KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Stenberg (S):
När man lyssnar på ministern i den här frågan framgår det klart och tydligt att det här kanske inte är regeringens högst prioriterade fråga. Jag har också tittat i den här rapporten från .SE, och jag skulle vilja ta upp en aspekt som på sitt sätt tangerar FRA-debatten.
Man konstaterar i rapporten att det fortfarande är så att många svenska myndigheter har sina servrar för tvätt av skräppost och liknande placerade utomlands. Man konstaterar dessutom i den här rapporten att det är på väldigt få av de här servrarna som det används kryptering.
Det är faktiskt så att om man försöker skicka krypterade mejl till myndigheterna via de här servrarna studsar mejlen tillbaka. De accepteras inte. Att ha servrarna utomlands innebär att det blir omöjligt att avgöra vad som är inhemsk, svensk trafik och vad som går utomlands.
De flesta av de här servrarna finns i EU-länder, men det förekommer även att de placeras på andra sidan Atlanten. Då får vi komplikationen med FRA-debatten - det går inte att särskilja svensk och utländsk trafik.
Dessutom blir det här, vilket också påpekas i rapporten, vidöppet för utländska säkerhetstjänster som kan ta vara på information som skickas mellan svenska myndigheter. Min fråga till ministern är helt enkelt: Vad kommer regeringen att göra för att rätta till de här uppenbara bristerna i säkerheten?
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att upplysa ministern om att de haft regeringsmakten i två år, inte tolv månader, som ministern tycks tro. Dessutom är det ni, försvarsministern, som har regeringsmakten och därmed också ansvaret för att nu hantera dessa frågor. Det blir lite märkligt när ministern, i stället för att svara på frågor, ägnar sin tid åt att ställa frågor till oppositionen. Det är faktiskt regeringen som sitter på hela makten och myndigheterna i dagsläget.
Jag fick inget som helst svar på mina frågor. I stället kom en utläggning om att FRA hjälper myndigheterna att utforma krypton för deras meddelanden för att på det viset stärka säkerheten.
Om det nu är så, försvarsministern, att bara 34 procent av myndigheternas servrar över huvud taget accepterar krypton eller annat transportskydd av e-post blir frågan vart säkerheten då tar vägen.
Jag frågar igen: Vad kommer regeringen att göra för att åtgärda bristerna med att många svenska myndigheter fortfarande har sina servrar utomlands och att det är omöjligt att avgöra vad som är svensk och utländsk post sett ur FRA-frågans synvinkel? Dessutom skickas denna information internationellt helt oskyddat.
Den är alltså vidöppen, vilket betyder att utländska säkerhetstjänster kan ta del av den information som skickas mellan svenska myndigheter. Svara på frågan, ministern: Vad kommer regeringen att göra för att åtgärda detta?
Hans Stenberg (S):
Jag hade inte tänkt lägga mig i debatten, för den har skötts på ett utmärkt sätt från vår sida av Claes-Göran Brandin, Karin Svensson Smith och Peter Pedersen.
Men jag blev väldigt upprörd när jag hörde Sven Bergström påstå att vi inte står upp för miljöambitionerna när vi kritiserar regeringens otroligt flata agerande i den här frågan.
Vi socialdemokrater har tillsammans med övriga i den nuvarande rödgröna oppositionen varit pådrivande för att bilda SECA-området för att kunna förbättra miljön i Östersjön. Men det är värt att hålla i minnet att det stora bekymret när det gäller Östersjön inte är försurningen utan övergödningen. Det är kväve- och fosforutsläppen som är det riktigt stora bekymret.
Sedan är det jättebra att man får ned svavelutsläppen, för svavelutsläppen är ett stort bekymmer. Svavelutsläppen går nu snabbt ned.
Däremot kan man fundera om det inte borde ha varit en tankeställare när den övriga världen är väldigt tveksam till att kunna klara av att nå målet om 0,5 procent i utsläpp 2020 utan menar att det förmodligen kommer att bli 0,5 procent 2025.
Hur kan man så självklart säga att man kan införa 0,1 procent för Östersjön utan att det får några konsekvenser för industrin? Här har regeringen brustit allvarligt. Man borde ha tänkt igenom det.
Nu är vi på väg att införa ett regelverk som gör det billigare att transportera massa och papper från Brasilien till Rotterdam och släppa ut hundra gånger så mycket svavel som om man transporterade samma mängd papper och massa från Sundsvall till Rotterdam. Det gynnar inte miljön. Vi kan inte säga att vi gör avkall på miljökraven för att vi är kritiska till den ordningen.
Vi har en gemensam reservation där vi menar att regeringen med kraft måste agera inom IMO för att få ett regelverk som dels ger minskad miljöpåverkan från sjöfarten, dels inte ger svensk industri och sjöfart sämre konkurrensförutsättningar. Det är vi överens om.
Vi är väldigt kritiska till att regeringen inte agerat. Estlands regering agerar, Finlands regering agerar, Sveriges regering avvaktar och väntar på att EU ska ta initiativ i denna fråga. Det ser vi inte som en vettig väg att gå.
Om vi dessutom får betydligt mer av svenskt gods flyttat från sjön till lastbil ger det inte någon miljöeffekt.
Hans Stenberg (S):
Det är det här som är fullkomligt absurt: Vi säger att vi är överens om att man måste hantera det här på ett vettigt sätt. Det absurda ligger i att regeringen vägrar att agera. När man försöker ta upp det med berörd minister är det enda hon envetet säger i de sammanhangen att vi inte skulle stå upp för miljökraven i fråga om Östersjön.
Det är ni som har regeringsmakten. Det har snart gått fyra år av mandatperioden, ni borde börja inse det och särskilt de i Regeringskansliet. Här krävs det ett ordentligt agerande snabbt. Vi kan inte sitta och vänta; tiden går. Vi talar om att införa ett bränsle av en helt annan sort.
Det är inget fartygsbränsle som ska användas i fartygen i Östersjön efter 2015, och det är om fyra år. Vi har brist på diesel i Europa i dag. Vi vet att prisbilden kan skena i väg väldigt fort.
Det kan mycket väl visa sig att de beräkningar som Sjöfartsverket har gjort och som pekar på en kostnad på runt 28 miljarder för svensk industri kan vara oerhört fel, alltså alldeles för lågt ställda. Det beror alldeles på hur utvecklingen blir när det gäller hur många dieselbilar vi får i Europa under den tiden.
Att vi skulle hinna bygga om raffinaderikapaciteten i någon större utsträckning fram till 2015 kan man nästan glömma. Man kommer inte ens att hinna klara miljöprövningarna för den delen. Därför måste regeringen agera med kraft i den här frågan. Kommer man inte fram med IMO måste man fundera över hur man gör annars för att säkra svensk industris konkurrenskraft.
Man kan inte fortsätta att avvakta, fundera och se vad som händer. Nu måste man agera.
Hans Stenberg (S):
Jag hade inte tänkt lägga mig i den här debatten från början. När statsrådet säger att kassaservicen har förändrats för att det inte fanns någon efterfrågan är det en sanning med stor modifikation. Det är klart att vi som vanliga konsumenter i yrkesaktiv ålder har väldigt små behov av att besöka kassaservice.
Förslag om att förändra kassaservicen har dykt upp tidigare, och vi socialdemokrater har sagt nej till det. Det må vara att man som frisk medelålders person inte har något behov av kassaservice, men det finns ett stort antal äldre och funktionshindrade och människor på landsbygden som faktiskt behöver den.
Det finns också en rätt stor grupp småföretagare på landsbygden som skulle få bekymmer att lämna från sig sina dagskassor om man förändrade detta. Detta var farhågor som vi framförde när förändringen genomfördes.
Då lovade man från regeringens sida att man naturligtvis skulle ta det i beaktande och följa upp det. Tyvärr tvingas vi nu säga: Vad var det vi sade? Äldre och funktionshindrade och människor som saknar bil på landsbygden blir nu utan kassaservice i många fall. Tre mil kan man inte ta sig som äldre om man inte har bil.
Man blir alltså beroende av att andra människor sköter ens kontanthantering. Det är inte bra. Ännu värre är det att man helt har bortsett från småföretagarnas behov av att hantera dagskassor. Jag har under de år jag har suttit i riksdagen vid några tillfällen ägnat mig åt att åka med lantbrevbärare.
Varje gång jag har gjort det har jag kunnat konstatera att det finns ett stort behov hos småföretagare - det kan vara turistföretag, små verkstäder eller annat på landsbygden - av att kunna lämna sina dagskassor. Detta har regeringen helt lämnat åt sidan. Det är verkligen ingen småföretagarvänlig politik som den här regeringen för, åtminstone inte när det gäller småföretagarna på landsbygden.
Nu kommer detta med företagscentren som en ytterligare försämring för småföretagen. Det är djupt oroande. Jag förstår inte hur Centerpartiet, som tidigare har slagits för landsbygdens överlevnad, kan leda en sådan utveckling. Det är klart att ministern kan säga att det är Postens sak att själv organisera detta.
Så säger man om man abdikerar. Man har faktiskt ett ansvar i riksdag och regering för att se till att de statliga verksamheterna fungerar, så att det finns service i hela landet. Hela landet ska leva, sade Centerpartiet förr, men det tycks vara bortglömt i dag.
Hans Stenberg (S):
Ministern säger att det inte finns något behov av kassaservicen, och därför är den i princip avskaffad. Man måste följa utvecklingen. Det är klart att man måste följa med i den tekniska utvecklingen, men när det gäller kassaservicen har man gjort en ordentlig utvärdering av det här och konstaterat att det finns stora brister.
När man pratar med regeringsföreträdare i trafikutskottet, där vi hanterar den här frågan, medger de öppet att det finns brister som ska rättas till. Regeringen bereder frågan. Frågan är: Hur länge ska man göra det? Hur länge ska företagare på landsbygden vara utan möjlighet att hantera sina dagskassor på ett vettigt sätt?
Länsstyrelsen i Norrbotten påpekade det här för regeringen i juni förra året. Jag tycker att det finns all anledning att ta det här på allvar, för det är ett stort bekymmer, inte för väldigt många människor, inte för majoriteten av människorna i landet, men för ett antal äldre personer på landsbygden i glesbygd är det här ett reellt bekymmer. Framför allt är det ett stort bekymmer för ett antal småföretagare på landsbygden.
Då borde regeringen faktiskt ta tag i den här frågan och snabbt göra någonting åt detta. I stället låter man Posten genomföra ytterligare försämringar för småföretagarna. Det känns väldigt konstigt och väldigt passivt från regeringen. Man sitter bara och tittar på i stället för att ta ledningen i arbetet.
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka för svaret på interpellationen, även om det är häpnadsväckande passivt till och med för att komma från infrastrukturministern. För att undvika missförstånd vill jag tydligt säga att det är väldigt bra att IMO skärper svavelreglerna. Det är helt ohållbart att fortsätta som i dag.
Det jag tycker är tråkigt i det hela är att man fortsätter att tillåta 3 1⁄2 procents svavelutsläpp internationellt fram till minst 2020, förmodligen når vi 2025 innan man får ned den halten. Jag tycker också att det är helt riktigt att ställa strängare krav på svavelutsläpp inom SECA-området och Östersjön.
Även om huvudproblemet i Östersjön är övergödning påverkar svavelutsläppen försurningen, och det är ju ett allvarligt problem. Därför är det rätt att skärpa kraven och få ned dem till 1 1⁄2 procent, som vi har i dag. Problemet uppstår när man väljer att gå ned till 0,1 procent 2015. Det är problematiskt eftersom ingen ordentlig konsekvensanalys gjordes före beslutet.
Hela förhandsdiskussionen handlade om att gå ned från 1 1⁄2 procent till 0,5 procent. Det var ingenting som industrin jublade över, men det gick att leva med. Det är en dramatisk skillnad mellan 0,5 och 0,1 procent när det gäller kostnaderna eftersom det är fråga om en helt annan typ av olja med ett helt annat pris.
Jag betraktar beslutet inom IMO, som vad jag har förstått fattades under en nattmangling, som ett misstag. Man ville vällovligt göra en insats för miljön men insåg inte konsekvensen. Ministern säger att det finns osäkerheter om kostnaderna. Visst finns det. Sjöfartsverket pekar på ett spann mellan 13 och 28 miljarder.
Oavsett om det är 13 eller 28 miljarder blir det en oerhörd belastning, konkurrensnackdel, för svensk industri. Det blir fullkomligt absurt när det blir billigare att frakta papper och pappersmassa från São Paulo till Rotterdam än vad det blir att frakta papper och pappersmassa från Sundsvall till Rotterdam. Det kan inte vara riktig miljöpolitik.
Om ingen ändring av beslutet sker leder det ofrånkomligen till kraftigt minskade industriinvesteringar i Sverige, framför allt inom pappersindustrin - det är den som drabbas mest. Dessutom kommer det att bli en övergång från sjö- till landtransporter. Det tror jag ingen önskar av miljöskäl, särskilt inte med tanke på att vi har ett överbelastat järnvägsnät.
Detta kommer att leda till att vi får en hel del som går på lastbil i stället för på sjön. Det kan inte vara rätt ur miljösynpunkt. Därför ser jag det som absolut nödvändigt att regeringen agerar kraftfullt inom IMO.
Endera för att skjuta upp ikraftträdandetidpunkten så att man hinner bygga ut raffinaderikapacitet eller liknande, eller för att nöja sig med 0,5 procent 2015 och skjuta 0,1 procent på framtiden. Det här känns oroande. Det känns inte som om ministern har insett allvaret i detta för svensk industri.
När man vill avvakta EU:s agerande undrar jag om man översatt och skickat över Sjöfartsverkets rapport till EU så att den finns med som underlag för EU:s bedömningar.
Hans Stenberg (S):
Det här var klarläggande. Det har tidigare sagts från regeringsföreträdare att beslutet inom IMO var mer eller mindre ett misstag och hade fattats utan regeringens vetskap.
Men uppenbarligen har regeringen gett tydliga direktiv till Sjöfartsverkets förhandlare att det är 0,1 procents svavelnivå som ska gälla, och det är det som verket har genomfört. Det är bra att det förtydligandet görs från regeringens sida.
Jag tar mig nästan för pannan när regeringen blandar ihop EU:s inflytande på frågan med IMO:s. Det är ändå statsrådets kompetensområde. Vet hon inte vilka som utfärdar reglerna för internationell sjöfart?
EU reglerar i och för sig svavelutsläpp för inomeuropeisk trafik, men när det gäller internationell trafik är det IMO:s regler som gäller. De gäller faktiskt också länder inom EU. Det är IMO:s regler som gäller, inte EU:s. Sedan kan man säga att man ska verka för att reglerna ska gälla överallt.
Min gissning är att det inte ens finns förslag om att gå ned till 0,1 procent i övriga EU. Det finns förslag om att tidigast 2020 gå ned till 0,5 procent. Det är en nivå som man kanske kan klara här nu. Sedan har man sagt att alla länder drabbas lika. Men i praktiken är det inte så.
Det beror på hur lång väg man ska gå med den lågsvavliga oljan med ett helt annat pris. Därför är det i praktiken Finland, Sverige och Baltikum som drabbas. Övriga EU-länder påverkas så marginellt att det inte har någon betydelse i praktiken. Det beror på hur transportmönstret ser ut.
Det är skrämmande att statsrådet är så okunnig om svensk industris konkurrensförhållanden. Sedan påstår statsrådet att det här är noga förberett. Men det är det inte. Man förde en lång och intensiv diskussion om att gå ned från 1,5 till 0,5 inom SECA-området. Den diskussionen var förankrad.
I vanlig ordning protesterade naturligtvis industrin mot det, men den kunde leva med det. Nu har vi dock lagt oss på en nivå som inte går att leva med. Det är klart att Sverige ska leva upp till internationella överenskommelser, men överenskommelserna har kommit till på ett sådant sätt att det om Sveriges riksdag hade tagit beslutet och berett det på detta sätt faktiskt hade varit olagligt.
Det hade stridit mot grundlagen att först ta ett beslut och sedan utreda konsekvenserna. Det finns mycket goda grunder för att göra en omprövning av detta beslut. Följden av det blir inte ens miljömässiga förbättringar, för investeringarna tvingas ut till länder där man kommer att fortsätta använda olja med 3 1⁄2 procents svavelhalt.
Det tvingar svensk industri att gå över till lastbilstransporter i stället för sjötransporter. Det är inga miljövinster. Det enda detta leder till är att man tar död på investeringarna i svensk skogsindustri. Jag som kommer från en region där vi faktiskt lever på skogsindustri - jag kommer från ett land som är beroende av skogsindustrin - måste reagera när jag ser att det går snett i diskussionen.
Hans Stenberg (S):
Åsa Torstensson försöker blanda bort korten ordentligt. Det är betydligt längre än 20 år man har kämpat för Östersjön. Vi står självklart bakom de miljömål vi har satt upp för Östersjön. Självklart ska vi ned med svavelhalten i bränslet. Jag vet inte hur många gånger jag har sagt det, men Torstensson lyssnar ju inte.
Jag har själv motionerat om att få ned svavelhalten i bränslet, och jag har interpellerat ett flertal gånger, både när vi har haft socialdemokratiska regeringar och nu när vi har den nuvarande regeringen. Problemet har varit att detta bränsle inte ens finns att få tag på ute i Europa. De rederier som har valt att gå över till bränsle med låg svavelhalt har haft stora extrakostnader eftersom bränslet inte har gått att få tag på.
Nu tror tydligen Åsa Torstensson att raffinaderikapaciteten kommer att ha byggts ut så kraftigt 2015 att det inte kommer att vara något bekymmer med priser eller annat. Jag blir häpen när jag hör på Åsa Torstensson. Nu ska man vänta på EU. EU ska beakta vad IMO har kommit fram till, och så ska man baka in det i EU-reglerna.
Sedan är allt frid och fröjd. Uppenbarligen upplever hon det så. Det är ju inom IMO vi måste agera för att få en förändring. Det behöver inte vara en ändring på två punkter.
Det är fullkomligt orimligt att tillåta 3 1⁄2 procents svavelhalt i den internationella sjöfarten fram till 2020 eller 2025, men det är också orimligt att gå ned till 0,1 procent i SECA-området redan 2015. Att tro att EU som helhet ska agera för att rädda svensk industri när inte den svenska regeringen står upp för den måste jag säga är otroligt naivt.
Hans Stenberg (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret även om det inte var så konkret som jag önskade. Anledningen till att jag ville ha debatten med näringsministern är att jag vill ta den som utgångspunkt för en lite vidare debatt om statens ansvar när man lägger ned statlig verksamhet i en liten utsatt glesbygdskommun.
I Ånge kommun har befolkningen halverats de senaste 50 åren. Nu ligger man strax under 10 000 invånare. Jag har genom åren sett hur ett stort antal industrijobb har försvunnit.
För att delvis kompensera det har det under tidigare år förts dit en del statlig verksamhet. Men nu har vi under senare år sett att många av de statliga verksamheterna också flyttas bort. Bara under de två tre senaste åren handlar det om att SJ har plockat bort ca 40 tågmästartjänster.
Migrationsverket har lagt ned sin verksamhet vilket har inneburit att 30 jobb försvunnit, och kommunen har tvingats riva 100 lägenheter. Alldeles nyligen har kriminalvårdsanstalten i Viskan och SVT:s digitaliseringsverksamhet lagts ned. Det handlar om sammantaget drygt 100 jobb direkt.
Till det kommer alla indirekta jobb som följer med att det finns stora verksamheter på orten i servicenäringar och annat. Callcenterjobb har försvunnit. Det får naturligtvis återverkningar på handel och service. Sammantaget blir det av en dimension som gör att det blir oerhört svårt för kommunen att hantera.
För Ånges del handlar det om att jobb försvinner i den dimension som kan jämställas med om Volvo skulle lägga ned sin verksamhet i Göteborg när man jämför kommunernas storlek. Vi har också den situationen att för dem som friställs finns mycket få alternativ. För många, de allra flesta, blir flytt den enda lösningen.
Det är för långa avstånd för att till exempel pendla till Sundsvall. Även om många gör det blir det oerhört kostsamt. Om man har eget hus gör det också att det blir väldigt svårt att sälja fastigheten eftersom värdena ligger så lågt. Ovanpå den situationen vi haft riskerar nu nästa dråpslag att komma.
Man överväger också att flytta verksamheterna från Postens paketsorteringsterminal med 70 anställda till andra orter. Då kommer kommunen att stå där med en tom fastighet som kommunen hyr ut till Posten för en väldigt billig hyra för att man varit rädd om jobben på orten.
Det är här jag tycker att det måste finnas ett ansvar för staten. När man som en stor dominerande arbetsgivare på en ort sammantaget lägger ned så oerhört många jobb på kort tid borde man ha ett särskilt ansvar utöver det generella som är lika för storstad och glesbygd och i princip är samma för alla i hela landet.
Man borde ha ett särskilt ansvar som en stor arbetsgivare på en liten ort när man lägger ned. Min fråga till ministern är: Har staten ett sådant ansvar?
Hans Stenberg (S):
Det är klart att det är viktigt att göra insatser för att främja företagande och göra det enklare att driva företag också i glesbygd. Men problemet är att om man ska driva ett företag måste det finnas kunder. Man måste ha verksamheter som man kan jobba som underentreprenör åt och så vidare.
När staten som arbetsgivare på en liten ort på väldigt kort tid drar undan så oerhört många jobb hjälper det inte med de här generella insatserna. Det krävs särskilda, riktade insatser. Jag protesterar definitivt när ministern säger att man inte kan styra de statliga verksamheterna för att de etableras i princip som de vill.
Om de vill flytta verksamheten kan man inte ingripa för då kommer konstitutionsutskottet, vill ministern antyda. Det är inte sant. Regeringen är fri att ta beslut om att en viss verksamhet ska ligga på en viss plats. Regeringen kan göra det. En enskild minister kan inte påverka, men regeringen kan göra det.
När vi hade regeringsmakten och vi tillsammans, Socialdemokraterna och Centerpartiet, tog beslut om att lägga ned ett antal regementen tog vi samtidigt beslut om att etablera statliga verksamheter på utsatta orter. Sollefteå var ett sådant exempel. Det som har hänt i Ånge tidigare är egentligen samma sak. Man har beslutat att kompensera för stora nedläggningar och lägga statliga verksamheter där.
När vi gjorde det här i Sollefteåfallet - jag minns det mycket väl, för jag satt i riksdagen då - gick centerpartisterna som satt i riksdagen ut med pressmeddelanden och talade om att de minsann hade lyckats påverka den socialdemokratiska regeringen att göra detta. Man ville helt ta åt sig äran för att det hade skett.
Nu när Centerpartiet har ansvar för de här frågorna i riksdagen ser vi hur alla de här statliga verksamheterna på väldigt kort tid flyttas bort. Det gäller Sollefteå, och det gäller Ånge.
Jag förstår inte hur man som parti så totalt kan byta fot från att ha haft som profilfråga att vilja lägga ut statliga verksamheter till att helt stillatigande acceptera att de statliga verken, myndigheterna och bolagen bara flyttas bort. Jag funderar på varför ni vill sitta i regeringen.
Varför vill ni ha regeringsmakten? Ni gick ju ut med stora pressmeddelanden och talade om att ni minsann kunde påverka regionalpolitiken när ni var i opposition. Men nu sitter ni på makten, och då kan ni uppenbarligen ingenting göra.
Man pratar om utbildningssatsningar och infrastruktursatsningar för att stödja utvecklingen av jobb och företag. Inte särskilt mycket av det kommer Ångeborna till del. Det krävs nästan att de flyttar för att de ska komma i åtnjutande av det.
Det skulle vara intressant att höra vad det är för stora infrastruktursatsningar som staten har gjort i Ånge. När det gäller de stora satsningarna på högre utbildning handlar det väl om att åka till Mittuniversitetet i Östersund eller Sundsvall. Och det är bra, det som görs där, men det räcker inte. Dessutom har i praktiken antalet utbildningsplatser skurits ned ganska ordentligt under den borgerliga regeringsperioden.