Caroline Szyber (KD):
Byggtakten är väldigt hög just nu. Vi får gå ganska långt tillbaka i tiden för att hitta en motsvarighet, nästan till miljonprogrammets dagar. Årstakten är omkring 40 000 bostäder. Det byggs lika många hyresrätter som bostadsrätter, vilket är väldigt ovanligt. Men vi står inför många utmaningar. Det gäller att hålla den höga byggtakten och plussa på den ytterligare.
Många gånger nämner vi politiker en siffra för antalet bostäder vi ska bygga. Men på det sättet byggs inga bostäder. De byggs inte förrän rätt marknadsförutsättningar finns. Att möta bostadsbehovet hos delar av befolkningen med mindre plånböcker är en annan stor utmaning. Den sociala hållbarheten är vår tids kanske största utmaning i bostadsfrågan. Jag tänker inte minst på migrationen.
Det som byggs är nästan uteslutande "premium" - dyrt vid kaj med sjöutsikt. Hyresrätten är inget lågprisalternativ, vilket det ofta låter som i debatten. Vi måste bygga även för dem med mindre plånböcker. Alliansregeringen genomförde den största översynen av regelverk på väldigt många år. Närmare 90 utredningar och myndighetsuppdrag har resulterat i över 100 skarpa förslag som hamnat på riksdagens bord.
Planprocessen effektiviserades. Byggreglerna för exempelvis student- och ungdomsbostäder förenklades. Åtgärderna kröntes med Sverigebygget, i vilket infrastruktur och bostäder kopplas ihop på ett tydligare sätt än förut och skapar förutsättningar för fler bostäder. Det jag har känt de senaste månaderna är en oro för att reformviljan inom bostadspolitiken stannar av.
Den nya regeringen grubblar sig fram utan att våga fortsätta reformarbetet. Många viktiga steg har tagits i rätt riktning, men åtskilliga återstår att ta för att skapa en hållbar bostadspolitik ur socialt, ekologiskt och ekonomiskt perspektiv. Det behövs mer regelförenklingar. Vi behöver också ta tag i frågor som strandskydd, riksintresse och regional planeringsnivå. Men vi måste också tala om vilken stad vi vill ha.
Det räcker inte med nya bostäder. Stadsbyggnadspolitik är inte synonymt med bostadspolitik, som det låter på vissa. Stadsbygger - bygger städer - gör man inte bara med lägenheter. Bostäder är förvisso en viktig del, men också andra delar innefattas. Arbetsplatser, service, kommersiellt utbud, kultur, parker och mycket annat hör den attraktiva staden till.
Men också frågor om husens placering, gestaltning och möte med omgivningen spelar en viktig roll när vi pratar om en attraktiv stad. Kristdemokraterna och övriga Alliansen ser framför sig ett behov av en fortsatt reformering av svensk bostadspolitik, ett reformarbete som rör grundvalar, spelregler, organisation och struktur.
Det finns områden inom bostadspolitiken där politiken och det offentliga har alldeles för stort inflytande och där makten skulle behöva flyttas till den enskilda medborgaren. Det finns områden där marknadsekonomins grundläggande principer har satts ur spel på ett sätt som får samhällsekonomiskt negativa konsekvenser. Men det finns även områden där staten skulle behöva ha ett mycket större inflytande.
Det byggs inga nya bostäder med hjälp av vackra ord eller fluffiga formuleringar. Det blir inga nya bostäder för att vi politiker säger att ett visst antal bostäder ska byggas. Konkreta förslag på reformer måste till. Jag måste säga att jag blev lite förvånad när jag läste regeringens budget. Hela valrörelsen var det tal om byggsubventioner. Så kom budgeten, och de uteblev.
Kampen kring subventioner för bostadspolitiken verkar ha försvunnit. Det som blev kvar var energieffektivisering. Hela förra mandatperioden var det extremt hårda tongångar mot Alliansens bostadspolitiska mål. Sedan kom budgeten. Då var det Alliansens bostadspolitiska mål som var kvar.
Jag har inget emot energieffektivisering och upprustning av skollokaler och miljonprogramsområden, men varför ska de fastighetsägare som inte skött sig få skattebetalarnas pengar? Sedan skulle jag vilja följa upp en skriftlig fråga som jag ställde till ministern tidigare gällande buller. Efter att ha tittat på en kolbit hela valrörelsen har jag på klassiskt MP-manér tagit med mig lite rekvisita i form av lego.
Jag träffade för några veckor sedan ett byggbolag som talade om hur många bostäder som kan byggas med den bullerförordning som Alliansen presenterat. Se här - det är fyra bostäder. Nu kommer inte bullerförordningen att finnas på plats till den 1 januari, och ska man vara ärlig verkar den inte heller kunna finnas på plats till den 1 februari. Det gör att man inte kan bygga fyra lägenheter, för man måste bygga sovrummen mot gården och inte mot gatan.
Fyra lägenheter blir i stället två lägenheter. Hur ska regeringen med stöd av Vänsterpartiet förklara detta för sina väljare, framför allt alla unga väljare som drömmer om ett eget boende? På grund av att det tar sådan tid för regeringen att fatta ett beslut kommer bara två lägenheter att byggas i stället för fyra lägenheter i ett Sverige med en stor bostadsbrist.
Det aktuella företaget sa att 54 lägenheter bara blir 36 lägenheter. Min fråga kvarstår. När kommer bullerförordningen att finnas på plats? Med det vill jag yrka bifall till de förslag i betänkandet som Alliansen står bakom. Till sist vill jag önska alla en fin och välbehövlig ledighet om några veckor.