Roland Utbult (KD):
Jag skulle vilja börja med att hylla den situation vi befinner oss i här i Sverige i dag, där vi kan framföra våra åsikter helt fritt utifrån vår tanke och vår verksamhet. Jag tycker att det är så starkt att vi lever i denna demokrati när andra får kämpa bara för att få uttrycka sig.
Samtidigt som vi i dag debatterar fiskeripolitiken i riksdagen kämpar svenskt yrkesfiske för sin existens. Orsaken är skenande och accelererande priser på diesel. Prisutvecklingen har medfört att fiskare på många båtar nu överväger om det ens är lönt att fortsätta fiska.
Om inte prisbilden på diesel normaliseras finns det en stor risk för brist på fisk och skaldjur i närtid när fiskare väljer att ligga kvar vid kaj. Svenskt yrkesfiske är en liten näring - det är dock en basnäring.
Om det handlar om lokalt eller regionalt fiske är lika oväsentligt som om det är småskaligt eller storskaligt - allt svenskt fiske är viktigt för livsmedelsstrategin och dess genomförande, och alla svenska yrkesfiskare behövs. Min släkt på Öckerö har fiskat sedan 1700-talet. Det gäller min far, min farfar, hans far och så vidare. Det sitter i generna.
Det är klart att man då känner väldigt starkt för den verksamhet som har minskat så oerhört under årens lopp. Jag har i mina samtal med fiskets största organisation, SFPO eller Sveriges Fiskares Producentorganisation, sett hur fiskenäringen lider svårt av en icke fungerande förvaltningsmyndighet som heter Havs- och vattenmyndigheten.
Det svenska yrkesfisket lider dessutom svårt av en storskalig expansion av marin vindkraft och massor av tyngande regleringar. Havs- och vattenmyndigheten verkar vara stelbent och ser inte ut att ha förmåga att fatta beslut som innebär förbättringar för fisket. Fru talman!
Vi får hela tiden höra om överfiske, men verkligheten är att nyttjandegraden av svenska kvoter egentligen måste förbättras. Det duger inte att det som långsiktigt hållbart kan fiskas, alltså kvoterna, inte möjliggörs för nyttjande fullt ut. Efterfrågade arter som havskräfta och räka fiskas inte optimalt, och orsaken till det är inte att fiskare inte vill fiska.
Orsaken är avsaknaden av en fungerande förvaltning. År 2021 fiskades inte ens hälften av kvoten för havskräfta, och ungefär 20 procent av räkkvoten fiskades inte. Nyttjandegraden av svenska kvoter måste förbättras; genom att göra det arbetar man i enlighet med livsmedelsstrategins syfte.
Svenskt fiske nyttjar inte heller EU:s gemensamma kvoter. Fru talman! Miljöpartiet talar om att man ska förbättra förutsättningarna för det småskaliga kustnära fisket. Men hur är det med kunskapen om fisket, eller för den delen fiskeripolitiken?
Ett exempel på detta är när Miljöpartiet vill flytta ut trålgränsen längs Hallandskusten för att gynna det småskaliga kustnära fisket. Effekten av ett sådant så kallat gynnande skulle medföra konkurser för dem man säger sig vilja gynna. Man måste ändå ha kunskap för att kunna ha relevanta sakpolitiska uppfattningar.
Miljöpartister har också motionerat om att MSY är fel, men MSY är en av grundbultarna i den gemensamma fiskeripolitiken. MSY står för maximal hållbar avkastning, och det kan beskrivas som det största årliga uttag ett fiskbestånd kan producera på lång sikt - alltså hur mycket fisk man kan ta upp årligen utan att beståndet minskar.
Fru talman! En viktig aspekt är betydelsen av fiskeplatser. Bra och viktiga fiskeplatser bör inte alls komma i fråga som områden för marina vindkraftsparker, men som det är i dag är det en ren huggsexa från vindkraftsindustrin. Sverige behöver en långsiktigt hållbar energiförsörjning, och då fungerar det inte med en stor del av energiproduktionen som bara fungerar om det blåser.
Bra fiskeplatser är viktiga för fisket, för marknaden för fiskprodukter, för självförsörjningsgraden och för konsumenternas möjlighet att få tillgång till svenska sjömatsprodukter. Jag går över till en annan av de viktigaste frågorna i sammanhanget, och det är att det svenska demersala fisket behöver ett vidareutvecklat system - från dagens ettåriga till ett flerårigt system.
För den oinvigde handlar det demersala fisket om bottenlevande arter eller de som lever nära botten, som torsk, rödspotta, havskräfta och räka. Fiskemöjligheter måste bli överförbara. Fiskare måste också ges en möjlighet att bli av med så kallade kvotbåtar, som enbart finns kvar i flottan därför att regelverket föreskriver det.
Dessa kvotbåtar kostar bara fiskenäringen pengar utan att göra någon som helst nytta. Genom ett solidariskt flerårigt system möjliggörs ett mer lönsamt svenskt demersalt fiske. Sverige måste ge den demersala fiskenäringen konkurrensförutsättningar som liknar dem som andra medlemsstater har.
Yrkesfiskare måste ges en bättre planeringshorisont, bättre möjligheter att byta fiskemöjligheter med andra länder och alltså bättre förutsättningar för ekonomisk lönsamhet. Ett sådant system vore solidariskt och skulle gynna det småskaliga fisket, som så många lyfter här i dag. Fru talman! Låt mig avsluta med lite tankar om ålen, denna mystiska fisk.
Svenskt ålfiske har tvingats ta ett enormt ansvar och har drabbats mer än andra nationers ålfiske. En samlad utvärdering av medlemsstaternas ålförvaltningsplaner är nödvändig, för om svenskt ålfiske ska finnas kvar krävs att åtgärder inte bara drabbar svenska fiskare. Andra medlemsstater måste ta ett lika stort ansvar som Sverige har gjort.
Det allra viktigaste är åtgärder mot åldödlighet. Det största åldödandet sker inom vattenkraftverken, 24 timmar om dygnet och 365 dagar om året. Ålen är inte utrotningshotad, men den är däremot hotad. Om det svenska ålfisket går i graven är det ett kustkulturarv som vi förlorar.
Med det sagt ställer jag mig bakom Kristdemokraternas reservationer och motioner, men för tids vinning yrkar jag bifall enbart till reservation nummer 3.