KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
När det gäller det sista är jag till hundra procent överens med ledamoten. Hedersrelaterat våld och förtryck är oacceptabelt och måste bekämpas kraftfullt. Våldet och förtrycket är oförenligt med jämställdhet mellan kvinnor och män och flickor och pojkar, liksom med barnets rättigheter och hbtqi-personers rättigheter. Samhället måste agera kraftfullt mot alla former av hedersförtryck.
Regeringen har agerat och kommer att fortsätta agera mot hedersnormer, hedersförtryck och hedersbrott. Vad gäller frågan om slöja är utgångspunkten att flickor och kvinnor själva ska få bestämma vad de har på sig. Staten ska inte tvinga av slöjan från dem som bär den frivilligt, och lika lite ska den tvingas på någon. Ingen - allra minst barn - ska någonsin bära slöja mot sin vilja.
Att kontrollera barns och elevers val av kläder kan i många fall vara uttryck för hedersrelaterat våld och förtryck men är det inte i alla fall. Att någon bär slöja är inte heller en ensam indikator på huruvida denna är utsatt för hedersförtryck eller inte.
I det viktiga arbetet för att fånga upp barn som utsätts för hedersförtryck kan vi inte slarva eller tro att det finns genvägar, utan det måste till ett gediget arbete för att bryta med hedersförtrycket på riktigt. Skolan möter alla barn och unga och har därför en unik möjlighet att göra skillnad. All personal som arbetar i skolan har skyldighet att anmäla till socialnämnden om de misstänker att ett barn far illa, och det är viktigt att all personal känner till sitt eget ansvar.
Regeringen har gett Skolverket i uppdrag att arbeta med just detta. Skolverket ska stärka det systematiska arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck inom skolväsendet genom kunskapshöjande insatser och stöd för olika personalgrupper inom skolan och förskolan. Sedan har vi elevhälsan, som utgör den yrkesgrupp i skolan som nämns i handlingsplanen mot könsstympning och i uppdraget till Socialstyrelsen att vidareutveckla kunskapsstöd.
Med en samlad stärkt kunskap i dessa frågor kan elevhälsan stödja andra yrkesgrupper i skolan. För att utsatta ska få det stöd och skydd de har rätt till är det också viktigt att yrkesverksamma i hela samhället har tillgång till rätt information, verktyg och kompetens kring gällande lagstiftning. Regeringen har därför beslutat om en särskild satsning för att öka kompetensen om hedersrelaterat våld och förtryck, och 180 miljoner kronor avsätts för detta ändamål under 2021. Herr ålderspresident!
Det här är åtgärder som tillsammans med många andra kommer att göra verklig skillnad för att motverka det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Det är välavvägda, konkreta och effektfulla åtgärder, men många av dessa åtgärder tar högerpartierna bort ur sina budgetar.
Jag tycker att det är oroväckande att oppositionen är beredd att så lättvindigt skära ned på och backa gällande åtgärder som faktiskt gör skillnad i arbetet mot hedersförtryck och i stället fokusera på symboler, vilket har dålig och oklar effekt och slår mot hela grupper. Regeringen kommer att fortsätta vidta kraftfulla åtgärder för att på alla plan bekämpa hedersförtrycket.
Märta Stenevi (MP):
Jag ska börja med att säga att det som ledamoten beskriver är precis de fruktansvärda konsekvenserna av det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Berättelserna om hur bemötandet från polisen, socialtjänsten och skolan varit pekar exakt på det som regeringen vill komma åt genom att satsa de pengar vi nu satsar på att få fram vägledning, stöd och möjlighet till bättre utbildning så att människor ska få rätt bemötande.
Vi ska kunna fånga upp de barn och kvinnor som man kan misstänka utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Att bara säga till barn i skolan att de inte får bära slöja kommer inte att innebära den skillnaden. Den kvinna som ledamoten tar som exempel hade med stor sannolikhet inte blivit bemött annorlunda för att hon inte bar slöja.
Vad vi däremot ser parallellt i samhället är hur kvinnor attackeras på stan, på bussen och på sin arbetsplats för att de bär slöja. Om vi verkligen ska komma till rätta med hedersrelaterat våld och förtryck behöver vi gå på just förtrycket.
När en i personalen i skolan möter ett barn som kan misstänkas vara utsatt för hedersrelaterat våld och förtryck - antingen det beror på att barnet bär slöja eller på helt andra signaler - ska en orosanmälan upprättas för detta. Det gäller oavsett om barnet har slöja eller inte.
Om vi menar allvar med att bryta med det hedersrelaterade våldet och förtrycket måste vi komma åt just detta och inte enbart slöjan. Regeringen arbetar och kommer att fortsätta att arbeta varje dag för att bryta med det hedersrelaterade våldet och förtrycket. Inget barn ska vara gift. Inget barn ska utsättas för kontroller när det innebär att leva i hedersförtrycket.
Inget barn ska behöva kontrollera ett syskon som lever i hedersförtrycket. Det här måste vi med gemensamma krafter bemöta varje dag. Då handlar det just om bemötande och att möta, fånga upp och stödja de personer som vi ser fastna i det hedersrelaterade våldet och förtrycket.
Där behöver vi lägga all vår kraft så att varje barn, varje ungdom som möter det förtrycket får det stöd de behöver i skolan, av socialtjänsten och av polisen.
Märta Stenevi (MP):
Religionsfriheten är en mänsklig rättighet, precis som så många andra mänskliga rättigheter. Även att ge uttryck för religion är en mänsklig rättighet. Det är också en rättighet för barn enligt barnkonventionen. Att däremot tvingas att ge uttryck för religion är inte någonting som något barn ska behöva utsättas för. Som jag sa i mitt svar kan det aldrig användas som ursäkt för våld mot barn.
Men de barn som väljer att uttrycka sin religionstillhörighet har en rättighet att göra det enligt barnkonventionen. Att barn tvingas att bära en religiös symbol och lever i hedersförtryck och våld ska samhället däremot aldrig någonsin acceptera. Nej, jag tycker att vi aldrig ska acceptera att flickor tvingas leva under hedersförtryck eller tvingas bära slöja.
Däremot är jag beredd att försvara deras rättighet att välja att bära slöja. Det vi behöver säkerställa är att skolan klarar att se skillnaden och erbjuder de flickor som behöver hjälp ut ur hedersrelaterat våld och förtryck den hjälp de behöver men också tillerkänner de flickor som väljer att bära religiösa symboler samma rätt till slöjan som judiska flickor har till davidsstjärnan eller som kristna flickor har till korset.
Märta Stenevi (MP):
Jag måste säga att jag blev aningen förvånad när jag läste ledamotens fråga, eftersom han påstår att jag den 25 mars i riksdagens frågestund skulle ha svarat nej på frågan om en koppling mellan migration och hedersrelaterat våld och förtryck. Jag blev tvungen att gå till transkriberingen av frågestunden, och jag har inte sagt så. Detta var väldigt intressanta fyra minuter, men jag har alltså inte uttryckt detta över huvud taget.
Vad jag däremot har svarat är: "Det här är företeelser som vi aldrig kan acceptera i Sverige och det svenska samhället. Det drabbar flickor och kvinnor men även pojkar och män på ett sätt som vi måste motarbeta. Normer - destruktiva mansnormer - kommer att behöva hanteras." Lite senare under frågestunden sa jag också: "Min absoluta övertygelse är att vi inte gör det bättre" - alltså för de här kvinnorna - "genom att stänga gränsen och låta flickor och kvinnor växa upp i läger i Libanon."
Det finns naturligtvis ett samband mellan migration och de hedersnormer vi ser i dag i den bemärkelsen att kvinnor som blev utsatta i hemlandet även blir det här, om inte normer och värderingar i släkten ändras. Därför måste samhället agera kraftfullt mot alla former av hedersförtryck. Vi kan aldrig acceptera att människor inte själva får välja vem de ska gifta sig med, barnäktenskap eller att människor utsätts för våld och förtryck på grund av hedersnormer.
Vi arbetar med en rad instrument för att på ett bättre sätt kunna förebygga hedersvåld och förtryck innan det sker. Det gör vi bland annat genom att förebygga just hedersnormer. Där är det viktigt att yrkesverksamma har tillgång till rätt information, verktyg och kompetens kring gällande lagstiftning. Vi arbetar också för att bättre kunna lagföra hedersrelaterade brott efter att de har skett.
Förra året infördes ett barnäktenskapsbrott, en ny, särskild straffskärpningsgrund som innebär att om ett motiv för brottet har varit att bevara eller återupprätta heder ska det ses som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet och ett utreseförbud som ska skydda barn från att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller att könsstympas. Fler förslag bereds just nu inom Regeringskansliet. Alla som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck har rätt till stöd och skydd.
Det är viktigt att kvinnor, flickor, män, pojkar och hbtqi-personer som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck får stöd och skydd. Och det är oerhört viktigt att stöd och insatser också riktar sig till pojkar och unga män och att de inkluderas i det förebyggande arbetet för att bryta med de här normerna. Regeringen kommer att fortsatt göra det som krävs för att motverka alla former av hedersrelaterat våld och förtryck.
Märta Stenevi (MP):
Det är en lite lätt absurd upplevelse att stå och få fyra minuters anförande uppläst om vad jag har sagt samtidigt som ledamoten uppenbarligen inte har lyssnat på ett ord av vad jag har sagt. Jag citerade mig själv för några minuter sedan. Självklart finns det ett samband mellan migration och de hedersnormer vi ser i dag i bemärkelsen att kvinnor som blev utsatta i hemlandet även blir det här om inte normer och värderingar i släkten ändras.
Jag kan också citera en gång till det som jag sa i den frågestund som den här interpellationen handlar om: "Det drabbar flickor och kvinnor men även pojkar och män på ett sätt som vi måste motarbeta. Normer - destruktiva mansnormer - kommer att behöva hanteras." För resten av mitt förra anförande får jag nog hänvisa till inspelningen i efterhand. Herr ålderspresident!
Vi har ju en verklig situation. Det som Ludvig Aspling läste upp tidigare handlar om en verklig människa. Vi har verkliga flickor och kvinnor som jag i min politiska gärning både regionalt, kommunalt och nationellt arbetar för ska få sin frihet. I stället står jag i kammaren och debatterar med den sverigedemokratiska ledamoten om saker och ting som jag inte har sagt.
Jag är fokuserad på och besjälad av att de här flickorna ska få sin frihet och att de här barnen och unga människorna som utsätts för hedersrelaterat förtryck och våld ska få sin frihet. Kanske borde vi gå över till att fokusera på vilka åtgärder vi behöver införa för att vi ska kunna bryta med exakt de normer som ledamoten anför och som jag också har hänvisat till vid ett flertal tillfällen.
Jag har berättat om en lång rad åtgärder som har införts av regeringen. Den sverigedemokratiska ledamoten är välkommen att komma med förslag, och så kan vi gärna diskutera dem i stället för att diskutera felaktiga citat av mig från tidigare frågestunder. Herr ålderspresident! Jag vill påminna om att jag i den här interpellationsdebatten representerar regeringen och inte Miljöpartiet.
Märta Stenevi (MP):
Alla som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck har rätt till stöd och skydd. Det är helt avgörande att kvinnor, flickor, män, pojkar och hbtqi-personer som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck får stöd och skydd.
En stärkt kompetens och ett välfungerande samarbete mellan ansvariga myndigheter är nödvändigt för att bekämpa och förebygga hedersrelaterat våld och förtryck och för att de som utsätts ska få det skydd och det stöd som de har rätt till. Regeringen kommer att fortsätta att göra det som krävs för att motverka alla former av hedersrelaterat våld och förtryck.
När Sverigedemokraterna har använt benämningen kulturell belastning har man beskrivit hela grupper och hela kulturer. Då beskriver man inte bara dem som utsätter andra för hedersförtryck utan också dem som drabbas av hedersförtrycket. Där håller vi inte alls med varandra.
Det vore bättre om vi kunde diskutera hur vi effektivast motarbetar hedersnormer och hedersförtryck snarare än att ha diskussioner om huruvida vissa svenskar är nettotillgångar eller nettobelastningar för samhället. Vi borde fokusera på hur vi hjälper de flickor och kvinnor som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck i stället för att debattera transkriberingarna från frågestunden - men jag rekommenderar verkligen en läsning av dem.
Märta Stenevi (MP):
har frågat mig om det är min uppfattning att vita, inrikesfödda kvinnor kommer att behöva flytta på sig för att utlandsfödda kvinnor ska få makt och om jag avser att vidta några åtgärder för att möjliggöra detsamma. Interpellanten har vidare frågat mig om det finns en risk för att identitetspolitik leder till splittring och om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra detsamma. Herr ålderspresident!
Det jämställdhetspolitiska målet är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det är då självklart alla kvinnor som åsyftas. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är dock lägre än mäns, och arbetsmarknaden är starkt könsuppdelad.
Regeringen har tillsatt en kommission för jämställda livsinkomster som bland annat har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder som bidrar till bland annat en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser. Samtidigt är arbetet med att förebygga och motverka rasism och polarisering i samhället viktigt. Det skapar förutsättningar för ett solidariskt och sammanhållet Sverige.
Rasism i olika former finns som en del av samhällets strukturer, vilket får till följd att människor får olika tillgång till rättigheter och möjligheter, makt och inflytande. På samma sätt som det finns strukturella skillnader mellan könen är även rasismen strukturell. Dessa skillnader kan samspela och förstärka varandra. Sverige ska vara ett land där alla människor ska kunna leva i frihet utan att utsättas för rasism och diskriminering.
Rasism och diskriminering ska bekämpas med samhällets fulla kraft och inom alla samhällsområden. Regeringens nationella plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott samt diskrimineringslagen utgör centrala verktyg i detta arbete.
Märta Stenevi (MP):
Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Det gäller självklart alla kvinnor och alla män. Problemet är att det inte är på det sättet i dag. Jag ska ta ett mycket konkret exempel.
En rapport från Länsstyrelsen i Stockholm visar att afrosvenskar behöver ha en forskarutbildning för att komma upp i samma disponibla inkomst som en person i den övriga befolkningen som har gått en treårig eftergymnasial utbildning. Den visar att afrosvenskar har runt 35 procent lägre lön än övriga befolkningen med motsvarande utbildningsnivå och att det är fem gånger så vanligt att personer ur den övriga befolkningen uppnår chefspositioner än att afrosvenskar med samma utbildning gör det.
De här skillnaderna förekommer för afrosvenskar oavsett om de är födda i Sverige eller inte. Herr ålderspresident! Jag skulle vilja fråga båda de sverigedemokratiska ledamöterna ifall de precis som jag ser att det i Sverige i dag förekommer strukturell rasism som begränsar vissa svenskars livsmöjligheter och hindrar dem från att ta del av sina rättigheter.
Jag tror att ledamöterna precis som jag är mycket väl medvetna om att det i dag sker en omfattande diskriminering och inskränkning av människors rättigheter i Sverige. Inte minst drabbas utlandsfödda kvinnor av detta. Det jag sa i podden och det jag menade i det citat som mycket riktigt har fått vingar är egentligen väldigt enkelt.
Vi behöver ge plats åt fler att använda sina demokratiska rättigheter och göra sin röst hörd. Det som händer i dag är att personer med utländsk bakgrund, annan etnicitet och annan hudfärg inte har samma möjligheter som inrikesfödda vita personer att utöva sina demokratiska rättigheter.
De hatstormar som möter mina kollegor ute i landet, både lokalt, regionalt och nationellt, när de har ställt upp som politiker i Sverige liknar ingenting som jag någonsin behöver bemöta. Det är inte på lika villkor. Det mitt uttalande syftar på handlar om just detta.
Om vi vill att alla ska kunna använda den allmänna och lika rösträtten som vi har i Sverige och om man på lika villkor ska kunna kandidera till den här kammarens 349 platser måste vi göra upp med den rasism och diskriminering som ledamoten mycket riktigt påpekade är olaglig men som inte desto mindre präglar vardagen för så många svenskar i dag.
Det var vad mitt poddinlägg handlade om.
Märta Stenevi (MP):
Låt mig börja med att klargöra något som jag i och för sig tror egentligen är tydligt om man lyssnar på podden. Det är att jag inte förslår någon form av kvotering, och så gör heller inte regeringen. Varken jag eller regeringen har för avsikt att diskriminera någon.
Regeringen kommer att fortsätta styra mot de jämställdhetspolitiska målen så att alla kvinnor och män har samma makt att forma samhället och sitt eget liv, och vi ska styra bort från diskriminering och rasism för att fler ska kunna verka på lika villkor.
För, herr ålderspresident, det är olika, och de hatstormar som möter de politiker som ställer upp i allmänna val och som verkar lokalt och regionalt är brutala. De blir jämförda med avföring. De möts av antisemitiska uttryck. De möts av misogyna uttryck. De möts ständigt av hat och hot.
Kvinnor möts av hat och hot som är sexualiserat. Jag är väldigt glad och tacksam över att höra att ledamöterna - åtminstone dessa två ledamöter från Sverigedemokraterna - verkar dela min absoluta uppfattning om att den strukturella rasismen i Sverige håller tillbaka kvinnor och dessutom utgör ett stort hot mot vår demokrati.
Jag ser fram emot att framöver också kunna debattera med de sverigedemokratiska ledamöterna om hur vi ska få bukt med den strukturella rasismen och det hat och de hot som följer i svansen av vissa mer nationalistiska ideologier. För 100 år sedan hade kvinnor inte fått rösta för första gången.
För 100 år sedan hade den här kammaren enbart varit avsedd för män. Så är det inte i dag. Jag hoppas innerligt att vi mycket snart ska få möjlighet att välkomna ett annat miljöpartistiskt statsråd än mig själv och som har annan hudfärg. Vi är inte där i dag.
Jag hoppas dock att vi ska få bukt med den rasism som finns i samhället med det hat och de hot som möter kvinnliga politiker och inte minst muslimska kvinnliga politiker. Muslimska kvinnliga politiker som dessutom väljer att bära slöja möts av ett tryck som har ett enda syfte: att tysta dem, att få dem att backa tillbaka, att få dem att inte använda sina demokratiska rättigheter och att få dem att inte ta sin plats i samhället.
Det gläder mig om det är så att jag åtminstone med två av den sverigedemokratiska riksdagsgruppens ledamöter nu är överens om att vi behöver göra allt som står i vår makt för att bryta med den strukturella rasismen, som håller kvinnor borta från den plats i samhället de har rätt till.
Märta Stenevi (MP):
När jag vill motverka det hat och de hot som drabbar politiker, framför allt politiker med utländsk bakgrund, omfattar det i allra högsta grad även sverigedemokratiska politiker. Ingen politiker i det här landet ska behöva utstå detta. Men det är också ett faktum att man har ett helt annat tryck emot sig om man är utrikes född.
Är man utöver det kvinna och även muslim och dessutom har valt att bära slöja är det ett oerhört tryck. Då är det inte lika villkor. Det jag har försökt säga i den här podden och i debatten i dag är att vi med all kraft behöver motverka den strukturella rasismen, så att fler ska kunna ta plats. Det gäller i alla delar av samhället. För 100 år sedan infördes allmän och lika rösträtt i Sverige.
I dag behöver vi lägga vår politiska kraft - och jag min - på att garantera att alla människor i alla grupper i samhället har möjlighet att utöva sina demokratiska rättigheter fullt ut.
Märta Stenevi (MP):
Tobias Andersson har frågat statsrådet Mikael Damberg om statsrådet och regeringen ser några problem med användningen av begreppet islamofobi och om man i så fall avser att vidta några åtgärder för att undvika det framöver. Frågan har överlämnats till mig.
I den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott, vilken beslutades i november 2016, anger regeringen att begreppet islamofobi i planen avser ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot muslimer. Islamofobi kan även drabba personer som uppfattas ha en muslimsk bakgrund. Islamofobi - eller någon annan form av rasism - har ingen plats i Sverige.
Den ska bekämpas med samhällets fulla kraft och inom alla samhällsområden. Rasism, diskriminering eller hatbrott är skadligt både för de enskilda som utsätts och för samhället som helhet. Det leder till att människor förvägras jämlika livschanser, men riskerar också att urholka demokratin genom att människor tystnar eller förlorar tilliten till exempelvis myndigheter.
Hot och ofredanden från okända personer i mataffären, långvariga och upprepade trakasserier från grannar eller hot och kränkande tillmälen som tvingat muslimska elever att låsa in sig på toaletten - Brottsförebyggande rådets rapport visar otaliga exempel på hur islamofobin tar sig uttryck och inte är avgränsad till någon särskild plats, tid eller person. För en del människor, till exempel kvinnor som bär slöja, kan islamofobin upplevas som en del av vardagen.
Definitionen av islamofobi och av andra former av rasism är föremål för ständig utveckling och diskussion. Jag anser att den definition som regeringen anger i den nationella planen mot rasism är ändamålsenligt utformad för planens genomförande. Jag planerar därför inte att i nuläget verka för att definitionen eller användningen av den ska förändras.