KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Jag vill först tacka statsrådet Aida Hadzialic för svaret och samtidigt gratulera till det viktiga uppdraget som gymnasieminister. Jag har ställt ett par frågor till statsrådet, bland annat om att fyra av tio elever i det gamla gymnasiesystemet - alltså våren 2011 - lämnade yrkesprogrammet efter tre år. Man kan säga att resultat av den socialdemokratiska gymnasiepolitiken alltså var att ungefär 40 procent lämnade skolan utan slutbetyg.
De gick rakt ut i utanförskap och arbetslöshet. Statsrådet har totalt missat varför den nya gymnasieskolan reformerades så sent som hösten 2011.
Precis de argument som statsrådet redogör för i svaret, koppling till näringslivet, närmare kontakt, ökat branschinflytande och motivation, konstaterades i Anita Ferms utredning som förklaring till varför staten och Sverige behövde reformera yrkes- och lärlingsprogrammen men också gymnasieskolan. Den första årskullen som lämnade denna gymnasieskola gick ut i våras, 2014.
Nu står statsrådet och säger att som ett av sina första initiativ i regeringen vill hon riva upp hela det arbetet. Det är lite oansvarigt. Man ser över huvud taget inte till bakgrunden till reformen. Jag blir också illa berörd av att statsrådet säger att vi lurar ungdomar att tro att de inte behöver slutföra gymnasieutbildning.
Hela vår skolpolitik bygger på att en bättre grundskola ska leverera bättre resultat och ska rusta elever för att bättre klara av gymnasiet. Huvudförklaringen till att gymnasieelever hoppar av gymnasiet är dåliga förkunskaper från grundskolan. Statsrådet Aida Hadzialic säger ingenting om det i svaret. Frågan om yrkescollege berörs som en förklaring till hur statsrådet och regeringen resonerar.
Jag har sett exakt samma text i en artikel av Ibrahim Baylan i februari 2013 som jag visar upp här i kammaren. Där står det just att man vill satsa på yrkescollege. Min fråga blir då: Om ni nu på allvar vill öka branschinflytandet - det låter snarlikt Folkpartiets förslag om branschlärlingar - innebär det då att branschen ska styra över innehållet? Det står så i er artikel, och det framgår indirekt i statsrådets svar.
Om maskinbranschen, CNC-operatörerna och restaurangbranschen vill ha yrkesskickliga, duktiga tjejer och killar från gymnasiet utan de teoretiska momenten, kommer statsrådet då att säga: Okej, vi utformar den typen av yrkescollege - eller vad man nu vill kalla det? Det är det intressanta. Innebär det att branschen får ett reellt inflytande?
Eller kommer regeringen ändock att gå vidare med förslaget att åter teoretisera yrkesprogrammen som har bidragit till att Sverige har mycket stora avhopp på gymnasiet och att vi har en ungdomsarbetslöshet som är bland de högsta i Europa?
Roger Haddad (L):
Jag har egentligen inte fått svar på mina frågor, mer än möjligen, om jag ska vara snäll, svaret att regeringen ska analysera varför ungefär 40 procent av yrkeseleverna lämnar gymnasiet efter tre eller fyra år utan slutbetyg. Detta behöver inte analyseras och utredas.
Statens skolinspektion, som ligger under statsrådets eget departement, kom i somras med en rapport som pekar ut de fem program som har störst problem med avhopp, där var fjärde elev inte slutför sin utbildning inom tre år. Det är bland annat industritekniska programmet, hotell- och turismprogrammet, fordons- och transportprogrammet och barn- och fritidsprogrammet. Det behövs inga utredare, Aida Hadzialic! Det behövs ingen analys.
Statsrådet tillhör ett parti som brukat prata om att det sker för mycket, att man ska ta det lugnt, att det som görs är hafsverk och förhastat och att man ska ge arbetsro i skolan. Men det första utspel det nya statsrådet gör handlar om att den gymnasieskola som bara har funnits i tre år ska rivas upp. Det är totalt oansvarigt, och det är långt borta från den verklighet som vi som jobbat med frågan i 12 eller 13 år har noterat.
Jag har stor respekt för gymnasieministerns ambitioner, men stå inte och säg att Folkpartiet inte vill att man ska lämna grundskolan med fullständiga betyg och att Folkpartiet inte vill att man ska gå ut gymnasiet med slutbetyg! Alla är överens om att man måste ha gymnasieutbildning. Vi ska angripa de faktiska problemen. Jag vill, statsrådet, att du talar om för mig hur många som inte påbörjar gymnasiet över huvud taget, eftersom ditt första utspel som statsråd gällde detta.
Hur många går inte över till gymnasieskolan? Det vill jag gärna få reda på. Varför vill jag veta den siffran? Jo, för att det finns ett problem som är ännu mer akut, nämligen att 10 000 gymnasieelever hoppar av gymnasiet varje år i Sverige. Det sämsta resultatet på kommunal nivå, fru talman, är att bara ungefär 40 procent av eleverna lämnar gymnasiet med slutbetyg.
Sex av tio lämnar alltså generellt sett gymnasiet utan slutbetyg. I en annan kommun kan det ligga på 90 procent med slutbetyg. Jag tycker att det är väldigt bekymmersamt att 60 procent av eleverna i vissa svenska kommuner lämnar gymnasiet efter tre år utan slutbetyg. Det bekymrar mig extra mycket att 40 procent av yrkeseleverna lämnar gymnasiet utan slutbetyg.
Statsrådet säger att hon vill ha vår hjälp i kammaren att åter teoretisera gymnasiets yrkesprogram. Vi kritiserade er regering i tolv år för detta innan vi hamnade i regeringsställning och ändrade på det. I den nuvarande regeringen, som har 38 procents stöd, möjligen 43, vet man snart inte vad man tycker. Jag tycker att jag får lite olika besked om det här med obligatorium.
Yrkescollege, teknikcollege och vård- och omsorgscollege är väldigt bra verksamheter. Men det är inte lika med att branschen kan få ut yrkesutbildade elever utan krav på teoretisk behörighet till högskolan. De teoretiska momenten i gymnasiet brukar ta i anspråk tid från praktiska yrkesnära ämnen. I den delen vill jag fortfarande ha svar.
Kommer man att kunna få ut yrkesutbildade elever utan det kravet?
Roger Haddad (L):
Aida Hadzialic undviker frågan om yrkescollege. Ska branschen få branschlärlingar eller yrkesskickliga elever utan krav på allmän högskolebehörighet? Jag kräver inget annat än ett kort, enkelt svar: ja eller nej. Jag håller med om att det var en mycket dålig gymnasiepolitik som fördes fram till sommaren 2011.
Det var nämligen den gamla socialdemokratiska gymnasiepolitiken som gällde fram till sommaren 2011. Alliansregeringens och Folkpartiets gymnasiereform trädde i kraft höstterminen 2011. Det var i den gamla modellen, er modell, som fyra av tio elever gick ut yrkesprogram på gymnasiet utan slutbetyg, rakt ut i ungdomsarbetslöshet.
Det är ni som är ansvariga för den politiken. Varför ändrade vi inte på det 2006? Jo, för att det här är stora, omfattande förändringar som kräver minst två års utredningar. Att 2 000 elever inte går vidare från grundskolan till gymnasiet är ett bekymmer. Det finns säkert olika förklaringar. Men att 10 000 hoppar av varje år, det kommenterar statsrådet inte ens.
Att 30 000 lämnar gymnasiet efter tre eller fyra år kommenterar statsrådet inte ens. Det viktigaste så länge jag har varit skolpolitiker har alltid varit att det ska vara så enkelt som möjligt att komma in på gymnasiet. Man bryr sig inte så mycket om hur det går för eleverna sedan. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Fru talman! Sverige ska ha hög konkurrenskraft. Jag ville inte använda den, men jag fick med mig en av Svenskt Näringslivs enkäter, som ni oftast använder.
Den största bristen och det som branscherna efterfrågar är praktisk gymnasiekompetens, inte akademisk behörighet.
Roger Haddad (L):
Tack, utbildningsministern, för svaret på min interpellation! När man läser statsrådets svar om minskad administrativ börda för lärarkåren, fortbildningsinsatser, höjande av yrkets status, ja, då är det en fortsättning på Folkpartiets och Alliansens reformer som vi prioriterade i regeringsställning. I den delen är det positivt att S/MP-regeringen fortsätter i våra spår.
Men sedan upphör tyvärr likheterna och logiken, herr talman. För ett par veckor sedan meddelade Skolverket att varannan lärare i gymnasieskolan och var tredje lärare i grundskolan saknar behörighet i de ämnen de undervisar i. Jag noterar, herr talman, att det är många ungdomar som sitter på läktaren och lyssnar på dagens debatt.
Det är elever och ungdomar i skolan som den här debatten ytterst handlar om: Vilka undervisar våra barn och ungdomar i skolan? Hur har det blivit så att vem som helst har kunnat hoppa in i svenska klassrum för att undervisa våra ungdomar?
Jo, det beror på en kravlös socialdemokratisk, vänsterpartistisk och delvis miljöpartistisk politik under decennier, och det är därför lärarlegitimationskravet och de nationella behörighetskraven har aviserats och beslutats av Sveriges riksdag. Fokus i den här interpellationen berörde just detta: Blir lärarlegitimationskravet kvar?
Jag såg att Ibrahim Baylan, den förra skolpolitiska talespersonen för Socialdemokraterna, gick ut den 25 september som reaktion på Skolverkets rapport och sade att de kunde tänka sig att införa ytterligare övergångsregler.
Även Lärarförbundet var inne på att man kanske borde vänta lite grann med att införa det definitiva ikraftträdandet den 1 juli 2015, när man för att få fast anställning och få undervisa våra ungdomar också ska vara ämnesbehörig och behörig lärare.
I den delen tolkar jag statsrådets svar som att det inte finns några planer på att avbryta lärarlegitimationsreformen, och det är ett viktigt besked, herr talman. Den andra delen gäller löftet om en statlig satsning på lärarlöner.
Det är säkert många av de hundratusentals lärare som klev upp häromdagen som blev besvikna på skolminister Gustav Fridolin när man inte hittade en enda krona till just lärarlönesatsningen i nästa års budget som kammaren ska ta ställning till i december. I svaret är det väldigt otydligt.
Det aviseras, det talas om en nationell samling - vad det är vet jag egentligen inte - och det ska ske i dialog, och det ställs väldigt mycket krav på avtalsrörelsen för 2016. Det är alltså ett löfte utan täckning. Det är väldigt okonkret. Ingen lärare vet om det blir någon nationell lärarlönesatsning över huvud taget, och det vet inte vi här i kammaren heller, herr talman.
Avslutningsvis vill jag säga att det som totalt har kommit bort i interpellationssvaret och den verklighetsbeskrivning som vi ser ute på skolorna är bristen på behöriga lärare, och det är vad interpellationen också handlar om i den andra delen.
Hur ska Gustav Fridolin leverera all den personal till förskolan och skolan som har aviserats i de andra löftena som han har ställt ut till Sveriges kommuner och Sveriges lärare? Den personalen finns ju inte i dag.
Roger Haddad (L):
Jag noterar att utbildningsministern inte svarade på frågan hur han ska få fram utbildade lärare till skolan, utifrån pensionsavgångar och söktrycket, där några inte ens är behöriga och många av dem som är behöriga och kommer in på utbildningar hoppar av. Det finns ett stort problem redan i dag.
Ändå lovar Gustav Fridolin och den socialdemokratiska regeringen mindre barngrupper, mindre klasser i grundskolan och mindre grupper i fritidshemmen. Allt lovas till alla - utan täckning, herr talman. Låt oss tala om läraryrkets status på riktigt, det vill säga att slå vakt om att det ska finnas duktiga och engagerade pedagoger.
Men den statusen och yrkesskickligheten betjänas inte av att vi överväger att kanske vänta med lärarlegitimationen, som Ibrahim Baylan säger eller Lärarförbundet tycker. Arbetsmarknadsministern sade i dag på arbetsmarknadsutskottets möte att de aviserade traineeplatserna även ska finnas i skolan. Traineer behövs också där. Är det så Gustav Fridolin och regeringen tänker lösa lärarkrisen?
Jag hoppas innerligt att det inte är fråga om den vägen. Det är en farlig väg, och den signalerar återigen till studenterna att de ska fråga sig varför de ska utbilda sig i fyra eller fem år och ta studielån om "vem som helst" kan delta i arbetet i förskolan eller undervisa i grundskolans tidiga årskurser.
Hur får Gustav Fridolin matematiken att gå ihop? Jag får inte den att gå ihop. Vi har redan bekymmer med avhopp och lågt söktryck. Det har ökat - men från en låg nivå. Vi har problem med avhopp från lärarutbildningen. Parallellt, herr talman, sker alltså pensionsavgångar från skolvärlden, och samtidigt börjar vi notera större barnkullar i skolan.
Vi får se om det blir något med lärarlönesatsningen. I dag kom LO ut med några kommentarer, och Medlingsinstitutet varnar för att staten slår sönder den arbetsmarknadsmodell som Sverige värnar. Vi lär väl återkomma i den delen. Just när det gäller lärarbristen och kompetensförsörjningsfrågan finns många frågetecken kvar i Gustav Fridolins svar.
Roger Haddad (L):
Det är inte Folkpartiet och jag som har bidragit till att vem som helst har kunnat gå in på en grundskola i Västerås och undervisa i matematik utan att vara behörig i ämnet matematik, utan det är den gamla socialdemokratiska regeringen. Jag har med mig ett pressmeddelande, och när man där läser rubriken "Risk för stor lärarbrist inom fyra år" kan man tro att det är ett pressmeddelande från 2014. Men det är alltså ett pressmeddelande från 2002.
Den dåvarande socialdemokratiska ledningen valde att inte agera kring behörighetsfrågan och lärarbristfrågan. Nu har det gått tolv år - nu är det 2014 - och vi håller på att landa lärarlegitimationsreformen. Det är mot den bakgrunden som vi från Folkpartiet är så angelägna om att den fortsatt får genomslag ned på klassrumsnivå.
Då kan vi på riktigt säga att det står i skollagen att vi har nationella behörighetskrav. Jag vet att Kommunförbundet har varit motståndare till det här under många år. Jag vet att Lärarförbundet var kritiskt under många år. När vi tog beslut, herr talman, för ett par år sedan här i kammaren lade Miljöpartiet ned sina röster. Socialdemokraterna röstade ja, och Vänsterpartiet röstade nej. Den nuvarande regeringen har egentligen ingen gemensam ståndpunkt i fråga om lärarlegitimationsreformen.
Det är positivt att jag i dag får svaret att den kommer att finnas kvar. Den här interpellationen visar också att vi vill ha duktiga pedagoger i skolan. De bästa ska undervisa våra ungdomar. Därför blir det naturligtvis kritik mot att obehöriga som inte har gymnasieutbildning ska hoppa in.
Vi har haft till exempel fas 3, och i min hemkommun har vi en fas 3:are som jobbar som skolbibliotekarie. Nu ska ju regeringen ta bort fas 3, och då blir hon kanske av med sitt jobb. Ni har fortfarande inte något svar på hur lärarförsörjningen ska lösas.
Roger Haddad (L):
Först vill jag tacka inrikesminister Anders Ygeman för svaret på min interpellation som Folkpartiet ställde i anledning av de tragiska händelserna i Biskopsgården i Göteborg.
Det är sant att vi har haft problem även på andra ställen när det gäller skjutningar och kriminella nätverk, inte minst i Södertäljeområdet, Stockholm, Malmö - vilket var särskilt uppmärksammat för ett antal år sedan - och även orter som Göteborg.
När man lyssnar på statsrådet, fru talman, kan det låta som om alliansregeringen inte gjorde något särskilt under åtta år, men det är inte sant. Det har till exempel vidtagits åtgärder när det gäller skärpta straffskalor.
Vi tog även initiativ till vapenamnestier, även om det är klart att det inte alltid kommer att vara det mest effektiva sättet att komma åt de tunga illegala vapnen och försöka få dessa grovt kriminella personer som är beredda att ta till hänsynslösa metoder och döda människor för att uppnå sina mål.
De blir tyvärr inte lugnare av att vi erbjuder amnesti om man går till det lokala poliskontoret och lämnar in k-pisterna. Det som bekymrar mig lite grann i statsrådets svar är att man också hänvisar till det pågående arbetet och får det att låta som nyheter. Det som låter som nyheter, men det mesta beställdes faktiskt av den dåvarande alliansregeringen.
Så sent som i september 2014 gjorde vi en första skärpning av innehav av illegala vapen - den 1 september 2014 trädde en ny lagstiftning i kraft. Det finns en annan del, och jag pekade på den för ett par veckor sedan i samband med en debatt om polisfrågor i kammaren.
Folkpartiet anser att vi borde ta med de andra delarna i förslaget, nämligen att överväga en kriminalisering av inte bara själva brottet utan även förberedelser av brottet. Det innebär att även de som befinner sig i det kriminella nätverket omfattas, till exempel de som skjutsar, härbärgerar vapen eller på olika sätt assisterar. Det finns ett sådant färdigt underlag.
Statsrådet säger att betänkandet har remitterats, men jag vill gärna höra vad statsrådet själv tycker. Ska dessa handlingar kriminaliseras, och när kommer i så fall ett sådant förslag? Det tror jag är ett effektivt sätt att komma åt fler personer och inte minst avskräcka dem från att ingå i kriminella nätverk. Fru talman! Sedan var det frågan om brottsförebyggande arbete.
Av statsrådets interpellationssvar kunde man få uppfattningen att den förra regeringen inte prioriterade det brottsförebyggande arbetet. Det är inte sant.
Vi behöver bara titta på regleringsbrevet till polisen för 2014, där polisen har fått ett uttryckligt uppdrag att särskilt jobba med att följa upp det brottsförebyggande arbetet och ta fram metoder som har koppling till forskning och polisens underrättelseverksamhet.
Vi vet också, och det nämndes även i den tidigare debatten, att det har gjorts lokala överenskommelser mellan kommuner och poliser, att sociala insatsgrupper har införts och att det har vidtagits andra åtgärder. Det som inträffade i Malmö för ett par år sedan och nu i Biskopsgården är av en helt annan kaliber och kräver därmed helt andra effektiva åtgärder.
Roger Haddad (L):
Jag har förmånen att fortsätta att vara kommunpolitiker i Västerås och är skolpolitiker sedan 2002. Jag debatterar gärna utanförskapsområden och stadsdelar. Välkommen till Västerås, där jag har bråkat med Socialdemokraterna i åtta nio år om ett antal stadsdelar. De säger: Prata inte om det, Folkpartiet! Stigmatisera inte! Lyft inte fram dessa områden, för då blir det bara värre!
Jag har alltså en helt annan erfarenhet på den kommunala nivån av hur det brukar låta från Anders Ygemans parti, men det är positivt att Anders Ygeman här i kammaren i alla fall tycker att det är viktigt. Återigen: Det ska vara lokala överenskommelser mellan kommun, skola och polis, sociala insatsgrupper, fler poliser och en ny polisorganisation.
Syftet från vår sida är att trycka ut pengar och resurser så att vi får lokala polisområden och närpoliser, vilket vi har förordat. Jag hoppas att detta också är Anders Ygemans uppfattning. Jag har inte sagt att det räcker att vapenlagstiftningen skärps. I min första kommentar till händelserna i Göteborg sa jag att bara skärpta vapenstraff inte räcker.
Men uppenbart ser många av dem som deltar i de kriminella gängen möjligheter att hjälpa till, tjäna pengar och kanske få högre status. Men när dessa kriminella tungviktare sedan lagförs slipper många undan. Det skulle man kunna täppa till genom det förslag som finns på Regeringskansliet och som är ute på remiss, vilket är bra.
Jag hoppas att detta var ett sätt att lyfta upp frågan. Polisens huvudproblem är inte mer resurser. De fick mer resurser varje år under vår regeringsperiod. Vi har också självkritiskt sagt att polisen måste bli mer effektiv, och jag hoppas att den nya polisorganisationen ska bidra till det.
Roger Haddad (L):
Jag tackar inrikesminister Anders Ygeman för svaret. För några år sedan höjde Säkerhetspolisen hotnivån och beredskapen efter händelserna på Bryggargatan/Drottninggatan i Stockholm.
Den senaste tiden har vi också i vårt geografiska närområde i norra Europa och Skandinavien noterat attentat i terrorismens namn - i Bryssel, Paris och Köpenhamn. När det gäller svenska deltagare finns det åtminstone 130 bekräftade personer som har rest från Sverige till konfliktområden i Mellanöstern för att i terrorismens namn döda med hänsynslösa metoder.
Överlevande som återvänder till Sverige utgör ett indirekt eller direkt hot. Enligt Säkerhetspolisens information kan den siffran stiga till uppemot 300 personer eller ännu fler. Folkpartiet välkomnar därför förslaget att kriminalisera resor från Sverige till konfliktområden.
I dag är de tyvärr inte det. Säkerhetspolisen är en av de polismyndigheter som ligger under justitieutskottet och regeringen. Säkerhetspolisen ska bedriva kontraspionage men också kontraterrorism och skydda vår demokrati. I detta viktiga uppdrag ingår att kunna beställa signalspaning genom Försvarets radioanstalt, FRA. Folkpartiet har försökt bringa klarhet i detta.
Jag är lite besviken på att jag får ungefär samma svar nu av inrikesministern som i det skriftliga svaret av den 22 april. Jag vet att det finns en utredning, jag vet att den kommer den 18 juni, jag vet att det sitter en representant för Säkerhetspolisen i utredningen och jag vet att det pågår ett arbete med en nationell strategi mot terrorism som kommer om några månader.
Utredningen, som är omfattande och som ska titta på FN-beslutet och se hur det ska in i svensk lagstiftning när det gäller kriminalisering av resor, får konsekvenser.
Det framkom tidigt i processen att man, när man kriminaliserar terrorismresor, terrorhandlingar eller förberedelser till terrorism, måste gå in med en förundersökning redan vid misstankenivå, juridiskt sett.
Säkerhetspolisen menar att när en förundersökning påbörjas upphör deras rätt att ta del av signalspaning via FRA.
Folkpartiet anser att det vore mycket olyckligt om Säkerhetspolisen, som kanske är det absolut viktigaste instrumentet när det gäller att signalspana utanför rikets gränser, skulle påverkas negativt av en annan och i sig positiv reform, nämligen att kriminalisera terrorismresor.
Jag vill därför höra hur inrikesministern ser på detta och om han tänker agera nu när vi känner till denna information.