Nyamko Sabuni (L):
Jag tyckte att Luciano ställde två raka och tydliga frågor. Det är inte ofta som det är ett statsråd förunnat att få de frågorna, och därför blev svaret också väldigt rakt och tydligt. Raka och tydliga svar behöver sällan vara mycket längre än så.
Luciano Astudillo kanske inte känner till det, men jag kan informera honom och alla lyssnare till denna debatt om att det finns ett visst sätt och vissa processer för hur frågorna inom EU drivs. Vi kan inte fatta ett beslut om inte rådsarbetsgruppen har gjort sitt. Vi kan inte fatta beslut om inte frågan diskuterats i Epscogruppen.
Tyvärr är det så att om det ordförandeskap som finns nu inte prioriterar denna fråga kommer vi inte inom EU-processer att komma så långt att vi kan fatta beslut om detta. Det är därför nödvändigt att ordförandeskapet nu tar tag i detta. Om de inte gör det kommer det att åligga oss att så snabbt som möjligt under vårt ordförandeskap driva fram denna fråga så långt som möjligt så att vi åtminstone kan garantera att direktivet kan antas under det spanska ordförandeskapet.
Det är inte jag som har bestämt reglerna för hur EU:s institutioner ska fungera. Så fungerar det, och vi följer de arbetsordningar som finns där. Återigen vill jag säga att detta är en prioriterad fråga för regeringen. Vi kommer att fortsätta att jobba för det. Men om man vill ha ett högt skydd för alla europeiska medborgare på diskrimineringsområdet kanske man inte samtidigt behöver kräva att det måste ske i en väldigt snabb takt. Vi har nämligen inte så många vänner på vår sida just nu.
Det är ingen hemlighet för någon medlemsstat var regeringen står i denna fråga. Jag träffar mina kolleger i bilaterala möten för att övertyga dem om hur svårt det skulle vara för dem att övertyga sina egna medborgare om att vissa grupper och diskrimineringsgrunder är värda att skydda men inte andra. Hur skulle debatten se ut i era länder? Det är i princip den fråga jag ställer. Det finns dock många olika intressen och även processer i medlemsstaterna att ta hänsyn till.
Tyskland har val på gång och tar antagligen hänsyn till det i dessa förhandlingar. Tjeckien har inte visat något större intresse utan prioriterar andra frågor. Att detta är vår agenda betyder inte nödvändigtvis att det någon annans agenda. Vår prioritering är att vi ska få ett bra direktiv.
Skulle det krävas att något annat land, i det här fallet Spanien, får vara de som avslutar detta är det värt det, bara vi får ett högt diskrimineringsskydd också när det gäller grunderna ålder och tillgänglighet. Det är min prioritering. Jag försökte vara tydlig med det i mitt svar, men det dög inte. Så är det dock: Det finns processer som måste följas, och vi kommer att jobba utifrån det.
Jag vill också säga att det är nu vi gör det viktiga arbetet att bygga upp allianser. Vi kan inte bygga allianser när vi är ordförandeland. Då är vår uppgift att se till att alla kan komma överens och att driva fram frågan. Då kan vi inte sitta och föra fram den nationella ståndpunkten. Då förlorar vi. Så fungerar ordförandeskapen: Man jobbar innan, och under ordförandeskapen ser man till att få samman människor. Det är inte då man sätter i gång kampen för den svenska modellen; det gör man innan.
Det är precis det vi gör nu.