Adam Marttinen (SD):
I betänkandet om polisfrågor står vi bakom våra 17 reservationer, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 1, 5 och 20. När det gäller vapenbrott ska det sägas att lagstiftningen nyligen har skärpts och att en ny brottskategori införts, synnerligen grovt vapenbrott. Det är att betrakta som steg i rätt riktning, en riktning som Sverigedemokraterna efterlyst under flera år i riksdagen.
Dock har inte dessa lagskärpningar som gjorts fullt ut tillmötesgått de förslag som Sverigedemokraterna har haft. Vi har, lagskärpningarna till trots, förespråkat närmare en fördubblad miniminivå för exempelvis grovt vapenbrott och höjda maxnivåer för flera brottskategorier.
Att skärpa olika straff måste alltid ske i beaktande av hur samhället utvecklas och vilka moraliska barriärer som passeras i samband med olika brott. För inte särskilt många dagar sedan gick två män in på en restaurang på Hisingen i Göteborg och sköt med vad som uppges vara automatvapen. Två personer har dött och ett tiotal personer blev skadade.
I det här fallet var det många slumpvisa offer som sannolikt inte hade något otalt med gärningsmännen utan helt enkelt råkade vara på fel plats vid fel tid. Detta är ett av många exempel på en hänsynslöshet som vi inte får glömma när vi diskuterar de här frågorna.
Ett alltmer splittrat samhälle, där utanförskapsområden känner av en allt starkare segregation och där en kulturell samhörighet kan begränsas till intilliggande bostadshus är i grunden en växande krutdurk som exploderar gång på gång.
Detta är en utveckling som i samband med lättillgängliga vapen och relativt låga straffvärden gör att etniska, religiösa, kulturella eller områdesrelaterade motsättningar tar sig alltmer extrema uttryck. Tyvärr är det så i en växande utanförskapsbransch att den som tar till värst våld vinner.
Vi kan inte i det här sammanhanget blunda för att en intensiv invandring har varit en avgörande faktor för de alltmer komplicerade segregationsutmaningar vi står inför. I avsaknad av samhörighet och framtidstro har man tillåtit de moraliska gränserna att tyna bort och våldet att eskalera.
Jag tror inte att någon här inne inbillar sig att höjda straffvärden i en handvändning skulle kunna hindra människor från att begå liknande brott som det som hände i Göteborg. Men kriminella kalkylerar med risker och vinster med sitt handlande precis som vilken aktiemäklare som helst. Det finns ju en orsak till att det i så många gänguppgörelser där vapen är inblandade skjuts mot benen i stället för midjan och uppåt.
Skjuter man mot någons ben blir man nämligen sannolikt åtalad för någon form av grov misshandel i stället för försök till mord. Det råder alltså ingen tvekan om att kriminella kalkylerar med vilka straffvärden ett handlande innebär. Märker utanförskapsbranschen att det ger en taskig utdelning att handskas med vapen så kommer det att tas i beaktande. Det är ett av skälen till att använda straffskalan för att på sikt få ned antalet brott där vapen är inblandade.
Ett annat skäl är såklart att ge rättsväsendet en möjlighet att spärra in dokumenterat farliga personer i de fall då den enda bevisningen för detta är ett illegalt vapen. Det är inte direkt normala personer som bär på automatvapen hur som helst, utan det är en ganska solklar indikation på att man inte bör vistas fritt i samhället bland hederligt folk. Delar av våra krav på höjda straffvärden ligger dessutom i linje med vad Rikspolisstyrelsen har angett som rimligt.
Rikspolisstyrelsen har till stöd för lagskärpningarna angett att användningen av olika vapen i kriminella sammanhang utgör ett växande problem. Våldsbrott med dödlig utgång där vapen använts har ökat, och mord och väpnade uppgörelser mellan kriminella har utvecklats på ett sätt så att läget kan beskrivas som akut.
Att förlänga straffen för vapenbrott är ett sätt att störa ut en organiserad brottslighet som är beroende av vapen för sin verksamhet, men det krävs naturligtvis mycket mer. Att rättssamhället alltid ska upplevas vara steget efter när det gäller att bekämpa olika former av brott är provocerande för de flesta. En del brottslingar kan tyckas få hålla på i evigheter innan rättssamhället får en möjlighet att binda personen vid ett brott.
Det är givetvis inte något som vi bara kan rycka på axlarna åt. Brott som gromning och barnpornografibrott kan vara brott som är väldigt svårutredda. Här krävs en kriminalpolitisk ansträngning. När det gäller grov organiserad brottslighet är det inte sällan så att nyckelpersoner är svåra att binda till brott. Här krävs en kriminalpolitisk ansträngning.
Det ska inte behöva vara så att det alltid ska krävas en handfull brottsoffer eller mer för att rättssamhället ska kunna samla in tillräckliga bevis för en fällande dom. I dag får man inte använda brottsprovokation om det inte finns en stark misstanke om ett förestående brott. Det är ett förhållande som vi vill ändra på. Vi anser att brottsprovokation ska kunna användas mot grupper eller individer som har en kriminell livsstil och där det finns stark misstanke om fortsatt brottslighet.
Det kan röra sig om kriminella ligor i exempelvis något av de 55 bostadsområden som polisen uppgett att kriminella nätverk styr över. Det kan också gälla mc-gäng, såklart, men även i andra situationer kan det vara särskilt påkallat, till exempel om ett område är särskilt drabbat av gruppvåldtäkter, våldtäkter, personrån eller misshandel.
Det råder för oss ingen tvekan om att det ligger i samhällets intresse att lagföra tungt kriminella och andra farliga personer utan att det ska behövas brottsoffer i plural, och här är brottsprovokation mot vissa typer av brott, med ett visst straffvärde, utan tvekan ett rimligt och effektivt medel. Herr talman! Det som jag nu har anfört är åtgärder som på olika sätt stör ut kriminellas verksamhet och som ger polisen möjlighet att sätta dit farliga personer.
Men det krävs också mer snabba och handfasta åtgärder, inte minst mot oroligheter i mångkulturella förorter och andra segregerade bostadsområden. De upplopp som vi har kunnat följa i våra förorter är ett underkänt betyg till de politiska krafter som styrt vårt land. Deras verklighetsfrånvända idéer har på ett allvarligt sätt byggt in allvarliga motsättningar i vårt samhälle.
Det krävs ett politiskt helhetsansvar för att komma till rätta med detta, och det är vi beredda att ta. Men till dess får vi inte hindras från att på kort sikt säkerställa ordningen i dessa områden genom att visa vilka det är som bestämmer. Polisen måste erbjudas de möjligheter och de skyldigheter som krävs för att ungdomsgäng och kriminella nätverk inte ska kunna känna sig överlägsna polisen.
Vi är skyldiga, inte minst alla dem som bor i dessa områden och som med rädsla ser hur polisen backar ut ur områden där upplopp råder, att ge polisen de möjligheter och skyldigheter som krävs för att upprätta ordning och reda när upplopp sker. Herr talman! Det måste också vara så att personer som är delaktiga i upplopp i högre grad kan lagföras.
Det enda vi kan konstatera utifrån situationen i dag är att regeringens åtgärder inte är tillräckliga.