Tina Ehn (MP):
Jag får tacka för svaret som jordbruksministern har gett på denna interpellation som är ställd av Helena Leander. På grund av att Helena inte kunde delta i den här interpellationsdebatten har jag fått förtroendet att ersätta henne. Frågan om djurskyddet, specifikt tävlingsdjurskyddet, i det här fallet travhästarnas skydd, har varit uppe i kammaren för diskussion förut. Det har också uppmärksammats via tv-medierna för inte så länge sedan.
Man vittnade om de skador som visat sig uppkomma på hästarna, skador som jag, Helena och andra tidigare har tagit upp i frågeställningar. Det är ett komplext problem att ta itu med, där ansvaret bollas mellan olika aktörer. Låt oss börja med att hästar startar i tävlingar i allt yngre år. Man kan verkligen ifrågasätta detta. Tävlingarna är tv-sända. De är direktsända.
Starterna ska gå av stapeln på utsatt tid. Ingenting får egentligen gå fel. Mycket pengar står på spel, och hästarna är verktygen för hela showen. Hästar är till sin natur fantastiska, lojala och samarbetsvilliga. Hästars försvarsförmåga är framför allt flykt, och hästar är rädda om sina ben. Det är just därför vi kan få dem att springa och hoppa.
Genom träning blir de väldigt duktiga på att prestera än mer. För att hästar ger allt, är en rubrik som både skrämmer och fascinerar, en väl känd slogan. I Sverige blev det tillåtet att spela på hästar år 1923, men beslutet var omdebatterat. En motion från jordbruksutskottet om spel på hästar hade tidigare avslagits med hänvisning till att kapplöpningar var förenade med djurplågeri.
I dag har vi spel på hästar och en omsättning inom trav- och galoppsporten på många miljarder kronor - enligt uppgift 12 miljarder 2007. Staten, kan man säga, får 1,3 miljarder i skatt från ATG. Måste det vara något fel på det här? Nej, det måste det självklart inte vara. Travsporten är ett stort folknöje. Det finns massor av hästintresserade människor bakom alltihop. Det ska också sägas att de flesta som ändå har hästar som ett stort intresse vill väl.
De är duktiga, och de bryr sig. Ändå har vi i dag ett spel på hästar med tillåten utrustning som tål att ifrågasättas. Vi har också en statistik som säger att hästarna mår uruselt i sina magar. En studie från 2006 pekar på att 70 procent av travhästarna har magsår. Det talas om utslagning av unga hästar som borde ha många friska år framför sig men som pressats för tidigt och för hårt, vilket nog kan sägas inte är förenligt med djurskyddslagstiftningen.
Jordbruksministern säger i slutet av sitt svar att "det är svårt, för att inte säga omöjligt, att enbart genom lagstiftning, andra regelverk och kontroller komma till rätta med alla överträdelser av djurskyddsbestämmelserna". Det är helt säkert sant. Det är just därför dessa lagar och regler bör kännas möjliga att tillämpa. De ska vara trygga och hjälpa till, inte låsa fast ett felaktigt system.
Även om regeringen har gett Jordbruksverket i uppdrag att se över arbetsordningen för banveterinärerna finns det flera problem som behöver belysas. Ett av dessa är den utrustning som tillåts användas och som skapar obehag och skador i vissa fall. Den behöver godkännas någonstans. Det här lämnade jag in en motion om i höstas, och jag hoppas att dess budskap når fram.
Det behövs, som jag förstår, ett kritiskt granskande av systemet och, som sagt, en utredning om banveterinärernas ansvar. Vi vill gärna i det här landet tala om att vi har ett fantastiskt djurskydd och att vi är bäst i världen på djurskydd. Det är en förtroendefråga som lätt kan falla ihop. Det goda svenska djurskyddet ska gälla alla våra djur, även hårt tränade och presterande travhästar. Att unghästar tas till tävlingar i större omfattning är verkligen något som kan ifrågasättas.