Jan Ericson (M):
I den rapport som jag nämnde från HUI varnar man också för att de negativa effekterna av höjd arbetsgivaravgift skulle bli större än vad de positiva effekterna blev av sänkningen. Man kallar detta för asymmetriska effekter. Med det menas att när man sänker arbetsgivaravgiften - i den mån som man inte anställer någon - spiller det ofta över på höjda löner eller höjda vinster.
Men om man höjer arbetsgivaravgiften i branscher där det är väldigt låga vinstmarginaler finns det bara ett sätt att hantera denna kostnadsökning, och det är helt enkelt att minska lönekostnaderna. Det går inte att göra genom sänkta löner, utan då säger man upp personal i stället. Därför finns det en väldigt stor oro ute i näringslivet för att man kommer att bli tvungen att genomföra omfattande uppsägningar av unga medarbetare, om förslaget blir verklighet.
Herr talman! I dag flaggade finansministern för att det blir svårt att nå arbetslöshetsmålet till 2020. Det lär ju inte bli lättare att nå det målet om man gör det dyrare att driva företag och dyrare att anställa. Värre är ju att den nya regeringen står helt tomhänt när det gäller jobbskapande politik. Det enda som man gör på arbetsmarknadsområdet inriktas på att faktiskt göra det dyrare att driva företag, att anställa och att arbeta.
Det enda undantaget som med lite god vilja kan kallas för förslag för att minska arbetslösheten är traineejobben, som man pratade mycket om i valrörelsen. Men det löftet har i dag smält ihop till en liten smörklick i solen. I valrörelsen talade man om 32 000 traineejobb. I budgetpropositionen hade antalet minskat till en tiondel, till 3 200 för 2015.
Efterhand har löftet tonats ned ytterligare i takt med att kritiken växt från bland annat Vårdförbundet och Sveriges Kommuner och Landsting. Man har också problem med att EU-kommissionen förväntas ha invändningar mot förslaget. I de senaste uttalandena från regeringen - bara häromdagen - talar man inte längre ens om några platser alls, utan nu pratar man om någon sorts delegation som ska samtala med kommunerna. Samtidigt säger statsministern att man nu ska byta namn på traineejobben.
Det verkar alltså vara en total reträtt på det här förslaget, som nästan är det enda riktiga förslaget på arbetsmarknadsområdet som regeringen har. Höjda arbetsgivaravgifter ska kompenseras med mer riktade insatser, säger finansministern. Men sanningen är ju den att man höjer kostnaderna för arbetsgivarna med 19 miljarder. Hela satsningen på 90-dagarsgarantin och på traineejobben uppgår till 2 miljarder, alltså ungefär en tiondel.
90 procent av dessa penar hamnar inte alls på arbetsmarknaden, utan de går till helt andra saker, främst till höjda ersättningar och bidrag. Man kan inte säga att pengarna används mer effektivt för att skapa fler jobb, för det är ju inte det man gör. Många riktiga ungdomsjobb med riktiga kollektivavtalade löner riskerar att försvinna. I stället skapar man konstlade åtgärder och skattefinansierade jobb - i bästa fall. Herr talman!
Faktum är att finansministern representerar i dag en regering som helt har släppt ambitionerna om att skapa förutsättningar för riktiga jobb med riktig lön. Det är allvarligt i det svaga konjunkturläge som hela Europa i dag befinner sig i. Jag är bekymrad, och jag anser att Sverige kan betydligt bättre än så här.