Beatrice Ask (M):
Jag vill också tacka ministern för svaret, som ju egentligen inte är så mycket till svar. Jag delar Johan Pehrsons uppfattning att det finns skäl att ligga på när det gäller att försäkra sig om att den här reformen genomförs. Det räcker liksom inte med intentionen, därför att den här organisationen har en förmåga att sätta sig som den vill i alla fall.
Det fanns skäl till att den förra regeringen beslutade om att öka antalet poliser, att vi började öppna nya poliskontor och säkerställde att vi fick lokalt förankrad polis på fler håll i landet. Den tidigare S-regeringen hade ju gått som en slåttermaskin över Polissverige och lagt ned - en masse, skulle jag vilja påstå - poliskontor. Nu är inte kontoren i sig det mest nödvändiga, men den lokala polisförankringen är viktig.
Därför blir jag lite bekymrad när jag läser att ministerns enda åtgärd i det här fallet är att man har bett att få återkommande rapporter om genomförandet av en organisatorisk förändring. Det är lite grann att luta sig tillbaka, och det duger inte, för vi har stora problem. Sent i höstas kom Rikspolisstyrelsens rapport med en översikt av kriminella nätverk med lokal påverkan i samhället.
Jag hoppas att inrikesministern har läst rapporten från pärm till pärm. Här beskriver man 55 speciella områden över hela Sverige, där lokala kriminella nätverk agerar på ett sådant sätt att man stör lokalsamhället och där polisen uppfattar att de har svårt att arbeta. Man påstår i rapporten att det på nästan alla ställen bedrivs öppen narkotikahandel. Polisen vet om det, medborgarna vet om det.
Det är stökigt, och det är bråkigt. Det är vanligt med hot, våld och ekonomiska sanktioner. Begreppet "bötning", som ni säkert har hört talas om, är sådant som är vanligt förekommande i alla de här stads- och kommundelarna. Det är stora problem. Till detta kommer utpressning, stölder och olika typer av störningar när det gäller småföretag och butiker, som har väldigt svårt att överleva i de här områdena. Polisen landar i frågan vad man ska göra åt saken.
Polisen menar att det är nödvändigt med en kontinuerlig polisiär närvaro parallellt med uthålliga insatser. Man menar att ett problem är att det har varit för ad hoc-inriktat. Man behöver de lokala poliserna för att kunna arbeta med detta. Man måste etablera ett bra samarbete. Nu kommer rapporterna igen om oro runt om i landet. Det läggs ned poliskontor. Det ska dras in, det ska centraliseras.
Det är stick i stäv med utredningen, och då undrar ju vän av ordning: Var är regeringen? Vad tänker regeringen göra för att säkerställa att vi inte hamnar i den situationen? De här 55 områdena är inte ensamma om att behöva den lokala polisen. Det finns fler utmaningar. Kringresande kriminella ligor ställer till det mycket för näringslivet och för enskilda människor runt om i hela Sverige, också på landsbygden.
Vi har våld och fylla nästan varenda helg och i samband med olika evenemang. Det behöver alltid hanteras. Vi har hatbrotten. Vi har våld i nära relationer - där skiljer man inte på stad och land. Vi har psykiskt störda som agerar och som kan vara besvärliga att hantera. Här kan polisen göra mycket. Vi har människor som går vilse. Listan kan bli hur lång som helst. Människor drabbas hela tiden. Det är viktigt med den lokala polisnärvaron för att snabbt kunna ingripa och få ordning och reda.
Nästan allt arbete är alltså lokalt, och det är därför riksdagen har gjort ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma och berätta vilka initiativ man tar. Det enda ministern nu har kommit på när det gäller den här interpellationen är att man ska följa arbetet och hoppas att polisen ska höra av sig och berätta vad de gör. Det räcker inte! Jag vill veta vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta.