Jan Björklund (L):
Vi kan börja med sifferexercisen. Thomas Strand har fel. Vi drar ned mer än vad Thomas Strand säger. Det fanns 310 000 heltidsstudenter förra året. Det var all time high. Det har aldrig funnits så många platser i svensk högskola som förra året. Det här dras ned med 16 000 under två år, till 294 000. Det är riktigt att Socialdemokraterna vill ha 8 000 fler än vad regeringen vill ha nästa år.
Men det är fortsatt så, Thomas Strand, att även ni drar ned. Eftersom vi drar ned 16 000 och ni vill ha 8 000 fler än vi drar ni också ned 8 000. Thomas Strand säger att ni ökar. Det är en bluff. Ni drar ju också ned. Ni drar ned något mindre än vad vi gör, men ni drar också ned, och det är motiverat. Ni gör rätt, Thomas Strand, när ni drar ned. Varför då? Jo, antalet ungdomar sjunker nu väldigt kraftigt, och det har också ni insett - det har åtminstone de som räknar ihop era budgetmotioner insett.
Det är därför som Sveriges kommuner har stått inför omfattande neddragningar i gymnasieorganisationen under ett antal år. Det föddes nämligen mycket färre barn i slutet av 90-talet. De där minskade ungdomskullarna går nu in i högskolan. Det är stora förändringar. Det är otroligt stora förändringar. På fem år minskar antalet 20-åringar med 25 procent. Var fjärde ungdom försvinner ur åldersklassen 20 år under fem år framåt.
År 2017 är det ungefär 25 procent färre ungdomar i 20-årsåldern. Det är en stor förändring. Och utslaget på Sveriges högskolor betyder det att var fjärde plats står tom jämfört med i dag. Eftersom söktrycket inte fördelar sig lika blir det så att några universitet, de populära, fyller sina platser. Det blir några andra där det inte är ett starkt söktryck. Jag kan räkna upp dem. Det kan Thomas Strand också. Där kommer man kanske att halvera antalet studenter.
I några fall är det ännu större neddragningar. Det är mycket omfattande demografiska förändringar. Thomas Strand får det att låta ungefär som att det är jag som ligger bakom det här. Så är det inte. Det här är demografiska förändringar som beror på födelsekullarna under 1990-talet och de häftiga förändringar som skedde. Det måste vi väga in. Om vi bygger ut antalet platser har vi om några år hur mycket tomma platser som helst, Thomas Strand. Det är så det kommer att bli.
Vi tänker inte dra ned lika mycket som antalet ungdomar minskar, så det finns utrymme för fler att gå på högskolan. Men det bygger på att de söker dit. Man kan inte tvångskommendera in folk. Men om några år finns det utrymme för en större andel per årskull att gå på högskolan. Ungdomskullarna minskar. Därför gör ni rätt när ni drar ned antalet platser, för det gör ni också i era budgetberäkningar, Thomas Strand, trots att du inte vill kännas vid det.
Jag delar i hög grad uppfattningen att dessa utbildningar behövs i hela landet. Jag tycker att Linnéuniversitetet på det sättet är en väldig framgång. Det garanterar också på längre sikt högre utbildning både i Kalmar och i Växjö. Det är två områden, som Krister Örnfjäder beskriver, där utbildningsnivån i befolkningen från början är lägre än på många andra håll i landet. Jag tycker att det är bra.
Den sammanslagning som har skett har inneburit en stor framgång. Det innebär att man säkrar utbildning på båda dessa orter. Och man står starkare inför framtiden, även när ungdomskullarna nu minskar. Jag tror att den modell som Linnéuniversitetet har, där lärosäten går ihop på det här sättet, med framgång skulle kunna användas på fler platser i Sverige.
Det är upp till lärosätena att själva bestämma det, men man ska gärna åka till Växjö och Kalmar och studera framgångsexempel på detta. Thomas Strand sade att jag är framstegsfientlig för att jag drar ned antalet högskoleplatser. Jag kan konstatera att samma beskrivning i så fall gäller för Thomas Strand; han drar nämligen också ned antalet högskoleplatser. Jag tycker att det är motiverat, eftersom ungdomskullarna minskar kraftigt.
Trots detta kommer vi att stå med väldigt många tomma platser om några år, för ungdomskullarna minskar mycket mer än det antal platser vi drar ned.