Ulf Berg (M):
Det är alltid en ära att få tala om sitt första betänkande i näringsutskottet. Nu har vi laddat med två timmars utskottssammanträde inför det här, så vi känner oss pigga och glada inför debatten! Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet utom i fråga om punkterna 1 och 3, där jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 8. Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men vi yrkar inte bifall till alla.
Detta är ett motionsärende, kan jag berätta för dem som lyssnar på debatten. Det handlar mycket om förnybar energi och energieffektivisering, kärnkraft, effektskatter och lite annat. Elen är intressant. Den är inte så hiskeligt gammal.
I slutet av 1800-talet började det hända en hel del saker, till exempel Edisons glödlampa. Men vad inte så många vet - inte jag heller förrän jag började läsa på - är att Jonas Wenström, med reservation för uttalet av efternamnet, var nära att komma först med glödlampan. Vad han däremot kom först med var trefasen.
Det var nämligen problem med att överföra el med likström, då man fick stor effektförlust. Denne Jonas grundade sedan ett företag som sedermera blev Asea, numera ABB. Vi har alltså rejäla rötter i det här.
Det som är lite extra intressant för en dalkarl är att den första ledning av trefas som byggdes gick från Hällsjön till Grängesberg i Dalarna. Det känns lite extra att Dalarna än en gång har varit med och på ett eller annat sätt lett utvecklingen. 14 kilometer var det. Vi har Wenströmska gymnasiet, det finns en gubbe som man kallar för trefasgubben i Örebro och det finns en väg i Finspång.
Det finns alltså ett antal kvarvarande minnen efter denna ingenjör, som gick bort alldeles på tok för tidigt. Jag tror att han bara var 38 år. Vi ska nu tala lite om dagens problem, också. Vi vet alla att elen har varit betydelsefull för vår utveckling och för vårt välstånd.
Det är många goda ingenjörer som på olika sätt har sett till att vi har haft denna utveckling. Vi har en basindustri som har varit beroende av just elkraften.
Tidigare var vattenkraften det man tog kraften ifrån, men i och med att man kunde flytta kraften i elledningar kunde man också börja se till att industrier och liknande kom till på andra håll och kanter. I dag har vi låga energipriser.
Om vi börjar backa tillbaka tror jag inte att det har funnits någon som kunde tro att det skulle se ut så i dag. Det beror naturligtvis dels på en lågkonjunktur, dels på att vi har tillfört energi. Jag återkommer till det, fru talman. Man kan fundera lite över uttryck i Stockholm som afterwork, caffelatte och liknande.
Vi som bor ute på landet talar fortfarande om skogen, malmen, järnet och stålet. Vi känner till dess betydelse. Jag tror att det är viktigt att vi slår fast att basindustrin i Sverige är betydelsefull för vår välfärd. Det finns alla skäl i världen att på olika sätt se till att vi kan bevara den genom kunskap och genom att vi har duktiga ingenjörer.
Men vi måste också se till att vi har elenergi som gör att vi kan vara konkurrenskraftiga. Jag tror att ordet konkurrenskraft är viktigt. Här finns en hel del frågetecken. Det finns en energikommission som sitter och jobbar med frågorna. Jag är inte en del av den, så jag kan kanske ta ut lite vidare svängar.
Sedan får jag se om Lars Hjälmered tittar lite styggt på mig och tycker att det går för långt; då får han rätta till det. Det finns ett stort problem som vi moderater ser, och där har vi gjort ett utspel. Det gäller effektskatten, som vi vill sänka. Vi ska vara ärliga och säga att när det var goda tider och höga elpriser höjde vi den. Då fanns det goda vinster. Vi ser att denna marginal inte finns nu.
Om man tittar på kostnaden för el, tar ett spotpris på 28,8 öre och jämför det med vindkraften får man ett elcertifikat, om man nu har vindkraftsel, på 17 öre. Detta är siffror från 2014. Den enda skatt man har då är en fastighetsskatt på 0,4 öre per kilowatt.
Detta ger ett netto till den som har vindkraften på 45,4 öre per kilowatt. Om man däremot har kärnkraft och samma spotpris finns det ingen uppsida, utan där finns bara fastighetsskatt på 0,3 öre, kärnavfallsavgift på 4 öre och effektskatt på 7,5 öre. Det ger ett netto på endast 17 öre till innehavaren.
Även från statliga Vattenfall har man varit oerhört tydlig med att detta måste ses över. Frågan brådskar. Detta är något som har föranlett att vi moderater har gjort ett utspel och sagt att det måste till en sänkt effektskatt. Annars finns det en stor risk att våra kärnkraftverk, som är ålagda att öka sin säkerhet, inte kommer att genomföra dessa investeringsbeslut.
Om vi teoretiskt skulle lägga ned kärnkraften har jag siffror på att det kommer att kosta åtminstone ett par hundra miljarder att ersätta den. Det kommer naturligtvis konsumenterna att få lov att betala. Det är viktigt att regeringen kommer till en slutsats. Vi kanske får höra senare vad lösningen blir.
Också vattenkraften har problem i dag med en fastighetsskatt som slår med 9 öre per kilowatt. Även här finns annan lagstiftning som man börjar fundera lite över när det gäller hur vattenkraften ska se ut. Fru talman! Elcertifikaten trädde i kraft den 1 maj 2003.
Det var inte på grund av att det var den 1 maj som vi moderater var emot dem; vi har senare ställt upp på elcertifikaten. Men man kan se att elcertifikaten i dag driver fram ytterligare elkraft som inte efterfrågas av marknaden. Det är det som leder till ett lågt energipris.
Elkonsumenten har enligt Svenskt Näringsliv fiffigt betalat 37 miljarder utan att vi ens ser det på elräkningen i dag. Det är en kostnad som vi elkonsumenter får betala. I betänkandet ingår bland annat att regeringen ska se till att underlätta när det gäller elräkningen.
Jag är lite tveksam till återinförandet på elräkningen av hur stor del som gäller elcertifikat, men jag tycker att det skulle vara en ganska bra varudeklaration. Motiveringen till att den togs bort en gång i tiden var just att man skulle underlätta läsandet av elräkningarna. Vi kommer ihåg att det var en rejäl debatt om detta. Fru talman!
Jag ska avslutningsvis nämna någonting om effektreserven. Lagstiftningen gäller till 2020, och Svenska kraftnät har ett uppdrag, jag tror att det är på 2 000 megawatt, att se till att det finns reservkraft. Det här kan lösas på två sätt: att någon tillhandahåller reservkraft när det blir otroligt kallt eller att elintensiv industri släcker ned sin verksamhet just då.
Tanken när man satte 2020 som slutdatum var att elmarknaden skulle lösa det här själv. Personligen tror jag att det blir svårt. Jag har förstått att regeringen har tänkt fortsätta med lagen om effektreserven, och jag tror att man ska försöka hitta former för den här elreserven som är billigast tänkbara för konsumenten.
En del brukar ironisera och säga: Nu har vi brist på ström, så då får Kvarnsveden hemma i Dalarna slå igen. Men industrin får en kompensation, och det kan vara otroligt billigt ur elkonsumenternas perspektiv på sikt att man gör så i stället för att bygga upp en effekt som vi bara behöver några timmar vartannat eller vart fjärde år. Vi får se.
Vi kanske får en redovisning från regeringspartierna om vad man har tänkt med den här effektreserven, om det blir en förlängning och den alltså inte upphör.