KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Jag tycker nog att det på en punkt finns anledning att nyansera debatten lite grann. Det talas om gigantiska subventioner. Jag vet inte om Gunnar Andrén känner till hur lite de här kamraterna satsar på det som är tyngdpunkten i deras politik. Håll i er nu: Det är en halv miljard, 500 miljoner kronor, som ska räcka till allt detta.
Ska man säga att det är 10 000 lägenheter är det 50 000 kronor per lägenhet. Det ska räcka till lägre hyra, och det ska inte gå till byggherrarna. Det är någonting som Joe Labero sysslar med om dagarna. Det är ett reptrick som är väldigt spännande. Man satsar 500 miljoner, och så löser man det hela.
Det är det enda som Socialdemokraterna har i sin bostadspolitiska fatabur, men de har väldigt mycket kritik av det regeringen gör. Vad är det som händer på området? Vi har haft en period de senaste 20-25 åren, sedan miljonprogrammet stod klart, där det har byggts väldigt lite i Sverige jämfört med i våra nordiska grannländer. Det har bland annat berott på felaktigheter i själva systemet som nu rättas till.
Det sker i en proposition som denna riksdag kommer att fatta beslut om i ganska stor enighet den 17 juni. Det kommer att förändra villkoren för att investera i och förvalta hyresrätter. De 500 miljonerna som våra färgglada kamrater har i sitt budgetalternativ är ingenting i det sammanhanget.
Det viktiga är naturligtvis när man får långsiktigt goda förutsättningar så att de som har sparkapital, det må vara pensionsfonder och andra, vill investera i att bygga hyresrätter. Här hjälper inga subventioner på en felaktighet som har funnits. Det är väldigt viktigt att säga. Jag konstaterar också att inga människor av kött och blod ska drabbas av Socialdemokraternas fastighetsskatt och ej heller av en förmögenhetsskatt.
Det är också ett reptrick som nu börjar genomskådas alltmer. Det vi nu väntar på är att få reda på: Hur ska förmögenhetsskatten drabba? Den ska inte drabba arbetande kapital. Vad har vi då kvar för skattebaser? Ja, det är vårt bostadsbestånd. Där är det en liten grupp, 1 procent, som ska ta in dessa pengar.
Jag undrar naturligtvis med spänning: Kommer de tidigare 16 av 17 aktiemiljardärerna att fortfarande undantas från förmögenhetsskatten? Det var er politik tidigare för att de inte skulle flytta ut ur landet. Jag antar att de kommer att befrias från sin del av förmögenhetsskatten på sina aktieinnehav. Då kan de ha råd att flytta in i de hus där vanligt folk tvingas flytta ut på grund av att ni höjer beskattningen på deras boende. Fru talman!
Det är två alternativ som står mot varandra. Jag måste konstatera att oppositionen är tomhänt. Regeringen har tillsammans med parterna presenterat för riksdagen ett förslag som fundamentalt ändrar förutsättningarna att bygga och förvalta hyresrätter i framtiden i Sverige. Det är en del av lösningen till att det ska blir mer byggande och att fler vill investera sina pengar i hyresrätter åt andra människor.
Mats Odell (KD):
Tommy Waidelich påstår att trenden för bostadsbyggande är nedåtgående. Nu har han till och med kommit till att det är ett byggstopp, fru talman! Han talar om ett byggstopp när Boverket säger att det kommer att byggas någonstans mellan 33 000 och 40 000 bostäder nästa år. Det har man kommit fram till efter att ha sammanställt enkäter från Sveriges kommuner. Det är ganska häpnadsväckande att tala om byggstopp då.
Låt mig konstatera att det är två alternativ som står mot varandra. Vi måste lita på att banker och fonder och de som förvaltar vårt sparkapital vill investera i att bygga hyresrätter. Det tycker inte Tommy Waidelich är någon bra idé. Det kallar han för marknaden. Det ska vara aktivt, säger han. Vi ska tämja marknaden. Och hur ser då era vapen ut när ni ska ut och tämja marknaden?
Ni har skrapat ihop 500 miljoner kronor för att göra detta - för att sätta marknadsekonomin ur spel på området. 500 miljoner kronor är med förlov sagt ett vapen som inte imponerar. Man ska ta över och säga att nu gäller inte det som byggherrarna säger om var de vill bygga, exempelvis där man kan få en rimlig avkastning på pensionskapital som man förvaltar.
Nej, här kommer De rödgröna med 500 miljoner och ska nu åstadkomma en helt ny situation. Jag tror att ni får gå hem och skrapa ihop betydligt mer pengar om ni tror att det på politisk väg ska gå att rita hur lägenheterna ska se ut och om vi ska få folk att bygga dem. Vi måste i stället bygga det marknaden vill ha. Då kommer nämligen flyttkedjorna.
Om vi bygger lägenheter och bostäder som efterfrågas kommer flyttkedjor, och då blir också i slutändan en billig hyresrätt ledig för en ung människa att flytta in i. Det är inte sannolikt att den första bostaden för en ung människor är en nyproducerad lägenhet, lika lite som den första bilen är en fabriksny bil.
Mats Odell (KD):
Mikael Damberg har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning den ökande kostnadsbilden för landets studenter som bor i studentrum samt hur jag ställer mig till kritiken från landets studentorganisationer och studentbostadsförvaltare gällande fastighetsavgiftens utformning. Bostadssituationen för landets studenter är en mycket viktig fråga för regeringen. Boverket fick därför under 2009 i uppdrag att göra en översyn av studenternas bostadssituation. Uppdraget redovisades i rapporten Student söker bostad, som inkom i januari 2010.
Boverket har inte kunnat påvisa en enskild faktor som skulle kunna lösa bostadsbristen för studenter. Däremot finns det flera faktorer som kan förbättra bostadssituationen. Boverket föreslår bland annat att lärosätena bör få rätt att tillhandahålla bostäder, en översyn av fastighetsavgiften för korridorrum och att man kan införa vissa lättnader i Boverkets byggregler för studentbostäder.
Vid terminsstart, då efterfrågan på bostäder är som störst, bör man även eftersträva att utnyttja det befintliga beståndet på ett bättre sätt. Rapporten bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Regeringen har sedan 2006 vidtagit ett antal åtgärder för att skapa långsiktigt stabila spelregler för bygg- och bostadsmarknaden.
Arbetet med att få till stånd en fungerade bostadsmarknad för studenter och övriga hushåll fortsätter. Utgångspunkten är att flera olika faktorer måste samverka för att skapa en bättre bostadssituation för landets studenter. Frågan om fastighetsavgiftens utformning för studentbostäder ska ses i detta sammanhang.
Mats Odell (KD):
Låt mig först säga i den här delen att mitt och finansministerns svar hänger ihop så till vida att vi bägge säger att det här är en fråga som bereds för närvarande. Vi studerar den här frågan. Vi tittar på vad som är möjligt att göra inom en ansvarsfull ekonomisk politik. Jag delar Mikael Dambergs oro för studentbostadssituationen. Vi har också satt i gång ett analysarbete för att se vad som kan göras, precis som jag säger i interpellationssvaret.
Jag tror att det går att göra saker i kommunerna när det gäller tillfälliga bygglov. Jag tror att Boverket på myndighetsnivå kan bidra genom att sänka byggkraven för boenden som rör ungdomar och studenter. Det gäller parkeringsplatser till exempel. Det är orimligt att tänka sig att man i ett studentboende ska ha samma krav på det som man har i ett område med barnfamiljer, för att nämna ett sådant exempel.
Det är saker som identifieras nu i den rapport som myndigheten har tagit fram på uppdrag av regeringen. Jag är också glad att Mikael Damberg ställer de här frågorna. Det antyder nämligen, herr talman, att han är beredd att gå längre än De rödgröna så här långt har velat göra. Man föreslår visserligen sänkt fastighetsavgift för hyresrätter och borätter, men jag har inte kunnat uppfatta att det är skattesänkningar som på något sätt särskilt kommer studentbostäder till godo.
Rätta mig gärna om jag har fel på den punkten! Socialdemokraterna och De rödgröna har ju inte något särskilt recept för fler studentbostäder utöver de byggsubventioner för hyresrätter som man föreslår.
Förutom att jag är kritisk till byggsubventioner, som ju har fått hela vår bostadsmarknad att hamna snett, menar jag igen att de belopp som ni har avsatt är alldeles otillräckliga för att nå dit ni skulle vilja komma. Ni avsätter 500 miljoner nästa år. Jag vet att man vill att det ska räcka till 20 000 hyresrätter framöver.
Låt oss ta halva det antalet för att göra en snäll beräkning. Det skulle med er politik betyda att den som bygger en hyresrätt eller en studentlägenhet får 50 000 kronor för det besväret. Subventionen är också behäftad med särskilda energikrav och hyresreglering.
Det räcker kanske till två eller tre kvadratmeter bostadsyta, och det, herr talman, tror jag inte räcker för att påverka den som ska investera. Jag tror att de rödgröna subventionerna är skadliga för de förväntningar som nu finns på byggmarknaden, men de är paradoxalt nog alldeles otillräckliga också för det som De rödgröna hoppas att uppnå.
Mats Odell (KD):
Vad hände med bostadsbyggandet när jag tog bort bostadssubventionerna, frågade Mikael Damberg. Ja, det var tydligen kraftfulla åtgärder. Byggandet gick ned kraftfullt, inte bara i Sverige utan också i Norge, Finland, Danmark, Tyskland och i andra länder.
Det sammanföll nämligen med en global finanskris som gjorde att det inte gick att få lån vare sig för dem som skulle bygga bostäder eller för dem som skulle köpa bostäder. Jag vet att ni i oppositionen vill bortse från krisen och skylla på att regeringen drog åt handbromsen för all ekonomisk aktivitet, inklusive byggandet i Sverige. Så är det helt enkelt inte.
När det gäller vad som händer på Finansdepartementet i fråga om studentbostäder har jag tillsatt en statssekreterargrupp som består av fem statssekreterare. Den leds av min statssekreterare Dan Ericsson, som nu studerar denna fråga. Här finns statssekreterare från alla relevanta inblandade departement. Det arbetet pågår sedan en bra tid tillbaka.
Finansministerns roll är inte att nu ta ställning till sådana förslag. Vi har samordnat bägge svaren. Finansministerns roll är att ta ställning när fackministrarna kommer in med färdiga förslag. Att han för närvarande inte har några förslag på området är naturligt eftersom det är jag som bereder frågan.
Frågan kommer så småningom in i en process som ska mynna ut i vad Alliansen vill göra på området, nämligen i Alliansens gemensamma valmanifest. Så ser tidtabellen ut. Sedan pågår inom vår allians, liksom inom er allians, arbete i de olika partierna inför valmanifesten. Jag antar att ni kommer med ert eget valmanifest inför valet, och vi kommer med ett.
Jag har lett en arbetsgrupp inom Kristdemokraterna som har jobbat med trygghet, tillväxt - välfärdsfrågor. Det handlar om jobben, företagande, bostäder och annat. Där har vi fört fram ett antal förslag som bland annat handlar om bosparande för unga och konkreta förslag på hur vi kan få fram fler studentbostäder.
Jag har skrivit artiklar om detta, bland annat tillsammans med ledningen för HSB i Sverige och HSB i Stockholm. Vi har gemensamma uppfattningar om detta. Det här gör jag för att påverka också det som ska bli Alliansens slutliga valmanifest. Så ser det ut, herr talman. Det är en naturlig process i en demokrati där man inför ett val arbetar på olika sätt för att främja det man tror på.
I det här fallet är det alldeles uppenbart att det i allra högsta grad pågår ett arbete i en statssekreterargrupp på Finansdepartementet. Det arbetet kommer så småningom upp för en helhetsbedömning på Finansdepartementet. Så småningom kommer det att koka ned till ett mycket offensivt och bra valmanifest för Allians för Sverige inför det kommande valet. Det är något som jag ser mycket fram emot.
Mats Odell (KD):
Jag tror att det är viktigt att peka på hur arbetet går till inom ett regeringskansli. I fackdepartementet, som man ändå får benämna Finansdepartementets boenhet som jag har ansvar för, bereder vi frågor som sedan förs upp till en gemensam beredning där det tas ställning till dem, inklusive av Finansdepartementets budgetavdelning. Det här känner ju ni till som representerar ett parti som har haft regeringsmakten alldeles för länge.
Det är inga konstigheter. Nu säger Mikael Damberg att det här bromsar in och att ni skulle ha gasat på i krisen. Jag kan säga att med 500 eller till och med 900 miljoner hade du aldrig fått byggherrar att sätta i gång byggen med en så oerhört mörk relief som vi har haft under finanskrisen.
Det är inte realistiskt att ha en sådan uppfattning. Tvärnit 2007 stämmer inte alls. Det som hände var att alla visste att de där subventionerna skulle försvinna.
Vi fick då någonting som jag tror att herrarna, och även Monica Green, minns och har diskuterat, nämligen de drygt 6 000 så kallade Odellplattor som färdigställdes i november-december 2006 för att hamna i den statistiken. Det blåste upp statistiken. Om vi flyttar över dem till 2007 i stället var det alltså ingen dip som skedde då, utan den kom under 2008 och 2009. Ni kan gärna titta i statistiken.
Jag vågar påstå att vi har haft en finanskris som har skapat en tvärnit i byggandet, inte bara i Sverige utan i resten av den industrialiserade världen. Nu ser vi framåt. Tyvärr är det förslag som ni har inte realistiskt, för det är samma döbelnsmedicin som svensk bostadspolitik har tagit i stort sett sedan andra världskriget. Under de senaste 25 åren har det byggts hälften så mycket i Sverige som i våra nordiska grannländer.
Mats Odell (KD):
Sylvia Lindgren har frågat mig om jag avser att ta några initiativ till åtgärder som stimulerar till renovering och upprustning som omfattar alla boendeformer. De bostäder som byggdes under miljonprogrammet är mogna för renovering och ombyggnad i den mån så inte redan skett. Detta är en angelägen uppgift för varje fastighetsägare och ett ansvar som många fastighetsägare redan tagit eller är på gång att ta.
Samtidigt finns det många fastigheter som återstår att åtgärda och fastighetsägare som kan ha svårt att finansiera sådana åtgärder. Regeringens och riksdagens uppgift är dock inte att subventionera de fastighetsägare som av något skäl inte tagit sitt ägaransvar, vilket dessutom skulle uppfattas som märkligt av alla de som redan gjort detta och förnyat sitt bostadsbestånd. Det är ju inte heller så att alla som äger bostadshus från miljonprogrammet saknar förutsättningar att renovera sina fastigheter.
Ett stort antal av miljonprogrammets flerbostadshus finns i storstäderna och på andra tillväxtorter där företagen går bra och har god soliditet. Att där gå in med statliga subventioner är inte att använda skattebetalarnas medel på bästa sätt.
För att komma fram till vilka åtgärder som skulle behöva vidtas för att få till stånd en positiv utveckling i utsatta områden har regeringen genomfört samtal med bland annat företrädare för kommuner, fastighetsbolag och boende. Vid dessa samtal är det inte subventioner som har efterfrågats utan ett helhetsgrepp från samhällets sida.
Sylvia Lindgren jämför med det HUS-avdrag som Alliansen införde, men detta är riktat mot de enskilda hushållen, har andra utgångspunkter och har effektivt bidragit till att minska den svarta ekonomin.
Den bästa politiken för att stimulera renovering och upprustning av flerfamiljshusen är en politik som skapar långsiktigt stabila villkor på bostadsmarknaden, främjar jobben, ökar individernas realinkomst och motverkar utanförskapet. Jag avser inte att ta initiativ till att subventionera fastighetsägare som inte tar sitt underhållsansvar.
Mats Odell (KD):
Det låter väldigt mäktigt, Johan Löfstrand, Carina Moberg och Egon Frid. Det låter som att ni nu här har möjlighet att lägga om allting. Om ni bara får makten kommer det att finnas bostäder, och då är bostadsköerna i Stockholm borta. Vad är det ni har att erbjuda? Jo, det är 500 miljoner kronor nästa år. Jag vet att Vänsterpartiet hade om jag minns rätt 2 1⁄2 miljard, Egon Frid. Det har ni nu prutat så att det är en femtedel kvar av det.
Hur långt räcker det? Ni har 500 miljoner i subventioner, och subventioner är det enda ni har att komma med. Fru talman! Jag kanske ska förtydliga mig när det gäller rapporten Finanskrisen och bostadsmarknaden i Norden . Det står där på s. 10 att från och med 2006 eller 2007 vände utvecklingen och bostadsbyggandet minskade mycket kraftigt.
I alla länderna började alltså nedgången i bostadsbyggandet redan innan den global ekonomiska krisen var ett faktum och i en tid med god ekonomisk utveckling sett till bnp. Så var det, och så var det i hela Norden. Vi kan titta lite på dessa 500 miljoner. Om vi jämför dem med de 2,7 miljarder som fanns i subventioner som vi tog bort är det väldigt stor skillnad.
Det låter på er som att bara det kommer till så kommer allt det goda som ni målar upp att infinna sig. Jag tycker nog inte att det är riktigt seriös politik att låtsas som om det är så. Jag tror nämligen att man måste hantera detta på ett seriöst sätt. Ni är i er fulla rätt att lova ut subventioner inför valet. Men jag tycker ändå att ni ska tänka på en sak, nämligen hur byggbolagen tänker när de hör er.
Kanske vinner De rödgröna, kan de ju tänka, även om det är en osannolik händelse. Bäst att vi låter våra projekt ligga kvar. Om ni vinner valet blir era egna subventioner, såvitt jag kan bedöma, en flaskhals för bostadsbyggandet. Hur många längenheter räcker 500 miljoner det första året till? Vad gör man när pengarna är slut? Vad ska Boverket säga?
Nej, vi har bara 500 miljoner. Men vi hade tänkt bygga. Då får ni vänta. De får vänta till nästa år och nya skattepengar till subventioner, för ingen är så dum att man bygger utan subventioner när de finns. På så vis så schemalägger ni eller snarare senarelägger ni bostadsbyggandet. Det rödgröna målet är 40 000 bostäder senast år 2016.
Vi har inte ett sådant mål, eftersom vi inte tror på den typen av styrning. Men jag kan konstatera att enligt Boverkets bostadsmarknadsenkät tror kommunerna i Sverige att det byggs 40 000 redan nästa år. Justerat för den överskattning som Boverket tror kan ligga i det säger man att 33 000 kommer att byggas utan subventioner nästa år.
Om ni då ställer upp 500 miljoner, vad får det för bromseffekt för den utveckling som Boverket nu tycker sig se? Får bara den nya subventionsfria politiken med ett nytt regelverk också för allmännyttan, hyressättningen och ägarlägenheter ligga fast tror jag att vi kan se betydligt ljusare på 2016 än vad ni gör med era subventioner.
Mats Odell (KD):
Nu känner man hur valtemperaturen börjar stiga. Det känns väldigt inspirerande och trevligt att få debattera dessa frågor med mina vänner från den färgglada, rödgröna koalitionen. Icke desto mindre måste jag konstatera att de här subventionerna är det enda verktyg ni har. Sedan kan man säga, som Johan Löfstrand, att ni nu har en massa förslag som ni ska ta fram och en helt ny modell.
Ja, denna helt nya modell - det är tur att Saab inte har den leveranstiden på sina nya modeller - utlovade Lars-Erik Lövdén redan 2003, och den har ännu inte levererats. Det är ganska lång leveranstid på nya sådana modeller. Men det kan vara hur många modeller som helst om man inte har mer pengar.
Det här är ju pengar som faktiskt, enligt dem som tar emot dem, gör större skada än nytta eftersom de späder på den kostnadsutveckling som är ett av de riktigt stora problemen på svensk bostadsmarknad, nämligen att våra byggpriser redan ligger 55 procent över genomsnittet för byggkostnader inom Europeiska unionen.
Jag kan inte svara på hur fördelningen av upplåtelseformerna ser ut för de 33 000 som Boverket presenterade i sin enkät från kommunerna. Det jag vet är att vi har ungefär 1,7 miljoner hyresrätter i Sverige, och det är mer än dubbelt så mycket som bostadsrätter. Det viktiga är ju att det byggs det som efterfrågas. Det innebär att det uppstår flyttkedjor.
Till och med när det byggs ett trähus, en villa, leder det till ungefär sex sju flyttar, där i slutänden en billig hyrestvåa blir ledig. Det här är en politik som fungerar i verkligheten om man bygger det som marknaden efterfrågar. Om vi politiker ska designa hur de lägenheterna ska se ut och ge subventioner till dem blir det inte bra. Det har vi sett i ungefär 25 år.
Nu är det dags att vi får en ny bostadspolitik, och grunden till den finns i en proposition som vi tillsammans ska besluta om här den 17 juni.
Mats Odell (KD):
Mikael Damberg har frågat mig om jag är beredd att vidta några initiativ som innebär att Region Stockholm kan bli verklighet i närtid eller om jag avser att avvakta i frågan om Stockholmsregionens framtid. Den parlamentariska Ansvarskommittén var tydlig med att frågan om att skapa större län och landsting ska ske utifrån ett underifrånperspektiv. Detta innebär att eventuella initiativ till förändringar i indelningen av landsting ska komma från landstingen själva. Regeringen delar den bedömningen.
Några landsting i norra och mellersta Sverige har också inkommit med ansökningar om att få slå samman olika landsting. Kammarkollegiet har utrett dessa ansökningar och anger i sitt yttrande att det finns vissa oklarheter främst när det gäller den geografiska indelningen och att det behövs ytterligare underlag innan man kan ta ställning. Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat pröva om det är möjligt att hitta en gränsdragning som uppfyller indelningslagens krav.
Om önskemål framförs av andra landsting om indelningsändringar, ska utredaren - som heter Mats Sjöstrand, tidigare generaldirektör på Skatteverket - i lämplig omfattning bistå dessa med att, utifrån ett helhetsperspektiv, hitta en möjlig geografisk indelning som kan leda till bestående fördel. Mikael Damberg skriver i sin interpellation att de rödgröna partierna vill inrätta Region Stockholm, som initialt ska motsvara Stockholms län.
Jag tolkar detta som att Mikael Damberg vill att vissa statliga regionala utvecklingsuppgifter bör föras över till Stockholms läns landsting på samma sätt som nu regeringen föreslår ska ske i Skåne, Västra Götaland, Hallands och Gotlands län. När det gäller Stockholms läns landsting har dock inte någon sådan begäran inlämnats från landstinget. Inte heller finns det någon begäran om att göra en indelningsförändring för att skapa ett större landsting.
Jag anser att det är väsentligt att underifrånperspektivet respekteras. Jag kan inte se skäl till att initiera indelningsförändringar eller föreslå att nya statliga uppgifter förs över till landstinget i Stockholms län om detta inte initierats genom en ansökning från landstinget självt.
Om en sådan diskussion initieras på landstingsnivå har som har som jag nämnt en särskild utredare i uppdrag att bistå de landsting som så önskar i deras diskussioner. På detta sätt menar jag att vi värnar ett underifrånperspektiv, samtidigt som det finns ett stöd för dem som önskar hjälp i den fortsatta processen.
Om diskussionerna leder fram till en ansökan om indelningsförändring är det Kammarkollegiet som ska utreda en sådan.