KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Wallrup (V):
Det är mycket lovvärt att upphandlingsreglerna har blivit bättre så att vi kan ställa sociala krav. I Uppsala kommun har man sagt att man uppskattar det och kommer att se över och jobba i enlighet med det. Det är viktigt. Vi har också en pengapåse som ska räcka, och då kanske man ändå tar det lägsta priset i många kommuner. Därför kommer vi långsiktigt att behöva jobba för mer resurser till välfärden.
Det är en prioriteringsfråga om vi ska ha nöjen, stora arenor och så vidare eller om vi ska satsa på de mest grundläggande behoven för alla. Här tror jag att vi alla behöver tänka om och använda hjärtat mer i politiken. När det gäller enkäterna oroar det mig faktiskt väldigt mycket att ministern kan stå här så lugnt och hänvisa till de 90 procent som är nöjda.
Vi har ju precis fått höra från Funktionsrätt att 50 procent inte är nöjda och att till exempel frågorna i enkäten i Uppsala kommun är felställda.
Det är vanligt inom politiken att man har en lojalitet uppåt - mot sina arbetsgivare, mot den som sätter budgeten och mot politikerna ovanför en - därför att man i ett samhälle med ganska undermålig respekt för varje medborgares kompetens att bidra blir mer en klättrare än en demokrat. Det skulle jag ärligt se som ett problem i dag, om jag får vara lite skarp.
Vi behöver se över hela vårt politiska system, där vi gynnar att medborgarens talan kommer fram. Sverige är ett väldigt demokratiskt land och har kommit långt, men det finns mycket att göra. Ju mer jag jobbar i det politiska systemet ser jag att det finns en lång rad proppar i systemet för att behoven inom socialtjänst och behoven för färdtjänstresenärer ska nå fram till politikerna.
Det visar inte minst det här exemplet, där Funktionsrätt alltså har en helt annan uppfattning även om brukarna i den organisationen har svarat på enkäterna. Detta är jätteallvarligt. Det handlar om autistiska barn som regelbundet får stå och vänta i kanske två timmar efter skolan för att bilen inte kommer. Det är inte okej; jag tror inte att någon av oss kan acceptera detta egentligen.
Men den informationen måste ju nå fram till beslutsfattarna, och uppenbarligen finns det brister i detta. Jag vill skarpt poängtera att vi behöver ha bättre uppföljningssystem i hela välfärden, och även inom färdtjänsten, som vi kan lita på.
Vi behöver ställa rätt frågor och ha en kontinuerlig dialog med föreningen Funktionsrätt om vilka frågor man bör ställa för att verkligen få ett tillförlitligt resultat. De pekar till exempel på detta att man bara frågar efter senaste resan. Jag ser alltså detta som en stor utmaning, och det är ett exempel på hur hela vårt representativa politiska system behöver bli bättre.
Det här med att vi ska bli omvalda gynnar kanske snarare en karriärväg, tyvärr, än det gynnar att vara riktiga demokrater - att jobba med demokrati och med ett starkt intresse för hur vi kan förbättra för folket. Många av oss har ändå med oss det också, men att den andra sidan tar över för mycket ser jag som ett stort problem som vi behöver se över och tänka över. Det här är ett exempel på precis hur fel det kan bli.
Emma Wallrup (V):
Tack, ministern! Jag är glad om ministern tar detta på allvar och kanske framför allt i dialogen med brukarorganisationerna lyssnar noga på hur man ska kunna utforma underlaget så att det är tillförlitligt. Det är nämligen väldigt allvarligt om vi tror att vi gör en kvalitativt bra satsning när vi inte gör det och om vi tror att vi har regelverk som gynnar dessa grupper men inte gör det.
Det är alltså otroligt viktigt att man i utredningen verkligen är noggrann med att lyssna. Jag vet att Funktionsrätt påtalade att de har försökt ha en dialog med tjänstemän och politiker om att få en bättre enkät och att de har försökt visa bristerna men att det har varit jättesvårt för dem att få gehör. Därför vill jag verkligen belysa detta.
Jag tror att ministern har ett äkta engagemang här, och jag hoppas att det är på riktigt och inte i slutändan budgetkramande på det sättet att man inte vågar ta fram rätt underlag. Jag tror att fegheten i att inte ens våga göra en kartläggning av behoven i välfärden, för att man är rädd att pengarna inte ska räcka, är livsfarlig.
Då är det bättre att veta hur stora luckor och brister som finns och lägga upp en karta för hur vi ska komma till rätta med dem långsiktigt. Det är bättre att veta att vi inte kommer hela vägen nu men kanske kan vidta några justerande åtgärder som är korrekta - för att vi har rätt underlag. Sedan kan vi långsiktigt fördela resurserna så att de kommer dit de ska i samhället.
Om vi inte ens vågar ta fram tillförlitliga underlag kommer vi dock aldrig att nå fram, och det kommer bara att gynna ett visst parti - Sverigedemokraterna - och missnöjesröster, för att de ser igenom hela systemet. Det har vi inte råd med. Vi har inte råd att efter nästa val ha fler sverigedemokrater i riksdagen som undergräver det politiska systemet.
Emma Wallrup (V):
Jag vill ställa min fråga till näringsminister Mikael Damberg. Naturvårdsverket har pekat på att det behövs nya konsumentbeteenden och bättre samordning mellan olika politikområden. EU:s färdplan för ett resurseffektivt Europa hanteras också inom det svenska miljömålssystemet. Man talar mycket om cirkulär ekonomi för att få en hållbar resurshantering.
Den konsumtion vi ser i dag går över alla gränser. Vi skulle behöva jobba med det på ett bättre sätt. Det är bra att regeringen jobbar med reparationer. Men jag undrar om näringsministern har tittat på det här med längre garantitider. Kan man eventuellt driva den frågan både här hemma i Sverige och på EU-nivå?
Emma Wallrup (V):
Vänsterpartiet har tagit fram ett ekologiskt och ekonomiskt program där vi hanterar det här. Vi anser att ett starkt välfärdssystem gynnar den offentliga tjänstekonsumtionen, kanske på bekostnad av lite mer privat konsumtion som ibland kan vara onödig. Tyvärr bygger vi vår ekonomi väldigt mycket nu på ohållbar konsumtion. Till exempel ser en Finlandsfärja snarare ut som ett grekiskt tempel fullt med märkesprylar.
Det känns nästan som en Titanicbåt i dessa klimatorostider. Jag skulle vilja höra om näringsministerns idéer för att skynda på cirkulär ekonomi.
Emma Wallrup (V):
Det är ett allvarligt krig som nu pågår i Afrin och som Turkiet ligger bakom. Vänsterpartiet anser att det med bland annat FN:s resolution 2401 i ryggen finns all anledning att agera kraftfullt mot Turkiet. Vi måste förhindra att det blir ett folkmord. Men jag ser också detta lite mer långsiktigt i fråga om hur EU kan agera.
EU har ju uttryckt kritik mot Turkiets offensiv, men jag tänker även på den långsiktiga freden i Mellanöstern och problemet med oljeexploateringen. IS försörjer Turkiet med olja, vilket är en del av denna konflikt. Det känns otroligt viktigt att EU går före och visar att vi vill ställa om i hög hastighet och att vi i inte handlar med olja framöver.
Detta är viktigt både för att bidra till att skapa fred i Mellanöstern och för att rädda jordens klimat. Just nu rasar stora och skrämmande bränder på tundran i Sibirien, och det händer väldigt mycket runt om på planeten som inte är bra.
Rune Wikström (M):
Vad gäller den internationella dimensionen, som Jan-Olof Larsson började med, tycker jag nog att Sverige har gjort väldigt mycket. Eskil Erlandsson har gjort ett jättebra jobb i EU och fått ministrarna med sig på många områden. Vi gör säkerligen allt vad vi kan härifrån, men det är ingen lätt uppgift att ändra gamla traditioner som exempelvis fisket i tredjeland.
De har dessutom egna avtal som är svåra att riva upp. Vad gäller ålen har Sverige infört en väldig massa begränsningar. Numera finns det inga ålfiskare över huvud taget kvar utefter vår kust, kan man säga. Förr i tiden fanns det mängder av ålfiskare överallt vid kusterna. För min del är det nu 60 distansminuter åt vart håll innan nästa ålfiskare finns.
Jag ser inte det problemet. Däremot ser jag problemet med att det finns mängder av skarv. Sälen är heller inte Guds bästa barn när det gäller ålen. Vi har gjort vad vi bör. Kanhända kan vi göra mer, men vi bör i första hand se till de stora predatorerna samt vattenkraften, framför allt vattenkraften skulle jag vilja åt.
Rune Wikström (M):
Först är det frågan om tredjeland. Jag tycker att det är bättre att vi är med och utnyttjar fisket där det går. Om inte vi gör det är risken uppenbar att det kommer in andra nationer som inte alls har den syn på fisket som vi har. Vi har sett vad Kina har gjort på sina ställen. De har fiskat.
I stället för att anlita lokalbefolkningen bygger de egna fiskefabriker och fraktar dit eget folk som sköter dem. Den formen av avtal vill inte jag vara med om. Jag tycker att det är bättre att vi är med än att vi står utanför. I fråga om förvaltningsplaner har jag hela tiden hävdat att vi måste ha dem om vi ska få en vettig fiskeförvaltning.
Det är något som jag kommer att strida för.
Rune Wikström (M):
Jag delar naturligtvis myndighetens oro för laxbeståndet som onekligen minskat ganska kraftigt de senaste åren. Det vet jag av egen erfarenhet. Man talar ofta och varmt om det kustnära fisket. Men russin efter russin plockas tyvärr ur den kaka som kustfiskaren har att leva av.
Ju fler fiskare som försvinner, desto mer dör skärgården ut. Matlandet Sverige får sig tyvärr också en knäck för varje fiskare som tvingas sluta. Den remiss som vi nu pratar om talar för att fisket måste ställas om. Men frågan är till vad fisket ska ställas om.
Sälens härjningar blir bara värre och värre. Det är näst intill omöjligt att längre kunna bedriva ett vettigt nätfiske. En uppdelning av laxfisket är helt på sin plats. Man ska kunna ha fiske både uppe i norr och nere i söder.
Men tycker inte ministern att samma spelregler ska gälla för alla stater, utan att Sverige ensidigt ska ha egna regler medan andra stater fortsätter att fiska precis som förut?
Rune Wikström (M):
Jag är mycket väl medveten om att ministern inte kan gå in och peta i vad Havs- och vattenmyndigheten gör. Men ministern måste förstå den stora oro som jag och många med mig känner för kustfisket. Man säger att vi ska ha kraftiga fiskbestånd så att kommande generationer har någonting att fiska på. Ja, det vill vi alla.
Men den stora olyckan är bara att när den generation som jag tillhör dör ut finns det ingen som kan lära upp en kommande generation till att bli fiskare, för fiskare är någonting som man inte bara kan slänga sig på och tro att man ska bli. Fiskare är man, och det är väldigt svårt att hinna lära upp sig för att bli det.
Som sagt: Att spelreglerna ska vara lika runt hela Östersjön tycker jag är en självklarhet.
Rune Wikström (M):
Att man ska släppa det småskaliga fisket fritt är ett förslag från mig. Regeringen har begärt att få in förslag. Jag behöver inte lämna in ett förslag som regeringen redan har. Nu ger jag regeringen ett förslag från mig. Egentligen är allt vårt svenska fiske småskaligt, om man jämför med andra nationer.
På den punkten finns det väl inte någon större motsättning mellan Jan-Olof och mig. Frågan om säljbara kvoter har Jan-Olof tagit upp många gånger med mig här i kammaren. När de en gång infördes för det pelagiska fisket var jag själv med och försökte få ihop det.
Vi har lyckats få det att fungera bra. Det kustnära fisket - man kanske ändå inte ska kalla det småskaligt - fick då en egen kvot att fiska på. Det var tacknämligt. Ska vi ha de säljbara kvoterna, vilket förmodligen är något som kommer, ska vi ha precis samma system.
Det småskaliga fisket ska också ha egna kvoter att fiska på, precis som det pelagiska fisket. Då tror jag att det kommer att bli bra.
Rune Wikström (M):
Vi kan gå ifrån att det är småskaligt och benämna det kustnära fiske, vilket vi har börjat göra mer eller mindre. När det gäller säljbara kvoter för det pelagiska fisket gäller en storleksgräns för båtar. Det är väl 12 meter. Jan-Olof Larsson undrar hur man ska kunna komma undan dumpningen genom säljbara kvoter.
I och med att det blir ett tvång att ta i land allting blir det så. Man kommer på det viset att få ett incitament att göra allt vad man kan för att inte få någon bifångst. Bifångster kan man tyvärr aldrig komma undan.
Däremot kan man göra rätt mycket genom att använda redskap som tar minimalt med bifångst. Kommer det att fungera lika bra med de säljbara kvoterna som det har gjort för det pelagiska fisket har vi ingenting att bekymra oss över. Bland fiskare har man varit nöjd, och jag tror att vi kommer att bli nöjda om det blir en annan ordning också.
Rune Wikström (M):
Inom fiskodlingen är det bekymmer med övergödning och annat. Därom råder inget tvivel. Men jag är inte någon notorisk nejsägare till fiskodlingar. Efter kusten vill jag gärna att det ska bli fiskodlingar bara i mindre skala. Uppe i vattenmagasinen, där vi har stora möjligheter att odla röding och allt vad det är, kan vi däremot gott och väl ha mer odling.
Men som både Jens och jag har sagt sker odlingen på bekostnad av andra fiskslag. Jens Holm ville ha svar på en fråga om subventioner. Moderat politik är egentligen att inte ha några subventioner alls. Hur det kommer att bli med det i det här fallet vet jag inte så noga, men subventioner är inte någon moderat politik.
Rune Wikström (M):
Jag kan inte exakt säga hur det ska gå till, men jag hoppas att vi på sikt ska ta bort subventionerna även här, helt klart. Där odlingen ska expandera är, som jag sade, i vattenmagasinen. Ute i havet vet jag inte om det är tänkt att odlingen ska expandera. Det här med subventionerna får vi titta lite närmare på.
Rune Wikström (M):
I interpellationen ställs frågan om surströmmingsindustrin är hotad utan detta undantag. Socialdemokraterna tog ju själva initiativ till undantaget en gång i tiden. Jag talade med Surströmmingsakademien så sent som i går.
De hävdar att om man inte får strömming uppifrån dessa områden är industrin hotad. Att använda strömming som är mindre än 17 centimeter är inget alternativ. Det är inte heller något alternativ att använda småsill eftersom den är för fet. Det går alltså inte.
Det är lika omöjligt att göra surströmming av småsill som att göra matjessill av vanlig strömming. Det står i interpellationen att konsumtionen av surströmming i Sverige är ganska liten. Den torde därför knappast ha någon inverkan.
Det används ungefär 650 ton råvara till surströmmingen. Av den strömming som fångas i Östersjön fångas 94 procent i område 24 och 25, alltså söder om Kalmar.
Den kallas för småsill. Resterande 6 procent fångas alltså norr därom.
Av dessa 6 procent går nästan hälften till surströmming, och eftersom surströmmingen inte kan ha någon inverkan på det hela har jag lite svårt att förstå hur de andra procenten kan ha sådan stor inverkan på hälsoläget.
Enligt de senaste uppgifterna som jag har fått minskar gifthalterna i Östersjön, men det går alldeles för sakta. Det sätts dock in stora resurser på att man ska komma till rätta med detta elände. Det är märkligt att vårt grannland Finland inte har något som helst problem med detta undantag.
Där uppmanar man tvärtom folk att äta mer strömming eftersom den ger så goda hälsoeffekter. Men att försöka få annan råvara till surströmmingen är som sagt inte tänkbart.
Rune Wikström (M):
Matilda Ernkrans, du hänvisar till en annons om strömmingsflundra för 44,90. Jag sade tidigare att 94 procent av all strömming som konsumeras i Sverige kommer från södra Östersjön från fångstområde 24-25. De omfattas inte av dioxinriskerna.
Det är 6 procent av den strömming som konsumeras som kommer från fångstområdena 26, 27 och så vidare norr om Kalmar. Hälften går till surströmming. Det är alltså ungefär lika mycket som kommer ut i daglighandeln. Det är väldigt lite ren strömming. Det är sillflundra som ligger i kyldiskarna.
Du hittar knappast en enda strömming där; det är sillflundra. Enligt Livsmedelsverkets egna bedömningar kommer 94 procent från södra Östersjön. Den största risken jag ser är att vi inte kommer till rätta med eländet i Östersjön.
Enligt de senaste uppgifterna verkar det ha börjat vända, men det kommer naturligtvis att ta lång tid. Jag tror att vi har undantag för produkter som är betydligt giftigare än strömmingen.
Rune Wikström (M):
Jan-Olof verkar tro att det småskaliga kustfisket skulle gå i graven om det här systemet införs. Jag är glad över att Jan-Olof värnar det kustnära lokala fisket. Jag kan försäkra er om att jag också gör det. Jag var själv med en gång när det pelagiska systemet utvecklades. Jag var motståndare.
Men när jag insåg vad systemet innebar såg jag att det var en möjlighet i stället för någonting som skulle stjälpa. Som moderat vill jag gärna fortsätta utveckla fisket och inte tvärtom.
Vi måste dessutom ha ett system som harmoniserar med andra länder så att inte andra länder jobbar på helt andra villkor än vad vi själva gör. Den typ av reglering som vi nu talar om kanske inte passar in på alla fisken. Men lyft då ut det fiske som inte passar in i systemet! Om vi får det här systemet får vi också en möjlighet att bevara kustfisket.
Då får det storskaliga sin kvot som är säljbar, och det småskaliga får sin kvot som inte är säljbar och överlåtbar. Jag vill också säga att ministern har gett ett mycket bra svar på interpellationen.
Rune Wikström (M):
Jens Holm var orolig över att det storskaliga fisket skulle köpa upp allt fiske som finns. Men det är en omöjlighet med det här systemet eftersom det småskaliga fiskets kvoter inte är säljbara. Det småskaliga eller lokala fisket, vad man nu kallar det för, är inte säljbart. Jag kan inte se att det finns någon risk för detta.
Ministern tog upp att kameraövervakning skulle kunna vara en tänkbar möjlighet för att ha full kontroll. Jag hoppas verkligen att det systemet inte kommer att införas.
Kan det vara mer integritetskränkande än att under ett helt arbetspass, som kanhända varar 15-20 timmar, hela tiden ha en kamera hängande över huvudet som registrerar allt man gör?
Det skulle vara mycket anmärkningsvärt om det skulle gå igenom. Jan-Olof pratade en hel del om att det inte passar för alla fisken, och det gör det inte. Men då ska vi undanta dem från det här systemet om det inte passar in på de fiskena.
Du nämnde också någonting om regional förvaltning, och det är ett system som jag har värnat hela tiden sedan det kom på tal. Det är ett system som jag gärna ser införs.
Rune Wikström (M):
Ett utkastförbud är en mycket viktig fråga, främst när det gäller de arter som inte överlever att återutsättas. De arter som kan överleva ska givetvis med det snaraste återutsättas, för annars kommer fiskbestånden att utnyttjas på ett ohållbart sätt. Vi strävar efter en gemensam fiskeripolitik i EU.
Då bör också alla EU-nationers fiskefartyg leva efter likartade regelverk så att exempelvis svenska fiskare inte belastas med tyngre regelverk än övriga nationers fiskare. I sista raden i ministerns interpellationssvar framkommer klart att ministern också tycker att lika regelverk ska gälla för alla fartyg i samma område.
Men allra helst ska samma regelverk gälla i alla EU:s fiskevatten, detta inte minst för att likartade arbetsvillkor ska gälla. Kameraövervakning, som ju har varit på tal många gånger, måste bli den absolut sista utvägen.
Något mer integritetskränkande än att ha en kamera över sig under ett helt arbetspass får nog sägas sakna motstycke. Mot det hoppas jag att ministern verkligen försöker att kämpa.
Tomas Avenborg (M):
När det gäller arbetet med just silver och enskilda andra ämnen har Moderaterna valt att vara väldigt aktiva i Miljömålsberedningen och ta upp ett antal olika ämnen.
Jag tycker att arbetet med att lyfta in de frågorna i det arbetet och regeringens arbete kring ett flertal olika kemikalier är viktigt.
När det gäller Reach och vårt arbete där tycker jag att det framgår tydligt både i betänkandet här och med regeringens arbete hur vi vill arbeta med att Sverige ska gå före. Men det handlar om att samtidigt få med resten av EU. Du använder begreppet gå före, Jens.
När det gäller att gå före måste andra följa efter. Om man går före men ingen följer efter är man ute och promenerar helt på egen hand, och det är inte det Sverige ska göra. Det är viktigt att Sverige är drivande och just går före men inte missar att ta med sig de andra i det här. Därför tycker jag att vår hållning i kemikaliepolitiken är mycket mer ansvarsfull.
Den syftar till en giftfri vardag på ett helt annat sätt än er, som helt lämnar EU bakom. Ni vill, som ni kallar det, gå före, men jag tror att ni emellanåt är mer ute och promenerar på egen hand.
Tomas Avenborg (M):
Jag skulle vilja påstå att Vänsterpartiet i detta sammanhang gör det väldigt ryckigt och svårt att förstå. Å ena sidan säger du att man ska lyfta ut dessa väldigt specifika kemikalier som du vill prata om här, å andra sidan säger du att det finns väldigt många.
Att arbeta konsekvent med detta är att låta Miljömålsberedningen göra en evidensbaserad analys av alla de farliga kemikalier som finns och göra ett beslutsunderlag baserat på det. Det tycker jag är det ansvarsfulla att göra, inte att engagera sig i plakatpolitik och lyfta fram enskilda kemikalier, som jag tycker att du gör när du lyfter fram bara vissa ämnen men samtidigt konstaterar att det finns väldigt många farliga ämnen.
Tomas Avenborg (M):
I detta tror jag att vi till stor del är överens. Jag tror också att det är en konkurrensfördel för en producent att kunna erbjuda produkter som kan påvisas vara mer hälsosamma och innehålla mindre kemikalier. Jag förstod inte riktigt ditt resonemang.
Reach är bra och ger möjlighet att få bort ojämnheter på marknaden och konkurrensnackdelar för enskilda. Men då gäller det att man arbetar just inom Reach med det Europagemensamma och att enskilda länder inte går helt sin egen väg i alltför många frågor.
Det är klart att man ska driva vissa frågor. Som jag påpekade finns det enskilda tillfällen då Sverige ska gå före, men i det huvudsakliga arbetet är det klart att Sverige ska arbeta med att driva på inom EU. Du återkommer till här, och jag hörde det i ditt anförande tidigare, att man inte ser något resultat.
Men, Johan, precis som du säkert har läst i utskottets betänkande kommer delrapporten om detta i slutet av året. Då kommer vi att ha siffror på exakt hur saker och ting ser ut, vilka resultat åtgärderna har fått och dessutom vad det finns för förslag inför nästa period, 2015-2018.
Det blir lite fel, tycker jag, att bara påpeka att det inte finns någonting när man mycket väl vet, och det framgår av handlingarna, att det kommer inom kort.
Tomas Avenborg (M):
Vi har bland annat tagit upp bisfenol A. Som framgått av debatten här tidigare har visserligen också Danmark gjort det. Men det finns ämnen som vi går före med. Jag skulle vilja påstå att Sverige är ett av de länder som är ledande i arbetet när det gäller frågan om enskilda ämnen.
Men när det gäller vikten av Reach totalt sett inom EU har Sverige verkligen markerat in ett område där vi går före i viss mån. Det förvånar mig inte så mycket att Vänsterpartiet talar så mycket om att gå före och kanske inte tittar så mycket i backspegeln.
Men det förvånar mig lite mer att Socialdemokraterna intar ett mer isolationistiskt förhållningssätt till övriga EU. Det handlar bara om det lilla perspektivet just här och inte det breda. Tidigare har ni varit mer inställda på att arbeta över nationsgränserna och genom EU, men jag tycker att det har försvunnit helt i retoriken.
Det kan jag tycka är lite bekymrande.