KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Jag ska korrigera min uppgift. Regeringen har alltså inte lagt fram ett enda förslag för att bygga mer utan bara detta förslag om de bygglovsfria altanerna, och det har tagit tre tillkännagivanden och sex år från första tillkännagivandet för att få fram detta beslut. Med detta reformtempo kommer det att ta väldigt lång tid. Vad gäller januariöverenskommelsen kan jag lugna alla som lyssnar på detta. Med en borgerlig regering hade det inte tagit sex år att få fram en enkel regelförenkling om altaner.
Det hade gått betydligt fortare, och det hade varit betydligt mer reformtätt. Investeringsstödet är ett meningslöst stöd, som bland andra Centerpartiet har varit en kraftig motståndare till - med all rätt. I deras riksdagsmotion finns alla sakliga argument för varför investeringsstöd är fullkomligt bortkastat. Men framför allt är det ingen regelförenkling, och det bidrar inte till att fler ska få äga sitt boende. Fru talman!
Det kan låta som att vi är oense om att skapa större frihet att bygga altaner, men det är vi inte. Vi tycker att det är ett bra förslag, och Moderaterna står bakom det och yrkar bifall till det. Det krävs dock betydligt fler reformer, högre tempo och mer bostadspolitik för att fler unga och andra ska få någonstans att bo i Sverige. Detta kommer vi tyvärr inte att lösa genom större frihet att bygga altaner.
Lars Beckman (M):
Även jag fick förmånen att hålla detta anförande med lite kort varsel. Mark och vatten är eftertraktade och nödvändiga förutsättningar för att bygga och bo, för levande biotoper och för ett hållbart samhälle. Många intressen ska vägas mot varandra, och viktiga avvägningar måste göras för att vi även i framtiden ska kunna säga att hela Sverige lever.
Motionsbetänkandet CU5 tar upp frågor som rör miljö, byggande, klimatsmart elproduktion och den så viktiga äganderätten, och denna debatt visar att det finns ett stort och brett engagemang för dessa frågor. Fru talman! Jag står självklart bakom samtliga moderata reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 7. Att mark- och vattenfrågor ofta klassas som riksintressen visar att de är viktiga för vårt samhälle.
I ett komplext modernt samhälle ställs ofta olika riksintressen mot varandra. Vad ska då väga tyngst? Vem ska avgöra vilket riksintresse som är viktigare än ett annat? Att det är klassiska målkonflikter kan man kanske säga, men det är målkonflikter som kan bli ett hinder för utvecklingen av i synnerhet vår svenska landsbygd. Fru talman!
Jag har mött representanter för många mindre kommuner, inte minst i mitt hemlän Gävleborg, som säger: Här skulle vi kunna bygga ett fantastiskt bostadsområde, men på grund av olika nationella regelverk kan vi inte göra det. Detta är även ett allvarligt intrång i det kommunala självstyret. Vi moderater ser de samhällsproblem som finns. Vi vill också ha en levande landsbygd.
Vi vill ha lantbrukare som driver och utvecklar sina gårdar och levererar mat till våra bord. Men i dag är lagstiftningen mycket restriktiv, även när det gäller småskaligt byggande på jordbruksmark. Detta kan till exempel leda till att en familj som vill bygga ett hus åt sig själv på en gård inte kan göra det. Det är orimligt, och därför vill vi se över lagstiftningen.
Klimatsmart elproduktion i en levande landsbygd är en win-win-fråga för alla. Precis som min kollega Larry Söder sa i sitt anförande är den småskaliga vattenkraften otroligt viktig.
Även Ola Johansson hade en stor poäng när han dels beskrev varför den småskaliga vattenkraften är viktig, dels ställde den relevanta frågan varför Sverigedemokraterna har bytt position. Står ni inte upp för den småskaliga vattenkraften längre? Står ni inte upp för äganderätten?
På grund av osäkerheten vad gäller den småskaliga vattenkraften, som Centern och Kristdemokraterna tidigare har beskrivit, finns det stora tolkningsutrymmen, och det är därför vi moderater har en reservation tillsammans med Centern och Kristdemokraterna. Hushållningen med mark- och vatten-områden Den småskaliga vattenkraften behövs också av försvarspolitiska skäl.
Elproduktionen måste vara spridd över hela landet, och därför är vår reservation så viktig.
Lars Beckman (M):
Ja, det är naturligtvis en lek med ord. Att ge vuxna människor ledigt är ett friår. Sedan kan man kalla det utvecklingsgaranti eller friår - ja, regeringen får kalla det vad den vill. Det är klart att det är relevant, även i en debatt om att ge vuxna människor ledigt, att lyfta in hur regeringen prioriterar. Det är ytterst relevant även i den här debatten. Vad sa till exempel LO förra gången man hade friår? Jag googlade lite grann och fick fram lite bra citat.
"Svenska arbetsförmedlare bör syssla med att förmedla jobb. De bör inte ägna sig åt att förmedla friår." Det sa dåvarande Metallbasen. Problemet är inte att folk vill ha ledigt. Problemet är att folk vill ha jobb, sa Byggnads dåvarande ordförande. Jag har inte sett något LO-förbund som var positivt när det testades förra gången 2005, och då kostade friåret ungefär 2 miljarder.
När man tittar på vad parterna har sagt om det friår man planerar att införa nu kan man konstatera att LO är kritiska. Man tror inte att LO-medlemmarna kommer att kunna använda friåret. Man kan även titta på vad småföretagare säger. De säger helt korrekt: Vem ska ersätta mig? Det är alltså en väldigt stor miljardkostnad till liten nytta.
Det löser inte samhällets problem, och det är det som är kopplingen till min kritik. SVT har en nyhet nu som handlar om en rånvåg mot barn i Hägersten.
Det här är några av rubrikerna: "Rånvåg mot barn i Hägersten", "Pojkar i 10-årsåldern knivhotades av ungdomsgäng i Staffanstorp", "Efter flera rån i SL:s spärrkiosker stoppas kontantbetalningen", "Två gripna efter bankrån i Hässelby - bil körde in i fönster", "Tjuvar misshandlade 85-åring och snodde saxofon". Så här fortsätter det sida upp och sida ned, och då måste ändå den relevanta frågan bli: Hur får vi ett bättre rättsväsen i Sverige av att man inför friår?
Hur får vi fler poliser av att polisen ges möjlighet till utvecklingsledighet? Är det inte bättre att polisen är ute och bekämpar brott, fru talman?
Lars Beckman (M):
Jag förstår att statsrådet inte vill svara på frågan om hur friår eller utvecklingsledighet ger fler poliser eller bättre motverkar brott. Det har jag full förståelse för. Men jag tror också att statsrådet är väl medveten om att utvärderingarna av det tidigare friåret närmast visade på katastrof. Det kostade miljarder. Det gav lägre lön till den som hade haft friåret. Det var ett ledighetsexperiment som sannerligen inte var gratis.
Om man nu, tillsammans med familjeveckan, tänker gå vidare och införa en utvecklingsledighet eller ett friår - man kan kalla det vad man vill - hoppas jag verkligen att det utformas på ett sådant sätt att det inte skadar svensk ekonomi när vi nu går in i en lågkonjunktur.
Jag tycker - även om fru talman har en annan uppfattning - att min kritik är ytterst relevant, nämligen att regeringen naturligtvis ska prioritera en arbetsmarknadspolitik och en näringspolitik som gör att ekonomin växer i Sverige och att skatteintäkterna ökar. Staten ska prioritera kärnverksamheten.
Lars Beckman (M):
Statsrådet och jag är helt överens om att vi ska värna svensk livsmedelsproduktion och att vi som konsumenter behöver hjälp för att göra aktiva och medvetna val. Vi ska, herr ålderspresident, vara medvetna om att detaljhandelskedjorna i dag har en oerhört stor makt.
Jag tror inte att det finns någon enskild fabrikant som säljer till någon av de stora livsmedelstjänsterna som i något läge skulle vara i ett överläge eller i en starkare position än vad till exempel Coop eller Ica är. Detaljhandelskedjorna styr i dag med järnhand. Jag tror därför att det är en politisk uppgift att föra resonemang med detaljhandelskedjorna.
I vissa fall måste nog också denna församling lagstifta - regeringen måste ta fram förslag på lagstiftning - för att underlätta för oss konsumenter. Det finns nämligen producenter som vill sälja, konsumenter som vill göra aktiva och medvetna val och kedjor som, förmodligen fullt rationellt, ser att de kan få mycket högre lönsamhet på egna märkesvaror.
Produkterna kommer ju ofta från lågkostnadsländer där man inte ställer samma krav på livsmedelsproduktionen som vi i vårt land gör. Jag använde ett väldigt näraliggande exempel där det just nu sker en kraftig strukturomvandling på grund av bland annat bake-off-produkter som kommer från lågkostnadsländer. I värsta fall försämrar dessa produkter villkoren dramatiskt för bageriprodukter i Sverige.
Detta skulle i sin tur i en ofredssituation kunna leda till att rätt många av oss skulle gå hungriga, eftersom det då inte skulle finnas något bröd. Vi slår dessutom ut den svenska bonden när han eller hon inte får sälja till den svenska brödtillverkaren. I grund och botten verkar vi dock vara överens. Det kanske mer handlar om hur vi ska nå målet. Jag tror att regeringen har all anledning att se på frågan och att ta initiativ.
Lars Beckman (M):
Jag tackar min alliansvän för en mycket bra interpellation. Nyligen medverkade bostadsministern i Agenda , tror jag att det var. Då kom det klassiska uttalandet. Det kommer säkert att bli lika klassiskt som Tage Erlanders svar i slutet av 60-talet på frågan hur ett ungt par skulle få sin första bostad: Ställ er i kö. I denna debatt i tv för någon vecka sedan talade bostadsministern om att han inte hade några trollspön.
Jag tror att det är få som anser att bostadsministern ska vara Harry Potter. Jag tror att det är betydligt fler som anser att regeringen och bostadsministern ska föra en politik så att fler får bostäder. Herr ålderspresident! Vi moderater värnar alla boendeformer. Vi tycker liksom Kristdemokraterna att det är viktigt att man äger sin bostad om man vill.
Men det som är mer relevant än vad Moderaterna eller Kristdemokraterna tycker är naturligtvis vad de unga själva tycker. Enligt Ungdomsbarometern vill fyra av tio unga bo i villa. På frågan om var de skulle vilja bo är det alltså 40 procent som säger att de skulle vilja bo i villa - friliggande hus.
Det är 31 procent som säger att de vill bo i ägd bostadsrätt. Det är 17 procent som vill bo i hyresrätt. Varför vill de bo i villa? Det är också intressant. Det finns öppna svar i denna undersökning om varför unga vill bo i villa. En tjej på 18 år säger: När jag bestämmer mig för att bilda familj vill jag ha en stadig inkomst och flytta till villa.
Jag vill att mina barn ska växa upp i ett vackert och säkert område. Sedan vill jag även inreda en villa. En kille på 18 år säger: Man kommer undan alla grannars liv på det sättet att ljud inte stör som det kan göra i lägenhet eller radhus. En kille på 24 år säger: Bra investering, frihetskänsla och möjlighet att grilla hamburgare. Det kan han kanske göra på den bygglovsfria altanen; vad vet jag. Herr ålderspresident!
Därför blir jag bekymrad när Larry Söder frågar efter åtgärder för att fler ska kunna äga sitt boende. Det är alltså en relevant fråga. Det är vad Sveriges unga vill. Majoriteten av svenska folket vill äga sitt boende, och man vill bo i villa. Jag noterar att det i statsrådets svar talas om investeringsstöd för hyreslägenheter.
Det var alltså inte det som min kollega frågade om. Frågan var alltså vilken politik regeringen för för att fler ska få äga sin bostad. Herr ålderspresident! När hela civilutskottet besökte Skanska förra veckan använde vice vd:n för denna koncern mycket drastiska ord i fråga om konsekvenserna av den politik som förs.
I det område som vi besökte i Nacka där det har byggts bostadsrätter var mindre än hälften sålda. Normalt sett brukar alla bostadsrätter vara sålda. Man talade om tvärstopp i försäljningen på grund av regeringens politik. Man talade om att de med normala inkomster - även de med ganska höga normala inkomster - inte kunde få lån på banken.
Jag förstår då naturligtvis bättre det svar som bostadsministern har lämnat, nämligen att man möjligtvis har fokus på hyreslägenheter. Men detta är bekymmersamt när majoriteten av svenska folket vill äga sin bostad. Det byggs bostadsrätter som folk skulle vilja köpa. Men på grund av regeringens politik är det uppenbarligen inte möjligt.
Lars Beckman (M):
Det är alltså ingen som begär att bostadsministern ska vara Harry Potter med en trollstav - men däremot att man ska föra en politik som gör att fler får en bostad. I morgon är det en stor bostadspolitisk debatt i civilutskottet, herr ålderspresident. Det ska naturligtvis bli intressant att se bostadsministerns aktiva närvaro i debatten, där vi kan få höra om alla konkreta förslag som regeringen har i byrålådan.
Det som saknas är dock perspektivet att de flesta unga vill bo i friliggande hus. De flesta unga svarar att de vill bo i bostadsrätt när man frågar dem. Vad Moderaterna eller Miljöpartiet tycker är egentligen ganska irrelevant, utan det intressanta är ju vad unga själva vill. Därför är det naturligtvis viktigt att ha en politik som möjliggör detta och att man för en aktiv politik.
Det känns som att den här regeringen prioriterar hyresrätter. Det känns som att det är där man lägger fokus. Det är klart att det också innebär politiska signaler, för det signalsystemet funkar. Tittar vi på bostadsrätter - det har trots allt byggts bostadsrätter, inte minst i storstäderna - ser vi att det har blivit tvärnit i försäljningen. Skanskas vice vd var väldigt tydlig mot hela civilutskottet när han talade klarspråk om konsekvenserna av regeringens politik.
Han sa till exempel om Boverkets prognos över byggnationer: Den tror jag ingenting på, för fallet i försäljningen och i byggnationen kommer att vara mycket, mycket större än vad Boverket signalerar. Jag hoppas att de som är på marknaden har fel - det vore ju bra - men sannolikt är det naturligtvis de som är närmast byggmarknaden som kan bedöma detta bäst.
Det vore dock intressant att få höra om bostadsministern anser att det är viktigt att många har möjlighet att äga sin bostad i Sverige.
Lars Beckman (M):
Först vill jag gratulera statsrådet till det fortsatta uppdraget som arbetsmarknadsminister. Statsrådet får naturligtvis skänka en tanke till sitt regeringsunderlag: Vänsterpartiet, Miljöpartiet, Centerpartiet och Liberalerna. Fru talman!
Jag ställde denna fråga utifrån de påståenden som statsrådet gjorde i början av året om att regeringen nu tar bort Stefan Löfvens viktigaste vallöfte - det vallöfte som han gav i samband med valet 2014 och det löfte han gav i samband med att den socialdemokratiska regeringen tillträdde 2015.
Som alla kunde höra nyss, fru talman, fick jag inte svar på de två enkla frågor jag hade ställt, nämligen: Kan ministern redogöra för sin analys av varför arbetslöshetsmålet inte ser ut att nås? Och den kanske viktigaste frågan, fru talman, inför den kommande mandatperioden: Vad hade ministern kunnat göra annorlunda för att Sverige skulle kunna nå det mål för arbetslösheten som hade satts upp?
Jag noterar att statsrådet måste vara filmintresserad. Jag antar att statsrådets favoritfilm är Tillbaka till framtiden . Om det är Tillbaka till framtiden 1 , 2 eller 3 får vi väl reda ut i den här debatten.
Sverige låg 2014 på plats 12 i Eurostats rankning, och 2018 låg vi på plats 19. Då är det ganska magstarkt att säga att regeringen skrotar ett mål på grund av Moderaternas och Kristdemokraternas alliansbudget. Så här har det varit, fru talman.
Man kan bocka av de socialdemokratiska löftena. Sverige skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet. Det nådde man inte, så då strök man det. Arbetslösheten skulle vara under 6 procent 2018. Det vet vi att den inte är. Arbetsförmedlingen skulle bli en matchningsspecialist. Det kunde vi bocka av; det blev inte så. Det är inte okej med 70 000 långtidsarbetslösa, sa statsministern 2012.
I december 2018 hade 78 000 gått arbetslösa i mer än två år. Nyanlända ska vara i jobb inom två år, sa arbetsmarknadsminister Ylva Johansson i Ekot 2015 - hon tyckte att det var en realistisk målsättning. Det är 7 procent av de nyanlända som arbetar utan subventionerad anställning.
Traineejobben var ett av Stefan Löfvens viktigaste vallöften vid valet 2014. Man skulle skapa 32 000 traineejobb. När jag gick in och tittade på Arbetsförmedlingens statistik i december 2018 var det 27 personer som fått traineejobb. Fru talman!
Det är väldigt stor skillnad mellan 32 000 traineejobb och 27. Regeringen lovade 5 000 moderna beredskapsjobb. Det var 2 017 personer som hade beredskapsjobb, varav ungefär hälften hade det på Arbetsförmedlingen.
Så här kan vi göra, fru talman, med löfte efter löfte från Socialdemokraterna: bocka av och konstatera ett misslyckande. Mina två frågor kvarstår. Den viktigaste är: Vad hade statsrådet kunnat göra annorlunda så att man hade kunnat nå det mål som man satt upp?
Lars Beckman (M):
Vänsterpartiets attack mot att man sänker skatten för de rikaste är väl en debatt som Vänsterpartiet får ta med Socialdemokraterna, som avser att ta bort hela värnskatten från den 1 januari. Göran Greider är kanske inte så läsvärd alla gånger, men han har en rubrik i Dala-Demokratens ledare. Jag tror att den är publicerad i papperstidningen i dag. Han ställer ungefär den här frågan: Kan man lita på Ylva Johansson?
Han gör det utifrån ett vänsterperspektiv, men frågan är lika relevant för mig som moderat och inte minst för svenska folket. De nio löften som Socialdemokraterna har satt upp har man alltså inte hållit. Man har tyvärr misslyckats med löfte efter löfte. Vi är helt överens om att fler måste komma i jobb.
Vi är helt överens om att Sverige måste ha en aktiv näringspolitik och en politik för ett bättre företagsklimat. Men det är klart att det måste vara bekymmersamt när man lovat svenska folket att vi ska ha EU:s lägsta arbetslöshet. När man gav det löftet låg vi på plats 14, och nu ligger vi på plats 19. Sverige har en arbetslöshet på över 6 procent trots att Stefan Löfven lovade att den skulle vara under 6 procent.
Man kan titta på länder som liknar oss i något avseende: Tyskland och England. De har väsentligt lägre arbetslöshet. Det är klart att varje person i Sverige som går arbetslös trots att man vill eller skulle kunna jobba är ett misslyckande, särskilt med tanke på att jag möter många företagare som säger: Jag skulle kunna anställa personer. Det är ett gigantiskt misslyckande för den gamla regeringen.
Jag hoppas verkligen att den nya regeringen, med ett nytt regeringsunderlag, kan föra en bättre politik för Sverige som gör att arbetslösheten sjunker och att fler kommer i jobb.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för det uttömmande och långa svaret! Det är säkert många fler än jag som är nyfikna på: Hur tänker statsrådet ta sig an denna uppgift? Fru talman! Det kan man undra, inte minst med tanke på den retorik som statsrådet har haft i denna talarstol under fyra år och inte minst med tanke på den retorik som Socialdemokraterna hade inför valet 2018.
Jag noterade i en annan interpellationsdebatt att jag fick en passning gällande valresultatet. Då noterar jag att Socialdemokraterna gjorde sitt sämsta valresultat sedan rösträtten infördes. Fru talman! Det kan ju ha funnits de som trodde på Socialdemokraterna i valet 2018. Det kan ha funnits de som trodde på retoriken från Socialdemokraterna. Man anklagade oss moderater för att vilja införa marknadshyror.
Man anklagade oss moderater för att vilja ta bort värnskatten - skatten för de rikaste. Man anklagade oss moderater för att vilja rasera Arbetsförmedlingen. Så här skulle vi kunna fortsätta på punkt efter punkt. Arbetsförmedlingen har haft stora problem. Statsrådet har försvarat Arbetsförmedlingen.
Nu noterar vi att det har gjorts en överenskommelse i regeringsunderlaget MP, S, L och C om att Arbetsförmedlingen ska reformeras i grunden och att ett nytt system baserat på LOV ska införas. När man nu har tagit på sig den arbetsuppgiften vore det intressant om statsrådet hade några tankar, någon idé, om hur det ska gå till.
Jag vet inte om svenska folket blev så mycket klokare av Ekots lördagsintervju , men jag har lyssnat på den med stort intresse, inte minst inför den här interpellationsdebatten.
Det vore väl lämpligt om statsrådet nu använder den här möjligheten till att berätta vilken insikt regeringen har kommit till när man säger att man i princip ska ta bort den statliga Arbetsförmedlingen och införa ett helt nytt system baserat på LOV. Då måste man kanske ha någon idé om hur det ska gå till.
Med vilken lust och entusiasm brinner statsrådet för att nu göra om Arbetsförmedlingen i grunden, trots att man under hela den förra mandatperioden och längre än så har försvarat den statliga Arbetsförmedlingen?
Lars Beckman (M):
Vi tar Arbetsförmedlingens budget först. Med den justering som nu görs är Arbetsförmedlingens budget nere på den nivå som den hade 2016. Jag tror att få skulle anse att det var katastrof då. Men det mest intressanta är naturligtvis vad generaldirektören säger.
"Arbetsförmedlingens generaldirektör Mikael Sjöberg ser inte att ett eventuellt höjt anslag i en ändringsbudget eller en utökad anslagskredit kommer att förändra myndighetens planer. Antalet varslade kommer ändå att ligga kvar. 'Jag skulle hantera utökade resurser på ett annat sätt'", säger han. Han säger också: "Min bedömning i dag, och den har alltså ändrats efter januariavtalet, är att vi inte kommer att återanställa.
Om jag får bestämma kommer vi i stället hantera eventuellt ökat anslag i ändringsbudget . på ett annat sätt." Då har vi rett ut det. Då behöver vi inte debattera det längre. Jag tycker ändå att det är intressant att statsrådet undviker att svara på frågan med vilken liv och lust statsrådet nu tar sig an uppgiften att reformera Arbetsförmedlingen i grunden.
Hela statsrådets politiska karriär har ju byggt på att tala om att höjden av ondska är att förändra Arbetsförmedlingen.
Man är ju nyfiken på hur det här ska gå till. Man accepterar att sätta sig i en regering. Man accepterar att styra Sverige på Alliansens budget. Man accepterar det uppdraget, som går tvärt emot vad man har lovat väljarna. Vad har man då för idéer och tankar? Dessa 40-50 utredningar som ska tillsättas, vad har de för ingångsvärden?
Jag tror nämligen, precis som statsrådet säger, att det är en viktig demokratifråga att politiker uppträder ärligt och att man gör efter ett val vad man säger före. Säg att man inte gör det. Säg att jag röstade på Socialdemokraterna i tron att Arbetsförmedlingen skulle vara kvar oförändrad eftersom det var de signaler och löften som gavs. Vad betyder det då, fru talman, när man gör precis tvärtom?
Vad betyder det för tilltron till det demokratiska systemet? Vad betyder det för tilltron till institutioner? Vad betyder det när någon röstar på en politik men får en helt annan? Jag tror att det kan vara mer förödande för synen på demokratin och tron på institutioner än att riksdagen utövar parlamentariskt inflytande genom de folkvalda.
Jag tror att det är direkt skadligt för demokratin att ni har fått människor att rösta på er och sedan bytt politik 180 grader. Ni är som en virvelvind. Sedan säger ni att ni tar ansvar och kompromissar. Men ni har kompromissat om det som många journalister har ställt frågor om till er: era grundläggande ideologiska frågor, där ni i hundra år har sagt en sak. Sedan vill ni sitta kvar i regeringen och byter till en politik som är tvärtom.
Det tror jag är förödande för tron på demokratin, institutioner och alla oss förtroendevalda. Min fråga kvarstår: Med vilken liv och lust och entusiasm avser nu statsrådet att i grunden reformera Arbetsförmedlingen och införa valfrihetssystemet, alltså LOV?