Christian Holm Barenfeld (M):
Mänskliga rättigheter är ett område som alltid är aktuellt och alltid viktigt att diskutera också i riksdagens kammare. Alltför många människor lever runt om i världen i dag utan frihet, i förtryck och utan respekt för sina mänskliga rättigheter. De kränks regelbundet.
I debatterna om de mänskliga rättigheterna blir det ofta, helt naturligt, ett stort fokus på världens skurkstater, som leds av personer som inte har förtjänat och inte förtjänar att vara sina respektive länders ledare. Det låter som en dyster bild jag målar upp.
Men trots att vi ser mycket elände och många brott mot mänskliga rättigheter och mycket ofrihet är andelen människor och länder i världen som är fria i dag större än någonsin. Vi har sett frihetsrevolutioner i omgångar.
I slutet av 80-talet och början av 90-talet såg vi kanske den största omgången när kommunismen och socialismen i östra Europa kollapsade, när folk som tidigare hade förtryckts bakom järnridån under sovjetkommunismen fick sin frihet och i dag till stor del lever i frihet - många i länder som är medlemmar i EU. Andra är än i dag inte fria.
För ett par år sedan stod vi här i kammaren och diskuterade - vad som då kallades - den pågående arabiska våren. Vi såg diktatorer i norra Afrika och Mellanöstern falla som bowlingkäglor. Vi var glada och nöjda över utvecklingen. Samtidigt ska vi vara noga med att poängtera att bara för att en dålig regim faller kommer folket inte per automatik att leva i frihet.
Det krävs mycket arbete därefter. Bakslagen kan vara många. Det kan finnas frihet ett tag, men sedan rullas gardinen tillbaka. Det är viktigt att vi härifrån Sveriges riksdag och såklart också vår regering, civilsamhället och andra aktörer fortsätter att stödja frihetsförsvarare både före, under och efter frihetsrevolutioner. Vi ser vilken betydelse ett sådant stöd kan ha.
Vi kan titta på det svenska stödet till baltstaterna och de baltiska folken under sent 80-tal och tidigt 90-tal, med måndagsmöten på Norrmalmstorg, och aktiva relationer mellan folk, som bidrog till ländernas frigörelse och kan ha varit en av de delar som öppnade sprickor för Sovjetunionens kollaps. Vi kan också se på det stöd som nyligen gavs till länderna i norra Afrika och Mellanöstern under den arabiska våren.
Även om mycket har blivit bättre och världen är allt friare finns fortfarande enorma utmaningar. Vi har under alltför lång tid kunnat följa, och följer tyvärr fortfarande, utvecklingen i Syrien där president Asad lemlästar och mördar sitt folk dagligen. Oppositionella förtrycks systematiskt, och antalet döda är skrämmande. Det är en svår situation, och alla oppositionella är inte goda krafter.
Vi måste hela tiden stå upp, försvara och stödja frihet, öppenhet och demokrati. På den afrikanska kontinenten finns också alltför många länder där det inte bara finns fattigdom i ekonomiska termer utan också i form av brist på frihet och demokrati. Det är odemokratiska regeringar eller svaga regeringar med starka oppositionella grupperingar.
I Mali finns en gerilla och därtill väpnade islamister. De befinner sig i stridigheter med givetvis mänskligt lidande som följd. Det är vapenskrammel också i världens mest ofria och slutna land, det kommunistiska Nordkorea. Där pågår någon form av offensiv för att skrämma omvärlden med hot om kärnvapenattacker mot demokratiska länder. Samtidigt förtrycker man, fängslar och svälter den egna befolkningen.
Här känner vi från vårt håll mer än för något annat land en hopplöshet eftersom möjligheterna för vad vi kan göra är begränsade. Det var inte bättre förr, men vi kan fortsätta att se till att det blir ännu bättre i morgon genom att stödja alla dem som jobbar för mänskliga rättigheter.
Med hjälp av demokrati kan vi vara med och bidra till att folk i såväl Kuba, Sudan, Vitryssland som många andra diktaturer kan leva ett fritt liv i framtiden. I Vitryssland - inte mer än en dryg timmes flygtid från riksdagen - sitter fortfarande fredsaktivister som Mikhail Statkevich, Zmitser Dashkevich och Ales Bjaljatski fängslade. I Eritrea hålls Dawit Isaak fängslad.
I Kuba fängslas oppositionella och journalister på löpande band, men det sker också i Ryssland, Venezuela och många andra länder. I Ukraina sitter Julija Tymosjenko fortsatt fängslad på politiska grunder, och i Putins Ryssland rullas det demokratiska tillbaka alltmer och förtrycket och ofriheten växer.
Som Olle Thorell sade nyss har Burma tagit många och snabba steg i rätt riktning, men det är långt ifrån det vi skulle kalla en demokrati. Men vi kan hjälpa till och göra det mycket bättre.
I alla de exempel som jag har tagit upp, och även i dem som jag inte har tagit upp, måste vi fortsätta att uppmuntra det som går i rätt riktning men samtidigt ställa krav på demokratiska reformer och stödja dem som står för frihet. Pressfrihet i allmänhet är ett annat viktigt ämne som vi måste fortsätta att lyfta upp, eller snarare bristen på just denna frihet i många delar av världen.
I stort sett i alla länder som jag rabblade upp tidigare är detta en bristvara, men det finns ytterligare länder som vi har mer samarbete med där man gör mycket rätt i övrigt men där man förtrycker och fängslar journalister. Vi kan tyvärr konstatera att det är alldeles för många i Turkiet, men varenda journalist som sitter fängslad är en för mycket.
Det är också oroande att se utvecklingen med nya lagstiftningar bland annat på detta område i ett EU-land som Ungern. Att stå upp för våra värderingar om frihet och öppenhet och att i alla lägen värna dessa måste vara en självklarhet. Stödet för demokrati och mänskliga rättigheter är den största sektorn i vårt bistånd. Frihet på nätet och svenskt demokratibistånd är och ska vara ett hot för varje diktator runt om i världen.
Vi fortsätter detta arbete och ska vara en tydlig röst. Det är ett moraliskt ansvar vi har gentemot alla de människor runt om i världen som saknar just detta. När vi pratar om mänskliga rättigheter berör det alla människor - för att inte få den debatt vi hade tidigare. Det omfattar män, kvinnor, barn, personer med olika etnisk bakgrund och med olika sexuell läggning - alla människor. När jag pratar om mänskliga rättigheter berörs hela världens befolkning.