Bo Bernhardsson (S):
Jag skulle inte drömma om att vara motståndare till folkbildning. Den har naturligtvis en stor och viktig roll i den demokratiska strukturen - självklart. Men det finns områden där det är mer eller mindre lämpligt att förlita sig på folkbildningen. Det är klart att vi ska ha bättre information till kunderna. Det är klart att kunderna, så gott det går, ska sätta sig in i hur de här systemen fungerar och hur produkterna ser ut.
Men vad jag säger är att regeringen har för mycket fokus på det och för lite på annat. Det är avvägningen och balansen i detta som jag vänder mig mot. Ni lägger en väldig börda på människor. Det gäller inte bara på det här området. Vi får ha den diskussionen en annan gång, men människor ska liksom ägna alltmer av sin tid åt att försöka genomskåda vad privata aktörer sysslar med och göra bra val.
Jag menar att det i grunden är politikernas uppgift att just lägga en bra grund för detta, inte minst på bankmarknaden. För nästan ett år sedan hade jag en interpellationsdebatt med Peter Norman. Det handlade om privatiseringen av Nordea, eller utförsäljningen av aktier i Nordea. Det var en affär som Ebberöds bank hade kunnat vara ganska stolt över. Det var ingen bra affär, om jag säger så.
Då svarade Norman mig så här: Frågeställaren antyder att staten genom att sälja bolag frånhänder sig möjligheten att styra utvecklingen på ett antal viktiga områden. I det här fallet var det bankmarknaden. Ja, jag inte bara antydde det, utan det var faktiskt vad jag påstod. Där skiljer vi oss också i uppfattning. Jag tror att man kan göra både och.
Man kan agera både som en ägare och som en stark aktör och med andra medel förbättra marknadens funktionssätt. Men det som gjorde att jag ställde den här interpellationen var just debatten i morgonsoffan jag såg på tv. Där lät Peter Norman lite annorlunda än i interpellationsdebatten med mig för ett år sedan.
Då fick Norman frågan: Varför inte använda bankerna, som staten ändå har ett ägande i? Peter Norman sade inte: Nej, det ska vi inte göra. Vi ska sälja ännu mer, eller vi ska sälja ut SBAB. Han sade: Vi är aktiva på Nordeas bolagsstämma, men vi äger bara 12 procent i Nordea och kan därför inte göra så mycket.
Så var det. Dessutom sade Peter Norman: Vi ställer bara hälften så höga avkastningskrav på SBAB som privata ägare gör på sina banker. Jag uppfattar det som ett erkännande av möjligheten att faktiskt använda ett statligt ägande för att styra eller sätta en standard på bankmarknaden.
Det gäller informationen också, att man kan ge bra information. Men det gäller inte bara information, utan det gäller även att man naturligtvis kan bidra till en bättre konkurrens och pressade räntemarginaler. Det innebär att man kan göra något i stället för att skälla på bonusarna hela tiden. I de företag man äger har man ju möjligheten att sätta en standard, att man inte ska ha bonusar. Eller hur?
Jag uppfattade det som lite glädjande den där morgonen, som att Peter Norman hade flyttat sig i viss utsträckning när det gäller det här med att ägandet kan användas. Det är väl det som den här interpellationsdebatten från min sida går ut på. Vi är inte oense om att det är viktigt att förbättra informationen - absolut inte.
Men när det gäller balansen tycker jag att regeringens åtgärder är för mycket inriktade på att kunden måste ta sitt ansvar, folkbilda sig och så vidare och för lite inriktade på de andra möjligheterna.