Elisabeth Svantesson (M):
Min poäng med gränssnitt och samarbete handlar om att man har olika roller på arbetsmarknaden. Det reguljära utbildningssystemet har sin roll, och man kan inte hur som helst till exempel läsa där och ha a-kassa. Omställningsavtalen har sin roll, och Arbetsförmedlingen har sin roll. Det tillkommer fler delar, men det här är de stora, viktiga beståndsdelarna när det gäller omställning.
Nu ser ju inte alla omställningsavtal exakt likadana ut, men i de allra flesta fall handlar det om att man ska få omställningsinsatserna innan man kommer in i a-kassan. Där har det varit ett ganska tydligt gränssnitt, och jag antar att så även är fallet just när det gäller detta som Jennie Nilsson lyfter upp. För mig är det allra viktigaste att man för det första vet vad man har för uppgifter.
Arbetsförmedlingen kan inte anordna en arbetsmarknadsutbildning hur som helst, utan Arbetsförmedlingen finansieras genom gemensamma skattemedel via de beslut vi fattar här med tydlig inriktning gällande vem de ska jobba med. Men de ska också tydligt samverka med trygghetsorganisationerna som gör ett helt fantastiskt jobb. Det är för att diskutera hur denna omställning kan förbättras och var gränssnittet och gränsytorna ska gå som vi har suttit ned med alla parter. Där tror jag att tydlighet är väldigt viktigt.
Kanske är det så att just den tydligheten inte riktigt har fungerat i det här fallet. Jag fick en fråga av Jennie Nilsson också angående budgetåret. I budgetpropositionen för 2014 lyfter vi fram alla de här diskussionerna och önskemålen som har kommit fram i trepartssamtal och med trygghetsorganisationerna. Där har frågan om hur vi kan förbättra omställningen lyfts fram. Omskolning är en viktig del.
I det reguljära utbildningssystemet är det viktigt att det förtydligas hur man kan eller inte kan läsa med a-kassa när man är arbetslös. Allt det här behöver förtydligas, och det är viktigt. Sedan måste man veta vad olika parter ska göra. När jag ser på Arbetsförmedlingen ser jag en myndighet som har ett stort ansvar för matchning när människor är arbetslösa, men de måste också samverka med trygghetsorganisationerna, för ofta kommer personer via trygghetsorganisationerna till Arbetsförmedlingen. Här förväntar jag mig mycket mer.
Jag förväntar mig mer av Arbetsförmedlingen över huvud taget, och det är därför som vi nu kommer att presentera en översyn av hur de kan förbättra sitt arbetssätt i sina interna processer och i samverkan med kommuner, trygghetsorganisationer och andra parter. Här finns mycket kvar att göra, men jag tror att det är viktigt att se att skattebetalarnas pengar som Arbetsförmedlingen finansieras av inte hur som helst kan göras anspråk på av andra organisationer.
Där tror jag att vi behöver ha ett tydligt gränssnitt. Jag undrar hur Jennie Nilsson skulle vilja att det såg ut. Ska man mixa pengar mellan offentliga och andra organisationer, eller hur skulle hennes förslag se ut? Jag tycker att det är olyckligt att det verkar ha blivit så i det här fallet i Halmstad att det inte har funnits en tydlighet från början gällande vad man kan och inte kan förvänta sig och hur man kan använda den här fonden.
I de allra flesta fall - jag har inte sett just det här avtalet - handlar det om att man måste få insatser innan man går in i en a-kassa, därför att reglerna kring a-kassa är väldigt tydliga.