KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Torstensson (C):
Eva-Lena Jansson har i sin interpellation lagt ansvar hos mig för att SJ höjer priserna på tågbiljetterna. Då är det väl rimligt att jag får svar från Eva-Lena Jansson om i vilken annan ordning som oppositionen tänker hantera tågpriserna framöver. Den här regeringen har mycket tydligt lagt fokus på resenären.
Det är därför vi har en åtgärdsplan som innebär att vi gör det lätt att växla mellan olika transportslag, väg-järnväg, buss-järnväg, allt i syfte att man ska förstå att det är fråga om hela resan. Det är inte bara stockholmare och göteborgare som kan gå till Centralen som nyttjar tågförbindelser. Det ska fungera på hela resan.
Vi har varit mycket tydliga med att lägga till resurser till drift och underhåll av järnvägsinfrastruktur. Detta hade Eva-Lena Jansson och den socialdemokratiska regeringen inte prioriterat. Det är inte tillräckligt, men vi har satt en hög nivå och nu fortsätter arbetet med att förbättra befintlig järnvägsstandard.
Allt sker i syfte att de som väljer att ta tåget ska känna trygghet i att tåget kommer fram i tid. Vi har mycket att återhämta efter den här vintern - det är jag den första att bekräfta. Med de nya insatserna och åtgärderna har vi ett fokus tillsammans med ny kollektivtrafiklagstiftning att det ska bli enklare att resa, det vill säga bo på ett ställe och pendla till ett jobb någon annanstans.
Åsa Torstensson (C):
Ann Arleklo har frågat mig om jag sett till att det gjorts eller kommer att göras beräkningar av var gränsen går för prissättningen av broavgifterna utan att konkurrensneutraliteten mellan Öresundsbron och färjetrafiken Helsingborg-Helsingör åsidosätts. Ann Arleklo har vidare frågat mig om det är min avsikt att Sveriges och Danmarks regeringar och dess folkvalda församlingar, riksdag och folketing, ska ha det yttersta ansvaret för det avtal inklusive tilläggsprotokoll som ingicks 1991.
Ann Arleklo ställde samma fråga till mig i februari 2010 och jag vill återigen framföra att i enlighet med de avtal som slutits mellan Sverige och Danmark fastställs priser och prisstrategier för Öresundsbron av Öresundsbrokonsortiet, som ägs i lika delar av Sverige och Danmark genom aktiebolagen Svedab och A/S Öresund.
Min uppfattning är att Öresundsbrokonsortiet agerar inom ramen för regeringsavtalet.
Åsa Torstensson (C):
Det var som sagt var bara drygt en månad sedan som jag fick samma fråga av Ann Arleklo, och det är samma svar som ges nu av den anledningen att det inte skett några förändringar sedan dess. Jag har även i det tidigare svaret mycket tydligt angett förutsättningarna och var besluten fattas.
Precis som Ann Arleklo säger finns grunden för hur Öresundsbron drivs och för hur taxorna för resor över bron sätts i regeringsavtalet mellan Sverige och Danmark. Och mellan det danska och det svenska moderbolaget finns ett konsortieavtal upprättat. I detta avtal fastställs bland annat att det är styrelsen i det samägda Öresundsbrokonsortiet som lägger fast priser och bestämmer vilken prisstrategi som ska tillämpas.
Jag utgår från, och jag upprepar det igen, att styrelsen förhåller sig till de ingångna avtalen.
Åsa Torstensson (C):
Det tål att upprepas, och Ann Arleklo förklarade det själv, hur och var beslutet om priser tas. Det är som sagt styrelsen i det samägda konsortiet som bestämmer vilken prisstrategi man ska tillämpa.
Den ska vara utgångspunkt vid fastställandet av taxorna, och jag utgår från att man förhåller sig till ingångna avtal. Jag ska vidga debatten eftersom Ann Arleklo vidgar sin interpellation med en diskussion som berör hela Skåne.
Jag vill betona vikten av att hela Skånes infrastruktur hanteras sammanhållet, och jag tror att hela åtgärdsplanen är ett bevis på detta.
Det är viktigt att knyta ihop de olika transportslagen och de olika delarna i Skåne och därtill se vilka behov som finns på transportinfrastrukturen när Fehmarhn bält-förbindelsen är klar runt 2020.
Det är i allra högsta grad av intresse för Skåneregionen. Den gränsöverskridande transportinfrastruktur i Öresundsregionen som Ann Arleklo efterlyser består i dagsläget främst av Öresundsbron och de olika färjeförbindelserna.
Men i den åtgärdsplan som regeringen har fastslagit finns också en inriktning att se över behovet av ytterligare kapacitet till Danmark, som delvis är ett direkt svar på det som Ann Arleklo efterlyser.
Därtill har vi återkommande överläggningar med den danska sidan eftersom det är en region som håller på att växa samman.
Det är viktigt att vi har samma syn på de olika gränsövergångarna, att vi har en väl fungerande arbetsmarknadsregion och att vi inte minst har en smidighet vad gäller godstransportflödena, som till stor del passerar genom Danmark. Det här är i allra högsta grad en bekräftelse och ett bejakande av det som Ann Arleklo efterlyser.
Vi ser till helheten och blickar framåt på vilka förändringar som kan komma till stånd med anledning av de nya investeringar som sker mellan Danmark och Tyskland.
Åsa Torstensson (C):
Precis som Maria Stenberg säger tror jag att det är oerhört viktigt att vi noga följer detta. Jag måste ändå ge en tillbakablick. Maria Stenberg vet säkert hur situationen ser ut. Efterfrågan på Svensk Kassaservice minskade stadigt.
Lantbrevbärarnas transaktioner minskade med mer än 40 procent mellan 2004 och 2006. Det är helt tydligt att landsbygdens folk valde bort den servicen av den anledningen att det fanns annat som kanske var både tryggare och säkrare som man undan för undan växlade över till.
Under 2007 betalade så mycket som 99 procent av befolkningen sina räkningar och tog ut kontanter på annat sätt än genom Svensk Kassaservice. Det hade naturligtvis sin förklaring i att det blev både dyrare och sämre service totalt sett på Svensk Kassaservice när allt färre efterfrågade den. Det är det som är grunden till förändringen.
Beslutet har ju inte genomförts för att det ska vara av ondo. Det som det handlade om var om man kunde använda 400 miljoner på ett bättre sätt för att skapa nya möjligheter till service som kan vara nog så bra och just det som efterfrågas.
Maria Stenberg hänvisar till landsbygdens problem. Men det var landsbygden som via lantbrevbärarna valde bort den här servicen. Det arbete som länsstyrelsen i Dalarna gör är viktigt. Det sker inget skifte över en natt. Det finns en grupp som man alltid måste ha starkt fokus på så att det fortfarande blir bra service.
Därför är det upphandlat, dock inte dagskassorna av den anledningen att det här är riktat till företagare och marknaden borde träda in och vara intresserad av att leverera en sådan service. Undan för undan har det vuxit fram på andra ställen.
Det är de goda exemplen som länsstyrelsen i Dalarna och PTS ska ta med sig och föra informationen vidare. Ljusterö är ett väldigt isolerat område som naturligtvis har unika problem. Där har man hittat nya lösningar som är bra för företagen.
De goda exemplen ska naturligtvis utvecklas och spridas vidare. När man för samtal med länsstyrelsen i Dalarna som är ansvarig för detta förstår man att det finns områden som har fortsatta problem. I andra län har man inte kunnat identifiera något större problem.
Det har undan för undan utvecklats alternativ eller också har man inte kunnat identifiera problemet. Därför är det oerhört viktigt att vi fortsätter och att länsstyrelsen i Dalarna, som jag har förstått efter den information de gav oss, kommer att ha en fördjupad dialog med de övriga länsstyrelserna för att få ett mer rättvist underlag.
Åsa Torstensson (C):
Maria Stenberg hänvisade till olika ideologier. Har Maria Stenberg missat att det var den socialdemokratiska infrastrukturministern som tillsatte en utredning för att se över hur Svensk Kassaservice skulle kunna förändras?
"Den snabba utvecklingen när det gäller marknadssituationen för kassaservicetjänster gör det nödvändigt att utreda det statliga åtagandet och statens krav på den aktör som skall tillhandahålla kassaservicen i förhållande till det reella behov som finns. De ökade kostnaderna till följd av den minskade efterfrågan av tjänsterna kräver också att formerna för tillhandahållandet av den grundläggande kassaservicen ses över för att kostnaderna ska kunna anpassas till en efterfrågan som förändras över tiden."
Detta var hämtat från uppdraget till den utredning som den socialdemokratiska regeringen tillsatte. Utredningen föreslog därefter en avveckling av Svensk Kassaservice. I stället skulle staten upphandla kassatjänster där det inte fanns underlag för marknaden. Det är precis det som har genomförts.
Med den kritik som Maria Stenberg nu för fram kan jag förvänta mig att vi under måndagen i er budgetmotion kan se att ni har tillfört nya resurser för att hantera Svensk Kassaservice och Betalservice på ett annat sätt. Det kan jag se fram emot.
Åsa Torstensson (C):
Det var Maria Stenberg själv som hänvisade till att det gällde grundläggande ideologiska skillnader. Eller var det inte det, Maria Stenberg? Därför tror jag att det är viktigt att man förtydligar vem det var som tog initiativ i syfte att förändra Svensk Kassaservice. Den ideologiska touchen faller därför tillbaka på Maria Stenberg själv som interpellant.
Inte desto mindre är det oerhört viktigt för mig att vi har bra och grundläggande service och teknisk utveckling i hela landet. Det är av den anledningen som jag samtalar med företag, till exempel turistföretag som Maria Stenberg hänvisar till. Det är också därför som jag sätter mig ned tillsammans med alla de olika pensionärsorganisationerna i syfte att identifiera problem och den diskussion som finns ute i organisationerna.
Vid de möten som jag har haft med pensionärsorganisationerna har man inte pekat på någon tydlig negativ situation. Därmed inte sagt att det inte finns geografiska områden som har problem. Det är därför som länsstyrelsen i Dalarna har ett mycket tydligt uppdrag att identifiera detta.
Enligt ett underlag hänvisar man till att man tillsammans med PTS kommer att gå vidare för att undan för undan skapa bättre möjligheter, till exempel för att när det gäller dagskassorna finna möjligheter så att marknaden mycket tydligare träder in.
Åsa Torstensson (C):
Maria Stenberg har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att övervaka att tillståndsvillkoren uppfylls både tekniskt och i praktisk funktion samt att marknaden faktiskt erbjuder tjänsterna. Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att mobiloperatörerna verkligen erbjuder de tjänster som de har åtagit sig att leverera.
Maria Stenberg och Marie Nordén uttrycker en oro för att det inte finns fungerande mobiltelefoni i hela landet och pekar båda särskilt på förhållandena i norra delen av Sverige. Jag vill börja med att säga att min utgångspunkt är att hela Sverige ska ha tillgång till så bra elektroniska kommunikationer som möjligt. Det gäller telefoni, mobil kommunikation och bredband.
I dag finns ju mobilt bredband med höga hastigheter som ett bra alternativ. Regeringen har nyligen antagit ett mål som säger att alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda sig av elektroniska samhällstjänster och service via bredband. Förhoppningsvis kommer riksdagen inom kort att ställa sig bakom detta mål. I första hand är det marknaden som ska tillgodose användarnas behov av bra och prisvärda tjänster.
Statens huvudsakliga roll är att se till att marknaden fungerar effektivt och att förutsättningar för att driva verksamhet är goda i hela landet. Den viktigaste förutsättningen är en fungerande konkurrens. Eftersom det finns glesare bebyggda områden, där marknadskrafterna har svårare att nå fram, används bland annat täckningskrav. I dagsläget uppfyller alla tillståndshavare som har täckningsvillkor dessa. Post- och telestyrelsen utövar denna tillsyn.
Utöver den täckning som måste tillhandahållas erbjuder operatörerna, som ju verkar på en konkurrensutsatt marknad, tjänster i ytterligare områden utifrån kommersiella överväganden. Det har visat sig att utbredd täckning kan vara en stark konkurrensfördel. Så sker även i Norrbotten.
I Norrbottens län finns det mobilnät som täcker över 99 procent av befolkningen och minst 80 procent av ytan, vilket är vad tillståndsvillkoren kräver, och mer därtill. Mobiltäckningen möjliggör inte bara rösttelefoni utan också datakommunikation över Internet med hastigheter omkring en megabite per sekund.
Jag tycker att det är värt att framhålla att mobiltäckningen i Sverige generellt är mycket god och långt bättre än i många andra länder. Vi ska dock inte nöja oss med det utan tvärtom sträva efter att skapa förutsättningar för att öka täckningen. Detta är något som sker. Vi ser att mobiltäckningen sammantaget blir bättre och bättre för varje år i hela Sverige.
Vi får bättre och bättre tillgänglighet rent geografiskt, det vill säga att näten förtätas och byggs ut. Bredbandshastigheterna höjs, och vi kan utföra fler och fler tjänster elektroniskt.
Åsa Torstensson (C):
Marie Nordén sade att jag inte svarade på hennes fråga: Vilka åtgärder avser infrastrukturministern att vidta för att mobiloperatörerna verkligen ska erbjuda de tjänster som de åtagit sig att leverera? Jag svarade: I dagsläget uppfyller alla tillståndshavare som har täckningsvillkor dessa. Det är PTS som är tillsynsmyndighet och ska se till att avtalen uppfylls.
Låt mig gå tillbaka till NMT och tydliggöra det eftersom en del av de frågeställningarna berörs här. Tillståndet skulle inte säljas. Det gamla NMT-systemet från 1981 hade nått sin tekniska livslängd och skulle avvecklas, bland annat eftersom det inte längre fanns reservdelar eller terminaler.
Vid årsskiftet 2004/05 skickade PTS ut en allmän inbjudan till att ansöka om ett nationellt tillstånd i 450-megaherzbandet. Fem företag lämnade in ansökningar, Nordisk Mobiltelefon, Green Network, Cubio Networks, Epicom och Svenska UMTS-licens Holding.
I tillståndet står det att det ska ersätta NMT 450-bandet och täcka 80 procent av varje län senast den 1 juli 2007. Telefoni med handburen enhet har aldrig krävts utan "allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst i form av mobil telefonitjänst".
Så är det avtal som PTS har att tillse att det följs.
Åsa Torstensson (C):
Nu kom det ytterligare frågor. Jag börjar med Marie Nordéns frågor om fast mobil. Vi har haft den diskussionen några gånger. Jag upprepar: Alla har rätt till telefon. Det är en samhällsomfattande tjänst.
När Telia Sonera avvecklar kopparnätet ska det ersättas med motsvarande teknik så att en telefon fungerar. Telia Sonera ersätter det med fast mobil.
Om det i vissa delar av landet mot förmodan inte görs någon ersättning med ny teknik har regeringen avsatt medel i budgeten för att se till att det görs en upphandling så att tekniken fungerar. Att ha telefon är en rättighet.
I ett antal kommuner gör man försök för att se hur man kan skifta teknik utan att det blir problem.
Jag ställer mig bakom vikten av att vi har så bra mobiltelefontäckning som möjligt i hela landet. Det är naturligtvis avgörande. Jag hänvisar återigen till täckningsgraderna.
I Norrbotten har man en täckningsgrad via turbo 3G på 99,3 procent av befolkningen, via Net 1 på 98,2 procent. När det gäller arbetstillfällen via 3G är vi uppe på 98,8 procent, och arbetstillfällen via Net 1 ligger på 97,6 procent.
Det är lägre när det gäller yttäckningen eftersom länet är så glest befolkat. Det är naturligtvis en annan nivå. Där har Net 1 80 procent att leverera. Vi har både nytäckning och befolkningsmål att hantera.
Det finns vita fläckar. Jag kan se problematiken. Vi har gjort en utredning om hur vi ska hantera frekvenserna.
I den frekvensutredningen har man identifierat att målet 100 procents yttäckning överallt skulle motsvara en ytterligare investering på upp mot 9 miljarder. Det är en balansgång som PTS har att hantera när man ställer krav på yttäckning kontra befolkningstäckning.
Vem ska betala nästa täckningsgrad? Vi ser dock att det blir bättre och bättre täckningsgrad över tid.
Åsa Torstensson (C):
Självklart är det så, Marie Nordén! Avtal ska hållas, och är avtal brutna är det Post- och telestyrelsens ansvar att följa upp det. Det är det som åligger den myndigheten. Det är naturligtvis också den som ska ge svar på om någon del i avtalet är bruten. Det ställer jag mig fullständigt bakom. Det är oerhört avgörande.
Marie Nordén kommer in på den fasta telefonin igen, och jag vill upprepa att vi har en lagstiftning som styr den fasta telefonin. Blir man av med en fast telefon via till exempel Telia har man rätt att få den ersatt med en annan teknik.
Men den rättigheten är riktad till bostad eller till arbetsställe. Det är där vi har den rättigheten, och via budget har vi tydliga möjligheter till upphandling. Låt oss gå tillbaka till den mobila telefontäckningen. Vi har ju sett en utveckling av tjänsterna och hur täckningen blir bättre.
Jag har, måste jag upprepa, svårighet att se att det skulle bli en hundraprocentig täckning. Interpellanterna kom inte heller in på vad en hundraprocentig täckning de facto betyder. I reella kostnader innebär det investeringar motsvarande 9 miljarder för att täcka alla delar av Sverige.
Jag är medveten om att vi har vita fläckar på kartan, och jag ser hur de vita fläckarna blir färre. Inte desto mindre är det stora investeringar som i så fall ska genomföras antingen direkt över budget eller via att kunderna betalar. Det är en ständig balansgång mellan befolkningstäckning och yttäckning.
Åsa Torstensson (C):
Eva-Lena Jansson har ställt frågor till Maud Olofsson om taxinäringen. Eva-Lena Jansson har frågat om näringsministern avser att vidta några åtgärder för att den seriösa taxinäringen ska skyddas mot osund konkurrens och även om näringsministern avser att ta några initiativ för att öka kontrollen av taxinäringen liknande den som görs exempelvis i restaurangbranschen. Arbetsfördelningen i regeringen är sådan att det är jag som ansvarar för dessa frågor.
Jag har sagt det ett antal gånger och vidhåller det jag sagt tidigare - jag anser att tillsyn och kontroll är det viktigaste redskapet för att komma till rätta med den ekonomiska brottsligheten och därmed den osunda konkurrensen som finns inom taxinäringen.
Ekonomisk brottslighet och osund konkurrens inom taxinäringen är inget som uppkommit under de senaste åren utan något som funnits även före avregleringen år 1992. Det säger en hel del om problemdynamiken. En effektiv tillsyn och kontroll är den mest lämpade och effektiva insatsen mot dem som fuskar.
Samverkan mellan ansvariga myndigheter har visat gott resultat. Polisens, Skatteverkets, Ekobrottsmyndighetens, Försäkringskassans och Transportstyrelsens kontroller av taxinäringen anser jag vara rätt väg i arbetet med att bekämpa den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen. Vad gäller hutlösa priser för taxiresor är det något som kommer att åtgärdas inom kort.
Transportstyrelsens rapport om en översyn av prisinformation för taxiresor har inkommit till Näringsdepartementet. Beredning av förslagen pågår. Främst rör det sig om en förenklad och läsvänlig prisinformationsdekal så att kunden själv kan avgöra om priset på resan är acceptabelt eller ej.
Man pratar om problem med "hutlösa" priser av oseriösa taxibolag men dess värre är det ovisst hur stort problemet verkligen är. Transportstyrelsen ska därför inom kort påbörja en kartläggning av problemets omfattning.
Åsa Torstensson (C):
Jag håller med Eva-Lena Jansson om att det är oerhört viktigt att man agerar mot skattefuskare. Därför var jag tydlig i mitt svar. Detta är ett pågående arbete, och det pågår en intensifiering i samverkan mellan de ansvariga myndigheterna som just har till uppgift att komma åt skattefuskare.
Det handlar om Polisen, Skatteverket, Ekobrottsmyndigheten, Försäkringskassan och Transportstyrelsen, som har lagt ökat fokus på taxinäringen sedan några år tillbaka i syfte att just komma åt skattefuskare.
Prissättningen mellan kunden och taxiföraren är en väldigt speciell situation i förhållande till andra situationer som involverar en säljare och en kund. Det är väldigt ofta en engångsförbindelse, vilket gör att information är A och O. Det har man pekat ut tidigare.
Transportstyrelsens rapport, som just nu bereds i Regeringskansliet, pekar på vikten av tydligare information, så att kunden kan göra tydliga självständiga val och jämförelser. Det är i allra högsta grad viktig information för den enskilde kunden som köper en tjänst.
Vi kan återkomma till diskussionen om tömningscentraler. Det är mycket tydligt i det underlag som har redovisats att just fuskandet är starkt relaterat till de större städerna.
Eva-Lena Jansson förordar att vi ska införa regler och nya kostnader som drabbar en hel bransch.
Det är alltså en oerhört tydlig kontroll. Eva-Lena Jansson är dock beredd att lägga en tung regelbörda på hela taxibranschen trots att det är ganska unika områden som befinner sig i den specifika skattefuskarsituation som Eva-Lena Jansson beskriver.
Det är därför det är oerhört viktigt att det arbete som de olika ansvariga myndigheterna har påbörjat fortsätter, och jag tror att det är kontroll och uppföljning som är otroligt viktigt här.
Åsa Torstensson (C):
Jag är mycket medveten om att Eva-Lena Jansson och jag har vitt skilda synpunkter när det gäller att stärka företagandet i det här landet. Specifikt har vi vitt skilda synpunkter och ambitioner vad gäller att minska regelkrånglet för företagandet.
Det är naturligtvis så, om jag ska vara övertydlig, att det om taxiföretag till 98 procent har verksamhet som är offentligt upphandlad är ett oerhört tydligt kontrollsystem i ett sådant förfarande.
Därför är det naturligtvis vitt skilda situationer när man just identifierar företag utanför de större städerna kontra storstadssituationen. Det är också därför vi arbetar mycket konsekvent just med att kontrollera branschen, allt i syfte att få bort de oseriösa.
Vi har nämligen regler att följa och hantera. När vi pratar om tömningscentraler låter det på Eva-Lena Jansson och Christina Axelsson som att det är lösningen och att det därmed inte går att fuska.
Vi får väl vara lite ärliga och säga att för den som tänker fuska är även tömningscentraler något det är möjligt att kringgå. Det är så med den teknik vi har att hantera.
Initiativ har tagits och uppdrag har lagts ut på grund av eller tack vare att vi har en dialog med Visit Sweden och hotell- och restaurangkedjorna. Där har man tydligt signalerat vad man har upptäckt.
Det är därför vi arbetar vidare med att skapa bra förutsättningar för att kunden ska kunna avgöra om det är rimliga priser. Kunden ska kunna göra jämförelser mellan olika taxiföretag och känna sig välkommen när man kommer till Stockholm eller till Sverige, naturligtvis även utländska besökare.
Arbetet med kontroll och med att komma åt skattefiffel fortsätter, och det tror jag är det mest effektiva.
Åsa Torstensson (C):
Jag tycker precis som Christina Axelsson att människor ska kunna känna sig välkomna till Sverige och till den vackra huvudstaden. Det är därför som arbetet för att förbättra informationen för tillfälliga besökare som behöver använda sig av taxi är viktigt, och det arbetar vi vidare med.
Vid det korta tillfället finns en direkt relation mellan köpare och säljare av en taxiresa, vilket gör att det är viktigt med bra information för tillfälliga besökare. Det kom några konstiga påståenden från Eva-Lena Jansson eller om det var Christina Axelsson med anledning av situationen för taxiföretag utanför storstäderna.
Ingår man i en offentlig upphandling och det är offentligt upphandlade resor ingår man i ett kontrollsystem. Ni är beredda att lägga ytterligare kostnader på en hel bransch i stället för att bejaka att, som regeringen har valt att göra, tillföra nya resurser till polisen generellt sett så att man kan beivra brottslighet.
Där ingår brottsligheten inom taxinäringen.
Åsa Torstensson (C):
Jasenko Omanovic har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att underlätta för hårt drabbade flygplatser i Norrland. Jag har svarat på denna fråga i ett frågesvar den 17 maj. Jasenko Omanovic ställer nu samma fråga i en interpellation, och jag ger honom samma svar i dag som jag gav den 17 maj.
I dagsläget är det för tidigt att avgöra i vilken form eller i vilken omfattning flygstoppet i anledning av askmolnet kommer att ha påverkat de regionala flygplatserna. Regeringen följer utvecklingen noga.