Peter Hultqvist (S):
Jag har aldrig närt någon uppfattning om att man ska begära platser till vilket pris som helst. Självklart ska det vara kvalitet, men det tar tid att bygga upp kvalitet. Det sker inte över en natt. Det tror jag nog att Björklund känner till. Den här typen av nidbildsargumentation om doktorshattar och annat ger liksom inte den här debatten någon kvalitet.
Det är bara ett sätt att brutalisera ordutbytet i syfte att komma ifrån kärnan i sakfrågan. Kvalitetsgranskningar som har gjorts visar att de regionala högskolornas utbildningar hävdar sig ungefär lika bra som universitetens. Dessutom är deras nära samarbete med framtida arbetsgivare och deras viktiga roll i regionerna en fördel. Trots detta upplever vi sådana saker som nu sker.
Högskolan Dalarna får alltså mycket goda resultat på lärarutbildningen men blir inte tilldelad fler platser. Däremot får Stockholms universitet och Umeå universitet, som inledningsvis inte fick examensrätt på lärarutbildning, fler platser. Det tycker jag är att gynna traditionella universitetsorter på regionala högskolors bekostnad. Jag tycker att det är en mycket intressant händelse.
Sedan hänvisar Björklund till att det skulle ha varit något sätt att driva förskollärarutbildning på Högskolan Dalarna som gjorde att man fick examensrätten indragen. Indragen, säger du. Man fick inte tillstånd i första ansökningsskedet. Däremot har man nu vidtagit åtgärder för att stärka kompetensen.
Men då har, precis som Monica Green säger, platserna dragits in så att man får ta resurser från annat håll om man ska göra en nystart av den här verksamheten. Så här ser verkligheten ut. När man lägger alla de här pusselbitarna och försöker se en helhet kan man notera att utbildningar dras till de stora universitetsorterna. Det är ingen hemlighet. Du har ju skrivit det själv.
Jag kan bara konstatera att vår högskola har haft propåer från både Örebro och Uppsala om att gå samman.
När det gäller bilden av vad som är reell verklighet och vad som är ytans verklighet kan jag bara konstatera att det står många fina ord i propositioner och i alla möjliga uttalanden, men verkligheten är ju den att man aktivt försöker påverka för att dra utbildningar till de stora universitetsorterna och underordna de regionala högskolorna. Så ser det ut och så går ju snacket i organisationen.
Det är stabilt högt uppsatta tjänstemän som verkar i det. Sedan får man väl vara naiv som riksdagsledamot och tro på allting som står i de fina papperen, men verkligheten är betydligt mer komplicerad än så. Är det någonting ett långt politiskt liv har lärt mig när det gäller hur man hanterar offentlig förvaltning är det att man nog bör kunna vara både örn och mullvad, se vad som händer i verkligheten och också betrakta den med ett lite bredare perspektiv.
Då hamnar man nog rätt i analysen så småningom. Men att bara läsa handlingar och lyssna på uttalanden brukar kunna ge en ytlig och felaktig bild som slutar med att man är lurad. Jag skulle också vilja ha svar på frågan när det är dags för Högskolan Dalarna att få extra platser i sjuksköterskeutbildningen. Nu kommer naturligtvis ministern att säga: Det kan inte jag svara på, för det är någon annan myndighet som ansvarar för det. Varför tar jag upp detta?
Det är därför att vi nu ser en uppbyggnad där Högskolan Dalarna ska vara med och med 5 miljoner per år finansiera utbildning för läkare, tandläkare och sjuksköterskor på andra ställen. Men vi har en bra sjuksköterskeutbildning. Kanske är det dags för den att få fler platser. Jag tycker att Jan Björklund skulle ta sig en allvarlig funderare på det.
Slutligen: Ser du inte själv de strukturella rörelser som sker inom hela högskoleväsendet, där de gamla universitetsorterna gynnas?