Esabelle Dingizian (MP):
I förra veckan nåddes vi av två rapporter som visade att den svenska skolan blir alltmer segregerad. Segregationen är en kunskapssegregation som består i att vissa klassrum presterar mycket bättre än andra klassrum. Det handlar inte om att vissa elever går i andra skolor än andra elever. Låt oss aldrig skylla eleverna för skolans tillkortakommande!
Alla skolor kan vara framgångsrika skolor - om de får rätt förutsättningar. I min hemkommun Botkyrka, som styrs av en rödgrön majoritet, har genomsnittsbetyget stigit från 185 poäng 1999 till 201 poäng förra våren.
Andelen niondeklassare som är behöriga till gymnasiet ligger på 82 procent i snitt, detta trots att förutsättningarna inte alltid är de bästa hos alla elever. Men det visar att det går. Det visar också att det inte finns några genvägar till en bättre skola. Herr talman!
Miljöpartiet har en rad åtgärder som skulle kunna bidra till en bättre skola för att möta varje ung människa utifrån deras förutsättningar. Precis som Botkyrka visat är språket en nyckel. Satsningar på modersmålsundervisning, tvåspråkig undervisning och lässtrategier i alla årskurser möjliggör för fler att hänga med i skolan.
Språket behöver inte vara en orsak till att man halkar efter, tvärtom. Det bör vara en resurs i lärandet. I det betänkande som vi har att debattera i dag har Miljöpartiet en del reservationer som gäller just språkinsatser i skolan. Vi har också reservationer gällande den allt viktigare elevhälsan.
Men jag tänkte prata om två reservationer, en om studie- och yrkesvägledning och en om praktisk arbetslivsorientering som Alliansen också väljer att avslå. Miljöpartiet anser att det är viktigt att eleverna ges förutsättningar att göra väl underbyggda val till gymnasiet. Det skulle bidra till en mer motiverad skolgång och färre avhopp från gymnasiet. Elever ställs inför allt fler val i skolan i dag.
Studie- och yrkesvägledning spelar därför en stor roll för att rätt förutsättningar ska ges i val av enskilda kurser, framtida utbildning eller yrkesval. För att minska avhoppen i gymnasiet kommer en förstärkning att vara viktig, inte bara i gymnasiet utan också i grundskolan. Den nya skollagen har förtydligat kravet på studie- och yrkesvägledning för huvudmännen.
Bra, men vi vill satsa på en utveckling av yrket för att förbättra förutsättningarna att utveckla verksamheten. Det ger fler elever förutsättningar att göra kloka val och få ut mer av sin skolgång. Vi vill se en översyn och en uppdatering av de allmänna råden för studie- och yrkesvägledning och ett stimulansbidrag för att implementera och följa upp dessa. Det har vi avsatt pengar för i vår budget.
En meningsfull och hanterbar kunskapsskola förutsätter en studie- och yrkesvägledning av högsta klass. De senaste tio åren har dock väldigt lite hänt. I grundskolan går det två studie- och yrkesvägledare på tusen elever. Bara några fler än hälften av dem är utbildade till detta. Det ger ingen god grund för kvalitet. I gymnasiet ser vi samma mönster.
Två studie- och yrkesvägledare per tusen elever. Några fler har en utbildning i yrket. Det håller inte. Här behöver göras insatser. Miljöpartiet efterlyser handling från regeringens sida. Det är bra att det finns en skärpning i skollagen, men det räcker inte. Regeringen säger sig vara orolig över de allt fler avhoppen i gymnasiet.
Men i stället för att göra insatser för att fler ska göra kloka val och sedan fullfölja sin utbildning vill regeringen och utbildningsministern sänka kraven och ge dem som är trötta och slutar ett diplom ändå. Så mycket för kunskapsskolan! Gäller inte den för alla barn? Herr talman! Något annat som är viktigt för en meningsfull skola är den praktiska arbetslivsorienteringen.
Den behöver utvecklas. Den praktiska arbetslivsorienteringen inom skolan syftar till att ge eleverna kontakt med arbetslivet. Till och med 1994 reglerades formerna för arbetslivsorientering i grundskolan i läroplanen.
I dagens målstyrda skola anges i 2011 års läroplan för grundskolan att skolans mål är att varje elev ska ha inblick i närsamhället och dess arbets- och föreningsliv. Låg mig säga att det är långt kvar innan vi når det målet. Kommuner som slutat med prao för elever i grundskolan hänvisar till att det är svårt att få fram praoplatser.
Allt tyder på att det har sin orsak i att skolan inte prioriterar praoverksamheten snarare än ett bristande intresse från arbetsgivarna. Skolan bör i samarbete med arbetsgivarnas organisationer utveckla och inte avveckla den praktiska arbetslivsorienteringen. Vi behöver göra mycket mer för att stärka kopplingen mellan arbetsmarknaden och skolan.
Vi behöver göra det långt innan eleverna hoppar av eller kommer ut med mössa i handen men med ofullständiga betyg från gymnasiet. Man kan tycka att det är i linje med både arbetslinjen och läroplanen. Riksdagsledamoten Anton Abele har till min glädje motionerat om det här. I den här frågan önskar jag att hans parti lyssnade lite mer på honom. Men nej, regeringspartiet vill annorlunda och ser inte den kopplingen.
Det beklagar jag. Jag står naturligtvis bakom alla våra yrkanden, herr talman, men för tids vinnande yrkar jag bifall till endast reservationerna 15 och 47.