Mathias Sundin (L):
Låt mig börja med att yrka bifall, dels till Liberalernas reservation 4, dels till utskottets förslag under övriga punkter. Jag skulle vilja tala om något som det talas alldeles för lite om i svensk politik, nämligen framtiden. Vi har en politisk debatt som ofta sträcker sig lika långt som näsan räcker.
Vi har en väldigt närsynt politisk debatt i det här landet. Detta tror jag är farligt, för vi missar möjligheter. Det finns i dag större möjligheter än någonsin tidigare för oss som land och för enskilda svenskar. Vi har en hel värld full av kunskaper och idéer bara några klick bort.
Trots dessa enorma möjligheter är det dubbelt så många svenskar i dag som är negativa till framtiden än det är som är positiva till framtiden. Detta tror jag också är farligt, för då missar man möjligheterna.
Om man inte ser möjligheterna eller inte tar vara på dem för att man ser så negativt på framtiden - man sluter sig inåt i stället för att öppna sig utåt och ta vara på möjligheterna - missar man dem.
Människans utveckling har alltid bestått av att vi blivit bättre och bättre på att sprida idéer och kunskap - alltifrån att vi skapade ett språk, ett skriftspråk och boktryckarkonsten till dagens informationsteknik, som gör att vi lätt kan sprida information till flera miljarder människor. Det adderas hela tiden flera miljoner människor. I dag är det över 3 1⁄2 miljard människor över hela världen som har tillgång till internet.
När det blir lättare att sprida idéer går utvecklingen snabbare och snabbare. Ray Kurzweil säger om de första 100 åren av 2000-talet att de kommer att innebära inte 100 år av utveckling utan motsvarande 20 000 år av utveckling. Detta öppnar enorma möjligheter för oss.
Det ger oss till exempel möjligheten att få datorer och artificiell intelligens att hjälpa oss att bota cancer. För att förstå hur denna utveckling har gått till kan vi hoppa några år tillbaka i tiden, till 1997, då en dator för första gången slog en världsmästare i schack. Några år tidigare hade Garri Kasparov, världsmästaren som förlorade, spelat mot 32 datorer samtidigt och vunnit.
Men några år senare förlorade han alltså mot en enda dator. I dag kan en schackprogramvara i min smartphone krossa Garri Kasparov eller den nuvarande världsmästaren i schack. En smartphone i dag skulle kunna guida 120 miljoner månlandare samtidigt. Utvecklingen går så enormt snabbt att vi har svårt att ta till oss den. Detta ställer väldiga krav på politiken.
Vad har då detta med cancervården att göra? Jo, det företag som utvecklade den dator som slog världsmästaren i schack har efter hand gått vidare till att lära sig all medicinsk forskning. En japansk kvinna hade en mycket ovanlig cancerform. Hennes läkare gick bet på att ställa rätt diagnos.
Till slut tog man till den artificiella intelligensen och matade in alla uppgifter. På några sekunder kan datorn skanna igenom en enorm mängd forskningsartiklar och medicinska resultat, och rätt diagnos ploppar fram, så att man kan rädda hennes liv. Men i svensk sjukvård kämpar vi fortfarande med faxmaskinerna. Vi har faxar. I några landsting tror jag till och med att man har röksignaler - det har jag inte fått bekräftat.
Men vi har faxar. Det ansvaret landar tungt på oss. Det är politikerna som styr landstingen. Att man kämpar med faxar är vårt fel. Vi borde snabbt få ut faxarna och få in artificiell intelligens som kan hjälpa till att ställa diagnoser och rädda liv. Vi missar den typen av möjligheter om vi bara ser så långt näsan räcker.
Ett annat område där vi ser enorma möjligheter i fråga om miljönytta men också när det gäller att rädda liv på kortare sikt är självkörande bilar. De kör redan i dag i många situationer betydligt säkrare än människor. De kommer inom några år att vara mycket mer säkra än människostyrda bilar. Transportstyrelsen ser framför sig en kraftig reduktion av antalet dödade i trafiken just tack vare detta.
Denna utveckling borde vi driva på. Vi borde se till att samlas kring att göra detta möjligt så snabbt som möjligt här i Sverige och ändra de lagar och regler som behöver ändras. Lite görs, men det går för långsamt. Självkörande bilar skulle också kunna bli en potentiell frihetsrevolution för människor med olika former av funktionsnedsättningar. Man kommer inte att behöva ha bra syn eller kunna styra med en ratt och så vidare för att själv kunna köra runt i en bil.
Det finns enorma möjligheter. Vi ser att robotar, datorer och andra hela tiden tar över en del av de mer tröttsamma och slitsamma arbetsuppgifter som människor utför i dag. Detta är i grunden en väldigt positiv utveckling, men många är rädda för att robotarna tar våra jobb.
Det kommer de inte att göra, eller rättare sagt: De kommer att ta en del jobb - det är precis samma typ av utveckling av ekonomin och samhället som har skett sedan den industriella revolutionen. Men de kommer att ersättas av nya jobb. Det är väldigt lätt att se de jobb som försvinner. Det är svårt att visualisera de nya jobb som kommer till. Vem trodde för 20 år sedan att programmerare skulle vara den största yrkesgruppen i Stockholm och en av de största i hela Sverige?
Det går inte att förutse exakt vilka jobb som kommer att skapas. Däremot kan vi skapa förutsättningar för dessa jobb att växa fram. Herr talman! Jag skulle säga att i dag är idéer den nya oljan. Det är den nya naturresursen och den mest värdefulla naturresursen. En grupp människor med idéer är den nya oljekällan.
Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi nu tänker till i fråga om hur vi formar vårt skattesystem och vårt samhälle just med den utgångspunkten. Den senaste stora skattereformen i Sverige var 1991. Då, herr talman, var jag en 13-årig liten pajsare som på högstadiet lärde mig om någonting som hette blandekonomi. Det var inne på den tiden.
Samma år, 1991, fick vi World Wide Web, eller några datanördar vid Cern fick World Wide Web. Det dröjde ytterligare tre år innan Netscape Navigator slog igenom som den första webbläsaren, så att internet kunde börja spridas. År 1991 hade vi den senaste stora skattereformen i Sverige.
Jag tror att det är hög tid att ha en ny skattereform med den nya utgångspunkten att hela världen håller på att kopplas upp och kopplas ihop. Det är detta vi skissar på i vår budget, bland annat.
Jag tror att det i en sådan skattereform är väldigt viktigt att vi kommer bort från att Sverige är det land i världen som beskattar idéer och kunskap högst av allt. Vi har de högsta marginalskatterna. Det lönar sig minst här att jobba riktigt hårt och att kämpa, minst i västvärlden i alla fall. När det gäller en ny skattereform behöver man ta vara på denna nya olja.
En oljekälla - man kunde ha turen att hitta en sådan någonstans för några årtionden sedan - kan inte flytta någonstans. Men en grupp människor som har idéer kan flytta - och de människorna flyttar. De väljer att inte flytta hit om vi beskattar idéerna till döds och bekämpar den typen av utveckling. Det är naturligtvis mycket mer än bara skatter som påverkar detta. Man behöver ha ett bra och fungerande skyddsnät.
Vi behöver ha ett allmänt bra företagsklimat. Vi behöver ha en kultur som uppmuntrar den här typen av entreprenörer och idéer. Vi behöver ha forskning i världsklass. Men allt detta hänger ihop. Skattesystemet är en helt central del av detta. Då behöver vi omforma det utifrån att vi nu lever på 2000-talet.
Om vi hade århundradets skattereform 1991 tror jag att det nu är dags för årtusendets skattereform - en bred uppgörelse där fokus ligger på att göra det väldigt lönsamt att utbilda sig och att arbeta hårt. Det är till Sverige man ska komma - och det är där man ska bo - om man har idéer som man vill förverkliga.
Jag hoppas att i alla fall en del av den politiska debatten ska handla om detta under valåret. Vi ska lösa alla problem som ligger mitt framför näsan också - vi får inte glömma dem. Men det är alldeles för lite fokus på de långsiktiga visionerna i svensk politik. Jag är kanske naiv, herr talman, när jag hoppas och tror att den politiska debatten till viss del kommer att handla om detta. Men jag är i alla fall optimist, och jag är en väldigt stor optimist när det gäller Sveriges framtid.