Niklas Wykman (M):
Vi har fått regeringskriser som mer påminner oss om situationer som vi normalt sett har sett i Italien. Vi har helt enkelt bytt ut en trygg och stark regering, som varit väl förberedd och haft en samlad politik, mot en regeringskoalition med miljöpartister och socialdemokrater med stöd av vänsterpartister som inte varit överens om vad man skulle göra, och de offentliga finanserna har fått betala priset.
Vi ser konsekvenserna av detta i kronkurs, i oro för svenska företag och i avtagande tilltro på framtiden bland hushåll. Vi ser kort och gott ett Sverige som har gått från trygghet och stabilitet mot instabilitet, som har gått från en stark regering med starka offentliga finanser till en svag regering som inte längre förmår att upprätthålla förtroendet för offentliga finanser.
Just att upprätthålla överskottsmål och förtroende för offentliga finanser är avgörande för jobbtillväxt, för tillväxt i ekonomin och för att kunna upprätthålla den sociala trygghet vi ska erbjuda varandra i Sverige. Detta har Magdalena Andersson och övriga regeringen misslyckats med, och Sverige står inför ett svårt läge. Det fanns varningsklockor som ringde för detta före valet, inte minst för Magdalena Anderssons egna uttalanden. Prognoserna för svensk ekonomi byttes kvartalsvis.
Ena kvartalet skulle det stimuleras för att det i nästa kvartal skulle bromsas. Under något kvartal skulle man avvakta och se. Åtgärder skulle stimuleras och sedan bromsas. Så där höll Magdalena Andersson på i opposition. När denna politik nu kommer in i regeringsställning är det klart att det bygger upp mycket osäkerhet kring svensk ekonomi och förutsättningarna för jobbtillväxt i Sverige. Detta har mycket tydligt påtalats av bland annat Finanspolitiska rådet, som tydligt beskrev Magdalena Anderssons politik som ett brott mot ramverket.
Finanspolitiska rådet underströk att så här har vi aldrig tidigare uttryckt oss när de beskrev finansministerns politik som ett brott mot ramverket. Det har sedermera fortsatt att komma kritik från Finanspolitiska rådet, till exempel mot den beskrivning som Magdalena Andersson gjorde av svensk ekonomi som att det var tomt i ladorna.
Det försvagar givetvis förtroendet för Sverige och för politiken när man har en finansminister som beskriver det som är EU:s starkaste offentliga finanser som att det är tomt i ladorna. Detta kritiserades starkt av ledande ekonomer och av Finanspolitiska rådet. Det som kanske har varit ännu mer oroande när vi talar om överskottsmålet är att vi för första gången på mycket länge har en statsminister och en finansminister som i den offentliga debatten och det offentliga samtalet beskriver läget i svensk ekonomi på helt olika sätt.
I december höll Stefan Löfven en presskonferens, som är omtalad, där han talade om att Sverige trots allt har en relativt stark ekonomi. Den ekonomi som statsministern beskriver som relativt stark beskriver finansministern som att det är tomt i ladorna. Med en regering som talar med så många olika röster om läget i svensk ekonomi grumlas människors framtidstro i Sverige. Det minskar incitamenten, lusten och möjligheten att investera i Sverige, och det driver på sikt upp arbetslösheten.
Magdalena Andersson borde kunna vara tydlig och förklara sig. Instämmer hon i statsministerns förklaring? Eller har hon blivit underkänd av sin egen statsminister offentligt? Det skulle i sådana fall vara en unik händelse i svensk politik.