KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Tiefensee (C):
Jag tycker att det är ett felaktigt påstående att säga att vi slår in en öppen dörr. I finansutskottets majoritetstext om den här översynen skriver man att "syftet är att . frigöra resurser till myndigheternas kärnverksamhet". Om man hade haft ett tillägg om att syftet också vore att minska kostnaderna för statens myndigheter hade jag inte reserverat mig.
Jag tycker att det är en viktig distinktion mellan detta och att bara se över en sak. Ja, vi har myndigheter och vi slänger ut si och så många miljarder på dem, men sedan ska vi inte försöka minska volymen och kostnaderna för att just kunna leva i Gustav Möllers anda och inte slösa bort en enda skattekrona. Det var det jag tänkte på.
Jag kan konstatera att något har ändrats från talarstolen där uppe, där Carin Lundberg försökte med att det var en stor ideologisk skillnad. Nu är det inte lätt att se skillnaden. Ni tycker att ni har talat om Gustav Möllers anda hela tiden. Men som småbarnsförälder har jag lärt mig det här: Att säga är en sak, men det viktiga är vad man gör. Vi försöker verkligen göra detta, leva i Gustav Möllers anda och inte slösa bort en enda skattekrona.
Roger Tiefensee (C):
Avgiften till Europeiska gemenskapen är ingen partiskiljande fråga. Vi har en avgift. Den är hög, men vi får vackert betala den. Däremot är det en partiskiljande fråga hur vi använder och hanterar de medel som kommer tillbaka från EU. Det borde inte vara det, tycker jag, men det har blivit det. Regeringen låter nämligen år efter år Sveriges lantbruksföretagare vara något slags budgetregulator. Man betalar ut den ersättning som hör till innevarande år under påföljande år.
Precis som Cecilia Widegren påpekade är det i år 5,7 miljarder som borde betalas ut i november-december som betalas ut efter årsskiftet. Det sorgliga är att detta inte är någon besparing. Pengarna ligger ju och väntar i Bryssel. Dessa ersättningar är till hundra procent EU-medel.
Det är alltså ingen besparing i statens budget att låta pengarna ligga och vänta i Bryssel i stället för att hämta hem dem och betala ut dem, vilket borde vara det logiska. Det kostar inget att ta hem dem. Den enda orsaken till att man inte gör det är att man då kan ge sken av att klara ett utgiftstak. Det är alltså egentligen bara kosmetika.
Att hålla på och laborera så här med EU-medel kan väl vara en budgetteknik, men jag tror också att det får en annan konsekvens i samhället. Vi har varit medlemmar i EU i tio år nu, och ändå fortsätter vi att ha en diskussion för eller emot EU i stället för att använda oss av EU-medlemskapet och de möjligheter som detta ger.
Då ska vi inte vara dumsnåla mot oss själva, utan vi ska plocka hem de ersättningar som vi är berättigade till. Det finns ytterligare exempel. När det handlar om strukturfonderna räknar Sverige medvetet med en låg växelkurs, vilket gör att över 1 miljard av EU-medel som vi skulle kunna plocka hem fryser inne - återigen ett sätt att inte använda EU-medlemskapet på ett positivt sätt.
Detta tror jag inte bidrar till utveckling och möjligheter i hela landet på ett sådant sätt som dessa strukturfonder faktiskt skulle kunna göra om man använde dem fullt ut. Jag tycker att det är sorgligt. Det är sorgligt att vi har en regering som inte riktigt verkar ha gått in för att vara aktiv och se medlemskapet på ett positivt sätt.
Roger Tiefensee (C):
Tack, finansministern, för ett intressant svar. Det är intressant därför att finansministern på intet sätt tar avstånd från vänsterkongressens miljardrullning. För miljarderna rullar ju verkligen.
Vi har låtit riksdagens utredningstjänst räkna på förslagen, och trots att allt inte var beräkningsbart för dem så hamnade notan på runt 110 miljarder med ett litet spann upp och ned för osäkerheter. Vänsterpartiets ekonomiska talesman Lars Bäckström har ju räknat på hela plattformen och bedömde inför kongressen att den kostade 200-300 miljarder.
Förnuftiga och verklighetsförankrade vänsterkommunalråd som Tommy Hamberg i Eskilstuna och Staffan Norberg i Södertälje har ju mer eller mindre tagit avstånd ifrån valplattformen och menar att den är orealistisk om man inte gör prioriteringar. Men Pär Nuder tar inte avstånd från valplattformen, och det tycker jag är anmärkningsvärt. I stället får jag i svaret en lång utläggning - intressant, men ändå - om hur bra det går för svensk ekonomi.
Det är den traditionella socialdemokratiska makrobilden som inte ser hushåll och företag. Man ser inte alla förtidspensionerade, alla långtidssjuka och alla arbetslösa som tillsammans utgör över en miljon människor. Då är det kanske inte så konstigt om Pär Nuder inte ser orealismen i Vänsterpartiets valplattform.
Hur ska jag annars tolka finansministerns svar? Det finns inget avståndstagande. Det är skryt om ekonomin. Ska jag tolka det så att finansministern menar att Vänsterpartiets valplattform ryms inom den förda ekonomiska politiken? Jag tycker att det kan vara läge för finansministern att nyansera sitt svar.
Vi har ju sett här att det inte går att säga att Socialdemokraterna går till val på ett eget program och sedan får vi se efter valet. Samarbetspartierna har ju uppenbarligen mer eller mindre veto. Så sent som i dag har vi fått reda på att regeringen och Socialdemokraterna backar från sitt eget väldigt tydliga krav och vilja att sänka spritskatten. Jag efterlyser lite nyansering.
Menar finansministern verkligen, till skillnad mot flera vänsterkommunalråd ute i landet, att Vänsterpartiets valplattform är realistisk? Får den rum i den ekonomiska politik som ni för tillsammans med Vänstern och Miljöpartiet?
Roger Tiefensee (C):
Det är bra att finansministern också ser att miljarderna rullar. Även om statskassan får in tillfälliga intäkter handlar det ju väldigt mycket om den omläggning man gjorde. Periodiseringsfonder gav i storleksordningen tio extra miljarder förra året och tio extra miljarder i år. Men då tycker jag att det är ansvarslöst att använda sådana tillfälliga intäkter för att finansiera permanenta utgifter.
Lena Mellin på Aftonbladet har beskrivit svensk ekonomi som dopad för tillfället. Vi har hög konjunktur, vi har låga räntor och en expansiv finanspolitik. Som bekant är det valår vart fjärde år. Det är också OS vart fjärde år. Som idrottsman kan man inte dopa sig till OS och sedan hoppas på att vinna.
Jag minns som idrottsintresserad hur Johann Mühlegg formligen krossade Per Elofsson på tremilen i Soldier Hollow. Men han blev ju också avslöjad sedan. Vi kan inte ha en ekonomisk politik som bygger bara på att man förbättrar konjunkturen inför ett valår. Vi måste ha en ekonomisk politik som förändrar strukturen.
Det är därför Maud Olofsson har sagt att om vi får ordning på jobb och företagande och om vi kan se till att vi inte har ett läge där var femte person i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden utan också får chans att komma in, ja då kan vi också långsiktigt pressa skattetrycket. Men Pär Nuder och hans kamrater har ju hela tiden fokus på utgifter.
Inte för inte skulle de här utgiftsvolymerna från Vänsterpartiets kongress landa i ett behov av en kommunalskattehöjning på 6-7 kr - just den kommunalskattehöjning som både finansministern och statsministern flaggade för för något år sedan när man såg att den borgerliga alliansen började vara mer återhållsamma i sina skatteförslag, och att skatteförslagen dessutom var finansierade.
Då började man prata om höjda skatter i stället, för att liksom behålla rågången. Och det är väl det som kommer att bli resultatet om det blir Vänsterpartiets kongress summerat med Socialdemokraternas kongress som blir ett alternativ efter valet.
I december var det 248 760 personer som var öppet arbetslösa och 125 701 personer som var i program. Summan blir 374 461 personer - en obalans på 8,4 %. Då måste fokus vara där, på jobb och företagande. Fokus kan inte vara på vidlyftiga reformer som sex timmars arbetsdag - som sades på Vänsterkongressen.
Då måste också finansministern, som är beroende av Vänstern och Miljöpartiet för sitt maktinnehav, våga prioritera och våga ta avstånd från förslag i vänsterplattformen. Men ändå gör han inte det. Om han inte vågar ta avstånd och inte vågar prioritera så kommer ju fokus att flyttas. Fokus på jobb och företagande är helt nödvändigt, men det kommer att flyttas.
Roger Tiefensee (C):
Jag vill ha tydligt fört till riksdagens protokoll att Centerpartiet och alliansen finansierar alla sina skattesänkningar. Det är därför som det är så viktigt att föra den diskussionen.
Den valplattform som Vänsterpartiet har och de löften som Pär Nuder och statsministern kommer att ge i sin valplattform kommer jag också att efterfråga finansieringen av. Det är det som är skillnaden. Pär Nuder säger att vi ingår i ett 50-procentsalternativ. Ja, det är helt rätt.
Om inte Vänsterpartiet och Miljöpartiet ska ingå i regeringen är alliansen uppenbarligen det enda alternativet om man vill ha en majoritetsregering. Därför kan vi också ge tydliga besked. Vi har gett tydliga besked om förtidspensionen. Det är inte Moderaternas 60 % ersättningsnivå som gäller, vilket Pär Nuder låtsas att det är. Vi föreslår ingen förändring i ersättningsnivån när det gäller förtidspensionen.
Samma sak gäller sjukförsäkringen. Vi har en historisk beräkningsgrund som gör att sjukförsäkringen blir mer försäkringsmässig. Dessutom kompletterar vi sjukförsäkringen med ett nytt mål, vilket är det viktiga. Erbjudandet till dem som i dag inte får ordentlig rehabilitering är från Pär Nuder och regeringen att bli förtidspensionerad - med 64 % av den tidigare ersättningen.
Vårt erbjudande innebär att vi ska ha ett kompletterande mål i sjukförsäkringen för att hjälpa människor tillbaka. Och då ska det inte bara vara fråga om några projekt i Västra Götaland, utan det ska finnas en helt annan struktur, för det är där problemet ligger. När en miljon människor i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden är det fel på strukturen. Man måste därför se till att arbetsmarknadspolitiken ger människor möjlighet till anställning.
Man måste se till att de som är långtidssjukskrivna får möjlighet att komma tillbaka till ett jobb.
Roger Tiefensee (C):
Om vi börjar i slutändan där Mikaela Valtersson avslutade vill jag säga att miljötekniksektorn givetvis är en gigantisk framtidsbransch! Det är lite synd att exempelvis svenska riskkapitalister inte ser den som en lika stor framtidsbransch som amerikanska riskkapitalister gör. Vi jobbar med detta, och vi kommer att återkomma med förslag. Vi har förslag inom klimatmiljarden som Mikaela Valtersson refererade till.
Det kommer mer, till exempel en stor klimatproposition nästa år som jag förutsätter att miljöpartister i Klimatberedningen som nu jobbar kommer att vara konstruktiva och bidra med, för vi behöver vara så samstämmiga som möjligt. Men låt oss gå tillbaka till den övergivna strategin från Miljöpartiet om grön skatteväxling! Mikaela Valtersson säger att man sänker arbetsgivaravgiften med 10 miljarder. Ja, men ni höjer samtidigt arbetsgivaravgiften för unga, äldre och för tjänsteföretag.
Det tar ut varandra. Ni prioriterar bara om de sänkningar som regeringen har prioriterat och använder er av en metod som har använts förut och har visat sig inte ge några jobb. Vi fokuserar på områden där vi vet att detta kommer att ge jobb. Sedan kan jag inte undgå att konstatera att lokalvårdare får 150 kronor i månaden i höjd skatt med Miljöpartiets politik.
Metallarbetare får 300 kronor mer i månaden i skatt, distriktssköterskor 450 kronor i månaden och grundskollärare 360 kronor i månaden samtidigt som de får höjda miljöskatter - 1 krona på bensinen, och 2 kronor efter två år. Jag får inte detta att gå ihop. Mikaela måste ge mig svar på vid vilket skattetryck som grön skatteväxling upphör att gälla.
Det måste väl vara det som var resonemanget. Nu sänker regeringen skatterna, och vi ger dem som har låga och normala löner och som arbetar stora reallöneförbättringar. Miljöpartiet vill inte ge de grupperna de förbättringarna. Vid vilket skattetryck upphör grön skatteväxling att vara en metod?
Roger Tiefensee (C):
Låt mig återigen börja där Mikaela Valtersson slutade: Det kommer satsningar på biologisk mångfald. Det finns en stor satsning i budgeten, men vi jobbar också med metodutveckling så att vi ska använda pengarna så effektivt som möjligt. När man bara har som strategi att köpa mark, ja, då skapar man väldigt mycket konflikter.
Markägare som har byggt upp och skapar de stora naturvärdena genom att vara kloka i sin skogsskötsel får som besked att vi nu köper detta. Man lägger en död hand över stora bygder. Vi kommer alltså tillbaka med metodutveckling för att arbeta tillsammans med markägare och inte bara arbeta emot dem. Återigen: Ja, det behövs höjda miljö- och energiskatter.
Men gör det gärna då inom en kontext där vi samtidigt sänker skattetrycket totalt! Annars tror jag att acceptansen för höjda miljöskatter kommer att vara väldigt låg. Hur kommer distriktssköterskan som får 450 kronor per månad i höjd inkomstskatt att uppleva en höjning av bensinskatten med 2 kronor? Är det okej att få skattehöjningar på båda områdena?
Jag tycker att grön skatteväxling som strategi är bra, men ni missbrukade den strategin väldigt mycket. Det blev väldigt mycket ad hoc, lite av vad som gick att komma överens om i nattliga förhandlingar. Det skulle vara bättre att lägga fram och gå vidare med en sådan strategi för både skattesänkningar och skattehöjningar.
Att i sitt miljöarbete jobba för höjda skatter på båda sidor tror jag har en väldigt låg folklig förankring.
Roger Tiefensee (C):
Tack, Ulla Andersson, för din fråga! Den tydliggör också hur du ser på olika yrkesroller. Ulla Anderssons fråga andas att man ser ned på yrkesarbete, hantverksjobb och industrijobb. Det är bara akademikerjobb som är fina. Välkommen ut i verkligheten!
Det är jättesvårt att få tag i hantverkare, och vi behöver fler som kan jobba inom den sektorn. Vi har en gymnasieskola som har gjort att många har blivit utslagna. Det individuella programmet som skulle vara undantaget har blivit det största programmet. Däri ligger problemet. Centerpartiet var med och genomförde den reformen, för tanken är ju god.
När man är ung ska alla möjliga vägar till framtiden vara öppna. Men vi är inte sämre än att vi ser bristerna. Vi kan tänka om. Vi ser att vi behöver en bättre lärlingsutbildning och en bättre yrkesutbildning. Vi behöver också en tredje del som är högskoleförberedande. Det handlar om att ge alla människor möjlighet att komma till sin rätt.
Förslaget om rätt till heltid var som en elefant i en porslinsbutik. Det skulle ha höjt trösklarna in på arbetsmarknaden för grupper som jag förutsätter att Ulla Andersson värnar om - unga människor och kvinnor. Då är det bättre att jobba för att vara en attraktiv arbetsgivare, precis som SKL gör nu. Det handlar inte bara om bra löner.
Genom det löneavtal som SKL har slutit tillsammans med skattesänkningarna har vi nu de största reallöneförbättringarna för låglönegrupper i offentlig sektor på många decennier. Gläd dig, Ulla Andersson! När SKL jobbar för att bli en attraktiv arbetsgivare innebär det även att man kommer att erbjuda heltid.
Roger Tiefensee (C):
Svaret på Ulla Anderssons sista fråga är att vi också tycker det. Vi kommer att infria även det vallöftet. När det gäller högskolorna har jag själv suttit i styrelsen för Mälardalens högskola och våndats över att man får en massa platser som inte besätts.
Det som regeringen nu gör är att dra ned och anpassa antalet platser på högskolorna till den efterfrågan som finns och i stället satsa de resurserna på kvalitetshöjande åtgärder, till exempel mer lärarledd tid. Det tycker jag är en bra prioritering.
Centerpartiet var, som Ulla Andersson sade, med och byggde ut den stora regionala högskolereformen, men vi har under lång tid, långt innan vi kom in i alliansregeringen, därefter fokuserat på att utbyggnaden av antalet platser måste följa en utbyggnad av kvaliteten. Det genomför vi nu konsekvent i regeringsställning tillsammans med övriga allianspartier.
Avslutningsvis förstod jag riktigt inte Ulla Anderssons ingång. Vi vill sänka trösklarna in på arbetsmarknaden för kvinnor och för unga. En lagstiftad rätt till heltid skulle i stället höja trösklarna in på arbetsmarknaden. Det är den stora skillnaden. Det är lite som att klampa in som en elefant i en porslinsbutik - en massa går sönder. Några får heltid, men väldigt många jobb försvinner.
Jag kan därför ha en viss förståelse för att man som vänsterpartist verkligen vill kunna räkna jobben och säga att det är 150 000 jobb i offentlig sektor som ska lösa det stora problemet. På så sätt har jag förståelse för Vänsterpartiets budget, men det kommer inte att funka i verkligheten. Det är bättre att satsa på att sänka trösklar för dem som behöver komma in på arbetsmarknaden, och det är precis det regeringen gör.
Roger Tiefensee (C):
LSS, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, är en viktig del av den handikappreform som den förra borgerliga regeringen lade fram och som riksdagen beslutade om 1993. Syftet med lagen är att göra det möjligt för personer med omfattande funktionshinder att leva som andra. Det vi diskuterar i dag är förändringar i kostnadsutjämningen för LSS-verksamheten.
Det handlar om att alla kommuner får likvärdiga förutsättningar att bedriva LSS-verksamhet, så att individens behov av stöd och service kan tillgodoses. Fru talman! Det råder en bred enighet om att LSS är en viktig frihetsreform för funktionshindrade. Det råder en bred enighet om att de förändringar som regeringen föreslår i kostnadsutjämningen är riktiga.
Det råder en bred enighet om att det är rätt att insatsen för särskilt anpassad bostad för vuxna inte ska ingå i standardkostnaden för boende, av den enkla anledningen att den beräknade kostnaden för anpassad bostad i dagens utjämningssystem är orimligt hög jämfört med det verkliga förhållandet.
Det råder en bred enighet om att det är rätt att ta bort dubbelberäkningen i utjämningen för insatserna bostad med särskild service för vuxna respektive personlig assistans. Det råder också, fru talman, en bred enighet om att det är rätt att kostnadsfördelningen mellan olika LSS-verksamheter bör uppdateras vid beräkningen av kommunernas standardkostnad.
Trots denna breda enighet, fru talman, har Socialdemokraterna lyckats få till en reservation i ärendet. Jag tycker att Socialdemokraternas reservation känns lite krystad. Man föreslår en längre period för införandebidrag än vad regeringen har föreslagit.
Dessutom föreslår man att införandebidraget för det första året ska utgå för en mindre avgiftshöjning eller bidragsminskning än vad regeringen föreslagit och - notera - vad utredaren föreslagit. Utredarens förslag är det som regeringen nu går vidare med till riksdagen. Det här innebär att det i stället för ett införandebidrag på 15 miljoner blir en kostnad som är tre gånger större. Det är 47 miljoner för det första året.
Det är 51 miljoner, som Jörgen Hellman påpekade, för de två åren. Det låter generöst, men det är någonting som då tas från alla kommuner. Vi får inte ha beslutsångest. Jag tycker att förslaget är berett. Socialdemokraternas förslag är inte berett i några remissinstanser eller så. Vi har haft diskussioner här i riksdagen tidigare om att det är viktigt att förslag som riksdagen fattar beslut om är beredda i laga ordning.
Därför, fru talman, vill jag yrka avslag på reservationen och bifall till utskottets förslag.
Roger Tiefensee (C):
Vi har just haft en lång debatt om vårbudgeten så jag har inte för avsikt att nu göra ett stort omtag. Redan i januari hade vi en stor tilläggsbudget med insatser för att redan då möta den ökade arbetslösheten till följd av konjunkturen och till följd av finanskrisen.
Då handlade det om att göra ROT-insatser. Nu handlar det om att möta de ökade behoven i fråga om a-kassan - det gäller då aktiva åtgärder. I den här tilläggsbudgeten handlar det om 10 miljarder till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd. Dessutom har vi en utbetalning, ett extra konjunkturstöd till kommuner och landsting, på 7 miljarder.
Totalt handlar den här tilläggsbudgeten om 24 miljarder i ökade anslag. Det är mer än det brukar vara i en tilläggsbudget. Men så här kan vi göra tack vare att vi tidigare har varit försiktiga och har bra marginaler när det gäller utgiftstak och annat. De medel som betalas ut till kommunerna, herr talman, tänkte jag lite grann resonera om. Dessa medel betalas ut i december och är avsedda för verksamheten 2010.
När vi resonerat med Sveriges Kommuner och Landsting har de sagt till oss att 2010 är det riktigt trånga året. Redan för 2009 - alltså i budgeten för innevarande år - har vi tillfört kommuner och landsting i storleksordningen 10 miljarder i form av kömiljarden och sänkta arbetsgivaravgifter som i sig innebar 3 miljarder. Redan i höstens budget tillfördes alltså kommuner och landsting ökade resurser. Nu aviserar vi konjunkturstödet för 2010.
Detta betalas ut i december 2009. Dessutom ger vi i vårbudgeten, som vi tidigare diskuterat, besked om ett tillskott på ytterligare 10 miljarder för 2011/12. När det gäller oppositionen har Mikaela Valtersson nämnt - om detta står det också i deras reservationer - att man är kritisk till att vi i förskott betalar ut pengar till kommuner och landsting. Man kallar detta för budgettricksande.
Ja, det stöd till kommuner och landsting som är avsett för 2010 betalas ut 2009. Anledningen är att det under budgettaket för 2009 finns ett större utrymme. Eftersom det är en så osäker situation vill vi behålla goda marginaler till utgiftstaket under år 2010.
Skillnaden jämfört med tidigare socialdemokratiska regeringar är att vi betalar ut i förskott, medan de hade ovanan att skjuta på betalningar och betala ut i efterskott. Landets jordbrukare exempelvis lät man notoriskt vänta på de ersättningar som skulle komma i december men som kom efter årsskiftet.
Jag överlåter på åhörarna, på dem som lyssnar på denna debatt, att avgöra vad som är det bästa sättet. Jag ser ju hellre att man betalar ut i förskott än att en räkning betalas för sent. Med det sagda yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.
Roger Tiefensee (C):
Tack, Ulf Holm, för att vi fick ett tydligt erkännande att det var indexeringen som Ulf Holm i sina tidigare inlägg åsyftade när han påstod att vi hade sänkt koldioxidskatten. Det var alltså en automatisk följd av den skattelagstiftning vi har. Vi är tydliga.
Vi skriver att koldioxidskatt och energiskatt är kraftfulla och samhällsekonomiskt effektiva styrmedel som även i fortsättningen bör vara centrala delar av den svenska klimat- och energipolitiken. Vi är tydliga med att vi vill gå vidare med det. Vi är tydliga med att höja miljöskatter och sänka skatten på arbete, det som brukar kallas grön skatteväxling. Jag har fått intrycket att det har varit lite av Miljöpartiets adelsmärke.
I Miljöpartiets budgetmotion från i höstas hittar man inte uttrycket grön skatteväxling en enda gång. Man hittar ordet skatteväxling en gång, syftande historiskt till det som gjordes under förra mandatperioden. Det enda man nu hittar är gröna skattehöjningar - 2 kronor på bensinpriset utan att man för den skull kompenserar med några sänkta skatter på arbete eller något annat, utan det är rena skattehöjningar.
Vad är det som är så fel med en skatteväxling? Det ligger i både alliansregeringens och Centerpartiets kort. Vi vill gärna höja miljöskatten, men vi gör det samtidigt som vi sänker andra skatter. Vi vill inte tränga upp till exempel människor på landsbygden mot väggen utan att ge dem några alternativ. Det är det som ligger i korten.
Där är vi tydliga med att vi gärna ser ekonomiska styrmedel men inte ett höjt skattetryck. Vi vill växla skatter.