Eva Olofsson (V):
Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag hoppas att jag kan ta Maria Larssons försäkran "jag har inte för avsikt att avskaffa eller sänka riksnormen" som ett löfte för framtiden - ett löfte att inte klämma åt de människor som lever på försörjningsstöd ekonomiskt utan att inriktningen ska vara att stärka dem och ge dem möjligheter att få jobb eller andra lösningar när så behövs.
Jag vill säga något om varför jag ställde den här interpellationen. Det finns flera skäl. Det finns en oro hos mig och många andra människor att det faktiskt inte skulle bli som Maria Larsson säger utan tvärtom. Det beror bland annat på den politik man har lagt fram när det gäller trygghetsförsäkringarna. Man försämrar arbetslöshetsförsäkringen för de arbetslösa.
Det kommer att bli svårare att kvalificera sig för a-kassa för studerande, människor med deltidsjobb och människor med tillfälliga anställningar. Många kvinnor, människor med invandrarbakgrund och unga kommer att drabbas av detta. Det kommer också att bli dyrare att vara med. Man avbryter arbetsmarknadsåtgärder och vuxenutbildning. Denna försämring av a-kassan gör att människor som ska få den här försäkringen får en lägre ersättning.
En lågavlönad med 15 000 kr i månaden är efter 300 dagars arbetslöshet med 65 % ersättning nere i 9 750 kr och är då skyldig att ta ett heltidsjobb med 90 % av den lönen. Jag är rädd att det då skulle uppstå ett tryck: Då har man det för bra när man går på försörjningsstöd. En annan orsak är att Moderaterna faktiskt har motionerat, i sin budgetmotion inför förra perioden, om avskaffande av riksnormen.
Man har väl sett den som ett hinder, förstår jag: Människor skulle själva välja att gå kvar på försörjningsstöd i stället för att söka sig till jobb. Det är den bakgrunden som jag har. Jag tycker att det är viktigt med en riksnorm som gör att man i alla fall kan leva någorlunda värdigt och ha det någorlunda likadant när man är hänvisad till det yttersta skyddsnätet som vi har här i Sverige. Det är tufft att leva på försörjningsstöd. Man har det inte bra då. Det ställs också tuffa krav.
Är man arbetsför så ska man söka jobb. Man ska aktivt delta i kompetensutveckling och annan utbildning om man behöver det för att kunna få jobb. Ens ekonomi gås igenom. Man får inte ha egna tillgångar. Man får sälja bilen om man inte behöver den i jobbet. Man är inte kreditvärdig. Man har svårt att hitta bostad etcetera. Jag tror att viljan är stark från väldigt många med rätt stöd att faktiskt söka ett eget jobb, eller, när det behövs, andra insatser.
I dag handlar det egentligen om att vi måste bli oerhört mycket bättre på att ge ett individuellt stöd till de människor som går på försörjningsstöd. De som själva lätt skaffar jobb lämnar försörjningsstödet snabbt i dag när nya jobb kommer på grund av högkonjunkturen, men de människor som har behov av ett mer samlat stöd behöver stöd, rehabilitering och samverkan som är individuellt utformad från socialtjänst, arbetsförmedling, sjukvård och Försäkringskassan.
Jag vill sluta med att återkomma till vad jag tidigare frågat om. Kommer du att stå fast vid det här om Moderaterna fortsätter att driva den politik de motionerade om, att ta bort riksnormen? Kommer du då att stå fast vid att den inte ska sänkas och att den ska finnas kvar? Hur ser du på försörjningsstödets nivå i förhållande till försämrad a-kassa och annat?
Ser du en risk för att det kommer ett tryck att de människor som är mest utsatta socialt och ekonomiskt faktiskt kommer att ha det så att säga för bra med det system som gäller i dag?