KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Om det är på det sättet ska man även beskatta exempelvis hyrestillägg. Också det är en intäkt. Jag är absolut inte någon förespråkare för det, men om man ska vara konsekvent kanske man ska göra det. Det är fråga om olika saker. Pensionärer har till exempel hyresbidrag. Ska de beskattas? Om ni ställer ut det löftet, Helena Leander, måste ni tänka igenom det ordentligt. Det är fråga om olika saker.
Jag tror inte för ett ögonblick att ni tycker att det ska vara så, men om det ska vara exakt samma skatt för alla för de intäkter man har blir det konsekvensen. Det finns olika sorters intäkter. Låt mig slutligen svara på ifall det var fråga om lånade pengar eller inte; jag hade inte tid att svara på det i min förra replik.
Det är helt riktigt att den nuvarande regeringen har en underbalanserad budget av just den anledning som Helena Leander nämnde; där är vi goda keynesianer. Men om man lånar till pensionerna, höjer pensionerna genom att låna av framtida generationer, är det en annan sak. Om man däremot lånar till produktiva investeringar är det skillnad.
Gunnar Andrén (L):
Att jag skulle ha hållit ett brandtal ställer jag absolut inte upp på. Det var min vanliga sakliga ton som jag använde. Jag har full förståelse för att skattetrycket inte alltid kommer att vara så här och att det finns goda motiv i många kommuner och på många andra håll för att man ibland behöver sänka skatter. Det är inte det jag riktar mig mot utan synen på att man kan använda 85 miljarder bara till välfärd och att det är utbytbart.
Jag menar att det har varit bra för den allmänna köpkraften i vårt land att vi har kunnat sänka skatterna för pensionärer, tyvärr alltför lite. Men vi har också kunnat sänka dem väldigt mycket för yrkesarbetande. Det tror jag har varit bra för hela sysselsättningen, pensionärer och så vidare.
Jag vill säga till Marie Engström att detta har varit bra för god vård, skola och så vidare. Det hade inte varit bra om vi hade drabbats av en mycket större arbetslöshet i också många andra sektorer. Det var svårt nog med den ekonomiska krisen utifrån. Jag ser att Raimo Pärssinen sitter här framme. Jag tänker på hur svårt många exportberoende företag har haft det.
Det har varit väldigt viktigt att vi har kunnat hålla uppe sysselsättningen totalt sett i landet Man kan diskutera hur många i den offentliga sektorn som har behövts friställas. En del säger 25 000-35 000. Tyvärr har det varit tio gånger fler i den privata sektorn. Det har varit mycket viktigt att vi har kunnat upprätthålla köpkraften totalt hos den svenska befolkningen. Jag tror för min del att om ni på den andra sidan varit i regeringsställning hade ni gjort ungefär samma sak med något annorlunda teknik.
Det var nödvändigt att öka köpkraften i det här läget.
Gunnar Andrén (L):
Svaret är att det kan jag inte. Jag är inte så förberedd på den frågan. Jag får bara meddela att jag tyvärr inte kan göra detta. Fru talman! Marie Engström och jag ligger väl inte så otroligt långt från varandra utom när det gäller metodiken för hur man kan göra. Vi är överens om att det behövdes en stimulans, och så vidare. Också jag inser - och jag tror att det är så i alla andra partier - att detta inte var den absolut enda vägen.
Det har förts en diskussion om hur man ska göra för att få ut mest effektivitet av pengarna. Man skulle naturligtvis kunna höja barnbidraget. Det är en metod. Man skulle kunna sänka momsen. Det är en annan metod. Det slår på lite olika sätt. Jag har stött denna politik för att det var väldigt viktigt att stimulera arbetsutbudet.
Enligt mitt sätt att se gjorde man det allra bäst under perioden från 2006 genom att sänka skatten och införa det som ni kallar förvärvsavdrag och vi kallar jobbskatteavdrag. Det är ingen skillnad i sak. Fru talman! Allra sist vill jag instämma i något som jag vet inte har varit uppe i debatten. Jag vet att Marie Engström tidigare har tagit upp detta. Det var en diskussion i våras om beskattningen för EU-parlamentets ledamöter.
Eftersom ni har en reservation på den här punkten finns det enligt mitt sätt att se i grund och botten ingen skillnad i synen mellan oppositionen och de fyra allianspartierna i den här frågan. Jag förstår att man här kan lägga fram en reservation eftersom det inte har kommit något nytt från regeringen.
Det lyckliga är att vi i grund och botten är överens i alla partierna, Problemet är dess värre att vi har ett bindande avtal som ingicks 2005. Jag säger inte ens att Marie Engström är ansvarig för detta, för det tror jag inte heller. Men det har gjort det väldigt komplicerat att komma fram i den här frågan. Men jag tror att vi så småningom gemensamt ska ta tag i den här frågan igen. Även om det bara är 20 ledamöter som är ett skattefrälse kan jag hålla med om att det inte är så bra. Jag vill tillägga detta.
Gunnar Andrén (L):
Icke heller jag har de absoluta svaren på varje sådan här fråga. Då skulle jag också bliva Nobelpristagare i ekonomi, och det tror jag inte att jag kommer att bliva även om vi har haft en folkpartiledare som blev det i en annan fråga. Det är mycket svåra frågor som Max Andersson drar upp här. En annan gång har han från talarstolen berättat för mig att Sverige måste gå med i EMU.
Det visade sig sedan att det inte var så när Lissabonfördraget trädde i kraft. Vi förde en diskussion här om detta. Så är det inte, utan det är varje lands frivilliga åtagande. Däremot är det fördragsmässigt så att man ska gå med vid tillfälle när landet vill det. Så är det med den saken. När det gäller Spanien och de andra länder som har skött sig utmärkt måste man ändå konstatera att även Spanien har ett visst underskott om man jämför bruttonationalprodukten. De har nämligen 11,2 procent.
Irland har 14,3, Grekland 13,6, Storbritannien 11,5 och Portugal 9,4. Max Andersson säger att det finns ett systemfel i detta, nämligen att det har att göra med euron. Men Storbritannien har inte euron. Likväl har de misskött sin ekonomi. Danmark har inte heller euron i den bemärkelsen, men de har skött sin ekonomi. Finland har också skött sin ekonomi. Det handlar om hur man sköter sin egen ekonomi.
Vi gjorde i Sverige tuffa erfarenheter 1991-1994. Det var effekter av att ekonomin var misskött. Om man tror att det skulle vara bättre i Grekland om Grekland kom utanför nu är det superbrutalt, för då säger Max Andersson att vi inte ska bry oss om grekerna. Det är vad han säger. De får klara sig bäst de vill, och de får gå tillbaka till sin drakma.
Då kommer hela det grekiska folket att bli mycket, mycket fattigare än om vi kan hjälpa dem.
Gunnar Andrén (L):
Jag tycker att Max Andersson har rätt på många punkter. Greklands befolkning har svåra tider framför sig. Däremot gör jag en helt annan bedömning när det gäller vår grad av solidaritet. Det är förmodligen som Max Andersson säger att Grekland behöver anpassa sin köpkraft med 20-30 procent.
Jag är ingen expert, och det är inte Max Andersson heller, och vet inte exakt hur många procent det ska vara i en intern devalvering. En intern devalvering eller en devalvering som Storbritannien kommer att göra genom sin valuta får exakt samma effekt. Det blir ungefär som 1992 när vi släppte vår valuta fri. Då blev hela svenska folket ett antal procent - hur många det nu var - fattigare.
Jag vill inte göra människor fattigare, till exempel pensionärer som inte kan försvara sig. Där skiljer vi oss åt. Jag vill inte att vi ska ha den typen av devalveringar. Det är ett elände om man inte sköter sin egen ekonomi. Den lärdomen drog vi, och tyvärr måste också England, Spanien och Grekland dra den.
Om de ska kunna försvara värdet av sina pengar måste de sköta sin egen ekonomi. Det kan vi inte hjälpa dem med. Det måste de göra själva. Tron att grekerna skulle bli rikare om de gick tillbaka till drakmen är en felsyn enligt mitt sätt att se det. Max Andersson får Nobelpriset om han visar motsatsen.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för ett alldeles utmärkt svar med ett klart besked om vad som kommer att gälla framöver på den här punkten. Ibland får man en känsla av att all lagstiftning har inträffat efter den 1 oktober 2006, men så är det inte. Det här är en lagstiftning och ett förarbete som går tillbaka till den tidigare mandatperioden. Vi ser nu avigsidorna av detta. Vi var väl många som var tveksamma under den förra mandatperioden till om vi skulle godkänna den här lagstiftningen.
Det är väldigt bra att det nu blir en omprövning och att det förs in sådana saker som att man måste upplysa om den effektiva räntan. Det är också skärpta kreditprövningskrav. Man ser ofta att man kan låna utan säkerhet, vilket är en förödande frestelse för många, för det är många som inte har några säkerheter. Kreditavtalet ska förklaras. Man ska också få rätt att ångra kreditavtalet.
Jag tror ändå att man måste gå ännu längre tillbaka i kedjan och se: Vad är det som är anledningen till att vi har fått de här sms-lånen? Det är inte i första hand mobiltelefonerna, utan det är att det har varit så lönsamt för många företagare att låna ut pengar på dessa mycket lösa boliner.
Jag menar att man måste se till att särskilt indrivningskostnaderna för företagen som sysslar med sms-lån och andra former av krediter utan säkerhet blir mycket kostsammare. Det kommer att hålla nere frestelsen för företagen att låna ut mycket pengar utan säkerheter.
Är det någonting som vi som är något äldre och som har tagit några lån vet så är det att det är bra att gå till etablerade banker. Då vet man villkoren och får dem väldigt tydligt. Det har varit en sådan otrolig lönsamhet i de här andra lånen. Jag skulle vilja ställa en fråga till justitieministern. Det handlar inte bara om lättheten att ta lån.
Jag undrar: Hur kan man se till att kostnaderna för de företag som lånar ut utan säkerheter ökar? Det tror jag är själva nyckelfrågan. Både Monica Green och Eva Sonidsson beskriver resultaten av det här.
Och jag tror att det finns en oerhört bred majoritet i riksdagen vid det här laget som är väldigt oroad över att många människor råkar i olycka genom att de har tagit lån av olika slag, inte minst i hastigt mod, som de senare inte kan betala.
Jag tror också, justitieministern, att man ska titta över detta med att många företag gör reklam genom att säga: Köp nu och betala fem månader senare! Det är nämligen samma tendens. Man talar om att det inte finns någon ränta. Men i alla sådana här saker finns det en effektiv ränta. Det kan man vara absolut säker på.
Något parti som tillhör riksdagen har någon gång försökt avskaffa räntan, men det är någonting som jag i alla fall inte tror att vi som är debattörer här kommer att gå på.
Gunnar Andrén (L):
Allra först vill jag säga att jag tror att statsrådet Ask klarar den här debatten mycket bra. Jag är helt nöjd med det som hon har sagt här. Jag tycker också att det är väldigt bra att Monica Green egentligen ansluter sig till de synpunkter som vi hade 2004. Jag tror att många var fundersamma över den här lagstiftningen. Det kan hända att vi skulle ha drivit detta lite hårdare, särskilt kreditprövningen.
Nu anslöt vi oss och yrkade inte på att man skulle riva upp hela den här lagstiftningen. Jag tycker att det är bra att man nu gör en omprövning av den, för det tror jag är till gagn för väldigt många. Det är egentligen ingen partipolitiskt skiljande fråga när man gör en sådan här lagstiftning. Eva Sonidsson använder begreppet finansiell rådgivning. Det vore bra om det vore så.
Tyvärr är det ofta fråga om finansiell missvisning i de här sammanhangen. Låt mig allra sist ta upp frågan om Kronofogdemyndighetens utsatthet i det här sammanhanget.
Jag tror i grund och botten att man, som riksdagsledamoten Jan Ertsborn har pekat på, måste göra någonting för att se till att skuldsaneringen blir effektivare. Då måste man se till att kostnaderna för dem som ska driva in, som Monica Green också är inne på, ökar väldigt kraftigt, så att det inte blir så lönsamt för dem att anlita den samhällsservice som Kronofogdemyndigheten ger. Vi måste ha kvar en kronofogdemyndighet. Det är jag helt på det klara med.
Och jag tror att vi alla är överens om att detta är en viktig del av vårt ekonomiska system. Men att just ett antal finansiellt missvisande företag har kunnat utnyttja detta så mycket är en avigsida som man måste göra någonting åt. Det tror jag att vi kan göra i partipolitisk enighet, för det kommer att gynna alla dem som nu hamnar i väldigt svåra ekonomiska omständigheter.
Gunnar Andrén (L):
Idén att staten och skattebetalarna skulle gå in och satsa pengar, äga kapital, i nya sparbanker förefaller inte vara speciellt god. Det finns en likhet mellan Kommunistiska manifestet och den första sparbankslagen, nämligen att båda kom under första delen av 1800-talet. Sedan dess har en del avvecklats och andra utvecklats.
Jag för min del tror, precis som interpellanten, att sparbankerna spelar en stor roll. Också jag har valt att vara kund i sparbanken, i Bjursås sparbank. Det är viktigt att se till att den ideologiska synen blir tydlig.
Vänsterpartiet och dess föregångare har alltid velat förstatliga banker av olika slag. Nu drar man i den andra delen, så att säga. Nu ska man förutom det statliga kapitalet också satsa privat kapital i bankerna, och det går inte riktigt ihop. Jag tror därför att Vänsterpartiet måste fundera på hur man egentligen ska ha det med bankerna, vem som ska satsa kapitalet.
Ytterligare statligt kapital i sparbanksrörelsen strider helt mot tanken bakom sparbanksrörelsen, som tidigare även omfattade Föreningssparbanken. Det är en närmast grotesk tanke. Anledningen till att sparbanksrörelsen varit så otroligt framgångsrik är att man använt sig av det som jag och många andra kallar kyrktornsprincipen.
Man tar inte större risker än att man vet vem man lånar ut till. I till exempel Bjursås går man upp i kyrktornet och tittar sig omkring. Man ser vilka människor man kan lita på, vilka som betalar tillbaka till banken. Det är den stora skillnaden. Man behöver alltså inte de lån som Vänsterpartiet talar om, för om man har en god affärsidé - det gäller även på det lokala planet - behövs de inte.
Ulla Andersson har rätt i att sparbanker och affärsbanker måste hanteras på olika sätt eftersom de har olika riskprofiler. Dessvärre är det inte så att man inte kan ta risker i bankledningarna. Det såg vi under 90-talet. Tidigare fanns en del sparbanker - Tomelilla sparbank, sparbanken i Göteborg - som gjorde jättelika förluster. Det gällde också en sparbank i östra Södermanland. Inte heller den finns längre.
Ett av problemen är att också sparbankerna måste ha en mycket stabil grund för att kunna vara säkra på att spararnas medel alltid kan betalas tillbaka. Därför tycker jag att regeringens förslag om stabilitetsavgift även måste omfatta hela den del av bankrörelsen där man har insättargaranti.
Det innebär reciprocitet i detta sammanhang.
Gunnar Andrén (L):
Det finns i arbetsmarknadspolitiken ett väldigt svårlöst problem, och det är att det finns för få jobb att förmedla. Baksidan av detta är att vi har ett väldigt fokus på just detta, alltså hur vi ska förmedla för få jobb. Vad ska vi göra i stället? Jo, vi måste se till att få fler jobb som är efterfrågade.
Statsrådet och jag har i andra sammanhang än Lars Liljas utmärkta interpellation diskuterat vad vi kan göra, och kanske just uppdelningen mellan staten, kommunerna och företagandet inte bara är ett filosofiskt utan också ett reellt problem.
I begreppet "arbetsmarknadspolitiska program" kan ligga en hel del när det gäller att också skapa jobb, och om vi ska lösa de problem som för få jobb innebär måste vi se mer till hur vi ytterligare kan biträda företagande och skapande av jobb. Jag har själv gjort en opublicerad studie. Den är från den 11 januari och sträcker sig 21 månader tillbaka i Stockholms län.
När man tittar på arbetslösheten finns det många iakttagelser man kan göra. Man kommer ändå hela tiden fram till att det har varit svåra tider och många nedläggningar av företag och så vidare, men tillkomsten av nya arbetsplatser och nya jobb hänger också samman med vad vi har för företagsklimat.
Jag tror för min del att oavsett vad vi har för regering måste vi i grund och botten, om vi ska lösa de problem som inte minst ungdomar har, se till att minska trösklarna också för att skapa nya jobb och nya företag. I grund och botten är det så, herr talman, att utan företag och företagare blir det ganska lite välfärd. Det kan man säga är ett slagord, men det ligger otroligt mycket i detta.
Jag tror också att en av de stora bristerna vi har sett när det gäller integrationspolitiken är att alltför få som har annan bakgrund än den svenska har kunnat engagera sig i företagsamhet. Man har lätt hamnat i ett stöd just därför att det finns så få jobb att förmedla. Det är väldigt svårt att veta exakt vad man ska göra, men jag skulle vilja höra med statsrådet vad som ligger i just begreppet arbetsmarknadspolitiska program.
Handlar det bara om att just förmedla jobb? Då tror jag för min del att man möjligen i kommunerna inte riktigt hänger med. Det kan man nog göra i staten. Annars är det uppenbart att många kommuner arbetar effektivt och aktivt med detta. Det finns på många olika håll. I Solna har vi alldeles nyligen sett ett sådant exempel.
Där har man uppenbarligen ett annat angreppssätt, vill jag påstå, än på många andra håll. Man ser till det kanske viktigaste av allting, att många unga människor har någonstans att gå på morgonen, att de åtminstone är eftersökta så att de inte hamnar i passivitet.
Exakt vad det kan vara fråga om kan nog skilja mellan Hagfors och Stockholm eller andra platser, men det är otroligt viktigt att vi ser till att vi har ett skapande samhälle och inte bara ett förmedlande samhälle.
Gunnar Andrén (L):
Jag har full förståelse för att statsrådet inte hade tid att i sitt första inlägg gå in på de arbetsmarknadspolitiska programmen. Jag hoppas att det finns möjlighet för statsrådet att återkomma, därför att jag tror att det är en av de centrala frågorna, att man ser till att få flera företag och flera jobb. Herr talman! Enkla svar finns sällan på mycket komplicerade frågor.
Det är bara den tvärsäkre som allra bäst vet vad man alltid ska göra. Just i denna stund skulle jag vilja aktualisera en fråga, nämligen hur man skulle kunna engagera fler företagare i processen att skapa fler jobb. Jag tror för min del att de som är företagare och har fullt jobb är otroligt engagerade och har väldigt lite tid att syssla med att lära ut hur man blir företagare.
Ofta kan man kanske inte lära sig detta. Det finns ändå ett behov. Jag tror att många känner sig osäkra inför att starta eget. Det är liksom baksidan på Lars Liljas diskussion här om vad kommunerna kan göra. Min mer konkreta fråga är om man skulle kunna tänka sig att i någon form använda pengar som nu hanteras inom Arbetsförmedlingens ram till att engagera företagare för att hjälpa inte minst ungdomar med att starta eget.
Jag tror att det är en av de saker som skulle kunna göra att fler verkligen fick jobb. Jag håller med om att det naturliga är att man vänder sig till kommunen respektive Arbetsförmedlingen. Kanske är det svårt att vända sig till en företagarorganisation exempelvis. Det behövs en förmedlingsverksamhet däremellan. Pengar får inte vara ett hinder när det gäller att utnyttja alla möjligheter som kan finnas.
Gunnar Andrén (L):
Jag skulle vilja tacka Lars Lilja för att han fortsätter en intensiv diskussion i Sveriges riksdag om denna fråga. Jag vill också tacka statsrådet Larsson för ett utmärkt svar. Det är Riksidrottsförbundet som har hand om all provtagning och verksamhet. Jag tror att det som regeringen nu har gjort, nämligen att tillsätta en utredare för att se över var ansvaret för provtagning och kontroll ska ligga, är väldigt klokt.
I både Finland och Danmark har man en annan ordning där verksamheten är skild från riksidrottsförbunden. Man kan tycka att detta är en betydelselös fråga, men det är nog väldigt symboliskt om man tittar på hur många prover som tas i det här landet - ungefär 3 500 förra året, tror jag.
Vi kan konstatera att inom idrottsvärlden, särskilt på elitidrottsnivå, hittar man utomordentligt få fall där det är fråga om dopning. Men genom att det ligger på Riksidrottsförbundet tror många att detta bara är ett problem för elitidrotten. Så är det inte. I själva verket är det precis tvärtom.
Det är ett ganska litet problem inom idrotten, och där har vi kontrollverksamhet, men på många andra områden är det ett stort problem. Det är människor på olika gym, gymnasier och allt möjligt som kommer i kontakt med dessa preparat och inte förstår att detta inte är ett problem bara för elitidrottare utan för vanliga människor.
Det är lite som 1977 då vi övergav försäljningen av mellanöl. Det låter väldigt konstigt, men det handlar om tillgänglighet. Man förstår att alla dessa preparat är medicinskt skadliga för vem som än använder dem.
Därför är det viktigt att man skiljer detta från idrotten på samma sätt som i många andra länder. Så kommer jag till den andra frågan, som vi har diskuterat även i andra sammanhang, och det är hur vi utöver att tull och polis ska ingripa ser på distributionen av och lönsamheten i handeln med dessa illegala preparat.
Där tror jag för min del att det finns alltför stort överseende. Det är en form av försäljnings- och häleriverksamhet, och man måste slå till hårdare mot den för att minska lönsamheten och för att få fler hälare att avstå. Hans Wallmark var inne på detta. Näthandeln ökar. Här måste man tillgripa andra metoder när det gäller själva tillgängligheten i skolor och på andra håll.
Till exempel här i Stockholm kan man misstänka att det kan förekomma en viss verksamhet vid det stora torg som ligger ganska nära riksdagen. Det är olika former av häleribrott, men det är häleribrott som mycket riktar sig mot enskilda människor som inte förstår att det de utsätter sig för är medicinskt skadligt för deras egen hälsa.
Därför är det synnerligen angeläget att man ser till att minska lönsamheten i den här handeln.
Gunnar Andrén (L):
Jag tackar Per Bolund för att han har ställt interpellationen men ännu mer statsrådet för att han har gett ett klart svar på frågan. Grundfrågan är om uttagsskatt ska tillämpas i stort sett överallt annars men inte på kooperativ vindkraft.
Jag måste ställa frågan till Per Bolund efter snart åtta år i skatteutskottet, och den har ställts också där: Önskar Miljöpartiet att uttagsskatt ska tillämpas på alla andra områden där den nu tillämpas men inte på kooperativ vindkraft?
Det är också intressant mot bakgrund av att Per Bolund säger att det har träffats någon form av överenskommelse mellan de rödgröna partierna. Vi har inte sett någon sådan, såvitt jag vet.
Men på en direkt fråga häromdagen från skatteutskottets ordförande Lennart Hedquist till partierna i sagda utskott var svaret entydigt från Socialdemokraterna och Vänsterpartiet att man anser att uttagsbeskattning ska förekomma i Sverige.
Jag vill inte uttala mig för Miljöpartiet, utan jag överlåter det till Per Bolund. Det är dock intressant för alla andra skattebetalare i landet att veta om vi ska införa något som man skulle kunna säga är ett gynnande av just denna form men där alla andra som har liknande uttagsbeskattning skulle bli orättvist behandlade i förhållande till detta.
Anser Miljöpartiet att uttagsbeskattning ska förekomma? Om det ska förekomma, ska det då finnas något undantag från det?