Teres Lindberg (S):
IPU, Interparlamentariska unionen, är världens äldsta multilaterala organisation. Den grundades redan 1889 med syfte att arbeta för fred och mellanfolkligt samarbete. För närvarande har organisationen 179 nationella parlament som medlemmar. Det betyder att de flesta av FN:s 193 medlemsländer är med.
I Interparlamentariska unionens uppgifter ingår att främja personliga kontakter mellan parlamentsledamöter i alla länder och att verka för de parlamentariska institutionernas utveckling. Att hjälpa till med att bygga upp demokratiska funktioner och fungerande parlament är en ständigt växande del av IPU:s verksamhet.
Interparlamentariska unionen i sig kan inte fatta några beslut som är bindande för medlemsländerna eller för de enskilda parlamenten utan har i stället valt att lägga fram konkreta förslag och anta resolutioner i de huvudämnen som debatteras vid varje församling. Sverige och Sveriges riksdag har en lång historia som medlem. Vi har varit med ända sedan 1892 och deltagit i arbetet.
Till en början var det kanske vi som behövde stöd; Sverige var ännu inte en demokrati 1892. Vårt firande av 100 år av demokrati pågår ju fortfarande. I dag är det snarare andra länder som behöver stöd i sin utveckling av demokratin.
IPU bedriver en omfattande biståndsverksamhet i frågor som representativ demokrati, mänskliga rättigheter, jämställdhet och kvinnors deltagande i politiken. Organisationen värnar även parlamentarikers mänskliga rättigheter och främjar internationell säkerhet och hållbar utveckling.
Genom åren har IPU närmat sig FN och har sedan 2002 observatörsstatus i FN:s generalförsamling. Det speglar inte minst IPU:s konsekventa och målmedvetna arbete med de resolutioner som IPU-församlingar jobbar med. I dag har de alla bärighet på hållbarhetsmålen. Sverige är en stor bidragsgivare till IPU:s biståndsverksamhet via Sida.
Tillsammans med andra bidragsgivare stöder vi ett antal av IPU:s strategiska mål. Fokus från svenskt bistånd gentemot IPU är just att stärka parlament förespråka och främja jämställdhet förespråka och skydda mänskliga rättigheter bidra till fredsbyggande, konfliktförebyggande och mänsklig säkerhet bidra till unga människors representation och inflytande i parlament bygga parlamentariskt stöd för de globala utvecklingsmålen med särskilt fokus på hälsa och klimat.
Jag är otroligt stolt över att Sverige via Sida tillsammans med IPU på ett tydligt sätt är med och bidrar till en bättre värld. Herr talman! Varje år träffas IPU i två generalförsamlingar, en på våren och en på hösten. Vårförsamlingen skulle redan ha ägt rum nu i april men ställdes in för att inte bidra till smittspridning av covid-19.
Jag ser hur den nu pågående pandemin kan få stor betydelse för IPU:s framtida arbete. Inte minst ser vi nu inskränkningar i flera av de mindre demokratiska staterna vad gäller mänskliga rättigheter. I grunden handlar det naturligtvis om tillgången till vård. Men det handlar också om rätten till information om vilket hot själva viruset utgör.
Det handlar om stater som inför undantagslagar där covid-19-pandemin tycks användas som ursäkt för att komma åt oppositionella och andra regeringskritiker. Det handlar om integritet som sätts ur spel när myndigheter använder viruset som ursäkt för att obegränsat utöva digital övervakning, vilket bryter mot en grundläggande mänsklig rättighet.
Det handlar om rätten till arbete och om migrantarbetares många gånger redan utsatta situation som blir allt annat än hållbar till följd av pandemin som nu pågår. Listan på exempel där mänskliga rättigheter sätts ur spel kan göras nästan hur lång som helst.
I Wuhan i Kina, varifrån de första rapporterna om viruset kom, delade läkare redan i december 2019 sina farhågor om patienter med andningsproblem med sina kollegor. De blev omedelbart tystade och tillrättavisade av de lokala myndigheterna. De påstods sprida rykten. Därutöver försöker kinesiska myndigheter begränsa utländska medier från att bevaka det som sker i landet.
Bland annat tillåts inte längre ett antal utländska korrespondenter arbeta. Journalisterna tillhör medier som bland annat har granskat just virusutbrottet i Wuhan. I början av april fängslades en läkare i Ryssland som larmade om bristande förberedelser inför pandemin. I området Jammu och Kashmir har myndigheterna beslutat om fortsatta restriktioner när det gäller tillgången till internet, trots att antalet smittade stiger.
Det gör det oerhört svårt för människor att få tillgång till den grundläggande informationen om omfattningen av virusets spridning och hur de bäst ska skydda sig mot smittan. I Ungern kan nu premiärminister Viktor Orbán styra utan stöd från parlamentet, och det finns en stor oro hos bland annat journalister för att de kan komma att fängslas för sitt arbete.
I Kambodja finns ett förslag på undantagslagar som till exempel skulle kunna innebära tio års fängelse för den som anses bryta mot regler för att begränsa smittspridningen, och man har ett förbud mot att dela information om covid-19.
I Filippinerna har president Duterte sagt att polis och militär får skjuta skarpt mot dem som anses vara bråkmakare under karantäntiden, och över 17 000 personer har gripits för karantänöverträdelser. Det finns ett antal exempel på myndigheter och regeringar som inför åtgärder som kan påverka människors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter i grunden.
Det gäller inte minst tillgången till abort, som just nu inskränks på många ställen i världen. Vi ser redan nu den backlash som covid-19 riskerar att leda till eller som redan finns när det kommer till just mänskliga rättigheter.
Jag ser framför mig att Interparlamentariska unionen kan ta en väldigt viktig roll när det gäller att föra arbetet med demokratiutveckling och mänskliga rättigheter framåt på ett globalt plan med hjälp av parlamentariker från hela världen. Herr talman!
Utifrån den svenska delegationens arbete i Interparlamentariska unionen vill jag delge kammaren den oroande utveckling vi sett inom IPU vad gäller hbtq-plus-personers rättigheter. Vid IPU:s generalförsamling i Sankt Petersburg hösten 2017 inträffade en situation då ett av IPU:s utskott ville ordna ett seminarium med fokus på hbtq-plus-personers rättigheter.
Det resulterade i ett allmänt kaos, och man ifrågasatte rätten för ett enskilt utskott att ordna ett seminarium i IPU:s namn. Av detta skäl lyftes denna fråga upp vid de två följande församlingarna, som båda samlades i Genève. Slutligen genomfördes en omröstning i två steg. Det första som beslutades var att generalförsamlingen kan neka ett utskott att diskutera ett särskilt ämne.
Därefter följde en omröstning om huruvida hbtq-plus-personers rättigheter kan diskuteras inom ramen för IPU:s arbete. Jag mår fortfarande illa när jag tänker på den stämning som rådde i salen med närmare 1 000 parlamentariker efter att omröstningen var klar.
En ohelig allians av parlamentariker från ett antal öststater liksom afrikanska, sydamerikanska och asiatiska länder ställde sig upp i salen och skrek ut sin glädje, precis som om de hade vunnit världsmästerskapet i fotboll. I IPU ingår vi från Sverige i en geopolitisk samarbetsgrupp. I den lyfte vi efteråt upp detta vidriga agerande. Vi tog initiativ till att ordna ett sidoevent på samma tema.
Efterföljande församling samlades i Qatar, vilket omöjliggjorde detta seminarium eftersom det till och med är belagt med fängelsestraff där att tala om hbtq-plus-frågor. Men i höstas ordnade vi framgångsrikt ett seminarium i Belgrad. Det var framgångsrikt i så måtto att bland deltagarna fanns också en parlamentariker från Uganda.
Uganda var det land som allra hårdast drev frågan om att vi inte skulle få tala om hbtq-plus-frågor. Att exkludera en sådan viktig grupp som hbtq-plus-personer i IPU:s arbete är självfallet oacceptabelt. Jag kommer å Sveriges riksdags och den svenska IPU-delegationens räkning att fortsätta att jobba för en annan tingens ordning. Herr talman!
IPU-delegationen arbetar aktivt med att bygga förtroende med parlament över hela världen. Jag vill därför tacka de riksdagsledamöter som tillsammans med mig utgör den svenska IPU-delegationen. Jag vill också tacka riksdagens internationella kansli, särskilt Helena Lundstedt, som nu är föräldraledig, men även Björn Sondén och Emelie Nilsson. Utan deras insats hade delegationens arbete inte fungerat.