Josef Fransson (SD):
Det blev en lång, utdragen debatt här i dag. Likväl är det roligt att vara tillbaka och debattera klimatpolitik med miljö- och jordbruksutskottet. Min kollega Martin Kinnunen har föredragit Sverigedemokraternas klimatpolitik på ett föredömligt sätt, så för att inte tråka ut er med upprepningar ska jag sålla lite i mitt eget anförande.
Under den förra mandatperioden var det ofta just klimatdebatterna som var de hetaste, inte minst för att det fanns sju partier i riksdagen som blev oerhört provocerade av att man ifrågasatte trossatserna i deras religion. Inte för att jag upprördes nämnvärt över det, men man gjorde en och annan ansats att brännmärka mig som någon typ av kättare.
Själv är jag föga intresserad av dogmer utan försöker att tänka själv och vägledas av vetenskaplig nyfikenhet. Med åren här har jag lärt mig att ju mer man lär sig om de här frågorna, desto mer inser man också vad man inte vet. Det gäller inte bara mig personligen utan hela klimatvetenskapen. Jag vill vara tydlig med en sak; det brukar jag vara.
Bara så att vi slipper missförstånd: Jag har aldrig påstått, och kommer aldrig att påstå, att mänskliga utsläpp av koldioxid och andra gaser inte påverkar vårt klimat. Däremot menar jag att debatterna här i kammaren om klimatvetenskapen ofta drar mot det infantila och att det ofta verkar som om man inte riktigt är intresserad av vetenskapen, i alla fall inte om den talar emot den på förhand utstakade kursen.
Man är mer intresserad av att måla fan på väggen för att skrämma folk att rösta på rätt sätt. Allra längst i grenen befängda påståenden går som så ofta Vänsterpartiet, bland annat när man återkommande i detta betänkande betecknar gasen koldioxid som "smuts".
Koldioxid är verkligen inte smuts, utan det är en gas som är livsnödvändig för allt liv på jorden. I detta betänkande dyker också det så vanliga begreppet "tvågradersmålet" upp. Någon vill till och med ha ett en-och-en-halv-gradsmål.
Tror man att människans påverkan på klimatet har så linjära samband att det låter sig förenklas så här mycket, då menar jag att man har hamnat väldigt fel. Det finns inte - vilket många ändå försöker göra gällande - några linjära samband mellan koldioxidhalt i atmosfären och global medeltemperatur.
Det är en lång rad samverkande variabler som påverkar klimatet, och kunskaperna om flera av dessa variabler är högst begränsade. Jag ska rabbla några av dem, bara så att vi förstår komplexiteten i frågan. Dels har vi solaktivitet. Vi har våra elvaårscykler, men solen har också fler, mer långtgående cykler som vi inte i alla lägen känner till.
Dels påverkas klimatet av stoftpartiklar, kosmisk strålning, jordaxelns variabla lutning, jordens variabla avstånd från solen, förändrad markanvändning, förändringar i vind- och havsströmmar och så vidare.
Till allt detta kommer också den livsviktiga växthuseffekten, som är verksam genom i första hand vattenånga och vattens avdunstning, molnbildning och nederbörd. På marginalen påverkas den också av växthusgaser, såsom koldioxid och metangas.
Komplexiteten i frågan är enorm, och det är därför samtliga klimatmodeller också har visat sig fullständigt värdelösa för att förutspå framtidens klimat. Vad de däremot kan göra är att hjälpa oss att förstå klimatet, men i övrigt är alla osäkra och okända variabler alltför stora.
Jag har för vana i de här debatterna att ungefär en gång per år upplysa riksdagen om hur länge sedan det var man kunde se en faktisk temperaturökningstrend globalt. Nu har det gått ytterligare ett år. Det ska medges att 2014 var ett varmare år än de föregående tre åren.
Inte minst Jens Holm från Vänsterpartiet har påpekat att det skulle vara det varmaste året hittills. Det är möjligt att det kan vara så, men det är inte signifikant avvikande från till exempel 1998, 2005 och 2010.
Samtidigt har koldioxidhalten i atmosfären ökat med mer än 10 procent sedan 1997. Men under denna period har alltså temperaturen legat tämligen stabilt. Trots detta påstår väldigt många tvärsäkert att vi rusar mot en av människan orsakad klimatkatastrof. Det har vi hört prov på inte bara en gång i debatten i dag utan snarare två, tre, fyra - väldigt många gånger.
Nu har jag redan talat i sex minuter, så om någon vill debattera lite är ni välkomna. Jag ska inte fördröja er längre än så.