Hillevi Larsson (S):
Det har bara gått några månader sedan valet; ändå är budskapet nu att det har tagit väldigt lång tid. Jag kommer ihåg de två förra mandatperioderna och att det var en del saker som tog lång tid då också. Jag tänker framför allt på fas 3.
I juni 2011 kom tillkännagivandet från riksdagen att vi skulle stoppa anvisningarna till fas 3 eftersom det inte fungerade - det ledde inte till att vi fick ned arbetslösheten, utan det blev bara förnedring för ungefär 35 000 arbetslösa människor. Det gick tre och ett halvt år, och nu har vi haft ett val. Vi lever fortfarande under fas 3. Det beror på att vår budget tyvärr inte gick igenom och att vi lever enligt det gamla.
Därför tycker jag att det är lite märkligt att man i det här sammanhanget talar om att det skulle ha tagit väldigt lång tid, när man kunde hålla på med fas 3 i tre och ett halvt år utan att göra någonting trots att riksdagen krävde det och trots att det visade sig att det inte fungerade, att det var en ineffektiv och dyr åtgärd som låste in människor. Jag tycker alltså att det är väldigt märkligt att man har svängt 180 grader i den här frågan.
Om vi tittar på jämställdhetsbonusen kan vi se att den inte har fått någon effekt. Vi har haft den ända sedan 2008, och den har inte lett till att fler pappor har tagit ut föräldraledighet. Därför tycker inte jag att detta är den mest prioriterade reformen.
Det är klart att regeringen ska följa riksdagens beslut, men om man ser till prioriteringsordningen borde det ju vara det som har visat sig fungera väldigt bra som man ska lyfta fram, inte det som har fungerat dåligt. Den här reformen kostar ju pengar, och om den inte ger någon effekt är frågan om detta bör stå högst på prioriteringslistan. Det finns såklart med i regeringens arbete eftersom man följer riksdagens beslut.
Jag tycker inte att det är helt oväsentligt att ta upp föräldraförsäkringen i sammanhanget. Målen med jämställdhetsbonusen var att man skulle öka jämställdheten. I praktiken handlar det om att fler pappor skulle ta ut föräldraledighet.
Försäkringskassans analys visar tydligt att de vikta månaderna - de kallas pappamånader, men de innebär att två månader är vikta för vardera föräldern och måste tas ut för att inte brinna inne - har haft effekt. Man kan se tydligt att det har fungerat. Frågan är: Var hade vi varit i dag utan dessa vikta månader?
Jag är rädd för att det hade sett betydligt värre ut, trots att det fortfarande är stora problem. Därför borde det rimliga steget vara, om man nu verkligen vill få ett mer jämställt uttag, att man går vidare med ytterligare en vikt föräldramånad. Jag är övertygad om att inom ett par år efter en sådan reform kommer vi att ha sett en förändring. I dag kan man se att förändringen väldigt nära har följt de två månaderna.
I dag tar män ut ungefär 25 procent av dagarna. Det är tyvärr inte riktigt så många dagar i praktiken eftersom många kvinnor tar ut obetalda dagar. I praktiken är det 90 procent av dagarna som kvinnor är hemma. Men om man ser till betalda dagar tar alltså männen ut ungefär 25 procent. Det följer ganska nära de så kallade pappamånaderna.
Jag tycker inte att det är oväsentligt att man tar upp den här frågan i detta sammanhang om man verkligen vill öka det jämställda uttaget och att regeringen ska prioritera det som fungerar.