Mats Odell (KD):
Bosse Ringholm har frågat mig hur bankernas räntenetto har förändrats som en följd av de stödpaket som regeringen har satt in och om låntagarna skulle komma att bidra till en ökning av bankernas vinster. För att säkerställa stabiliteten i det finansiella systemet har regeringen vidtagit ett antal åtgärder. Genom en ny lag har regeringen fått möjlighet att med kort varsel lämna stöd i olika former till kreditinstitut. Vidare kan de banker som så önskar, mot en garantiavgift, avtala med staten om en garanti för nyupplåning.
För insättarna har insättargarantin vidgats och inlåning upp till 500 000 kronor omfattas numera av insättargaranti. Bankernas inlåningsräntor på de största sparkontona har generellt sett sänkts i mindre utsträckning än marknadsräntorna sjunkit. Det betyder alltså att inlåningsräntorna inte är förklaringen till ett bättre räntenetto.
När det gäller räntenettot i bankernas utlåning har marginalen mellan bankernas utlåningsräntor till företag och tremånaders interbankränta ökat sedan oktober och var under januari fortsatt hög. Detta kan dock förklaras med hur olika finansieringsformer och krav på kapitaltäckning påverkar bankernas räntenetto.
I tider av turbulens tenderar företag att i stället för upplåning i företagsobligationer, vilket för närvarande är en relativt dyr upplåningsform, finansiera sig direkt hos bankerna. Antag att ett stort svenskt företag funderar på att finansiera sig via företagsobligationsmarknaden och att detta i dag kan ske till 12 procents ränta.
Alternativet till detta är att finansiera sig direkt via bank till kostnaden Stibor plus 6 procentenheter, det vill säga totalt ca 7,15 procent, vilket företaget i nuläget också väljer eftersom alternativkostnaden är högre. För bankerna är priset på det egna kapitalet i dagsläget mycket högt, både sett till direktavkastningen på bankaktier och på priset för så kallat hybridkapital och förlagslån.
Därav blir också priset till låntagaren högre, särskilt för mer riskfylld utlåning. Den sammanlagda effekten för bankerna blir på kort sikt att räntenettot förbättras. Detta motverkas dock av att också de förväntade kreditförlusterna ökar till följd av den försämrade realekonomin.
Fler företag kommer på sikt också att återgå till företagsobligationer då placerares intresse för denna låneform återigen ökar, vilket kommer att minska företagens upplåningskostnader.
Vad gäller bankernas utlåningsräntor gentemot hushåll kan man konstatera att sedan den 16 oktober 2008, då regeringen presenterade den svenska stabilitetsplanen, har de kortaste utlåningsräntorna sjunkit med ca 4,2 procentenheter. Detta motsvarar utvecklingen för interbankräntan.
Motsvarande sänkning för bolåneräntor med två och fem års bindningstider är ca 2,7 procentenheter respektive cirka 1,5 procentenheter vilket motsvarar räntenedgången på bostadsobligationer med dessa löptider. Med andra ord har det under denna period funnits en stark koppling mellan marknadsräntorna och bolåneräntorna.
Slutsatsen är att Riksbankens räntesänkningar i kombination med de av regeringen vidtagna åtgärderna har haft full effekt på utlåningsräntorna gentemot hushållen, och därmed inte bidragit till ett ökat räntenetto. Regeringen har gett Finansinspektionen i uppdrag att granska effekterna av de statliga stabilitetsåtgärderna, vilket rapporteras regelbundet.
Regeringen kommer även fortsättningsvis att noggrant följa hur bankernas in- och utlåningsräntor utvecklas för att slå vakt om att vidtagna åtgärder kommer hushåll och företag till del.