Liselott Hagberg (FP):
Under den allra mörkaste tiden på året debatterar vi energipolitik igen. Det är mycket troligt att kylan snart slår till ordentligt. Det brukar den göra så här års. För företag och enskilda människor är det energiförbrukningstider i Sverige. Man kan konstatera att det också går åt en del energi här i kammaren. Så här ett år efter det att den globala finanskrisen drabbade oss kan vi se vad den kommit att innebära för företag och enskilda människor. Det är en postglobal finanskris för människorna i vårt land.
Det är därför oerhört viktigt att de beslut som fattas i dag gynnar vårt lilla exportberoende land på kort och på lång sikt så att en välfärd värd namnet kan garanteras även framtida generationer. Den svenska industrin kräver en säker och trygg energiförsörjning.
Samtidigt är vi alla väl medvetna om att klimathotet hänger över oss likt ett gråsvart moln och påminner oss om att de beslut vi fattar i dag påverkar kommande generationer, inte bara här i Sverige utan också i andra delar av världen. Därför måste kampen mot växthuseffekten vara överordnad målet för svensk energipolitik. De beslut som fattas måste följa förvaltarskapstanken, det vill säga bruka utan att förbruka. Förvaltarskapstanken löper som en röd tråd genom de ställningstaganden som Folkpartiet har gjort genom åren.
Det är till exempel självklart för oss att de orörda älvarna ska förbli orörda. Därför anser vi att det är nödvändigt med en omställning till förnybara alternativ inom energiområdet. Vi lever i en globaliserad värld. Vi här uppe i den kalla Norden är en del av den. Därför är det särskilt positivt att regeringen har satt energi- och miljöfrågorna så högt både på den nationella och på den europeiska dagordningen. Ingen har väl missat mediernas rapportering om regeringens förberedelser inför det stora klimatmötet som pågår i Köpenhamn.
Det har nått ut till alla människor och alla vardagsrum genom tv bland annat. Politikens roll är att skapa goda villkor på lång och på kort sikt för en effektiv och hållbar energianvändning och för en kostnadseffektiv energiförsörjning som har så små effekter som möjligt på människors hälsa, på miljön och på klimatet. Samtidigt ska förstås de beslut som fattas underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle.
Alla vi som deltar i denna debatt är väl medvetna om att vi har en elproduktion i vårt land som i jämförelse med många andra länders elproduktion är kolsnål och därmed snäll mot miljön. Ibland kan det låta som om förhållandena skulle vara de motsatta, det vill säga att det är elproduktionen i Sverige som är det stora problemet. För tydlighets skull vill jag till alla som lyssnar på denna debatt säga att det inte är den svenska elproduktionen som står för de stora CO2-utsläppen. I sammanhanget är det värt att nämna att Allians för Sverige har nått en viktig energiöverenskommelse.
Det har också refererats till den tidigare här. Den är bra för vårt land. Den är bra på kort sikt, och den är bra på lång sikt. Vi vill att Sverige även fortsättningsvis ska kunna garantera hushåll och företag en trygg tillgång på energi som också skonar miljön. Jag hade tänkt läsa vad som står i betänkandet.
Det känns nästan som om allt det som vi skriver om på s. 9, 10 och 11 som handlar om det som ingick i de båda propositionerna som debatterades för ett halvår sedan är bortglömt eller gömt, eller också har det förbisetts i de tidigare inläggen här. Det kan låta som om detta över huvud taget inte existerar. Men jag avstår från att läsa ur betänkandet, eftersom andra ska upp i debatten efter mig.
Det fördes som sagt en omfattande debatt här i kammaren om klimat- och energipolitiken för ganska precis ett halvår sedan. Det är ett halvår sedan i morgon. Många av de ståndpunkter och förslag som fördes fram av oppositionspartierna då är desamma nu. Det handlar bland annat om att höja redan ambitiösa mål inom förnybar energi och energieffektivisering ytterligare ett snäpp, om att införa ytterligare ett marknadsbaserat system utöver elcertifikaten och om att förbjuda standbyfunktioner i elapparater.
Det handlar vidare om prisreglering av fjärrvärme, om tredjepartstillträde, initiativ vad gäller sol- och vindkraft, forskning etcetera. Allt detta bemöttes i debatten på försommaren. I några fall pågår utredningar, vilket i sig inte är vare sig konstigt eller ovanligt eftersom det är en del av hur förslag bereds. Det kan man också läsa om på s. 22 och framåt. Jag tänker inte referera mer till det. Jag tänkte däremot säga några ord om energieffektivisering.
I våras ställde sig riksdagen bakom regeringens förslag om ett mål på 20 procents effektivare energianvändning till 2020 liksom förslag om att de vägledande målen om energieffektivisering till 2010 och 2016 ska ligga fast. Inom energieffektiviseringsområdet händer mycket. Kent Persson refererade tidigare till ett seminarium som handlade om smarta elsystem.
I takt med människors medvetande om hur de egna valen påverkar miljön efterfrågas energisnåla apparater och smarta system som sänker energiförbrukningen. Därför spelar förstås information och kunskapsspridning en viktig roll. Man ska inte underskatta de förstärkta insatser för information och rådgivning som föreslås i regeringens proposition. Kunskap är makt, och kunskap och makt spelar nämligen en viktig roll.
Vidare kan jag tillägga när det gäller det som har med forskning att göra och som också har varit uppe här i debatten tidigare att regeringen har ökat insatserna när det gäller energiforskningen under denna period med 60 procent om man jämför med hur det var tidigare. Antalet beviljade forskningsprojekt har ökat med hela 40 procent sedan 2006. Fru talman!
Slutligen kan jag säga att oppositionens förslag i fråga om energipolitiken spretar. Ska man hitta något slags gemensam linje kan man konstatera att det i huvudsak handlar om högre bud eller överbud och om nedmontering, framför allt när det gäller utfasning av kärnkraften. Kärnkraften står i dag för en stor andel av den CO2-fria elproduktionen i Sverige.
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna.