KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Ek (C):
Ja, jag tror att det är viktigt med förtroendeskapande åtgärder. Jag känner nog också att jag och den svenska regeringen har förtroende i EU-kretsar, eftersom vi blir ombedda att hjälpa till vid förhandlingar och eftersom diskussionerna förs på det sätt de förs i miljöministerråd och konkurrenskraftsråd, till exempel. Det internationella klimattoppmötet förbereder vi nu, och jag har redan haft ett antal bilateraler.
Jag redogör gärna för det förberedande arbetet vid ett senare tillfälle. Jag tror att det är viktigt att börja tidigt och tydligt för att nå resultat i FN:s klimatförhandlingar. Ett annat område där det faktiskt syns att Sverige åtnjuter förtroende är hur det går med Climate and Clean Air Coalition, det arbete med den internationella koalitionen vi var med om att starta upp när det gäller de kortlivade klimatgaserna.
Vi är med och leder det arbetet, och det kvitteras vid varje bilateral hur bra många andra länder tycker att det här är. Ett annat sätt att visa på förtroende är faktiskt att titta på hur de olika internationella klimatprojekten hanteras. Det handlar till exempel om solenergi i Tempégré i Benin, där el från anläggningen levereras till det regionala elnätet och ersätter fossila bränslen. Det hjälper fattiga människor.
I Tamil Nadu i Indien har man ett biobränsleeldat kraftverk för produktion av förnybar el. I Rwanda finns ett CDM-projekt för soldriven vattenfiltrering. Den som är intresserad kan titta på de här sakerna på Energimyndighetens hemsida. De skapar också förtroende och en lättare ingång i de mycket svåra internationella förhandlingarna.
Det handlar även om regeringens väldiga satsningar på energiforskning och miljöforskning, där energiforskningsanslagen är tre gånger så stora som innan alliansregeringen trädde till och där vi också lade väldigt stora utökade anslag på miljöforskning förra året. Allt det här bidrar till svenskt förtroende, men svenskt förtroende är inte bara regeringen - det är vi alla. I det arbetet hoppas jag att vi kan hjälpas åt. Tack för en bra interpellationsdebatt!
Lena Ek (C):
Ärade ledamöter! Ärade interpellant! Jens Holm har frågat mig om jag avser att snarast verka för att förordning 1993:1053 om användning av vattenskoter ska kunna tillämpas i enlighet med sitt syfte samt om jag avser att verka för att frågan om behörighet och åldersgräns för vattenskoter kommer att vara en del av ett nytt förslag från regeringen.
Det stämmer, fru talman, som Jens Holm påpekar att det har visat sig vara svårt att tillämpa den svenska vattenskoterförordningen vad gäller möjligheterna att lagföra någon för brott mot förordningens bestämmelser. Vattenskoterfrågan är en fråga som jag under min tid som miljöminister har fått ta del av flera synpunkter kring, exempelvis vad gäller erfarenheter av störningar från nöjeskörning och krav på hårdare reglering.
Andra har anfört att ansvarsfull användning av vattenskotrar inte medför sådan störning att det är motiverat med en särreglering av just vattenskoteranvändning och att förordningen därför bör upphävas i sin helhet. Jag delar Jens Holms uppfattning att dagens situation är otillfredsställande och att nuvarande reglering måste ses över så att frågan kan få en lösning.
Regeringen har därför den 5 juni 2013 gett i uppdrag åt Havs- och vattenmyndigheten att kartlägga och analysera omfattningen av och orsaken till de olägenheter för människors hälsa eller för miljön som användningen av vattenskotrar kan ge upphov till.
Till undvikande av omotiverad särreglering av vattenskotrar i förhållande till andra typer av mindre motordrivna vattenfarkoster innefattar uppdraget en kartläggning och analys av störningsbilden även för dessa farkoster. Havs- och vattenmyndigheten ska föreslå de eventuella författningsändringar som analysen föranleder. Uppdraget ska redovisas i november i år.
Jens Holm har också ställt en fråga om huruvida behörighet och åldersgräns för vattenskoter kommer att vara en del av ett nytt förslag från regeringen. Regeringen har i dag inga planer på att införa krav på behörighet och åldersgräns för vattenskotrar.
För det fall Havs- och vattenmyndigheten i sin redovisning av det uppdrag som nu har lämnats skulle komma fram till att det finns en direkt koppling mellan de störningar som vattenskoteråkning ger upphov till och ålder och kompetens hos föraren kan regeringen givetvis komma att omvärdera denna inställning. Detta faller i så fall under infrastrukturministerns portfölj.
Lena Ek (C):
Ja, det är viktigt med ordning och reda. Ja, det är viktigt med korrekt information till allmänheten. Och ja, det är viktigt med korrekt information till dem som hanterar vattenskotrar i ett eller annat sammanhang. Vi kan börja med brottsbalken. Där hanteras sådana ärenden.
Det handlar om ifall man uppsåtligen har skadat någon, det handlar om misshandel, och det handlar om andra former av brott. Det gäller alla till lands och till sjöss oavsett fordon och oavsett tid på dygnet. Det kan vi därför kanske avskriva direkt. Det var inte heller det som interpellationen handlar om. I så fall skulle justitieministern ha interpellerats.
Sedan handlar det om villkoren för att ha rätt att framföra en vattenskoter. Det är frågor som hanteras på samma sätt som villkoren för att framföra lastbilar, bilar, motorcyklar och andra fordon, och de hanteras av infrastrukturministern. Det är inte heller det som denna interpellation handlar om.
Detta handlar om i vilken omfattning som vattenskotrar stör människor och orsakar skador på miljö, natur eller människors hälsa i en miljömässig mening. Ja, där behöver saker och ting redas ut, och ja, det är mitt ansvar. Det är precis därför som Havs- och vattenmyndigheten har fått ett uppdrag.
Myndigheten ska analysera omfattningen av och orsaken till de olägenheter för människors hälsa eller miljö som användningen av vattenskotrar och andra mindre motordrivna vattenfarkoster kan ge upphov till och föreslå författningsändringar som analysen föranleder. Det finns egentligen en lagstiftning.
Men eftersom EU-kommissionen och EU-domstolen har sagt att den inte är korrekt utformad måste vi göra om den. Det är därför som vi har tagit upp denna fråga. Detta uppdrag har lämnats till Havs- och vattenmyndigheten, och regeringen avser att när det gäller dessa frågor och denna aspekt av användningen av vattenskotrar redovisa detta uppdrag i vinter.
Jag hoppas att vi kommer att vara klara med regler så att det blir tydligt och transparent så att alla vet vad som gäller före nästa säsong.
Lena Ek (C):
Jag tycker naturligtvis att det är förfärligt med de olyckor som sker i samband med bruk och missbruk av detta fordon. Men samtidigt måste jag säga att du, Jens Holm, brukar vara så noga med fakta, eller hur?
Jag tycker inte att vi ska sprida den felaktiga uppfattningen att inga regler gäller därför att det inte är sant. Det är faktiskt inte sant. Brottsbalkens regler gäller i allra högsta grad i fråga om det som handlar om skadegörelse och det som handlar om skada på person.
De rättsvårdande myndigheter som vi har och som finns i närheten av sjön och i, på och runt våra öar och våra skärgårdar har naturligtvis ett absolut ansvar att hitta förövare, beivra brott och se till att säkra bevisning när det gäller alla de brott som finns upptagna i brottsbalken.
Det är varken ett osäkert rättsläge eller några som helst tveksamheter om detta. Alla dessa regler gäller också i fråga om vattenskotrar. Sedan kan vi gå över till det som handlar om miljöfrågor. Det är faktiskt så att 7 kap.
miljöbalken gäller också i detta fall och i det fall man orsakar miljöskada, precis som för alla andra.
Jag tycker att det inte bara är fel, utan jag tycker att det möjligen till och med är skadligt att offentligt i riksdagens kammare försöka ge sken av att det är ett rättslöst tillstånd, för det är det verkligen inte.
Det som det handlar om är att de regler som vi har haft och som handlar om i vilka områden som man får framföra dessa vattenskotrar har visat sig inte vara möjliga att använda. Men det är verkligen bara en liten del av det hela.
Om du som riksdagsledamot i en interpellationsdebatt vill debattera frågan om körkortsliknande tillstånd för vattenskoter måste du interpellera den minister som har ansvar för dessa frågor. Jag kan inte uttala mig i detta fall. Jag kan ha en väldigt personlig åsikt, och jag kan jämföra med vad det är som gäller för den som ska framföra en motorcykel, en moped eller andra fordon där det krävs tillstånd.
Det kan vara Centerpartiets åsikt, och det kan vara min personliga åsikt. Men när det gäller regeringens åsikt i dessa frågor måste diskussionen föras med ansvarig minister. När det handlar om frågan om vattenskoterförordningen handlar det om i vilka områden och under vilka omständigheter som man får framföra vattenskoter. Och där har vi ett rättsosäkert tillstånd.
Det är precis därför som Kustbevakningen och polisen tycker att det blir onödigt att fullfölja ärenden som handlar om detta. Men det innebär inte att de inte har sitt fulla ansvar enligt brottsbalken och enligt miljöbalken. Dessa två mycket stora regelsystem gäller alla i vårt samhälle. Fru talman! Jag ber att få återkomma i mitt nästa inlägg till hur vi nu försöker att rätta till detta så skyndsamt som det går.
Men låt oss gemensamt komma överens om att ingen av oss ska torgföra den åsikten eller det felaktiga påståendet att det är ett rättslöst tillstånd på havet, för det är det definitivt inte. (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag vill för protokollets skull säga att det inte är Jens Holm som bestämmer vilken minister som ska besvara interpellationen, utan det är regeringen som gör det.)
Lena Ek (C):
Det är helt korrekt att vi har ett bekymmersamt läge när det gäller vattenskoterförordningen, som handlar om regler om var och hur man får framföra vattenskoter rent fysiskt i våra skärgårdar. Det har vi försökt klarlägga, först genom att ha en intensiv dialog med EU:s myndigheter för att se vad man menar i de oklara texter som vi har haft.
Vi har anordnat en hearing på Miljödepartementet med berörda parter för att klarlägga detta. Vi har insett att den reglering vi har faktiskt inte fungerar och att vi måste åtgärda denna fråga. Därför har vi fattat ett regeringsbeslut om att ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att titta på hur vattenskotrar och andra mindre motordrivna fordon stör.
En av EU:s kritikpunkter är att förordningen bara gäller vattenskotrar men borde gälla också andra mindre motorfordon på sjön.
Vi ska försöka få ett underlag där man teknikneutralt för den här gruppen fordon klarlagt vilka störningar som sker, var vi har hål och vad sjunde kapitlet i miljöbalken inte täcker i miljödelen samt vad som behöver göras från Miljödepartementets och vår myndighets sida när det gäller det område som vattenskoterförordningen täcker.
HaV har fått ungefär sex månader på sig att klara ut detta och komma tillbaka med ett underlag. Jag avser att återkomma till riksdagen med ett förslag till beslut före nästa säsong. Jag håller helt med om att det när det gäller miljöfrågor och vattenskotrar finns oklarheter i regelverket som inte behöver finnas där.
Därför ser vi nu till att vi får det beslutsunderlag som vi ska ha enligt grundlagen för att kunna förelägga riksdagen ett förslag till beslut om en ny vattenskoterförordning. Ett sådant hoppas jag kunna återkomma med i vår i budgeten för nästa säsong.
Lena Ek (C):
Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Miljöstyrningsrådets verksamhet kan behålla sitt oberoende och sin höga kvalitet. Den offentliga upphandlingen är av stor strategisk betydelse och kan bidra till att vi når våra politiska mål, till exempel Sveriges miljökvalitetsmål och generationsmålet.
Riksrevisionen har påpekat att samordningen och styrningen av arbetet med miljökrav i offentlig upphandling behöver förbättras . Upphandlingsstödsutredningen föreslår att en samlad upphandlingsmyndighet bildas som stöd till offentlig upphandling.
Förslaget stöds av Upphandlingsutredningen, alltså Anders Wijkmans utredning , som också föreslår att Miljöstyrningsrådets verksamhet bör ingå i myndigheten så att miljökrav och sociala hänsyn kan samordnas med andra krav.
Jag noterar att andra länder, till exempel Norge och Nederländerna som jämte Sverige ligger i framkant i arbetet med hållbar upphandling, har samlat sitt upphandlingsstöd i en myndighet. Förslaget om en samlad myndighet till stöd för offentlig upphandling bereds för närvarande inom Regeringskansliet liksom frågan huruvida Miljöstyrningsrådets verksamhet ska ingå i denna myndighet.
Jag anser likt Marie Nordén att Miljöstyrningsrådet bedriver en mycket betydelsefull verksamhet med hög kvalitet och stor integritet. Det är därför viktigt att slå vakt om denna verksamhet så att den kan fortsätta, utvecklas och stärkas oavsett om verksamheten inordnas i en myndighet eller ej.
Lena Ek (C):
Det här är en teknisk men mycket spännande diskussion. Jag håller verkligen med interpellanten om att upphandlingen spelar mycket stor strategisk roll. Den omfattar en stor del av vår ekonomi. En innovativ upphandling gynnar framväxten av ny och bättre teknik.
Om vi ska klara de svenska miljömålen måste det offentliga Sverige handla upp rätt saker, vara noga med att miljökriterierna följs och med att vid varje upphandling ta steg mot att uppfylla de svenska miljömålen och klimatmålen. Därför är upphandlingen oerhört viktig. Miljöstyrningsrådet är ett bolag.
Det bildades 1995 för att vara huvudman för EU:s miljölednings- och miljörevisionsförordning, EMAS, som någon kanske känner till. Miljöstyrningsrådet har byggt upp en omfattande verksamhet för stöd till offentlig upphandling om miljö och hållbarhet. Huvuddelen av bolaget ägs redan av staten och mindre delar av Sveriges Kommuner och Landsting och Svenskt Näringsliv.
Delägarna har aviserat att de inte gärna vill vara kvar i den bolagsformen. Man har alltså både den Jeppsonska utredningen om stödet för offentlig upphandling, som kom förra året, och Anders Wijkmans upphandlingsutredning, SOU 2013:12, som kom i år. Utredningarna är gjorda av två personer som är besjälade av att vi ska nå våra svenska miljömål.
Båda bedömer att kvaliteten inte förändras om man byter organisationsform så att Miljöstyrningsrådets verksamhet finns i en statlig myndighet och inte i ett bolag som till stor del ägs av staten. Det är en kvalitetsfråga. Naturligtvis behöver vi diskutera och fundera över hur vi ska garantera kvaliteten. De här råden behövs.
Det är alldeles tydligt. Detta framgår också, som Marie Nordén säger, av hur många myndigheter som använder Miljöstyrningsrådets rekommendationer. Däremot är det inte nödvändigt med notifiering. Notifiering är ett krångligt förfarande som tar tid och där man inte alltid vet utgången. Det har erfarenheten lärt oss.
När det gäller till exempel notifiering av strängare kemikalieregler i Sverige har vi fått väldiga problem med att få kommissionen att godkänna dem, trots att många svenskar kanske tycker att det skulle vara självklart och att vi borde få bestämma detta själva. Den springande punkten här är om miljöstyrningsråden ges författningsform eller inte.
Det är det vi måste vara noga med, för i så fall kan det komma att krävas en notifiering.
Det är väl ingen som har tänkt att de här råden ska bli författningstext, utan det är allmänna råd som är så varierande att de inte heller faller under någon form av vidare tolkning av vad som kan vara andra styrande beslut som är att jämföra med författningstext. De frågor som interpellanten ställer är viktiga.
Naturligtvis ska vi vara noggranna med kvaliteten och med att de miljöråd och upphandlingsråd som behövs sköts och hanteras på ett flexibelt sätt, så att de kan fortsätta att göra samma nytta i den svenska samhällsutvecklingen som de har gjort så här långt.
Lena Ek (C):
Jag skulle vilja börja med att slå fast ett par saker innan jag fortsätter själva diskussionen.
Det första är att det är väldigt skönt att ha en interpellationsdebatt med en företrädare för Sveriges riksdag som är lika angelägen som jag om att offentlig upphandling ska styras på ett miljömässigt korrekt sätt och som håller med om att det betyder väldigt mycket för att vi ska nå våra miljömål och för samhällsekonomin.
Det andra jag vill slå fast är att beredning pågår. Regeringen har ännu inte tagit ställning till hur detta ska organiseras. Vi har beredningsunderlag från olika håll som vi just nu värderar. För min del kan jag säga att verksamheten är väldigt viktig.
Den har mycket hög kvalitet och ska bibehållas, helst också fortsätta att utvecklas och bli ännu bättre. Vad gäller ägarskapet är det så att staten äger 85 procent och SKL och Svenskt Näringsliv delar på de kvarvarande procenten.
Men bara 50 procent av verksamheten finansieras av staten. Det är fakta vi har att hantera. De andra två parterna är dock väldigt tveksamma till att fortsätta i bolaget, och ett helägt statligt bolag faller under samma regler som en myndighet i väldigt många fall.
Det är en av anledningarna till att två utredningar har behandlat Miljöstyrningsrådets verksamhet. I remissvaren på de här två utredningarna är det många som skriver att kvaliteten är väldigt hög, vilket jag också har nämnt. Det är roligt att många avnämare tycker det.
Många tycker att det är svårt att ta ställning; de bryr sig kanske inte så mycket om organisationsformen, men vill värna verksamheten. Många tillstyrker en ny myndighet. Ganska många är emot, men det är ett mindre antal. Det finns några som tycker att frågan om att verksamheten skulle kunna ligga på Kammarkollegiet inte har utretts tillräckligt och som har en del åsikter om Kammarkollegiets verksamhet, men det är en helt annan debatt än den vi för i dag.
Allt detta bereds just nu. När det gäller frågan om hur man ska betrakta upphandlingsråden från Miljöstyrningsrådet har vi fler underlag än Statskontorets underlag. Nu är inte jag någon expert på detta, men jag har i alla fall jobbat med de här rättsliga frågorna, och jag var väldigt tveksam till Statskontorets slutsats, måste jag säga.
Vi har därför plockat fram flera underlag vad gäller frågan om notifiering behövs eller inte. Vi kan slå fast att allmänna råd som inte ges i författningsform inte behöver notifieras.
Det som kan bli en gråzon är om det är en form av tekniska råd som ges en sådan innebörd att de kan jämställas med författningstext och som kallas för faktiskt bindande tekniska föreskrifter. Jag kan för protokollets skull nämna att det direktiv vi nu diskuterar är direktiv 98/34/EG.
Vi är av den åsikten att de råd som ges av Miljöstyrningsrådet inte är att beteckna som faktiskt bindande tekniska föreskrifter. Därför ska vi kunna utveckla verksamheten i olika organisationsformer. Den beredningen pågår nu. Regeringens ställningstagande är inte klart.
Lena Ek (C):
Jag kan be att få ta till protokollet att inte heller regeringen är intresserad av en ny byråkratisk modell där alla är förlorare, självklart inte. Vi vill att det ska bli så bra som möjligt. Oavsett organisationsform måste vi titta väldigt noga på detta. Det gäller oavsett om Miljöstyrningsrådet i framtiden kommer att hamna i en myndighet eller behållas som ett statligt ägt bolag.
Det kan möjligen vara med två parter och inte tre som i dagens läge, men med en övervägande statlig ägarandel på 85 procent eller mer. Det vi måste titta på i fortsättningen och även i nuvarande organisationsform är att inte Miljöstyrningsrådets råd formuleras på ett sådant sätt att de kan liknas vid författningstext.
Det handlar om att faktiskt bindande tekniska föreskrifter kan vara en sådan gråzon. Vi måste vara noga med att hålla en klar gräns oavsett om Miljöstyrningsrådet är kvar i den form som finns nu eller om organisationsformen förändras.
Jag tror inte att någon i denna kammare vill att varje upphandlingsråd till varje enskilt företag, eller om det nu är kommun eller landsting, ska räknas som författningstext och därmed notifieras. Det vore en väldigt absurd situation. Det är någonting som vi måste undvika. Det måste vi undvika i vilket fall som helst oavsett om vi förändrar organisationsformen eller behåller den som den är.
Det är en viktig sak att påminna sig. I grunden håller jag med interpellanten om vikten av att upphandlingen är miljömässigt, klimatmässigt och socialt riktig.
Lena Ek (C):
Jonas Gunnarsson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra och förebygga igenväxning av Vänerns stränder. Skydd av områden är en prioriterad fråga för regeringen. Vad gäller den specifika frågan som Jonas Gunnarsson ställer till mig ligger det primära ansvaret, vilket jag också har sagt i svaret på tidigare riksdagsfråga från Gunnarsson, på länsstyrelserna.
Orsaken till vegetationsförändringarna är oklara, men dessa beror troligen på flera faktorer som vattenregleringen av Vänern, ändrat klimat, ökat kvävenedfall och minskat betestryck. Regeringen arbetar aktivt för att bevara och främja hävden av betesmarker och slåtterängar som finns i odlingslandskapet, då dessa är särskilt värdefulla för att bevara den biologiska mångfalden.
Ersättningar till skötsel av betesmarker och slåtterängar utgör därför en viktig del i det svenska landsbygdsprogrammet. EU:s ramdirektiv för vatten ställer krav på att alla vattenförekomster inklusive Vänern ska nå god ekologisk och kemisk status till 2015. Vattenmyndigheterna arbetar med att ta fram reviderade åtgärdsprogram till 2015.
I detta arbete analyseras förstås om ytterligare åtgärder behövs för att nå god vattenkvalitet i Vänern. Reglering av Vänern och klimatanpassning av Götaälvdalen är en stor och viktig fråga för samhällsnyttan.
Den har hanterats i flera utredningar, bland annat i Klimat- och sårbarhetsutredningen och i ett delbetänkande som särskilt hanterar bland annat Vänern. Effekter på flora och fauna inklusive strandvegetation som resultat av ändrad tappning följs upp av Vänerns Vattenvårdsförbund och länsstyrelserna genom en utökning av den nationella miljöövervakningen.
Vattenreglering genom tillåten dämnings- och sänkningsgräns regleras i en tillståndsdom. Regeringen beslutade under 2012 att utse fler områden runt Vänern till Natura 2000-nätverket på grund av deras höga naturvärden.
När det gäller skötsel av skyddade områden, däribland Natura 2000-områden, ligger ansvaret på länsstyrelserna att utvärdera behovet av och genomföra de skötselåtgärder som behövs för att bevarandevärdena ska säkras och fortsätta att ha en gynnsam bevarandestatus.
Jag avser att fortsätta verka för att naturområden som är viktiga att bevara förvaltas på ett ändamålsenligt sätt och med hänsyn till klimatanpassning där så är nödvändigt.
Lena Ek (C):
Alla delar av vår natur och de olika ekosystemen och vattensystemen är oerhört komplicerade, och allt hänger ihop.
Jag förstår interpellantens avsikt, och jag förstår att människor som bor runt Vänern är vana vid att kunna gå till sina stränder och vid att se öppna skär.
Det gamla sättet att höja och sänka vattennivån i Vänern är inte heller bra om man tänker på människors trygghet ur stabiliseringssynpunkt. Jag är därför lite fundersam över vad det är för åtgärder som Jonas Gunnarsson tänker sig i det här sammanhanget.
Rent allmänt när det gäller skötsel av Vänerns fantastiska natur har den här regeringen pekat ut fler Natura 2000-områden som ska värnas och skyddas. Ansvaret för de statligt skyddade områdena ligger på Naturvårdsverket och länsstyrelserna, och det finns anslag för skydd av värdefull natur.
Under det här året är det över 600 miljoner kronor. När det gäller skötsel av naturreservat som Naturvårdsverket bestämmer över i Västra Götaland är det 384 miljoner kronor. En del av de pengarna har gått till Värmlands län och till Västra Götalands län för att kunna klara av sådana här saker. Därmed tycker jag att det görs ganska mycket.
Vi kan inte hålla på och manipulera vattenståndet. Det blir alldeles för osäkert ur skredrisksynpunkt. Vi har beslutat om värdefulla områden under den här mandatperioden. Man kan alltid öka anslag, men det finns en stor summa skattemedel anslagen för att sköta de skyddade områden som finns.
Jag funderar på vad det är som Jonas Gunnarsson menar borde göras utöver detta.