KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magdalena Andersson (S):
Nej, jag menar herr talman. Skatteintäkterna varierar oerhört mycket med konjunkturen. Konjunkturen är det som är absolut centralt styrande för skatteintäkterna. Anette Åkesson vill ta det faktum hur skatteintäkterna varierar över åren som intäkt för att Moderaternas politik har varit väldigt framgångsrik. Jag tycker inte att man kan se på det på det sättet.
Men om man nu väljer att göra som Anette Åkesson gör ska man titta på diagram 5.1 i vårpropositionen och se på den årliga förändringen i procent av skatteintäkter under alliansregeringen och under den socialdemokratiska regeringen. Även om man försöker att räkna så mycket det går till Anette Åkessons fördel går det inte att få fram att skatteintäkterna ökade mer under den borgerliga regeringen än under den nuvarande socialdemokratiska regeringen.
Under åren 2010-2014 var den genomsnittliga årstakten 2,6 procent. Nu tyckte dock Anette Åkesson att 2011 och 2012 var dåliga år. Men även om man gör en "snällberäkning" där man tar bort 2011 och 2012 och räknar på 2013 och 2014 men också 2015 får man en lägre årstakt än om man räknar på åren 2015-2018 eller, om man vill ta bort år 2015, 2016-2018.
Även om man försöker göra en beräkning till Anette Åkessons fördel lyckas man alltså inte komma fram till att skatteintäkterna ökar mer under borgerliga regeringar än de gör under den socialdemokratiska regeringen. År 2015 gällde både en alliansbudget och en socialdemokratisk budget, eftersom vi kom med en mycket matig ändringsbudget redan i april 2015.
Därutöver ska man vara försiktig med 2015, eftersom en engångsinbetalning gjorde att skatteintäkterna var särskilt stora då. Men även om man tar bort år 2015 från oss, den socialdemokratiska regeringen, i prognosen kommer vi att ha högre skatteintäkter än vad som var fallet under alliansregeringen. Därmed är frågan besvarad.
Magdalena Andersson (S):
Det här inlägget från Anette Åkesson innehöll så många fel att jag tror att jag måste gå igenom några av dem. För det första är hela frågan ställd utifrån fel premisser. Anette Åkesson hävdar att skatteintäkterna ökade snabbare under alliansregeringen. Nej, det gjorde de inte. Det enda år då de gjorde det var 2010, och det var efter att skatteintäkterna hade sjunkit rejält 2009 direkt efter krisen. Att man i det läget får en rekyl uppåt är väldigt vanligt.
Men alla andra år under alliansregeringen var det lägre årlig procentökning av skatteintäkterna än det kommer att vara under hela den här mandatperioden. Detta är fakta. Frågan är alltså ställd utifrån felaktiga premisser, och det vore bra om Anette Åkesson slutade upprepa den felaktigheten. För det andra hävdar Anette Åkesson att sex av tio får lägre disponibel inkomst. Det är fel sätt att läsa tabellerna.
Varje decil innehåller en rad olika individer som antingen vinner eller förlorar på regeringens budget, så man kan inte läsa tabellerna på det sättet. För det tredje hävdar Anette Åkesson att den borgerliga regeringen höll sig till det finanspolitiska ramverket. Detta var i alla fall inte uppfattningen från dem som utvärderar regeringen, nämligen Finanspolitiska rådet, som var tydligt med att man inte höll sig till ramverket.
Man höll sig inte inom någon av indikatorerna för det finanspolitiska ramverket och överskottsmålet, utan man bröt väldigt tydligt mot överskottsmålet. Det var i det läget vi tog över. Vi såg till att vända utvecklingen. Varje år då det var borgerlig regering ökade budgetunderskotten. De ökade hela tiden. Det var inte så att man hade lite underskott under själva lågkonjunkturen och att de sedan minskade när konjunkturen vände.
Nej, de ökade varje år, även 2014, som var ett tämligen gott år. Däremot hände det någonting när vi tog över regeringsmakten. Sedan dess minskar vi underskotten. Vi har tagit tag i statsfinanserna. Men självklart är det så att statsfinanserna just nu påverkas av det faktum att vi tog emot 163 000 asylsökande i Sverige förra året. Vi måste kunna möta den typen av oväntade händelser.
Därför var det himla bra att vi bröt med Alliansens politik, som innebar att man ständigt lånade till skattesänkningar och skar ned välfärden, och i stället såg till att vi kan möta den här utmaningen med fast mark under fötterna. Det gör att vi står starka även i det här läget.
Magdalena Andersson (S):
Jag ber så hemskt mycket om ursäkt! När man tänker "Jag får inte säga fru talman!" är det precis det som ploppar ut ändå. Om man inte får säga "elefanten" så säger man "elefanten". Herr talman!
Om man vill ha en välfärdsstat med trygghet, med möjlighet för alla att växa upp i en trygg miljö, där man ska få åldras i en trygg miljö, vara sjuk i en trygg miljö, bli arbetslös i en trygg miljö, då behöver man få in skatteintäkter. Då måste man vara beredd att också ta ut skatt. Man måste se till att utforma skattesystemet på ett sådant sätt att det påverkar ekonomin så lite som möjligt.
Man måste se till att använda intäkterna på ett sådant sätt att det också stärker möjligheter till arbete och deltagande på arbetsmarknaden. Om skatten tas ut på ett bra sätt och skattepengarna används på ett bra sätt kan man skapa samhällen som både ger trygghet och har en hög välståndsnivå.
Det finns några länder i världen som röner stor internationell uppmärksamhet för att man lyckas kombinera högt skatteuttag med högt arbetskraftsdeltagande och hög nivå på välfärden. Det är de nordiska välfärdsmodellerna. Det är den svenska modellen som står som internationell förebild och som väcker stort internationellt intresse för att vi lyckas kombinera jämlikhet och tillväxt med höga skattenivåer.
Det bygger på att man är beredd att ha ett högt skattetryck. Här skiljer sig Moderaterna från den här regeringen. Vi ser att det behövs en välfärd och att den behöver betalas. Moderaterna står för skattesänkningar och nedskärningar. Där går skiljelinjen i svensk politik - utveckla eller avveckla den svenska modellen.
Magdalena Andersson (S):
Anette Åkesson har frågat mig om jag med vårpropositionen vill inleda en debatt om omfattningen av det framtida offentliga åtagandet av välfärdstjänster och om möjligheten att i högre grad än i dag finansiera dessa med alternativa källor än skatter.
Hon har vidare frågat mig om värdet med scenarierna för utvecklingen på lång sikt i vårpropositionen, med i hennes tycke orealistiskt optimistiska antaganden, och om det inte hade varit både mer intressant och mer relevant att utgå från mer realistiska antaganden och i stället ägna mer utrymme åt att problematisera och analysera slutsatserna samt diskutera individens ansvar och vilka framtida problem vi i dag med öppna ögon överlämnar till framtidens beslutsfattare.
Slutligen frågar hon om jag har tankar och idéer om åtgärder för hur vi ska klara en långsiktigt hållbar finansiering av välfärden i Sverige, för det fall vi får en enligt henne mer sannolik ohållbar utveckling. Debatten om omfattningen och utformningen av den offentliga sektorn är ständigt pågående, och här är vårpropositionen tydlig med att vi till skillnad från tidigare regering prioriterar investeringar i utbildning, välfärd och arbetslöshetsbekämpning före stora ofinansierade skattesänkningar.
De långsiktiga scenarierna i vårpropositionen är gjorda på samma sätt som under den tidigare regeringen. Syftet är att i god tid identifiera framtida utmaningar och bedöma om nuvarande inriktning på finanspolitiken kan väntas vara långsiktigt hållbar. Eftersom scenarierna bygger på antaganden för en mycket lång tidshorisont är de behäftade med stor osäkerhet. Scenariernas kanske främsta värde ligger i att ge en indikation på om finanspolitiken har blivit mer eller mindre hållbar jämfört med tidigare bedömningar.
Jag konstaterar att resultatet i detta fall är att finanspolitikens hållbarhet är något bättre än i 2015 års vårproposition. Till skillnad från Anette Åkesson gör jag bedömningen att det går att finansiera en väl utbyggd offentlig välfärdssektor även i framtiden. Med den svenska modellen som grund och moderniseringen som verktyg bygger vi ett hållbart samhälle där ingen lämnas efter och ingen hålls tillbaka.
Magdalena Andersson (S):
Om detta är ett synnerligen oansvarigt sätt att räkna på måste den kritiken också riktas till min företrädare och den moderatledda regeringen, för vi använder samma metod i Långtidsutredningen för att göra dessa beräkningar som man använde under alliansåren. Och man utgår från oförändrad politik.
Det som dock skiljer denna regering från tidigare alliansregeringar är att vi inte genomför stora lånefinansierade skattesänkningar. Att fortsätta att sänka skatten på det sätt som Moderaterna vill skapar givetvis inte långsiktig finansiering av välfärden.
När det gäller att trygga en långsiktig finansiering är den moderata politiken med stora ofinansierade skattesänkningar och att använda borttagande av skatt som främsta medel för att bekämpa skatteflykt ingen framkomlig väg. I stället handlar det om att skapa förutsättningar för arbete och företagande, vilket denna regering gör.
Det handlar om att skapa ett samhälle där alla människor får möjlighet att växa, utvecklas och delta i arbetslivet. Det handlar om att skapa bra förskola, skola och utbildningsmöjligheter så att våra ungdomar kan ta sig in på arbetsmarknaden. Det behövs möjlighet till kompletterande utbildning när man är vuxen, så att man kan omskola sig om man blir av med jobbet.
Det handlar om goda och stabila villkor för vårt näringsliv, möjlighet att hitta rätt arbetskraft när man rekryterar, möjlighet att ha väl fungerande transporter och möjlighet till bostäder så att den personal man rekryterar kan flytta. Allt detta tar regeringen tag i. Det handlar också om att skapa en stabil finansiering för välfärden.
Det är något regeringen gör genom att stärka skatteintäkterna, genom att aktivt bekämpa skatteflykt och framför allt genom att se till att fler människor få möjlighet att arbeta.
Magdalena Andersson (S):
Låt mig korrigera Anette Åkesson. Regeringen drar inte ned på utbildning. Tvärtom storsatsar vi på utbildning på alla nivåer. Vi har ökat resurserna till förskola, skola, komvux, yrkesvux, folkhögskola, yrkeshögskola och universitet. Därutöver gör vi en stor satsning på lärarlönerna.
Vi genomför mycket omfattande utbildningsinsatser, till exempel ytterligare 50 000 matchnings- och utbildningsinsatser bara i år. Anette Åkesson säger att vi inte utgår från senast kända kunskap, men det finns ingen kunskap nu om hur offentlig konsumtion har ökat som inte fanns tidigare när Finansdepartementet använde denna metod.
Det är samma metod som vi också använder när vi lägger fram budgetpropositionen, det vill säga att man utgår från oförändrad politik. Det är det sätt vi räknar på i Finansdepartementet. Jag är inte obekymrad vad gäller framtiden och den framtida utvecklingen. Det är oerhört viktigt att vi säkrar den offentliga sektorns framtida finansiering. Det finns ett sätt man inte ska göra det på, och det är att genomföra stora ofinansierade skattesänkningar.
Det är kärnan i Moderaternas politik, och det såg vi åtta år av i alliansregeringen. Nu ser vi ytterligare förslag på skattesänkningar, men det är inte så vi finansierar vår gemensamma välfärd.
Magdalena Andersson (S):
Jag delar inte Anette Åkessons uppfattning att det är orealistiskt att utgå från liggande politik, nämligen den politik man har nu, eftersom allt annat ju är aktiva beslut. Den dag man fattar ett aktivt beslut om att utöka välfärdsåtagandet ser man naturligtvis också till att man har en trygg finansiering av det, i alla fall om man är en socialdemokratiskt ledd regering. Vi har genom tiderna sett vilka regeringar som sköter statsfinanserna. Det är de regeringar som bryr sig om välfärden.
Det är socialdemokratiska regeringar som gång på gång ser till att skapa ordning i det som moderatledda regeringar lämnar efter sig. Så var det också denna gång.
Efter 140 miljarder i ofinansierade skattesänkningar var underskotten inte hållbara, utan vi fick kliva in och ta ansvar för statsfinanserna, se till att få ned underskotten och stoppa Moderaternas politik med ofinansierade skattesänkningar, nedskärningar och privatiseringar. Det är precis detta vi har gjort. Samtidigt är det viktigt att ha en seriös debatt om hur vi ska finansiera välfärden framöver.
Den för vi också, och där kommer regeringens politik för att fler människor ska komma i arbete att vara helt grundläggande för att kunna finansiera välfärden framöver. Regeringens mål om lägst arbetslöshet i EU är ett viktigt instrument för detta. Där hör vi mycket kritik från Moderaterna, som inte tycker att man ska ha ambitiösa mål för sysselsättningsområdet. Där skiljer sig politiken åt.
Men framför allt: Om man vill värna en trygg finansiering av välfärden ska Anette Åkesson i huvudsak varna för sig själv, för det är Moderaternas skattesänkarpolitik som är det stora hotet mot den svenska välfärden och den svenska modellen.
Magdalena Andersson (S):
Niklas Wykman har frågat mig vilka bedömningar jag och Finansdepartementet gör av effekterna av ökade kostnader för äldre i arbetskraften, om jag anser att Sverige behöver ett ökat arbetskraftsdeltagande för bibehållen välfärd och vilka reformer som bör genomföras för att uppnå detta. En utgångspunkt i regeringens politik är att alla människors kompetens ska tas till vara så länge de vill och kan arbeta.
När det gäller orsaken till att människor väljer att pensionera sig visar statistik från SCB, Statistiska centralbyrån, att det främst är viljan eller den fysiska hälsan som brister, inte arbetsgivarnas efterfrågan. För att få fler äldre att arbeta längre måste arbetsmiljön förbättras och den arbetsrelaterade ohälsan förebyggas. Därför har regeringen genomfört satsningar på bland annat Arbetsmiljöverket, regionala skyddsombud och arbetslivsforskning.
Ett hållbart arbetsliv är dessutom ett av satsningsområdena i regeringens arbetsmiljöstrategi för det moderna arbetslivet 2016-2020. Därtill har regeringen genomfört satsningar på högre kvalitet och ökad bemanning i äldreomsorgen. Det är satsningar som kommer att leda till att fler inom äldreomsorgen orkar och vill stanna kvar längre i arbete och dessutom till att färre personer, framför allt kvinnor, behöver gå ned i arbetstid för att ta hand om sina äldre anhöriga.
Utvärderingar visar att sänkningar av socialavgifter, generellt sett, är ineffektiva som jobbskapande åtgärder. De ekonomiska drivkrafterna för att man ska fortsätta att arbeta efter 65 år är dessutom fortsatt starka till följd av pensionssystemet och skattesystemets utformning.
Magdalena Andersson (S):
Niklas Wykman undrar hur välfärden ska finansieras långsiktigt. Ett svar på den frågan är tydligt: Det är inte genom att massivt sänka skatten som vi kommer att kunna finansiera välfärden. Tvärtom, vi behöver skatteintäkter för att kunna finansiera välfärden. Om Moderaternas främste skattepolitiske talesperson menar att välfärden ska finansieras genom sänkta skatter blir jag väldigt orolig.
Då skulle arbetsutbudseffekten behöva bli så stor att skattesänkning är självfinansierande. Det finns inga studier som tyder på att just den särskilda löneskatten för äldre skulle vara självfinansierande på något sätt. Sänkta skatter leder till lägre skatteintäkter och därmed till sämre välfärd. Det är så sambandet ser ut. Det är klart och tydligt för de allra flesta, dock inte för Niklas Wykman.
Jämfört med andra länder har vi hög sysselsättningsgrad i Sverige bland äldre över 60 men också över 65. Den stora skillnaden är att kvinnor deltar på arbetsmarknaden på ett annat sätt än i andra länder. Om vi jämför kvinnors deltagande på arbetsmarknaden i Sverige med många andra länder kan vi se att det inte är låga skatter som utmärker Sverige, utan det är det vi använder våra skatteintäkter till.
Väl fungerande barnomsorg och föräldraförsäkring leder till att kvinnor stannar kvar i arbetslivet när de bildar familj. Väl fungerande äldreomsorg leder till att kvinnor fortsätter arbeta även när deras föräldrar eller svärföräldrar blir äldre och behöver omvårdnad. Men det aktiva arbetet vi bedriver i Sverige när det gäller arbetsmiljön är också viktigt.
Det är precis de sakerna regeringen vill förstärka för att se till att fler äldre kan och vill arbeta längre upp i åldrarna. Det handlar om att ha ett väl fungerande och systematiskt arbetsmiljöarbete. Vi satsar extra på arbetsskyddsombuden. Vi börjar förstärka forskningen om arbetsmiljön. Det är också viktigt att man har en tydlig strategi för arbetsmiljöfrågorna så att man kan jobba samfällt. Det gäller givetvis såväl mellan det offentliga som centralt med arbetsgivarnas parter, för att få det breda fokuset på arbetsmiljön.
De välfärdssatsningar vi genomför kommer också att vara centrala för att fler äldre, många av dem kvinnor, kommer att kunna fortsätta arbeta långt upp i åldrarna.
Magdalena Andersson (S):
Niklas Wykman försöker göra gällande att jag bara står här och hittar på det faktum att skattesänkningar inte leder till ökade skatteintäkter. Niklas Wykman behöver inte lyssna bara på mig. Det finns en ganska stor konsensus om att det är på det sättet. Man kan till exempel titta på de utvärderingar som har gjorts av det förhöjda jobbskatteavdraget för äldre och den särskilda löneskatten.
De visar inte alls på någon självfinansieringsgrad, alltså att det skulle ge lika stora arbetsutbudsvinster som kostnaden för att genomföra det. Till exempel har IFAU gjort en utvärdering som säger att det skulle krävas orimligt stora sysselsättningseffekter för att det skulle vara självfinansierande och att det är ett väldigt dyrt sätt att försöka få upp sysselsättningen bland äldre. Så här är det med den här regeringen.
För oss är det viktigt att vi använder skattebetalarnas pengar på det absolut mest effektiva sättet och att vi är varsamma med de offentliga finanserna. Men här skiljer vi oss från Moderaterna, som fortsatte med stora ofinansierade skattesänkningar trots att vi gick in i ett bättre konjunkturläge. Sedan lämnade man efter sig mycket stora budgetunderskott som vi från regeringens sida har fått ta hand om och också har lyckats få ned, och det är naturligtvis väldigt bra.
Men om Niklas Wykman på riktigt tror att sänkta skatter ger väldigt mycket ökade skatteintäkter undrar jag: Varför gick man inte till val på det 2014?
Magdalena Andersson (S):
Niklas Wykman fortsätter att hävda, om jag förstod det rätt, att de här åtgärderna var självfinansierande på längre sikt. Men jag ser inte heller att det finns några undersökningar som tyder på att de väldigt omfattande skattesänkningar som Alliansen genomförde på lång sikt skulle ge sådana sysselsättningseffekter att de faktiskt är självfinansierande.
Då tycker jag att det är bättre som till exempel Lars Calmfors säger: Om man nu vill ha fler jobbskatteavdrag är det ärligare att säga att det kostar men att man tycker att det är värt det. Man tycker att det är viktigare med jobbskatteavdrag än med välfärd. Det är en bättre argumentation, enligt professor Lars Calmfors, och jag kan tycka att det ligger en del i det. Niklas Wykman efterfrågar vad regeringen gör. Jag har ju berättat om en hel del kostnadseffektiva åtgärder.
Vi har försökt att titta på de alliansreformer som genomfördes och som var väldigt dyra och väldigt ineffektiva för att se om vi kan arbeta på ett effektivare sätt. Det har vi gjort bland annat när det gäller ungdomar, där vi i stället för den väldigt dyra och ineffektiva arbetsgivaravgiftsnedsättningen som Alliansen genomförde jobbar på ett mer kostnadseffektivt sätt för att ungdomar ska komma i arbete, bland annat med 90-dagarsgarantin. Detta tycks också ha effekt, eftersom vi ser att ungdomsarbetslösheten sjunker väldigt kraftigt.
Även när det gäller de äldre försöker vi jobba med mer kostnadseffektiva åtgärder. Jag har flera gånger nämnt några av dem. Det handlar om att ha ett systematiskt arbetsmiljöarbete, stärka Arbetsmiljöverket, stärka arbetslivsforskningen, stärka skyddsombuden och också stärka välfärden så att både de som arbetar i välfärden och de som är beroende av den orkar fortsätta arbeta långt upp i åldrarna.
Magdalena Andersson (S):
I frågan beskrivs företeelser inom den så kallade delningsekonomin. Delningsekonomin kan förstås som transaktioner där underutnyttjade tillgångar säljs, hyrs ut, samägs eller samnyttjas. Det kan även handla om erbjudanden att utföra tjänster. Detta är i sig inget nytt, men digitaliseringen av ekonomin har ökat tillgängligheten och minskat transaktionskostnaderna. Vidare har medborgarnas och företagens förtroende för företeelsen ökat, och volymerna har tilltagit kraftigt.
Sammantaget innebär detta nya utmaningar för skattesystemen som behöver kartläggas och analyseras. Därför gav regeringen Skatteverket i uppdrag att kartlägga och analysera hur delningsekonomin påverkar skattesystemen. En övergripande rapport delredovisades i mars 2016, och erfarenheter från kontrollverksamheten ska redovisas senast den 31 oktober 2016.
I delredovisningen konstaterar Skatteverket att skattereglerna är neutrala mellan aktörerna oavsett om de verkar inom den traditionella ekonomin eller delningsekonomin. Däremot blir reglerna komplexa, och det blir i vissa situationer svårare att förutse beskattningens konsekvenser för både utföraren och tillhandahållaren. Vidare ser Skatteverket en risk för skattefel inom delningsekonomin eftersom möjligheterna att göra effektiva kontroller kan försvåras.
Regeringen följer noga utvecklingen i delningsekonomin, och Skatteverkets samlade redovisning av uppdraget kommer att vara ett viktigt underlag i analysen av om det finns behov av regelförändringar.
Magdalena Andersson (S):
Jag vill också tacka för interpellationen. Detta är en intressant fråga som behöver både debatteras och analyseras mer än vad som skett hittills, i takt med att dessa företeelser växer. Precis som Anette Åkesson framhåller är detta något positivt. Det handlar om att använda befintliga resurser på ett mer effektivt sätt.
Det handlar om att använda de hus, toaletter eller vad det nu kan vara, som var och en äger, på ett mer effektivt sätt. Det är i grunden något mycket positivt, och det kan naturligtvis öppna för nya former av företagande och nya entreprenörer. Här är det bara fantasin som sätter gränser för hur vi kan använda den nya tekniken för att utnyttja de befintliga resurserna på ett mer effektivt sätt än i dag.
Precis som Anette Åkesson påpekar kommer det också att leda till att man behöver ha en närmare fundering på vilka nya gränsdragningsproblem som kan uppstå i denna typ av verksamheter. Att man byter tjänster med varandra är ju ingenting nytt. Det har ju funnits sedan lång tid tillbaka. Man hjälper varandra att flytta, Grannar eller vänner hjälps åt med att måla om huset, göra om i trädgården eller vad det nu kan vara.
Detta är inget nytt. Däremot finns det en del fenomen i dag som innebär att det antal tjänster man byter med varandra ökar, och där är det viktigt att man tittar på gränsdragningsproblemen och hur man kan säkerställa att de nödvändiga regelverken följs. Vi är nog bara i början av det arbetet. Här kommer det att behöva ske nytt analysarbete.
Jag ser fram emot Skatteverkets slutrapport, som kommer i oktober. Den kommer närmare att titta på hur man kan utöva kontrollverksamhet, så att man säkerställer att det blir rätt skatteuttag i de här verksamheterna.