Peter Hultqvist (S):
Det här börjar bli en seans i dimridåer. Man lägger ut en matta av påståenden för att dölja en inre konflikt i regeringen. Jag tror inte att det är fråga om lite småprat mellan partierna eller att man behöver tid för att reda ut småsaker. Det här är stora frågor som skapar spänning.
Inte går kristdemokratiska kommunstyrelseledamöter eller centerpartister i hela landet ut i långa artiklar i lokalpressen för att det här är en liten fråga som skapar en liten debatt i marginalen. Det här handlar om stark inre spänning. Det hör till sakens natur. Om Hamilton är imponerad eller inte spelar mindre roll i sammanhanget.
Faktum är att kommittén var enig. Man hade totalt 325 remissinstanser. Av dem har 273 svarat, och 90 procent av svaren är positiva. Det är basen. Jag tycker att man ska ta vara på den enighet som finns i kommittén. Man ska ta vara på de signaler som kommer från remissinstanserna.
Där har man en rejäl plattform att fatta beslut från. Det kommer att vara rätt så representativt för vad man tycker i Kommun- och Landstingssverige och förmodligen kommer det att vara det minst dåliga alternativet. Sådant här är alltid en balansgång. Sådant här innebär alltid kompromisser, och det är inga enkla frågor. Om man vill hitta en minsta gemensamma nämnare är väl det som kommittén har presterat en bra utgångspunkt.
Regeringen kommer naturligtvis att få göra ett ställningstagande som inte gillas av alla. Om regeringen gör ett ställningstagande som går emot 90 procent av remissvaren och en enig kommitté är det regeringen som väljer en annan linje, bryter upp en enighet och går på tvärs.
Då har man inte bara lyckats fördröja det hela genom en inre splittring i regeringen utan också skapa splittring i Kommun- och Landstingssverige i hela landet. Det här är faktiskt en grannlaga fråga med stort ansvar. Jag tar fasta på det man säger om att det är kriterier för förskola, äldreomsorg och sjukvård som har förändrats och överlevt sig själva.
Jag tar fasta på konstaterandena att vissa beräkningssystem har blivit utsatta för att man tänjt på regelverk och utnyttjat kryphål och att vissa har tillskansat sig mer pengar än andra som stramt har följt regelverket. Det är bättre att man gör något åt detta och försöker utgå från det som är minsta gemensamma nämnare än att bara låta tiden gå.
Jag vill också påpeka att det här inte fanns med på regeringens propositionslista för våren, vilket väcker en hel del förvåning. Inriktningen har varit att detta ska genomföras den 1 januari 2013. Om det inte händer något beslutsmässigt och om inte ambitionen finns att klara ut detta hinner man inte med det i tid. Det är en realitet som har bidragit till att jag har ställt den här interpellationen.
Många har ställt frågor om detta eftersom de tycker att det är angeläget. För min del handlar det naturligtvis om att Dalarna vill ha dessa 320 miljoner. Men det handlar också om något bredare, nämligen att utgå från den minsta gemensamma nämnaren och utveckla systemet. Det handlar också om att vi ska upprätthålla en solidarisk fördelning för att skapa likvärdiga förutsättningar över landet.
Det är viktigt för att kunna skapa tillväxt i hela Sverige. Tillväxt är inte något som ska diskuteras bara i storstadsregioner; tillväxt gäller för hela Sverige.