Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Som har nämnts här är klimatfrågan en av vår tids verkligt stora ödesfrågor. Därför är det också väldigt glädjande att vi har en bred samsyn mellan åtminstone sju av riksdagens partier, exempelvis om behovet av att möta klimatförändringarna och att det är bråttom. Det finns en bred överenskommelse om det klimatpolitiska ramverk som ska klubbas här i riksdagen om några veckor, och även om målen för utsläppsminskningar till 2045.
Det är bra, men när det gäller tillvägagångssättet - hur vi ska göra för att nå målen - råder det delade meningar. Det är väl framför allt det denna debatt ska handla om. Fru talman! Jag skulle vilja börja med att prata om vad ett föregångsland är på klimatområdet. Ett föregångsland är ett land som klarar att förena minskade klimatutsläpp med tillväxt, fler jobb och ett starkare Sverige.
Under Alliansens regeringstid minskade utsläppen av växthusgaser med nästan 20 procent samtidigt som ekonomin växte med 10 procent. Då var Sverige ett föregångsland. Nu ser vi hur utsläppen i stället ökar, enligt färska siffror från SCB. Ett föregångsland är ett land som ser till att nyttja landets styrkor för att lösa problem, men utan att förstärka landets svagheter och därmed riskera att förvärra eller skapa nya problem.
Ett föregångsland ser till exempel till att använda riklig tillgång på skoglig råvara till att ersätta fossilbaserade material, bränslen och drivmedel och därmed minska vår klimatpåverkan. Ett föregångsland undviker dock att förvärra ett glest, stort och perifert lokaliserat lands befintliga avståndsrelaterade nackdelar genom att beskatta just avstånd och transporter.
I ett föregångsland finns insikten att klimatutmaningen är global och att ett kilos utsläppsminskning är lika viktig oavsett var den sker - och att en effektiv klimatpolitik därför inte handlar om att spendera stora summor av skattebetalarnas medel på dyra prestigeprojekt med tveksam klimatnytta. Den nuvarande regeringen slår sig ofta för bröstet och talar om hur mycket skattepengar den spenderar på klimatpolitiken, men det är faktiskt helt ointressant.
Det viktiga är vilket resultat som uppnås. Fru talman! Jag ser tre områden framför mig där det krävs förändringar. För det första måste vi ha ordning och reda i klimatpolitiken. Vi måste veta vilken klimatnytta olika åtgärder ger, och vi måste också kunna ställa åtgärderna i relation till deras kostnader för att kunna välja de mest kostnadseffektiva åtgärderna.
När stora summor spenderas på åtgärder med oklar eller tveksam klimatnytta är det inget annat än ett svek mot klimatet. Vi behöver maximera nyttan av de medel som används. Regeringen gör ett stort nummer av Klimatklivet och hur mycket pengar man spenderar där, men till stor del handlar detta tyvärr om ren och skär plakatpolitik.
Utvärderingar av tidigare motsvarande åtgärdsprogram visade att de inte var kostnadseffektiva och att många åtgärder hade genomförts ändå, utan det statliga stödet. Om åtgärderna hade genomförts även utan statliga medel är klimatnyttan per spenderad skattekrona noll - noll! Vi moderater pratar ofta om ordning och reda i ekonomin, men om det är någonstans det behövs mer ordning och reda är det i klimatpolitiken.
För det andra behöver vi lägga vårt fokus på bevisat kostnadseffektiva åtgärder och inse att många av de viktigaste insatserna för att snabbt minska klimatutsläppen behöver göras internationellt. För det tredje ska vi använda våra styrkor och undvika att förvärra våra svagheter. Det är bra att regeringen har presenterat ett förslag om reduktionsplikt för minskning av utsläppen från bensin och diesel. Det vill jag gärna säga.
Vi har efterlyst det, och jag tycker att det är bra. Reduktionsplikten går ut på att successivt ersätta fossila drivmedel med biodrivmedel, exempelvis från skog. Det är en bra åtgärd, för den fokuserar på utsläppsminskning. Det är däremot helt obegripligt att regeringen fortfarande envisas med att man tänker föreslå en kilometerskatt, för det är en skatt på avstånd och inte på utsläpp.
Avstånd har vi ju gott om i det här landet, och en skatt på avstånd innebär därför stora kostnader och allvarliga konkurrensnackdelar för oss. En annan skatt på avstånd som är dyr och har mycket liten klimatnytta, men som regeringen ändå envisas med att vilja införa, är flygskatten. Det regeringen i stället borde göra är ju att säkerställa att biodrivmedelsinblandningen kommer igång även för flygbränslet, exempelvis genom en reduktionsplikt även för flyget.
Då kan utsläppen minska utan att transporterna behöver göra det. Tyvärr, fru talman, är det uppenbart att regeringen med många av de åtgärder som föreslås inte är särskilt intresserade av att minska klimatutsläppen på ett effektivt sätt. Syftet är ofta i stället rent fiskalt, det vill säga att plocka in en massa skattepengar. Men om det är det man vill vore det ju ärligare att säga det.
I andra fall, som när det gäller Klimatklivet, handlar det i stället om att ge sken av att göra saker genom att spendera stora summor skattemedel utan att riktigt veta till vilken nytta. Så, fru talman, agerar inte ett föregångsland.