Peter Hultqvist (S):
Först vill jag tacka utrikesministern för svaret. Jag instämmer i utrikesministerns markeringar av vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna, vikten av att Ryssland utvecklas till en fullt fungerande rättsstat, oron över det ryska agerandet i Georgien och de auktoritära tendenserna i det ryska samhället. Det var för att få de frågorna belysta som jag skrev interpellationen, och det är bra att ministern gör dessa markeringar.
Jag tycker ändå att det krävs en mer vidgad och tydligare analys på ett antal punkter för att beskriva situationen i dagens Ryssland. Ministern framhäver gärna positiva tendenser och möjligheter i den ryska samhällsutvecklingen. Det är inte fel, men om balansen ska bli den rätta måste också ett antal allvarliga problem belysas ordentligt. Situationen i dagens Ryssland präglas av en demokratisk kräftgång.
Makten i samhället har under president Putins regeringstid starkt centraliserats. Valen av guvernörer har avskaffats. De utses numera direkt av presidenten. Likaså styrs pengarna till de enskilda regionerna centralt via Kreml. Viktiga medieföretag, framför allt tv-kanalerna, kontrolleras av staten. Regimen dominerar fullständigt medierna. Oppositionens handlings- och verkansutrymme beskärs kraftigt.
Parti- och kandidatnomineringarna i samband med val ifrågasätts från demokratisk synpunkt. Tumskruvarna har dragits åt när det gäller hela det politiska livet. Jag hade väntat mig att utrikesministern i sitt svar till mig på ett helt annat sätt skulle beröra också dessa frågor. Nationalismen är också en kraft som allt starkare frammanas i den ryska samhällsutvecklingen.
Symboliskt demonstrerades detta i samband med segerparaden på Röda torget den 9 maj. Årets firande blev en militärpolitisk manifestation som för tankarna till sovjettiden. Sovjetfanorna vajade för vinden och en mängd vapenslag med 8 000 militärer, 111 stridsfordon och 32 flygplan visade upp sig. För att klara demonstrationen asfalterade man om vägar i Moskva för mycket stora kostnader.
Militären och upprustningen får en allt starkare roll i det ryska samhället. Det här berörs inte heller i någon särskild utsträckning i utrikesministerns svar till mig. Grundläggande fakta är att Ryssland förra året ökade sina försvarsutgifter med ca 25 procent. År 2008 blir det 20 procent och därefter årliga höjningar med 16 procent fram till 2015.
Den ryska armén, flygvapnet och marinen bedriver successivt en alltmer omfattande övningsverksamhet. Materiel nyrenoveras. Flygplan, stridsfordon, fartyg nyanskaffas. Faktiska stridshandlingar, som nedskjutning av ett georgiskt spaningsplan, förekommer. Övningsanfall genomfördes mot Baltikum under 2007. Patrullflygningar återupptas.
Samma sak sker inom marinen, och militärpatriotisk fostran införs på skolschemat i gymnasiet. Från svensk militärstrategisk synvinkel kan vi också konstatera att luftlandsättningsdivisionerna nu ska bygga upp sin kapacitet. De ska vara fullt bemannade med 48 000 kontraktsanställda personer 2009. Så här ser också en del av verkligheten när det gäller Ryssland ut.
Jag vet inte vilka slutsatser utrikesministern drar av detta, men det borde stämma till viss eftertanke. Kombinationen av ett hårdare internt politiskt klimat och en målmedveten och långsiktigt genomtänkt upprustning känns definitivt inte bra. Vilka slutsatser drar utrikesministern av detta? Självklart borde det också påverka Sveriges utrikes- och säkerhetspolitik.