KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ewa Björling (M):
Jag tackar Jens Holm för en bra interpellation i en viktig fråga. Jag tittar gärna på om det är möjligt att få ut några delar och återkommer till Jens Holm. Vår svenska position i detta är inte okänd inom EU. Sverige trycker ständigt på för ökad transparens, och ju mer tryck som sätts från Sveriges riksdag, desto bättre är det för mig.
Då har jag ett starkare stöd inom EU. Man kan jämföra detta med ACTA. Vi hade precis samma problem där. Sverige tryckte på, och till slut blev det transparent. Det orsakade också många missförstånd på vägen om vad ACTA egentligen handlade om. Eftersom man inte hade tillgång till vad det verkligen var blev det också mycket spekulationer - alldeles i onödan.
Jag är också glad över det stora engagemang som finns vad gäller tillgång till mediciner för fattiga människor och den produktion som vi tycker ska kunna ske i fattiga länder. Jag har träffat Läkare utan gränser flera gånger, och även de trycker på i frågan. Ju mer tryck vi från svenskt håll kan sätta på frågan från frivilligorganisationer och Sveriges riksdag, desto bättre är det.
Sverige blir alltid starkare om vi har en gemensam tydlig röst i denna fråga. Jag vet att det finns ett stort tryck på kommissionen i denna fråga, men det gäller att hålla det kvar ända tills avtalet är färdigt. Just nu ser det inte så ljust ut när det gäller avtalet. Indien går snart till val, och därför går det inte framåt i förhandlingarna.
Jag hoppas dock att vi så snart som möjligt kan avsluta detta med goda klausuler vad gäller miljö, hållbarhet och tillgång till mediciner för fattiga människor.
Ewa Björling (M):
Sven-Erik Österberg har bett mig att redovisa det underlag som jag baserat uttalanden kring möjligheterna att exportera svenskt snus inom EU på. Det pressmeddelande som Sven-Erik Österberg hänvisar till grundar sig på resultatet av den offentliga konsultationsrunda som Europeiska kommissionen genomförde under hösten 2010 med anledning av den kommande översynen av tobaksproduktdirektivet.
Vad gäller rökfria tobaksprodukter gav denna vid handen att vissa medlemsstater vill behålla den nuvarande ordningen, vissa vill att rökfri tobak ska tillåtas och vissa vill att all rökfri tobak ska förbjudas.
Vid konkurrenskraftsrådet den 30 maj visade flera medlemsstater förståelse för den svenska visionen om en enhetlig och ansvarsfull produktreglering som omfattar samtliga tobaksprodukter, i stället för den nuvarande ordningen där en tobaksprodukt är förbjuden samtidigt som andra, ofta mer farliga tobaksprodukter får florera fritt.
Ewa Björling (M):
Jag tackar Sven-Erik Österberg för att han har ställt den här interpellationen. Jag ska börja med att säga att kommissionen inte har stängt dörren. Skulle man besluta sig för att stänga dörren kommer vi att fortsätta att knacka på. Jag är glad över att vi har ett starkt stöd. Vi har ett uppdrag från riksdagen att driva frågan för att häva det exportförbud som finns mot snus.
Det krävs nog lite bakgrund och ytterligare förklaring i frågan eftersom den är så tudelad. Jag deltar i konkurrenskraftsrådet som minister för inre marknaden och driver frågan utifrån konkurrensneutralitet. Dessutom hanteras frågan av socialministrarna som folkhälsofråga och lyder då under tobaksdirektivet.
Jag har lyft fram frågan i konkurrenskraftsrådet med utgångspunkten att detta är diskriminerande eftersom konkurrensneutraliteten inte gäller för alla varor på EU:s inre marknad. Där är det svenska snuset, som jag tidigare sagt, mobbat. Det finns andra, betydligt farligare tobaksprodukter som får florera fritt. Utifrån det ställningstagandet är det flera länder som stöder oss.
De som gick ut och öppet stödde oss under mötet var Tjeckien, Belgien och Nederländerna. Dessutom gav flera länder stöd i mötets marginal. Det finns alltså stater som stöder oss, absolut, men det är i konkurrenskraftsrådet. Parallellt med detta pågår en revidering av tobaksdirektivet. Det sker med jämna mellanrum.
Det är där vi fört in att vi vill ha en enhetlig och ansvarsfull tobaksproduktsreglering. Vi ger där våra svenska förslag, som innebär att vi har en mycket restriktiv hållning mot tobak, att vi har bra information, att vi har åldersgräns, att vi ser till att det inte finns farliga ämnen i rökfri tobak.
Det försöker vi föra in i tobaksdirektivet. Inför revideringen har många remissvar kommit in, och det är det resultatet som kommissionen går ut och redogör för. Det finns några som är helt emot, några vill ha en ansvarsfull produktreglering och några vill i stället tillåta. Där finns egentligen hela scenariot.
Det är viktigt att se att här finns två olika spår. Dels har vi konkurrensneutraliteten, dels handlar det om en ansvarsfull tobaksproduktsreglering. Det är där vi ser att vi skulle kunna ha en framkomlig väg till enhetlighet på EU:s inre marknad vad gäller alla rökfria tobaksprodukter.
Ewa Björling (M):
Jag ska börja med att säga att regeringen är helt överens i denna fråga. Vi driver också samma linje, även om vi nu får göra det i två olika forum, som jag förklarade. I konkurrenskraftsrådet är det min uppgift som inremarknadsminister att titta på konkurrensneutraliteten.
Maria Larssons uppgift är att se till att man får mer kunskap om de svenska erfarenheterna av att reglera tobaksprodukter på ett bra och tydligt sätt och att man tar till vara det på EU:s inre marknad. Vi har också skrivit ett gemensamt brev till kommissionen. Regeringen är alltså helt överens.
Det är klart att det är en utmaning att övertyga de andra medlemsstaterna, kommissionen och Europaparlamentet om möjligheten att upprätta god folkhälsa samtidigt som en ny tobaksprodukt tar sig in på EU:s inre marknad. Det är självklart så.
Själva förbudet i sig är den största svårigheten, för det gör att vi stryper kunskapen om det svenska snuset. Den rådande europeiska tobakspolitiken styr konsumtionen mot cigaretter. Kunskapen om andra tobaksprodukter är förhållandevis väldigt låg, både bland politiker och bland konsumenter.
Många gånger när jag haft samtal med mina kolleger har de inte ens haft kunskap om vad svenskt snus är. Det är en lång väg att gå för att kunna övertyga de andra länderna om att det här är en vara som vi anser ska finnas på EU:s inre marknad, för min del på grund av konkurrensneutralitet, samt för att skapa förståelse för, vetskap om och kunskap om vad detta är för typ av tobaksprodukt.
Jag tror att man ska utgå väldigt tydligt från vetenskapliga argument. EU:s egen expertgrupp konstaterade redan 2008 i Scenihrrapporten att svenskt snus är minst 90 procent mindre skadligt än cigarettrökning. Det tycker jag är ganska viktiga vetenskapliga fakta.
Jag har själv följt denna forskning ända sedan jag började studera till tandläkare 1982. Det har alltid varit ett populärt ämne att titta på svenskt snus och om detta skulle kunna ha någon relation till cancer. Något sådant har man än i dag inte kunnat bevisa för svenskt snus.
Jag tror att det är så vi ska fortsätta att övertyga kommissionen när det gäller den här produkten, tillsammans med att en tobaksprodukt inte ska uteslutas på EU:s inre marknad när den dessutom är mycket mindre farlig än något annat. Men naturligtvis måste det också sägas att detta är en vuxenprodukt, ingen nyttoprodukt.
Ewa Björling (M):
Frågan har redan lyfts fram av flera ministrar i regeringen. Även statsministern har uttalat sig i frågan. Det visar också en stor enighet i regeringen, som jag sade tidigare. Naturligtvis återkommer jag gärna till riksdagen. Det är välkommet att ställa interpellationer, så att jag kan komma hit och redovisa vad som pågår.
Men jag tycker också att det är viktigt att påpeka att detta är ett långsiktigt arbete. Det kommer att krävas väldigt mycket mer informationsinsatser om vad det svenska snuset är, hur det tillverkas och hur det är i relation till andra tobaksprodukter. Inte minst ska man dessutom titta på hur det ser ut till exempel på Åland.
Där har man sett ekonomiska konsekvenser av att snuset inte får finnas. Det finns många olika vägar att gå. Jag kan bara uppmuntra riksdagsledamöter att helt enkelt informera om vad detta är, också i sina samtal med europeiska kolleger.
Det är ett diskriminerande och orättvist förbud att det finns en vara som inte får florera fritt på EU:s inre marknad när vi har beslutat att vi ska ha en inre marknad där varor, tjänster, kapital och människor ska få röra sig fritt inom hela EU. Så är inte fallet i dag med det svenska snuset.
Men som sagt handlar det om ett brett och långsiktigt arbete. Vi kommer att fortsätta detta med emfas. Vi får se vad som händer nu i kommissionen vid revideringen av tobaksdirektivet, som kommer att ske slutligen någon gång efter nyår. Jag kan väldigt gärna skicka över det brev som regeringen har skrivit.
Ewa Björling (M):
Jag tackar för inläggen här. Börje Vestlund fokuserade på att många av dessa åtgärder är långsiktiga. Det kan vi vara överens om. Jag kan också tillägga att flera av dem inte bara handlar om hur vi bedriver politik här i Sverige.
Vi är också mycket beroende av vår omvärld, som Doharundan är ett ypperligt exempel på det - någonting som är mycket svårt. Just nu ser det mörkt ut för Doharundan. Det stämmer mycket väl. Men inför nästa ministermöte i december år 2013 har vi just nu förhoppningen att sy ihop något slags minipaket i delar av Doharundan där vi ändå är överens.
Under den tid som det ser mörkt ut för Doharundan gäller det att man än mer intensivt bedriver förhandlingar om bilaterala och regionala frihandelsavtal. Det är någonting som EU fokuserar starkt på nu.
Jag ska snart resa till Bryssel på Foreign Affairs Council, handelsdelen, och diskutera om man eventuellt kan påbörja en frihandelsavtalsförhandling med Japan. Det är en mycket viktig nation. Det skulle underlätta enormt om vi kunde få ett frihandelsavtal. Nästa steg är USA. Vi är just nu i slutfasen av förhandlingarna när det gäller avtal med Kanada.
Vi har ett annat på gång med Indien och fler därtill. Det jag skulle vilja se som vore nytt i detta perspektiv handlar mycket om att starta upp frågan om ett grönt frihandelsavtal, det vill säga att underlätta för gröna tjänster, varor och teknologier. Det ska helt enkelt vara billigare för människor att välja det som är grönt.
Ett annat område är att förnya ITA-avtalet, som handlar om många av de tekniska produkter människor omger sig med i dag. Det är i dag 15 år gammalt och till vissa delar ganska förlegat. Det hoppas jag alltså kommer att förnyas. Detta gäller mer på den globala nivån och för EU i förhållande till tredjeland eller annan region.
När det gäller egna initiativ inom EU är det otroligt viktigt att vi nu implementerar tjänstedirektivet fullt ut. Det finns nämligen uträkningar på att vi om vi gjorde det skulle kunna tjäna 330 miljarder. Det vore en fantastisk vitamininjektion för EU:s ekonomi. Vi är dock inte där ännu.
Det är precis som Börje Vestlund sade: Vi är bra på ny EU-lagstiftning, men när det sedan handlar om att komma hem till respektive nation och verkställa detta går det betydligt långsammare. En annan fråga jag har drivit länge och som nu är väldigt nära mål handlar om EU-patentet. Där hoppas vi att det kommer att kunna bli ett patent under 2014. Det finns en hel rad sådana åtgärder som vi arbetar med på den inre marknaden.
Ytterligare en fråga, där Sverige också går i bräschen, är den om bättre e-handel inom Europa. Inte minst kommer vi att ta upp denna fråga under vårt ordförandeskap i Nordiska ministerrådet nästa år och se hur Norden kan gå i bräschen för en utökad e-handel. Det finns många hinder och svårigheter på den vägen i dag.
Många handlar på nätet i Sverige, men inte särskilt många handlar på nätet utanför Sverige, just för att man känner sig osäker som konsument. Dessutom finns det företagare som helt enkelt inte känner att de är trygga på nätet i dag. Detta är ett viktigt nytt område att satsa på. Jag får fortsätta i mitt nästa inlägg.
Ewa Björling (M):
Låt mig börja med att vara väldigt tydlig. Det är flera delar i dag som är gratis i ett inledande skede. Det var inte heller det som jag diskuterade när jag sade att det kan kosta, utan det är snarare när man i ett senare skede går ut i världen, till exempel med en företagsdelegation, så att vi är överens om detta. Jag har inte heller för avsikt att ändra på detta.
Det handlar egentligen om att göra mer för fler och att fokusera på att det blir rätt resurser på rätt plats. Jag ska också kommentera visionen och fördubblingsmålet, för detta är viktigt att vara tydlig med. Kärnan i visionen handlar om hur vi ska bidra till att stärka Sveriges internationella konkurrenskraft och ge svenska företag bättre möjligheter att vinna affärer globalt.
De ambitionerna vägrar jag att sänka. Det är väldigt viktigt att vi fortsätter på den inslagna vägen och gärna lägger till ytterligare åtgärder så småningom, för det är viktigare än någonsin att kämpa för mer öppenhet och frihandel i dessa dagar. Givetvis är situationen i Europa väldigt allvarlig och påverkar svensk ekonomi. Det ser vi inte minst nu på exportsiffrorna.
Det gör att det kommer att vara mycket svårare att nå en fördubbling till 2015, och att vi kanske inte kommer att lyckas med målet att fördubbla exporten till 2015 har jag varit tydlig med förr. Det är också viktigt att säga. Slutligen tänkte jag kommentera lite grann det som vi talade om, närmarknad. Det är minst lika viktigt att vi ser en fjärrmarknad.
Redan 2020 är det beräknat att Kina ska kunna vara världens största ekonomi, och Asien kommer att vara fortsatt intressant för svenska företag. Det handlar om att våga söka nya marknader, att nya sektorer kommer ut på export och att fler företag kommer ut på export. Då gäller det också att se hela världen. Därmed inte sagt att vi bara ska fokusera på Asien i framtiden.
Vi måste också kunna vara behjälpliga världen över och inte minst, där det krävs, vara med från det offentliga och öppna dörrar. Tack för en bra debatt!
Ewa Björling (M):
Jag vill tacka alla deltagare i interpellationsdebatten för en bra debatt. Huvudpoängen med att ha en tydlig vision med 40 konkreta åtgärder är naturligtvis att öka exporten, öka importen och öka investeringarna i Sverige för att skapa möjligheter till fler jobb. Det tror jag att vi alla kan vara väldigt överens om.
Jag vill också vara tydlig med att säga att regeringen lyssnar. Vi har också tagit till oss många av de idéer som företag och olika organisationer har kommit med. Som ett exempel kan jag nämna att vi sent i höstas genomförde exporttåget, där vi reste med Inlandsbanan i tre dagar och träffade över 100 företag, för att lyssna in vad som är viktigt för det aktuella företaget för att kunna öka exporten och kunna växa även här hemma i Sverige.
Jag ska också kommentera Hans Rothenbergs frågor om tjänstedirektivet och hur vi går framåt där liksom om protektionismen, som florerar inte bara i Europa utan faktiskt i hela världen i dag. Jag tycker att det viktigaste är att vi fullt ut implementerar det tjänstedirektiv vi har nu. Där skulle vi kunna tjäna 330 miljarder.
Det är hisnande summor om alla EU-länder genomför det fullt ut. Efter det kan vi börja diskutera hur vi ska utöka detta, men just nu är det viktigaste att pusha på för att det ska bli verklighet. Ett annat viktigt område inom EU är naturligtvis att få en bättre, tydligare, säkrare och tryggare e-handel. Det skulle också kunna underlätta för export, inte minst för småföretag och företag i glesbygd.
Protektionismen måste vi motarbeta varje dag. Jag önskar att vi kunde ha ett vaccin mot protektionism. Det har vi tyvärr inte ännu. Just därför är det så viktigt att vi tillsammans med andra frihandelssinnade länder arbetar gemensamt och talar med stark, tydlig röst, inte minst i EU.
Ewa Björling (M):
Regeringen måste respektera sekretesslagen både avseende utrikessekretess och affärssekretess. Det gäller också de organisationer och myndigheter som genomför det statligt stödda exportfrämjandet, till exempel EKN, Exportkreditnämnden. Regeringen kan inte heller lägga sig i myndigheters tillämpning av sekretesslagen hur som helst, på grund av reglerna om ministerstyre.
Det här är en verklighet som vi ofta möter inom UD - behovet av avvägningar mellan å ena sidan så stor öppenhet som möjligt och å andra sidan betydelsen av att inte omedelbart inte berätta om allt vi känner till för alla, eftersom det skulle kunna skada våra relationer med andra länder eller svenska företags möjligheter att lyckas med sina affärer. Det är sällan självklart var den här avvägningen ska landa. Den som försöker hävda att det finns en enkel och självklar lösning på problematiken tycker jag misstar sig.
Visst går det att säga att all information bör vara tillgänglig för alla omedelbart. Men då måste man också vara införstådd med att det riskerar att skada Sveriges inflytande och våra företags möjligheter att göra affärer. Det i sin tur innebär att någon annan skulle kunna dra fördel av detta. Exempelvis skulle det i Afrika kunna röra sig om att ett kinesiskt företag får en order i stället för ett svenskt, vilket i sin tur med stor sannolikhet skulle påverka saken på marken i det berörda landet. Vi ska inte anpassa oss efter en kinesisk måttstock.
Vi ska ha så stor transparens som möjligt, men vi ska inte heller låta oss luras av något som säger att det finns enkla svar på svåra avvägningar. Så till frågan om exemplet med Storbritannien, som Hans Linde tar upp. Jag ska säga att jag inte känner till några detaljer om vad som genomförts eller står i begrepp att genomföras i Storbritannien. I interpellationen framgår att det rör sig om ett förslag i parlamentet men inte om något beslut har fattats eller ej.
Vad jag kan säga innan jag har haft möjlighet att sätta mig in i saken mer noggrant är att de villkor som nämns förefaller överensstämma med OECD-rekommendationen, common approaches, på exportkreditområdet som både EKN och SEK följer. Här hemma är kärnan i Business Swedens statliga uppdrag att ge exportinformation och rådgivning till små och medelstora företag.
Jag ska också passa på att kommentera Iran, eftersom frågan har varit uppe om varför EKN har ställt ut exportkrediter till Iran. Hans Linde tog upp det som ett tydligt exempel. EKN följer naturligtvis de sanktioner som beslutats i EU och FN, och det gör att inga nya exportkrediter har ställts ut på länge.
Däremot finns gamla åtaganden från tiden före sanktionerna som fortfarande löper, och det här är i förenlighet med sanktionsregimen.
Ewa Björling (M):
Det är precis som Hans Linde säger: Vi har haft den här debatten ett flertal gånger förut, och vi håller inte alltid med varandra. Jag tycker ändå att det är glädjande att Hans Linde i dag säger att det inte alltid är fel med handel i svåra länder utan att handel kan vara bra även där. Det är annars den uppfattningen man kan få när man lyssnar på Hans Linde. Det är ett stort framsteg, och det är jag glad att höra.
Regeringen tror inte på att tvång är den bästa lösningen eller det självklara svaret på hur vi får svenska företag att uppträda så bra som möjligt ute i världen framför allt i svåra länder. Det vill jag säga. Min utgångspunkt är i stället att det bör löna sig att göra rätt, att ta ansvar och agera långsiktigt.
Jag menar att det är på en sådan grund som vi också kan uppnå ett genuint och långsiktigt engagemang för de principer om social och miljömässig hänsyn som samlas inom ramen för konceptet CSR, där även mänskliga rättigheter och att arbeta mot korruption ingår. Jag har under min tid som handelsminister mött många svenska företag som går i spetsen runt om i världen när det gäller att ta det här ansvaret.
Jag har sett hur de i sin dagliga verksamhet bekämpar hiv/aids i södra Afrika, hur de uppmuntrar till stärkta mänskliga rättigheter i Kina och hur de bidrar till uppbyggnad av hållbara och miljövänliga städer i Mellanöstern.
Jag gläds verkligen åt att se att svenska företag agerar som CSR-pionjärer, inte bara för att det ligger i våra traditionella värderingar där miljöhänsyn, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter står i fokus utan också för att jag är övertygad om att detta stärker vår internationella konkurrenskraft. Företagens grunduppgift är naturligtvis att tjäna pengar.
Detta är i grunden bra och resulterar under rätt förutsättningar i tillväxt och utveckling, inte bara i Sverige utan också globalt. Men det är också så att svenska företag går i spetsen redan i dag just när det gäller konceptet CSR.
Ewa Björling (M):
Börje Vestlund har frågat mig hur reglerade öppettider kan utgöra ett handelshinder inom EU. Han har vidare frågat om regeringen har gjort ställningstagandet att EU har kompetens att besluta om öppettider för detaljhandeln. Större svenska företag inom detaljhandelssektorn som verkar i Europa hävdar att reglerade öppettider utgör ett handelshinder för deras verksamhet och val av affärsmodell.
Regeringen är av uppfattningen att detaljhandelsföretagen själva bäst avgör sina egna öppettider. Vi ser gärna att EU:s medlemsstater arbetar för att regleringar som begränsar detaljhandelns öppettider tas bort. Det är värt att lyfta fram att helg- och kvällsöppna butiker ofta är en inkörsport till arbetsmarknaden för exempelvis unga och studenter samt att ökade öppettider kan verka gynnsamt på tillväxten.
Avseende den andra frågan har regeringen inte gjort ställningstagandet att EU har kompetens att besluta om öppettider för detaljhandeln. Man kan dock resonera kring hur vi på den inre marknaden bäst arbetar för att ta bort begränsande regleringar avseende detaljhandelns öppettider.
Ewa Björling (M):
Jag tackar Börje Vestlund för att han har ställt en viktig interpellation. Jag kan försäkra att jag gärna kommer hit och besvarar interpellationer. Det är bara glädjande om vi kan diskutera fler frågor som rör EU:s inre marknad här i riksdagen eftersom det är viktiga frågor.
Denna fråga kan man också se som en del i ett led för att vi vänder på alla stenar för att se hur vi kan hitta möjligheter till ökad sysselsättning, tillväxt och konkurrenskraft. Vi kan konstatera att det svenska systemet har fungerat väl under de drygt 40 år som det har varit i bruk när det gäller att man själv råder över sina öppettider.
Kan vi bidra med den erfarenhet och den kompetens som vi har fått av vårt system till våra europeiska kolleger samtidigt som vi hjälper våra svenska företag är det en viktig uppgift för oss. Som jag sade tidigare är detaljhandeln en viktig arbetsgivare för många unga som får en inträdesbiljett till arbetsmarknaden. Det har också nyligen konstaterats i en spansk studie att utökade öppettider är en av de viktigaste åtgärderna för att minska ungdomsarbetslösheten.
Även OECD har i flera rapporter konstaterat att begränsningar som är riktade mot detaljhandeln i form av reglerade öppettider är hämmande för ökad tillväxt och konkurrenskraft. Statistik från en av våra svenska detaljhandelsorganisationer visar att enbart i Tyskland skulle 2 500-3 000 personer anställas relativt omgående om regelverket för öppettider skulle liberaliseras.
Men vi ska också vara noga med att poängtera att detta inte är EU-kompetens, utan det är en nationell kompetens. Så tycker jag också att det ska vara. Vad det handlar om är snarare att vi gärna vill dela med oss av våra goda erfarenheter för att även andra EU-länder ska kunna tänka mer liberalt när det gäller öppettider.