Hillevi Larsson (S):
Det är alltså en miljon färre möten på Arbetsförmedlingen mellan arbetslösa och förmedlare. Det har gått från 9,5 besök 2012 till 8,5 besök 2013, och det är en illavarslande utveckling. Det har precis kommit en forskningsrapport från Danmark som visar att personliga möten är väldigt viktiga för att få jobb.
Det visade sig att en arbetslös som fick ett personligt möte ökade sin chans att få jobb med i genomsnitt 25 procent. Därför är risken att vi kommer att ha svårt att komma åt den höga arbetslösheten framöver om den här utvecklingen fortsätter. Om man jämför olika ställen i landet kan man se att där arbetslösheten är som störst är också trycket på Arbetsförmedlingen som tuffast.
De personliga mötena ersätts mer och mer med kontakt via dator eller telefon. Man ersätter också individuella möten med gruppmöten. Det blir väldigt svårt att göra en individuell handlingsplan för varje enskild arbetssökande och följa upp den när det sker i grupp. Det förekommer också drop-in-samtal för att spara tid.
Arbetslösa har vittnat om att det mer upplevs som en kontrollstation än som hjälp att få jobb. Arbetsförmedlingen kontrollerar självklart att man söker jobb, men man ska också infinna sig vid olika tider, och det uppfattas som ett sätt att helt enkelt visa vem det är som bestämmer. Det har inte upplevts positivt av de arbetslösa, och arbetsförmedlarna vittnar inte heller om att de tycker att det är positivt.
På en arbetsförmedling på en ort med hög arbetslöshet hade en anställd helt övergått till administration, för det är så många papper att administrera. Hon träffade inte arbetslösa alls. Sedan fanns det såklart andra som träffade de arbetslösa, men man kunde se en tydlig tendens: ju högre arbetslöshet, desto färre personliga möten. Mötena blir kortare, och man får mer gruppmöten och drop-in-möten.
Man kan dessutom se att arbetsförmedlarnas tid inte bara upptas av många arbetslösa utan även av administration. Nu måste ju de arbetslösa lämna in aktivitetsrapporter varje månad, och allt detta ska administreras. Systemet bygger på kvantitet, inte kvalitet. Det innebär att ju fler jobb man säker, desto bättre är det. Men om man då söker massor med jobb som man har noll chans att få är det meningslöst.
Det är till och med destruktivt, för den enskilde slösar tid på något som inte leder till jobb utan bara till ännu fler bakslag och ännu fler nej. Det blir jobb i onödan för den arbetssökande, och sedan ska detta administreras av arbetsförmedlarna. Ett av grundproblemen i detta med de färre mötena är bristen på arbetsförmedlare.
Arbetsförmedlingens egen pressekreterare säger rent ut att det beror på en minskning av personalstyrkan. Det finns alltså färre arbetsförmedlare. När man sedan räknar med att arbetslösheten ska gå ned framöver avsätter man ännu mindre resurser till arbetsförmedlare. Minskar Arbetsförmedlingens resurser totalt går det ut över antalet arbetsförmedlare. Det finns alltså stora risker med detta.
Många arbetsförmedlare har en pressad situation. Andelen arbetsförmedlare som har fler än 300 arbetslösa att ta hand om har ökat, och den andel som har hand om lite färre men ändå alldeles för många för att hinna träffa dem har också ökat. I den här situationen blir det ett övermäktigt uppdrag att hjälpa varje enskild. Jag hoppas att regeringen gör något åt detta.