Jonas Sjöstedt (V):
Jag vill tacka statsrådet Kristersson för svaret på den här interpellationen. Samtidigt kan jag inte dölja att jag är besviken över svaret. Jag tycker att man visar en ovilja att agera mot det som jag ser som ett klockrent exempel på lönedumpning, som sanktioneras av Europeiska unionen och förordningen 883/2004.
Vad det handlar om är att arbetskraft från olika länder som i Sverige arbetar på samma arbetsplats behandlas helt olika bara för att de har olika nationaliteter. Medan en svensk byggnadsarbetare kan följa svenska kollektivavtal och få den lön som man har slutit avtal om kan den polske byggnadsarbetaren som gör samma arbete få ett löneavdrag med 21,5 procent för att betala sina egna sociala avgifter. Vad innebär detta i praktiken?
Det innebär för det första att den polska arbetaren diskrimineras, att han får lägre lön fastän han är värd samma lön för samma arbete. För det andra ingår det att de svenska kollektivavtalen kringgås. Kollektivavtalen och avtalsparternas rätt att sluta dessa avtal är en grundstomme i den svenska arbetsmarknadsmodellen.
En tredje effekt är att svenska företag som behandlar sina anställda väl och korrekt, vilket de flesta företag gör, sluter kollektivavtal och respekterar dem konkurreras ut av företag som får en stor konkurrensfördel av denna legaliserade lönedumpning. Självklart förlorar också svenska löntagare arbetstillfällen på kuppen. Detta som ska vara en tillfällig regel som man skulle kunna tänka sig skulle gälla några veckor gäller här 24 månader.
Det kan vara hela kontraktstiden för ett större byggnadsarbete. Man kan lägga till ytterligare en effekt av EU-regeln. Det är att man kan se att när utländska bolag får den konkurrensfördelen går också staten miste om skatteintäkter. Byggnads har undersökt vilka som är anställda vid stora byggnadsprojekt, Citytunneln i Malmö, Citybanan i Stockholm och Norra länken.
Här har man kommit fram till att ungefär 45 procent av dem som arbetar betalar skatt i ett annat land. Det går inte att utesluta att det finns ett samband mellan att de är billigare och att man också tappar stora skatteintäkter. Omsorgen om dem som arbetar, respekten för kollektivavtalssystemet och också omsorgen om statens finanser talar för att Sverige har ett intresse för att täppa till luckan.
Det blir en sorts lackmustest på om regeringen menar allvar med att man ska respektera den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det finns ett sätt att lösa detta. Det är att i EU resa kravet på en värdlandsprincip. Huvudregeln ska vara att när man arbetar i ett annat land ska man åtminstone uppfylla värdlandets villkor. Det är det normala och rimliga att ha det på det sättet.
Om man inte gör det hamnar man i situationen av lönedumpning och tillbakapressning av löntagarnas villkor. Nu har Byggnads uppmärksammat oss på EU-regeln. De har själva skrivit till EU-kommissionen och bett EU-kommissionen se över detta. Det skulle vara bra som Sverige klev in på Byggnads sida och säger: Det här är inte en rimlig effekt av regelverket. Det går att arbeta i varandras länder utan att öppna för en legaliserad lönedumpning.
Jag beklagar att regeringen inte verkar vara beredd att göra det. Jag skulle också vilja formulera en fråga till ministern: Är det rimligt att sida vid sida står en svensk byggnadsarbetare och en polsk byggnadsarbetare, och polacken ska ha över 20 procent lägre lön? Är det rimligt att det är på det sättet?