Anders Borg (M):
Låt oss till att börja med slå fast tre saker! För det första är Sverige världens ledande klimatfinansieringsland. Sverige är det land som per capita ger störst klimatfinansieringsbidrag. Det framgår med all önskvärd tydlighet i de genomgångar som har gjorts av EU:s bidrag till den gemensamma klimatfinansieringen. Inget land ger mer per capita än Sverige.
Eftersom vi har hållit i det arbetet kan jag också slå fast en annan sak. Vi har nämligen redan lagt fast att pengarna ska betalas. Nu har vi inte någon offentlig redovisning över hur det ser ut för alla andra länder. Men jag kan garantera - och jag tror inte att någon kommer att ifrågasätta det - att det är rätt många länder som inte har lagt fast de pengar som de har utlovat. Sverige ger mest per capita. Det är den första utgångspunkten.
Den andra är att de flesta undersökningar visar att Sverige också är världsledande när det gäller att minska koldioxidutsläppen och förena det med god tillväxt. Det är vi därför att vi är de som har mest förnybar energi och mest klimatskatter, och vi är de som allra tydligast har gått in i handels- och omställningssystem.
Vi är pionjärer när det gäller koldioxidskatt, gröna certifikat, andra marknadsbaserade lösningar och för den delen flexibla mekanismer. Det tredje vi ska slå fast vid sidan av att vi är ledande i världen när det gäller klimatfinansiering och att minska koldioxidutsläpp är att vi också är ledande i arbetet. Sverige har hållit i finansieringsarbetet inom EU. Där har det svenska Finansdepartementet haft ordförandeskapet. Det är därför jag med stor tydlighet kan säga att vi har en ledande roll i detta.
Det var under det svenska ordförandeskapet vi drev de här frågorna framåt på EU-sidan. Klimatfrågan är naturligtvis central. Det är därför som vi har lagt så mycket energi på den och jobbat så mycket med den, och det är därför som vi tillför så mycket medel till den. Vi ser nu i de rapporter vi får om issmältning i Arktis, ökenspridning och ökad väderoro att klimatfrågan är akut och att det är nödvändigt att vi åtgärdar den. Och det gör vi i Sverige. Vi kan vara stolta över Sverige.
Vi ska inte ge intryck av att Sverige halkar efter här. Vi har en CO2-skatt som är högre än i något annat land. Vi är med i handelssystemen. Vi har inte minst under förra mandatperioden plockat bort stora undantag, till exempel det mest bisarra, nämligen dieselnedsättningen, som både Vänsterpartiet och Miljöpartiet stödde, för jordbruket.
Vi har också satsat på flexibla mekanismer för att underlätta för utvecklingsländerna att bygga om sina system. Under den tid jag har varit finansminister har biståndsutgifterna ökat från 28 miljarder till 35,8 miljarder nästa år, en ökning med nästan 8 miljarder. Under de ekonomiska krisåren har vi alltså ökat biståndet kraftigt. Det är mycket få länder i världen som kan säga det.
Det finns inte något land som uppfyller enprocentsmålet vid sidan av Sverige. Det är därför uppenbart att vi har kunnat tillföra resurser i klimatarbetet utan att ta av det befintliga biståndet. I ett land med den goda ekonomiska politik som vi har, med starka offentliga finanser och god tillväxt, växer bruttonationalinkomsten, och på det sättet tillför vi medel till biståndsarbete och klimatarbete.
Det är få saker jag är så stolt över som att vi har kunnat öka biståndsanslagen när nästan alla andra har skurit ned dem. När man sitter på de internationella mötena, om det så gäller klimatfinansiering eller fattigdom och akut svält på Afrikas horn, är det nästan alltid Sverige som står längst fram tillsammans med de övriga nordiska länderna. Det ska vi vara stolta över! Vi ska inte ge intrycket av att Sverige drar benen efter sig, för så är det inte.
I världsbankssammanhang, i fondsammanhang och i klimatarbetet är Sverige alltid bland dem som satsar mest per capita och som har störst vilja att agera. Sverige tillsammans med Danmark, Norge och Finland har all anledning att vara stolta över att vi kan kombinera välfärd, tillväxt och ansvar för klimatutvecklingen.