Patrik Björck (S):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Regeringens arbetsmarknadspolitik misslyckas på alla punkter. Oavsett vart man sig i världen vänder konstaterar man att den här politiken inte lyckas.
Företrädare för ekonomkåren konstaterar att regeringen inte gör de satsningar som den borde göra för att få hjulen att rulla. Pratar man med företrädare för Arbetsförmedlingen, den myndighet som är satt utföra den här politiken, får man veta att de ger regeringens jobbpolitik underkänt. Det finns egentligen ingen, mer än möjligen arbetsmarknadsministern, som tycker att den här regeringens arbete har varit lyckat och gett resultat.
Sedan regeringen tillträdde har arbetslösheten ökat, liksom varslen, och krisen ute i landet är total. Regeringen har egentligen inte gjort någonting, och de få åtgärder som man har vidtagit har varit dåliga, felaktiga och väldigt ofta inkonsekventa. En av de åtgärder som vi diskuterar i den här interpellationen kännetecknas just av att den är inkonsekvent.
Regeringen har argumenterat, precis som framgår här i svaret, för att de två viktigaste punkterna i arbetsmarknadspolitiken har varit jobbskatteavdraget och försämringen av a-kassan. Man har hävdat att en viss nivå på a-kassan enligt någon sorts forskningsstöd som har varit väldigt dubiöst - och som jag har efterfrågat i flera år och aldrig fått besked om - skulle leda till att arbetslösheten sjönk.
Om man nu tror det - vilket man naturligtvis har rätt att göra, vi lever ju i ett land med trosfrihet - må det vara hänt. Men om man ska vinna någon sorts förtroende i debatten måste man vara konsekvent i sin tro.
Vi har ju stridit om alla de här sakerna flera gånger, och arbetsmarknadsministern har då hållit fast vid sin linje, vilket jag har respekt för. Jag tror inte på att den här linjen leder dit arbetsmarknadsministern pekar, men jag har respekt för att arbetsmarknadsministern har den tron.
Men man kan inte samtidigt kritisera dem som inte inför tilläggsförsäkringar medan man applåderar och uppmuntrar dem som inför tilläggsförsäkringar eftersom det sätter hela den här politiken - som visserligen är felaktig - på spel. Här är arbetsmarknadsministern svaret skyldig. Vilken av de här politiska signalerna är det som leder till en lägre arbetslöshet?
Vilka av de här politiska signalerna är det som leder framåt och är ett stöd i den här krisen? Är det de tak och ersättningsnivåer som arbetsmarknadsministern har presenterat i sina olika propositioner som har röstats igenom här i riksdagen mot vår vilja eftersom vi inte tror på det, eller är det de nivåer som uppstår när man tilläggsförsäkrar arbetslöshetsersättningen? Vilken av de här nivåerna är det som gäller?
Där är arbetsmarknadsministern svaret skyldig. Det finns en jättestor inkonsekvens inbyggd i hela det här svaret. Även om man skiljer på ersättningsnivåer och ersättningens tak, som det står, är tilläggsförsäkringen till för att kompensera inkomster över taket. Då blir frågan omedelbart: Vad anser arbetsmarknadsministern om taket? Är det fel, eftersom det är bra när man försäkrar bort det?
I så fall, om den politik som arbetsmarknadsministern står för är felaktig, skulle arbetsmarknadsministern kunna ändra på det taket. Det skulle jag vilja ha svar på.