Gabriel Wikström (S):
Svar på interpellation Inledningsvis vill jag betona att tillgänglighet i vården är en prioriterad fråga för regeringen. Sett över tid har tillgängligheten i vården förbättrats, men de senaste åren finns en oroväckande utveckling kopplad till tillgänglighetsmåtten i vårdgarantin. Det är dock värt att notera att denna utveckling startade redan 2014, under den tidigare prestationsbaserade kömiljardens sista år.
Jag vill också hänvisa till den skrivelse som regeringen lämnade till riksdagen för två år sedan som svar på Riksrevisionens granskningsrapport Överenskommelser mellan regeringen och SKL inom hälso- och sjukvården - frivilligt att delta men svårt att tacka nej . I rapporten framhåller Riksrevisionen att prestationsersättning, det vill säga att landstingen får ersättning om de utför vissa prestationer, innebär att landstingen behöver ta ekonomiska risker för att delta.
Denna ersättningsform riskerar även, enligt Riksrevisionen, att motverka målet om en likvärdig vård i hela landet. I skrivelsen instämmer regeringen till viss del i Riksrevisionens kritik och meddelar sin avsikt att vara mer restriktiv när det gäller användningen av prestationsbaserad ersättning. Det finns fortfarande vissa prestationsersättningar i årets överenskommelser med SKL, men som angivits i skrivelsen används verktyget mer restriktivt.
Jag har under hösten besvarat flera riksdagsfrågor på temat tillgänglighet och vårdköer. Jag har då bland annat framfört följande. Frågan om tillgänglighet hänger starkt samman med frågan om kompetensförsörjning. De problem med bemanning och kompetensförsörjning som finns i vården bidrar till att minska vårdens kapacitet och därmed också tillgängligheten. Här har regeringen vidtagit en mängd åtgärder. De generella statsbidragen höjs med miljardbelopp för landstingen 2017.
Medel har tillförts Socialstyrelsen för validering av utländska hälso- och sjukvårdsutbildningar. Utbyggnad av utbildningsplatser inom sjuksköterske-, barnmorske- och specialistsjuksköterskeutbildningarna. Utbildningsplatser för tidsbegränsat anställda inom äldreomsorg och hälso- och sjukvård, så att de ska kunna utbilda sig till undersköterskor. En särskild professionsmiljard har införts som adresserar just utmaningarna kring kompetensförsörjning.
Skiftet från kömiljard till professionsmiljard handlar om att fokusera på de bakomliggande orsakerna till vårdköerna. Regeringen och SKL beslutade i förra veckan om en andra överenskommelse som sträcker sig över två år. En nyhet jämfört med förra året är att 300 miljoner öronmärks för att landstingen ska kunna erbjuda ökad möjlighet för sjuksköterskor att genomgå specialistutbildning.
Regeringen gör också en satsning på 2 miljarder kronor under mandatperioden för att förbättra tillgängligheten inom cancervården och göra den mer jämlik. Under perioden 2015-2018 träffar regeringen och Sveriges Kommuner och Landsting, SKL, årliga överenskommelser om kortare väntetider i cancervården. Huvudfokus i satsningen är att införa en modell med standardiserade vårdförlopp.
Aktuella uppföljningar från Regionala cancercentrum i samverkan och Socialstyrelsen visar bland annat att utvecklingen på det området redan har brutits och att väntetiderna kortats väsentligt med standardiserade vårdförlopp. Cecilia Widegren lyfter fram lungcancer. Ett standardiserat vårdförlopp för lungcancer har införts under 2016, vilket ger goda förutsättningar för att väntetiderna framöver ska kunna kortas för denna patientgrupp.
Uppföljning av väntetiderna är en viktig del i såväl regeringens som landstingens arbete med att förbättra tillgängligheten i vården. Därför har Socialstyrelsen fått regeringens uppdrag att utveckla uppföljningen av hälso- och sjukvårdens tillgänglighet. Vidare kommer regeringen att initiera en försöksverksamhet med så kallade patientkontrakt i vården för att ytterligare utveckla tillgänglighetsarbetet.
Regeringen bereder också förslag från aktuella statliga utredningar, bland annat Effektiv vård , som har potential att bidra till långsiktigt förbättrad tillgänglighet i vården. I detta betänkande analyseras också svensk hälso- och sjukvård jämfört med andra länders ur flera perspektiv. Exempelvis står primärvården för en mycket mindre andel av vården i Sverige än den gör i många andra jämförbara länder. Detta kan till viss del förklara skillnaderna mellan Sverige och vår omvärld.
Min sammantagna bedömning av alla de åtgärder som jag här redovisat är att regeringen redan gör kraftfulla insatser som på olika sätt förbättrar tillgängligheten för patienter. Landstingens skyldigheter när det gäller såväl vård efter behov som vård i rätt tid är redan tydligt fastställda i lagstiftning, samt vilka möjligheter patienter har att få vård i andra delar av landet om det egna landstinget inte uppfyller sina skyldigheter.
Att utöver det införa utkrävbara rättigheter för patienter är ett stort steg som av flera tidigare utredningar bedömts olämpligt - en bedömning som även den tidigare alliansregeringen delade.