Sven Otto Littorin (M):
Jag är oerhört glad och tacksam över att deltidsarbetslösheten det senaste året har sjunkit med över en femtedel. Det är den största nedgången i deltidsarbetslösheten på många decennier av socialdemokratiskt styre. Det är oerhört glädjande. Jag är också glad för de kommuner som erbjuder sina medarbetare heltidstjänster. Där har vi exempel som Nynäshamn, som är en socialdemokratiskt styrd kommun, eller Linköping, som är en alliansstyrd kommun. Det är alldeles utmärkt.
Jag förstår inte varför vi har haft ett system där man har kunnat deltidsstämpla upp till 18 år i extremfallet. Då är det inte längre en omställningsförsäkring. Det är ett effektivt sätt att undanta arbetsgivarna från deras skyldighet att organisera arbetet på ett sådant sätt att de erbjuder heltidstjänster till dem som vill ha det i stället för att vältra över kostnaderna för denna oförmåga på a-kassor och skattebetalare.
Det är cyniskt om något att ha ett sådant system och kalla det för ett jämställt, solidariskt system. Det är ett hån. Jag är naturligtvis också glad åt att Dalarna nu erbjuder heltidstjänster. Det är oerhört intressant. Peter Hultqvist och Socialdemokraterna i Dalarna gör ett stort nummer av detta. Men är det inte så att man har haft socialdemokratiskt styre i Dalarna under väldigt lång tid de senaste decennierna? Varför är det möjligt först nu? Det är naturligtvis en fråga jag måste ställa mig. Jag håller helt med Luciano Astudillo. Politik har effekt.
Det är helt riktigt. När man nu inte längre kan vältra över kostnaderna på någon annan för att man inte organiserar arbetet så att man erbjuder heltidstjänster måste man för en gångs skull som arbetsgivare organisera sig på ett sätt som just löser det här problemet. Det är därför det socialdemokratiskt styrda kyrkorådet i Ystad till exempel erbjuder sina två medarbetare heltid, efter 18 respektive 35 års anställning.
Man har haft 18 respektive 35 år på sig att organisera sig på det sätt som nu möjliggörs. För mig är det en gåta hur man kan stå upp och försvara en deltidsstämpling under så lång tid som har gjort att arbetsgivarna inte tagit sitt arbetsgivaransvar. Det är för mig helt obegripligt.
När det gäller risken för övervältring av kostnader tycker jag att man ska komma ihåg två saker, nej, en sak kanske räcker, nämligen att a-kassans grundbelopp i nästan samtliga fall överstiger socialbidragsnormen. Det innebär naturligtvis att den här övervältringen inte sker. Det är också det vi ser när vi tittar på socialbidragens utveckling under det senaste året. Det är en svag nedgång, inte en uppgång.
Den nedgången hade varit betydligt kraftigare om vi inte hade haft kostnader för flyktingmottagande, som är en del av förklaringen till att det har gått upp. Slutsatsen blir naturligtvis att det är oerhört bra att de arbetsgivare som finns - kommunerna är ju i nästan samtliga fall den största arbetsgivaren i kommunen - tar det här ansvaret. Det finns ingen som helst rimlig anledning att en så stor arbetsgivare som en kommun inte ska kunna erbjuda de av sina anställda som vill heltidstjänster.
I stället har man avstått från att göra just det och vältrat över kostnaderna. Det tycker jag naturligtvis är någonting som vi på det här sättet förhindrar. Det är naturligtvis också därför vi ser att deltidsarbetslösheten nu sjunker oerhört kraftigt. Grunden för interpellationen är naturligtvis, om jag ska försöka tolka den, en oro för just de ofrivilligt deltidsarbetslösa. Jag delar den oron.
Jag tycker inte att det är bra eller rimligt, utan naturligtvis måste vi hitta olika vägar för att kunna se till att de som vill öka sitt arbetsutbud, vill delta och jobba mer ska kunna ha en möjlighet att göra det. Det gamla sättet fungerade inte. Risken med en lagstadgad rätt till heltid har vi berört i flera debatter tidigare. Den risken är, som majoriteten av remissinstanserna vid det tillfället sade, att det inte blir en lagstadgad rätt till heltid utan en lagstadgad rätt till nolltid.
Nu ser vi äntligen deltidsarbetslösheten sjunka. Det är jag väldigt glad för.