KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alice Bah Kuhnke (MP):
Cecilia Magnusson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka ett varaktigt inflytande för filmbranschens aktörer samt hur jag avser att tillgodose riksdagens tillkännagivande om att utreda Svenska Filminstitutets framtida roll och organisationsform. I propositionen Mer film till fler - en sammanhållen filmpolitik betonar regeringen betydelsen av en nära samverkan med filmbranschen.
Liksom i de flesta andra europeiska länder är filmbranschen i Sverige beroende av offentliga stöd för att verka och utvecklas. Omvänt är filmpolitiken beroende av en livskraftig bransch. Filmavtalet har under lång tid inneburit att ett fåtal aktörer i filmbranschen haft ett stort inflytande över filmpolitikens utformning. Samtidigt har andra aktörer stängts ute.
I och med omställningen av filmpolitiken får fler av branschens aktörer insyn och möjlighet att påverka. Samverkan kommer att ske på olika nivåer, dels mellan branschen och politiska företrädare, dels mellan branschen och Filminstitutet. I syfte att utveckla de nya formerna för samverkan skickade Filminstitutets styrelse den 22 juni ut ett förslag om branschrådens sammansättning, form och funktion på remiss.
Det är glädjande att många aktörer valt att lämna synpunkter på det remitterade förslaget. Jag följer aktivt det pågående arbetet och har fullt förtroende för att Filminstitutet kommer att hantera de synpunkter som kommit in och utse branschråd som är representativa och har legitimitet i filmbranschen. Liksom Cecilia Magnusson konstaterar i sin interpellation har Filminstitutet en central roll för genomförandet av filmpolitiken.
Så har det varit sedan 1960-talet, och så kommer det att vara även efter omställningen av filmpolitiken. Den nya filmpolitiska modellen har stora likheter med hur staten styr andra kulturpolitiska områden. Att sektorsmyndigheter utser ledamöter i sina rådgivande organ och tar fram indikatorer för att uppfylla de mål som regering och riksdag har fastställt är regel snarare än undantag.
Med den nya filmpolitiken blir regeringens styrning av Filminstitutet mer lik styrningen av kulturmyndigheterna. Samtidigt får filmbranschens aktörer en möjlighet till större inflytande än aktörer på andra kulturpolitiska områden. År 2013 gjorde Statskontoret en genomlysning av Filminstitutets verksamhet i rapporten Scener ur ett Filminstitut .
Regeringen avser under mandatperioden att inleda en uppföljande studie som även innefattar en analys av Filminstitutets organisationsform i förhållande till den nya filmpolitiska modellen. Tredje vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Edward Riedl har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta dels för att garantera att public service förblir rikstäckande, dels för att public service-företagen ska arbeta aktivt för att motverka ytterligare centralisering till storstäderna och garantera en bevakning av hela Sverige.
Tillgång till en mångfald av oberoende journalister, som bevakar demokratin och granskar makten, är avgörande i ett demokratiskt samhälle. Hur vi säkrar allmänhetens tillgång till god journalistik i framtiden, oavsett var i Sverige man bor, är kanske den viktigaste mediepolitiska frågan just nu.
Det är också en fråga som belysts ingående i Anette Novaks utredning En gränsöverskridande mediepolitik som är ute på remiss till den 20 mars 2017. Public service-företagen, Sveriges Radio , Sveriges Television och Sveriges Utbildningsradio , har ett stort ansvar för att bevaka och skildra hela landet.
Enligt sändningstillstånden för Sveriges Radio och Sveriges Television ska företagens programutbud "spegla förhållanden i hela landet". I anslagsvillkoren krävs vidare att minst 55 procent av allmänproduktionen i respektive bolag ska ske utanför Stockholm.
Där ställs också krav på en "decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå". Jag vill dock understryka att radio och tv i allmänhetens tjänst bedrivs självständigt såväl i förhållande till staten som i förhållande till andra ekonomiska och politiska maktsfärer i samhället. Public service-företagen är självständiga aktiebolag.
Deras verksamhet styrs på en övergripande nivå genom fleråriga sändningstillstånd som beslutas av riksdagen och genom årliga anslagsvillkor som beslutas av regeringen. Den nuvarande tillståndsperioden pågår till och med 2019. Uppgiften att i efterhand bedöma om SVT uppfyllt sina uppdrag ligger hos granskningsnämnden för radio och tv vid Myndigheten för press, radio och tv.
Nämnden ska, utifrån public service-företagens redovisningar, årligen i efterhand bedöma om bolagen har uppfyllt sina uppdrag. Nämndens bedömning redovisas för riksdagen i budgetpropositionen. Public services oberoende är av avgörande betydelse för företagens trovärdighet och därmed för deras förtroende hos allmänheten. Jag varken kan eller bör därför kommentera deras organisatoriska eller publicistiska beslut.
Hur public services ansvar ska regleras inför nästa sändningstillstånd, som inleds 2020, kommer att bli en fråga i den parlamentariska kommitté som nyligen tillsatts för att utreda förutsättningarna för public service inför nästa tillståndsperiod.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag tackar återigen Edward Riedl för hans engagemang i mediefrågor och demokratifrågor. Det gläder mig alldeles särskilt att höra en klassisk helgjuten moderat som talar om vikten av olika perspektiv och vilken effekt det kan ha i resultatet av det arbete man gör beroende på var man kommer ifrån och vilka erfarenheter man bär med sig.
Det är någonting som jag hoppas att Edward Riedl också diskuterar mycket i sitt parti och med många andra riksdagsledamöter. Självklart är det så att vårt perspektiv och våra erfarenheter blir till värderingar som blir till kunskaper och kan ge resultat och ha mer eller mindre påverkan på det vi gör. Journalistiken och mediernas granskning är, som jag sa alldeles nyss i en annan interpellationsdebatt, demokratibärande faktorer.
Vi behöver säkerställa att människor, inte minst alla de som Edward Riedl beskriver, som har tappat i tilltro till medierna, till samhället i stort och till många andra institutioner får sin verklighet beskriven och kan känna tillhörighet. Vi behöver skapa känslor av sammanhang. Där är public service ett fantastiskt verktyg.
Detta är också en av de utmaningar som har ökat i grad inför det nya sändningstillståndet, som ska börja gälla 2020. Det är inte enbart medielandskapet som har förändrats radikalt på bara något årtionde, utan det gäller också polariseringen i vårt samhälle. Det här kommer att bli ett än mer angeläget ämne i de diskussioner som jag förväntar mig att kommittén kommer att föra.
Min uppfattning är att man ska understryka vikten av att få med sig dessa perspektiv in i det nya sändningstillståndet. Detta kommer att vara grannlaga uppgifter för kommitténs ledamöter. Man ska arbeta fram svar och sedan förankra dessa i alla våra partier, som ska ta ett gemensamt beslut om public services kommande sändningstillstånd.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag vill återigen understryka vad Edward Riedl och jag har sagt: Det är viktigt att SR:s och SVT:s programutbud speglar förhållanden i hela vårt land. Just därför är det viktigt med publicister och journalister som kan göra avvägningar av vad som är en nyhet och hur man ska beskriva de nyheterna. Det är oerhört rimligt att vi har en särskild ordning för de här diskussionerna.
Jag förstår att många menar att detta är angelägna frågor. Därför ska vi ta dem. Jag välkomnar om de diskuteras i alla olika former och i alla olika rum, inte minst här i Sveriges riksdag. Men vi har en tydlig ordning. Vi har i public service-bolagen en verksamhet som styrs av sändningstillstånden.
Vi har en granskningsnämnd som ansvarar för uppföljningen och ser till att man lever upp till det som villkoren beskriver när det handlar om procentsatser, antal, hur man verkar och var man ska vara. Det är därför också mer än rimligt att jag som minister inte ska lägga mig i under pågående avtalsprocess.
Jag vill mena att public service i framtiden kommer att ha än större uppgifter än i dag. Därför kommer kommitténs arbete att bli grannlaga, eftersom utmaningarna och verkligheterna har förändrats. Det kommer att bli väldigt spännande att följa arbetet. Jag hoppas att Edward Riedl engagerar sig och diskuterar dessa frågor med sina partikamrater i kommittén.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag vill först understryka att min bild av vad public service levererar inte är att innehållet är fyllt av nidbilder. Tvärtom vill jag verkligen sälla mig till den stora kör som hyllar public services genomgående höga journalistiska integritet och dess arbete, som utförs i enlighet med god publicistisk sed.
Jag delar verkligen bilden att vi står inför enorma utmaningar när det handlar om att hålla ihop vårt land. Sverige har förändrats. Vi har stora, för att inte säga enorma, krafttag framför oss som behöver tas. Vi behöver se över alla de verktyg vi har för att säkerställa att människor känner att de hör till, att de känner igen sig och att de får sin verklighet beskriven.
Det kommer att bli stora uppgifter för kommittén och för oss alla här i Sveriges riksdag och i regeringskvarteren för att säkerställa att vi har de bästa public service-bolagen i världen.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Isabella Hökmark har frågat mig om jag anser att fördelningen av extra medel till kulturskolorna har gett avsedd effekt och hur jag avser att följa upp hur de extra medlen används till sänkta kulturskoleavgifter. När regeringen förra året gick in med ett stöd till den kommunala kulturskolan var det ett historiskt beslut. Kulturskolan har funnits under lång tid och överlevt många förändringar i vårt samhälle.
Det är lätt att imponeras av vittnesmål om vad kulturskolan betytt för många av våra framgångsrika artister, men än mer berörs man av de berättelser om hur kulturskolan var och är en plats för barn och unga att utvecklas och upptäcka något nytt, och ett fält att uttrycka sig inom. Det är så många som har en relation till kulturskolan. Regeringen menar att kulturskolan är en omistlig del av samhällsbygget.
Den kommunala kulturskolans verksamhet är viktig för många barn och unga. Kulturskolan står dock inför utmaningar såsom tillgänglighet och lärarförsörjning. Den utredning som regeringen tillsatt om en nationell strategi för den kommunala kulturskolan, vars betänkande nu remitterats, utgör inte bara ett kunskapsunderlag utan lämnar också flera förslag på olika områden.
Regeringen kommer nu att väga samman dessa med remissvaren och avser sedan att återkomma i frågan. Regeringen har beslutat om en förordning enligt vilken kommunerna kan ansöka om medel utifrån de behov som föreligger, till exempel för att sänka avgifterna, om kvalitetshöjande åtgärder vidtagits, eller att ansöka om medel för att kunna behålla en låg avgift, eller ingen avgift alls, då kvalitetshöjande insatser vidtagits.
De statliga medel som Isabella Hökmark frågar om har fördelats av Statens kulturråd i enlighet med denna förordning. Det stämmer att relativt få kommuner ansökt om medel för att enbart sänka elevavgiften.
I stället har många kommuner ansökt om medel för viktig utveckling av kulturskolans verksamhet, som att nå nya målgrupper, bredda utbudet eller utöka befintlig verksamhet, samtidigt som den låga elevavgiften behålls.
Det stora söktrycket både i antal ansökningar och de medel som man ansökt om visar att detta är ett område med stora behov, men också att kommunerna ser stora utvecklingsmöjligheter i kulturskolan och vill satsa på den. Varje kommun känner dock sina egna förutsättningar och är bäst skickad att själv avgöra hur satsningarna bör genomföras.
Jag känner mig helt trygg med att de pengar som nu fördelats till den kommunala kulturskolan kommer att användas i enlighet med riksdagens och regeringens intentioner. Redovisningen från kommunerna lämnas i november. Därefter kommer Statens kulturråd att redovisa bidragets användning till regeringen.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag förutsätter att Isabella Hökmark har läst Kulturskoleutredningen. Om man gör det får man en bild av kulturskolan som till dels skiljer sig från den bild som riksdagsledamot Hökmark beskriver. Det finns i dag tyvärr alltför stora ojämlikheter med kulturskolan.
Inte minst handlar en av de stora ojämlikheterna om vilka barn det är som tar del av kulturskolans utbud. I alltför stor utsträckning är det inte alla barn från alla olika socioekonomiska bakgrunder. Det är en övervikt av barn med föräldrar som själva har kulturintresse och är en del av ett etablissemang.
Vi är övertygade om att alla barn mår bra av kulturskoleverksamhet. Därför är utredningen och de 100 miljoner kronor som vi satsar varje år en del i att vi vill kunna erbjuda alla barn som vill den möjligheten. Då behöver vi riva de hinder som står i vägen för barn. Avgiften kan vara ett sådant hinder.
Därför är det bra om man väljer att sänka avgiften. Jag har varit tydlig under en längre tid när vi har debatterat frågan att det också handlar om väldigt många andra saker. Det kan handla om att nå nya målgrupper. Det kan handla om att funktionsvariationsanpassa lokaler eller på andra sätt stärka och bredda verksamheten - allt för att nå många fler.
Ett annat område som beskrivs i utredningen är just breddningen. Det handlar om vikten av att utveckla fler erbjudanden som barnen kan speglas mot. Det är inte så att alla barn vill lära sig spela gitarr eller piano. Om utbudet stannar vid det förlorar vi möjligheten att exponera mer kultur för ännu fler barn. Vi har till viss del läst Kulturskoleutredningen olika och gör olika tolkningar utifrån den.
Regeringen är övertygad om att vi ska fortsätta att investera i den fantastiska kommunala verksamheten och att vi ska använda våra gemensamma medel för att göra det. Det gläder mig också att jag haft alldeles särskilda samtal med SKL. Det är så oerhört viktigt att vi gör det hand i hand med Sveriges kommuner så att vi inte från statlig nivå investerar i satsningar som inte välkomnas. Då är det helt meningslöst.
Det viktiga är att kommunerna känner att de får ett stöd i sitt viktiga arbete som de har bedrivit med kraft och engagemang runt om i hela landet men som de själva också vittnar om kan utvecklas än mer.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag är kultur- och demokratiminister. Min främsta uppgift är att försvara den fria konsten och skapa bättre förutsättningar för den. Det gör att det nog inte finns något jag lägger så mycket kraft på som mina diskussioner med finansministern. Jag lägger kraft på att argumentera för och kämpa för att vi får fler kronor till svensk kultur.
Det har resulterat i att vi sedan vi tillträdde som regering har ökat den svenska nationella kulturbudgeten med hela 767 miljoner kronor. Det är historiska summor, och det är jag väldigt stolt över. Vi visar med handling, med kraft och med kronor att vi vill investera i sammanhang.
Vi vill investera i människors möjligheter - i barns möjligheter - att utföra kultur och konst men också att ta del av andras kultur och konst. Kulturskolan är ett led i detta. Därför gör vi dessa investeringar. Prioriteringen att investera är helt synlig. Man ser den i och med att medlen pumpar ut just nu. Men när Isabella Hökmark ställer detta mot idrotten vill jag betona att det inte är antingen eller. Vi har råd.
Sverige är ett av de rikaste länderna i världen. Vi måste ha råd att tänka långsiktigt på vad som skapar sammanhang och också på vad som skapar hälsa och hopp. Under perioder när skolan kanske är jobbig eller när man lever under förhållanden där man inte blir sedd hemma är det fantastiskt att det finns både idrottsverksamheter och kulturverksamheter. Så länge vi sitter i regeringen ska det märkas att vi investerar i och utvecklar detta alltmer.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Det tål att påminnas om att det över tid inte finns någon korrelation mellan priset på en biobiljett och antalet biobesök, Isabella Hökmark. Jag har inte heller sett någon studie som visar att biljettpriserna har höjts radikalt sedan årsskiftet. Jag tror att vi ska vara försiktiga när vi slänger oss med vilken effekt som har vilka grundorsaker.
Som kulturpolitiker ska vi hellre satsa på mer kultur till fler. Vi ska skapa de möjligheter som gör att fler tar del av kultur, och våga prioritera det. Men precis som riksdagsledamoten sa har vi olika ideologiska ingångsvärden i diskussionen. Jag kommer att fortsätta att kämpa för kulturskolan och för att vi investerar i sammanhang, upplevelser och underhållning - sådant som skakar om och provocerar.
Jag kommer att fortsätta att försvara den fria konsten. Svar på interpellationer
Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack Roger Haddad och Andreas Norlén för inläggen! Rätt ska vara rätt. När vi inledde diskussionerna om tillkännagivandet i konstitutionsutskottet var det därför att vi hade tolkat det olika. Vi utgick inte från att allt var säkrat - absolut inte.
Utmaningarna är enorma. Om det är något som vi har full kännedom om är det just detta. Det är mycket som återstår. Redan i juni, flera månader före september, hade jag samtal med den nationella samordnaren om de erfarenheter som hon då hade samlat på sig och som hon redogjorde för.
Utifrån detta sa jag till den nationella samordnaren att denna verksamhet inte längre kan drivas i kommittéform. Utmaningen med våldsbejakande extremism kommer inte att gå över. Det är en enorm utmaning. Därför behöver den verksamheten finnas i en permanent myndighetsstruktur.
Vi inledde redan i juni 2016 arbetet med att sammanställa vad vi ytterligare behöver förstärka. Sedermera fick samordnaren i uppdrag av mig att ta fram förslag på vad vi ytterligare behöver göra, vilket delvis redovisas i dagens Dagens Nyheter.
Jag är tacksam för den diskussion som har förts i konstitutionsutskottet med allianspartierna, så att vi har en gemensam bild av vad som behöver göras. Detta är ett område som man inte får prioritera ned under överskådlig tid, utan det kommer att krävas fortsatta insatser.
Jag ser fram emot att få återkomma till konstitutionsutskottets presidium före sommaren och berätta under vilken myndighet verksamheten ska ligga men också beskriva på ett djupare sätt vilka ytterligare uppgifter som behöver komma till. Det för mig över till Roger Haddads frågor om kommunernas arbete och vad de behöver.
Ja, många kommuner behöver väldigt mycket stöd i det här arbetet. Det behövs en operativ nationell grupp som stöttar kommunerna i att utveckla arbetet och som också uppvaktar kommunerna och säkerställer att de bedriver detta arbete. Men vi kan inte lägga den bördan på alla kommuner, för många kommuner har helt andra förutsättningar än andra.
De kommuner som har erfarenhet av att arbeta med svåra, komplexa frågor är mer förberedda än de som inte alls har samma erfarenhet. Det gör att det finns en bra grund i vissa kommuner att med ett nationellt stöd göra ytterligare insatser.
När det gäller informationsdelning måste självfallet de som jobbar med de här frågorna i det lokala samhället ha den information som krävs. Därför är just nu en hemställan från polisen under beredning i Justitiedepartementet.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Återigen: I juni 2016 beslutade vi att vi behövde ta ett mycket starkare och tydligare nationellt grepp om det förebyggande arbetet. Parallellt med att vi gav uppdrag om att arbeta fram ett förslag påbörjades också arbetet med att säkerställa att vi hade rätt underlag för att kunna arbeta fram hur verksamheten ska arbeta när den nu blir permanent.
Att verksamheten ska arbeta operativt gentemot kommuner och andra myndigheter är ett av dessa resultat. Ytterligare detaljer om hur verksamheten ska bedrivas när den nu blir en permanent verksamhet i en myndighet återkommer jag till inom kort när vi tar beslutet. Det har alltså pågått ett gediget arbete under en längre tid.
Allt sker i nära samarbete med aktuella myndigheter, säkerhetspolis, polis, socialtjänst och kommuner för att identifiera vilka behov de ser, och det är olika behov. Sekretessen är ett behov som vi behöver komma åt. Det måste vara så att information delas. Riktlinjerna är också centrala. Det är uppenbart att socialtjänster runt om i vårt land tolkar socialtjänstlagen olika.
Därför behövs riktlinjer. Det vill jag både bekräfta och skriva under på. Därför tydliggör vi detta, och jag välkomnar samordnarens förslag om att de behövs. Det argumenteras att inget har skett, men det har skett en rad saker. Parallellt med det förebyggande arbetet har regleringen, på regeringens initiativ, skärpts.
Det är nu straffbart med terrorismresor, mottagande av terrorismutbildning och finansiering av en terrorist eller en terroristorganisation. Polisen har instruktionsutbildning avseende att upptäcka och förebygga våldsbejakande radikalisering. Säkerhetspolisens anslag har ökat, och man har bland annat förstärkt sin utredningsverksamhet mot identifierade resenärer.
Säkerhetspolisen är ansvarig för det operativa arbetet mot och med återvändarna. Man arbetar fokuserat för att de som har begått brott ska identifieras och ställas inför rätta och för att de som inte kan dömas men som är radikaliserade inte ska begå brott. Jag hänvisar till Säpo för exakt vilka arbetsmetoder man använder.
Jag hade ett möte med Säpochefen Anders Thornberg i förra veckan, och han bekräftade Säkerhetspolisens ansvar och stora insatser. Med detta sagt är vi långt från färdiga. Vi kommer att fortsätta att behöva satsa på och investera i detta arbete.
Därför ser jag fram emot att inom kort återkomma med hur verksamheten ska bli permanent och inte vara i den kommittéform som den förra regeringen placerade den i, hur vi ska tillgodogöra oss de kunskaper som har producerats och identifierats under två och ett halvt år och hur man med kraft ska arbeta för att skydda oss alla.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Det som nu sker, nämligen att vi inom kort kommer att meddela var det förebyggande arbetet ska ske någonstans - i vilken myndighet - är inte något som kommer helt plötsligt, utan det är resultat av det arbete som har bedrivits utifrån den grund som den förra regeringen lade fast.
Den har vi byggt ut kraftigt, delvis i samverkan och genom de överenskommelser som vi har gjort med allianspartierna i konstitutionsutskottet. Återigen: Det är Säkerhetspolisen som är den myndighet som ansvarar för det operativa arbetet gentemot återvändarna. Det är en tydlig och stark myndighet som gör detta. Det bekräftar de själva.
Allt detta betyder inte på något sätt att det inte behöver göras fler och större insatser. Den kommunikation som jag har tydliggjort i dag i konstitutionsutskottet och här är att vi inom kort kommer att meddela hur verksamheten ska bedrivas framöver. Det ska ske permanent, inte i någon sorts kommittéform. Vi behöver nationella riktlinjer, och vi behöver se över sekretessen så att informationen delas.
Detta är några av de uppgifter som är resultatet av det arbete som har bedrivits runt om i landet. Vi lyssnar på de många kommuner som tydligt säger att de behöver operativt stöd för att kunna bedriva en effektiv verksamhet.