatperioden. Jag är glad för detta förtydligande, och jag tror att också småhusägarna är väldigt glada över beskedet. Då kan man fortsätta framåt och hoppas på att det blir långsiktiga spelregler efter den skattedebatt som har förts.
Larry Söder (KD):
När det gäller ordentlig kontroll på va-anläggningar säger jag check. Vi har samma uppfattning om det. Men det kan inte vara rimligt om man kan bevisa med mätningar att ens va-anläggning klarar av det lika bra som ett kommunalt va att vi tvingar människor att betala 500 000 kronor. Det kan jag inte förstå. Vi måste på något sätt påskynda det.
Jag har inte riktigt fått svar från ministern om ministern avser att påskynda handläggningen av propositionen så att vi får den till riksdagens bord så fort som möjligt. Nu kan vi inte fatta beslut om den i vår. Men det kan kanske ske under hösten om vi lyckas att få fram den så snart som möjligt. Det skulle vara väldigt bra för många av de människor som är lite oroliga.
Det gäller även de kommuner som vill bygga nya bostäder i områden där det finns äldre bostäder som har ett fungerande va. Men om kommunen lägger ett verksamhetsområde där anser man sig nödgad att göra ett kommunalt va för alla fastigheter, och det drabbar den som har ett eget va som fungerar alldeles utmärkt.
Min önskan och vädjan är att ministern tar till sig detta och försöker att skynda på handläggningstiden så att det kommer ett förslag så snart som möjligt.