KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Torstensson (C):
Det är intressant att höra Berit Högman hänvisa till den förra regeringens ambitioner i regionalpolitiken. Hon hänvisar också till sina egna argument i interpellationen där hon ser flygtrafiken som en viktig del i en regionalpolitisk åtgärd. Jag undrar hur Berit Högman får ihop det.
Vi hade en del debatter om den planerade flygskatten, som Berit Högman kraftfullt argumenterade för att införa. Mig veterligen var det inte direkt i linje med att stimulera regionalpolitisk utveckling.
Det var snarare den negativa insatsen och det negativa beslutet som just gav den oro som Berit Högman nu hänvisar till. Det handlar om svårigheten att kunna vidmakthålla flygtrafik i just de delar av landet som behöver det allra bäst och där inte så många alternativ finns. Hur tänkte Berit Högman då?
I övrigt är flygtrafiken en del av en regionalpolitik. Staten ska vara tydlig i de delar där staten har en roll. Därmed inte sagt att staten ensam har ett ansvar. Det har den inte heller i dag. Det kanske framgent än tydligare blir ett regionalt ansvar för den regionala utvecklingspolitiken.
Det skulle gynna det här landet, eftersom staten har väldigt svårt att vara så finkänslig i de yttersta leden att man kan få en bra utvecklingspolitik. Inte desto mindre ser jag ett stort behov av att ha en tydlig generell företagarpolitik som stimulerar småföretagande i de orter i norra Värmland som Berit Högman hänvisar till.
Där är turismen en viktig del för att kunna skapa nya jobb och nya företag. Därför har också regeringen en stor ambition och lägger fram stora företagspaket i syfte att just stimulera småföretagande. Det handlar om att skapa möjligheter för den enskilde företagaren att utvecklas.
Det är otroligt viktigt att de sakerna sker samtidigt för att stärka intresset och flygresenärerna. Därmed stärker man också flygplatserna i Torsby och Hagfors.
Åsa Torstensson (C):
Jag hör att Berit Högman har väldigt svårt att ta till sig det som kanske är grunden för att vi ska kunna skapa tillväxt i alla delar av landet. Det är en bra företagarpolitik. Det är småföretagandet och möjligheter att etablera och själva utveckla goda idéer till exempel inom turistnäringen och tjänstesektorn som är en framtidsfaktor för stora delar av landet.
Därtill behöver inte Berit Högman i dag lägga några ord i min mun. Jag har hänvisat till att det pågår en återkoppling till berörda kommuner och regioner. Jag avvaktar den för att återkomma med beslut.
Det har ett samband med väg- och järnvägsöversynen och de planerna just för att infrastruktur ska kunna fungera i alla delar av landet. På en del platser behövs det betydligt tydligare satsningar på underhåll av vägar. På andra delar behövs det investeringar för att järnvägen ska fungera. Den får inte bli en propp som till exempel i Stockholm, Göteborg och Malmö.
I andra delar behöver flygtrafiken finnas kvar och få möjlighet att kanske till och med utvecklas. Detta ska också sättas i samband med att vi gör ett mycket tydligt företagspaket. Det skapar just möjligheter för människor att kunna bo kvar där man önskar och arbeta någon annanstans. Det är då man skapar en mycket tydlig regional utveckling i alla delar av landet.
Åsa Torstensson (C):
Jag uppfattar väldigt tydligt, och jag har förstått det tidigare, att Berit Högman och jag har vitt skilda ideologiska perspektiv på hur vi skapar livskraftiga miljöer i det här landet. Vi skapar förutsättningar för människor att skapa egna jobb och för småföretag att utvecklas och växa. Jag har förstått tidigare att vi har två vitt skilda ideologiska perspektiv på det.
Vi lägger fram ett företagspaket som är riktat till småföretagare så att de kan skapa sina egna förutsättningar och egen utveckling. Infrastruktur är parallellt med detta en avgörande del för att skapa bra förutsättningar. Det handlar om flygförbindelser i de delar det behövs, vägar i de delar det behövs och järnvägar i de delar det behövs. Det är en helhetssyn. Det arbetet pågår precis nu.
Vi återkommer med det. Det är därför som de berörda kommunerna och regionerna har fått detta underlag från Rikstrafiken. De ska sätta det i samband med det andra reviderade uppdraget, väg- och järnvägsplanerna. Vi får tillbaka detta.
Då går vi vidare med att svara på de frågor som de nu specifika kommunerna ställer vad gäller stöd till deras flygplatser och flyglinjer.
Åsa Torstensson (C):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i syfte att minska oron för ett uppbrott från nuvarande trafikinspektioners lokaliseringsorter och för att nuvarande situation inte ska leda till negativa effekter för kompetensförsörjningen hos berörda myndigheter.
I oktober, innan utredaren presenterat sitt betänkande, ställde Peter Hultqvist en snarlik fråga till mig - om kompetensen på kommunikationsmyndigheterna - och jag vill i det här sammanhanget hänvisa även till det svar jag gav då.
Betänkandet Trafikinspektion - en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet , som överlämnades till regeringen i januari i år, är ute på remiss till och med den 2 maj 2007 för att inhämta berörda aktörers synpunkter. Det stämmer som Hultqvist anför att det i det direktiv om en översyn av inspektionsverksamheten som utredaren fick av den föregående regeringen inte ingick att se över alternativa lokaliseringsorter.
Som jag tidigare anfört har en väl fungerande trafikinspektion, oavsett trafikslag, prioritet för regeringen. Jag vill därför inte lämna förhastade förhandsbesked om vare sig organisationsform eller lokalisering utan återkomma till riksdagen efter det att jag tagit del av remissinstansernas synpunkter, och då med förslag till förbättrad eller förstärkt trafikinspektionsorganisation där dess lokalisering självklart ska ingå.
Åsa Torstensson (C):
Jag förstår i och för sig interpellantens frågeställning. Den befinner sig i en del i en nära anslutning till diskussionen. Dessutom förstår jag att det alltid finns en oro bland den personal som indirekt kan känna sig involverad i det här. Men, herr talman, jag tänker inte förekomma den remissomgång som nu pågår fram till den 2 maj.
Åsa Torstensson (C):
Det är intressant att höra att interpellanten Peter Hultqvist uppenbarligen redan vet vad remissinstanserna ska svara. Dessutom ifrågasätter Peter Hultqvist både utredarens arbete och ståndpunkter, och det får stå för interpellanten själv. För min del är det viktigt att remissomgången genomförs.
Det är det underlaget som jag har att hantera för att göra ett eget ställningstagande och få en analys. Det handlar om precis den analys som Peter Hultqvist utgår ifrån att jag ska ha med mig. Det är därför som jag fortsättningsvis kommer att hänvisa till remissarbetet och vikten av att det genomförs.
Det är egentligen också svaret på Claes-Göran Brandins fråga. Ni båda står antagligen nära och kan relatera till personal som är orolig. Jag har full förståelse för det. Men jag har ändå en kommentar till Claes-Göran Brandin.
Det låter som om Claes-Göran Brandin inte själv har varit med om att flytta verksamheter och slå undan fötterna för människor. Claes-Göran Brandin får vara försiktig med att skapa mer oro än vad som är nödvändigt. Jag hänvisar fortfarande till remissarbetet.
Det är då jag får det underlag och de åsikter som jag helst själv vill ha från remissinstanserna innan jag gör en analys och tar ställning.
Åsa Torstensson (C):
Jag tackar Peter Hultqvist och Claes-Göran Brandin. De frågeställningar som ni här har lyft fram är naturligtvis en del av en samlad bedömning. Peter Hultqvist vet vad remissinstanserna kommer att svara, men jag vet inte vad de kommer att svara.
Jag avvaktar med att ha åsikter om deras remissvar fram till att jag erhåller dem om drygt en månad. Jag tror att det är viktigt att vi inte föregår några beslut med de ingångar som kanske främst Claes-Göran Brandin här har angett.
Jag tycker inte att det i dagsläget finns någon anledning att skapa en oro som jag inte ens vet om den är relevant eller inte. Jag tackar för den här debatten, och jag avvaktar med att ha några synpunkter tills jag har fått ett underlag som jag själv kan analysera och ta ställning till, precis som interpellanten Peter Hultqvist har efterfrågat.
Åsa Torstensson (C):
Agneta Gille har frågat mig vad jag ämnar vidta för åtgärder för att snabba på processen om en utbyggnad av länsväg 288 till att bli säkrare och tryggare för alla resenärer och transporter. Jag har nyligen besvarat en fråga från Agneta Gille om väg 288. Jag inledde det svaret med att djupt beklaga den tragiska bussolycka som nyligen inträffade på väg 288.
När det gällde frågan om investeringar på väg 288 hänvisade jag till den kommande planeringsprocessen för infrastruktur. Mitt svar här i dag blir i princip detsamma. Regeringen har för avsikt att lägga en infrastrukturproposition och har därför gett ett antal myndigheter i uppdrag att utarbeta ett underlagsmaterial.
Det materialet kommer in till regeringen senast den 27 juni i år och kommer sedan att remitteras och beredas på sedvanligt sätt innan regeringen lägger fram propositionen. Efter riksdagens behandling av propositionen kommer sedan åtgärdsplaneringen att inledas, där olika åtgärder analyseras och prioriteras. När det gäller väg 288 är det Regionförbundet Uppsala län som beslutar vilka investeringar som ska göras.
Jag är övertygad om att vi får en mer effektiv användning av statens medel genom denna sammanhållna process med regional delaktighet jämfört med om vi hade en ordning där regeringen fattade separata beslut för varje investering eller åtgärd på väg- och järnvägsnäten. Jag kan slutligen konstatera att den tidigare socialdemokratiska regeringen inte hade någon särskilt generös inställning till väg 288.
Regionförbundet Uppsala län skrev till regeringen 2004 och begärde att regeringen skulle medge en friare användning av pengarna för infrastruktur i Uppsala län. Med friare användning avsågs att pengar skulle omfördelas från de sista åren av planeringsperioden 2004-2015 till de första. Ett av argumenten till den föreslagna omdisponeringen av medel var att regionförbundet ville tidigarelägga investeringar på väg 288.
Regeringens beslut från 2005 var att någon omdisponering inte medgavs.
Åsa Torstensson (C):
Jag förstår mycket väl de båda interpellanternas känsla för och kunskap om denna olycksdrabbade väg och att den är i stort behov av uppgradering. Även det näringsliv som finns runt om har behov av en bra vägstandard. Jag skjuter inte ifrån mig frågan, men jag ska vända mig åter till Agneta Gille.
Jag har läst att Agneta Gille - med hänvisning till den förra frågeställningen från Agneta Gille, som var exakt densamma - hänvisar till att jag skjuter ifrån mig frågan, men jag återgår till den.
Eftersom Agneta Gille uppenbarligen drivit frågan under många år vore det rimligt att Agneta Gille arbetade med Regionförbundet Uppsala län så att regionförbundet prioriterar denna väg. Det är nämligen regionförbundet som har ansvaret för sina interna prioriteringar.
Regeringen ansvarar för att besluta om den ekonomiska ramen för länet, och för Uppsala län är ramen ungefär 1,2 miljarder. Det kan anses som en ganska god tilldelning om man jämför med två andra storstadslän, Västmanland och Gävleborg, som har ungefär hälften.
Uppsala har mycket stora investeringsbehov i samband med E 4-sträckningen förbi Uppsala, och därför har regionförbundet självt gjort andra prioriteringar än de som Agneta Gille hänvisar till.
De har prioriterat väg 700, väg 709 och Bärbyleden, anslutningsvägar till regionen, och har därför använt ganska många miljoner för just dessa vägar. Min rekommendation är att arbeta på hemmaplan så att Regionförbundet Uppsala län prioriterar den vägen.
Åsa Torstensson (C):
Mycket riktigt lägger regeringen all kraft på att människor ska komma i arbete, på att minska utanförskapet och på att skapa bättre förutsättningar för att företag ska kunna anställa och utvecklas. Det är en helt riktig prioritering.
När vi får människor i arbete får vi så småningom också utrymme för reformer, men prioriteringen är att människor ska få jobb och kunna besluta över sin egen vardag.
När jag skickade ut ett uppdrag till revidering av befintliga planer vad gäller väg- och baninvesteringar var det för att det underlag som nu är ute på remiss visar att det finns stora hål i de tidigare, socialdemokratiska, löftena.
Vad den revideringen i slutändan innebär återstår att se vid halvårsskiftet, men det är uppenbart att många löften och mindre pengar åstadkommits i den befintliga planen, alltså den som nu föreligger och som jag har att hantera.
Rent konkret är det så, för att återvända till väg 288, att det under de senare regeringarna i princip bara fattats ett beslut i ett enskilt ärende, om en enskild investering, och det gällde väg E 45 mellan Göteborg och Trollhättan.
Det är i princip den enda enskilda investering som regeringen fattat beslut om. Det innebar att man plockade pengar, 1,8 miljarder, från andra vägutbyggnader i landet, främst från E 22, som jag haft glädjen att diskutera ett antal gånger tidigare i denna kammare.
Jag tror inte att Agneta Gille egentligen efterfrågar att jag specifikt ska plocka ut en enskild väg och fatta ett enskilt investeringsbeslut på det sättet. I stället tror jag att det är viktigt att vi har en sammanhållen process vad gäller väg- och baninvesteringar. Då får vi också en sammanhållen syn på bra infrastruktur i alla delar av landet.
Åsa Torstensson (C):
Ulf Holm har frågat mig vilka initiativ jag kommer att ta för att säkerställa utbyggnaden av viktiga järnvägslinjer i Skåne, som till exempel pågatåg mellan Malmö och Trelleborg, vilka initiativ jag kommer att ta för att ge Banverket i uppgift att också väga in den klimatpolitiska samhällsnyttan i sitt arbete, till exempel via regleringsbrev, samt vilka initiativ jag kommer att ta för att säkerställa att staten ställer upp med extra ekonomiska medel för att klara en klimatpolitiskt säker infrastruktur i Skåne.
Regeringen har inlett arbetet med infrastrukturplanering för perioden 2010-2019. Uppdrag har getts till trafikverken och Sika att redovisa ett inriktningsunderlag senast den 27 juni i år. Regeringen avser därefter att lämna en infrastrukturproposition till riksdagen. Dessutom har Banverket och Vägverket i uppdrag att revidera de nu gällande infrastrukturplanerna. Deras förslag är nu ute på remiss.
Redan av detta underlag kan konstateras att de planer som fastställdes av den förra regeringen inte är realistiska. Ansvaret vilar tungt på den förra regeringen och dess regeringsunderlag i riksdagen som inte avsatte resurser som motsvarade de satsningar som presenterats. Mot bakgrund av detta var det nödvändigt för regeringen att snarast möjligt efter regeringsskiftet åstadkomma en grundlig genomlysning av planerna för att skapa en trovärdighet i infrastrukturplaneringen.
Jag vill inte föregripa myndigheternas uppdrag och kommer därför inte att kommentera prioriteringen av enskilda projekt i den pågående planeringsprocessen. Men jag kan konstatera att Region Skåne tillsammans med Västra Götalandsregionen har en särskild ställning genom att de ska bidra med sammanhållna regionala underlag för infrastrukturen som ska beaktas av trafikverken. Denna möjlighet till regional medverkan i planeringsprocessen ser jag som mycket positiv.
I detta sammanhang kan också nämnas att regeringen har gett Sika i uppdrag att analysera konsekvenserna av ett eventuellt beslut att öppna trafikeringsrätten för Öresundstågen. Detta uppdrag har Sika redovisat tidigare denna vecka. Avseende frågan rörande Banverket och dess förhållande till den klimatpolitiska samhällsnyttan vill jag framhålla följande. Frågan om människans påverkan på vårt klimat är central för vår egen och kommande generationers framtid.
Dagens transportpolitik syftar till att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Detta övergripande mål är styrande för Banverkets arbete. Vidare ska järnvägstransportsystemets utformning och funktion bidra till att uppfylla miljökvalitetsmålen, där delmålet Begränsad klimatpåverkan ingår.
Redan i dag ska således Banverket vid planerandet och utformandet av järnvägstransportsystemet beakta åtgärdernas klimatpåverkan i syfte att säkerställa en långsiktigt hållbar transportförsörjning.
Åsa Torstensson (C):
Det är på det sättet som vi skapar förutsättningar för att människor både får vara med och delta i samhällsutvecklingen och får vara med och bidra till vår välfärd.
Det är lite allvarligt att Ulf Holm undviker att över huvud taget se vilka utmaningar som Sverige står inför, de utmaningar som Ulf Holm har undvikit att över huvud taget agera i. Det är en miljon människor som inte finns i ordinarie arbete.
Det kräver åtgärder och resurser, och det kräver också åtgärder för företagarpolitiken. Vi gav detta löfte. Vi fick mandat att skapa bättre förutsättningar för nya jobb, och det är det vi också genomför. Med fler i arbete skapar vi också bättre förutsättningar för att använda kommande resurser till bra reformer, till exempel inom infrastruktur.
Det är också anmärkningsvärt att Miljöpartiet och Ulf Holm så här, sex sju månader efter den budgetdiskussion och det budgetarbete man hade med Socialdemokraterna, nu inser att man har åkt land och rike runt och gett en massa löften om investeringar, som uppenbarligen också Ulf Holm nu inser att det inte finns tillräckliga resurser för.
Det är bara beklagansvärt att man har valt det arbetssättet att med så att säga falsk marknadsföring lura folk och förtroendevalda runt om i landet att det finns projekt som kan genomföras utan ekonomiska resurser.
Därför är det väldigt viktigt för mig och den här regeringen att vi faktiskt har koll på vad det är för budget som gäller, vilka projekt som är genomförbara och över huvud taget hur planerna ser ut, och därför utför vi två parallella arbeten. Vi gör en revidering, och parallellt med detta genomför vi inriktningen på en långtidsplan.
Västra Götaland och Skåne har det samlade ansvaret i den processen, och jag tror att det är ett arbetssätt som vi ska dra fördel av. Jag vill utvärdera det, för jag tror att en del av det arbetssättet också kommer att svara på en del av det som Ulf Holm efterfrågar.
Med en samlad process på en regional nivå vad gäller infrastruktur och åtgärder för både miljö, jämställdhet och kollektivtrafik får man just en effektivitet både i persontransporter och för näringslivet och de godstransporter som näringslivet i de områdena behöver.
På så sätt kan vi också skapa miljömässig effektivitet och ekonomisk effektivitet i transportkedjan. Jag ser fram emot att också göra en utvärdering av den samlade planprocessen. På så sätt kan vi vidta rätt åtgärder och lägga pengarna på rätt investeringar.
Åsa Torstensson (C):
Det är intressant att Ulf Holm angriper både förmögenhets- och fastighetsskatten utan att sätta dem i sitt sammanhang. Jag trodde att Miljöpartiet var för att vi skapade förutsättningar för riskvilligt kapital till exempelvis småföretag, men de har kanske ändrat sig.
Jag trodde att de var för sänkt fastighetsskatt för dem som bor till exempel på Bohuskusten och har både förmögenhetsskatt och höga fastighetsskattekostnader. Men även där har de kanske ändrat sig. Det är bra att få den informationen. Också jag tror, precis som Ulf Holm, att det är oerhört viktigt att se sambandet mellan miljöåtgärder, tillväxt och nya jobb.
Det är vi helt överens om. När då regeringen vidtar direkta åtgärder genom att byta ut en klimatförstörande bilpark mot en mer miljövänlig bilpark är det naturligtvis också ett incitament som tydligt angriper just CO2-utsläppen.
Vi skapar förutsättningar för en förändrad bilpark, och vi skapar förutsättningar och incitament som bejakar teknikutvecklingen. Ulf Holms beskrivning av situationen i Skåne är intressant eftersom där nu skapas en arbetsmarknadsregion och en rörlighet bland människor som är positiv. Man kan bo och verka varhelst man vill.
Därför är kollektivtrafiken avgörande - speciellt i storstadsområdena vill jag säga - för att också skapa jämställda arbetsmarknadsregioner, regioner som blir likartade för kvinnor och män. Det finns mycket i det som Ulf Holm säger, när han kommer bort från de något infekterade ideologiska vägvalen, som vi är överens om.
Jag måste emellertid ställa frågan: När har vi dragit ned på satsningarna på järnvägar? Vi har snarast tillfört resurser till Banverket just för att vi har ett stort glapp på underhållssidan. Jag tror att andra representanter för Miljöpartiet konstaterat att ni inte engagerat er i det tidigare.
Vi har ett stort behov av att tillföra medel på underhållssidan. Det gäller både vägar och järnvägar. Jag vill tillägga att vi ser ett ökat tryck från näringslivet.
De säger att de nu väljer järnvägen, men då accepteras inte längre fördröjningar på grund av kapacitetsbrist eller att stormar sådana som Per förorsakar en veckas stopp. Det innebär att vi måste prioritera järnvägar genom att börja återställa standarden på befintliga banor. Där behövs stora resurser.
Inte ens i den budgetmotion som Ulf Holm hänvisar till har man tagit upp behovet av mer medel till underhåll, utan återigen tittar man på nya, spännande projekt.
Jag vet att nya, stora investeringar ger rubriker, men vi har faktiskt mycket att återta på underhållssidan. I annat fall hanterar vi våra befintliga investeringar felaktigt.
Åsa Torstensson (C):
Alliansregeringen har ett antal infrastrukturutredningar på gång, just i syfte att skapa tydligare ekonomiska och miljömässiga samband mellan de olika transportslagen.
Därför har vi just översynen på järnvägs- och vägsidan, en hamnutredning, en kombiterminalutredning och ett uppdrag till Banverket och järnvägen för att lägga fram en strategi för en ännu bättre kollektivtrafik i detta land. Allt detta ska knytas ihop under hösten, just i syfte att möta de mycket tydliga klimatutmaningarna.
Där är vi helt överens. Det är också avgörande att varje transportslag används så effektivt som möjligt och dessutom att transportkedjan fungerar ihop. Det blir speciellt tydligt i storstadsregionen i Skåne, som vi i dag diskuterar. Men jag vill i sammanhanget säga att det sker precis samma tryck och förändringar i de två andra storstadsområdena.
Det gör att det pussel vi nu håller på att lägga är otroligt avgörande för att vi ska vidta rätt åtgärder vid rätt tillfälle. Vi börjar med underhållssidan för att sedan göra rätt investeringar, så att de nyinvesteringar som görs får den effekt som är avsedd.
Människor ska kunna lita på kollektivtrafiken, att den håller tiderna och är trygg och säker, samtidigt som vi inte ska acceptera att godstrafiken fördröjs eller inte håller tiderna. Allt detta är i grunden ett positivt tryck, eftersom det visar att vi har en attitydförändring bland människor.
Speciellt i Skåne har man inte hunnit med, framför allt från länstrafikens sida, med de förändrade resemönster som har skett på kort tid. Vi återkommer, och jag ser fram mot ytterligare spännande diskussioner just med anledning av transportpolitikens stora klimatutmaning.