Ylva Johansson (S):
Satsningen på 1,9 miljarder, Maria Larsson, innehåller i huvudsak det som den tidigare regeringen presenterade i den nationella utvecklingsplanen för vård och omsorg om äldre. Jag stöder naturligtvis den satsningen. Precis som vi sade behövs det pengar just för uppsökande hembesök, för det förebyggande arbetet. Det ska ske regelbundna läkemedelsgenomgångar för alla de äldre som har alldeles för många eller för dåligt genomgångna läkemedel och så vidare.
På de här punkterna är vi överens. Men den borgerliga regeringen tar också bort några av de åtgärder som vi införde, som plusjobben. Det är säkert inte den enda åtgärden, men det är en av de få åtgärder som faktiskt fungerar i hemmen. En fixarperson som kommer hem går ofta igenom och tittar på mattkanter, sladdar och annat för att se om det går att förebygga olyckor.
Man kan naturligtvis anställa de här personerna utan att det finns plusjobb, men jag befarar att när nu plusjobben avskaffas kommer det att bli färre sådana personer ute i kommunerna. Min fråga var: Tänker regeringen göra något för att kompensera detta, för att se till att detta blir av? Jag blir lite orolig när jag hör Maria Larsson säga i svaret att pengarna till förebyggande arbete bland annat kan användas till förebyggande åtgärder.
Tänker regeringen öronmärka några resurser för det förebyggande arbetet? Vad tänker det ansvariga statsrådet göra för att se till att alla kommuner verkligen tar det förebyggande arbetet på allvar? Det är många människors lidande som kan undvikas. Naturligtvis sker inte alla skador i hemmen. Nu frågade jag specifikt om dem, men det sker också många skador på äldreboendena.
Det var i Svenska Dagbladet i dag en rapport från Svenskt Näringsliv i Stockholm, som hade undersökt fallskadorna i äldreboenden i kommunerna i Stockholms län. Det var anmärkningsvärt stora skillnader, så stora skillnader att man kan gissa att kommunerna själva inte har koll på vilka skador som faktiskt sker i hemmen. Det visar att kommunerna i dag inte prioriterar de här frågorna.
Jag tror säkert att kommunerna många gånger har kapacitet att göra det, men de har hittills inte gjort det tillräckligt mycket. Då kvarstår min fråga: Vilka är regeringens åtgärder för att se till att det blir på det sättet? Jag vill också kommentera några andra inlägg. Som jag sade när jag hade ansvaret som minister tycker jag att förslaget om en äldresäkerhetsdelegation är ett intressant förslag. Jag är inte säker på att det är det bästa sättet, men det är ett möjligt sätt att prioritera de här frågorna.
Detta tycker jag att man ska ta under övervägande. Jag vill säga till Margareta B Kjellin att det inte är så att den socialdemokratiska regeringen någon gång har förespråkat en snålare bedömning när det gäller att erbjuda plats i särskilda boenden. Ändå har en sådan bedömning och förändring skett ute i kommunerna utan stöd i lagstiftning eller centrala regelverk.
Av detta måste man dra slutsatsen att det inte räcker med fromma förhoppningar från en regering om hur pengar ska användas eller att tala om vilken utveckling man vill se, utan det krävs nog lite mer handlingskraft i de åtgärder som man vidtar för att verkligen få den önskade utvecklingen ute i kommunerna.
Min fråga till Maria Larsson kvarstår: Vilka är de konkreta nya åtgärder som regeringen tänker vidta för att säkerställa att fixartjänster verkligen blir av ute i kommunerna, så att man verkligen kan genomföra förebyggande och uppsökande verksamhet i hemmen? På vilket sätt tänker regeringen se till att alla kommuner verkligen prioriterar det förebyggande arbetet bland äldre?