KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Coenraads (M):
Lag stiftas och ska följas - om detta hoppas jag att vi är överens här i kammaren. Vi kan i dag se att det säljs tiotusentals kameror i butiker, via internet och på olika sätt, men vi vet inte var de finns. Vi vet dock att det finns ungefär 700 tillstånd för kameror. Vart tar alla dessa kameror vägen? Jag antar att de sitter i skogen någonstans, och då kan man ställa sig frågan varför.
Jo, antagligen därför att man vill använda dem just för viltövervakning. Vi ser också att vi behöver bra viltövervakning för att kunna skjuta av fler vildsvin, eftersom det är ett stort problem i samhället. Jag hoppas att det besvarar Jens Holms ena fråga. Den andra frågan är: Vad ska filmerna användas till, och varför ska vi spela in i forskningssyfte? Jag vill ta ett exempel, nämligen det mårdhundsprojekt som vi har haft i Sverige.
Där har vi tack vare viltövervakningen kunnat stoppa denna invasiva art, som var på väg att angripa Sverige på många fronter. Det är ett lyckat projekt där viltkamerorna har spelat en stor roll. Om detta kan vi prata mycket. Det är intressant att Vänsterpartiet, som stöder regeringens proposition, också stöder det mycket slarviga förslag som lämnats till riksdagen.
Jag tycker att detta säger mer om Vänsterpartiets politik än de konkreta förslag som Alliansen vill ha från regeringen.
Åsa Coenraads (M):
Jag tackar finansministern för svaret, även om svaret var mycket kort. Finansministern och jag har stått i dessa talarstolar tidigare, närmare bestämt för två år sedan, och diskuterat exakt samma fråga. Jag hade nämligen samma typ av interpellation som Alexandra Anstrell har om friskvården och ridningen och när regeringen avser att påbörja infriandet av de vallöften som man hade utlovat i valrörelsen 2014.
Då var svaret, precis som nu, att det är en viktig fråga och att den behöver analyseras vidare. Jag tycker att det är viktigt att vi fattar beslut som är genomtänkta och väl analyserade. Men eftersom det har gått två år undrar jag vad som har hänt på detta tema, eftersom svaret är detsamma.
Vi vet att ridsporten är en sport som har behandlats styvmoderligt under många år - kanske därför att det är en klar och tydlig kvinnodominerad sport, kanske därför att det är en sport som både unga människor och människor med funktionshinder ofta har som en första ingång till vidare saker inom sporten.
Vi vet att hästsportens alla olika former bidrar till ökade arbetstillfällen i landet. Vi vet att fler arbetstillfällen gynnar svensk ekonomi och är bra för Sverige. Vi vet också att hästen knyter samman stad och land. Det finns alltså många olika perspektiv på en så liten fråga, vilket gör den mycket stor.
Min fråga till ministern är därför: Är analysen över huvud taget påbörjad än, och när beräknas den vara avslutad?
Åsa Coenraads (M):
Jag delar finansministerns analys av idrottens betydelse för hälsan. Jag delar också finansministerns analys att idrotten har en betydelse för att få människor att komma samman och dessutom få en positiv hälsobringande effekt. Jag delar också ministerns insikt i hästens betydelse för jobben på landsbygden och den viktiga del i kringnäringarna detta kommer att vara.
Det jag inte delar är finansministerns analys av att ingenting kan göras och att detta ligger på någon annan myndighet. Precis som Mats Green mycket klokt sa här är detta en lagstiftande församling, och vi har möjligheten att förändra en lagstiftning som inte fungerar. Med tanke på både hälsoeffekten och jämställdhetseffekten tycker jag att det är viktigt att man gör någonting åt detta.
Då duger det inte att komma tillbaka år efter år och säga att detta är viktigt men att det ska ske någon annan gång och göras av någon annan. Denna nånannanism är förödande för det här landet. Jag noterar att ministern i sitt svar i den ena meningen säger att man gör en analys och i nästa mening säger att man ska göra en analys.
Jag blir lite förvirrad, och jag måste fråga finansministern: Är analysen påbörjad över huvud taget? Eller kommer den senare under mandatperioden? Då vore det bättre om finansministern kunde vara ärlig med detta och säga att den kommer senare eller att det inte ska ske någon analys över huvud taget. Det finns en tendens till ett tydligt löftesbrott mot både svensk hästnäring och alla de människor som skulle kunna få bättre hälsa tack vare hästen och golfen.
Åsa Coenraads (M):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Sven-Erik Bucht. Den handlar om den proposition om vildsvin och viltutfodring som statsrådet nyligen överlämnade till riksdagen. Propositionen kommer från alliansregeringens tillsatta jaktlagsutredning och belyser de problem som finns i Sverige i dag med okontrollerad utfodring, vilket framför allt sker i södra Sverige.
Lantbruket, villaägare och kommuner drabbas alla av vildsvinens framfart, men utfodringen är inte det enda problemet när det gäller en okontrollerad stam. Det skjuts också för få vildsvin. Tyvärr var propositionen så hastigt ihopskriven att majoriteten i den här kammaren valde att skicka tillbaka den till ministern för att man skulle göra om och göra rätt.
Problemen med vildsvinen kvarstår dock, och jag undrar: När har ministern för avsikt att komma tillbaka till kammaren med en ny proposition?
Åsa Coenraads (M):
Det är bra att ministern har för avsikt att komma tillbaka till kammaren, men jag blir lite orolig när han inte kan ge något besked om när det kommer att ske. Vi vet sedan tidigare att ministern och hans regering har en tendens att dra ut på saker och ting så att de aldrig kommer till beslut här i kammaren. Vi fattar inte beslut i den här kammaren som inte är fullständiga och bra beredda.
Den proposition som lämnades var inte tillräcklig, och därför valde en majoritet i Sveriges riksdag att skicka tillbaka den till ministern för att man skulle göra om och göra rätt. Vi måste skilja på utfodring och åtling, och det gör man inte i dag. Därför ställer jag frågan igen: När avser ministern att komma tillbaka?
Åsa Coenraads (M):
Under Alliansens tid tillsattes en jaktlagsutredning för att det skulle bli en sammanhållen politik och ett helhetsgrepp kring jaktrelaterade och viltvårdande frågor. När den nya regeringen tillträdde, för snart tre år sedan, valde man att avsluta denna utredning. I dag saknas en sammanhållen politik på området.
Med anledning av de beslut som kommer från regeringen där man minskar markägarnas och jaktägarnas intresse för brukandet är det högst relevant att ställa en fråga till statsrådet Sven-Erik Bucht om detta. Riksdagen har gjort ett tillkännagivande om att inrätta en jakt- och viltmyndighet som skulle få ta det samlade greppet om jakt- och viltvårdsfrågorna. Nu har det gått snart tre år i regeringsställning.
Min fråga till ministern är därför: När avser ministern att komma till riksdagen med ett beslut om en ny myndighet?
Åsa Coenraads (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag blir lite oroad när regeringens representant meddelar att man inte tänker göra det som riksdagen har tillkännagivit till regeringen att den ska göra. Nya myndigheter behöver naturligtvis övervägas med stor noggrannhet innan de inrättas - det håller jag med om - men i detta fall har man utrett i tre års tid utan att vi får någon signal om varthän det bär.
Jag är lite orolig för att det kommer att vara fler frågor som riksdagen har tillkännagivit som regeringen inte tänker göra något åt, därför att man inte vill.
Åsa Coenraads (M):
Jag tackar för anförandet om livsmedelspolitik. Mat är viktigt. Äta bör man, annars dör man. Men det handlar också om vad man äter för mat, när man äter och på vilket sätt och i vilket sammanhang man äter mat. Vi har ju kommit överens om ett antal spelregler här i kammaren gällande livsmedelspolitiken, och min fråga handlar lite om den demokratiska delen kring livsmedel.
För ungefär ett år sedan antog vi livsmedelsstrategin här i kammaren. Då skickade vi också ett antal tillkännagivanden till regeringen, som jag nämnde i mitt tidigare anförande. Ett av dem var att svensk livsmedelsproduktion bör styras av konsumenternas efterfrågan och inte av politiskt bestämda mål för specifika produktionsformer.
Trots detta har vi just nu en regering som skickar ut direktiv om hur produktionen ska gå till, vad konsumenterna ska äta och på vilket sätt inom den offentliga sektorn detta ska gå till. Min fråga, herr talman, till Socialdemokraternas representant är därför: Hur ser ni på det demokratiska forumet riksdagen när regeringen gör något helt annat?
Åsa Coenraads (M):
Tack, Marianne Pettersson, för det icke-svar jag precis fick! Ett av de tillkännagivanden som vi också skickade med härifrån kammaren var att säkerställa generellt goda företagarvillkor för lantbrukarna. När vi talar om just ekologiskt kan vi konstatera att ekologisk produktion brottas med en rad utmaningar.
Dels produceras det mindre mat på mindre yta, dels är utsläppen i många fall större än inom den konventionella produktionen. Det råder också en missuppfattning att all ekologisk mat är bra för klimatet, men så är det inte. Många gånger är sådant som är konventionellt producerat i Sverige bättre än importerad ekologisk mat. Därför tycker jag att argumentet att detta skulle bidra till miljömålen inte är korrekt.
Det oroar mig att regeringens politik inte baseras på vetenskap och att man dessutom gör tvärt emot vad den lagstiftande demokratiska församlingen har uttryckt. Min fråga är därför åter: Varför gör inte regeringen som den lagstiftande församlingen har beslutat?
Åsa Coenraads (M):
Jag tackar Monica Haider för frågorna. Vårt tillkännagivande om samarbetet för länsstyrelserna inom livsmedelsstrategin handlar om att samordna det arbete som görs på många länsstyrelser. Det görs inte på alla länsstyrelser, och det görs absolut inte på samma sätt på alla länsstyrelser. Vad vi säger är just att samordningen behöver synkroniseras av staten. Man har gett ett uppdrag, men inte en helhet, till de olika länsstyrelserna.
För att få denna livsmedelsstrategi att gå hela vägen ned för att få en helhet från jord till bord behöver det samordnas bättre än i dag. Det ska produceras mer - det tycker vi alla - men man producerar väldigt olika i olika delar av landet utifrån att länsstyrelserna agerar på olika sätt. Vi tror att en av nycklarna skulle kunna vara att samordna det hela.
Åsa Coenraads (M):
Jag tycker inte att det är så komplicerat som Monica Haider säger att det är. I dag saknas en nationell samordnare för livsmedelsstrategin. Det är precis det som vi säger; så enkelt är det. Vi vill ha en nationell samordnare för att synkronisera strategin på Sveriges alla länsstyrelser. Vi tycker också att det finns brister i regeringens politik gällande just företag och jobb.
Vi tycker att det är ett problem att man inte ser konkurrenskraften när man politiskt beslutar om saker som hämmar svensk konkurrenskraft och gör oss svagare inte bara nationellt i de olika delarna av landet utan också gentemot den europeiska marknaden. En nationell samordnare skulle kunna sammanfatta detta för att försöka göra någonting åt det. Förhoppningsvis byter vi regering till hösten.
Men om vi inte gör det hoppas jag att en nationell samordnare faktiskt kan peka på de brister som finns i nuvarande strategi och de åtgärder som vi kan vidta för att Sveriges landsbygder ska blomstra.
Åsa Coenraads (M):
Jag hade inte tänkt ta någon replik här över huvud taget, men sedan kom Vänsterpartiets representant Jens Holm igång rörande vegetarisk kost, minskad animalieproduktion och riktade styrmedel, och då kom jag också igång.
Jag har tidigare yrkat på reservation nr 6 om ängs- och hagmark, och jag tänkte höra lite med Jens Holm som står bakom miljökvalitetsmålen hur han tycker att vi ska uppfylla målet om biologisk mångfald på just ängs- och hagmark med färre betande djur.
Åsa Coenraads (M):
Bönder är våra hjältar. Jag tycker att vi borde uppskatta våra bönder mer än vad vi gör i dag. Det är bönderna som ser till att hålla våra landskap öppna. Det är de som ser till att vi har mat på bordet, och det är de som i mångt och mycket får det här landet att rulla i krissituationer.
Jag blir oroad när jag hör argumentationen från vänsterpartierna just när det gäller animalieproduktionen i Sverige, och jag tycker att vad ledamoten Jens Holm framför i detta är ett hån gentemot alla dem som ser till att hålla våra landskap öppna. Det finns en brist i politiken när man inte ser sambandet mellan betande djur, biologisk mångfald och livsmedelsproduktion i Sverige.
Jag tycker också, precis som alla andra i den här kammaren, att djur ska gå ute så mycket som möjligt, men vi lever i ett fantastiskt land med fantastiska årstider. Just på vinterhalvåret växer det dåligt ute, och då behöver djur stallas upp inomhus i mångt och mycket. Enligt den retorik som Vänsterpartiet för skulle detta inte vara möjligt.
Jag är direkt oroad över hur framtidens livsmedelsproduktion, livsmedelsförsörjning och livsmedelssäkerhet, inte bara i Sverige utan i hela världen, kommer att se ut om man hela tiden minskar på animalieproduktionen. Jag undrar hur Jens Holm ser på samarbetet som man har med regeringen som, precis som Jens Holm sa, har satsat på detta.
Åsa Coenraads (M):
Jag hade som sagt gärna ställt några frågor till landsbygdsministern, men eftersom han inte är här i dag får Socialdemokraternas representant Isak From svara på mina frågor. Socialdemokraternas representant överskred talartiden med nästan 50 procent, och det är väl lite signifikant också för hur propositionen ser ut. Den är lång och innehåller väldigt många ord. Det är vackert, fint och låter bra, men det saknas konkreta åtgärder.
Min fråga till regeringspartierna är: Är man stolt över den här propositionen? Är man nöjd med att ha lagt alla de svåra frågorna i kommande utredningar? Man har haft tre och ett halvt år på sig att utreda frågorna, och ändå har man inte utrett färdigt.
Är det inte lite beklämmande att man kommer till riksdagen, som ska lagstifta om frågor, utan förslag till lagstiftning?
Åsa Coenraads (M):
Jag tycker att Isak Froms svar säger en hel del om hur man ser på propositionen. Jag håller med om att Eva Erikssons utredning var gigantisk. Den var detaljerad i vissa delar men väldigt odetaljerad i andra delar. Det var just därför som Alliansen inte återkom med lagförslag i de delar som var otydliga.
Min kritik mot regeringen är att man lägger fram en proposition utan att de utredningar har gjorts som behövde göras för att komma fram till de konkreta lagförslagen. Det är därför som jag anser att propositionen i sig är ofärdig.
Vad man i stället gör i propositionen är att lyfta fram ett antal frågeställningar som gör att saker och ting blir väldigt mycket mer otydligt och osäkert för alla djurhållare runt om i landet. Hur ska man göra med kommande investeringar, som i många fall är nödvändiga för att komma framåt och få en konkurrenskraftig livsmedels- och jordbrukssektor i Sverige?
Jag skulle vilja återkomma lite till förbudet mot att överge djur. Jag tycker att det är bra. Om man har ansvar för ett djur är det sunt att man ska ta ansvar för djuret hela vägen. Vårt största problem med övergivna djur är katter. Problemet är inte i grund och botten att förhindra att djur överges, utan problemet är hur man gör med redan övergivna djur. Vem ska ta hand om dem, och hur ska det gå till?
Där är regeringen oss svaret skyldig.
Åsa Coenraads (M):
Tack, ministern, för svaret och tack för ett svar i tid! Flera av ministerns kollegor har en svarstid på flera månader vilket inte är helt okej. Jag skrev den här interpellationen för några veckor sedan efter att ha deltagit i en konferens där flera organisationer från djurhållning, djurskydd och konsumentorganisationer medverkade.
På konferensen var det stora samtalsämnet den kommande djurskyddspropositionen och vad den skulle innehålla, alltså samma ämne som berörts så många gånger tidigare på liknande konferenser och ofta med ett stort missnöje över att den utlovats tidigare men sedan tagits tillbaka ur propositionslistan.
Både ansvarig minister och hans samarbetspartner har haft ett väldigt högt tonläge i debatten, både under förra mandatperioden och i början av denna, om hur enkelt det skulle vara att lägga fram en ny proposition för riksdagen och hur mycket som skulle inkluderas i den nya propositionen. Därför är både förväntan och rädslan stor bland de organisationer som berörs av det kommande beslutet.
Det behövs en modern djurskyddslagstiftning anpassad till en modern tid, och det är bra om regeringen lägger ett sådant lagförslag på bordet i enlighet med livsmedelsstrategins ambitioner om att Sverige kan producera mer och smartare än i dag.
I dag träffar jag djurhållare som vill bygga om eller göra tillbyggnader och unga blivande lantbrukare som inte vågar investera i nya stallar eftersom ingen vet vilka regler som kan komma att gälla efter beslut här i kammaren, eller om det kommer något beslut över huvud taget. Varje vår debatterar miljö- och jordbruksutskottet frågan här i kammaren.
I tre års tid har debatten varit väldigt tunn med hänvisning till att det ska komma en proposition snart. Om det ministern nu säger är sant hoppas även jag på en mer konkret och fylligare diskussion om denna mycket viktiga fråga senare i vår.
Jag hoppas att propositionen innehåller text om de förslag som riksdagen har gett regeringen till känna, och jag tänker främst på det arbete som måste genomföras på Europanivå. Att se till att våra grannländer inom den europeiska unionen höjer sin ambitionsnivå till den gemensamt beslutande miniminivån borde vara en självklarhet, men man är långt därifrån.
I många länder används undantagen som regel utan någon ambition om förbättringar. Min följdfråga till ministern blir därför: Vilka verktyg avser ministern att använda för att öka den svenska konkurrenskraften inom djurskyddsarbetet?
Åsa Coenraads (M):
Sverige ska ha en hög, god och ändamålsenlig djurskyddslagstiftning. Det har vi varit överens om länge i riksdagen. Men med tanke på det höga tonläge som varit i debatten från den nuvarande regeringskoalitionen känner jag en liten farhåga för att denna samsyn är på väg mot sitt slut.
Hur den kommande propositionen kommer att se ut vet bara ansvarigt statsråd, men jag hoppas verkligen inte att han låter regeringens samarbetsparti få alltför mycket inflytande i denna mycket viktiga fråga. Jag hoppas inte att regeringen kommer att föreslå nivåer för svenskt djurskydd som är långt över dagens nivå eller som inte fyller ett riktigt syfte.
Djurskyddsfrågorna måste vara skapade för djurens bästa och inte för den bild många har av en romantiserad landsbygd som finns i sagoböcker och på tecknade filmer. Vi i Sverige är duktiga på att kombinera regler och lagar med en etisk syn på djurhållning som leder till friska och välmående djur, och det ska vi fortsätta göra men på ett ansvarsfullt sätt. Att vara lantbrukare med djuransvar är inte lätt i dag.
Jag har aldrig träffat en lantbrukare som medvetet velat göra sina djur illa, det är snarare så att de gör allt i sin makt för att djuren ska ha det så bra som möjligt. Men verkligheten gör sig ibland påmind och det är inte alltid helt lätt att få ihop kalkylerna med pressade priser och ett regelverk som är som en snårskog. Vi vill därför att detaljeringsgraden i regelverket sänks i stället för att den höjs.
Det är därför mycket bra att Jordbruksverket har kommit med nya föreskrifter under hösten och att dessa inte tas här i kammaren. Beslut ska fattas där de hör hemma. Min fråga till ministern var vilka verktyg han avser att använda för att öka den svenska konkurrenskraften i livsmedelsindustrin. Jag tror faktiskt att ministern fortfarande är mig svaret skyldig.
Åsa Coenraads (M):
Lönsamheten i svenskt jordbruk och svensk animalieproduktion måste öka. Detta har vi debatterat och beslutat i den livsmedelsstrategi som regeringen har tagit fram. Vi ser lite olika på hur detta ska gå till, men vi är helt överens om att produktionen i Sverige måste öka.
Vi ska ha en smartare produktion för att öka omfattningen och en bättre konkurrenskraft som står sig på den europeiska marknaden. I förlängningen krävs att en kommande djurskyddsproposition går hand i hand med detta och inte hämmar den produktion vi har i Sverige. Sverige har i dag ett av världens bästa djurskydd, och jag hoppas att vi kommer att ha det i framtiden också.
Det är dock viktigt att ha en realistisk bild av vad djurskyddet innebär, inte den romantiserade fantasibild som många på vänsterkanten tyvärr har visat upp. Jag tackar ministern för debatten. Det är en viktig fråga, och jag tror att ministern och jag är överens om att vi ska fortsätta att ha en god animalieproduktion i Sverige.
Jag ser fram emot våren och en fortsatt dialog snarare än debatt så att vi tillsammans kan jobba fram något som är bra för Sverige. Sverige har också visat att ett gott djurskydd ger en låg antibiotikahalt i våra djur. Friska och starka djur är ett tecken på gott djurskydd.
Åsa Coenraads (M):
Jag vill framföra ett stort tack till min kollega John Widegren för denna välskrivna interpellation. Jag tackar också ministern för svaret. Detta är en komplicerad fråga som även jag tar på stort allvar och ser på med stor oro inför framtiden.
Detta är en fråga som än så länge kanske inte är politisk utifrån att vi har olika åsikter om den, utan vi har valt att väcka denna fråga utifrån den oro som finns för framtiden och vad som kommer att hända med den svenska viltförvaltningen och den svenska faunan på sikt. Jag är orolig för de konsekvenser som detta kan komma att få på sikt. Jag blir lite orolig av ministerns svar. Jag tolkar det som att ministerns oro lite grann tyder på att det inte finns någon förberedelse för detta.
Det har jag stor förståelse för utifrån att sjukdomen är ny i denna del av världen och man än så länge inte har funnit den i Sverige. Jag skulle vilja lägga in ett litet landsbygdsperspektiv på detta, framför allt för renskötseln och den samekultur som vi har i Sverige. Detta är ett större fenomen än att bara gälla djuren. Det påverkar en hel näring, det påverkar landsbygden, det handlar om djurhållning och kultur.
Det finns också socioekonomiska värderingar i detta som jag tycker är viktiga att ha med sig. Det handlar i grund och botten om hur vi brukar våra resurser, hur vi tar vara på vår natur och hur vi förvaltar det kulturarv som vi har i Sverige. Därför är det allvarligt med en sjukdom som sprider sig med den hastighet som denna kan göra. Det krävs en plan, och den planen behöver verkställas här och nu.
Men det krävs också långsiktighet och en förberedelse utifrån de konsekvenser som ett större utbrott av CWD kan få. Då är det viktigt att vi faktiskt ser problemet och hittar möjligheter till en lösning av detta. Men jag ser inte riktigt att vi är där i dag. Jag vet vilka myndigheter som är involverade, men jag vet inte exakt vilka myndigheter det är som har huvudansvaret för frågan och hur dessa myndigheter ska hantera frågan.
Om man läser på våra myndigheters hemsidor verkar det som att man har en samsyn om att det behövs mer övervakning. Det finns dock ett problem, nämligen att det inte finns några ekonomiska resurser för att göra detta. Min fråga till ministern är därför: Hur ser den ekonomiska planen ut för att förebygga och mota CWD från den svenska gränsen?