KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar interpellanten för den mycket viktiga interpellationen. Det är flera kommuner som brottas med just frågan om delårsboende. Flera kommuner delar utmaningen. Det tål i sammanhanget att särskilt redovisas att just turistkommuners ekonomiska situation har gynnats av ett par regeländringar under 2000-talet.
Deras intäkter från den kommunala fastighetsavgiften överstiger med råge genomsnittskommunens samtidigt som bosättningskommunens betalningsansvar för äldreomsorgen i annan kommun också har förtydligats, vilket har inneburit minskade kostnader för semestergäster som är folkbokförda i annan kommun.
Även om det är som riksdagsledamoten beskriver det, nämligen att vissa kommuner får stå för kostnader för befolkning som inte betalar skatt i vistelsekommunen, är det inte så att de helt står utan intäkter eller helt blir missgynnade av detta. Låt oss titta på Tanums kommun som ett exempel. Tanum återfinns bland de 15 kommuner i Sverige som får mest intäkter från just fastighetsavgiften.
Tanum hamnar på totalt plats fem i Sverige med 3 690 kronor per invånare år 2020, vilket motsvarar ungefär 1,71 procents skattesats. Det kan också vara värt att tillägga att de förändringar i kostnadsutjämningen som infördes 2020 innebar att riksdagsledamotens egen hemkommun fick ett extra tillskott med 948 kronor per invånare år 2020.
Jag redovisade i mitt inledningsanförande att regeringen avser att återkomma till riksdagen i fråga om tillkännagivandet om kostnadsutjämningen och utjämningssystemet i sin helhet.
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar Johan Hultberg för inlägget. När det gäller just hemtjänstinsatserna och ersättningarna är det ju så att inget system är perfekt. Vi behöver, som i alla system, utvärdera och se om det fungerar väl. Gör det inte det behöver vi skruva i det. Så måste man göra med alla system.
Kommunernas ersättningar i kostnadsutjämningssystemet och i andra ekonomiska system är heller ingen enkel materia att hantera. Skruvar man på ett ställe händer det saker i andra änden. Men utvecklingen ska som sagt alltid följas och utvärderas. Jag delar riksdagsledamotens syn på att det finns ett återkommande behov av att se över det kommunalekonomiska utjämningssystemet.
I ljuset av det som riksdagsledamoten lyfter upp i dagens interpellation är det också värt att framhålla att vissa saker i dag inte ingår i utjämningssystemet. En sådan sak är fastighetsavgiften, som vi redan diskuterat, där kommunerna faktiskt får behålla hela intäkten. Likadant är det med exempelvis intäkter från markförsäljning, som också har ökat i kommuner som är populära att besöka.
Det är värt att nämna i debatten om delårsboenden. Som riksdagsledamoten är medveten om är det också så att ärenden och utredningar ska beredas på sedvanlig väg i Regeringskansliet. Vi tittar givetvis på tillkännagivandet och bereder det på sedvanlig väg, och vi återkommer till riksdagen när det är aktuellt.
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar Johan Hultberg för inlägget. Avslutningsvis vill jag säga att det är viktigt att vi lyfter fram kommunernas ekonomi och debatterar de ekonomiska förutsättningarna för både kommuner och regioner, och även om jag och riksdagsledamoten kanske inte fullt ut är överens om allting i dagens debatt tycker jag ändå att det är bra att Johan Hultberg har lyft fram de här frågorna i sin interpellation. Det pågår som sagt inget arbete i Regeringskansliet för att titta på just dubbel folkbokföring och skattskyldighet.
Däremot ser regeringen ett behov av att med viss regelbundenhet se över det kommunalekonomiska utjämningssystemet. Vi avser som sagt att återkomma till riksdagen med närmare besked i fråga om tillkännagivandet. Det sista jag vill säga är att för mig som socialdemokrat är det viktigt att värna och säkerställa en god välfärd av hög kvalitet i hela landet.
Då gäller det att vi också har en fördelning av ekonomiska resurser som speglar behoven och förutsättningarna runt om i Sverige. Det ger också en bra grund för att ta tillbaka kontrollen över välfärden, vända på varenda sten för att bryta segregationen och bidra till en grön omställning som ger fler jobb.
Ida Karkiainen (S):
David Lång har frågat finansministern om regeringen avser att ta initiativ till en folkräkning så att vi åter får korrekt statistik över hur många och vilka personer som befinner sig i Sverige. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Ramen för Statistiska centralbyråns befolkningsstatistik och folk- och bostadsräkning är sedan länge registerbaserad i Sverige och bygger på uppgifter från huvudsakligen Skatteverkets folkbokföringsdatabas.
Förändringen som gjordes i slutet av 1990-talet innebar att ett blankettbaserat system övergavs till förmån för ett mer effektivt och mindre kostsamt registerbaserat system som även blev enklare för befolkningen och som gav möjlighet till bättre och mer uppdaterad statistik. Uppgifterna i folkbokföringen och befolkningsstatistiken ska vara korrekta och överensstämma med verkligheten.
Jag delar interpellantens inställning till betydelsen av ordning och reda i våra system. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att förbättra folkbokföringen. Man har bland annat ökat Skatteverkets anslag och gett myndigheten fler verktyg för att upptäcka, utreda och åtgärda fel.
Inom Regeringskansliet bereds nu förslag från den av interpellanten nämnda statliga utredning som haft i uppdrag att föreslå åtgärder för att ytterligare minska förekomsten av oriktiga uppgifter i folkbokföringen.
Därutöver har Skatteverket fått i uppdrag att i samverkan med ett antal frivilliga kommuner inrätta ett pilotprojekt för att utreda omfattningen av problemet med felaktig folkbokföring och utveckla metoder och arbetssätt för att åtgärda felaktigheter. Vidare har folkbokföringsbrottet återinförts.
Som svar på David Långs fråga kan jag meddela att Sverige liksom övriga medlemsländer i EU har en skyldighet att vart tionde år genomföra en så kallad Census, vilket motsvarar en folk- och bostadsräkning. Statistiska centralbyrån är den myndighet som ansvarar för att genomföra denna folk- och bostadsräkning i Sverige.
Nästa Census kommer att genomföras med referensåret 2021, och för Sveriges del är denna folk- och bostadsräkning baserad på register, i likhet med föregående Census 2011. Folk- och bostadsräkningen och befolkningsstatistiken vilar alltså på den registerinformation som regeringen och berörda myndigheter systematiskt arbetar med att förbättra.
Ida Karkiainen (S):
Jag menar att den traditionella blankettbaserade folkräkning som vi har haft i Sverige har varit både ineffektiv och icke träffsäker. Skatteverket har uppskattat att folkbokföringsfelet är ungefär 200 000 individer. Det vanligaste felet är att man har folkbokfört sig på fel adress.
Regeringen har därför sedan 2018 ställt krav på Skatteverket att dels redovisa hur stora felaktigheterna i folkbokföringen är, dels ta fram metoder för att mäta felet. Som jag sa handlar det största folkbokföringsfelet om att personer är skrivna på en annan adress än den där de faktiskt bor - ungefär 117 000 individer.
Den minst vanliga feltypen gäller, enligt samma uppskattning, personer som inte är folkbokförda i Sverige fast de borde vara det; det är ungefär 12 000 personer. Kunskapen om folkbokföringsfelet behöver förbättras och fördjupas, och vi följer givetvis denna utveckling. Det är också därför Sverige och regeringen har gett i uppdrag till Skatteverket att göra ett antal saker på området.
Bland annat bedrivs ett pilotprojekt med ett antal frivilliga kommuner som tillsammans med Skatteverket gör fördjupade analyser av folkbokföringen för att rätta till de problem som finns.
Detta är en betydligt mer träffsäker metod - att identifiera de områden där detta problem finns - än att med hjälp av ett blankettbaserat system knacka dörr i hela Sverige, bland hela Sveriges befolkning, för att försöka komma till rätta med folkbokföringsfelet, som omfattar 200 000 individer. Betydligt mer träffsäkert är det att just jobba strategiskt mot dessa pilotkommuner.
Ida Karkiainen (S):
Vi har för avsikt att komma till rätta med folkbokföringsfelet och att få ordning och reda i folkbokföringssystemet. Låt mig då berätta om några saker som regeringen faktiskt har gjort sedan 2018. Det är alltså nyligen vidtagna åtgärder. Vi har återinfört folkbokföringsbrottet. Vi har gett Skatteverket i uppdrag att göra utökade kontrollbesök.
Vi har gett i uppdrag att man ska avregistrera falska identiteter. Det pågår ett intensivt arbete med det. Vi har gett Skatteverket och myndigheter uppdrag som handlar om att myndigheter ska underrätta Skatteverket om de misstänker folkbokföringsfel. Vi har också gett ökade resurser till Skatteverket för att man just ska jobba med att få ordning och reda i folkbokföringen.
Det har gjorts en utredning, som interpellanten nämner i sin interpellation. Den utredningen har varit ute på remiss, och regeringen bereder nu de förslag som finns i utredningen. I utredningen har man bland annat diskuterat biometriska uppgifter. Vi har också det pilotprojekt som pågår hos Skatteverket.
Detta är ett antal åtgärder som är betydligt mer träffsäkra och effektiva än att knacka dörr i hela Sverige för att göra en stor nationell folkräkning. Med hjälp av dessa olika uppdrag arbetar regeringen intensivt för att få ordning och reda i folkbokföringen. Det är vår prioritet, och det är vårt långsiktiga arbete.
Ida Karkiainen (S):
Som jag har nämnt i mina anföranden pågår det ett antal uppdrag som Skatteverket utför för att få ordning och reda i folkbokföringssystemet. Det är viktigt. Det är en viktig prioritering. Frågan är: Hur gör man det mest effektivt? Hur får vi till ordning och reda i folkbokföringen på det bästa sättet - på det mest effektiva sättet och på det mest träffsäkra sättet? Jag är övertygad om att dessa uppdrag och dessa punktinsatser kommer att leda till resultat.
Förslaget om att genomföra en annan typ av folkräkning för att fastställa enskilda identiteter skulle först behöva analyseras närmare. Vi måste fundera på: Vem ska göra jobbet? Hur? Vad kostar det? Vilka resultat kan förväntas? Det centrala i våra system måste vara att komma till rätta med de problem som interpellanten pekar på, och enligt mig sker det genom att man stärker kvaliteten i folkbokföringen.
Som jag sa: Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder i detta syfte, och det är ett arbete som kommer att fortsätta och som pågår.
Ida Karkiainen (S):
Tobias Andersson har frågat mig dels när jag och regeringen kommer att initiera arbetet med den i riksdagen beslutade folkräkningen, dels hur den i riksdagen beslutade folkräkningen kommer att genomföras. Statistiska centralbyråns befolkningsstatistik och folk- och bostadsräkning i Sverige är sedan länge registerbaserad och bygger huvudsakligen på uppgifter från Skatteverkets folkbokföringsdatabas.
Förändringen som gjordes i slutet av 1990-talet innebar att ett blankettbaserat system övergavs till förmån för ett mer effektivt och mindre kostsamt registerbaserat system. Det registerbaserade systemet blev även enklare för befolkningen och gav möjlighet till en bättre och mer uppdaterad statistik. Fastställande av en persons bosättning och registrering av uppgifter om bland annat identitet sker genom folkbokföringen.
Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att förbättra folkbokföringen, bland annat ökat Skatteverkets anslag och gett myndigheten fler verktyg för att upptäcka, utreda och åtgärda fel. Vidare har folkbokföringsbrottet återinförts.
I april i år överlämnade regeringen en proposition till riksdagen som innehåller förslag som syftar till att stärka kvaliteten på folkbokföringen, bland annat genom att identitetskontrollen vid folkbokföring efter inflyttning stärks.
Skatteverket har också haft i uppdrag att i samverkan med ett antal frivilliga kommuner inrätta ett pilotprojekt för att utreda omfattningen av problemet med felaktig folkbokföring och utveckla metoder och arbetssätt för att åtgärda felaktigheter. Uppgifterna i folkbokföringen och befolkningsstatistiken ska vara korrekta och överensstämma med verkligheten.
Hur riksdagens nyligen avgivna tillkännagivande om att genomföra en nationell folkräkning ska omhändertas behöver analyseras närmare och beredas i Regeringskansliet.
Ida Karkiainen (S):
Proaktivt och offensivt - ja, det är faktiskt det förhållningssätt som regeringen har när det gäller folkbokföringen och när det gäller att komma till rätta med folkbokföringsfelet. Vi omhändertar detta tillkännagivande, precis som vi gör med alla andra tillkännagivanden. Det måste dock föregås av en noggrann analys. Det är ett stort arbete. Det är ett arbete som kräver analys, och det kräver att man har en bra planering för detta. Samtidigt vill vi inte gå tillbaka till ett system som vi hade på 1990-talet, där man skickar ut blanketter.
De människor som vi vill åt för att rätta till folkbokföringsfelet kommer ju inte att svara på en blankett, och de kommer inte att öppna dörren när någon knackar på. Vi behöver verkligen ha åtgärder kring folkbokföringsfelet och se till att människor anger att de finns här i landet och blir korrekt folkbokförda. Det kan man komma åt genom punktinsatser och riktade åtgärder. Jag vill nämna några som regeringen redan har genomfört.
Jag nämnde dem i mitt interpellationssvar. Först och främst har vi återinfört folkbokföringsbrottet, vilket är en otroligt viktig åtgärd för att markera att det är fel att inte vara korrekt folkbokförd. Vi har också gett regleringsbrev till Skatteverket om att komma åt detta. Vi har gjort en lagändring som möjliggör att Skatteverket får göra utökade kontrollbesök. Vi har sett till att införa sekretessbrytande bestämmelser som gör att myndigheter kan utbyta information.
Det kan ske ett utbyte av information inom Skatteverket, men också andra myndigheter har en skyldighet att lämna uppgifter till Skatteverket för att få till stånd en myndighetssamverkan kring de här frågorna. Det är en viktig del i att komma åt denna problematik. Så sent som den 9 juni beslutade också riksdagen om regeringens proposition om just stärkt kontroll och kvalitet i folkbokföringen.
Det finns alltså ett antal olika saker som regeringen har vidtagit. Jag skulle dock vilja nämna en av de viktigaste saker som regeringen faktiskt har gjort, och det är att vi har gett i uppdrag till Skatteverket att i samverkan med ett antal kommuner göra en punktinsats i dessa kommuner. Det är åtta kommuner som har ställt upp på denna punktinsats. Vi har fått en återrapportering om hur dessa punktinsatser har gått.
Det är alltså Borlänge, Botkyrka, Göteborg, Helsingborg, Malmö, Stockholm, Södertälje och Uppsala som har genomfört detta. Inom ramen för uppdraget har man gjort 920 utredningar av misstänkt felaktig folkbokföring och rättat närmare 700 fel. Ungefär hälften av felen berörde personer som hade lämnat Sverige men fortfarande var folkbokförda här.
Utredningarna har hittills resulterat i att 190 polisanmälningar om folkbokföringsbrott har gjorts, och 59 underrättelser om misstänkta felaktiga utbetalningar har också gjorts. Den här typen av uppgifter och insatser ger faktiskt resultat. Den här regeringen är angelägen om att fortsätta göra detta.
Ida Karkiainen (S):
Ja, faktiskt. I regleringsbrevet för 2018 fick Skatteverket i uppdrag att utveckla en metod för att systematiskt kunna följa upp kvaliteten i folkbokföringsregistret. Syftet var att försöka se vilka fel som förekommer, i vilken omfattning de förekommer och vilka konsekvenser de medför.
I uppdraget ingick att också beskriva hur uppföljningen kommer att genomföras, så att den kan ligga till grund för Skatteverkets slutresultatredovisning och bedömning av registerkvaliteten i folkbokföringen. Den analys av folkbokföringsfelet som Skatteverket gör omfattar enbart personer som är eller borde vara folkbokförda i Sverige. Personer som vistas i landet utan laglig rätt ingår per definition inte i folkbokföringsfelet.
Detsamma gäller personer med samordningsnummer som vistas i landet tillfälligt. På det området har andra insatser vidtagits. År 2019 är det senaste året då siffrorna kring folkbokföringsfelet går att beräkna, eftersom skattningarna också bygger på register hos Statistiska centralbyrån som uppdateras med en viss eftersläpning.
För år 2019 uppskattas det totala folkbokföringsfelet röra ungefär 214 300 personer eller ungefär 2,1 procent av Sveriges befolkning. Den vanligaste feltypen är felaktig adress. Man uppskattar att 123 900 personer har angett felaktig adress år 2019.
Antalet personer som inte borde vara folkbokförda men som ändå är det uppskattas till ungefär 73 400 år 2019. Den minst vanliga feltypen utgörs av personer som inte är folkbokförda fast de borde vara det, och det är cirka 17 000 personer år 2019. Ungefär så ser folkbokföringsfelet ut.
Men vi kan återigen diskutera de viktiga punktinsatserna, för vi ska givetvis veta vilka som befinner sig i Sverige. Om till exempel en kommun får en signal om att det är en ökad vattenförbrukning som kanske inte beror på en vattenläcka utan som kanske beror på att det bor flera personer på en adress som inte borde göra det är det en signal som ska skickas till Skatteverket. Det handlar om att flagga för detta: Här tror vi att det finns ett fel.
Här tror vi att vi behöver göra ett kontrollbesök eller göra en punktinsats. Det är precis det som också Skatteverket har fått i uppdrag att göra.
Ida Karkiainen (S):
Vi ska ha ordning på vilka människor som befinner sig i Sverige. Vi ska också vända på varenda sten för att bryta segregationen och knäcka kriminaliteten. Att åtgärda folkbokföringsfelet och se till att vi har en bra och korrekt folkbokföring är en del i det arbetet. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder, som jag har redovisat. Och vi bereder givetvis det tillkännagivande som riksdagen nyligen har lämnat till regeringen. Detta är inte bara fina ord.
Vi går också till konkret handling.
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar Åsa Westlund för frågan. Det är en mycket angelägen fråga. Som ledamoten beskriver genomförs det mest centrala i välfärden - barnomsorg, sjukvård, skola, socialtjänst och äldreomsorg - av kommunerna och regionerna. Därför har den socialdemokratiskt ledda regeringen ända sedan 2014 sett till att kommunerna ska få ett starkare generellt stöd och att staten ska backa upp dem så att man kan klara av att leverera den välfärd som behövs till alla Sveriges kommuner och regioner.
Det har också varit viktigt, inte minst med tanke på pandemin, att skjuta till dessa generella tillskott. Sedan 2019 har regeringen skjutit till 22 1⁄2 miljard kronor till kommunerna och regionerna för att de ska klara av bland annat pandemin.
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar Åsa Westlund för följdfrågan. Förutom denna historiska satsning på kommuner och regioner genom de generella stöden till bland annat välfärden har vi också gjort en särskild satsning på 300 miljoner kronor per år till 2024 för kommuner som är i en särskilt utsatt situation. Vi har också inrättat en kommundelegation som ska dela ut ungefär 750 miljoner kronor till kommuner som brottas med särskilda utmaningar.
Regeringen gör alltså mycket på detta område.
Ida Karkiainen (S):
Tack, ledamoten Emilia Töyrä, för en viktig och angelägen fråga! Precis som ledamoten lyfter sa jag nyligen, när jag tillträdde som civilminister, att jag vill se fler svettiga kommunalråd runt om i landet. Det handlar såklart om den massiva omställningen och det massiva planerandet av etableringen av framtidens gröna jobb som sker i norra Sverige.
Flera kommuner står nu inför en enorm omställning, bland annat med fossilfri stålproduktion, batterifabriker och eldrivna tunga lastbilar. Det här kommer att minska utsläppen och ge tusentals nya arbetstillfällen i hela landet. Här spelar länsstyrelserna en nyckelroll, och där finns många svettiga handläggare redan i dag.
Länsstyrelserna har i sitt regleringsbrev fått i uppdrag att möjliggöra den gröna omställningen i ännu snabbare takt och därför fått ett högre anslag och fått i uppdrag att jobba med en effektivare tillsynsprocess och för en enhetlig prövning.
Ida Karkiainen (S):
Jag tackar ledamoten för en mycket angelägen fråga. Jag delar helt problembilden. Regeringen har sett att det saknas ett system som gör det möjligt för upphandlande myndigheter att på ett enkelt sätt kontrollera om leverantörer har gjort sig skyldiga till brott. Skumraskföretag har inget i den offentliga upphandlingen att göra. Vi vill göra någonting åt detta.
Därför har jag tillsammans med statsrådet Danielsson tagit initiativ till en serie rundabordssamtal med branschföreträdare och facken för att samtala om konkreta åtgärder och samla in erfarenheter, och det första samtalet sker faktiskt nu i eftermiddag.
Ida Karkiainen (S):
Tack, ledamoten, för frågan! De statliga jobben och den statliga närvaron i hela landet är en fråga som verkligen ligger mig varmt om hjärtat. När jag tillträdde som civilminister den 30 november var en av de första saker som jag påpekade att vi åter måste skruva upp de skyltar som så länge har skruvats ned. Man har centraliserat arbetstillfällen, men statliga jobb ska ut igen. Vi ska ha upp skyltarna igen.
Härnösandsfrågan ligger på vårt bord, och vi jobbar intensivt med den. Jag kan inte säga så mycket mer i nuläget mer än att vi bereder frågan i Regeringskansliet. Jag kan däremot säga att vi jobbar på med den och att vi kommer att återkomma inom kort.
Ida Karkiainen (S):
Tack för en mycket angelägen fråga, Larry Söder! Som många känner till är upphandlingsregelverket något som kanske kan kännas väldigt komplext och svårt och som något som alltid gynnar lägsta pris, men det är inte sant. Det finns oändligt många verktyg för att inom den offentliga upphandlingen uppnå större samhälleliga intressen.
Vi upphandlar ju för 800 miljarder varje år, och det är klart att de pengarna ska kunna användas för att uppnå hållbarhet och för att bidra till samhället på olika sätt. På regeringens bord har vi en del förslag som vi har jobbat med, bland annat om att beakta samhällsintressen och hur man kan beakta hållbarhet ytterligare i den typen av upphandlingar.
Men det handlar framför allt om arbetet med att få på plats en ändamålsenlig inköpsorganisation hos de inköpande organisationerna. Där finns det nämligen mycket potential att faktiskt styra upphandlingarna med dessa samhälleliga mål i sikte - att helt enkelt kunna nyttja upphandlingarna på ett bättre sätt. Det är inte säkert att lagstiftning alltid är lösningen på frågan.
Ida Karkiainen (S):
Tack, Sofie Eriksson, för frågan! Det är mycket riktigt så att ni alldeles strax ska rösta om förslaget om att försöka underlätta för idéburna organisationer att delta i välfärden. Vi har ett system i dag där det är väldigt svårt för idéburna aktörer att vara med. Sverige skiljer också ut sig jämfört med andra länder när det gäller andelen. I Sverige är det 3 procent idéburna organisationer som deltar i välfärdstjänster medan andelen i till exempel Danmark ligger på 14 procent.
Tittar man på Nederländerna ser man att andelen är 47 procent. Många länder är alltså betydligt bättre än Sverige på det här området, så det är angeläget med en ny lagstiftning för att få de här sakerna på plats. Det är ju precis som ledamoten säger; det finns så mycket mer än vinstintresset som man behöver jobba med när det gäller välfärdstjänster. Många av de idéburna organisationerna, som återinvesterar i sin organisation, har ett annat tänk än vinstdrivna aktörer har.
På det här sättet kommer vi också att låta kommunerna få en större frihet när det gäller att välja de aktörer de tycker är bäst.