KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Det var intressant att lyssna på Carl B Hamiltons anförande även om det inte hade särskilt mycket med verkligheten att göra. Det kan man beklaga. Jag trodde att det var tydligt för alla som läst vår reservation vad vi egentligen beslutar om och vad vi yrkar på. Det är inte ett förbud mot prospektering. Det är ingenting av det som Carl B Hamilton påstår.
Jag vill uppmana alla som lyssnar på debatten och är intresserade av frågan att läsa på för att se vad det handlar om och inte ta Carl B Hamiltons ord för sanning, för den ligger långt från det han sade. Vi är överens om att i lagstiftningen införa att vi inte ska ha någon brytning av uran i Sverige. Vi har sett vad uranbrytning leder till runt om i världen, och vi vill inte att det ska bli följden i Sverige.
Vi vet att det har svåra miljökonsekvenser och svåra hälsokonsekvenser och att det alltså är en mycket riskabel verksamhet. Självklart innebär det inte att vi säger nej till mineralbrytning över huvud taget eller till gruvnäringen i Sverige.
Det är ett uppseendeväckande påstående som det inte ligger någon som helst sanning i. När man söker tillstånd för att leta och utvinna mineraler anges tydligt vilket mineral man har som förstahandsintresse. Bara sedan 2005 har 178 undersökningstillstånd med förstahandsintresse av uran getts i Sverige.
Det visar att det finns ett stort intresse från uranindustrin runt om i världen att söka efter uranfyndigheter i Sverige. Frågan är om vi ska bejaka det och skicka signalen till dessa bolag att visst, det är fritt fram med uranbrytning i Sverige, eller om vi redan från början ska vara tydliga med att vi inte är intresserade av att ha den verksamheten här eftersom den har för stora negativa konsekvenser. Det är därom frågan handlar.
För oss är det inte svårt att hålla isär förstahandsintresset att bryta uran eller förstahandsintresset att bryta andra mineraler. Frågan är varför det är så svårt för Carl B Hamilton att förstå det.
Per Bolund (MP):
Den frågan är det lätt att svara nej på. Vi tänker inte stänga några gruvor. Det är inte det reservationen handlar om för vår del. Det handlar om ifall vi ska tillåta att man öppnar gruvor ämnade till att utvinna uranmalm i Sverige. På det svarar vi nej. Vi är inte intresserade av att ha gruvor där det utvinns uranmalm med alla de konsekvenser som det får för miljö och hälsa i omgivningen. Vi tycker inte att det är en verksamhet som vi ska uppmuntra i Sverige.
Vi tycker att det snarare är ett hot mot den positiva utveckling som vi ser runt om i landet, en regional utveckling med många andra verksamheter. Det kan handla om ekoturism eller om produktion av förnybar energi. Vi anser att en uranbrytning står i direkt motsättning till dessa intressen. Därför tycker vi att riksdag och regering redan nu tydligt ska signalera att vi inte tänker stödja en uranbrytning i Sverige.
Sedan 2005 har, som jag sade tidigare, 178 undersökningstillstånd med förstahandsintresse för uran erhållits i Sverige. Ett antal internationella gruvbolag är i Sverige för att leta efter uranfyndigheter. Jag vill uppmana Carl B Hamilton att gå in på Mawsons hemsida, som jag tog upp i mitt anförande, och läsa vad man där skriver om uran i Skandinavien.
Där framgår det ifall de tolkar den svenska regeringens signaler så att man inte tänker tillåta uranbrytning. Det är fullständigt uppenbart att de ser den svenska minerallagen, som den nu ser ut, som en öppen dörr för att kunna starta uranbrytning i Sverige.
Därför skulle det behövas klara signaler från regeringen, för antingen lurar man dem som oroar sig för uranbrytning och dess konsekvenser när man säger att det inte kommer att ske någon uranbrytning eller också lurar man alla de bolag som just nu letar efter uran runt om i Sverige. Dessa bolag lägger ned mångmiljonbelopp på att söka efter uran. Skulle de lägga ned sådana resurser om det i verkligheten inte vore aktuellt med uranbrytning?
Per Bolund (MP):
Det var många missförstånd i Staffan Angers anförande, antingen med flit eller för att han inte har satt sig in i frågan tillräckligt mycket. Uranprospektering pratar Staffan Anger om att vi skulle vara emot. Kan Staffan Anger peka på den punkt i vår reservation där vi säger att vi inte vill ha uranprospektering så skulle det vara väldigt bra. Det finns nämligen ingen sådan. Uranprospektering är inte uppe till beslut när riksdagen fattar beslut om den här frågan i morgon.
Därför tycker jag att vi borde kunna lämna den, för den har inte med det här riksdagsbeslutet att göra. Staffan Anger ägnar nästan hela sitt anförande åt att tala om hur bra det är med gruvindustri. Det tycker jag är fine . Men frågan måste ställas om all gruvindustri är av godo alltid. Det är lite av det som lyser igenom i Staffan Angers anförande. Fredrik Reinfeldt har ju öppnat för att uranbrytning skulle kunna ske i Sverige.
Det är ett tydligt uttalande. Han till och med säger att det är logiskt att man utvinner uran i Sverige eftersom vi har kärnkraft och nu ska fortsätta att driva kärnkraftsverksamhet i Sverige. Jag tycker att det är väldigt intressant. Det skulle vara intressant att höra vad Staffan Anger anser om den frågan. Tänker Staffan Anger ställa sig bakom det ställningstagande som statsministern har gjort, att det vore bra för Sverige att ha uranbrytning?
Per Bolund (MP):
Jag får tacka Staffan Anger för svaret även om jag inte riktigt förstår. Fortfarande hävdar Staffan Anger att vi är emot mineralutvinning över huvud taget på något sätt och att vi skulle vara emot prospektering. Jag skulle fortfarande vilja veta vad Staffan Anger menar. Vad är det i vår reservation som säger att vi är emot prospektering? Det finns inga sådana skrivningar i vår reservation. Att vara emot prospektering är ingenting som riksdagen kommer att ta ställning till i morgon. Därför tycker jag att det är ett sätt att förvirra den här debatten att lyfta fram den frågan om och om igen. Det är inte den frågan vi diskuterar.
Den fråga vi diskuterar är om vi ska ha en lagstiftning som tillåter uranbrytning i Sverige. Där har vi från de rödgröna partierna tydligt tagit ställning. Vi vill inte att uranbrytning ska vara tillåten i Sverige. Vi vill inte att man ska kunna utvinna uran som förstahandsmineral i en gruva. Det tycker vi är ett väldigt bra ställningstagande eftersom det förhindrar väldigt svåra konsekvenser för miljö och hälsa i Sverige.
Vi beklagar att det inte finns något sådant beslut från regeringspartiernas sida. Det tycker vi är väldigt skadligt. Det gör ju att det nu är ett stort antal bolag som är ute i den svenska naturen och prospekterar efter uran med syfte att starta uranutvinning i Sverige. Det läggs ned mycket resurser på det, och självklart vill de ha tillbaka de utlägg som de har gjort för att leta efter uran.
Det är mångmiljonbelopp som man nu går in med. Självklart gör man den investeringen för att man sedan tänker sig att få tillbaka pengarna i form av utvinning av mineralet, nämligen uran. Vi tycker att det skulle vara mest renhårigt att man till dem som nu är intresserade av att utvinna uran i Sverige faktiskt ger ett klart besked. Tycker man att det är acceptabelt, vill man ha möjlighet att utvinna uran i Sverige eller vill man inte det? Vi kan bara beklaga att vi inte får något sådant besked från regeringspartierna. Man väljer att ducka i den här frågan.
Man säger en sak runt om i kommunerna. Sedan säger man en helt annan sak i riksdagen. Det finns ingen klar och tydlig bild av vad det egentligen är regeringspartierna tycker.
Per Bolund (MP):
Jag tolkar Jan Anderssons inlägg som att Centern är emot all gruvbrytning i Sverige. Anledningen är att Jan Andersson sade att om man är emot uranbrytning är man också emot gruvor över huvud taget. Vi kan titta på vad Centerpartiet sade till exempel i en enkät som Naturskyddsföreningen gjorde inför valet. Då frågade man alla partier: Vill ni förbjuda uranbrytning i Sverige?
Centerpartiet gav ett oreserverat ja som svar på den frågan. Om Centerpartiet står fast vid att man är emot uranbrytning är man alltså emot all gruvbrytning i Sverige. Ska jag tolka Jan Andersson så att det är det som är Centerpartiets politik? Jag gissar att det inte stämmer.
Det är tragiskt att se hur Centerpartiet har utvecklats under mandatperioden, hur man har haft en ståndpunkt och sedan steg för steg svikit den, och gått långt ifrån det man hävdade i valrörelsen. Nu står man här och röstar till och med emot sina egna motioner om att ge kommunerna större inflytande när bolag vill prospektera efter uran inom kommungränsen.
Man röstar emot de motionerna. Man vill inte att kommunerna ska ha större inflytande vid prospektering efter uran. Detta är ganska uppseendeväckande när man före valet har svarat på Naturskyddsföreningens enkät och stått på gator och torg och sagt att man är emot uranbrytning. Nu vill man inte ens ge kommunerna mer inflytande över uranprospektering. Detta visar på en avgrundsvid skillnad mellan oss och Centerpartiet.
Vi värnar det vi säger i valrörelsen. Vi värnar våra vallöften. Vi står vid vårt ord. Centerpartiet sviker de vallöften man ger, och man står inte vid sitt ord.
Per Bolund (MP):
Jag kan väl börja med att återigen ge ett svar på frågan om prospektering. Jag vet inte varifrån Jan Andersson har fått att vi skulle vara emot prospektering. Vår reservation handlar inte om att säga nej till prospektering. Den handlar om - jag vill uppmana Jan Andersson att verkligen läsa den - att ge kommunerna ökat inflytande över prospektering inom kommungränsen.
Eftersom Centerpartiet på sin egen stämma har tagit ett beslut om just detta kan jag inte förstå varför Jan Andersson är upprörd över att vi står fast vid denna linje, som också Centerpartiet borde försvara i riksdagen. Vi tycker att det borde vara rimligt att centerpartisterna röstade för sina egna motioner och stod fast vid stämmobeslutet. Man kan bli ganska konfunderad över att ett beslut har så kort verkningstid.
Det må vara att man inte står fast vid sitt svar till Naturskyddsföreningen om att man inte ska ha uranbrytning i Sverige - det var för tre och ett halvt år sedan. Men stämmobeslutet kom ju förra året, för bara några månader sedan! Man har redan upphört att försvara det. Man är inte beredd att trycka på rätt knapp i riksdagsomröstningen för att se till att det beslutet blir genomfört.
Jag gissar att det finns ganska många centerpartister som var med på stämman och röstade för majoritetens linje som nu är gruvligt besvikna på de representanter de har i riksdagen som inte vill genomföra detta beslut. Jag fick också en fråga: Om man skulle hitta uran i en järngruva, ska man då stänga gruvan? Nej, vi vill inte stänga en järngruva. Vill man fortsätta att utvinna järnmalm ur gruvan ska man få göra det. Däremot tycker vi inte att man ska utvinna uranmalm ur gruvan.
Vi tror inte att det är något problem att genomföra en sådan linje. Det är möjligt att skilja mellan uran och järn i det här fallet. Exemplet är också mycket hypotetiskt. Det är ju inget som är på väg att hända eller som man har haft problem med, att man har hittat uran i svenska järngruvor. Det känns som ytterligare exempel på att Alliansen försöker förvirra debatten.
Per Bolund (MP):
Som jag tidigare har nämnt i debatten gör Naturskyddsföreningen inför varje riksdagsval en enkät, där man till alla partier ställer ett antal frågor som berör miljön i allmänhet. De kan vara av många olika slag. I enkäten före valet 2006 om miljölöften 2007-2010 hade man en fråga om partierna ville förbjuda uranbrytning i Sverige.
Som jag redan har varit inne på sade Centerpartiet då tydligt: Ja, vi vill förbjuda uranbrytning i Sverige. Även Kristdemokraterna svarade ett tydligt ja på den frågan. Ja, Naturskyddsföreningen, vi vill förbjuda uranbrytning i Sverige. Det är intressant att höra Mikael Oscarsson. Den uppfattningen har uppenbarligen ändrats under de här tre och ett halvt åren.
Kristdemokraterna verkar inte ha lagt många strån i kors för att förverkliga det vallöfte som man gav till Naturskyddsföreningen 2006. Nu har man helt gått ifrån den principen. Man tänker absolut inte agera för att förbjuda uranbrytning i Sverige. Tvärtom försvarar man den. Man tänker inte rösta för några motioner som förverkligar det vallöfte som man gav i enkäten.
Jag vet att det är många som läser enkäten och har den som guide när de ska göra sitt val till riksdagen. De utgår från svaren, tror att de stämmer och att de ska få den politik som utlovas. Jag skulle vilja fråga Mikael Oscarsson: Vad har du att säga till dem som röstade på Kristdemokraterna i valet för att ni lovade att förbjuda uranbrytning, nu när ni helt och hållet har ändrat uppfattning i den frågan?
Per Bolund (MP):
Så snabbt kan man ändra politisk uppfattning. Den här debatten handlar inte alls bara om prospekteringstillstånd. Om Mikael Oscarsson läser vår reservation blir det tydligt att vi vill ändra lagstiftningen så att uranbrytning inte ska kunna ske i Sverige. Det var nämligen vad vi lovade i den enkät som Naturskyddsföreningen gjorde 2006. Eftersom Kristdemokraterna lovade samma sak trodde vi att det var något som de tänkte genomföra. Uppenbarligen är det inte så.
Nu är tvärtom budskapet att vi har en utomordentlig lagstiftning. Plötsligt finns det inte alls någon anledning att ändra lagstiftningen fast man gav det löftet i valrörelsen 2006. Det är inte bara löftet om uranbrytning som man har brutit mot från Kristdemokraternas sida. Kristdemokraterna har uppfattats under lång tid som ett parti som har varit emot kärnkraft. Det var också det budskap som man var tydlig med i valrörelsen. Man tyckte inte att kärnkraften var en bra energikälla.
Även där har man brutit det löfte som man gav till väljarna. Man har gått emot det som folk faktiskt röstade på partiet för. Det är en intressant fråga: Hur många vallöften kan egentligen ett parti bryta? Hur mycket kan man gå emot det som tidigare har varit grundläggande principer utan att partiet förlorar sitt egenvärde?
Jag kan se hur Kristdemokraterna och även andra partier inom regeringssamarbetet på punkt efter punkt går ifrån det man tidigare har tyckt. Man ändrar uppfattning och går ifrån det som har varit uttryckliga vallöften som man har gett till väljarna och gått till val på. Man har sagt: Det här kommer vi att genomföra om vi kommer till makten. Nu när man sitter och har makten genomför man en 180 graders vridning av politiken.
Vad är Mikael Oscarssons uppfattning där? Hur många vallöften kan man egentligen bryta? Hur mycket kan man ändra sin grundläggande politik utan att man sviker de väljare som har gått och röstat på en?
Per Bolund (MP):
Jag hör att Carl B Hamilton sätter ett lika-med-tecken mellan förnybar energi och olönsamhet för bolaget. Det skulle alltså vara bättre lönsamhet i att fortsätta satsa på fossil energi.
Jag tolkade det så då Carl B Hamilton ansåg att eftersom jag inte nämnde ordet lönsamhet var jag ute efter att bolaget skulle få lägre lönsamhet, för om vi satsar på förnybar energi skulle lönsamheten sjunka i bolaget. Jag delar absolut inte den uppfattningen. Jag är tvärtom övertygad om att en satsning på förnybar energi och en övergång från fossila bränslen till förnybar energi kommer att visa sig vara mycket lönsam på längre sikt.
Tror man på klimatpolitiken och en styrning bort från ökade koldioxidutsläpp kommer det att bli lönsamt att göra en sådan här övergång. Då kommer de bolag som ligger efter i omställningen att straffas. Med regeringens styrning kommer Vattenfall tyvärr att vara ett av dem. Carl B Hamilton sade att det viktigaste för honom är att koldioxidhalten i atmosfären sjunker. Det är positiva ord, men ord räcker inte i politiken. Det krävs även handling.
Vad har Carl B Hamilton gjort för att dessa ord ska förverkligas när vi ser att Vattenfall år efter år har ökat sina utsläpp under den borgerliga regeringen? På vilket sätt har Carl B Hamilton sett till att orden om att det viktigaste är att koldioxidhalten i atmosfären sjunker har förverkligats när det bolag som regeringen har ansvar för ser till att den hela tiden ökar? Vattenfall bygger nya kolkraftverk med den sittande regeringens goda minne. På vilket sätt sänker det koldioxidhalten i atmosfären, Carl B Hamilton?
Vattenfall lägger fram investeringsplaner med kraftigt ökade investeringar i fossil energi och minskade investeringar i förnybar energi. På vilket sätt sänker det koldioxidhalten i atmosfären, Carl B Hamilton? Man köper Nuon för 100 miljarder kronor. Det är ett bolag med stor fossil el- och värmeproduktion. På vilket sätt sänker det koldioxidhalten i atmosfären, Carl B Hamilton?
Per Bolund (MP):
Jag börjar med att svara på den sista frågan. Det vi kallar en green new deal, det vill säga investeringar i en omställning till förnybar energi och ett klimathållbart samhälle, kommer att generera många arbetstillfällen. Att det skulle finnas någon konflikt där håller jag inte med Carl B Hamilton om.
Carl B Hamilton försöker smita från frågan om Vattenfalls utveckling och den ambition som Carl B Hamilton ger uttryck för, nämligen att det viktigaste är att koldioxidhalten i atmosfären sjunker. På vilket sätt minskar utsläppen i atmosfären av att Vattenfall håller på att öppna en ny brunkolsgruva i Tyskland med regeringens stöd?
Man kan tala om att fortsätta äga och göra investeringar för att sänka utsläppen, men Carl B Hamilton måste väl kunna hålla med om att en ny brunkolsgruva i Tyskland kommer att öka utsläppen ganska kraftigt. Det säger Vattenfall självt, så det kan väl inte Carl B Hamilton stå här och förneka. Min fråga till Carl B Hamilton kvarstår. På vilket sätt anser Carl B Hamilton att man har följt upp ambitionen att det viktigaste är att koldioxidhalten i atmosfären sjunker? Vi är överens om målsättningen.
Skillnaden är att vi på den rödgröna sidan har lösningar för hur det kan förverkligas medan man på Carl B Hamiltons sida inte har några sådana lösningar. Tvärtom ser vi att det som sker i praktiken är att Vattenfall ökar sina utsläpp år för år. Efter vad jag har sett har Carl B Hamilton inte gjort något för att försöka ändra det. Vattenfall investerar i nya kolkraftverk utan insamling av koldioxid.
Vattenfall investerar i nya brunkolsgruvor som kommer att öka utsläppen kraftigt. Om det viktigaste är att sänka koldioxidhalten i atmosfären, hur kan man då stillatigande acceptera den utvecklingen, Carl B Hamilton? Antingen står man för sitt ord, och då måste handlingen följa efter. Annars är orden bara ord, och då har de inte någon större betydelse, Carl B Hamilton.
Per Bolund (MP):
Hans Rothenberg ger i sitt anförande sken av att lönsamhet och en satsning på förnybar energi inte går att kombinera. Han säger att med en rödgrön politik skulle det inte vara möjligt för Vattenfall att få lönsamhet. Det är en åsikt som jag absolut inte delar.
Det vore intressant att få höra vilka belägg som finns för synen att förnybar energi skulle vara en dyrare investering än andra alternativ, till exempel kärnkraft eller fossila bränslen, särskilt på längre sikt. Sedan säger Hans Rothenberg att det är viktigt att vårda varumärket Vattenfall. Det kan jag hålla med om. Det tycker jag hade varit viktigt.
Tyvärr kan jag se att det är lite sent att komma med dessa synpunkter nu när man har styrt Vattenfall på ett sådant sätt att en kvarts miljon kunder i Tyskland har lämnat företaget för att de har varit så missnöjda med just varumärket och det som Vattenfall står för.
Hade det inte varit klokare att komma med dessa synpunkter om att vårda varumärket i början av mandatperioden så att man hade kunnat undvika de fadäser som Vattenfall har stått för både när det gäller att öka kolkraftsintensiteten, att öppna nya brunkolsgruvor och samtidigt missköta kärnkraftverken på ett sätt som har gjort att man har fått ha dem avställda under lång tid? Avslutningsvis vill jag ställa en fråga till Hans Rothenberg.
Han säger att det blir en klarare och tydligare styrning med det som regeringen föreslår, att Vattenfall ska vara ett av de bolag som är bäst på omställning, än med det som vi rödgröna föreslår, att Vattenfall ska vara det ledande bolaget. Det får jag inte alls ihop. På vilket sätt skulle det vara tydligare att man skulle vara ett av de bolag som är ledande i omställningen? Då hamnar man i något slags jämförelse där man inte vet hur man ska förhålla sig.
Ska man vara på andra plats, på sjunde plats eller på fjortonde plats? Ledande är ett väldigt tydligt begrepp. Då är man nummer ett.
Per Bolund (MP):
Det verkar som att Hans Rothenberg blandar ihop begreppen marknadsledande och att vara ledande i omställningen. Jag pratar om att vara ledande i omställningen till förnybar energiproduktion. Jag måste säga att jag inte riktigt förstår Hans Rothenbergs fråga. Det vi diskuterar i den här debatten är vilken syn vi som ägare har på Vattenfalls verksamhet.
Då är den brännande frågan som skiljer de båda sidorna åt följande: Har vi så höga ambitioner för Vattenfalls verksamhet att vi anser att de ska vara bäst och dra resten av marknaden framför sig mot ett förnybart energisystem eller anser vi att de ska vara ett i mängden av de bolag som ska bidra till omställningen?
Vi anser att vi ska använda Vattenfall som ett kraftfullt verktyg i omställningen av energisystemet. Därför oroas vi av regeringens väldigt låga ambitioner. Tittar man på den europeiska marknaden ser man att det är en handfull bolag som i storlek är jämförbara med Vattenfall, och inget av dem är något föredöme ur miljösynpunkt.
Om man har den här jämförelsen, relativiteten, som finns med i den borgerliga styrningen kommer man inte heller att få någon utveckling i miljömässig riktning. Man kommer framför allt inte att få utvecklingen att Vattenfall kan bli det bolag som bidrar till att verkligen ställa om marknaden och som tvingar med sig de andra konkurrenterna. Det är det som vi tycker är så väldigt tråkigt.
Om Vattenfall verkligen är det ledande bolaget är det precis det som Hans Rothenberg pratar om, nämligen ett sätt att vårda varumärket och se till att varumärket Vattenfall betyder någonting för människor även nere i Tyskland och Polen där Vattenfall är verksamt. Tyvärr kan vi konstatera att med regeringens styrning kommer det inte att hända, och varumärket Vattenfall kommer inte att vårdas i framtiden.
Per Bolund (MP):
Jag har en mycket kort fråga till Jan Andersson. I februari 2005 skrev Maud Olofsson i egenskap av centerledare i en debattartikel i Svenska Dagbladet: Jag kan inte tolerera att statligt ägda Vattenfall investerar i den smutsigaste energiproduktion vi känner till, även om det sker i andra länder. Det var tydliga besked till väljarna, och jag tror att många väljare uppfattade den signalen.
Hur tycker Jan Andersson att Maud Olofsson har följt upp det ställningstagandet nu när hon är ansvarig minister för Vattenfall och energifrågan? Vattenfall investerar under Maud Olofssons ledning i nya brunkolsgruvor och i nya kolkraftverk.
Vattenfall investerar 100 miljarder - den största affären i svensk affärshistoria - i Nuon, ett bolag som är kraftigt beroende av just kolkraft, den smutsigaste energiproduktion vi känner till. Tycker Jan Andersson att Maud Olofsson har levererat till sina väljare det som hon lovade i valrörelsen?