KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Jag är stolt, men jag är inte nöjd. Så hette det i vår valrörelse inom socialdemokratin. Jag är i dag väldigt stolt. Jag är väldigt stolt över att vi har kommit så här långt, så långt att vi faktiskt är beredda att se över lagstiftningen om partnerskap och lagstiftningen om äktenskap i ett och samma stycke.
Det är faktiskt det som man egentligen föreslår från utskottets sida. Jag är naturligtvis också stolt över att man biträder en av de motioner som jag har varit med om att skriva under, men det är kanske en bisak i sammanhanget. Jag är framför allt stolt över att man gör det. Det har diskuterats mycket om det steg som man tog när man beslutade om partnerskapet.
Jag vill säga att jag är glad över att Maj-Lis Lööw hade fel i det sammanhanget. Jag tror att vi ska ta steg för steg. Det har också visat sig att steg för steg är den rätta metoden att gå när det just gäller att få samma rättigheter för heterosexuella och för homosexuella.
Det jag blir lite förvånad över är att man i den här debatten talar om äktenskapet precis som om det vore någon A-form för hur människor lever. Alla andra former, oaktat vad man kallar dem, är någon B-form av samlevnad. Jag har svårt att förstå den argumentationen från den här talarstolen.
Jag har också svårt att förstå dem som menar att äktenskapet skulle vara förutsättningen för att man skulle kunna ta hand om sina barn på ett bra sätt. Jag tror att vi alla känner många som har klarat av att ta hand om sina barn under en lång tid utan att de har levt i något äktenskap. De har levt i andra former av relationer eller för den delen ensamma. Herr talman! Jag tycker att det är bra att vi har tagit det här steget.
Jag hoppas att vi ska kunna ta det verkliga steget för att få en och samma lag för hela äktenskapet i framtiden.
Börje Vestlund (S):
Jag använde det uttrycket därför att ni har samma argument som den kristna högern i både USA och Europa brukar anföra i den här typen av debatter. Därför anser jag att det rätt att använda det. Vi har fått det förmedlat till oss på olika sätt, inte minst via e-post. Återigen till detta med barnen: Alla partier i den här kammaren har sagt att vi ska slå vakt om barnen.
Men jag har lite svårt att förstå argumentationen att äktenskapet är förutsättningen för att man ska kunna ge barnen en trygg uppväxt. För att ta mig själv som exempel kan jag berätta att min manliga förebild i livet är min fosterfar som var en fantastisk man på många sätt. Men jag växte inte upp i ett kärnäktenskap, och det har jag förhoppningsvis mått bra av.
Hela tiden är det äktenskapet som är normen. Allt annat är lite mindre värt eller också ska det inte accepteras alls. Det är detta som inte går ihop. Det blir fel när man alltid kommer till slutsatsen att homosexuell samlevnad är mindre värd än en samlevnad mellan två personer av olika kön.
Slutligen vill jag kommentera den motion som Tuve Skånberg har skrivit om detta med artneutral äktenskapslagstiftning. Jag tror inte att det är någon som på fullt allvar tänker gifta sig vare sig med ett får eller en myra. Det kan möjligen finnas i Tuve Skånbergs fantasi. Jag har inte hört det att man anfört det i någon form av debatt, i alla fall inte i någon av de debatter som jag har deltagit i.
Börje Vestlund (S):
Jag tror att utbildningsministern och jag är ganska överens i den frågan. Forskarvärlden måste präglas av nyfikenhet och av en vilja att få fram det nya, det bättre, inför en ny tid. Det man gör i dag i forskarvärlden ska kanske användas om 10, 20 eller 30 år. Kanske Thomas Östros och jag går omkring med rullator - vad vet jag.
Det är i alla fall inte det nödvändiga just för dagen. Det jag försöker peka på är kanske det Thomas Östros kommer fram till, nämligen att det nu kan vara dags att i större utsträckning säga så här nu och hitta metoder för det, när man kommer med dessa fantastiska innovationer.
Jag kan tycka att det är jätteroligt att gå på bilmässor, andra tekniska mässor eller bostadsmässor och se allt det nya. Men vilket ansvar har just den näringen för att vi faktiskt kan bära fram det här i samhället i framtiden?
Jag är naturligtvis uppfylld av frågor om trafik och kommunikationer eftersom jag jobbar med de frågorna här i riksdagen, men jag kan se också andra delar av näringslivet, inte minst industrin, och hur man där kommer fram. Gröna bilen är ett utmärkt projekt. Men man kan ställa sig frågan: Finns det skäl att fundera över varför vi inte har kommit längre när det gäller att utveckla bensinmotorn?
Den har faktiskt funnits en bit över hundra år, och ändå har vi inte kommit längre, trots att vi under de sista 20-25 åren har påpekat detta. Men det kanske skulle innebära just att vi skulle komma med pekpinnar till forskarvärlden. Det viktiga i det här sammanhanget är att hitta möjligheterna.
När man har de här fantastiska innovationerna kan man inte förvänta sig att samhället ska stå och bara ta emot innovationerna och tro att vi ska kunna tillämpa dem i infrastruktursystemet, i ett system som finns i vårt samhälle som är gammalt. Vi måste hitta brytpunkten där vi faktiskt kan sätta in dem i ett sammanhang och där vi kan få resurser till samhället.
Men man måste också kunna bruka produkten och inte tro att samhället ska ta emot den, sätta in den och klara finansieringen. I så fall tror jag att vi kommer att få stora problem i framtiden.
Börje Vestlund (S):
Jag satte upp mig på talarlistan av den anledningen att jag tycker att det är något konstigt att man i ett sammanhang där det ska ställas frågor till statsrådet anklagar Socialdemokraterna för att inte delta i debatten. Vi socialdemokrater i Stockholmsregionen har haft en stor diskussion om den här frågan.
Vi tycker att det är riktigt med en skatteutjämning för att utjämna skillnaderna i inkomst och skattekraft. Vi är däremot kritiska på en del punkter när det handlar om de kostnadsfaktorer som finns. Det är kort och gott vad vi har tagit för ställning bland oss socialdemokrater i Stockholmsregionen.
Vad vi inte kan ställa upp på tillsammans med de borgerliga partierna är den vulgärdiskussion som ni för och hela tiden har fört omkring detta och där ni inte själva har några egna alternativ. Ni säger att det här ska gå via statsskatten. Var i ert budgetalternativ finns i så fall denna utjämning mellan regionerna i landet? Inte ens ni kan ju säga att det inte finns ett behov av att utjämna mellan regionerna i landet.
Några sådana budgetposter finns inte i er budget. De saknas. Det är det som blir vulgärdebatt i de här sammanhangen.
Börje Vestlund (S):
Det är alltid så när man lyssnar på debatten i kammaren att en död socialdemokrat är en god socialdemokrat, om man ska referera till de borgerliga debattörerna i talarstolen. Då dyker återigen denna debatt upp från någonstans där den, möjligen som en liten not, hör hemma - men egentligen inte.
När man börjar pressa folkpartister, centerpartister, kristdemokrater och någon gång även moderater säger de att de är för avgifter men att det handlar om sättet på vilket man har infört avgifterna. Det skulle vara så förkastligt och hemskt.
Sanningen är den, fru talman, att det inte finns någon som har förslag till lösning på de stora problem som finns i Stockholmstrafiken. Jo, ibland sägs det att det finns förslag till lösning - långt fram i tiden.
Det kan finnas förslag till lösning om fem år, om tio år, om femton år, när man gått igenom hela planeringsprocessen och diskuterat i alla instanser, när det överklagats och redan byggts. Då finns det förslag.
Men, fru talman, vi behöver bara åka till Essingeleden eller till någon av infarterna så kan vi konstatera att köerna redan i dag är långa. Hela tiden flyttar det dessutom in nya stockholmare på grund av tillväxten, arbetsmarknaden och den vackra stad som Stockholm ju är.
Låt mig peka på några uppgifter i det här sammanhanget. För det första innebär de långa köerna att företagen varje år förlorar miljarder på att folk sitter i köer. Vad har Gunnar Andrén och Folkpartiet för förslag till att lösa det? Lösningen behövs inte om tio år utan i morgon, för det är vad det handlar om.
Det handlar om i morgon. Det andra jag vill nämna är att man högljutt klagar över hur illa de lågavlönade blir behandlade i det här sammanhanget. Det skulle jag ha velat höra för flera år sedan, när jag satt i fullmäktige i Stockholm. Då ville man inte prioritera kollektivtrafiken. Man ville prioritera vägtrafiken. Det är ju i kollektivtrafiken som undersköterskor, sjuksköterskor, lärare finns.
De sitter inte i bilar. Där sitter de som har betydligt högre inkomster, och det är från dem man också kan ta ut den lilla avgift som det är fråga om. De pengarna kan sedan gå tillbaka till kollektivtrafiken. Det är klart att någon ska betala för investeringen, men det som pengarna kan användas till är just kollektivtrafiken.
Det är ett av de sätt som vi kan lösa stora delar av Stockholms trafikproblem på. Det tredje jag vill ta upp och - återigen - peka på gäller Förbifart Stockholm. Alla är överens om att det inte kommer att färdigställas ens under nästa mandatperiod. Det vet Gunnar Andrén. Det här är bara ett spel för gallerierna, ingenting annat.
Börje Vestlund (S):
Jag tycker inte att Gunnar Andrén är särskilt trovärdig för han brukar, i varje fall på Stockholms gator och torg, skälla på att det övriga landet inte satsar tillräckligt mycket på Stockholms infrastruktur. Det här är ett annat sätt att satsa på just infrastrukturen, nämligen genom att ta betalt. Det är något som hela det övriga Europa tittar på. Det finns inte en storstad i Europa som inte tittar på någon form av system för att minska antalet bilar.
Sedan kan det ibland vara för att finansiera ett system, det ska jag villigt erkänna, men alla stora städer tittar på något system för att minska antalet bilar i framför allt infarterna. Man kan naturligtvis hänvisa till Dennisöverenskommelsen. Men om vi ska vara ärliga, Gunnar Andrén, vad var Dennisöverenskommelsen? Det var en överenskommelse mellan tre partier, det är sant, och den var säkert bra på sitt sätt.
Men problemet var, Gunnar Andrén, att dina partikamrater, mina partikamrater och Moderaterna satte sig i ett rum tillsammans och förhandlade, och det var inte särskilt väl förankrat. Problemet med Dennisöverenskommelsen var väl just att där fanns ett demokratiskt underskott. Det som vi lärde oss av det var att sådana överenskommelser brukar haverera.
Jag vågar påstå att det i varje fall i vårt parti fördes stora diskussioner, och jag vet att det även i Gunnar Andréns parti förekom stora diskussioner, om delar av Dennisöverenskommelsen. Den var inte särskilt väl mottagen. Frågan var bara när det skulle haverera. Nu råkade det vara så att man från regeringens sida - möjligen i klokskap, möjligen inte - sade: Nej, nu får det vara bra. Vi lägger inte mer pengar på det.
Kan vi inte glömma Dennisöverenskommelsen och i stället försöka hitta en lösning på Stockholms trafikproblem på lång sikt? Vi kan inte, Gunnar Andrén, fortsätta att prata om en överenskommelse som inte längre finns.
Börje Vestlund (S):
I den vanliga Stockholmsretoriken är det något positivt att övriga landet bidrar med något till Stockholm. Men i det här fallet blev det inte som Folkpartiet ville ha det, och då passar inte galoscherna! Det är ju det som är det stora problemet i det här sammanhanget: Det gick inte riktigt som man ville från Folkpartiets sida.
Fru talman! Det som är viktigast i det här sammanhanget är ju att vi försöker lösa de problem som finns i Stockholmstrafiken. Oavsett vad diskussionen leder fram till, Gunnar Andrén, tror jag att vi alltid kommer att komma till slutsatsen att vi måste ha någon form av avgift i trafiken, även i Stockholmstrafiken.
Där vet jag att Gunnar Andrén och jag är överens. Jag skulle också vilja framhålla att jag själv har gått från att ha varit direkt motståndare till avgifter i trafiken till att vara skeptiker och har till sist blivit positiv till det. När man ser resultatet av det som har skett i Europa och i andra delar av världen inser man att detta är ett sätt att komma vidare.
Det andra sättet att komma vidare när det gäller att få en bättre infrastruktur och en bättre situation för trafiken är just att bygga mer vägar och järnvägar. Men om man bara vill ha det ena, så får man trafikkaos. Miljöpartiet vill bara ha det ena, och Moderaterna vill bara ha det ena - fast det är inte samma sak de vill ha.
Men vi Socialdemokrater vill ha både avgifter och mer infrastruktur. Då tror jag att vi löser detta. Slutligen kan jag konstatera att Siv Holma faktiskt har suttit med i debatten här. Det brukar vänsterpartister inte göra när vi debatterar sådana här frågor.
Börje Vestlund (S):
Nu kanske vi kommer in på just de här värmländska vägarna. Jag misstänker nämligen att trafikutskottet ska diskutera det här. Hur som helst ska vi nu behandla trafikutskottets betänkande TU8. Det är ett motionsbetänkande om väg- och fordonsfrågor.
I betänkandet behandlas en rad olika frågor kring vitt skilda ämnen som miljözoner, vägtrafikbuller, tung vägtrafik, fordon och fordonshobby, fordonsreglering, handläggning av körkortsärenden, EU-mopeder, trafiksignaler, vägvisning, chiptrimning, träbroar med mera. När det gäller den tunga trafiken finns det en reservation som hävdar att man ska begränsa bruttovikten till 44 ton och totallängden till 18 meter.
Utskottets majoritet menar dock att dagens begränsningar med 60 ton och 25 meter är rimliga, även om utskottets majoritet med stor oro ser på slitaget på våra vägar. Inte minst gäller det de mindre vägarna, där just tunga transporter ger stort slitage och ibland gör vägarna helt oframkomliga under en del av året. Utskottet anser snarare att det finns ett stort behov av att få ned överskridningen av dagens bestämmelser och ser det som prioriterat.
När det gäller frågan om fordonsreglering lyfter flera motionärer upp frågan om regelverket kring så kallade ATV, all terrain vehicles , vilket i huvudsak innebär nya motordrivna tre- och fyrhjulingar. Utskottet är inte berett att göra något tillkännagivande för närvarande då frågan nyligen utretts i utredningen Säkrare förare på moped, snöskoter och terränghjuling. Utredningen remissbehandlas för närvarande och bereds inom Regeringskansliet. Fru talman!
I fråga om chiptrimning och miljökonvertering har utskottet tidigare haft skarpa uttalanden när det gällt att konvertera till framför allt miljövänlig teknik. Utskottet gör dock i detta betänkande inga sådana markeringar då vi förväntar oss en lagrådsremiss under våren. När det gäller den brännande frågan om EU-mopeder behandlas också denna i den utredning jag nyligen nämnde. Utskottet har därför inte anledning att ta något initiativ i den frågan heller.
När det gäller vägvisning konstaterar utskottet att Vägverket följer frågan. Utskottet menar att det är viktigt att det finns enhetliga regler för hela landet. Dock konstaterar utskottet att det är de olika väghållarna som är ansvariga för respektive vägvisningsskyltar. När det slutligen gäller trafiksignaler finns det motioner om indikatorer som visar trafikanterna hur lång tid det tar innan trafiksignalen slår om.
Utskottet konstaterar att det även i detta fall är respektive väghållare som har ansvar för vilken typ av trafiksignaler som används. Utskottet utgår från att Vägverket följer utvecklingen på området och vill därför inte ta något initiativ i frågan. Till betänkandet har fogats åtta reservationer och fem särskilda yttranden. Kammaren har nu att ta del av debatten mellan kammarens ledamöter. Vi ser fram emot en intressant debatt.
Börje Vestlund (S):
Jag vill först be att få tacka justitieministern för svaret. Jag kan inte påstå att jag på något sätt är nöjd med det här svaret. Det allvarliga i den här frågan, förutom att det är fullt tillåtet för präster och prelater att hetsa mot homosexuella enligt den HD-dom som har kommit, är att man också gör en egen bedömning.
Man vet inte om Europadomstolen skulle ha dömt på detta sätt, utan man gör en bedömning av hur man tror att Europadomstolen skulle ha dömt. Det är ännu allvarligare i detta sammanhang.
Jag vill inte påstå att jag är någon juridisk expert, men detta får mig att tänka på följande: Bör man då inte se över all lagstiftning för att se om den överensstämmer med Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna? Nåväl, det är lite juridiska funderingar.
Rent politiskt kan jag säga att när jag skrev den här interpellationen visste jag inte om den här domen från Hovrätten för Nedre Norrland där man friade ett antal nynazister som stått åtalade för hets mot homosexuella.
Jag har upprörts över domen mot Åke Green, men jag har ändå förstått att frågan om religionsfrihet och att kunna uttrycka sig fritt i sådana sammanhang kontra frågan om yttrandefriheten inte är helt lätt. Men när man sedan hänvisar till nämnda dom för att smånassar ska få hetsa mot homosexuella, då funderar jag på hur vi ska hantera detta.
Jag är medveten om att denna dom är överklagad. Men på något sätt måste frågan ändå ställas: Är justitieministern beredd att acceptera att Sverige ska bli en fristad för olika grupper som ska hetsa mot homosexuella?
Jag måste ställa denna fråga, inte för att jag tror att justitieministern har den uppfattningen utan därför att man inte vidtar några åtgärder och inte föreslår att man ska gå vidare i dessa frågor.
Den korrekta frågan vore egentligen: Vad tänker justitieministern göra för att det inte ska vara tillåtet att hetsa mot homosexuella? Jag tycker självklart att det är domstolarna som ska tolka lagen och inte vi politiker.
Men när domstolen nu har tolkat lagen måste vi också ta konsekvenserna av hur man har tolkat. Jag kan spetsa till det ytterligare. Jag och mina homosexuella systrar och kamrater vill inte bli kallade för cancersvulster på samhällskroppen. Vi vill betraktas som människor. Det vill vi också ha respekt för.
Vi ska inte behöva stå ut med att hanteras på det sättet i den allmänna debatten oavsett vilken bok som man har i handen. Det är detta som denna fråga handlar om. Vilka åtgärder är justitieministern beredd att vidta för att vi ska betraktas som människor och inte som cancersvulster eller någonting annat?
Slutligen skulle jag också vilja säga att detta ändå visar att rättssystemet på något sätt har nått vägs ände.
Man friar pingstpastorer, och hovrätten friar nynazister, och det finns exempel på skadegörelse på bland annat lokaler för homosexuella, men man anser inte att det är fråga om hatbrott trots att det påstås i förarbetena. Jag menar att det finns ett mönster i detta. Vad är justitieministern beredd att göra i det sammanhanget?
Börje Vestlund (S):
Jag tycker liksom justitieministern inte att man kan uttrycka sig. Vi kan inte som politiker tala om eller ens andas om hur domstolar ska döma. De ska döma enligt de rättsprinciper som finns. Det är helt klart. Nu har vi faktiskt en dom från Högsta domstolen, en praxis.
Det är så här man ska döma i andra liknande fall, i andra underinstanser och i alla sådana sammanhang. Så måste man ändå tolka det. Det är då jag tycker att det finns anledning att fråga justitieministern: Vad tänker man göra? Jag tror inte att det kommer att bli ett mindre hetsande genom att man inte gör någonting.
Det handlar om att domarna har givits. Jag åberopar egentligen inte vad som kommer att hända i en eventuell framtida dom när det gäller målet från nedre Norrland om pojkarna som hetsade mot homosexuella. Jag menar faktiskt domen i Åke Green-fallet. Vad är man beredd att göra där?
Man vet vad den domen säger. Vi ska inte kommentera och göra egna bedömningar av om domstolar dömer fel. Domstolar dömer per definition aldrig någonsin fel. Man kan möjligen ha annan information. Jag menar absolut inte att vi ska göra det. Däremot kan lagstiftningen vara så vag att man behöver rätta till lagstiftningen.
Det är möjligen det som jag ifrågasätter i det här sammanhanget. Fru talman! Vi kan inte bara acceptera att möjligheten att kunna hetsa mot homosexuella personer i vårt land ska finnas som ett offer på religionsfrihetens altare.
Det är vad principfrågan och den politiska frågan handlar om, fru talman. Är det justitieministerns uppfattning att vi ska kunna få säga, just som ett offer på religionsfrihetens och yttrandefrihetens altare, att människor är cancersvulster på människokroppen? Är det den viktiga frågan? Tycker justitieministern så? Då tycker jag inte att vi ska ändra någon lagstiftning.
Tycker man att det är viktigt att man förändrar en lagstiftning så att man inte har möjlighet att uttrycka sig på det sättet tycker jag också att vi ska titta över på vilket sätt vi ska förändra lagstiftningen i framtiden.
Börje Vestlund (S):
Jag förstår faktiskt inte vad justitieministern menar. Jag har väl inte försökt att recensera vad Högsta domstolen gör under pågående domstolsprocess. Däremot handlar det om hur praxis ligger och vad man faktiskt har lagt fast. Hur blev det? Var det på det här sättet det skulle vara när man lade fast det hela? Lagrådet sade att man skulle kunna döma för hets.
Var det det som man sade? När man sade detta och Lagrådet var överens om det och denna kammare röstade för det - skulle det sedan bli omöjligt att göra detta i det sammanhang där man hanterade det när det gällde präster och prelater? Var det på det sättet man skulle ha det? Nej, det var det väl inte! Det var inte så vi resonerade när lagstiftningen genomfördes. Det är med utgångspunkt från detta som jag resonerar.
Jag tycker att Yvonne Ruwaida har redovisat ett antal sätt att kunna gå vidare med det här. Jag har en slutlig fråga till justitieministern. Han talar om att följa frågan. På vilket sätt då? Det kan man ju säga att man gör; det gör vi med alla lagstiftningsfrågor på våra respektive områden i hela riksdagens arbete.
Men på vilket sätt, justitieministern, ska vi mer konkret möjligen göra så att homosexuella inte ska behöva höra att de är en cancersvulst på samhällskroppen? Det tycker jag är någonting som vi inte ska behöva uppleva, vare sig i dag, i går eller i framtiden.