Josefin Brink (V):
Grunden för den svenska kollektivavtalsmodellen är att staten inte ska lägga sig i kollektivavtalen. Är vi eniga om det? Parterna är fria att själva teckna vilka avtal de vill. Värnar man om den svenska modellen värnar man också om den rätten. Men plötsligt är det okej att juristerna i EG-domstolen ska gå in och detaljstyra hur de svenska kollektivavtalen ska vara utformade.
För mig är det obegripligt hur man kan hävda att vi icke ska ha statlig styrning av kollektivavtalen men samtidigt säga att det däremot är helt okej om jurister i Bryssel bestämmer hur de svenska kollektivavtalen ska vara utformade. Det är i grund och botten detta det handlar om, Sven Otto Littorin. Vem är det som ska styra över den svenska arbetsmarknaden? Ska vi ha en ovanifråndetaljstyrning av hur de svenska lönerna sätts och hur villkoren i arbetslivet utformas?
Svaret på den frågan är för min del helt klart nej. Lissabonfördraget ska vi inte blanda in i det här, hör man hela tiden. Det har blivit nästan ett mantra i debatten, som om den här frågan inte har någonting att göra med EU:s fördrag. Men det är fel! Lavaldomen handlar just om EU:s fördrag.
Det är mot den fördragsfästa fria rörligheten för kapital, varor, tjänster och människor som den svenska konflikträtten har prövats, och det är mot de här fördragsfästa friheterna som den svenska konflikträtten har förlorat. Detta är i allra högsta grad en fråga om vad som står i EU:s fördrag.
Dessutom är det så att ett huvudargument för att Sverige ska vara med i EU ända sedan debatten inför folkomröstningen har varit att vi ska kunna påverka och inte stå bredvid och titta på. Då är det faktiskt lite komiskt att det just nu är Vänsterpartiet, som sade nej till att vi skulle gå med i EU, som är det parti som föreslår att vi nu ska ta chansen att vara med och påverka EU.
Vi sitter inte passivt och tittar på när det händer än det ena, än det andra som inskränker och inkräktar på viktiga rättigheter som vi tycker att Sverige ska hävda och stå upp för. Vi vill vara med och påverka. Det är de partier som sade ja till EU som säger: Nej, vi ska inte vara med och påverka, utan vi ska låta allting ha sin gång. Nu när ett nytt fördrag ska antas har Sverige möjlighet att vara med och påverka EU.
Vi har möjlighet att säga: Nej, vi godkänner inte det nya fördraget med mindre än att vi får garantier för att svenska fackförbund och fackförbund i övriga Europa har rätt att kräva inhemska avtal för gästande företag och arbetare. Svårare än så är det inte. Det handlar inte om att förhala det nya fördraget.
Det handlar om någonting så enkelt som att foga ett juridiskt bindande protokoll till det nya fördraget, där det klart och tydligt står: Fackförbund i alla medlemsstater har rätt att kräva samma löner och arbetsvillkor, oavsett om det är genom kollektivavtal eller minimibestämmelser för gästande företag. EG-domstolen har inte rätt att inkräkta på den rätten. Punkt slut! Klart! Detta skulle Sverige nu kunna ta möjligheten att kräva.
Men i stället väljer man att förhala det här och tillsätta en utredning. Jag har också hört att det skulle ta ett år, men oavsett det har man planerat att vi i riksdagen ska godkänna Lissabonfördraget redan i höst, förmodligen innan utredningen är klar.
Varför, Sven Otto Littorin, vill den svenska regeringen avsäga sig möjligheten att kräva de här garantierna för strejkrätten och kollektivavtalen i samband med godkännandet av Lissabonfördraget? Det här är den chans vi har att vara med och påverka EU.