Jonas Sjöstedt (V):
Jag tackar ministern. För inte så länge sedan var jag ute hos en kooperativ hemtjänst i Värmdö utanför Stockholm. Det är en utförare som inte är kommunal. Det är en väldigt välskött verksamhet. De har kollektivavtal och behandlar sina anställda väl, och de tar inte ut någon vinst. De återinvesterar sin vinst i verksamheten. Jag tycker att det är ett utmärkt exempel på att man kan ha flera olika utförare. Man kan också ha olika former av val.
Vänstermajoriteten i Norrköping har ett system som man kallar egna timmar. Det innebär att de äldre har inflytande över hemtjänsthjälpen de får och kan också välja mellan olika utförare. Det är det här debatten handlar om, inte det som Maria Larsson försöker få den till att handla om.
Den handlar om ifall de anställda ska ha goda arbetsvillkor som ytterst garanteras av kollektivavtal, eftersom privatiseringen har öppnat för att man dumpar de anställdas villkor. Det är detta den här debatten handlar om. Vad debatten också handlar om är om pengar som skattebetalarna har betalat ska få gå till privata vinster eller om de ska gå till de äldre, som de faktiskt var avsedda för.
Vi vet att bland de privata utförarna dominerar ett fåtal företag ägda av riskkapitalbolag som är mästare på skatteplanering och på att göra personalnedskärningar. Vi kan läsa i tidningen varje dag om hur man som chef får bonus om man skär ned tillräckligt mycket i en del av de här företagen. Passar de att ta hand om människor i stort behov av hjälp? Jag menar att de inte gör det. Där ska vi ha aktörer som inte drivs av det kortsiktiga vinstintresset.
Att vinstintresset påverkar verksamheten är ställt utom allt tvivel. De enskilda vittnesmålen talar om hur personalen pressas, men även den rena statistiken talar om det. Vad tyder det på att 60 procent av företagen i Stockholm saknar kollektivavtal? Jo, att man inte vill ge dem rimliga arbetsvillkor. Ministern verkar inte ens tycka att det är ett problem eller något som man måste åtgärda och se till att ändra på något sätt.
Vi vet att personaltätheten är 10 procent lägre på den privata sidan än på den kommunala, och självklart påverkar personaltätheten möjligheten att hinna göra ett bra arbete. Vi vet att andelen tillfälligt anställda och timanställda är högre inom det privata, och det påverkar inte minst det som Maria Larsson mycket riktigt talar om, nämligen kontinuiteten, att samma person kan komma.
Regeringen vägrar att se det som alla andra ser, att vinstintresset ofta utarmar verksamheten och att det faktiskt också slår ut de bra icke vinstdrivande verksamheterna som inte drivs av kommunerna, vilka ger upp inför jättarnas och de skrupelfrias agerande när det gäller äldreomsorgen. Det är det som den här debatten handlar om.
Nu är svenska regler om upphandlingar kanske mer strikta - eller sämre, kan man säga - än kraven i EU:s regler. EU:s regler är dessutom på väg att ändras. Allt tyder på att vi kommer att ha möjlighet att kräva kollektivavtal vid upphandling. Det är den frågan som interpellationen tar sin utgångspunkt i. Och jag återkommer till ministern med frågan: Varför tycker inte ni att man ska ha kollektivavtal när man ska ta del av skattebetalarnas pengar?
Är det inte rimligt att allt det goda som regleras, som Ali Esbati tog upp här i sitt inlägg, är något som vi kräver när man ska få ta del av skattebetalarnas pengar? Då slipper vi se de oseriösa aktörerna som agerar lite hur som helst. En annan sak är att vi vet att många av dem som inte har kollektivavtal inte betalar för restider mellan brukarna.
Tycker ministern att det är rimligt att de som arbetar i hemtjänsten till stor del ska arbeta gratis därför att man saknar kollektivavtal? Är det verkligen rimligt?