KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna-Karin Hatt (C):
Olika webbplatser kan vara olika snabba av olika skäl. Jag skulle gärna nämna något om vad skälen till detta faktiskt kan vara. I första hand beror det på vilken kapacitet som webbplatsinnehavaren själv har på sin hemsida, givet att allt annat är lika förstås, till exempel användarens utrustning, kapaciteten i näten och så vidare.
Dessutom kan man som Internetleverantör påverka hastigheten genom att välja vilka servrar som man lagrar sitt innehåll på. Det finns i dagsläget tredjepartsföretag och även Internetleverantörer som erbjuder så kallade värdtjänster där serverutrymme erbjuds närmare konsumenterna så att det ska bli en kortare sträcka för innehållet att transporteras och därmed en snabbare överföring.
Det som är viktigt att lyfta fram i sammanhanget och komma ihåg är att en innehållsleverantör aldrig är tvungen att betala för dessa så kallade CDN-tjänster. Det är en frivillig affär som man kan välja att ingå.
Om det skulle visa sig att det finns en sådan diskriminering på Internet är det ingen liten sak för PTS att gå in och besluta om lägsta tjänstekvalitet. Det är ett ganska stort marknadsingripande.
Min förhoppning är att själva det faktum att marknadsaktörerna vet att PTS har detta verktyg ska leda till att de som levererar tjänster på Internet faktiskt väljer att agera proaktivt och att inte diskriminera tjänster.
Det som avslutningsvis är viktigt att framhålla är att vi i den förändrade lagen om elektroniska kommunikationer väsentligt stärker konsumenternas rättigheter och deras möjligheter att faktiskt på förhand få veta vilka begränsningar som finns i olika avtal så att man kan rösta med fötterna eller välja ett avtal där man faktiskt kan få den tjänstekvalitet som man förväntar sig och som man är beredd att betala för.
Anna-Karin Hatt (C):
Marianne Berg nämnde i sitt inlägg att det finns exempel på abonnemang där det kostar olika mycket att använda till exempel IP-telefoni. Men det ligger inte i regeringens intresse, och jag tror inte heller att det ligger i riksdagens intresse, att från politiskt håll gå in och likrikta vare sig prissättning eller exakt vad som ska finnas i olika abonnemang.
Det som vi har varit mycket tydliga med från regeringens sida, och som riksdagen nu har bekräftat genom att man har antagit den nu justerade lagen om elektroniska kommunikationer, är att om det skulle visa sig att man som konsument över huvud taget inte kan teckna ett abonnemang där man till exempel kan använda tjänsten IP-telefoni kan PTS gå in och göra ett ingripande och faktiskt stipulera vad som ska ingå som lägsta tjänstekvalitet.
Det är dock ett väldigt ingripande och åtagande. Det är ingen orimlighet att det finns abonnemang som erbjuder olika saker och kostar olika mycket beroende på vad det är man som konsument vill köpa. Man kanske inte vill ha särskilt mycket innehåll i det man vill tillgång till, och därmed kunna få ett lägre pris, eller så vill man ha en väldigt omfattande tjänst och är beredd att betala för det.
Det viktiga är att konsumenten har valfrihet och att vi inte helt och hållet stänger ute en viss typ av tjänster, inte ens IP-telefoni, när det handlar om mobila tjänster. Man kan av Marianne Berg, som är väldigt engagerad i frågan, få intrycket av att detta skulle vara ett stort problem på den svenska marknaden.
Så är inte fallet; det kunde vi konstatera när vi arbetade fram den förändrade lagen om elektroniska kommunikationer. I dagsläget har vi inga tecken på att detta skulle vara ett stort problem på den svenska marknaden.
Vi valde ändå från regeringens sida att arbeta proaktivt och faktiskt utöka PTS verktygslåda för den händelse problemet skulle uppstå, eller ännu mer för att stävja det på förhand och sända en tydlig signal att det för regeringen och Sverige är viktigt med ett öppet Internet och viktigt att konsumenterna faktiskt kan få tillgång till dessa tjänster.
Det är också viktigt att de som utvecklar tjänsterna kan få tillgång till hela marknaden, så att Sverige blir en intressant marknad för tjänsteutvecklare att investera i.
Anna-Karin Hatt (C):
Tack, Marianne Berg, för debatten redan nu! Jag kan konstatera att det är lite märkligt att vi redan innan den justerade lagen om elektroniska kommunikationer träder i kraft den 1 juli kan dra tvärsäkra slutsatser om att verktygslådan inte räcker.
Jag är helt övertygad om att Marianne Berg precis som jag själv vet att det är rätt avsevärda förstärkningar av PTS möjligheter att ingripa och också förstärkningar av konsumenternas rättigheter när det gäller rätten att faktiskt få en transparent och allsidig information från dem man funderar att köpa en tjänst av innan man tecknar ett abonnemang.
Det viktigaste som konsument är att ha full information innan man ingår ett avtal, så att man kan välja om man vill teckna ett avtal med den personen eller inte. Nellie Kroes har jag träffat många gånger, och jag hyser den största respekt för henne. Jag delar också ett starkt engagemang för att vi ska ha en stark digital inre marknad i Europa med henne. Det hon pekade på och som du, Marianne Berg, anförde var ett brittiskt exempel.
Med förlov sagt: Problem som finns på den brittiska marknaden föranleder inte att vi vidtar särskilda åtgärder på den svenska marknaden.
Däremot har vi vidtagit åtgärder av ett helt annat skäl, nämligen att se till att förebygga och på förhand ge PTS muskler att ingripa - inte utformat som ett förbud utan utformat som ett starkt verktyg för PTS att gå in och stipulera vad som ska vara lägsta tjänstekvalitet om det skulle visa sig att svenska konsumenter inte kan teckna abonnemang för en viss typ av tjänster, till exempel IP-telefoni.
Anna-Karin Hatt (C):
Sverige är ett speciellt land på många sätt. Vi har en stor yta. Vi har en extremt gles befolkning i ett europeiskt perspektiv. Det är en stor utmaning för oss att klara av att bygga ut denna typ av faciliteter, som medborgarna förväntar sig och behöver och som vi som nation behöver. Vi behöver detta om hela Sverige ska kunna leva och utvecklas.
Mot den bakgrunden är det enastående att kunna konstatera att Sverige har bland den bästa täckningen i världen. Vi placerar oss tillsammans med länder som till exempel Sydkorea, som har helt andra förutsättningar att bygga ut sina nät. De slipper hantera ett glesbefolkat land. Men vi har lyckats göra det därför att vi har varit innovativa och därför att även tidigare regeringar har insett att vi behöver göra detta.
När licenserna till 3G-nätet skulle delas ut valde PTS att inte göra som resten av Europa och ta så mycket betalt som möjligt för licenserna, utan att göra detta genom att låta operatörerna tävla mot varandra. Vem kunde erbjuda bäst befolkningstäckning? De som erbjöd den bästa fick också licenserna. Nu kan vi se att det har kunnat ske.
Vi har fått en täckning när det gäller 3G-nätet som andra länder bara kan avundas oss. Alldeles nyligen avslutade PTS auktioneringen av det så kallade 800-bandet, där Sverige har varit bland de första i Europa - tvåa efter Tyskland - med att frigöra detta band, som tidigare användes för tv-sändningar, för mobiltelefoni.
I ett av dessa tillstånd ställer vi krav på att operatören ska se till att bygga täckning till de abonnenter som i dagsläget över huvud taget inte har någon bredbandstillgång. Jag tycker att det är viktigt att konstatera att landsbygden inte är hjälpt av att hållas kvar i en gammal teknik - en gammal begränsande teknik som kopparnäten de facto är.
I många glest bebyggda delar av landet måste man konstatera att utbyggnaden av mobil teknik många gånger är mycket mer kostnadseffektiv. Så kan vi också i längden bygga bättre nät som täcker fler. Vi har i dagsläget inte ett televerk - tack och lov! Vi har flera olika operatörer.
Telia Sonera har tagit på sig ett stort eget åtagande i sin utfästelse när man säger att man inte har för avsikt att avveckla någon kopparledning till någon abonnent som inte kan få telefoni på något annat sätt - antingen via Telia Sonera eller via någon annan operatör.
Det är ändå viktigt att framhålla att den som inte kan använda sig av Telia Sonera också har andra alternativ på marknaden att undersöka innan man konstaterar att alla alternativ är uttömda. Trygghetslarmen är viktiga för dem som är beroende av dem.
För att så mycket som möjligt underlätta övergången från en analog värld till en digital sådan har regeringen gett Hjälpmedelsinstitutet och Socialstyrelsen i uppdrag att bland annat ge ut en vägledning för hur detta kan ske till kommunerna.
På lite längre sikt ska Hjälpmedelsinstitutet enligt samma uppdrag även arbeta med teknikstudier, med försöksprojekt med standardisering och med att skapa en branschorganisation.
Anna-Karin Hatt (C):
Alla delar av Sverige både kan och ska växa. Jag är helt övertygad om att det finns tillväxtmöjligheter i varenda region och att varenda del av vårt land faktiskt kan och ska växa samtidigt. Men ska vi kunna göra det måste tillväxtens blodomlopp fungera.
Då behöver vi ha tillgång till grundläggande saker som att kunna få tag på livsmedel, tanka våra bilar och kunna kommunicera med omvärlden, till exempel via telefoni. Vi ställer, och vi ska ställa, väldigt höga krav på marknadens aktörer när det gäller elektroniska kommunikationer.
Jag är väldigt glad för att Telia Sonera faktiskt har gjort ett starkt ensidigt åtagande om att sköta omställningen från kopparnäten på ett ordnat sätt. De har också svarat på regeringens begäran när vi har bett dem berätta vilka abonnenter som de inte kommer att klara av att erbjuda en ersättningstelefoni eller vilka abonnenter som inte kommer att kunna ringa med något annat företag.
Regeringen har kunnat konstatera att det rör sig om fem tio personer per år. Det är inte personer som kommer att flyttas ned från någon fjälltopp, utan det är personer som kommer att få hjälp att få telefoni via den statliga upphandlingen som går via PTS eftersom det inte fanns någon operatör som klarade av det. Vad man vill ha och vad man anser sig behöva för att kunna leva ett gott liv förändras över tid.
I dag handlar det inte bara om telefoni, utan det handlar också alltmer om bredband som Isak From tog upp i sin interpellation. Därför är det väldigt viktigt att lyfta fram att regeringen gör omfattande satsningar för att komplettera marknadens förmåga att bygga ut ett bredband i världsklass i hela landet.
2011-2014 satsar vi 1 miljard kronor bland annat som medfinansiering i de angelägna Fiber-till-byn-projekten som Isak From lyfte fram.
Anna-Karin Hatt (C):
Som jag nämnde i mitt svar fick Statskontoret i oktober 2010 i uppdrag att göra en analys och en genomlysning av Tillväxtverkets arbete med strukturfondsarbetet. I det uppdraget ingick att särskilt analysera och bedöma resursbehovet när det gäller strukturfondsadministrationen. Som jag nämnde i svaret slutredovisades det uppdraget i februari 2011.
Vi bereder det för närvarande i Regeringskansliet. Av det som har framkommit i den rapportering som Statskontoret har avlämnat kan man konstatera att vid två tillfällen under 2010 har Tillväxtverket inkommit till regeringen med en begäran om att få utökade resurser för strukturfondsadministrationen, men hittills har Tillväxtverket klarat sina behov utan att behöva använda den anslagskredit som regeringen då beviljat på förvaltningsanslaget.
I sin analys konstaterar Statskontoret att Tillväxtverket hittills har klarat beredningen, granskningen och utbetalningarna inom befintlig resursram. De har inte funnits någonting som tyder på att det skulle råda dålig ordning vad gäller löpande utbetalningar. Däremot gör man bedömningen att resurser kommer att behöva tillskjutas strukturfondsadministrationen för 2011 och framåt.
Skälen till det är att uppgifter som granskning av ansökningar om utbetalningar, kontroller på plats och utbetalningar ökar i omfattning. Vi bereder för närvarande den frågan i Regeringskansliet.
När det gäller den övergripande frågan om den regionala förankringen och det regionala ägarskapet över prioriteringarna, som Marie Nordén konstaterade är en princip som både jag och interpellanten slår vakt om, är det för mig viktigt att poängtera att ambitionen inte är att i grunden förändra strukturfondsarbetet inför kommande period, efter 2013, utan lägga kraft på att vidareutveckla det arbete som i dag i flera avseenden har funnit sina former.
Fokus kommer att bli på att förädla och vidareutveckla befintliga regelverk, inriktning och organisation i syfte att främja både stabilitet och kontinuitet och på så vis underlätta för dem som genomför politiken, men framför allt för dem som ska ta del av politiken och omsätta fonderna i resultat.
Tittar vi på utvärderingar av systemet skulle jag vilja säga att de initialt upplevda oklarheter som fanns har funnit sina former. Däremot finns det signaler som pekar på att det finns behov av att skapa en samsyn om vilken roll politiken ska ha i nästa programperiod.
Utvärderarna som tittat på detta har även framfört kritik mot att vissa partnerskap hittills inte har klarat av att prioritera i tillräckligt stor utsträckning, utan så sker först när EU-medlen är så gott som intecknade. En ytterligare förbättringspotential som påpekas av utvärderarna är kopplad till lärandet i genomförandet. Strukturfondsprojekten genererar ju kunskap som ska tillföras det ordinarie arbetet med nationell politik.
Därför måste vi ha både en lärande och en effektiv organisation och förvaltning av strukturfonderna framöver.
Anna-Karin Hatt (C):
Låt mig än en gång erinra interpellanten om den utvärdering som Statskontoret har gjort och som inte bekräftar den bild som interpellanten målar upp. När det gäller genomförandet av strukturfonderna i Sverige den kommande programperioden, alltså efter 2013, har vi sagt att det för det första ska präglas av ett resultatorienterat arbetssätt och en resultatkultur där fokus i första hand ska ligga på vad som ska uppnås med de resurser som EU tillför det regionala tillväxtarbetet.
För det andra ska det präglas av ett förenklat genomförande med fokus på dem som genomför projekten och vilka resultat som uppnås i dessa. För det tredje ska det finnas en tydlig programlogik och en samordning mellan olika program och insatser för att undvika överlappning. För det fjärde, slutligen, behövs en harmonisering av regelverk och samordning av genomförandet mellan EU:s olika fonder.
När det gäller förenkling vill jag understryka att regeringen hela tiden arbetar med en förenkling av hanteringen av strukturfondsmedlen. Det betyder att vi och myndigheterna jobbar med förenklingar som kan göras i innevarande programperiod, alltså fram till 2013, och parallellt med vad som är möjligt inför nästa programperiod, efter 2013.
I det arbetet samlar vi för närvarande in projektägares syn på förenklingsmöjligheter som kan finnas i nästa programperiod. EG-regelverket öppnades för några år sedan upp. Det öppnade för möjligheten till förenklade redovisningsregler för projektägare. Varje medlemsstat fick möjlighet att ta fram modeller som sedan skulle godkännas av kommissionen. Tillväxtverket väntar fortfarande på att få sin modell godkänd av kommissionen.
När den blir godkänd kommer det sannolikt att leda till avsevärda förenklingar för projektägarna. Ska vi nå en reell förenkling måste alla nivåer i genomförandet vara beredda att skruva i sina system. Flera medlemsstater, däribland Sverige, pekar ut några enskilda lagstiftningar som orsak till fel och till administrativ börda inom sammanhållningspolitiken.
Det gäller framför allt lagen om offentlig upphandling och statsstödsreglerna. Vi är övertygade om att en genomgång av dessa lagstiftningars hantering skulle kunna förenkla administrationen, och det har vi från regeringens sida också framfört till kommissionen.
Anna-Karin Hatt (C):
Låt mig än en gång understryka att strukturfondspartnerskapen är en svensk innovation under den här programperioden. Den är helt unik i Europa, och det finns all anledning för oss svenskar att gemensamt vara stolta över den och slå vakt om den även framöver. Det gör också regeringen. Jag är övertygad om att interpellanten instämmer i det. Ett så tydligt regionalt och lokalt politiskt inflytande över EU-medlen är helt unikt i Europasammanhang.
Jag är övertygad om att det är en av de viktigaste framgångsfaktorerna för att de satsade pengarna ska leda till konkreta resultat. Förenklingsarbetet är ständigt pågående, som jag har sagt, under innevarande program och inför det kommande.
Jag samlar nu som sagt in synpunkter från projektägare när det gäller ytterligare förenklingsåtgärder som går att vidta, men det ska vara under bibehållen möjlighet till ansvarsutkrävande och kontroll av att resurserna går till rätt insatser. Jag tackar Marie Nordén för interpellationsdebatten och önskar henne en god sommar!
Anna-Karin Hatt (C):
Monica Green har frågat mig om jag avser att verka för att de lägre mobil- och Internetkostnaderna ska komma konsumenterna till del. Jag har uppfattat det som att Monica Green undrar om jag avser att verka för att mobiloperatörerna ska sänka sina priser för att bättre återspegla de reglerade priser som finns inom EU på grossistnivå. Sedan 2009 finns en EU-förordning som fastställer maximala slutkundspriser för roaming för mobilsamtal och sms.
Däremot regleras inte avgifterna för dataroaming som uppstår till exempel när man surfar, mejlar eller skickar mms på slutkundsnivå. I stället innehåller förordningen i den delen en reglering av priserna på grossistnivå. Därtill regleras att operatörerna måste ha kreditspärrar för roaming av datatrafik.
Förordningen upphör att gälla den 30 juni 2012 och EU-kommissionen ska senast den 30 juni 2011 lämna en rapport om hur förordningen har fungerat och även lämna förslag på om regleringen ska bestå och om den ska omfatta även andra områden än i dag. Som underlag för sitt arbete har kommissionen bland annat utfallet av den konsultation man hållit och ett yttrande från regleringsmyndigheternas samarbetsorgan, Berec.
Kommissionens slutrapport kommer att innehålla förslag till hur vi fortsatt ska hantera frågan. Det förslaget ska då förhandlas mellan rådet och parlamentet. Utan att föregripa utfallet av den förhandlingen så kan jag konstatera att roamingregleringen har haft effekt. Roamingpriserna faller, vilket gynnar oss användare men gapet mellan grossistpriser och slutkundspriser är alldeles för stort vad gäller dataroaming. Jag ser det som att mobiloperatörerna inte har förstått allvaret i denna fråga.
Det handlar om att se till att vi användare vågar och vill använda de digitala tjänsterna i våra mobiler och datorer även när vi reser över landgränser. Det tjänar alla på, inte minst operatörerna som får ökad trafik i sina nät. Jag är som liberal emot marknadsingripanden och önskar att vi kan lösa problemet på andra sätt än med prisreglering. Men jag är också tydlig med att om operatörerna inte sänker sina priser självmant, då kan andra åtgärder behöva övervägas.
Anna-Karin Hatt (C):
När det gäller Monica Greens synpunkter på svenska operatörer om att de borde sänka sina priser till slutkunderna är det precis som Monica Green själv konstaterar. Jag är helt ense med henne om detta och känner frustration över att det tar sådan tid. De priser som operatörerna tar ut av sina slutkunder är långt ifrån rimliga, både sett till vad kostnaden är för operatörerna och i jämförelse med hur mycket kunderna får betala för att använda de här tjänsterna hemma i Sverige.
Jag tycker att branschen har en hemläxa att göra. Jag accepterar inte att de inte sänker priserna självmant. Just därför är det här en fråga som jag har tagit upp i dialog och i de möten som jag har haft med ledningen för de fyra stora operatörerna i Sverige. Men hittills förefaller det inte som att branschen själv förmår lösa problemet.
Det är en klen tröst att konstatera att det här inte är något unikt svenskt problem, utan en situation som ser likartad ut i hela EU. Men jag är mån om att inte föregripa den rapport som kommer från kommissionen och de förestående förhandlingarna mellan rådet och parlamentet om hur den befintliga regleringen ska hanteras framöver.
Det jag kan vara tydlig med är att jag tycker att vi ska fortsätta att betrakta detta som ett gemensamt problem där vi behöver hitta gemensamma lösningar. Däremot är jag inte helt övertygad om att prisreglering på slutkundsnivå är rätt väg att gå. Det vi vet om prisregleringar på slutkundsnivå är att de tenderar att bli eviga och inte avhjälper det underliggande problemet med bristande konkurrens.
Men vi får som sagt avvakta och se vad kommissionen mer exakt föreslår.
Jag är glad att Monica Green har noterat att PTS så sent som i dag tillsammans med Konsumentverket och Konsumenternas tele-, tv- och Internetbyrå har gått ut med information till konsumenterna om att de bör vara observanta när de reser utomlands och vidta olika åtgärder för att se till att de inte kommer hem från sin utlandssemester och hittar en väldigt dyr faktura i brevlådan.
Anna-Karin Hatt (C):
För mig är det väldigt angeläget att svenska konsumenter ska våga ta med sig sin mobiltelefon och använda sina digitala tjänster även när de befinner sig utomlands. Omvänt måste de turister som kommer till Sverige våga använda tjänsterna. Det får inte hamna i en prisfråga i slutändan.
Samtidigt är det viktigt att understryka att Europa och Sverige ska vara en intressant marknad att investera i. Då måste det finnas incitament för lönsamhet. Men som jag sade inledningsvis är jag långt ifrån nöjd med takten i operatörernas förmåga att sänka kostnaderna. Jag tror att det ligger i deras eget intresse att se till att göra det, så att människor vågar använda de tjänster de erbjuder.
Anna-Karin Hatt (C):
Monica Green har frågat Stefan Attefall om han avser att ta initiativ till att staten, kommunerna och landstingen ska förbättra sina IT-inköp och anpassa utbildningen till de anställda. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. IT-miljön blir en allt viktigare del av den offentliga sektorns vardag och det är viktigt att vi sköter den på ett sätt som är kostnadseffektivt och anpassat efter medarbetarnas kompetenser. Jag har under våren bjudit in till tematiska rundabordssamtal.
Digitalt innanförskap, e-förvaltning och digital kompetens var några av de teman som behandlades. Under dessa samtal inkom ett antal förslag om användbarhet och digital kompetens som jag avser att bereda vidare inom ramen för arbetet med att ta fram en digital agenda för Sverige som ska presenteras under 2011. Kammarkollegiet har vidare ett samlat ansvar för upphandlingen av ramavtal för den offentliga förvaltningen inom området informationsteknik.
Genom att nyttja statliga ramavtal kan myndigheter inte bara spara resurser i form av tid och bättre priser och därmed åstadkomma besparingar för skattebetalarna utan dessutom skapa en bättre IT- och arbetsmiljö. Även kommuner och landsting kan ansluta sig till dessa ramavtal. Det är vidare viktigt att enkelhet och användbarhet står i fokus när kraven på IT-system specificeras vid upphandlingar.
I upphandlingsspecifikationerna ställs i dag ergonomiska krav på alla IT-inköp och användbarhetskrav på till exempel webbplatser. Kammarkollegiet deltar även i E-delegationens uppdrag att genomföra regeringens handlingsplan för e-förvaltning i syfte att nå målet "så enkelt som möjligt för så många som möjligt". Handlingsplanen riktar sig till medborgare, företagare och den offentliga förvaltningens medarbetare.
Det ankommer därmed på E-delegationen inom ramen för deras löpande arbete att föreslå åtgärder som regeringen behöver vidta för att förstärka användbarheten av IT-system och förstärkning av IT-utbildning för personalen. E-delegationen lämnar löpande förslag till regeringen var sjätte månad i SOU-form.
Som även framgår ur regeringens skrivelse 2010/11:138 Riksrevisionens granskning av it inom statsförvaltningen och statliga it-projekt avser regeringen dessutom att utreda frågan om myndigheters outsourcing av IT-tjänster för att åstadkomma kostnadsbesparingar.