Per Bolund (MP):
Det här verkar kunna bli en väldigt spännande debatt. I en tidigare debatt som jag hade i dag med näringsministern diskuterade vi kärnkraftens risker. Då verkade vi vara överens om att det finns stora risker med kärnkraften. När man läser det här svaret får man dock bilden av att näringsministern fullständigt har glömt bort allt vad kärnkraftens risker heter. Härdsmältan i Harrisburg är glömd.
Det svåra reaktorhaveriet i Tjernobyl med de hemska konsekvenser som det fick i Ukraina där ett stort område inte går att vistas i över huvud taget och de effekter det fick här i Sverige med påverkan på svamp, vilt och renkött som man tvingades slänga verkar inte spela någon roll över huvud taget.
Den mycket allvarliga incidenten i Forsmark 2006, som vi diskuterade i den tidigare debatten, när elförsörjningen till verket slogs ut och där ledande kärnkraftsexperter säger att vi var nära en svensk härdsmälta verkar heller inte spela någon roll.
När det gäller de väldigt svåra miljö- och hälsoeffekter som det blir vid uranbrytningen i andra länder som vi är beroende av finns det en risk att en ökad och förlängd kärnkraftsanvändning i Sverige skulle leda till att vi får uranbrytning även i Sverige. Det verkar heller inte finnas med på ministerns karta. Problemet med avfallslagringen är inte löst. Det finns i dag ingen plan som har antagits av Sveriges riksdag och som vi är eniga om för hur vi ska ta hand om avfallet.
Vi vet alltså inte hur man ska behandla detta enormt farliga avfall, bland det farligaste material som mänskligheten känner till. Ändå har Maud Olofsson och Centerpartiet tillsammans med de övriga regeringspartierna ställt sig bakom en överenskommelse där man öppnar för ny kärnkraft. Jag måste säga att jag blir ganska upprörd när man kallar det för att förlänga kärnkraftsparentesen. Det är absolut inte någon förlängning av kärnkraftsparentesen det handlar om, utan man öppnar för nya kärnkraftverk som kan stå kvar för oöverskådlig tid.
Det finns ingen bortre parentes, så att kalla det för att förlänga parenteser är bara att slå blå dunster i befolkningens ögon. Med tanke på alla de här problemen måste vi fråga oss varför Centerpartiet har ändrat sig när det gäller kärnkraften i ett läge där vi faktiskt beräknas få ett kraftigt överskott på el. Vi pratar om 20 terawattimmar redan till 2015, och man kommer att fortsätta att ha ett överskott i decennier efter det.
Varför är det då så viktigt att nu öppna för att bygga ut ny kärnkraft? Dessutom kommer det till nya styrmedel, där regeringen vill öka ambitionerna när det gäller elcertifikatssystemet. Oppositionen har högre ambitioner och vill öka det ännu mer. Vi kan få massor med förnybar el som inte har de allvarliga miljö- och hälsokonsekvenser som kärnkraften har. Men det väljer man också att strunta i, för man har prioriterat möjligheten att bygga ut kärnkraften.
Sverige har också enorma möjligheter att effektivisera energianvändningen. Vi använder i dag dubbelt så mycket el per capita jämfört med Centraleuropa. Vi ser att elanvändningen minskar - med åtminstone 2 procent förra året om man lyssnar på energibranschen. Vi vet att det finns enormt stora möjligheter. Med hjälp av PFE-programmet som vänder sig till den tunga industrin har man redan hittat åtgärder för att minska energianvändningen med 1 terawattimme. Då har man bara börjat skrapa på ytan. Det finns mycket mer att göra.
Frågan måste alltså gå tillbaka till Maud Olofsson. Om nu näringsministern hade velat ha en hållbar energiutveckling, där man varken behöver ha ökade koldioxidutsläpp eller ett ökat och förlängt beroende av kärnkraften, hade man kunnat få det. Det visade ju oppositionens reaktion på energiöverenskommelsen. Det hade gått att komma överens om en sådan utveckling med oppositionspartierna, men det ville inte Centerpartiet.
Ni prioriterade att få med de andra borgerliga partierna på en energiöverenskommelse som inte kommer att leda till en hållbar energiutveckling, och det gör mig djupt bedrövad. Då kan man inte säga att man gör det för barnens och barnbarnens skull, utan då gör man det för att man vill bevara makten.