Luciano Astudillo (S):
Det är väldigt viktigt att förstå att de ekonomiska teorierna, Littorin, som ni har läst om i böcker - Beveridgekurvor och undanträngningseffekter - sedan när de ska appliceras på verkligheten inte riktigt behöver bli som man tror. Det finns samhällsekonomi och människor däremellan som påverkar. Det är viktigt att ta med sig det, så att inte teorierna alltid blir överordnade människorna - systemen överordnade människorna.
Jag tycker att de förändringar som sker andas det: Man hänvisar hela tiden till någon sorts makroekonomiska förändringar som teoretiskt kanske leder till fler jobb. Ja, det gör de kanske, tror vi, men då till låglönejobb. Det har ju debatten handlat om. Vad gäller dem som står allra längst bort från arbetsmarknaden fick jag ett mejl från en arbetsförmedlingschef i Malmö.
Han skriver, i stil med det jag sade i min inledning: I denna konjunktur är det naturligt att dra ned på de arbetsmarknadspolitiska programmen. Dock är det så att arbetsmarknadsutbildning är högt prioriterat. Det finns dock en risk att de personer som behöver längre tider i arbetsmarknadsutbildning eller behöver längre förberedande insatser inför en sådan kan få svårigheter att klara av utbildningen.
Jag hoppas att jobb- och utvecklingsgarantin kan vara ett redskap i det vidare arbetet för dessa grupper. Det är rätt intressant att vi har en arbetsmarknadsminister som inte nämner det som eventuellt skulle kunna reparera all den skada som Littorin håller på att åsamka arbetsmarknaden. Det är ju jobb- och utvecklingsgarantin som han har lovat kommer nu i vår. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att man inte nämner den utan tappar bort den i åtgärderna.
Det visar lite på intresset för hur den ska se ut. Det är ju så att många undrar hur den här jobb- och utvecklingsgarantin ska se ut. Jag tror, med tanke på många av de försämringar som görs i a-kassan också, att det kommer att krävas väsentligt mycket mer resurser än vad Littorin har pengar till för att klara av att ge den kvalitet som behövs.
Dessutom är det enligt Ams så att 80 procent av dem som riskerar att hamna här saknar eftergymnasial utbildning, så det kan vara så, trots att Littorin står här och säger något annat, att det behövs lite längre utbildningar. Då är det så att alla de förändringar som gjorts av inriktningen på arbetsmarknadspolitiken riskerar att drabba just de människor som har en bit kvar till det där arbetet.
Jag vill ändå ge Littorin en chans här i slutet att reparera sina misstag och sina felsägningar genom att ändå ge några besked kring jobb- och utvecklingsgarantin, som jag tror eventuellt kan ge dem som står längst bort från arbetsmarknaden möjlighet att komma in. Det är frågor som Ams också är rätt intresserade av att få svaren på.
Kommer jobb- och utvecklingsgarantin att byggas upp successivt? Det rör sig om rätt stora mängder människor, upp till 100 000 människor, som kommer att hamna där - poff! - över en natt, inte minst på grund av de försämringar som ni har genomfört på a-kassans område. Och hur kommer jobb- och utvecklingsgarantin att finansieras? Finansieringen måste vara robust. Det rör sig om 20-22 miljarder för att klara en bra verksamhet.
Var finns de pengarna?