KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Tack igen, ministern, för svaret! Låt mig börja med att säga det som inrikesministern säger, vilket jag tror är bra att vi säger, att Sverige i grund och botten är ett tryggt och bra land att leva i. Men vi har växande utmaningar vad gäller tryggheten i vårt land, och det bör vi nog ta på rätt stort allvar. Brottsförebyggande rådet presenterade i början av året ny statistik, och det var ingen rolig läsning.
Den visar att andelen personer som utsätts för våldsbrott i vårt land har ökat. Den utveckling som under alliansåren var den motsatta är nu bruten och på väg åt fel håll. Det beklagar jag.
Under alliansregeringens år vid makten sjönk siffrorna för enskildas utsatthet för våldsbrott men också oron för att vistas ute, det vill säga vi kände oss tryggare för varje år som gick när det handlade om att vistas i utemiljö. Nu har andelen som utsätts för våldsbrott i riket ökat.
Självklart minskar då tryggheten och den upplevda tryggheten hos oss som bor i det här landet när vi vistas i utemiljöer, för vi tänker att risken för att vi utsätts för brottslighet faktiskt har ökat.
Förtroendet för polisen har också minskat, och det är naturligt när vi ser en utveckling där rättssamhället inte kan vara överallt, trygga alla och se till att det som vi tidigare tog för givet fortsatt ska vara på det sättet. I min valkrets där jag bor, Västerbotten, hade vi en lång tradition av att tillhöra de allra tryggaste människorna i Sverige.
I ett tryggt land var vi de allra mest trygga medborgarna, med stor tillit till varandra. Sedan Anders Ygeman blev inrikesminister och ansvarig för svensk polis har detta förändrats. Den upplevda otryggheten hos medborgarna i Västerbotten ligger i dag över rikssnittet.
Inrikesministern pratar mycket om Göteborg och Malmö, men i Västerbotten, Sveriges tidigare mest trygga län, är nu andelen otrygga högre än rikssnittet. Och det är inte så konstigt, därför att sedan Anders Ygeman blev ansvarig minister för svensk polis, fru ålderspresident, har andelen personer som utsatts nästan fördubblats.
Det är alltså inte så konstigt att den upplevda otryggheten har blivit väldigt mycket större. Fru ålderspresident! Det finns säkert flera förklaringar till den här utvecklingen. Jag har identifierat två: Vi har fått en rödgrön regering, och Anders Ygeman är minister för de här frågorna. Jag har frågat, fru ålderspresident, hur inrikesministern tänker vända utvecklingen, för han är ansvarig för den, ingen annan.
Ett tungt ansvar vilar på ansvarig ministers axlar. Hur tänker ministern vända utvecklingen? En del svar som jag fick tycker jag är riktigt bra. Men jag skulle också vilja veta var ministern tycker att han har brustit när utvecklingen har vänt på det här sättet, vad han själv tycker att han har gjort fel. Det är också en del av att fundera på vad vi ska göra framgent och vad det är som behöver bli bättre.
Edward Riedl (M):
Låt mig vara tydlig med att jag inte försöker göra någon poäng, utan jag ser den utveckling som sker. Den bekräftas också i den statistik som Brottsförebyggande rådet tagit fram. Den visar att i Västerbotten, mitt hemlän och länet som tidigare hade Sveriges tryggaste medborgare blir man allt mindre trygg. Förklaringen är att våldsbrotten ökar.
Det handlar inte om att göra någon poäng. Däremot blir jag lite bekymrad, fru ålderspresident, när jag hör hur inrikesministern, på samma sätt som många andra ministrar i regeringen, försöker svartmåla den tidigare regeringen. Det är möjligt att det ingår i det politiska spelet.
Men det är fantastiskt att höra hur man kan lyckas svartmåla den tidigare regeringen, som var den mest framgångsrika i hela Europa under finanskrisens år. Man försöker svartmåla den mest framgångsrika ekonomiska politiken i Europa. Fru ålderspresident! Skälet till att ekonomin i Sverige är så pass bra är att detta grundlades under de åren. Det är bra även för Anders Ygeman och hans möjligheter att försöka förstärka svensk polis.
I stället för att svartmåla och försöka skriva om historien skulle statsrådet kunna ta ansvar för att utvecklingen, när han nu är ansvarig, går åt fel håll. Våldsbrotten ökar, människor är mindre trygga, Sveriges tidigare tryggaste medborgare är inte längre det. Anders Ygeman är ansvarig minister. Det mest kloka som Anders Ygeman sa var att Sverige har mycket att lära av Västerbotten.
Det är också väldigt ofta min tes att det finns mycket att lära, inte minst när det gäller trygghetsskapande. Därför vore det bra, fru ålderspresident, om Anders Ygeman kom upp och besökte Västerbotten. Allra helst skulle han ha gjort det när vi hade en alliansregering, för då var medborgarna riktigt trygga. Men han kan komma upp nu också, så ska jag försöka förklara hur detta var möjligt, varför människor då var trygga och i dag är otrygga. Det finns nämligen förklaringar till detta.
En av dessa är att Anders Ygeman som ansvarig minister får utvecklingen att gå åt fel håll. Man tar resurser från Västerbotten och skickar till andra delar av landet. Ja, det är möjligt att det är rätt prioritering i den situation vi har, men det ger ju mindre förutsättningar för bra polisarbete i andra delar av landet, min del av landet i det här fallet. Fru ålderspresident!
Jag skulle fortfarande vilja ha mer svar från Anders Ygeman - en del är bra - på vad man ska göra för att åstadkomma detta. Därtill skulle man ta Moderaternas förslag om 2 000 fler poliser, fler kollegor till dem som redan i dag arbetar väldigt hårt, och också ge goda förutsättningar till bra löneökningar för de redan hårt arbetande poliserna.
Vi pratar om snittlöneökningar på 2 000 kronor i månaden med de förslag som vi har lagt fram. Låt mig förekomma ministern. Nej, vi ska inte sätta lön från riksdagen, men vi ska ge förutsättningar för goda löneökningar i de löneförhandlingar som ska ske mellan parterna. Detta kan vi göra. Det ger goda förutsättningar att vända den utveckling som inrikesministern är ansvarig för.
Edward Riedl (M):
Låt oss tydliggöra några saker. Väljarna ser många viktiga frågor och bedömer därefter. Ingen regering får evigt tack för det man har gjort, utan man får förtroende för det man tänker sig göra framgent. Till och med Winston Churchill förlorade parlamentsvalet och blev avsatt efter andra världskriget.
Väljarna tenderar alltså, med rätta, att inte belöna goda insatser. Regeringen Reinfeldt och Borg var den mest framgångsrika under mycket tuffa år vad gällde att föra ekonomisk politik. Väljarna tyckte att vi var dåliga på annat och valde därför till viss del att gå till ett annat parti. Inrikesministern vet mycket väl vilket parti det var.
Låt mig också tydliggöra: Det var ingen som röstade fram denna regering, för det här regeringsunderlaget hade lika svagt stöd i valet 2010 som i valet 2014. Men Sverigedemokraterna, det vill säga partiet mitt emellan de två blocken, blev betydligt större. Om ministern tycker att det var en framgång får det stå för honom. Fru ålderspresident! Inrikesministern vill föra debatt om helt andra saker än det han är ansvarig för.
Jag förstår varför, för om det på område efter område man är ansvarig för går åt fel håll vill man såklart hellre tala om annat. Då är det roligare att skriva om historien och svartmåla tidigare regeringar och skylla på tidigare ministrar och annat än att stå upp och ta ansvar för det man är ansvarig för. Det har skett en mycket negativ utveckling på en rad områden sedan Anders Ygeman blev minister. Vi har nu haft två debatter, och jag tror att vi får ha fler.
Anders Ygeman är ansvarig minister, och det går åt fel håll. Då bör han både försöka förstå vad han har gjort fel, eftersom det går åt fel håll, och tala om vad han vill göra för att få det att gå åt rätt håll. Jag har försökt förklara några av de saker vi moderater vill göra, och vi tror att det bland annat behövs fler och bättre betalda poliser.
Edward Riedl (M):
Jag kan bara hålla med ministern om att det är en styrka att ha ganska många gemensamma uppfattningar på ett sådant här område. Det gör också att man orkar hålla i över tid. Sedan utesluter jag inte att man ibland behöver rycka tag i sig själv och titta på vad man kan göra bättre och så vidare. Det är självklart. Statistik kan användas för att visa hur saker förändras mellan enskilda år.
Det var egentligen inte min grundtanke, fru ålderspresident. Jag tycker att man ska vara försiktig med statistiken på det här området. Just eftersom vi har så låga dödstal kan ganska få enskilda händelser påverka statistiken i stor utsträckning. Det blir inte alltid rättvisande. Därför är det betydligt bättre att använda löpande femårsstatistik, som jag vet att man använder inom forskningen.
Jag ville absolut inte använda statistiken för att framhäva att det skulle ha hänt någonting väldigt negativt. Förhoppningsvis är det enskilda avvikelser. Det som vi ser och som ministern lyfter fram är att detta planar ut. När man bryter ned statistiken visar det sig att just unga oskyddade trafikanter är en grupp där vi inte är nöjda med att utvecklingen går som den gör. Det finns alltså delar i helheten som man bör titta på. Fru ålderspresident!
En del kostar inga pengar alls eller väldigt lite. Det gäller att se över bashastigheter och annat inne i städer som jag tror kan vara en framkomlig väg. Det är inte jättedyrt. Återigen: Man behöver göra många saker för att lösa dessa frågor.
Det som är kvar är problemet - det var också det som jag tog upp - att om man minskar ned på vägunderhållet och inte fortsätter att tillföra resurser till det området ger det mindre förutsättningar för säkerhetsarbetet kring bilvägarna. Det tycker jag är lite synd. Om jag förstår ministern rätt kommer jag inte att få något svar, utan det är mer en allmän diskussion.
Jag skulle vilja se att man både återställde och satsade ytterligare pengar på vägunderhållet. Det är en del i den stora helheten.
Edward Riedl (M):
Ministern sa i ett tidigare inlägg att han inte har någon privatiseringsagenda. Det är intressant att höra att näringsministern ändå kan tänka sig att sälja SAS och att vi inte ska vara långsiktiga ägare där. Det är just det som är det intressanta. Det är också där riksdagens kriterier för hur ägandet ska se ut kommer in, det vill säga vad som ska ligga till grund för att staten ska vara ägare i ett bolag. Därför är det intressant, och därför kan man föra den diskussionen.
Någonstans kan alltså ministern åtminstone tänka sig att sälja saker. Sedan, herr talman, vill jag bara stanna upp vid en sak. Det lades ned mycket tidigare, men jag skrev så här i mitt eget block: Är socialdemokrater bättre förvaltare av statliga bolag än andra regeringar? Sedan tog ministern upp just detta. Han tyckte faktiskt att socialdemokrater var bättre. Låt oss ta ett exempel.
I tider av faktaresistens är ju fakta väldigt spännande. Vi tittar på Vattenfall. Då lyfts Nuon ofta fram. Vi kan titta på resultaten eller rättare sagt nedskrivningarna i Vattenfall, på när de har gjorts över tid under blå regeringar och under röda regeringar. Jag är nyfiken på om ministern vet svaret. Jag vet svaret och kan säga det; ministern får hålla för öronen om han vill.
Nedskrivningarna har varit lika stora i tider med röda regeringar som i tider med blå regeringar - Nuon inkluderat. Då är frågan: Är socialdemokrater bättre? Nej, det är nog helt enkelt så att politiker inte är de bästa företagarna. Även om näringsministern verkar ha uppfattningen att han är en väldigt duktig företagare är det sällan på det sättet att politiker är de bästa företagarna. Det är mot den bakgrunden de här kriterierna är intressanta.
Då är min undran: Är riksdagens kriterier bra? Bör de följas?
Edward Riedl (M):
Tack för svaret, ministern! Jag vill börja med att berätta att Sverige är det enda EU-land som inte tillåter gårdsförsäljning. Det är inte det enda land som har ett alkoholmonopol. Det innebär att det finns olika sätt att kombinera de två modellerna. Jag hade tänkt tala rätt mycket med ministern om det som rör folkhälsan.
Nu väljer ministern att inte beröra det så väldigt mycket. Ministern har upprepade gånger skrivit tillsammans med nykterhetsrörelsen i olika debattartiklar och liknande om just hotet mot folkhälsan om man skulle göra minsta avsteg från alkoholmonopolet. Om man skulle tillåta gårdsförsäljning skulle detta på något sätt vara till risk för folkhälsan. Det har jag och ministern debatterat tidigare.
Om jag uppfattat ministern korrekt i den förra debatten vi hade backade ministern lite grann från den hållning han haft tidigare. Han menar numera att gårdsförsäljning inte hotar folkhälsan. Han får gärna förtydliga detta om han vill.
Vad det handlar om är inte att på något sätt göra någon förändring i alkoholmonopolet när man har en modell med småskalig vinproduktion eller liknande där man också säljer från gårdarna. Det är en modell som till exempel finns i Finland, som också har ett alkoholmonopol. Om man gör på det sättet skapar man jobb långt utanför städerna.
Långt ut på landsbygden skapas det jobb. Man får fortsätta att vidareförädla de produkter man redan har lokalt. Herr talman! Det som är så bra med om man får vidareförädla sina produkter, oaktat om det gäller köttproduktion eller någonting annat, är att man kommer att skapa turism för detta. Man får besöksdestinationer. Allt detta är bra och hotar på inget sätt folkhälsan.
Oftast är prislappen så pass betydande att det inte finns någon fara i att ha den modellen vid sidan om alkoholmonopolet i övrigt. Christofer Fjellner, som är moderat Europaparlamentariker, har skrivit om just detta. Ministern tar upp det i sitt svar lite grann och bemöter det som han har hemställt om.
Rätt mycket tyder på att det skulle vara möjligt att ha en ombudsmodell utbyggd från det vi redan har i dag. Då skulle det vara möjligt för gårdar att kanske få hålla en liten del av sin egen produktion i lager men i övrigt verka som ombud. Det kan vara på det sättet att ministern har helt rätt i att EU skulle underkänna den modellen. Det vet inte jag någonting om, men jag tycker att det är värt att prova.
Min fråga till ministern är: Kan ministern själv tänka sig att prova och se om EU kan släppa efter i det avseendet? Det hotar på inget sätt folkhälsan men skapar jobb och mervärde långt bort från städer ute i den svenska landsbygden. Kan ministern tänka sig att se över detta?
Edward Riedl (M):
Som jag sa är Sverige det enda EU-landet där man inte tillåter gårdsförsäljning. Men det är inte det enda EU-landet med alkoholmonopol. Alltså är dessa två möjliga att kombinera om man vill. Mervärdet är att man kan sälja på plats. Det finns många framgångsrika exempel.
Det kan vara köttbönder som har lokal försäljning där man har ett mervärde av att människor får komma ut och se gården och så vidare. Hos Glassbonden utanför Umeå har man lokalproducerad glass. Det är ett besöksmål just därför att man har det på plats. Man vidareförädlar det man har, och man får också en besöksdestination utifrån detta. Det skapar jobb och framtidstro utanför storstäder.
Det är bra, och det hotar på inget sätt folkhälsan. Jag delar ministerns uppfattning att det är bra att alkoholbruket bland unga sjunker. Men jag är inte säker på att förklaringen bara är bra. Det är möjligen en annan debatt. Vi ser samtidigt att vi har problem med droger och andra illegala substanser. Det ser jag mycket allvarligt på.
Jag tror inte att ministern försökte förminska de utmaningarna, men man kan se ett visst samband däremellan. Sedan gäller det priserna, om det skulle vara så att man kränger billig sprit lokalt. Men det är inte vad det handlar om. Vi har utanför Umeå något som heter Brännland Cider. De producerar iscider.
Det går åt väldigt mycket äpplen som växer uppe i vårt klimat för att kunna producera det. Priset är 149 kronor för 187 milliliter. Det handlar alltså om ett literpris på 800 kronor litern för cider. Det är inte en produkt som på något sätt hotar folkhälsan. Detsamma gäller de andra småskaliga lokalproducerade produkterna.
Men det känns i alla fall bra när man går in på Systembolagets hemsida och ska se på priser och så vidare att man åtminstone får uppge om man är över eller under 20 genom att trycka på knappen. Det inger ju någon form av trygghet. Herr talman! Jag tycker faktiskt att man bör pröva möjligheten. Om det sedan visar sig att ministern har rätt och att detta hotar alkoholmonopolet har jag respekt för att man kan komma fram till en annan slutsats än den jag föreslår.
Men såvitt jag förstår av det som vår Europaparlamentariker har tagit fram är det möjligt även för Sverige att hitta en kombinationsmodell där man kan tillåta det småskaliga, det lilla, det nära och det lokalproducerade.
Så kan vi se till att det blir arbetstillfällen långt ute i landet och ställen dit människor lockas för att komma och se hur man producerar de olika delarna - om det sedan handlar om kött, glass eller någon lokal vinproducent. Det skapar mervärden, och på inget sätt hotar detta folkhälsan, herr talman.
Edward Riedl (M):
Ibland får man helt enkelt konstatera att man inte kommer överens och att man tycker olika. Men lika säker som ministern var tidigare på att det var skadligt för folkhälsan med gårdsförsäljning, lika säker är han nu på det indirekta hotet. Herr talman! Jag menar bara att man bör se över möjligheterna för gårdsförsäljning.
Om det på något sätt skulle hota monopolets varande förstår jag om en mängd politiker från olika partier kommer fram till slutsatsen: Låt oss inte göra detta. Men på ministern låter det som att jag här och nu vill utmana hela monopolsituationen. Det är inte det jag talar om. Jag talar om att tillåta det småskaliga, det närproducerade och det lokala.
Jag talar om att se till att vi får vidareförädla de produkter som finns långt ute i vårt land. Det är vad jag talar om, och inte om att utmana hela alkoholmonopolet. Utifrån detta menar jag att man kan se över saker och ting. Det är det jag skulle vilja be ministern om: Kan ministern tänka sig att se över detta? Eller är ministern bensäker på att hans uppfattning om detta är korrekt?
Det finns uppenbarligen, herr talman, andra som gör andra bedömningar. Jag hänvisar återigen till min partikollega som är Europaparlamentariker. Han har ställt frågan i EU-systemet: Hur skulle det mottas om man gjorde den här typen av undantag? Det verkar vara möjligt. Om det är möjligt - skulle ministern då ha en annan uppfattning? Skulle han åtminstone kunna undersöka möjligheten att få till den småskaliga gårdsförsäljningen?
Edward Riedl (M):
Tack återigen, ministern, för svaret! När det gäller idrott behöver vi mycket bredd. Det är det folkhälsa handlar om - att så många som möjligt kan delta på sina villkor när det gäller idrott. Det gäller också att det är roligt. Det ska vara lustfyllt för unga att ta sig in. Det finns alltid en viss risk för att spets- och elitsatsningar gör att man tappar bredden.
Det är alltid en avvägning. Samtidigt ska vi komma ihåg att om vi har duktiga stjärnor som Zlatan i fotboll eller Anja Pärson i skidbacken är det klart att det skapar intresse och drömmar och många unga som dras till dessa idrotter. Det är bra. Att anordna ett vinter-OS och Paralympics 2026 skulle vara ett stort åtagande, inte minst när det gäller de ekonomiska aspekterna.
Sverige befinner sig, herr talman, i ett läge med omfattande utmaningar i stora delar av samhället. Då måste man ställa sig frågan: Varför skulle Sverige arrangera en vinterolympiad? Det var den frågan jag försökte att utmana ministern lite grann med. Det finns ett stort bidrag från den internationella olympiska kommittén, och det skulle täcka nästan hälften av kostnaderna för ett vinter-OS.
Stockholm som eventuell arrangör kommer också att få ta en del av kostnaderna, men givetvis kommer man att ha kvar mycket av den här infrastrukturen. Man kan använda den även efter ett OS ifall den görs på ett klokt sätt. Sedan tillkommer omfattande biljettintäkter och försäljning med mera.
Tittar man på den ansökan som Stockholms stad håller på att ta fram ser man att det finns goda möjligheter att faktiskt göra så att skattebetalarna inte fastnar med notan. Om förarbetet görs så bra att den här vinterolympiaden och Paralympics kan bära sina kostnader finns det, om Sverige tar på sig ett sådant här stort arrangemang, oändligt många positiva aspekter.
Jag kommer inte att hinna gå igenom alla, men det här skulle ge en hel del nya jobb under tiden som man arrangerar detta. Det viktigaste handlar dock faktiskt om det som har med folkhälsa att göra. Det skulle skapa många incitament på det området. Folkhälsa och idrott och engagemanget kring detta skulle hamna i fokus under mycket lång tid.
Ett sådant här stort arrangemang stärker svensk vinteridrott på många olika sätt. Vi är duktiga på de här områdena. Ett sådant här arrangemang skapar ett intresse för vårt land, för turism här och för att komma hit och nyttja de anläggningar som finns och kommer att finnas. Idrott skapar sammanhållning.
Det är bra för folkhälsan och bygger också broar mellan människor. Jag är själv gammal fotbollskille, och jag vet det. Det var på det sättet man mötte de nya svenskar som kom även när jag var ung. Idrott är den bästa typen av integration. Det finns inget bättre. Man behöver inte ens tala samma språk. Kan man sparka på samma boll går det ganska bra.
Min fråga, herr talman, är om ministern tycker att det är önskvärt med ett vinter-OS och Paralympics. Vad tycker ministern själv, utöver det som sas i svaret som ministern läste upp? Jag tycker att det är en bra idé om man kan ha kontroll över kostnaderna. Vad tycker ministern?
Edward Riedl (M):
Låt mig börja med att säga att jag håller med om många av de beskrivningar som ministern gjorde. De överdådiga satsningar som många länder har gjort kommer till slut bara att lämna möjligheten att arrangera den här typen av evenemang till antingen mycket stora nationer med ekonomiska muskler eller till små, korrupta diktaturer.
Men det verkar faktiskt vara på det sättet att Internationella Olympiska Kommittén också har uppfattat detta. Det vet jag att ministern känner till. Dels kommer man att gå in med mer pengar från den olympiska kommittén, dels lyfter man också fram andra aspekter i detta. Det gör att Sverige på ett mycket bra sätt kan vara med och göra en bra ansökan. Jag är fullständigt övertygad om detta.
Det lät när ministern talade som att han också hade tagit del av det förarbete som Stockholms stad håller på med i ansökningsprocessen. Jag tror att det är bra. Sverige har mycket att visa upp. Vi är duktiga i vinteridrott. Vi skulle kunna göra det här på ett bra sätt. Vi har en hel del anläggningar på plats redan, och framför allt, herr talman, har vi väldigt mycket snö i det här landet. Jag skottade en hel del av den nu i helgen. Vi har goda förutsättningar för att arrangera detta.
Som jag sa tidigare är fördelen att vi under många år får ett nytt fokus, och jag tror att Sverige som nation behöver den här typen av stort projekt att se fram emot där vi kan lyfta fram de andra värdena - inte bara det överdådiga utan faktiskt det goda med idrottandet, det vill säga bredden och spetsen sida vid sida. Sverige skulle kunna göra det på ett bra sätt.
Ministern säger att han varken tänker säga bu eller bä, men jag tolkar ändå ministerns svar som att han inte säger bu utan faktiskt möjligen bä, som var de ord han själv använde. Jag tolkar ministern positivt, och jag hoppas att vi får följa den här processen på det sätt vi gör. Jag tror att om man gör ett gott arbete och också kan visa ekonomi i detta kan det här bli riktigt bra.