KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Carlsson (S):
Jag vill börja med att tacka kulturministern för svaret.
Det är säkert som ministern säger i svaret, att vi alla tre - ministern, Christer Nylander och jag själv - delar synen på läsningens och bokens betydelse för den enskilda människan och för ett demokratiskt samhälle.
På frågan i min interpellation om vilka initiativ kulturministern tänker vidta för att stimulera till ökat läsande svarar ministern att bokläsandet i Sverige är mycket högt i jämförelse med andra länder i Europa och att Sverige är en läsande nation. Det är säkert så att vi jämfört med andra länder i Europa fortfarande ligger högt i läsandet.
Men jag ställde frågan till ministern med anledning av den oroande SCB-rapport som presenterades för någon månad sedan. Denna rapport visar nämligen att läsandet i Sverige minskar. Den visar att ett det är ett ökande antal män som aldrig läser böcker. Antalet har ökat från 22 procent till 31 procent sedan början av 80-talet.
Den största ökningen ser man bland yngre män. Men undersökningen visar på ett minskat läsande i alla åldrar. Vi vet att i ett samhälle där många läser dagstidningar och böcker finns det bättre förutsättningar för en bred och folklig samhällsdebatt. Genom läsningen ökar vi kunskaperna om vår omvärld och förståelsen för varandra, för våra likheter och olikheter.
I ett modernt samhälle som Sverige krävs det att alla får möjlighet att delta och att alla ges förutsättningar att vara delaktiga. En demokrati kräver delaktighet. Att vi har en ökande andel medborgare som inte tar del av det skrivna ordet och att vi har en kulturminister som inte inser detta och som inte kommer med några initiativ för att förändra utvecklingen tycker jag är oroande.
Kulturministern skriver i sitt svar att boken och läsningen givetvis är prioriterade i den kulturpolitik som alliansen vill utforma. Vill utforma! När då? Ni sitter i regeringsställning. I interpellationssvaret ger kulturministern inte ett enda svar på min fråga, inte ett enda exempel.
Jag ställer frågan igen: Vad tänker kulturministern göra för att stoppa utvecklingen med minskat läsande bland både män och kvinnor?
Gunilla Carlsson (S):
Kulturministern använde ordet katastrof. Ja, det kanske lätt uppfattas som det. Jag håller med om att vi har många som läser och många som läser mer. Försäljningen av böcker ökar, vilket jag tycker är jättebra.
Men det jag vill lyfta fram med interpellationen är den grupp som inte tar del i läsandet, som oftast kommer från familjer där det kanske inte finns böcker och där man inte ser en förälder som sitter och läser. Den stora frågan är hur vi ska se till att också de kommer med i läsandet och blir delaktiga.
Kulturministern tar i sitt svar upp långsiktigheten med läsandet och att det är viktigt att man satsar på barn och unga. Där är vi överens. Jag tycker också att man ska satsa på barn och unga. Men man får heller inte glömma de vuxna i det här arbetet. Läsfrämjande insatser som riktar sig till vuxna är jätteviktiga eftersom vi vet att barnen oftast tar efter hur vi vuxna agerar.
Jag har också en fråga till kulturministern. Den bygger lite på det du sade tidigare om att det är viktigt att vi satsar på barnen och att skolan är en viktig aktör. Under förra året skapades läscentrum under Myndigheten för skolutveckling. Enligt vad jag har hört har skolministern nu aviserat att dessa läscentrum ska läggas ned.
Nu är kanske detta inte en fråga för kulturministern, men eftersom du lyfter fram detta som en viktig insats och som ett exempel på hur ni jobbar tillsammans, skolministern och kulturministern, skulle jag ändå vilja fråga hur du, kulturministern, får detta att gå ihop. Här har man gjort en satsning på läscentrum för att stimulera läsandet, och så väljer regeringen att avisera att man vill lägga ned den verksamheten.
En annan del som du tar upp är skolbiblioteken. För oss socialdemokrater är biblioteken över huvud taget en jätteviktig del i läsandet. Vi ska ha möjlighet att låna böcker. Det ska vara fria boklån.
I sitt kulturpolitiska program skriver Moderaterna, det parti som kulturministern representerar, att man kan tänka sig att införa avgift på bokutlåning för vuxna. Hur går det ihop med att man vill stimulera läsandet? Det är min nästa fråga till kulturministern.
Gunilla Carlsson (S):
Tack för diskussionen om vikten av läsandet. Jag tror att det är en fråga som vi måste jobba med hela tiden. Även om det har gjorts mycket under de tidigare åren visar nu siffrorna att vi har ännu mer att göra. Det är viktigt att vi inte glömmer bort de vuxnas läsande och bara fokuserar på barn och unga.
Vi måste se hur viktigt det är att också de vuxna läser. Den goda förebilden kanske kan vara en förälder. Vi måste jobba med mycket läsfrämjande verksamhet, och det görs redan i dag. Jag tycker att vi ska lyfta samman alla goda exempel på det som genomförs runt om i landet.
Kulturministern sade: Vi tänker inte under den här perioden införa avgifter för att låna böcker på biblioteken. Med det säger hon egentligen: Vi gör det inte nu, men vi kan tänka oss att göra det längre fram.
När vi lyfter upp frågan om fri entré till statliga museer säger kulturministern: Vi tvingar numera inte museerna att ta betalt, utan det är deras fria val att ta entréavgift eller inte.
Blir det i framtiden upp till biblioteken själva om de vill ta betalt för att låna ut böcker till vuxna eller inte, eller kommer ni att säga att alla ska ta betalt för att låna ut vuxenböcker?
Gunilla Carlsson (S):
Tack, kulturministern, för svaret! Vi fortsätter som sagt att diskutera läsandet i landet. Det känns som en angelägen fråga eftersom vi ser att läsandet minskar. Min fråga till kulturministern handlar om förändringen av det avtal som staten har med lågprisförlaget En bok för alla AB.
Strax före årsskiftet meddelade Kulturdepartementet att avtalsperioden skulle kortas från tre år till ett år. Jag vet att flera partier i den högerledda regeringen har drivit att lågprisförlaget En bok för alla ska lägga ned sin vuxenutgivning av kvalitetslitteratur. Förändringen av avtalsperioden är säkert ett led i denna förändring. Vad jag är förvånad över är kulturministerns svar.
Hon hänvisar till sänkt bokmoms, till att tillgängligheten till böcker har ökat markant och till att det i dag säljs böcker inte bara i bokhandeln utan även i varuhus, kiosker, livsmedelsaffärer med mera. Det är naturligtvis jättebra. Det tycker jag också. Jag är helt överens med kulturministern om det.
Men hon glömmer att nämna den del av En bok för allas uppdrag som handlar om att jobba med läsfrämjande insatser riktade till barn och vuxna. I första hand riktar man sig till kortutbildade grupper inom LO-kollektivet - en grupp som undersökningar visar läser minst eller inte alls. Det har vi diskuterat tidigare.
Det finns inget bokförlag utom En bok för alla som jobbar just med läsfrämjande insatser. Med vetskap om den SCB-undersökning som vi debatterade tidigare i dag borde regeringen satsa mer på läsfrämjande insatser mot vuxna i stället för färre.
Ministern skriver i sitt svar till mig att läsfrämjande insatser för vuxna i dag bland annat görs inom studieförbundens verksamhet, på folk- och arbetsplatsbibliotek och inom föreningslivet. Det är alldeles riktigt. Både studieförbundet ABF och Vuxenskolan är delägare i En bok för alla.
Man genomför en hel del verksamhet tillsammans, men En bok för alla samarbetar även med andra organisationer. Ett exempel som vi diskuterade i kammaren under den förra mandatperioden är projektet Läs för mig, pappa som vänder sig speciellt till män inom LO-kollektivet som inte läser.
Det går ut på att få dem att börja läsa och att också läsa för sina barn och därmed bli den förebild som vi diskuterade tidigare. Du lyfter också upp att det är viktigt att satsa på våra barn och unga. Det är vi helt överens om. Men jag känner en oro över att man inte nämner de vuxna i det här arbetet.
Om det är långsiktighet som gäller i den kulturpolitik som ministern ger uttryck för i sitt svar till mig tycker jag att det är jätteviktigt att vi också plockar in de vuxna. Eller är det så att de som inte väljer att läsa som barn eller unga inte heller ska få en andra chans, en andra möjlighet att faktiskt ta del av det skrivna ordet?
Jag undrar hur vi ska få fler barn att läsa om vi inte också satsar på att fler vuxna, alltså barnens föräldrar, ska läsa. Vi hör ofta att barn inte gör som vi säger utan som vi gör. Tycker du att det stämmer? Är det inte så att man också i regeringen ska jobba för att få fler vuxna att läsa?
Gunilla Carlsson (S):
Det är säkert så att man ska titta på olika delar i det här med läsfrämjande insatser, och jag säger inte att biblioteken inte ska jobba med det. Jag vet att biblioteken jobbar med det. Men det är viktigt att se att det finns många aktörer som jobbar med läsfrämjande insatser.
Utifrån en rapport som visar att läsandet minskar - det är ingen ny rapport, och vi har även sett det tidigare - är det en väldigt konstig politisk insats att minska de läsfrämjande insatserna i stället för att faktiskt öka dem. En bok för alla jobbar med många olika delar.
Jag tog Läs för mig, pappa som exempel på ett projekt som riktar sig till LO-kollektivets medlemmar, främst männen. En bok för alla jobbar också mot barn och unga. De jobbar med bokombud ute på arbetsplatser och i andra delar av samhället. Det är den här bredden vi måste se. Hur kan vi nå människor på olika platser?
Jag tycker att det är jättebra att det finns pocketställ när jag går och handlar mina matvaror, men jag tror att det finns en risk med att se dessa böcker som en lösning. De som inte tar del av böcker går inte till pocketstället i mataffären när de går och handlar. Det steget är för långt eller finns kanske inte ens i medvetandet. Det är där de läsfrämjande insatserna är så viktiga.
Man måste fånga upp intresset, och det gör man inte genom ett pocketställ i en matvarukö. Man måste locka till läsandet och bjuda in andra som faktiskt pratar om boken och betydelsen av boken. Du lyfter också fram studieförbunden som jag vet gör ett jättebra arbete bland annat med läsecirklar där man diskuterar innehållet i böckerna och annat.
Det tycker jag också är intressant med tanke på det kulturpolitiska program som Moderaterna lanserade för några veckor sedan. Vi diskuterade det här med fria boklån förut.
Det finns ju en syn som handlar om att studieförbunden bara ska jobba med cirkelverksamhet som inte är hobbybetonad, och då undrar jag med tanke på det här med läsfrämjande insatser: Är en läsecirkel utifrån kulturministerns synsätt en hobbycirkel eller är det en verksamhet som faktiskt kan få bidrag från staten? Det finns många olika delar i det här.
Men det är oroande att höra att man inte ser den viktiga uppgift som faktiskt En bok för alla har: att jobba med läsfrämjande insatser som är en sådan viktig del för att få fler att ta del av läsandet.
Gunilla Carlsson (S):
Det känns skönt att kulturministern tycker att det är viktigt med läsande och att man måste jobba med läsfrämjande insatser. Jag hoppas att regeringen inte gör som man har gjort i andra fall inom kulturpolitikens område och fattar beslut om förändringar och sedan inte kommer med andra insatser.
Jag hoppas att man nu inte säger att En bok för alla inte kommer att få fortsatt uppdrag att jobba med vuxenutgivningen och läsfrämjande insatser för vuxna och sedan inte kommer med några förslag. Det har ju visat sig på en hel del politikområden att man säger att vi får vänta och se. Jag tror att det är livsfarligt att säga att vi får vänta och se om läsandet minskar ännu mer innan vi gör några insatser.
Jag hoppas att man tittar över detta och att man ser på all den viktiga verksamhet som En bok för alla gör. För mig är det jätteviktigt att vi inte glömmer bort de vuxna i det läsfrämjande arbetet. Som barn och ung kanske man inte har tyckt att läsandet är speciellt roligt.
Risken är att det inte görs några satsningar på att man i vuxen ålder ska försöka ta boken till sig. För mig är det lika viktigt att få en chans att hitta boken även som vuxen och att man ser till att jobba vidare med det.
Gunilla Carlsson (S):
Hans Wallmark säger i sitt anförande att det är väldigt viktigt med bibliotek. Så långt är vi överens. Han säger också att man i de flesta kommuner tycker att bibliotek är viktiga. Just därför var det viktigt för oss att lagfästa allas rätt till avgiftsfria boklån och att det ska finnas bibliotek i hela landet.
Det är precis de här orden: I de flesta kommuner tycker man att biblioteken är viktiga. Men vad händer om jag råkar vara boende i den kommun där de kommunpolitiker sitter som inte tycker att biblioteken är viktiga?
Därför ställer jag frågan till Hans Wallmark utifrån en motion, och han säger att en borgerlig regering består av fyra olika partier som tycker olika. Det förstår jag också - det är ett givande och tagande. Jag frågar i mitt anförande: Hur ställer sig Moderaterna i den här frågan?
Ni är ju fyra partier, och jag sade också att det under förra mandatperioden var tre av de borgerliga partierna som ställde sig bakom utvärderingen av bibliotekslagen. Ett parti hängde inte på reservationen. Jag vet att ett parti i dag har backat på värdet av att vi ska ha en bibliotekslag. Vad säger Moderaterna och Hans Wallmark om vikten av en bibliotekslag?
Gunilla Carlsson (S):
Hans Wallmark säger att det här är vår politik. I ditt anförande tidigare sade du att vi är fyra olika partier som tycker olika. Vad jag kan läsa ut av era program på webben tycker några att man ska ta bort bibliotekslagen, några tycker att man ska värna bibliotekslagen.
Vad innebär det att stärka bibliotekens roll i den borgerliga majoritetens politik? Det kan ju se väldigt olika ut. Jag kan förstå att några tycker att det är viktigt att vi har en bibliotekslag, medan några, däribland Moderaterna, tycker att det är kommunerna själva som ska styra om det ska finnas bibliotek i den borgerligt styrda kommunen eller inte.
Vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att alla, oavsett i vilken kommun i landet man bor, har tillgång till bibliotek. I mitt anförande ställde jag en annan fråga som jag inte har fått svar på. Ni hänvisar flera gånger till att det ska ske en utvärdering av bibliotekslagen. Jag frågade om Hans Wallmark kan ge ett datum för när den utvärderingen ska sätta i gång.
Jag har en annan hänvisning till betänkandet där man säger att man ska göra en översyn av de litteraturpolitiska insatserna. Vi märker att allt färre läser böcker. Som Siv var inne på i sitt anförande plockade ni bort de resurser som En bok för alla hade för att jobba med läsfrämjande insatser och som de gjorde ett väldigt bra arbete med.
Även då hänvisade man till att man skulle göra en översyn av de litteraturpolitiska insatserna. Nu undrar jag: När tänker man sätta det här i sjön?
Gunilla Carlsson (S):
Det är nog som Anne Marie säger att vi är väldigt mycket överens i folkbildningsfrågorna, vilket framgår när man läser betänkandet. Men vi lyfter även fram en del av de farhågor som vi ser, vilket jag också gjorde i mitt anförande. En sådan gäller anslaget till folkbildningen. Jag tog upp exemplet att av tio kommuner ger åtta borgerligt styrda kommuner inte anslag till folkbildningen.
Det är alltså helt nollat. Av dessa tio är tyvärr två socialdemokratiskt styrda. Jag har med mig den proposition som vi tog beslut om under den förra mandatperioden. Det är trots allt inte så många år sedan. Där var vi överens om, som det står, att regeringen avser att ta initiativ till överläggningar med Sveriges Kommuner och Landsting om kommunernas och landstingens bidrag till folkbildningen.
Det står inte att vi ska bestämma att kommuner och landsting ger bidrag till folkbildningen. Vi har sagt att vi ska ta initiativ, och därför undrar jag varför utskottsmajoriteten inte trycker på regeringens företrädare med ansvar för folkbildningsfrågorna att ta det initiativet. I den proposition som då behandlades var vi överens i denna fråga.
Jag tycker att det är dåligt av utskottsmajoriteten att inte trycka på utan bara säga att man följer frågan. Det skrev man i förra årets betänkande också, och vi kan från Folkbildningsrådets rapport se att fortfarande ger vissa kommuner och landsting mindre pengar till folkbildningen.
Visst kan vi slå oss för bröstet och säga att vi anslagit 490 miljoner mer - jättebra - men risken är att det ändå blir utarmat, eftersom de inte tar sitt ansvar. Tycker inte Anne Marie att det är viktigt? Står hon inte för det beslut som vi tog under den förra mandatperioden?
Gunilla Carlsson (S):
Det beslutet togs i riksdagen 2006, och därefter hade vi ett val hösten 2006. Den då sittande regeringen hann alltså inte göra mer än att börja. De tog ett initiativ. Att de sedan inte kunde fortsätta är inte så konstigt eftersom det blev regeringsskifte. Trots allt ligger beslutet kvar.
Jag tycker att det hade varit bra, ifall vi nu tycker likadant, och det gör vi eftersom Anne Marie säger att det här är en viktig fråga, om vi inte hade behövt ha reservationen. I stället hade vi haft en stark betänkandetext där vi kunde sagt att samtliga partier i kulturutskottet tycker att det är en viktig fråga. Vi har tagit beslut om den i Sveriges riksdag, och det är trots allt Sveriges riksdag som är det högsta beslutande organet.
Därför hade det varit upp till den ansvariga ministern att utföra det vi bestämt. Det är sorgligt att utskottsmajoriteten inte tycker som vi i denna fråga, men det är väl bara att fortsätta att driva på. Därför har vi också denna reservation. Vi tycker alltså att majoriteten lägger sig platt i frågan. Det är också fråga om sänkta skatter. Anne Marie tog upp i sitt anförande att det finns risk för att man ger mindre bidrag från kommuner och landsting.
Nu har man sänkt skatterna. Ekonomin börjar dala. Vad händer då? Är det då folkbildningen som får stryka på foten igen? Återigen blir denna fråga jätteviktig. Jag ska på min korta tid också ställa en annan fråga. Du pratar om den expertgrupp som ska titta på kvalitet. Även här ställer man sig frågan: Vad är kvalitet i folkbildningen?
Även där hade Moderaterna en annorlunda syn mot oss andra av riksdagens partier vad gäller folkbildningen och vad som ska vara folkbildning. Under förra mandatperioden diskuterade jag med den nuvarande kulturministern, som ifrågasatte en hel del av den verksamhet som studieförbunden sysslade med. Tycker Anne Marie precis som kulturministern att vi ska styra vilka studiecirklar som ska få anslag från staten?
Eller är det så att folkbildningen själv ska få styra vad som är folkbildning?
Gunilla Carlsson (S):
I betänkandet skriver man: Ett av statens syften med stödet till folkbildningen är att denna ska stärka och utveckla demokratin i samhället. Det innebär bland annat att ge alla möjlighet till deltagande. Jag tycker att det låter jättebra. Jag ställer absolut upp på det. Herr talman! Min fråga till Anders Åkesson blir: Hur vill Centerpartiet göra att för att ge alla denna möjlighet?
När man tittar på den politik som den borgerliga majoriteten nu representerar ser man att ni ju tar bort möjligheten för väldigt många att delta. Man har minskat vuxenutbildningen. Man tar bort rekryteringsbidraget. Man har slopat korttidsstudiestödet.
Detta har varit precis de satsningar som har gjort att väldigt många har kunnat ta del av det livslånga lärandet. Det är något som jag tror att både jag och Anders Åkesson tycker är jätteviktigt för samhället. Oavsett vilken bakgrund man har ska man ges möjlighet att ta del av utbildning och folkbildning. Vi vet att folkbildningen är en jätteviktig del. Vi har också med det i vårt särskilda yttrande. Herr talman!
Min fråga till Anders Åkesson blir: Vad skulle du vilja göra för att ge möjlighet till deltagande för alla?
Gunilla Carlsson (S):
Jag är också jätteglad - det sade jag också i mitt anförande - för att den borgerliga majoriteten ändå har satsat på folkbildningen. Man satsade 90 miljoner mer än det som vi aviserade. Vi hann inte komma till någon möjlighet att lägga fram en budget för 2007, men vi aviserade tidigare att vi ville lägga 400 miljoner. Jag är jätteglad för de pengarna!
Men jag har också framfört att jag var orolig över att Moderaternas politik skulle få styra även folkbildningsanslaget. Det skulle ha inneburit mindre pengar till folkbildningen. Det behöver vi inte alls diskutera, utan jag är jätteglad för det här. Men med tanke på den skattesänkariver som även fortsättningsvis finns bland Moderaterna är jag mer orolig för att ni ska få ge vika där. Det är jättebra att folk kommer i arbete.
Men nu visar det sig också att en del branscher hade behövt utbildad arbetskraft, så det kanske hade varit bra om man också hade satsat på arbetsmarknadsutbildningar. Då hade de företag som i dag står och skriker efter folk haft möjlighet att anställa dem som man i dag saknar. Det är jättesynd att man inte har satsat på det också. Det jag tog upp nu i min fråga var inte arbetsmarknadsutbildningarna.
Jag pratar om rekryteringsbidrag och jag pratar om korttidsstudiestödet som man har plockat bort. Jag tog i mitt anförande upp de tjejer som jag träffade i går och som gick och läste en dag i veckan. De arbetar, och de läste en dag i veckan. Tack vare korttidsstudiestödet har de kunnat göra det. Men den möjligheten finns inte längre.
Även om de skulle ha fått lite pengar över i plånboken - vilket de ändå inte har fått med alla de ökade utgifterna - hade de aldrig haft någon möjlighet att läsa en dag i veckan och förlora den arbetsinkomst som det hade inneburit. Jag ställer återigen frågan: Hur tänker sig Anders Åkesson att möjliggöra för alla , som det står så fint i betänkandet, att delta i folkbildningen?