KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ingemar Kihlström (KD):
Tillsammans med straffskärpningar behövs, precis som ministern säger, förebyggande åtgärder. Familjen är grundpelaren i samhället och behöver ibland stöd för att bryta ungdomars negativa livsval. Kristdemokraterna har föreslagit en nationell krissocialjour som skulle kunna hjälpa den lokala socialtjänsten ytterligare. Regeringen har den senaste tiden anslutit till Kristdemokraternas förslag om psykiatriambulanser och ökade befogenheter för tullen. Är det dags att också ansluta till förslaget om en nationell krissocialjour?
Ingemar Kihlström (KD):
Jag tackar för frågan, Carina Ödebrink. Jag ska erkänna min bristande förmåga att svara, och jag ska kontrollera frågan. De uppgifter jag har säger max fyra månader, men jag kan respektera att jag kan ha fel. Det är ändå viktigt att lyfta upp frågan om relationen mellan villkorlig frigivning och misskötsel.
Risken finns att de nya propositionerna innebär att tiden för den villkorliga frigivningen blir kort, och då kommer också vistelseförbudet att bli motsvarande kortare.
Ser ledamot Ödebrink en risk för att beslut om övervakning också kommer att drabbas om en intagen missköter sig i fängelset?
Ingemar Kihlström (KD):
Det är uppenbart att ledamot Carina Ödebrink och undertecknad har olika syn på hur vi möter kriminaliteten i Sverige. Vi kan konstatera att efter att ni har haft regeringsmakten i en och en halv mandatperiod har kriminaliteten inte brutits. Vi kan också konstatera att de gängsamtal som hölls innebar få konkreta förslag.
Mycket av den politik som regeringen tar kredd för vilar i förslag som har kommit från tillkännagivanden. Så är det även i den här situationen, nämligen att bakgrunden till förslaget om vistelseförbudet kommer från ett tillkännagivande. Vi vill gärna vara en part och agera, och vi tror på de lösningar vi presenterar. Det är inte plakatpolitik.
Plakatpolitik handlar om att ta åt sig äran för det som genomförs och samtidigt säga att det som inte genomförs beror på den tidigare alliansregeringen. Vi är öppna för förslag som för resan framåt så att vi möter den gängkriminalitet som finns.
Jag tror att vistelseförbudet i det liggande förslaget, utifrån tillkännagivandet i betänkandet, är ett tydligt steg för att möta den ökade gängkriminalitet som finns i Sverige. Tyvärr har regeringen inte fattat de beslut som behövs för att möta problemet. Vi hoppas att regeringen kommer att lyssna på tillkännagivandena.
Senast till nästa val kan vi ha en regering som tar brottsligheten på allvar.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag tackar Carina Ödebrink för frågan. Som hon påpekar finns det i många delar en stor samsyn mellan oss. Det är ofta så att oppositionens roll är att påpeka saker och utnyttja tillfället för att se till att något händer - som droppen som urholkar stenen. Vi kan konstatera att vi inom justitieutskottets område har många tillkännagivanden.
Tyvärr är det ett faktum att vi får upprepa dem eftersom vi inte får svaren så snabbt som vi önskar. När det gäller rymningar är det korrekt att det just nu inte sker några. Men när det sker en rymning, och det har skett under årens lopp, handlar det ofta om personer som i många fall utgör en stor risk för samhället.
Det föranleder en väldigt stor insats från till exempel polisen. Det är alltså väldigt många personer som engageras vid en rymning. Just nu pågår det inte någon rymning. Men när nästa rymning sker kommer det att finnas ett stort behov av att samhället tar tag i det och får tag i den som har rymt. Det gäller också om någon avviker från en permission. Det tar resurser i anspråk.
I det tillkännagivande som troligtvis inte får en majoritet i riksdagen ber vi regeringen att återkomma med ett förslag om att det ska bli en påföljd av rymning. I dag finns det väldigt begränsade sanktionsmöjligheter vid en rymning. Det i sig gör att viljan att rymma inte hämmas.
Den som rymmer signalerar också att han eller hon inte ställer upp på rättsväsendets grundvalar och inte tar det straff som är en följd av brottet.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag kan bara konstatera att man inom kriminalvården har värderat tolvstegsprogrammet högt. Man har sett goda resultat. Det handlar om att ha ett pussel som man lägger för att individer ska kunna bryta sitt drogberoende. Programmet har varit i funktion sedan 1995.
På en direkt fråga säger den som är ansvarig att det är platsbristen som gör att man avslutar användandet av tolvstegsprogrammet. Naturligtvis kan inte vi politiker vara experter på vilket program som är bäst.
Men jag tycker att när motivet är platsbrist och inte att tolvstegsprogrammet är ineffektivt, och det finns många signaler från både personer inom och utanför kriminalvården om att tolvstegsprogrammet kan vara det program som leder till en drogfri tillvaro, framstår det i mina ögon som kortsiktigt att inte ha en fortsatt plan. Sedan kanske det finns nya program.
Men det står inte i motsats till att man har en ökad marknadsföring av programmet - en ökad motivation. Det handlar nämligen om, precis som Carina Ödebrink säger, att fånga upp de 70 procent som har drogproblem. Vad gäller kapaciteten är det inte så konstigt att vi i oppositionen påpekar hur situationen ser ut.
När vi fortfarande efter dessa sju års regerande har en skriande brist på fängelseplatser är det vår skyldighet att tala om att det behöver tas större grepp för att vi ska se till att de problem med brister som finns åtgärdas. Jag tycker att det är oppositionens roll, och jag kommer att fortsätta att agera i den andan.
Ingemar Kihlström (KD):
Detta är ett ärende där det finns en stor samsyn. Vi ser alla behovet av en förändrad lagstiftning. Vi tydliggör de barn som drabbas genom att införa ett barnfridsbrott. Jag delar dock inte Gustaf Lantz oro över att vi bara fokuserar på mängdrabatten.
I utskottets handlingar står det: "Utskottet anser däremot att den föreslagna straffskalan för brottet barnfridsbrott är för låg," - där sätter man ett kommatecken - "särskilt eftersom straffet kan komma att konsumeras av den s.k. mängdrabatten . Straffskalan för barnfridsbrott bör därför skärpas."
Som jag sa i mitt anförande vill vi se en samsyn mellan straffskalan för grov kvinnofridskränkning och straffskalan för barnfridsbrott. Där argumenterar vi för en straffhöjning i båda fallen. Sedan har Gustaf Lantz rätt i att frågan gällande mängdrabatten är en annan fråga, och den ska vi diskutera. Där har vi som parti synen att dagens system behöver reformeras.
Vi kan inte ha ett system som i USA, där brott läggs på brott så att man får en strafftid på 100 år eller så. Men att i dag ha en straffskala som konsumerar brottet är inte bra, och Gustaf Lantz har alltså rätt i att det är en annan fråga. Jag vill nog stanna vid att utskottet anser att straffskalan för barnfridsbrott är för låg och bör höjas.
Mitt argument är att detta bör synkroniseras med en höjning även för grov kvinnofridskränkning.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag kan bara konstatera att jag vidhåller det som jag har sagt, att utskottet föreslår en utredning gällande att straffskalan för barnfridsbrott ska skärpas. Mängdrabatten är en annan fråga.
Jag kan dock konstatera att Socialdemokraterna anser att straffskalan är väl avvägd och alltså inte nämner någonting om mängdrabatten i sin reservation, utan de konstaterar att straffskalan är väl avvägd och att det inte finns någon anledning till ett tillkännagivande om höjd straffskala. Nu är det så att riksdagens majoritet anser att straffskalan är för låg.
Sedan anser vi att straffskalorna för andra brott bör ses över. Att utreda om straffskalan för barnfridsbrott bör skärpas tror jag är ett begränsat uppdrag, och utredningen om mängdrabatt kommer att hanteras på ett annat område.
Ingemar Kihlström (KD):
Det finns en skiljelinje i både inlägg och debatt mellan oss i oppositionen och dem i regeringsställning. Carina Ödebrink gör det lite enkelt för sig när hon frågar vad vi vill göra.
Jag vet inte om Carina lyssnade på mitt anförande, men jag kan säga att bara att införa en tidsgräns är att ge ett väldigt enkelt svar på ett problem som vi, som Carina Ödebrink mycket riktigt lyfter fram, har fått kritik för i Sverige. Samtidigt är det ett faktum att vi i dagens brottslighet ser att det begås ett stort antal brott av yngre personer.
Det är ofta äldre gängkriminella som tvingar eller uppmuntrar personer i ung ålder att begå brott. Jag vill läsa ur artikeln i Dagens Nyheter från nio poliser och åklagare som jobbar med detta. Det står så här: "Under 2020 var det totalt tolv ungdomar under 18 år som satt häktade mer än tre månader. Hälften av dessa - sex stycken - satt häktade för mord.
Övriga sex satt häktade för försök till mord, synnerligen grovt narkotikabrott, olaga frihetsberövande [.] och grovt narkotikabrott [.]. Båda de grova narkotikabrotten avsåg brott som för en person över 21 år hade haft ett straffvärde på över fem års fängelse. Om man nu anser att färre häktningar av ungdomar ska överskrida tre månader - i vilka av dessa fall hade det varit värt att riskera hela utredningen genom att häva häktningen?" Det är min fråga till Carina Ödebrink.
Vilka av dessa tolv ungdomar som begick grova brott hade det varit lämpligt att släppa, utifrån att häktningskravet skulle vara tre månader?
Ingemar Kihlström (KD):
Vi kan konstatera att den analys som Carina Ödebrink gjorde delas också av mig. Som Carina Ödebrink säger borde ingen av de tolv som var barn och som skulle omfattas av en tidsgräns släppas fria, men varför ska man då ha en tidsgräns?
De har begått allvarliga brott, och Carina Ödebrink säger själv att vi har en ventil för att inte släppa dem som har begått brott fria. Detta är konkret vad som kommer att ske. Dessa poliser och åklagare lyfter fram att det kommer att bli mycket svårare, eftersom man måste argumentera. Enligt propositionen måste det vara fråga om synnerliga skäl. Vi kan konstatera att vi har en brottslighet. Jag skulle vilja återvända till den punkt som Carina Ödebrink tog upp.
Hon sa att vi inte har något svar. Vi har ett svar. En sådan här förändring borde man göra med ett helhetsperspektiv. Man tar inte bara ett litet plåster och sätter över ett djupt sår. Man ser till hela bilden. En stor orsak till att vi har långa häktningstider är den kö som finns hos NFC.
Det vore bättre att börja med att se till att det blir en effektivisering och finns resurser där och att man också, precis som sägs, genomför reformer i fråga om omedelbarhetsprincipen. Då blir det ett helhetsgrepp utifrån synen att resurserna möjliggör korta häktningstider. Då inför man gränser för det. Det är det som vi säger borde göras.
Nu tar man det lilla plåstret och sätter över det stora såret - häktningstiderna - och tror att såret läker. Det kommer det inte att göra. Brottsligheten i Sverige ser helt annorlunda ut just nu. Det behöver regeringen och Carina Ödebrink inse.
Ingemar Kihlström (KD):
Som tidigare talare redogjort för gäller dagens debatt en proposition som ger våra myndigheter möjlighet att kontrollera en person vid gräns eller inne i Sverige.
Detta ska ske genom att denna person vid en in- eller utresekontroll eller en inre utlänningskontroll ska vara skyldig att låta sig fotograferas och lämna fingeravtryck för att genom en sökning i Schengens informationssystem kunna identifieras om identiteten inte kan fastställas på något annat sätt. Detta förslag till förändring läggs fram med anledning av ändringar i det EU-rättsliga regelverket för Schengens informationssystem, SIS.
Förändringen är bra, och vi kristdemokrater ställer oss bakom den eftersom den skapar möjlighet till att vi får ökad kontroll över vilka personer som vill komma in men också vilka personer som vistas här. Dock ser vi behov av att ytterligare förändringar görs enligt de förslag som berörda myndigheter lyft fram i samband med remissförfarandet.
Bland annat lyfter Migrationsverket och Polismyndigheten fram det faktum att förslaget innebär att de biometriska uppgifter som tas vid kontrollen ska förstöras direkt efter sökning. Båda dessa myndigheter förordar i stället att fotografier och fingeravtryck som tagits för en kontroll enligt SIS borde få lagras för att vid behov användas även vid ett senare tillfälle.
Man lyfter fram ett önskemål om att nödvändiga ändringar ska göras så att lagstiftningen tillåter att biometrisk information får lagras och användas vid sökningar även vid ett senare tillfälle. Fru talman! Vi kristdemokrater tycker att Polismyndighetens och Migrationsverkets åsikter är relevanta och ser likt Moderaterna att vi som lagstiftande församling bör lyssna till och agera enligt deras remissyttrande.
Migrationsverket ser behov av en mer djupgående analys av möjligheten till sökning och lagring av biometri, och Polismyndigheten är kritisk till att uppgifterna i enlighet med förslaget ska förstöras efter genomförd kontroll. Som sagts tidigare har Polismyndigheten tidigare hemställt hos regeringen om att en allmän översyn av regelverket kring biometriska uppgifter ska göras.
Vi anser att polisen och även Migrationsverket bör ges bättre förutsättningar för att samla in, spara och använda biometriska uppgifter. Frågan är dock komplex och bör som sagts tidigare hanteras mer samlat av riksdag och regering. Det handlar inte bara om lagring utan också om hur informationen kan användas.
Justitieutskottet och riksdagen kommer under riksmötet 2021/2022 att med en bredare analys behandla andra förslag som handlar om en översyn av regelverket. Vi kristdemokrater avser därför att återkomma till frågan i det sammanhanget.
Mot den bakgrunden avstår vi från att reservera oss till förmån för motionen men lämnar ett särskilt yttrande för att belysa att frågan behöver hanteras snarast av regeringen och riksdagen framöver för att ge myndigheterna de verktyg som de ser behövs för sin verksamhet.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till inrikesminister Mikael Damberg. Vi kristdemokrater har länge kämpat för att ändra lagen så att Tullverket ska få beslagta stöldgods på väg ut ur landet. Vid riksdagens frågestund i maj angav inrikesministern att regeringen arbetade med att ge Tullverket utökade befogenheter att stoppa stöldgods. När kommer detta att bli verklighet? Bland planerade propositioner under hösten 2020 finns endast en proposition relaterad till Tullverket.
Den säger att det ska ges utökade befogenheter för Tullverket att besluta om kvarhållande av försändelser. Det tolkar jag som att Tullverket ska få ytterligare möjligheter att stoppa till exempel postförsändelser, vilket är något som jag inte tror att stöldligor använder i första hand. Uppdraget bör i stället handla om att stoppa stöldgods i bilar eller lastbilar på väg ut ur Sverige. Fru talman!
Jag undrar därför: När har regeringen arbetat färdigt, och när kommer man med en proposition gällande Tullverkets utökade uppdrag att stoppa stöldgods? Inrikesministern utlovade redan i februari att befogenheterna skulle komma.
Ingemar Kihlström (KD):
Kristdemokraterna är delvis positivt inställda till att regeringen har gjort en tillfällig frysning av bedömningen av arbetsförmåga vid sjukdag 180. Vi efterlyser dock en särskild frysning för dem som är långtidssjuka i covid-19. Min fråga går därför till socialförsäkringsminister Shekarabi. Kunskaperna om detta virus är fortfarande starkt begränsade, vilket påverkar möjligheterna till rehabilitering. På Socialstyrelsens hemsida framgår detta tydligt.
Där står följande: "Kunskapen om covid-19 är ännu begränsad och bedömningen av arbetsförmåga och behov av sjukskrivning behöver ske utifrån individens unika förutsättningar och sysselsättning." Den 15 mars upphör frysningen, och de långtidssjuka i covid-19 riskerar återigen att utförsäkras. Den nya bestämmelse som då träder i kraft hjälper nämligen inte denna grupp.
Min fråga är därför: Ser inte ministern behovet av en tillfällig frysning enbart för långtidssjuka i covid-19 så att det ges en tillräckligt lång rehabiliteringstid?
Ingemar Kihlström (KD):
Tack, ministern, för svaret! Men faktum kvarstår: Trots att sjukdomen är ny går det redan att se att regeringen hanterat långtidssjuka i covid-19 långsamt och styvmoderligt. I höstas föll ett antal långtidssjuka med covid-19 mellan stolarna. Var finns satsningarna för forskning och kunskap om rehabilitering för denna grupp? Det finns, om man tar till sig information från Socialstyrelsen, ett behov av att frysa bedömningen för denna grupp. Kan inte ministern se detta behov?
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till inrikesminister Mikael Damberg. För några veckor sedan avslöjade Ekot att sexualförbrytare kan behålla nakenbilder som de fått tag på via övergrepp om de sparat dem i en molntjänst. För att säkra bevis från molntjänsterna skulle en så kallad husrannsakan på distans behöva göras, men det saknas tydlig lagstiftning om detta i Sverige. Tolkningen från brottsbekämpande myndigheter har därmed varit att man i dag inte har rätt att gå in på den misstänktes konto genom en så kallad husrannsakan på distans.
När Eko t kontaktade Mikael Damberg och efterfrågade svar lovade han att han skulle ta tag i frågan. Det är dock inte värdigt att det krävs att journalister avslöjar att våldtäktsmän terroriserar sina offer med bilder på övergrepp innan en regering agerar. Min fråga till inrikesministern är därför: Varför har inte regeringen agerat för att ändra lagen för att förhindra att upprepade kränkningar kan ske mot brottsoffer med bilder från molntjänster, som man i dag inte kan beslagta i samband med sexualbrott?
Ingemar Kihlström (KD):
Bristerna i lagstiftningen påtalades i en utredning redan 2017. Kristdemokraterna har krävt att lagen ska ändras, och förändringar efterfrågas av olika rättsvårdande instanser. Regeringen har alltså låtit utredningen ligga i en byrålåda i över tre år nu. När Ekot frågade Mikael Damberg utlovade han en förändring av lagen men kan inte ange en tid när lagändringen ska ske. Jag skulle därför vilja be inrikesministern att i alla fall göra en uppskattning.
När kommer lagen att vara ändrad så att brottsoffer kan slippa upprepade kränkningar?
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till justitieminister Morgan Johansson. Trafikbrott är en av de vanligaste formerna av brott som begås i Sverige. Förövarna gör det ofta vanemässigt; de återfaller och utgör en fara för andra. Ofta är också droger inblandade. I många fall drabbas oskyldiga som skadas eller omkommer i samband med olyckor som orsakas av dessa ansvarslösa förare. Sorgen och saknaden efter en omkommen anhörig drabbar varje år många familjer.
Sedan november 2019 har en utredning funnits på Morgan Johanssons bord. I den föreslås en del skärpta straff och också ett nytt trafikbrott: grov trafikbrottslighet. Utredningen har remitterats, och remissvaren finns sedan mars 2020. Trots detta har vi ännu inte något lagförslag. Med anledning av detta vill jag fråga ministern: Varför har inte ett lagförslag tagits fram? Vad är det som hindrar att det blir färdigt och kan lämnas vidare till Lagrådet och riksdagen?
För varje dag som går riskerar fler oskyldiga att drabbas då samhället inte har ytterligare verktyg för att stoppa rattfyllerister som fortsätter att köra drogpåverkade.
Ingemar Kihlström (KD):
För oss kristdemokrater ser förslagen till lagändringar lovande ut. Men tyvärr kan man konstatera att det ännu inte finns någon proposition. I samband med utredningens överlämnande var målet en ändrad lag den 1 januari 2021. Men trots att ministern vid flera tillfällen sagt att han ser detta som en prioriterad fråga är lagförslaget inte färdigt. Kan justitieministern ange vad en realistisk tidpunkt för lagändringen är? Kan vi hoppas på en mer prioriterad process så att lagskärpningar kan börja gälla från den 1 januari 2022?
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till minister Tomas Eneroth. Vi fick under veckan se hur polisen i Sverige nådde en stor framgång som deltagare i en internationell operation som initierats av FBI i USA. Cirka 800 personer greps i 16 länder, och av dem var 155 kriminella i Sverige, alltså nästan 20 procent. Denna stora insats möjliggjordes av att FBI kunde ta sig in och övervaka brottslingarnas kommunikation, snarlikt hur fransk polis lyckades genom Encrochat-insatsen.
Men dessa framgångar bygger ju på att svensk polis får del av information från andra länder. I dagens Sverige kan man inte genomföra motsvarande insatser. Rikspolischefen efterfrågar utökade möjligheter till elektronisk övervakning. Justitieutskottet beslutade i dag om ett tillkännagivande som möter detta önskemål, men där röstade S nej. Regeringen framhåller de goda resultat som övervakningen gett.
Borde inte svensk lag ändras så att svensk polis får samma förutsättningar som kollegorna i Frankrike och USA? Vad är regeringens åsikt egentligen?
Ingemar Kihlström (KD):
Ledamoten Adam Marttinen återger faktiskt arbetet korrekt. Vi hade i utskottsbehandlingen en diskussion om en samskrivning. Det som hände var att förslaget till samskrivning kom ganska sent i processen, och vi var många partier. Jag kan väl uttrycka det så här: För oss kristdemokrater är det viktigt att flyktaspekten finns med och att överväga det.
Jag stänger inte dörren för att titta på aspekten. Men det kom väldigt sent i utskottsprocessen. Vi delar grundåsikten: Utgör man ett säkerhetshot ska man inte återvända till Sverige. Men det handlar om att se att man verkligen täcker in det här. Situationen kan ju ha ändrats utifrån en flyktaspekt.
Mitt svar till Adam Marttinen är: Vi är villiga att i framtiden titta på den här saken och återkomma. Vi har inte stängt dörren för en förändring.
Ingemar Kihlström (KD):
Det här replikskiftet visar ju att vi inte står så långt ifrån varandra. En framtida regering som sätter en ny agenda för säkerhetspolitik och terrorbekämpning kommer säkert att hitta en samsyn. Flyktaspekten är en viktig aspekt som behöver vägas in, men vi ska naturligtvis inte ha personer som är klassade som terrorhot i vårt samhälle.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till inrikesminister Mikael Damberg. Coronaepidemin innebar att stöldligornas verksamhet försvårades. Men nu när gränserna åter öppnas får vi befara att privatpersoner och företag återigen drabbas av inbrott. Efter flera års ointresse har regeringen utökat uppdraget för Tullverket. Men det är i mina ögon i alldeles för liten omfattning, då Tullverket endast ska söka efter stöldgods i samband med tullkontroll.
Tullverkets egen analys av förändringen är att den inte innebär någon ändring av myndighetens uppdrag och därför i sig inte föranleder Tullverket att utöka sina utförselkontroller. Herr talman! Mot denna bakgrund - anser inrikesministern att den begränsade utökningen av befogenheter för Tullverket verkligen motverkar stöldligornas verksamhet i Sverige?
Ingemar Kihlström (KD):
Tack, inrikesministern, för svaret! Det verkar lovande, för just i dag är det bara 350 stycken av de 25 000 tullkontroller som görs varje år, alltså 1,5 procent, som är relaterade till transporter ut ur landet. Då stöldgodset främst går ut över gränsen blir den förändring som nu genomförs endast ett slag i luften. Jag undrar därför: Borde inte Tullverkets uppdrag i stället utökas så att fler fordon kontrolleras?
350 kontroller om året stoppar inte stöldligorna.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag vill rikta min fråga till justitieminister Morgan Johansson. 100 miljarder kronor är summan av de kostnader som drabbar våra företag i Sverige varje år på grund av brott. Det gäller dels direkta kostnader, dels intäktsförluster och förebyggande insatser, och det drabbar den lokala handlaren genom hot och stölder, lastbilsföretaget som förlorar utrustning och bränsle och byggprojekt som försenas och fördyras på grund av olika stölder.
Ofta begås brotten av stöldligor, och stöldgodset försvinner ut ur landet. Mörkertalet är stort då många företag inte anmäler brotten. Företag är en förutsättning för vårt samhällsbygge, och därför är denna utveckling oroväckande. Det är hög tid att ta brott mot företag på större allvar. Kristdemokraterna ser bland annat behovet av ökade befogenheter för tullen, en EU-nivå på polistätheten samt att straffen blir högre när flera brott begås samtidigt.
Vilka åtgärder vill ministern vidta för att motverka den stora omfattningen av brott mot företag?