KBLab/rixvox huggingface dataset:
John Widegren (M):
Jag förväntar mig att ministern återkopplar på min fråga i nästa inlägg. Hur ser man på risken för att precis samma produkt i stället importeras om vi inför förbud och plockar bort system? Det är ett faktum att industrin vill ha en del av de billigare äggen. Vi kommer att få svårt att göra den storskaliga frigående produktionen så billig som industrin vill ha den. Fru talman!
Handeln har, som landsbygdsministern säger, gått fort mot att vilja ha frigående ägg. Marknaden sköter det på ett föredömligt sätt. Jag måste säga igen att jag förstår interpellanten när hon lägger fram siffror, mått, vetenskap och sådana saker. Men verkligheten blir inte alltid sådan. Jag har som sagt varit runt en del och tittat på system med inredda burar.
De hönsen mår bra. De är mindre pickade, de har en högre produktion och luften är många gånger bättre än i de frigående systemen. Det här är alltså inte en enkel fråga. Jag håller dock med om att det finns vetenskap som visar på olika saker. Marknaden styr oss dit. Vi behöver inte lagstifta om det. Vi behöver inte slå ned med ytterligare en lag för svenskt jordbruk som kommer att försvåra för produktionen.
Vi ska såklart försöka behålla så mycket produktion som vi kan i landet. Vill marknaden bara betala för frigående ägg i framtiden blir det säkerligen så. Men vi behöver inte försvåra för våra näringsidkare. Jag frågar landsbygdsministern igen: Om vi kommer med lite för hårda lagar och regler finns det då risk för att vi får en större import av produkter som blir sämre än de svenska?
John Widegren (M):
Jag emotser snart svar på mina första frågor. Jag tycker att ministern lyfter en väldigt intressant vinkel, och det är hela biten med regler och administration som drabbar jordbruksföretag. En jordbruksföretagare är många gånger ensam i sitt företag. Ändå kan han vara djurägare och mjölkproducent och belastas då av alla de här reglerna och den administration som nämns av interpellanten.
Många gånger är det som sagt 600 fler lagar och regler än för en vanlig företagare. Vi har en stor djurproduktion där hemma. Det är klart att jag skulle kunna anställa en administratör som skötte alla journalföringar och annat som lyder under tvärvillkor, kommunala kontroller och annat. Men jag har tyvärr inte den lönsamheten i min produktion att jag kan anställa människor för det syftet.
Jag skulle gärna sysselsätta tio personer till, men lönsamheten medger inte det. Faktum är att lönsamheten är så dålig i svenskt jordbruk att många jordbrukare går på knäna, eftersom de får jobba dubbla skift i stället för att ha någon anställd som gör jobbet. Herr ålderspresident! Jag tror att om vi menar allvar med att minska på regler och administration och annat kommer vi att få ta en del obekväma beslut.
Det kan vara sådant som vi tycker är givet att det ska finnas kvar, men jag tror inte att det kommer att påverka säkerheten i vår livsmedelskedja. Det mesta av krångel och regler har vi lagt på under senare tid. Vi hade inte problemet innan, utan det här har kommit till för att, ja, jag vet inte - sysselsätta någon pappersvändare på någon myndighet? Tänk om en lantbrukare skulle kunna möta en myndighet i stället för att träffa tre eller fyra olika myndigheter som gör i princip samma typ av kontroll.
Det vore väldigt mycket vunnet om vi kunde effektivisera det så mycket att man möter en person och en myndighet och gör sig beredd för en kontroll i stället för fyra.
John Widegren (M):
Det är klart att vi på alla sätt som vi bara kan ska sprida en god bild av svenskt jordbruk. Men till syvende och sist handlar mycket om lönsamhet och att vi ska kunna betala bra löner till de ungdomar som vill leta sig in i branschen. Sedan har vi absolut en stor problematik med generationsskiften och annat. Det är otroligt stora kapital i dag, och det är mycket bundna kapital.
Den fråga som ministern inte hann lyfta, fru talman, gällde rovdjurens påverkan på livsmedelsstrategin. Jag träffade en fårbonde utanför Finspång för ett par veckor sedan som har mycket av sina betesmarker på åkermark. Då kan man inte få stöd för rovdjursavvisande stängsel. För hans del skulle det kosta ungefär 2 miljoner om han skulle sätta upp rovdjursavvisande stängsel på hela den åkermark där hans får betar.
Det är ganska mycket pengar för staket för en fårproducent. Om vi ska ha ett så högt rovdjurstryck som vi har i dag, vilket jag såklart inte tycker, i de här områdena - särskilt det brutna landskapet, där vi har många av de värdefulla betesmarkerna - måste vi nog börja fundera över hur vi ger stöd till rovdjursavvisande stängsel.
Då är nästa fråga: Hur mycket ska det få kosta att hålla på med rovdjursförvaltning på det här viset? Någonstans måste vi ställa oss frågan: Vad blir viktigast i det här läget - är det rovdjuren eller är det vår livsmedelsproduktion? Jag tycker att man problematiserar kring det här alldeles för lite när man pratar om livsmedelsstrategin, för det här blir en jätteviktig del. Våra betesmarker är en viktig del i livsmedelsstrategin, och de blir hotade.
Kan vi få någon form av problematisering kring det, tack?
John Widegren (M):
Vildsvinet, som vi nu debatterar, är också ett fantastiskt livsmedel. Det kommer glädjande rapporter från runt om i landet om att kommuner börjar kika på att upphandla vildsvinskött för att servera det i både skolor och äldreomsorg. Det är ett jättebra steg för att stimulera avskjutningen. Fru talman!
Jag är också lite nyfiken på det som ministern nämnde på slutet om utfodringsfrågan. Jag var ganska tveksam till de förslag som låg på bordet redan 2016. Jag menar att det inte finns någon som efterfrågar ett förbud. Jag har inte mött någon organisation som efterfrågar det.
Däremot vill man styra upp de okynnesutfodringar av vildsvin som fortfarande finns. Men i praktiken går de faktiskt att hantera i dag, både genom miljölagstiftning och foderlagstiftning. Jag tror inte att det görs i tillräcklig utsträckning. Jag tycker att man i stället ska fundera på vilken typ av fodermedel som ska få användas.
De flesta vilda djuren i den södra halvan av Sverige behöver inte äta rotfrukter. Men man kan också fundera på att sätta upp avstånd mellan utfodringsplatser och trafikerade vägar, känsliga grödor och fastighetsgränser. Ett förbud och även de andra förslagen skulle vara en direkt inskränkning av äganderätten. Jag tror därför att vi får svårt att motivera ett sådant.
Jag tror att det finns andra lösningar för utfodring och vill gärna höra hur ministern tänker i just den frågan.
John Widegren (M):
Min fråga går till miljö- och klimatminister Isabella Lövin. Förra veckan nåddes vi av nyheten att det i Östergötland fötts vargvalpar för första gången på över hundra år. Många gläds, men andra kliar sig i huvudet och undrar hur det ska gå.
Jag har fått signaler om att det redan har skett tre angrepp på tamdjur från denna varggrupp, och i ett sådant läge brukar skyddsjakt på varg beviljas. Problemet är att lantbrukare i nuläget inte vågar ansöka om skyddsjakt då de är rädda för aktivister. Tycker ministern fortfarande att skyddsjakt är det bästa sättet att hantera vargar? Vi beviljar ju inte längre licensjakt på varg i Sverige.
John Widegren (M):
Jag tackar ministern för svaret. Ja, skyddsjakt är väl det som ska användas i detta läge om det blir för stora problem med vargarna. Det blir dock problematiskt när människor inte vågar ansöka om skyddsjakt på grund av aktivister som hotar - sådana aktivister som en av ministerns partikollegor tyvärr demonstrerade tillsammans med på Sergels torg för ett par veckor sedan. Detta oroar mig eftersom när vi inte längre har licensjakt är skyddsjakten det vi kan använda.
Då blir det ett jättebekymmer när människor inte ens vågar ansöka om skyddsjakt.
John Widegren (M):
Vi ligger just nu i slutförhandlingarna om EU:s nya jordbrukspolitik, och även om vi inte kommer att hålla tiden utan dra över med ett eller två år närmar det sig. Det är anmärkningsvärt att regeringen framhåller att vår ståndpunkt från Sverige är väsentligt minskade utgifter.
Under den diskussion som har förts det senaste året har vi talat om väsentligt minskade utgifter och att det ska vara de 5 procent som kommissionen tidigare har föreslagit. Nu får vi signaler från regeringens sida om att det blir ännu större neddragningar. Man driver helt enkelt den linjen, herr talman. Eftersom vi vet att Sverige är ett av de länder där jordbruket är som absolut mest beroende av EU-stöden kommer detta att påverka lönsamheten i svenskt jordbruk oerhört mycket.
Jordbruket står också för en viktig del i omställningen till ett miljö- och klimatsmart samhälle. Därför vill jag fråga statsministern, herr talman: Vilka konkreta verktyg vill regeringen använda nationellt i politiken för att vi ska kunna hålla uppe lönsamheten i svenskt jordbruk? Drar man bort EU-stöd, som vi är väldigt beroende av - vilket vi är överens om, även om regeringen driver en lite tuffare linje just nu - vilka konkreta verktyg ska man då ge jordbruket i Sverige?
John Widegren (M):
Landsbygdsministern får gärna ställa sig i talarstolen igen. Förra veckan frågade jag statsministern hur vi stärker lönsamheten för svenskt jordbruk. När vi i EU driver den linje som vi faktiskt är överens om i EU-nämnden, nämligen att vi ska sänka EU-stöden, behöver vi vidta nationella åtgärder för att stärka lönsamheten.
Statsministern svarade med att regeringen sedan två år tillbaka driver en politik som ska öka lönsamheten, och jag menar att lantbruket inte alls märker det. Jag hoppas såklart att EU:s nya jordbrukspolitik kommer med bra lösningar, men vi behöver ju göra saker nationellt. I Moderaternas budget har vi ett flertal förslag om hur vi stärker lönsamheten på kort sikt. Jag vill därför höra om regeringen har några bra förslag om hur vi på kort sikt stärker lönsamheten, innan vi har kommit in i den nya jordbrukspolitiken.
John Widegren (M):
Under 2019 presenterade Skogsstyrelsen, SCB och SLU tillsammans statistik över hur mycket av Sveriges skogsmark som var tagen ur produktion av olika anledningar - diverse skydd, reserverat, impediment, all skog som helt enkelt inte finns kvar i produktion. Den procenten är 27-28 i dag. Det är alltså skogsmark som vi inte har någon produktion på.
Sveriges skogsägare har under epitetet frihet under ansvar sett till att de flesta parametrar går åt rätt håll vad gäller biologisk mångfald. Därför behöver det vara så hög produktion som möjligt i svensk skog i dag för klimatet och för att svensk näring ska gå så bra som möjligt. Det investeras mycket i svensk skog. Därför vill jag fråga om landsbygdsministern tycker att det vore lämpligt att sätta ett tak på hur mycket mark som ska tas ur produktion ur svensk skog.
John Widegren (M):
Det råder ingen som helst tvekan om att Moderaterna och Miljöpartiet ligger en bit ifrån varandra när det kommer till skogspolitiken. Det är nog ingen hemlighet. Det är nog ingen här inne som tror något annat. Eftersom vi blev omnämnda ett flertal gånger kände jag att jag ville ta chansen och ställa någon form av motfråga.
Man hör ganska tidigt i detta anförande att vår och Miljöpartiets syn på äganderätt är en bit ifrån varandra. För oss är äganderätten det absoluta kärnvärdet när det kommer till skog. Äganderätt och brukanderätt är den absoluta kärnan. Sedan har vi andra saker, till exempel allemansrätten som är otroligt värdefull på alla sätt. Det har vi aldrig sagt någonting om. Däremot ser vi att det finns stora bekymmer i dag med allemansrätten, och den missbrukas väldigt mycket.
Jag ser till exempel i mitt eget skogsägande hur allemansrätten missbrukas. Det är ett stort bekymmer. Men det är en annan fråga, och den tar vi en annan gång. Herr talman! Jag skulle vilja säga att det verkar finnas en föreställning hos Miljöpartiet om att staten är den som bäst sköter skogen.
Jag kan inte tolka det på något annat sätt än så när jag ser ledande företrädare för Miljöpartiet säga att vi ska skydda dubbelt så mycket mark. Man tror tydligen att staten sköter om skogsmarken bättre än vad den privata markägaren, som kanske har ägt skogen och byggt upp värden i generationer, gör. Jag skulle därför gärna vilja ha en kommentar från Miljöpartiet gällande det som sas från språkrören om att vi ska skydda dubbelt så mycket. Är det rätt väg?
Tar det offentliga faktiskt bättre hand om skogen än vad den privata markägaren gör?
John Widegren (M):
Jag fick egentligen inte svar på frågan huruvida man faktiskt menar och står bakom att vi ska skydda dubbelt så mycket som vi gör i dag. Herr talman! Jag är själv skogsägare - jag har lite skog hemma. Jag skulle nog säga att vi inte är på något sätt ovanliga i vårt skogsägande: Vi är certifierade skogsägare. Vi har vissa områden med kontinuitetsskogsbruk. Vi använder oss av trakthyggesbruk. Vi jobbar väldigt mycket med bryn.
Vi har naturbetesmarker insprängda i skogsområdena. Vi har skogsbete. Vi har ädellövsproduktion på vår skogsfastighet. Jag skulle nog säga att vi inte är på något sätt ovanliga, och vi tar ett ganska stort ansvar när det gäller skogsägandet. Jag tror att det ser ut så här precis överallt. Man tar ett stort ansvar, för man tycker som privat skogsägare att det här är viktigt. Det är viktigt med biologiska värden.
Det kommer såklart också att finnas sämre skogsägare, som bara vill rada upp granåkrar. Men enligt Riksskogstaxeringens bedömning av hur mycket som faktiskt är blandskog i Sverige är det ganska höga procenttal som är blandskog. Det pratas annars väldigt mycket om monokulturer i svensk skog, och om plantager och annat, och jag menar att det är felaktigt.
Det jag vill säga är alltså att det privata ägandet och brukandet är en garant för att vi kommer att fortsätta ha dessa höga miljövärden. Det är inte staten som kommer att vara en garant för nya och höga naturvärden eller för att vi tar hand om naturvärdena. Därför kvarstår min fråga: Borde vi skydda dubbelt så mycket skog som i dag?
John Widegren (M):
Man kommer nästan av sig lite efter en sådan här paus, herr talman. Men jag tycker att det är symtomatiskt för Socialdemokraternas anförande i en sådan här sorts betänkandedebatt att allting är positivt, att allt går så bra och att det löser sig.
Det verkar som att det inte finns några hinder, utan svensk livsmedelsproduktion och svenskt jordbruk - allting - går åt rätt håll. Herr talman! Jag kan tycka att någon form av självrannsakan vore på sin plats. Man har suttit i regeringsställning i snart sju år, och det går fortfarande åt fel håll. Vi är inte i närheten av att närma oss livsmedelsstrategins mål.
I anförandet lyftes det fram att det finns vissa positiva tecken, till exempel att mjölkproduktionen går upp. Jo, men den här gången beror det inte på politiken. Det är nog snarare en effekt av att det slår tillbaka lite efter 2018 års torka.
Jag skulle säga att effekterna av politiska insatser är obefintliga just när det gäller att mjölkproduktionen har ökat. Att lönsamheten är god just nu beror snarare på att mjölkpriset har gått upp, på att köttpriserna har gått upp och på att spannmålspriserna är höga. Men vi ser nu att insatsvarorna följer efter. Sannolikheten är i stället stor att vi till nästa år får minskad produktion igen. Det beror alltså inte på politiken.
Politiken borde egentligen ge bättre företagsförutsättningar med minskat regelkrångel, lägre skatter, bättre rovdjurspolitik och mer långsiktig äganderätt. Har Socialdemokraterna ingen självrannsakan i det här läget? Ser inte regeringen att vi inte når livsmedelsstrategins mål, att vi inte kommer att klara det?
John Widegren (M):
Jag vill tacka för svaret. Material och produkter avsedda att komma i kontakt med livsmedel Jag vill inte att vi ska upplevas som negativa. Jag ser snarare möjligheter för svenskt jordbruk. Ibland lyfts det till exempel fram att klimatet skulle kunna vara ett hot mot svenskt jordbruk. Jag tror precis tvärtom, att vi i Sverige kommer att ha de klimatmässiga förutsättningarna för att bedriva jordbruk på ett bra sätt och öka vår livsmedelsproduktion, precis som intentionerna är i livsmedelsstrategin.
Men jag kommer återigen tillbaka till att det som vi ser nu, trendbrottet med de stigande priserna och att mjölkproduktionen kanske ökar lite, inte beror på de politiska åtgärderna. Frågar man gemene jordbrukare svarar de inte att det är på grund av de politiska åtgärderna som produktionen har vänt lite det senaste året. Det finns en stor positiv inställning till livsmedelsstrategin.
Men man efterfrågar fortfarande de faktiska konkreta verktygen för livsmedelsstrategin. Den får inte bli bara ett vackert papper någonstans där det står att vi har en livsmedelsstrategi enligt vilken vi ska öka produktionen, öka exporten och stärka vår självförsörjning. Det är inte dit vi ska komma. Herr talman! Jag menar därför att vi för varje år som går närmar oss den tidpunkt då vi ska ha uppfyllt den här livsmedelsstrategin.
Om inte jordbrukarna, som faktiskt ska producera för att vi ska nå livsmedelsstrategins mål, upplever att de får de politiska verktygen, hur ska vi då komma framåt? Någon form av självrannsakan vore alltså på sin plats. Ledamoten lyfte också upp i sitt anförande att det ska vara lätt att göra rätt. Jag lyfter fram procentsatserna som skjuter i höjden. Kommer vi att se en nedåtgående trend vad gäller ökad regelbörda och administration?
Eller är det också bara tomt prat?
John Widegren (M):
Tack för frågorna! Vad gäller naturnära jobb tycker vi att det är mycket bättre att stärka själva näringarna. Kan vi stärka näringarna och ge dem verktyg så att de kan öka lönsamheten kommer de också att anställa fler människor, vilket kommer att leda till att fler människor kommer ut i jobb. Det är den tanke vi moderater har för att skapa nya jobb. De naturnära jobben är mer av en socialdemokratisk tanke. Vi har olika uppfattning om hur man skapar nya jobb; så är det.
Men det gläder mig att jag ska få tala om vårt försäljningsprogram för Sveaskog. Det är jätteintressant. Till skillnad från regeringen och den skogsutredning som presenterades har vi ingen misstro mot de privata skogsägarna. I skogsutredningen pratar man om hur mycket mer mark man ska ta ifrån de privata skogsägarna för att bevara höga naturvärden.
Vi tror att de privata skogsägarna kan bevara höga naturvärden själva. Det är också de privata skogsägarna som har tagit fram de höga naturvärdena genom att bruka sin skog på ett ansvarsfullt sätt. Skogsutredningen leder snarare till en misstänksamhet hos skogsägarna. De tänker att om de tar hand om skogen på ett bra sätt kommer staten och lägger en död hand över den. Vi tycker i stället att fler svenskar ska få möjlighet att bli skogsägare.
Därför har vi tittat på ett förslag om att sälja ut mindre delar av Sveaskog. De ska inte säljas till de stora bolagen, och man ska bara kunna köpa en del var i Sveaskog. Detta för att fler svenska medborgare ska få chansen att bli skogsägare och känna den glädje som det är att vara just skogsägare.
John Widegren (M):
När det gäller de internationella åtagandena har vi faktiskt också med pengar till Skogsstyrelsen för att titta på och utreda hur vi jämför de internationella åtagandena - hur vi jämför skyddad natur med övriga länder i Europa. Det framgår med ganska stor tydlighet att vi i Sverige har valt att tolka detta på ett sätt som vittnar om självskadebeteende, som vi tyvärr många gånger gör här.
Jag har faktiskt redan läst mycket av Skogsutredningen, och jag är positiv till förslaget att det alltid ska utgå ersättning för markintrång. Däremot har vi från Moderaternas sida sagt att vi måste lugna ned oss när det gäller markintrång och att ta över mark. Procentuellt behöver vi förmodligen inte undanta mer skogsmark från produktion. Det är vi övertygade om från Moderaternas sida. Men just förslaget om att ersättning alltid ska utgå är väldigt bra.
John Widegren (M):
Jag tackar för frågorna. När det gäller den peng till ekologisk produktion som vi har dragit ned handlar det alltså om 25 miljoner. Det är den extrasatsning som gjordes på ekologisk produktion som vi har tagit bort. Vi har i stället skjutit till 50 miljoner för livsmedelsstrategin därför att vi vill främja hela det svenska jordbruket. Jag vet att Miljöpartiet har en onormalt stor vurm för den ekologiska produktionen.
Men någonstans måste man börja inse att det inte är den som är räddningen i jordbruksfrågan. Vi ser i år hur efterfrågan på ekologiskt producerade varor minskar kraftigt i Sverige. Prisbilderna harmonierar numera i princip med den konventionella odlingens. Efterfrågan har alltså sjunkit så pass mycket att man inte får betalt.
Och man får egentligen inte betalt för de mervärden som Miljöpartiet många gånger framhäver, till exempel att det skulle vara klimatmässigt bättre att odla ekologiskt. Det finns ingen som helst essens i det. Det är absolut inte bättre; det är snarare så att man i den ekologiska odlingen kör sex till åtta gånger mer traktor per odlad hektar än vad man gör i den konventionella. Det låter inte så klimatsmart i mina öron. Vi är inte motståndare till den ekologiska produktionen.
Men om den inte kan stå på egna ben kanske den inte är så pass mycket bättre som Miljöpartiets vurm för den antyder. Vi vill stärka hela det svenska jordbruket och öka efterfrågan på de svenska produkterna, oavsett om det handlar om ekologiskt eller konventionellt producerade livsmedel.
John Widegren (M):
Det är detta jag menar med den onormala vurmen för den ekologiska produktionen. Om det hade varit så fantastiskt hade också marknaden velat betala för detta. Men det vill den inte. Ska vi fortsätta att bedriva någon form av konstgjord andning med en massa extrastöd för att hålla liv i den ekologiska produktionen? Jag ser också att ekologiskt och konventionellt kan ge varandra fördelar. De kan vara beroende av varandra och ha nytta av varandra.
Men vi ska inte fortsätta med konstgjord andning, utan vi ska stötta hela den svenska produktionen, oavsett om den bedrivs konventionellt eller ekologiskt. Vi vet också att vi har en otroligt stor hållbarhet i dag. När man på den konventionella sidan använder sig av blommande kantzoner och annat är artrikedomen i form av fjärilar och andra saker minst lika stor som hos de ekologiska odlarna.
Från Moderaternas sida bibehåller vi vår linje: Vi ska stötta hela det svenska jordbruket, oavsett om det är ekologiskt eller konventionellt.
John Widegren (M):
Timmen börjar bli sen, och vi har budgetdebatt om utgiftsområde 23. Jag tycker att vi har fantastiskt roligt och hoppas att vi kommer att hålla på länge än! Jag har en fråga, fru talman, eller rättare sagt flera frågor. Vi är några som har lyft upp att vi minskar antalet mjölkkor och att vi minskar antalet nötkreatur.
Många åberopar problemet med att svenska naturbetesmarker växer igen; det betas inte tillräckligt mycket. Samtidigt står Socialdemokraterna här i talarstolen och pratar om allt gott som regeringen genomför nu, om alla strategier som är på gång och om framtidsvisioner. Även livsmedelsstrategin nämns. Men oroas man inte från regeringens sida av att så många kurvor faktiskt går åt fel håll?
Är man inte orolig över att antalet nötkreatur i Sverige minskar? Vi vet ju att detta är en jättemotor i svenskt jordbruk, att vi behöver fler betesdjur och att mjölken faktiskt är motorn i det svenska jordbruket. Är man inte orolig? Och när tänker man faktiskt börja göra något annorlunda i sin politik? Det kan jag undra, fru talman. Det är ju alldeles uppenbart och tydligt att det som genomförts fram till nu inte är det som bönderna efterfrågar för att vända denna trend och börja producera mer livsmedel.
De vill ju ha någonting annat. Har regeringen funderat på det, och - framför allt - har regeringen verktyg och kompetens att vända det här? Tiden går, och produktionen går nedåt.