Mats Einarsson (V):
Detta betänkande heter Minoritetsfrågor , men det handlar inte om minoriteter i största allmänhet utan om nationella minoriteter. Och i centrum för detta ligger begreppet nation som väl är ett av de mest problematiska politiska begrepp som vi känner till. Det är ganska oklart vad det kan stå för.
Det kan stå för allting egentligen, å ena sidan en stat, en statsbildning, och å andra sidan ett folk eller en etnisk grupp. Själva sammanblandningen, eller till och med identifieringen, av stat och folk är väl en av 1800-talets mest olycksaliga idéer i vars följd vi har sett inte bara nationalism i största allmänhet utan diskriminering, fördrivning och i sista hand folkmord.
Men samtidigt kan vi konstatera att nationalismen och den nationella identiteten många gånger har varit en progressiv och demokratisk kraft i samhällsutvecklingen. I länder som vårt eget, Tyskland, Turkiet och USA, åtminstone numera, tror jag att man i allt väsentligt måste beskriva nationalismen som en reaktionär kraft. Så har det inte varit, och så är det inte i Irland eller i vårt grannland Norge.
Skälet till detta är den maktrelation som man har haft till omgivande stater och nationer och huruvida som man har slagit uppåt eller slagit nedåt i sin nationalism. Vi kan inte heller bortse från att nationell identitet, etnisk identitet, hur man nu definierar detta, är väldigt viktigt för väldigt många människor och inte är något som någon får förnekas att uttrycka.
När vi nu talar om nationella minoriteter är det inte några minoriteter som har politiska ambitioner att bilda stater eller att avskilja sig från landet, utan det handlar om just den egna identiteten, om den kulturella identiteten och om språket. Sverige har sent omsider varit med om att utarbeta och så småningom också ratificera två i detta sammanhang centrala konventioner.
Den ena är Europarådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter, och den andra är den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. Vad gäller implementeringen av dessa konventioner har Sverige gjort en hel del på lagstiftningsområdet. Jag ska inte gå in närmare på det. Det finns redovisat i betänkandet.
Men i detta fall liksom i så många andra fall är det avgörande kanske inte vilka lagar som man har stiftat utan hur dessa har implementerats och tillämpats. Och den utvärdering som har skett i utskottets regi, och även den utvärdering som Europarådet självt har gjort, visar att det här fortfarande finns brister som måste åtgärdas.
Det är fortfarande inte självklart att var och en som tillhör en nationell minoritet tillförsäkras de rättigheter som lagen ger. Och detta måste naturligtvis åtgärdas. Herr talman! I betänkandet finns som sagt ett antal reservationer, och några av dem står Vänsterpartiet bakom, och vi tänker fortsätta att stå bakom dem även om jag nu inte yrkar bifall till alla. Men jag vill ändå nämna dem.
Den första handlar om frågan om omnämnandet av de nationella minoriteterna i regeringsformen. Vi tycker att det vore rimligt att göra det och att det behövs ett tillkännagivande om att Grundlagsutredningen ska ta upp den saken. I reservation 7 tar vi upp frågor om stöd till romska kulturinstitutioner, i första hand i Stockholm och Malmö, men det kan finnas andra också.
Romerna är väl den nationella minoritet som fortfarande är den mest diskriminerade, den mest undertryckta och den mest förtryckta. Det krävs särskilda insatser från samhällets sida för att göra det möjligt för den romska minoriteten att hävda sina rättigheter, inte minst på det kulturella området. Därför behövs det också en stabilitet i det ekonomiska stödet och i stödet till utbildning för romer.
Detta tar vi upp i reservation 15. Vi står också bakom reservation 8 som handlar om att riksdagen ännu en gång ska understryka vikten av att vi skapar förutsättningar för att ratificera ILO-konvention 169. Regeringen har den ambitionen. Men vi har konstaterat att den ambitionen har funnits ganska länge, och fortfarande är vi inte framme.
Därför finns det anledning för riksdagen att särskilt understryka att under den kommande mandatperioden måste alla förutsättningar finnas på plats så att vi äntligen kan ratificera nämnda konvention. Herr talman! Jag yrkar, som sagt, inte bifall till alla våra reservationer utan nöjer mig med att yrka bifall till reservationerna 7 och 15.