KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pia Steensland (KD):
Min fråga går till socialförsäkringsministern. Dagens utformning och bedömning av det så kallade normala föräldraansvaret gör att många föräldrar till barn med funktionsnedsättning inte får det stöd de behöver för att klara vardagen. Det gäller bedömning av personlig assistans och även andra LSS-insatser och ersättningsformer.
Det pågår en utredning om att avsmalna föräldraansvaret, och vi kristdemokrater anser att utredningen bör utvidgas och omfatta samtliga insatser och ersättningsformer som är till stöd för dessa familjer. Jag är glad att statsrådet under ett samtal i socialförsäkringsutskottet gav beskedet att man är villig att göra detta. Dessvärre har jag nu fått ett helt annat besked på samma fråga när jag ställde den skriftligen till socialministern.
Hon är inte villig att bredda utredningen. De olika beskeden oroar. Vad vill regeringen när det gäller föräldraansvaret hos föräldrar till barn med funktionsnedsättning?
Pia Steensland (KD):
Den pågående utredningen tittar specifikt bara på föräldraansvaret för den personliga assistansen. Vi bör skriva in i lagen, i föräldrabalken, att föräldraansvaret ska vara på ett sätt för assistansen men inte för det övriga. Den otydligheten råder nu. Regeringen måste ge ett entydigt besked om att ansvaret ska gälla för samtliga insatser och ersättningsformer till föräldrarna. Föräldraansvaret är detsamma.
Pia Steensland (KD):
Min fråga går också till Matilda Ernkrans. Så kallad precisionsmedicin ger rätt behandling till rätt patient i rätt tid. Det är nyckeln till framtidens patientcentrerade vård. Men för att nå det nationella målet att Sverige ska vara ett föregångsland när det gäller att införa precisionsmedicin i sjukvården krävs mer än de satsningar som regeringen nu gör i forskningspropositionen.
Vi kristdemokrater menar att det krävs konkreta nationella handlingsplaner som utgår från life science-strategin för att säkra långsiktig forskning och implementering av precisionsmedicin i vården. Inte minst måste hälsodata kunna användas på ett ändamålsenligt sätt, och regleringen i och med den rådgivande funktionen vid Vetenskapsrådet räcker inte. Det krävs justering av lagar och förordningar.
Det krävs också att varje medicinsk bedömning i regionerna måste göras för patientens bästa. Hur kommer regeringen att säkerställa dels användning av hälsodata, dels att tillgång till precisionsmedicin ges till varje patient oavsett var i landet patienten bor?
Pia Steensland (KD):
År 2016 gav regeringen ett regleringsbrev till Försäkringskassan med direktiv om att bryta utvecklingen av antalet assistanstimmar. Myndigheten agerade genom att börja tolka gamla domar från 2009, 2012 och 2015 mycket mer restriktivt än man gjort tidigare.
Nationell statistik visar att avslagsbesluten började accelerera kraftigt efter 2016, och det är tusentals människor med omfattande funktionsnedsättning som har farit oerhört illa när de har förlorat sin rätt till assistans på grund av den striktare rättspraxisen. Jag blir därför förvånad när socialministern gång på gång, senast i går, uttalar att personer som tidigare haft assistans har förlorat den utan att politiska beslut har fattats. Fru talman!
Jag vill fråga socialministern: Är det statsrådets generella uppfattning att ett regleringsbrev är ett icke-politiskt beslut som inte heller förväntas ha påverkan på myndighetens verksamhet, eller gäller det enbart i detta specifika fall?
Pia Steensland (KD):
Jag tackar Mikael Dahlqvist för frågan. Ja, det är helt riktigt att vi kristdemokrater har kritiserat direktiven till Huvudmannaskapsutredningen och att Socialdemokraterna lade in brasklappar. Det handlade om att man skulle utreda andra huvudmän än staten och ta fram alternativa lösningar till ett statligt huvudmannaskap. Riksdagen var jättetydlig.
Efter initiativet från oss kristdemokrater, Vänsterpartiet och Moderaterna var det ett statligt huvudmannaskap och detaljerna kring det som utredningen skulle fokusera på. Nu har utredaren tack och lov uttalat att han inte kommer att se över eller överväga ett kommunalt huvudmannaskap, och det är vi väldigt glada för.
Ja, vi har kritiserat att det tog regeringen nästan ett helt år från att riksdagen tog beslutet till att utredningen tillsattes. Där försvann mycket tid. Fru talman!
Vad gäller själva utredningstiden: Om regeringen ser till att utredningen får ett tilläggsdirektiv om att se över den absolut viktigaste frågan som kan rädda assistansen kopplat till bedömningen kan det behövas ett halvårs extra utredningstid eller så. Men det kommer att göra utredningen fantastiskt mycket bättre.
Helheten, det vill säga ett statligt huvudmannaskap och att vi förhindrar att de grundläggande behoven styckas upp i minuter och sekunder, är det som kan rädda assistansen. Jag tror att de som drabbats av nedskärningarna orkar stå ut några månader till om det finns hopp om att helheten ses över.
Pia Steensland (KD):
Den exakta tidsåtgången är jag inte kompetent nog att bedöma, men jag tänker att det inte krävs så mycket mer tid. Riksdagen satte ned foten om att det ska vara ett statligt huvudmannaskap, och då ska man inte slösa bort tid på att utreda något annat.
Hur 290 kommuner skulle kunna ta ett rättssäkert och jämlikt ansvar för den personliga assistansen är för mig obegripligt. Jag har aldrig sagt att allt var bra under alliansregeringen, för det fanns problem då också. Men statistiken visar tydligt att regleringsbrevet har en tydlig effekt.
Från 1994 till 2009 var det en kraftig ökning upp till ungefär 16 000 personer med statlig assistansersättning. Sedan stabiliserade det sig där fram till 2016 då det blev ett dramatiskt fall när 2 000 personer ramlade ut. Därefter tvingade bland annat Kristdemokraterna fram ett omprövningsstopp, och hade det inte kommit på plats hade ytterligare tusentals personer ramlat ur systemet. Fru talman!
Jag ifrågasätter att man inte överväger att se på helheten i denna utredning. Det är positivt att ledamoten säger att man är villig att se på helheten, men det uppdrag som finns tar inte fasta på detta.
Riksdagen har satt ned foten om att alla grundläggande behov ska ses som en helhet och inte delas upp i små delar. Det är denna helhet som kommer att ge en human bedömning, och det behövs även i huvudmannaskapsfrågan.
Pia Steensland (KD):
Jag tackar så mycket för Mikael Dahlqvists anförande. Jag instämmer i att det är otroligt viktigt att vi får lagstiftningen på plats, och jag önskar att den hade funnits tidigare.
Det får inte vara så att det finns uppenbara luckor där kriminella kan utnyttja den livsviktiga insats som görs för att hjälpa människor till ett bra liv. Jag vill höra ledamoten reflektera över om tvåveckorsöverlappningen kan vara för kort för att den enskilda personen ska hitta en ny anordnare.
Man kan förstå att det kan bli turbulent i livet när det uppdagas att det finns problem i tillståndsgivningen för den anordnare som har anlitats tidigare. Det kan vara problematiskt att lära upp en ny assistent så att livet blir tryggt. Anser ledamoten att tvåveckorsperioden kommer att vara tillräcklig? Herr ålderspresident!
Ledamoten Dahlqvist nämnde i sitt anförande de förstärkningar som regeringen gör i budgeten i fråga om de ekonomiska ersättningarna för stärkt assistans. Vi kristdemokrater välkomnar dem, och de är jättebra. Men jag vill också fråga om regeringen är villig att gå oss till mötes i de delar som är så viktiga, nämligen att alla grundläggande behov ska vara assistansberättigade i sin helhet.
Pia Steensland (KD):
Jag tackar Mikael Dahlqvist för svaret. Jag vet att ledamoten, precis som jag, värnar om att systemet ska bli bättre. Jag instämmer i att inte en krona för mycket ska hamna i de kriminellas fickor.
Samtidigt sett från den enskildes perspektiv när det gäller trygghet i den akuta situationen skulle ytterligare en vecka ge lite mer trygghet och möjlighet att faktiskt planera och direkt komma igång med en ny assistansanordnare som är seriös och bra. Herr ålderspresident! Jag hoppas att regeringen kommer att utvärdera hur dessa frågor fungerar.
Jag hoppas också att man om det blir en stor anstormning av ansökningar där särskilda skäl åberopas kan se över frågan om tidsgränser på något sätt. Jag instämmer med ledamoten att det är jätteviktigt att vi får dessa reformer på plats. Som jag sa i mitt anförande lägger vi kristdemokrater fram flera förslag på området.
Vi menar också att den anordnare som blir av med sitt tillstånd ska hamna i någon form av karantän så att man inte direkt kan hoppa upp och starta ny verksamhet inom samma område. Det tycker vi är en viktig åtgärd. Vi välkomnar de satsningar som görs i budgeten. Sedan är vi såklart kritiska till andra delar i budgeten.
Så att i fråga om att vi kristdemokrater skulle anta regeringens budget i sin helhet får jag göra ledamoten Dahlqvist besviken. Är Mikael Dahlqvist villig att göra de livsnödvändiga förändringar som krävs när det gäller de grundläggande behoven? Det är rimligt att hela den tid som det tar att gå på toaletten räknas som assistansgrundande.
Pia Steensland (KD):
Tack för ditt anförande, Nicklas Attefjord! Jag kan bara instämma i vikten av att vi får de här lagändringarna på plats. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att det tog drygt två år från det att Försäkringskassan upptäckte den här luckan tills regeringen agerade.
Men, herr ålderspresident, jag måste värja mig mot den historiebeskrivning som regeringens partiföreträdare gör här i kammaren i dag.
Ledamotens kollega från Socialdemokraterna värjde sig mot det faktum att det regleringsbrev som regeringen utfärdade 2016 faktiskt har medfört oerhört stora inskränkningar i mänskliga rättigheter för människor med omfattande funktionsnedsättning.
Jag kan säga att det inte var perfekt under alliansregeringens tid, men nu har inte bara ledamöter här i kammaren utan också socialministern upprepade gånger sagt att det inte är några politiska beslut som är orsaken till att det har skett nedskärningar inom assistansen. Jag kan bara föreställa mig hur det känns för alla de människor som hör det. Politiska beslut fattas på olika sätt.
Jag menar att ett regleringsbrev till en myndighet som innehåller ett tydligt direktiv att bryta utvecklingen gällande antalet timmar inom assistansen är ett politiskt beslut. Myndigheten måste agera för att leva upp till direktivet, och myndigheten såg till att domar, gamla domar från 2009, 2012 och 2015, tolkades mycket mer restriktivt än tidigare.
Aldrig någonsin annars än under de sju, snart åtta, åren med den här regeringen har människor med funktionsnedsättning haft det så svårt. De är ifrågasatta, och det är deras mänskliga rättigheter också.
Pia Steensland (KD):
Tack, Nicklas Attefjord, för svaret! Jag ber om ursäkt för att jag sätter ledamoten Attefjord lite grann på pottkanten här, men eftersom han är här i egenskap av representant för regeringspartierna kunde jag inte låta bli att lyfta den här frågan. Ledamoten Dahlqvist har möjlighet att trycka in sig på fyra minuter extra i den här debatten, och det kan kanske vara en möjlighet för ledamoten att ge respons på den här situationen.
För det är anmärkningsvärt att regeringspartierna inte bara ger de här direktiven utan inte heller agerar när man ser hur stora negativa konsekvenser det har medfört när rätten till assistans har inskränkts på det här sättet.
Som jag sa i mitt anförande är det nere på den nivån att när man går på toaletten räknas bara den tid som det tar att torka rumpan. Hela den tid det tar att faktiskt utföra behovet räknas inte. Det är fullständigt ovärdigt. Vi kan inte ha det så. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen inte har agerat för att faktiskt göra den lagändring som krävs.
Vi välkomnar det som sker nu, men det är ytterst anmärkningsvärt att regeringen dessutom upprepade gånger på statsrådsnivå förnekar att politiska beslut ligger bakom den situation som vi har i dag.
Ett regleringsbrev, ett direktiv där, är enligt min uppfattning ett politiskt beslut, och det har haft förödande konsekvenser som har gjort att människor med omfattande funktionsnedsättning och deras familjer nu har levt under väldigt svåra förhållanden under lång tid.
Pia Steensland (KD):
Tack, Mikael Dahlqvist, för frågan! Det är ju jättetydligt. Tillkännagivandet har tvingat regeringen att göra något för att inte stå helt tomhänt i debatten i dag. Den dialog som man tog initiativ till i dag är ett gott första steg.
Det är vackert så, men det behövs mer. När regeringen inte levererar tillräckligt kraftfullt och snabbt och när människor far illa och inte får de läkemedel som de behöver för att kunna leva är det vår skyldighet som opposition att agera.
I den reservation som ledamoten Dahlqvist hänvisar till står det att man inte vill agera nu för att frågan bereds i Regeringskansliet. Det har den gjort i tre år, fru talman. Tre år är väldigt lång tid när ett liv hänger på en skör tråd och då det handlar om att få de läkemedel som behövs för att man ska överleva.
Det duger inte att regeringen drar frågan i långbänk. Man måste agera. Jag är väldigt tacksam över att Liberalerna är med och ställer krav på en nationell strategi och översyn av finansieringen. Jag är också tacksam mot övriga partier att de stöder detta. Men jag är väldigt besviken på Socialdemokraterna.
Kan ni inte se att det finns en möjlighet här att hitta en enighet i riksdagen så att vi på bästa sätt och på stark front kan komma vidare i frågan?
Pia Steensland (KD):
Tack, Mikael Dahlqvist, för frågan! Ett tillkännagivande till regeringen från en majoritet i riksdagen som har satt ned foten kan inte minst ge hopp till de familjer som nu har det så svårt för att deras barn eller andra anhöriga inte får de läkemedel som de behöver.
Kanske är det lite av en slump, fru talman, att initiativet från regeringen kom just i dag. Jag välkomnar det. Det är bra. Men det är otroligt viktigt att vi i riksdagen är tydliga. Det måste göras mer.
Det finns en läkemedelsutredning som har tre år på nacken utan att det har kommit något konkret resultat. Genom att riksdagen betonar vikten av frågorna hoppas jag att regeringen får lite mer fart under fötterna och kommer vidare i frågan. Man behöver inte ta alla förslag från Läkemedelsutredningen och hantera dem på en gång.
Man kan lyfta ut vissa delar för att tillgodose riksdagens vilja om att vi på ett visst område behöver agera skyndsamt. Det handlar om familjer, fru talman. Människors liv trasas sönder. Så kan vi inte ha det. Vi måste hitta ett sätt.
Sverige är ett av väldigt få länder i världen som saknar en nationell strategi för hur vi ska hantera sällsynta sjukdomar och finansieringen av dem. Jag tycker att det är väldigt viktigt att riksdagen nu säger att detta är en prioriterad fråga och att regeringen bör verkställa den.
Pia Steensland (KD):
Tack, ledamoten Bladelius, för frågan och möjligheten att utveckla dessa delar! Jag vill också tacka för det engagemang som finns i dessa frågor, inte minst i det civila samhället.
Eftersom det faktiskt fanns en majoritet för flera olika tillkännagivanden och en skarp kritik mot den förra propositionen tycker jag att det var otroligt viktigt att komma tillbaka med en proposition så att vi kan hitta former för att samverka. Det fanns inte lika stora majoriteter för alla tillkännagivanden, men det fanns majoriteter och tillkännagivanden.
Jag skulle därför vilja rikta frågan tillbaka till ledamoten Bladelius: Varför räckte inte Socialdemokraterna ut handen och samtalade inom socialutskottet kring hur vi skulle kunna hitta en väg framåt i dessa frågor? Vi har ju ett väldigt gott samtalsklimat i vårt utskott, och jag hade uppskattat om ledamoten hade tagit initiativ för att ta vara på detta - det är så viktigt.
Jag vill återigen lyfta fram den del som handlar om ett nationellt kompetenscentrum. Jag menar att det hade varit en lågt hängande frukt för regeringen att verkställa detta. Hur vi ska arbeta preventivt är så avgörande för dem som arbetar med dessa frågor ute på golvet, höll jag på att säga, i kommuner och regioner - människor som möter barn och ungdomar med dessa problem.
Så varför har inte regeringen tagit de steg som krävs för att få ett nationellt kompetenscentrum på plats?
Pia Steensland (KD):
Tack, ledamoten Bladelius, för att du är öppen för att komma framåt i dessa frågor - det är faktiskt avgörande. Jag är bekymrad. Det fanns majoriteter. Jag ser inte den spretighet som ledamoten beskriver när det gäller den föregående hanteringen. Det fanns tydliga direktiv kring vad som skulle behöva förbättras.
Något som behövde förbättras i den förra strategin var att regeringen övervägde att göra flera olika insatser. I den strategi som nu ligger på bordet har man visserligen tagit bort dessa överväganden, men samtidigt har man tagit bort flera av de goda intentioner som övervägandena gällde.
Det handlar exempelvis om att man i den tidigare versionen sagt att man övervägde att se till att metoden Krogar mot Knark tillgängliggörs. Det är en väldigt effektiv metod för att i samverkan mellan restauranger, krogar, polis och samhällsaktörer minska både droganvändningen och de skadliga effekter som man ser i samhället.
Detta tog man bort ur strategin helt och hållet, samtidigt som man inte går vidare med ett nationellt kompetenscentrum. För mig är det ytterst förvånande. Detta visar återigen, fru talman, att vi behöver en ny regering.
Vi behöver en borgerlig regering som på allvar prioriterar dessa frågor och sätter dem i fokus, inte minst för att minska problematiken med narkotika kopplat till den organiserade brottslighet och de skjutningar som vi ser. Det finns starka kopplingar mellan narkotikahandel och den problematik vi ser i dag. Vi vill se ett starkare preventivt arbete för att förhindra att fler börjar använda alkohol och narkotika.
Det är det som krävs.
Pia Steensland (KD):
Tack, Barbro Westerholm! Jag behöver inte säga så mycket mer efter att mina kollegor här har uttryckt precis det som jag känner. Barbro Westerholms gärning som forskare, inom myndighetsvärlden och inom politiken är beundransvärd.
Hon sätter inte sällan den lilla människan i centrum och de behov som finns för att livet ska vara bättre att leva för andra. Jag vill uttrycka min uppskattning för Barbro Westerholms livsgärning, och jag tror att jag talar för hela kammaren när jag säger att den är väldigt uppskattad. Jag skulle också vilja önska dig lycka till, Barbro.
Jag vet att du kommer att strida mer för åldersfrågorna framöver. Varmt lycka till med det, och varmt tack från djupet av mitt hjärta för allt du har gjort!
Pia Steensland (KD):
Tack, ledamoten Yasmine Bladelius, för de fantastiskt fina orden! Jag blir lite rörd här. Varmt tack för ditt stöd! Jag uppskattar också det engagemang som ledamoten har. Vi måste arbeta tillsammans långsiktigt för att övergripande minska det mänskliga lidandet och de skadeeffekter som finns i samhället av nikotin och tobak men också av alkohol, narkotika, dopning och spel om pengar.
Jag vet att vi delar det engagemanget, och jag tror nog att vi kommer att komma överens om ganska många delar där framöver. Fru talman!
Jag vill bara ytterligare understryka hur oerhört viktigt det är, nu när vi har åldersgräns för de tobaksfria nikotinprodukterna, att vi fortsätter se till att tillsynen blir stark så att vi verkligen säkerställer - det är ju det viktigaste, som vi delar - att barn och unga inte har tillgång till dessa produkter och inte heller exponeras för dem. Det är därför det är så viktigt med det evidensbaserade förebyggande arbetet.
Jag vet att vi delar de synpunkterna, så jag hoppas att vi kan hitta en samsyn framåt där.
Pia Steensland (KD):
Tack, Yasmine Bladelius, och lycka till i valrörelsen! Jag vill också passa på att rikta mitt varmaste tack till talmanspresidiet och alla som jobbar inom riksdagens förvaltning. Och vilket fantastiskt socialutskott vi har! Våra tjänstemän är så kompetenta, flexibla och tillmötesgående.
Vi har som ledamöter strävat efter att hitta en samsyn i väldigt många viktiga frågor, inte minst i beroendefrågorna när det gäller vård och behandling. Där uppskattar jag det varma samarbete som vi har haft över partigränserna - ett fantastiskt gott samarbete i många frågor.
Det bygger ju den här långsiktigheten: att vi ser människor som är i utsatthet och som behöver stöd från lagstiftningen för att komma på en bättre plats. Jag är oerhört stolt över den lilla del som jag har bidragit med under den här tiden. Tack för dina fina ord, Yasmine Bladelius!
Pia Steensland (KD):
Tack, Mats Wiking, för frågan! Jag vill uttala, fru talman, att jag uppskattar den samverkan som vi har haft i arbetsgruppen. Det är otroligt viktigt att vi har en bred samsyn i dessa frågor. Jag vet att den intentionen är stark hos ledamoten - jag uppskattar det. Det som jag beklagar lite grann är att socialdemokraterna i utskottet har gått lite i otakt med regeringen - eller tvärtom.
Regeringen har gått i otakt med socialdemokraterna i riksdagen. Men jag uppskattar verkligen att ni står bakom dessa tillkännagivanden. Det är ändå en viss skillnad om det tydligt står att ett drogtest ska vara obligatoriskt när det finns en problematik kring alkohol och droger.
Det är en tydlighet som jag tror skulle uppskattas ute bland dem som arbetar, så att de inte ställs inför tveksamheter. Då vet de vad man ska göra och vad som ska ske. Jag hoppas att regeringen följer upp detta på bästa sätt. Likadant är det med uppföljningsperioden. Det står: "senast efter sex månader". Jag instämmer med ledamoten.
Det är därför vi också lyfter i vår motion att det är otroligt viktigt - det är så sårbart för dessa barn och familjer - att se till att man kan följa upp. I vissa fall kan det krävas längre tid än tolv månader. Då ska det inte i lagen stå att det ska upphöra senast efter sex månader. Det är en tydlighet. Jag uppskattar att ni står bakom detta i utskottet.
Vi tycker att man måste se till helheten. Men jag ser fram emot att vi kan ha en fortsatt god dialog kring Hagsgårdsutredningen, för det är den remisshantering som jag tror är den absolut viktigaste nu för att få till barnets bästa som ett eget rekvisit.
Pia Steensland (KD):
Ja, jag vet, som sagt, ledamoten Mats Wikings intentioner, och jag uppskattar dem. Men det krävs att regeringen är på samma bana. Det var det som jag var lite inne på i mitt anförande. Jag beklagar att regeringen gick vidare med den aktuella propositionen i dag trots att de visste att det fanns andra lagförslag. Jag hade önskat, fru talman, att de hade varit lika lyhörda som vi i arbetsgruppen var.
Där försökte vi verkligen synka riksdagens förslag så att de skulle kunna träda ikraft samtidigt som regeringens förslag. Jag hade önskat att de hade haft samma lyhördhet i regeringen i denna fråga, för man får inte ha prestige eller någonting när det gäller barnets bästa.
En barndom går inte i repris - det är många som har sagt det - och vi vet att det är mycket som står på spel om barnen inte får det stöd som de behöver under uppväxten. Jag uppskattar ledamotens del i detta, men med tanke på den historik som har varit med regeringen, som Socialdemokraterna har lett, är jag orolig för hur regeringen kommer att hantera detta inför framtiden.
Jag är hoppfull om att vi ska få en ny regering, en borgerlig regering, som på allvar kan prioritera dessa frågor. Men vi ska ha ett fortsatt gott samarbete i socialutskottet, för det är viktigt att regering och riksdag går i takt när det gäller detta. Utifrån hur regeringen har agerat behövs det en borgerlig regering för att vi ska ha en ordentlig taktpinne i denna fråga.