Anders Borg (M):
Hillevi Larsson menar att regeringens politik blir kännbar för hushållen. Jag kan notera att det nog är en helt riktig bedömning. Vi ser de största disponibelinkomstökningarna på 30 år. I dag fick vi statistik som visar att det just är kommunalavtalet och löneökningarna i den sektorn som nu är något högre än i andra sektorer. För första gången på länge stiger kommunalarbetarnas löner snabbare än tjänstemännens.
Det känns naturligtvis för hushållen när de får mer pengar i plånboken och större möjligheter att själva styra över sitt liv. Det är det som är vårt mål. Jag vill påpeka för Hillevi Larsson att jag inte kritiserade den tidigare socialdemokratiska regeringen. Beslutet att gå till hundradagarsregeln i a-kassan var ett försök att skärpa kontrollen i a-kassan för att tydliggöra att det är en omställningsförsäkring. Det är ett förslag som jag tyckte var bra. Det har samma syfte som den förändring av reglerna som vi har gjort.
Det har visat sig att i många län fungerade inte hundradagarsregeln alls. Vi har län i Ams sökandestatistik där tre fjärdedelar inte har sökt ett jobb utanför sin bostadsort eller sitt yrkesområde. Vi har län där 50 procent över huvud taget inte har sökt ett jobb även om det är ett villkor för att över huvud taget uppbära a-kassa i Sverige.
Jag kan gärna ge den tidigare regeringen beröm för att man försökte åtgärda detta, men man lyckades inte. Det är samma sak när det gäller realisationsvinstbeskattningen. Det var inte en kritik. Jag vill bara påpeka att rörligheten på bostadsmarknaden är viktig därför att den påverkar rörligheten på arbetsmarknaden. Vi har nog tyvärr inte något särskilt starkt belägg för att den skulle påverkas av realisationsvinstbeskattningen.
Dels har vi inte något belägg för det i forskning och utvärdering, dels tyder erfarenheterna av den höjning som gjordes 2001 inte på att det hade någon avgörande betydelse för rörligheten på arbetsmarknaden eller för svensk ekonomis funktionssätt. Det var inte så att ens en 33-procentig höjning av realisationsvinstbeskattningen hade några dramatiska konsekvenser på flyttmönstren i Sverige. De påverkades i huvudsak inte alls.
Det är naturligtvis så att människor ska ha goda förutsättningar att söka jobb när de förlorar sitt arbete. Det är därför vi ska ha en bra a-kassa som under den inledande perioden ger en bra inkomsttrygghet och ger människor möjlighet att söka arbete. Det är den logik som a-kassan är konstruerad med.
Däremot är det så att om människor fastnar i utanförskap och om a-kassan inte blir en omställningsförsäkring, ja, då är den en väg till ohälsa, psykisk stress, hälsoproblem och en försämrad inkomststandard. Vi vet från mycket omfattande erfarenheter och forskning att arbetslöshet och utanförskap är kostsamt för människor. Jag är också lite, lite förvånad över logiken i Hillevi Larssons resonemang. Vi har sänkt fastighetsskatten.
Vi har tagit bort förmögenhetsskatten - i och för sig på samma sätt som Socialdemokraterna tog bort arvs- och gåvoskatten, vilket påverkade på ungefär samma sätt. Men då menar Hillevi Larsson att fördelningsprofilen i detta är bristfällig, och därför vill hon ta bort räntebeläggningen på uppskoven. Men jag får nog säga att jag skulle föreställa mig att räntebeläggningen på uppskoven har en närmast identisk fördelningsprofil med förmögenhetsskatt och arvs- och gåvoskatt.
Stora uppskov har människor som har gjort stora vinster, mycket stora vinster, på fastighetsmarknaden. De har väldigt sällan knapra ekonomiska förhållanden: ju större vinst och ju större förmögenhet, desto större inkomst.
Om Socialdemokraterna nu skulle drabbas av den orimliga ståndpunkten att man ska ta bort räntebeläggningen, ja, då hamnar vi i sitsen att vi ska tillföra 1-2 miljarder till dem som har de största uppskoven, det vill säga de som har den bästa ekonomiska standarden. Det är inte en bra fördelningspolitik i min föreställningsvärld. Sedan tror jag också att vi måste ta globaliseringen på allvar. Skatteuppskov är någonting som är föråldrat och som vi gradvis kommer att gå ifrån.