Pyry Niemi (S):
Jag vill tacka landsbygdsministern för svaret på interpellationen. Den svenska livsmedelsproduktionen motsvarar ca 50 procent av den inhemska konsumtionen. Sverige är i dag inte självförsörjande på livsmedel. Marknadsanpassningen slår hårt mot många svenska bönder som av många olika skäl är beroende av de existerande stödsystemen. Sverige, ett land i Norden med lång vinter och kort sommar, har givetvis rent geografiska utmaningar för att kunna upprätthålla en bra säsongsvarierad jordbruksproduktion.
De svenska jordbrukarna ligger i framkant avseende ekologisk odling, öppna landskap, bra djurhållning, modern och konventionell teknik, odlingsmetoder och annat. Vi har mycket att vara stolta över. Men samtidigt är konkurrensen inom EU och globalt både en möjlighet och ett hot. Den är en möjlighet i form av att ju fler jordbrukare som blir marknadsanpassade, inte minst inom EU, desto större möjligheter till minskningar av direktstöden och mer fokus på bidrag till forskning och grön landsbygdsutveckling.
Den är ett hot i form av att konkurrensen inte är på samma villkor. Det gör att de svenska bönderna får det tuffare i det europeiska klimatet och även globalt. Utan att vara alltför nationalistisk går det att konstatera att om inte svenska bönder producerat så kvalitativa jordbruksprodukter hade vi varit ännu mer i behov av stödåtgärder. Jag delar ministerns uppfattning om en marknadsanpassning.
Samtidigt måste vi vara realistiska och inse att marknadsanpassningen inte får gå så snabbt att vi riskerar att slå ut delar av primärproducenterna innan vi får en stabil modell som garanterar en process för en stigande hållbar produktion samtidigt som vi ökar självförsörjningsgraden när det gäller svenska livsmedel. Det är förvisso positivt att den svenska exporten av livsmedel och jordbruksprodukter har ökat med 5 procent. Men samtidigt har importen av livsmedel och jordbruksprodukter ökat med 6 procent.
Det är också positivt att antalet livsmedelsföretag ökat från 3 000 till 3 200. Men samtidigt har antalet anställda inom livsmedelsindustrin minskat från 61 100 till 58 500. Vilka konsekvenser får det? Jag har inte svaret, men jag vet att vi i dag är mer beroende av importerade livsmedelsvaror än motsvarande svenska.
Därför är det angeläget att vi i riksdagen enas kring en svensk livsmedels- och jordbruksstrategi inför CAP 2013-beslutet. Strategin ska vara långsiktig, målorienterad och ta hänsyn till hur det ser ut i Sverige. Vi pratar om territoriell balans, självförsörjningsgrad, hållbar utveckling, ekologiska livsmedel, marknadsanpassning, konsumentskydd, kollektiva nyttigheter och djurhållning.
Gårdsstöden och landsbygdsprogrammen är oerhört viktiga pelare inom jordbruket i Sverige och på EU-nivå. Det är givetvis avgörande för framtidens jordbruk i Sverige att stöden anpassas till de framtida förväntningarna kring livsmedel och gröna näringar, men vi måste också våga möta dagens landsbygdsentreprenörer brett och förutsättningslöst i samverkan kring en vettig strategi. Regeringens satsning på Matlandet Sverige är förvisso exportfrämjande, men den har marginell betydelse för den totala produktionen.
De flesta primärproducenterna har ingen praktisk nytta av Matlandet Sverige, ej heller konsumenterna. Därför måste vi nu, när tid är, bryta konventionerna och samlas kring en livsmedels- och jordbruksstrategi för hela Sverige.