KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Det är detta som gör att jag blir ännu mer orolig. Nu säger man att man fattar beslut om två myndigheter, och sedan får de ordna upp verksamheten bäst de vill. Det är på gränsen till oansvarigt. Vi kan återkomma om den debatten. Detta har jag aldrig varit med om vid någon annan sammanslagning, nedläggning eller ny organisation. Det brukar vara ganska mycket pekpinnar och en debatt om det.
Jag förstår inte varför man vill göra så här med just denna verksamhet. Det var dessutom en bristfällig utredning. Vi kan återkomma till den frågan. Vi brukar säga att Sverige är ett litet land som är väldigt exportberoende. Alla håller med om det, och så är alla lyckliga.
Problemet är att vi är ett litet land som är exportberoende som sannolikt är på väg in i en lågkonjunktur. Hur kan vi stimulera så att exporten utvecklas med det vi sagt om lokala exportrådgivare? Jag tog bara Polen som exempel. Det var inte så att vi skulle åka till Polen.
Vi måste se till att vi får fart på exporten i framför allt de små och medelstora företagen. Där lämnas inte särskilt många svar från regeringens sida.
Börje Vestlund (S):
Vi som har suttit i huset en tid har varit med om några blocköverskridande överenskommelser, inte bara på energiområdet utan också på andra politikområden. Jag kan inte påminna mig en enda gång när oppositionen har tagit initiativet till en sådan diskussion. Jag var inte med när Miljöpartiet diskuterade migrationspolitik med regeringen, men jag tror att det var regeringen som bjöd in Miljöpartiet och inte tvärtom.
Så brukar det i alla fall vara. Skulle det vara en fara för tillväxten i Sverige om man genomförde den politik som vi har föreslagit? Det är i stort sett den politik som Centerpartiet drev till för bara några månader sedan.
Är energieffektivisering, förnybara energikällor, smarta nät, gröna certifikat, CO2-skatter och utsläppsrätter helt plötsligt tillväxthämmande? Det där förstår jag inte ett dugg av.
Vi har sagt samma sak som vi sade innan man gjorde den berömda överenskommelsen på energiområdet mellan fyra partier, som dessutom riskerar att falla så fort man får en votering i kammaren om Sverigedemokraterna skulle välja en annan linje på energipolitikens område än vad de gör. Vi har redovisat vår syn på energipolitiken.
Det är det som står här och det som Stefan Löfven säger. Sanningen är den, Helena Lindahl, att skulle vi ändra så mycket som ett kommatecken i er överenskommelse faller regeringen. Det går inte att göra det, och det är därför ni inte vill bjuda in oss.
Börje Vestlund (S):
Jag skulle kunna börja min replik med att säga: Snälla Maud, come back to me. Maud Olofsson hade nämligen en bra definition på vilken som var den bästa terawattimmen. Det var den terawattimme som inte behövdes. Det tycks ha glömts bort i detta sammanhang. Jag har en kommentar nu när vi är inne på energieffektivisering.
Någon sade att det handlar om att använda energin mycket mer effektivt, men ordet "energieffektivisering" är egentligen bara ett utbyte av ordet "energisparande", som vi använde under 70- och 80-talen i väldigt stor utsträckning. Det handlar om att spara energi. Alla dessa åtgärder går ut på att spara energi. Jag vill bara säga det i detta sammanhang.
Sverige måste vara pådrivande. Det har Sverige varit, och det har man varit delvis under denna regering. Men är man det i dag? I de allra flesta meddelanden och i de allra flesta diskussioner på EU-nivå säger Sverige nämligen bara nej. Man säger nej, nej, nej, och så ansluter man sig till de länder som har mycket lägre ambitioner än vad Sverige har när det gäller detta.
En annan sak jag måste ställa en fråga till Mats Odell om är detta med energiskatter, CO2-skatter och utsläppshandel. Vilka förutsättningar finns det för att på EU-nivå nå någon enighet om detta?
Till sist har jag en rättelse: Jag har inte sagt att man ska utmönstra CCS, men det finns också mycket annan intressant forskning att titta på när det gäller energisidan. CCS har kanske fått en lite för stor betydelse i det sammanhanget.
Börje Vestlund (S):
Begreppet 20-20-20 vet du vad det är, Mats Odell. Det innebär dock också att man ska minska energiförbrukningen genom energieffektivisering. Nu kommer jag inte ihåg detaljerna, men det är en minskning. Det är vad det de facto innebär. Jag delar uppfattningen att vi inte har harmoniserade skatter.
Men då kommer det intressanta att när man då anför vilka medel som Sverige vill putta in när man diskuterar energieffektivisering använder man just energiskatter och koldioxidskatter som alternativ för det man avvisar från kommissionen. Då blir det intressant. Då för Sverige faktiskt in debatten om harmoniserade skatter.
Börje Vestlund (S):
Jag begärde det här anförandet just av den anledningen att jag är trött på att få frågor på mitt sista anförande som jag inte har möjlighet att besvara. Jag har inte för avsikt att besvara de frågorna. Däremot vill jag ta upp frågan om detta med en blocköverskridande energiöverenskommelse. Är en sådan överenskommelse så stabil när en minoritetsregering har en överenskommelse? Jag har lyssnat på de olika partierna.
Jag lyssnade på en folkpartist för inte så länge sedan. Han talade bara om kärnkraft. Jag lyssnade på en centerpartist ett par dagar senare. Han talade över huvud taget inte om kärnkraft utan bara om förnybart.
De menade att man skulle lösa mycket av den framtida energiåtgången genom förnybart och de andra åtgärderna som vi är överens om. När man går in i en förhandling kan man inte säga så här: Bara ni accepterar vårt avtal - det må vara hur bra eller hur dåligt som helst - kan vi börja diskutera.
Vad ska ni diskutera då? Det är ju ni som har ansvaret. Det är ni som regerar Sverige. Det är ni som måste bjuda in till förhandlingar. Om ni nu är så tveksamma till vad Stefan Löfven vill, bjud då in honom och hör vad han har att säga. Och fråga också vad de övriga rödgröna partierna har att säga.
Men sanningen är fortfarande den att skulle ni ändra på så mycket som ett kommatecken i er överenskommelse skulle regeringen spricka. Det är sanningen bakom att ni inte vill diskutera energipolitiken med oss rödgröna.
Börje Vestlund (S):
Jag får väl tala med stenograferna och höra vad de tycker och inte tycker. Jag delar Mats Odells uppfattning om just detta med ömsesidig respekt och att man inte kan beordra fram någon förhandling från den här kammaren. Vi är helt överens på den punkten. Men jag vill då berätta hur en förhandling går till, för jag är inte så säker på att man är medveten om det. Jag kommer från fackföreningsrörelsen och har suttit med vid nattmanglingar om löner och allmänna villkor.
Det går till ungefär så här: Först får man ett papper i sin hand där kraven inför förhandlingarna har skrivits ned, ofta naturligtvis lite påfyllda för att man ska ha förhandlingsutrymme. Man får motsvarande från motparten. Sedan sätter man sig ned och funderar på vad det är man vill göra. Situationen kan också uppstå i en förhandling att någon säger: Här har ni en överenskommelse - take it och leave it!
Men det är klockan kvart över fyra på morgonen när ingen orkar längre. Då kommer man i ett läge där man får ta ställning till, om det är på arbetsmarknaden, om man ska använda konfliktåtgärder eller inte. Det är så det går till. Man kan inte komma och säga: Ni får acceptera vårt sätt att hantera frågorna. Ja, naturligtvis är det för att retas lite grann som jag använder ordet minoritetsregering; det ska jag inte förneka. Men ibland kan det faktiskt behövas.
Jag har varit med förr och vet hur det kan vara när man tror att man har majoritet fast man egentligen inte har det. Det är skälet till att jag har nämnt det ett antal gånger i mitt anförande.
Börje Vestlund (S):
Jag tror inte att man kan säga annat än att det finns ett intresse. Vi har påtalat detta vid flera tillfällen. Det finns också andra partier i oppositionen som vid andra tillfällen har sagt att det skulle gynna svensk tillväxt, de svenska konsumenterna och de svenska hushållen.
Så visst har det funnits ett intresse, och man vet ju hur viktig den här frågan är. Ponera, Mats Odell, att vi skulle komma fram till att vi inte ska bygga tre nya kärnkraftverk där de gamla har stått utan nöjer oss med ett. Vi kommer överens om det och skriver under på det. Om vi skulle komma i det läget, vad skulle då hända med er överenskommelse? Vad skulle hända med er majoritet? Ponera bara den lilla förändringen!
Ni skulle inte klara det. Det är sanningen, Mats Odell. Folkpartiet skulle aldrig, aldrig acceptera det, för det var ju tydligt att det var om det som den stora striden stod när ni diskuterade detta. Det framgick också när ni glatt redovisade överenskommelsen. Det viktigaste är att man sätter sig ned med ett vitt ark, och det tror jag att Stefan Löfven har använt sig av, för att diskutera hur man ska ha det.
Därefter får man bedöma om det är värt att fortsätta en sådan diskussion eller inte. Så har åtminstone jag uppfattat politiska förhandlingar.
Börje Vestlund (S):
Oaktat om vi är ett av oppositionens partier, två av oppositionens partier eller tre av oppositionens partier kommer den ändå att vara blocköverskridande. Jag skulle vilja säga att det inte var en så väl vald fråga. Det viktigaste i det här sammanhanget är att konstatera att vi inte har ändrat vår energipolitik.
Vi har som religion i vårt parti att kongressbesluten alltid gäller. Kongressbesluten gäller alltid tills man har fått ett annat kongressbeslut. Jag har inte sett att det kommer att finnas väldigt många motioner i den här frågan eller att partiledningen kommer med några förslag om detta. Det har jag svårt att se just nu.
Vårt kongressbeslut står fast tills vi har ett annat kongressbeslut. Detta är någonting som både Miljöpartiet och Vänsterpartiet har samma uppfattning om i dag, och det tycker jag att vi ska vara glada för. Det garanterar nämligen tillväxten i svensk industri. Det gör att vi kan ha kvar svensk industri, och framför allt den elintensiva industrin. Problemet är ju att det finns så mycket annat att göra på det området.
Det handlar bland annat om hur man ska se till att priserna på energi inte ökar. Det är ingen lösning att säga att vi ska bygga mer kärnkraft. Det är en mycket dyr energiform. Det är inte lösningen på det problemet.
Om man skulle bygga ett nytt Ringhals kommer inte energin därifrån att vara lika billig som den energi som kommer från dagens Ringhals. Våra kongressbeslut står fast tills vi har fattat ett annat kongressbeslut.
Börje Vestlund (S):
Ska vi referera i kammaren vad våra partiledare har sagt tidigare, och till och med vad de har sagt innan de blev partiledare, skulle vi kunna hålla på och tramsa väldigt mycket. Det här är bara en tramsdebatt. Frågan är vad ni håller på med på er sida. Centern säger: Vi centerpartister tror inte att det kommer att byggas någon mer kärnkraft.
Folkpartiet har ett landsmöte där man säger att man ska bygga minst tio kärnreaktorer och att det viktigaste är att man får behålla kärnkraften. Folkpartiet säger att de tror att kärnkraften kommer att vara det viktigaste bidraget till hela energimixen i framtiden. Centerpartiet säger någonting helt annat.
De säger att man bara ska satsa på förnybar energi. Det är en ganska skakig överenskommelse, och så fort man ändrar ett kommatecken i den överenskommelsen kommer regeringen att spricka. Det vet ni. Det är ganska ointressant vad Stefan Löfven har sagt och inte sagt. Ni är faktiskt inte eniga i den här frågan heller. Ni spelar bara upp att ni är eniga i de här sammanhangen.
Börje Vestlund (S):
Det är inte ofta man får gå upp i denna talarstol och glädjas åt att två motioner som man väckt i princip är bifallna. Det är jag väldigt glad över, speciellt som det är motioner som jag väckt varje år sedan jag kom in i riksdagen. Jag ska inte orda så mycket om ensamstående kvinnors rätt till insemination.
Mycket klokt har redan sagts, inte minst av Eva Olofsson, Mats Gerdau och Christin Hagberg. Jag nöjer mig med det som sagts tidigare. Jag tänkte i stället berätta om mina kompisar Robert och Fredrik.
Robert och Fredrik ingick registrerat partnerskap, som det hette på den tiden - det var ganska tidigt - och de blev ett av de första paren i Sverige som godkändes som adoptivföräldrar. Men då uppstod problemet att ingen ville adoptera barn till ett samkönat par. Där stod vi. Vi höll på i många år.
Vi har bland annat haft interpellationer i riksdagen med utgångspunkt från detta par, och frågan har diskuterats fram och tillbaka. Till slut såg de sig tvingade att ha en värdmoder. Var det bra?
Nej, jag tycker att det finns många saker man kan ifrågasätta, och jag hade tänkt bygga hela mitt anförande på det. Det gjorde dock Barbro Westerholm bättre än vad jag skulle ha gjort, och därför instämde jag i hennes anförande. Jag skulle vilja göra några reflexioner utifrån den här debatten.
Jag tror att jag hört alla debatter som så mycket som luktat hbt, och framför allt hbt och familj, ända sedan frågan om registrerat partnerskap diskuterades.
Varje gång får KD, som i grunden är ett klokt parti, något vilt i blicken och säger att nu kommer samhällets grundvalar att gå om intet, nu raseras hela bygget genom att det finns andra familjer.
Den argumentationen som används är oftast att det finns många andra typer av familjer, och vi ser dem framför oss. Men KD säger nej, vi ska ha mamma-pappa-barn.
Inget annat ska regleras, trots att det finns flera hundra par som lever i antingen den ena eller den andra typen av familj. KD vägrar att se det.
När det lagstiftades att samkönade par skulle få adoptera hade många redan fixat barn på andra sätt. Homosexuellt samkönade par hade barn i ganska stor utsträckning. Det kunde till och med påvisas hur många det var. Det hade gjorts försök att räkna dem. Trots det säger KD att vi inte ska lägga oss i detta.
Det visar att man alltid får dra KD in i framtiden när det gäller familjepolitiken. Det får vi göra även den här gången. Slutligen skulle jag vilja säga några ord om surrogatmoderskap och Vänsterns agerande. Jag läste att Eva Olofsson sagt att det fanns risk för att det skulle uppstå svarthandel på grund av surrogatmoderskap. Men, Eva Olofsson, vad är det då vi har i dag?
I dag kan vi inte säga att handeln är ett öppet, transparent, system, utan det sker i stor hemlighet. Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag.
Börje Vestlund (S):
När det gäller det tidigare regeringsbeslutet kan det ha sin orsak i att det har gått tio år. Politiken utvecklas och förändras under tio år. Det har den gjort på detta område och på många andra områden. Ibland borde vi till och med när vi ser vad våra partikamrater gjorde för tio år sedan nästan le i dag, för det var kanske naivt och dumt. Men sedan kan man konstatera att situationen har ändrats. Det är vad jag har att säga om detta.
När det gäller ledarsidan på Aftonbladet får den ha vilken uppfattning den vill. Varken jag eller någon annan ska tycka om vad den har för uppfattning. Vad man talar om är framför allt handeln med kvinnors kroppar. Det ville inte heller jag och inte heller Socialdemokraterna ha.
Men vi vill pröva hur man ska komma ifrån detta oskick med att människor ska behöva åka till Indien för att kunna bli surrogatförälder i dag. Det är en väldigt viktig punkt. Vi ska inte ha handel med kroppar. Vi ska inte ha handel med barn. Vi ska inte ha handel med livmödrar.
Om jag möjligen ska kunna gå med på detta någon gång i framtiden måste alla frågetecknen som jag tycker är ett problem vara totalt utraderade och klarlagda. Går detta att införa trots detta? Gör det inte det ska vi inte heller införa det. Fortfarande återstår frågan: Varför denna vildhet i blicken från Kristdemokraterna varje gång vi diskuterar att det finns andra familjekonstellationer än mamma-pappa-barn?
Det återkommer varje gång diskuterar detta. Tro mig, jag har varit med ganska länge i debatten.
Börje Vestlund (S):
Vi börjar med barnen. Ni struntade i barnens rättigheter vad gällde barn som hade föräldrar som inte var i konstellationen mamma-pappa-barn. De struntade ni i. Ni tyckte inte att det var viktigt och att dessa människor skulle få erkännas som föräldrar. Ni tyckte att det var bättre att ha en annan konstellation vid det tillfället. Jag vet inte om ni har ändrat uppfattning. Ni höll i varje fall på att ändra uppfattning ett tag om detta.
Jag kan inte förstå att ni kan slå er för bröstet och säga att ni alltid tänker på barn. Jag tror att alla partier i denna kammare tycker att barns rättigheter är väldigt viktigt. Men ni vill gå ett steg längre och är extrema när det gäller dessa ståndpunkter.
När det gäller handel med kroppar sade jag ganska noga så här: Jag var jätteglad för Robert och Fredrik, men jag såg samtidigt att det fanns en del tveksamheter. Det var också därför som det ordagrant i min motion står att jag vill utreda frågan. Jag vill inte att vi ska sätta ned foten och säga: Nu ska vi ha det så här. Nu ska vi ha surrogatmoderskap. Vi ska utreda och fundera.
Sedan ska vi på sedvanligt tråkigt svenskt manér bestämma hur vi kan hantera det i framtiden. Går det över huvud taget att få en lagstiftning om det, eller hur kommer det att vara? Det är det viktigaste och min poäng.
Börje Vestlund (S):
Jag får tacka för att Eva Olofsson driver mina motioner ibland. Det jag reagerade på i det Eva Olofsson sade var att det trots allt kan uppstå en svarthandel. Det är i dag en stor svarthandel. I dag är det en verklig handel med kvinnors kroppar. Det är det stora problemet. Jag har fem systrar.
Tänk om någon av mina systrar inte hade kunnat få barn - nu har de tack och lov fått det allihop - och någon annan av mina systrar hade sagt: Självklart ställer jag upp och bär fram ett barn åt dig. Om det hade varit så är det något som lagstiftningen i dag hindrar. Det är vad man måste pröva. Det handlar inte bara om extremexemplen där man säljer livmödrar och kvinnokroppar.
Man måste titta på vad det är man gör. Sedan ska jag säga en sak till Eva Olofsson som jag fick mig till del häromdagen. Det handlar om par som åker utomlands och inte har barn innan. När de kommer tillbaka har de sagt att de har fött barn under den perioden.
Det har när man har tittat på detta i en amerikansk utredning visat sig att det väldigt ofta är så att de har fått ett barn genom värdmoderskap eller surrogatmoderskap. Detta är mer komplicerat än man tror. Man måste utreda det, och utreda det ur alla perspektiv - både ur kvinnoperspektivet, som naturligtvis är jätteviktigt, och ur barnets perspektiv.
Men det handlar också om de här paren. I USA, där detta inte är förbjudet, har också surrogatmamman i sin tur kunnat använda barnet för att säga att hon vill ha mer pengar. Det finns alltså en problematik även med detta, även om den inte ska överbetonas.
Börje Vestlund (S):
Jag tror inte att någon har sagt eller önskat i denna debatt att kvinnor ska användas som behållare eller att man ska utnyttja kvinnors kroppar. Man ska titta på om det finns en möjlighet att få en lagstiftning som gör det möjligt att undvika detta. Det är det som är skälet till att vi ska ha en utredning.
Om man var övertygad om att man hade den uppfattning som Eva Olofsson påstår att vi har skulle vi inte behöva utreda detta. Då skulle vi inte behöva utreda det förutsättningslöst. Det finns ju fler aspekter i detta - både psykologiska frågor och juridiska frågor. Det finns också många andra aspekter som man behöver se. Vi ska komma ihåg en sak när det gäller USA.
Man kan säga mycket om USA. I vissa delstater får man så pass bra betalt att det är en hel del medelklasskvinnor som ställer upp på detta - kanske för att kunna köpa någonting. Man kan tycka att det är konstigt ur svensk synpunkt, men så är det.
Slutligen: Det kan inte vara farligare att utreda denna fråga än andra frågor som vi utreder i detta land. Det kan inte vara så att man ska backa i just denna fråga därför att man eventuellt inte kommer att uppfylla kvinnolobbyns krav. Jag tycker att det är viktigt, och det är också just därför vi ska utreda frågan.
Börje Vestlund (S):
Jag begärde ordet med anledning av att de här frågorna just nu i allra högsta grad är föremål för förhandlingar i EU. Därmed blir frågorna lite mer intressanta. Därför undrar jag: Vad gör regeringen för att få en förändring?
Även vi som inte dagligen och stundligen sysslar med regionalpolitik och sammanhållningspolitik har i alla fall mer än en gång träffat aktörer som har talat om hur fruktansvärt byråkratiskt och krångligt det är att hålla på med sammanhållningsstöden och regionalpolitiken.
Vad gör regeringen för att det åtminstone ska bli ett minskat antal mejl, brev och telefonsamtal från människor som i förtvivlan river sitt hår? De tycker att de gör rätt. Ändå får de smäll på fingrarna av någon myndighet, oftast av länsstyrelsen i de här fallen eller av Tillväxtverket, för att de gjort fel. Detta är min konkreta fråga.
Om det ska vara någon mening med att bygga ut här måste det göras nu när vi kan påverka, för snart stänger man böckerna så att säga. Då kan vi inte påverka så mycket, utan då har vi de regler vi har.
Börje Vestlund (S):
Jag ber att få tacka statsrådet för svaret, och jag gör det av hela mitt hjärta. Vi har sett många ihopslängda svar på interpellationer, om jag får vara så vanvördig mot regeringen, men detta är ett genomarbetat och tydligt svar som rätar ut en del av frågetecknen. Det konstateras att kommissionen hade rätt att ställa krav på Svenska kraftnät.
Det enda krav man kunde ställa var att Svenska kraftnät i enlighet med de konkurrensregelverk som finns inom EU inte skulle utnyttja sin dominerande ställning. Så långt är allt rätt. Men det som är intressant i detta fall är vad som sedan hände när man förhandlade och diskuterade och vilken roll regeringen hade då.
I 2009 års regleringsbrev för Svenska kraftnät står nämligen följande: "Den nya förordningen med flera anmälnings- och potentiella prisområden ska genomföras så fort som det är möjligt med hänsyn till dels de förändringar i olika IT-system som behöver genomföras, dels den finansiella marknadens behov av framförhållning.
Uppdraget omfattar genomförande- och tidsplan för förändringar av IT-system, analys av hur många anmälningsområden som är optimala med hänsyn till pågående och planerade nätförstärkningar." Regeringen hade redan där givit Svenska kraftnät i uppdrag att dela in Sverige i flera elområden.
Det går inte att tolka regleringsbrevet som beslutats av regeringen den 25 juni 2009 på något annat sätt. Vad var det som gjorde att man gick in här? Det blir ännu mer intressant att läsa när man ser på den överenskommelse som Svenska kraftnät har med EU-kommissionen. Där står inget om fyra områden.
Där står att man hade kommit överens om två eller flera. Min fråga till statsrådet blir då: Varför blev det fyra och inte två som det står i överenskommelsen med kommissionen? Resultatet blev den förordning som kom i år och som talade om att Sverige skulle vara indelat i fyra elområden. Regeringen gav Svenska kraftnät i uppdrag att företräda Sverige i denna förordning.
Varför gjorde man det? Anledningen till att jag ställde denna interpellation var att jag tyckte att frågetecknen blev fler och fler i den förra debatten vi hade om detta.
Jag hade inte ens tänkt gå upp i den debatten, men ju längre jag hörde på debatten, desto fler frågetecken uppstod. Regeringen säger att man gärna hade sett att Sydvästlänken varit färdig innan man genomförde elområdena. Det tror jag säkert att man vill när man har hela perspektivet klart för sig. Varför agerade man då inte utifrån det tidigare?
Under 2006-2010 borde man ha haft möjlighet att bygga Sydvästlänken, för inriktningsbeslutet togs 2005. Det är förvånande att man inte gjorde allt för att bygga det, med tanke på att man satte i gång detta redan 2009. Anmälan mot Sverige kom redan 2006. Det finns fortfarande en lång rad frågetecken i detta ärende.