KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Andersson (M):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Man kan säga att vi i Sverige har två system när det gäller parkering. Vi har ett civilrättsligt system och ett offentligrättsligt system. Det innebär att det på gatumark är trafikförordningen som gäller först och främst, där det finns generella regler om parkering. Sedan kan kommunerna besluta om en särskild trafikföreskrift för parkeringsbestämmelser.
När det är fråga om privat mark eller kvartersmark, som man brukar säga, är det markägaren som får besluta vilken reglering som ska gälla just på den delen. Som tur är använder man sig av samma vägmärken, och de privata bolagen får inte ta ut en högre kontrollavgift än vad som har beslutats för den delen i kommunen. Det är kommunfullmäktige i varje kommun som beslutar om olika nivåer. Detta är bra.
Jag förstår givetvis att det har kommit en del synpunkter på Parkeringsutredningen. Ett förslag var att man skulle klampa felparkerade bilar. Men vitsen med parkeringsbestämmelserna är oftast att man ska få bort bilarna. Då är det inte bra att klampa dem eftersom de då blir kvar på samma plats. Det skulle inte öka framkomligheten, vilket man vill uppnå.
Jag tror också att det är bra att Trafikverket driver in dessa felparkeringsavgifter när det gäller det offentligrättsliga systemet, eftersom det underlättar för många kommuner att det inte behöver byggas upp 290 olika system.
Det finns dock en fråga som jag tycker att det är bra, dels ur ett intressekonfliktsperspektiv, dels för att öka trovärdigheten i fråga om de privata parkeringsbolagen när det gäller privat kvartersmark, att utredningen tog upp. Det är frågan som handlar om när någon bestrider en kontrollavgift. Som det ser ut i dag är det de privata bolagen som själva får avgöra ärendet - om man har gjort fel eller inte.
Det kan ha varit felskyltning eller någon reglering som inte stämt överens med lagstiftningen. Visserligen behöver man inte betala in själva avgiften förrän frågan har lösts. Exempelvis kan man gå till domstol i ett enkelt förfarande. Men det finns en intressekonflikt här, nämligen att det är bolagen själva som avgör vad som är rätt och fel. I utredningen föreslogs en annan instans, liknande Allmänna reklamationsnämnden, som man kallade parkeringsnämnden.
Besluten skulle inte vara bindande att följa. Men precis som i Allmänna reklamationsnämnden följer de allra flesta bolag de beslut som fattas där. Det skulle vara normgivande och bra för hela parkeringsbranschen. Jag tror också att det skulle öka trovärdigheten för hela branschen. När man parkerar fel där ett offentligrättsligt system gäller är det inte kommunen själv som avgör om man har gjort rätt eller fel, utan ärendena går till polisen.
Det tror jag är sunt för hela trovärdigheten. I svaret från infrastrukturministern hänvisar hon till ställningstagandet om Parkeringsutredningen i budgetpropositionen. Där skriver man att övriga delar av Parkeringsutredningen tas upp i samband med att reglerna om parkeringsövervakning i framtiden ses över. Då undrar jag givetvis: När i framtiden kommer det att ske?
Erik Andersson (M):
I Sverige finns det tusentals parkeringsvakter som gör ett väldigt bra jobb för att förbättra framkomligheten och trafiksäkerheten i landet. Men att vi har två system kan ju förvirra en del för medborgarna. I det offentligrättsliga systemet är det kommunerna själva som beslutar om vilka regler som ska gälla. Om man anser att felparkeringsavgiften inte är riktig kan man överklaga den till polisen.
Sedan kan man gå vidare till tingsrätten. I det fallet behöver medborgaren inte betala mer än avgiften för felparkeringsanmärkningen. Om man anser att någonting har gjorts fel i det civilrättsliga systemet måste medborgaren först kontakta bolaget och bestrida avgiften. Sedan kan man gå vidare till tingsrätten. Då måste medborgaren betala de rättegångskostnader som kan uppstå.
Därför är det nog inte så få medborgare som drar sig för att få rätt i dessa ärenden när det gäller civilrättslig parkering på kvartersmark. Då undrar jag om infrastrukturministern särskilt har behandlat frågan om parkeringsnämnden och kommit fram till att förslaget inte var så bra. Du tog upp andra bra förslag som man har beslutat om. Det gäller exempelvis problemet med många målvakter inom det här området.
Nu har myndigheterna möjlighet att beslagta bilarna om de har ett värde över 5 000 kronor - om jag inte minns helt fel - för att få in de pengar som man är skyldig till det offentliga. När det gäller den civilrättsliga parkeringen undrar jag: Har man funderat på just parkeringsnämndsfrågan, om det är ett bra förslag eller har man funderat på något annat i den riktningen?
Eller tycker man att det är bra att de privata parkeringsbolagen själva kan avgöra om man har gjort rätt eller fel? Som jag sa finns det en intressekonflikt här eftersom bolagen är beroende av de intäkter som de får in via kontrollavgiften.
Erik Andersson (M):
Jag förstår att det har varit två regeringar som har tyckt att det finns vissa problematiskt delar i Parkeringsutredningen, så de har valt att inte gå vidare. Men jag ställer interpellationen här i dag och i år, och då är det den här regeringen som ska svara på frågan.
Därför tänkte jag att man kunde få ett svar på om infrastrukturministern är beredd att gå vidare med inrättandet av en parkeringsnämnd som objektivt och opartiskt kan sätt kan ta ställning om man anser sig ha blivit felaktigt lappad med en kontrollavgift.
Om de privata bolagen själva ska få avgöra dessa ärenden ställer det ganska höga krav på en enskild medborgare att gå vidare till tingsrätten och betala rättegångskostnaderna om han eller hon förlorar målet. Därför undrar jag om den nuvarande regeringen är beredd att ens titta på frågan om parkeringsnämnd och se om det finns en möjlighet att inrätta en sådan.
Jag vet inte om det har funnits så mycket kritik från remissinstanserna mot just parkeringsnämnden, men det är möjligt. Jag tycker inte att det är bra system där den dömande makten ska utövas av den som utför något, att den ska avgöra om man har gjort fel. Det bör vara en opartisk instans som utreder.
Efter det - om den instansen inte dömer till ens favör - skulle man kunna gå vidare till tingsrätten. Jag tror också att tingsrätten då skulle få färre ärenden, så att den kan syssla med andra viktiga mål i samhället. Jag vill givetvis tacka infrastrukturministern för svaret, och jag hoppas på ett positivt svar när det gäller just parkeringsnämnden.
Erik Andersson (M):
Jag vill börja med att säga att det är trevligt att debattera med finansministern; det är alltså ömsesidigt. När hon väl har tid finns vi här. Det jag menar är att systemet är kontraproduktivt. Det gör att de 13 kommunerna, främst i Stockholms län, möjligtvis väljer att inte växa eftersom det blir för dyrt att växa.
Tillväxten sker i mångt och mycket i Stockholms län och i våra övriga storstadsregioner. Nu menar finansministern att ROT-avdraget ska försämras på ett sådant sätt att arbetskraft tillförs Stockholmsregionen. Det kommer nämligen att främst byggas bostäder där det råder bostadsbrist.
I övriga landet, där man valt att använda sig av ROT, kommer antalet arbetade timmar vad gäller byggarbetskraften att minska. Det är också en sned fördelningspolitik, fru talman. Finansministern hävdar att den parlamentariska kommittén var överens om förändringar i skatteutjämningen. Varför införde den förra regeringen då en tillväxtmiljard? Det är väldigt enkelt. Man såg att utjämningssystemet var skadligt för framför allt tillväxtkommunerna.
Därför valde den tidigare regeringen att sätta in en tillväxtmiljard. Den nuvarande regeringen vill ta bort den, men det är fortfarande skadligt. Det bästa vore att tillsätta en ny parlamentarisk utredning och se över hela systemet innan man försämrar för de kommuner som just har tillväxt. Annars kan tillväxten försämras.
För Täby handlar det om en ökad kostnad på 60-70 miljoner kronor, för Nacka 8 miljoner kronor och för Solna 33 miljoner kronor. Totalt blir det för Täby ungefär 470 miljoner kronor per år som man ska betala till andra kommuner. Det är mer än hela förskolans kostnad i Täby. I Nacka är det 530 miljoner kronor. Bara de här exemplen går på över 1 miljard kronor.
Lägg sedan till att Stockholms läns landsting som enda landsting i hela Sverige betalar ungefär en halv miljard. Då förstår man hur mycket pengar det rinner ut ur Stockholm. Var hamnar då dessa pengar? Jo, de hamnar främst i Göteborg och Malmö, som också är storstäder. Och till vad används de pengar som stockholmarna skickar iväg? Det kan man alltid spekulera om, men jag vet att Malmö har investerat i och stöttat stadens nya arenor.
De senaste sju åren har Malmö invigt fyra evenemangsarenor: Malmö Arena, Swedbank Stadion, Malmömässan i Hyllie och nu Malmö Live. Det är privata entreprenörer som driver arenorna, men kommunen öser in pengar både när en arena ska byggas och sedan för att sköta driften. Men det går inte att se exakt hur mycket kommunerna pumpar in i dessa projekt. Malmö Live har kommunen sponsrat med 1,3 miljarder.
Kostnaden för driften är 140 miljoner kronor per år. Fru talman! Är det rätt att handskas med skattebetalarnas pengar på det sätt som man gör i Malmö och Göteborg? Varför ska Stockholmsregionen drabbas hårt av regeringens politik?
Erik Andersson (M):
Det är nog inte bara jag som oroar mig över regeringens förda politik. Nu behöver man inte alltid tro på opinionsundersökningar, men det ser inte så himla bra ut för regeringspartierna. Jag tror att svenska folket känner sig sviket med tanke på den politik som kommer att genomföras. Börje Vestlund!
Jag tyckte att ditt inlägg var uppfriskande, måste jag säga. Men det finns en stor skillnad mellan de skrytarenor som byggts här i Stockholmsområdet och dem som byggts i exempelvis Malmö och Göteborg, nämligen att Stockholm och Solna bidrar till systemet. De får inte pengar. I Göteborg har man dessutom ett prov med sex timmars arbetsdag.
Jag vet inte riktigt om det är väl använda skattepengar. När man får pengar på grund av olika faktorer i det här systemet blir det kanske också så att man inte vidtar nödvändiga förändringar i den kommunala byråkratin. Så kan det faktiskt vara. Det här systemet hämmar tillväxt. Jag anser att det ska löna sig att arbeta.
Det är det man ska premiera eftersom arbete leder till välstånd. Jag anser att regeringen ska avvakta med att sjösätta en ny förändring och avvakta en ny utredning för att se vad man kan göra för att gynna alla kommuner och så att tillväxten gynnas och inte hämmas som det ser ut just nu. Fru talman!
Trots inläggen av riksdagsledamoten Börje Vestlund och finansministern tycker jag fortfarande att regeringens politik skadar Stockholmsregionen.
Erik Andersson (M):
Jag vill tacka finansministern för svaren på frågorna i min interpellation. Även om svaren inte kom inom föreskriven tid är jag glad för att jag har fått svar. Oftast hör vi i debatten att den socialdemokratiska regeringen - den rödgröna regeringen - anklagar den tidigare regeringen för ofinansierade skattesänkningar. Men jag tror att de flesta ekonomer är överens om man kan stimulera ekonomin under en lågkonjunktur för att öka efterfrågan på varor och tjänster.
Så har det varit även med ROT-avdraget. Det har med största sannolikhet ökat efterfrågan på vit arbetskraft och vita varor och tjänster, och det har gjort att staten har fått in skatteinbetalningar. Herr talman! Jag har talat med byggnadsarbetare och småföretagare. De är mycket besvikna på att den rödgröna regeringen nu ska försämra ROT-avdraget. Det är något som de inte riktigt hade räknat med.
Före valet lovade statsminister Löfven att han skulle låta ROT-avdraget förbli orört. Det skulle finnas kvar. Nu har regeringen svängt i frågan, och man vill sänka från 50 procent till 30 procent. Pengarna ska användas till annat. Regeringen för en politik som slår hårt mot arbete och företagande.
Man ökar inte bara skatterna för alla, utan man ser även till att det kommer att bli färre jobb ute i landet. Låt mig ge ett exempel. Om man vill lyxrenovera sin fastighet kan man göra maximalt avdrag. Men om man gör en mindre ombyggnad är det inte lika förmånligt längre. Är det socialdemokratisk politik som jämnar ut skillnader? Regeringen säger att man vill satsa på bostadsbyggande.
Men ett ROT-avdrag nyttjas över hela landet. De pengarna satsas på främst byggjobb i storstadsregionerna. Risken är att den osunda konkurrensen kommer att öka eftersom fler kommer att anlita svart arbetskraft. Både Ekobrottsmyndigheten och Ekonomistyrningsverket varnar för att svartjobben kommer att öka. Lönsamheten för svartarbete blir bättre, och det finns en uppenbar risk att detta ökar, skriver myndigheterna.
Arbetsförmedlingen varnar för att regeringens ROT-förslag kan få negativa konsekvenser på sysselsättningen i de delar av landet som har ett kärvt arbetsmarknadsläge. Då återstår frågorna, herr talman: Varför valde man att försämra ROT-avdraget när det var ett vallöfte att det skulle vara kvar? Varför sviker regeringen gång på gång sina vallöften till svenska folket? Jag har inte riktigt fått svar på vilka åtgärder finansministern kommer att vidta om svartjobben ökar.
Jag hörde ingen åtgärd föreslås i ministerns svar. Eftersom finansministern hänvisade till att det ska byggas fler bostäder i storstadsregionerna undrar jag hur det ska gå till. Hur ska det praktiskt gå till att bygga fler bostäder i storstadsregionerna när man infört försämringar i ROT-avdraget? Jag vill gärna veta vilka åtgärder som kommer att vidtas.
Erik Andersson (M):
Jag sa inte riktigt att försämringen i ROT-avdraget skulle öka bostadsbyggandet i storstadsregioner, utan jag undrade hur försämringen av ROT-avdraget, de pengar som finansministern vill lägga till ett investeringsstöd, kan resultera i nya hyresrätter i storstadsregionerna. Där ligger problemen oftast i tillgång till mark. Jag vill veta om det finns konkreta åtgärder.
Vad tänker regeringen göra för att öka bostadsbyggandet i storstadsregionerna? Det är en angelägen och viktig fråga. Jag ser fram emot ett svar på den frågan. Givetvis är det möjligt att det är ett fåtal storstadskommuner som använder ROT-avdraget. Det bor också fler människor i storstäderna än i övriga landet.
Den siffran skulle jag också vilja borra lite närmare i. Hur ska regeringen göra för att bygga nya hyresrätter i storstadsregionerna med, som regeringen brukar säga, hyror som ungdomar klarar av att betala? Det är en intressant fråga, och det är en fråga jag gärna vill ha svar på.
Erik Andersson (M):
Först vill jag tacka finansministern för klargörandet när det gäller nyttjandet av ROT-avdraget. Det är bara bra att människor väljer att nyttja ROT-avdraget, tycker jag, eftersom det skapar jobb - vita jobb. Men nu fick jag ett intressant besked från finansministern, att regeringen avser att med skattepengar subventionera hyresrätter och andra bostäder.
Regeringen avser alltså att subventionera, det vill säga att pumpa in pengar, så att alla skattebetalare ska betala boendet för några få utvalda som får de här lägenheterna. Det är regeringens politik. Subventionerna ska särskilt gå till hyresrätter. Det är intressant. De här hyresrätterna som regeringen avser att pumpa in subventioner i där kommunerna kan få fram mark - vad talar vi om för hyra för dem? Jag vill veta. Vad är det för hyra vi talar om?
I dag kan hyran för en nyproducerad hyresrätt ligga på mellan 6 000 och 7 000 för en tvåa. För en fyra ligger den på kanske 13 000-15 000. Jag undrar vilka ungdomar som kommer att ha råd att bo i dem. Det vore väldigt intressant att få veta: Hur mycket tänker regeringen subventionera för att en ungdom ska ha råd att bo i dessa hyresrätter som subventioneras av skattebetalarna - av alla skattebetalarna?
Erik Andersson (M):
Under den korta tid jag har suttit i Sveriges riksdag har jag engagerat mig i frågor som berör och engagerar människor. Denna fråga kan uppfattas som att den berör väldigt många. Jag vet att finansministern har mycket annat att tänka på, men jag ser det lite som min uppgift, herr talman, att upplysa finansministern om att dessa viktiga frågor, som kanske är små för vissa, finns.
Senast vi debatterade visade finansministern en positiv debattlust och sa att det var trevligt att debattera med Moderaterna här i talarstolen. Då kan jag glädja henne och önska en glad sommar med nio nya interpellationer. Vi får se när de kommer. I Sverige har vi en fantastisk ideell sektor, och en del av den verksamheten bedrivs i secondhandbutiker.
Secondhand är bra för miljön och den sociala samvaron, och det stärker det civila samhället. Vi har organisationer som Röda Korset, Myrorna, Erikshjälpen och Hjärta till Hjärta. I Sverige finns över 500 butiker som skänker hela överskottet till social eller humanitär välgörenhet. Ungefär 15 000 personer i vårt land arbetar frivilligt i denna sektor, och ungefär 200 miljoner går till bättre behövande i Sverige och utomlands.
Momsfrågan har skapat väldigt stor oro kring den framtida hjälpverksamheten. Om den nya lagen inte skulle antas skulle det drabba de absolut mest utsatta i samhället, och många har varit oroliga inför framtiden.
Jag tycker därför att det är glädjande att regeringen nu efter hårt motstånd har sagt att man avser att lösa problemen tillfälligt i år genom att branschorganisationer får ett bidrag på motsvarande belopp som de betalar in i moms. Det ger dock ökade administrativa kostnader, men det är kanske något man får leva med. Förhoppningsvis har vi en ny lagstiftning till år 2016 där secondhandbutiker slipper betala moms.
Jag tror ibland att vänstern i svensk politik har lite svårt med det civila samhället. De vill gärna att politiken ska diktera villkoren. Det civila samhällets bidrag är avgörande för samhällets mest utsatta. Vi har en mängd föreningar i Sverige som hjälper utsatta grupper i samhället på många olika sätt. Frågan återstår dock, för det gick inte riktigt att utläsa något svar.
Kan den ideella sektorn pusta ut och känna sig trygg, eller finns det någon risk för att det nya lagförslaget inte kommer att bli verklighet? I svaret säger finansministern att det bedöms vara genomförbart, och då undrar jag: Vilka risker finns det? Har finansministern sonderat hos EU i frågan så att vi kan vara helt säkra på att denna verksamhet kan bedrivas vidare? Osäkerhet i en sektor gör att man inte vågar expandera.
Erik Andersson (M):
Tack, finansministern, för svaret! Det känns tryggt, och det verkar som om regeringen har berett förslaget på ett grundligt sätt och att det kommer att vara genomförbart. Men om kommissionen nu vid något tillfälle skulle komma att anse att det här kanske är otillåtligt statsstöd eller något liknande - jag vet inte vad man kan komma fram till - vad har då regeringen för plan B i denna fråga?
Erik Andersson (M):
Jag ska inte förlänga den här debatten eftersom jag har fått svar på min fråga. Men det finns ändå en liten osäkerhet. Det slår mig alltid att finansministern hela tiden lägger skulden på den tidigare borgerliga regeringen. Jag vill upplysa den nuvarande regeringen om att det är ni som sitter i regeringsställning, och det är ni som ska svara på frågorna. Det är inte den tidigare borgerliga regeringen som ska hållas ansvarig för detta.
Erik Andersson (M):
Även detta är en fråga som berör många människor. Det handlar om tilläggsavgiften när det gäller trängselskatt. I svaret hänvisar finansministern till en framställan som har skickats från Göteborgs stad. Den ska beredas, och sedan kommer ett svar på den. Men man kan ju undra om regeringen har någon uppfattning alls i frågan. Anta att Göteborg aldrig hade skickat något brev till regeringen. Då hade man inte haft några svar över huvud taget.
Finansministern ska ha sagt att det inte är roligt att sänka skatter. Men kanske skulle det ändå vara lite roligt att sänka tilläggsavgiften på trängselskatten. Straffavgiften för obetald trängselskatt är nämligen väldigt hög. Den kan inte jämföras med någon annan tilläggsavgift i hela landet. Man ska betala skatt när man kör in i eller ut ur Stockholm eller Göteborg. Låt oss anta att man kör in vid en tidpunkt då skatten är 10 kronor.
Om man blir sen med den betalningen påförs man 500 kronor. Det kan av olika orsaker hända att man blir sen med att betala in skatten, och då får man tala in totalt 510 kronor. Det är ett påslag på 5 000 procent. I många andra sammanhang kallas detta för ocker. Jag vet att man har engagerat sig när det gäller sms-lån, där det tas ut en väldigt hög ränta. Men det har man inte gjort det här fallet. Man får inte heller någon påminnelse som upplyser om att man har passerat en tull.
I andra betalningssammanhang är det strikt reglerat hur hög en påminnelseavgift får vara. Exempelvis får privata inkassobolag enligt lag ta ut en betalningspåminnelseavgift om 60 kronor och en inkassoavgift om 180 kronor, oavsett storleken på skulden. Då anser jag att det vore mer skäligt om staten fick ta ut en avgift som motsvarar ungefär vad de privata inkassobolagen får ta ut enligt lag, i stället för att ta ut 500 kronor av den enda anledningen att det handlar om en obetald skatt.
Jag anser att det även vore rimligt att upplysa den skattskyldige om att fordonet har passerat en tull om man lägger på en så hög straffavgift. Men det kan ju också vara så - nu vill jag inte spekulera - att detta har blivit en gyllene kassako för staten. Tilläggsavgiften har givit statskassan hundratals miljoner. Nu har fler än 250 000 personer hamnat hos Kronofogden på grund av obetald trängselskatt.
Det medför många problem och personligt lidande. Redan 2009 ville regeringen genom den vägtullsutredning som finansministern hänvisar till utreda om straffavgiften var för hög. Där efterlyste man ett mildare system, med en första påminnelseavgift om 100 kronor. Men detta förslag har ännu inte antagits. Då återstår frågan: Hur tänker finansministern agera nu i denna fråga?
Ska jag vänta på svaret på brevet från Göteborgs stad, eller har regeringen någon uppfattning i detta? Är detta rimligt?
Erik Andersson (M):
Tack för klargörandet, finansministern! Jag delar uppfattningen att det aldrig är roligt att höja en skatt. Jag har själv varit med och sänkt skatten i min hemkommun, och det kändes väldigt bra, för det gjorde också att människorna fick mer pengar i plånboken att röra sig med.
Finansministern brukar hänvisa till den borgerliga regeringen, som styrde för ungefär nio månader sedan, och den politik som fördes då, så även i denna fråga. Men även om finansministern kommer att fortsätta hänvisa till den borgerliga regeringen kommer jag att fortsätta ta upp frågor som berör människor, oavsett vilken regering som har suttit vid makten. Nu styr finansministern med en alliansbudget.
Det har också resulterat i minskad ungdomsarbetslöshet. Den sänkta skatten för pensionärer blir också en höjd skatt på arbete för pensionärer och exempelvis höjda avgifter för hemtjänst. Det är alltså inte bara ros utan också mycket ris i detta. När det gäller just tilläggsavgiften för trängselskatt är frågan: När i tid avser regeringen att komma med ett förslag rörande detta?
Erik Andersson (M):
Detta är mitt sista inlägg, och då får jag försöka fundera över vad finansministern kommer att säga i nästa inlägg. Jag vill i alla fall börja med att önska en glad och vilsam sommar. Förhoppningsvis ses vi i höst med glada leenden. Jag kan tänka mig att finansministern kommer att hänvisa till den tidigare borgerliga regeringen, som hon har gjort tidigare. Då har jag ett litet förslag på sommarläsning till finansministern. Det går att hitta på nätet.
Det är en sida på Aftonbladet, av alla tidningar här i landet, från den 10 april 2001. Där talar Kjell-Olof Feldt om 90-talskrisen, och där står det: "S tar på sig ansvar för 90-talskrisen." Jag föreslår att finansministern läser detta innan hon hela tiden hänvisar till de borgerliga regeringarna.