KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Magnus Manhammar, för det seriösa svaret! Jag välkomnar det jag tolkar som en del självkritik mellan raderna och att saker alltid kan göras bättre. Det har trots allt varit en hel del kritik mot regeringens politik, och jag välkomnar ambitionen och den goda viljan. Jag tror på riktigt att denna diskussion och debatt skulle vara betjänt av att mer nyanserat se över vilka åtgärder som vidtas.
Vi får väl se framöver vad effekten av januariöverenskommelsen blir och vad regeringen lägger på riksdagens bord. Jag har redan sett en del tendenser, till exempel avfallsförbränningsskatten, som många experter dömer ut då den inte ger den förbättrade resursanvändning som var tänkt. Till och med regeringens egna utredare har dömt ut den.
Vi har nu en diskussion om grön skatteväxling som jag i princip välkomnar, men det är klart att det återstår en del förtydliganden från regeringen. Hittills har man presenterat 3 miljarder av den tänkta skattehöjningen, men 12 miljarder återstår. Vilka är de? Och i den andra vågskålen finns: Vilka skatter tänker man sänka? Där blir detaljerna i en för all del god princip om grön skatteväxling viktiga.
Återigen: Jag välkomnar om det finns viss självkritik från regeringen och ser i så fall fram emot att den ska ge avtryck framöver. Jag uppfattade inte riktigt svaret från Magnus Manhammar angående Moderaternas förslag att ta fram beräkningskonventioner och ställa krav på att politiken på detta område ska presentera effekterna och klimatnyttan när politiska förslag för klimatet levereras, så att vi kommer bort från symbolpolitik och får konkreta åtgärder.
Magnus Manhammar får gärna svara på om han tror att detta är en god idé.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Lorentz Tovatt! Anförandet handlade mer om vad andra inte gör än om vad Lorentz Tovatt själv vill göra. Men låt mig ändå konstatera att den budget från M och KD som nu gäller är högre än samtliga miljöbudgetar som passerat den här kammaren, förutom regeringens valbudget nu senast. Man kan också påminna om att budgeten är en helhet.
Det vill säga: Om man tittar utanför utgiftsområde 20 kan man se att vi i budgeten lägger ytterligare 1 miljard på klimatbistånd och ytterligare 1 miljard på de gröna näringarna, som är helt avgörande för den omställning som vi behöver. Det är många fina ord från Lorentz Tovatt, men samtidigt är det mycket som jag har saknat i regeringens politik under de gångna åren. Lorentz Tovatt talar sig varm för bilpooler.
Ändå har vi fått vänta på en definition av bilpooler som gör det möjligt för kommuner att reservera gatumark för just bilpooler. Olika parkeringsavgifter för bilar av olika miljöklass har regeringen fortfarande inte lyckats hosta upp. Intresset för tyngre lastbilar, som kan effektivisera våra lastbilstransporter, har varit obefintligt. Elvägar har jag sällan hört Miljöpartiet tala gott om, trots att det skulle kunna innebära fossilfria lastbilstransporter.
Flygskatt var man väldigt snabb med att införa, men man struntade fullkomligt i att riksdagen tryckte på för inblandning av biodrivmedel i flygbränslet. Nu kommer förhoppningsvis äntligen Maria Wetterstrands utredning i den frågan, men långsamt har det gått på många områden. Var är helheten, undrar jag ofta när jag hör Miljöpartiets företrädare. Man vill motverka all teknik, låter det ofta som. Elflyg går inte. Biodrivmedel för flyg går inte.
Man ser inte de gröna näringarna i hela kretsloppet; det perspektivet finns aldrig med i Miljöpartiets politik. Var finns insikten om att biodrivmedlet kommer från den svenska skogen och att det måste löna sig att bedriva skogsbruk i Sverige? Man måste få ut skogen ur skogen om vi ska tillverka biodrivmedel. Var finns helheten i Miljöpartiets klimatpolitik?
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Lorentz Tovatt, för svaret och frågorna! Jag tycker att man ska se budgeten som en helhet. Den ytterligare miljarden till klimatbiståndet är just extra, additionella medel, och det är otroligt viktigt. Till detta kan också läggas 1 miljard som vi satsar på de gröna näringarna. Jag vet från tidigare debatter att Lorentz Tovatt är bekymrad över att vi importerar ungefär 90 procent av vårt biodrivmedel. Man kan tycka att det vore intressant att faktiskt bedriva en politik som gör att det går att tillverka svenskt biodrivmedel.
Tyvärr ser vi på område efter område hur Miljöpartiet snarare motverkar möjligheten att få lönsamhet i det svenska skogsbruket. Man motverkar idéer om att effektivisera lastbilstransporter genom till exempel tyngre lastbilar, så att man faktiskt kan hämta virket ur skogen.
Vi kan alltid stå och slå varandra i huvudet med siffror, men när expertmyndigheter anser att sju av åtta av regeringens åtgärder på klimatområdet har varit ineffektiva kanske det skulle leda till viss eftertanke. Man kanske bör tänka om och inte bara stå och prata kronor och ören, för det räddar inte klimatet. Det är mycket som behöver göras på transportområdet. Som jag sa i mitt anförande bor jag i Stockholms stad och har en livssituation. Bor man ute på landsbygden har man en annan livssituation.
Däremot tror jag att människor i städer också kommer att behöva bilen framöver, men då behövs det verkningsfulla åtgärder för att ställa om dessa bilar. Där har den här regeringen dragit benen efter sig när det gäller till exempel bilpooler eller andra styrmedel såsom olika parkeringsavgifter beroende på miljöklass. Vi kan nog vara överens om mycket, men det har ju inte hänt tillräckligt från regeringens sida. Sedan vill jag rätta Lorentz Tovatt. Den här regeringen har bedrivit en ganska landsbygdsfientlig politik.
De höjningar av drivmedelsskatterna som ni införde slår just mot landsbygden, där man behöver bilen för att ta sig fram.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Jens Holm, för det jag kanske inte ska kalla frågor utan möjligen attacker! Det var väldigt höga toner här från Jens Holm - och en del krokodiltårar, får jag väl också säga. Jag finner ändå anledning att gå upp och bemöta en del av dem.
Till att börja med kan jag ju konstatera att det är ganska märkligt att säga att det görs neddragningar på Trafikverket och Transportstyrelsen när Jens Holm förhoppningsvis är medveten om att detta är en följd av att man i budgetpropositionen har förlängt en del insatser som annars inte skulle ha förlängts under 2019. Vi gör helt enkelt de justeringarna i enlighet med de principer som har legat bakom övergångsbudgeten.
Det andra jag vill ta upp är avgiftsfri kollektivtrafik för unga under sommaren. Vi tycker inte att det är ett träffsäkert sätt att hjälpa familjer med låga inkomster. Vad vi däremot gör är till exempel att vi återinför fritidspengen till hushåll med ekonomiskt bistånd, för att säkerställa att de barnen får ta del av extra bidrag för att kunna få samma möjligheter som andra barn.
Det rör sig alltså om mer specifika och träffsäkra insatser. Vi sänker även skatten på arbete, vilket jag är stolt över, för att fler människor - och absolut inte bara höginkomsttagare, som Jens Holm låter antyda - ska kunna tjäna pengar på att arbeta och få mer ekonomisk frihet. Vad gäller kollektivtrafik för unga ska jag också säga att vi ger landstingen 1,5 miljarder i statsbidrag.
Det är därför upp till varje landsting som så vill att fortsätta att prioritera den här reformen, om det är den avgiftsfria kollektivtrafiken man vill fortsätta med. Det är alltså 1,5 miljarder i allmänna bidrag till landstingen, och det finns alla möjligheter att fortsätta den satsningen.
Jessica Rosencrantz (M):
Med risk för att upprepa mig finns det även fortsättningsvis alla möjligheter för landstingen runt om i Sverige att erbjuda avgiftsfri kollektivtrafik för unga under sommaren, eftersom vi ger stora generella bidrag till landstingen på 1,5 miljarder.
Det finns alltså alla möjligheter för Jens Holm att ta upp denna fråga med sina partikamrater eller exempelvis Miljöpartiet, som är med och styr här i Stockholms län, och rikta frågan till dem om de anser att det är en prioriterad åtgärd just i Stockholms län. Men vad vi också gör, som jag sa och som jag tycker är mer träffsäker politik, är att rikta in våra resurser på de mest utsatta - på familjer med barn, med låga inkomster eller med ekonomiskt bistånd.
Till exempel återinför vi nu en fritidspeng och utökar den till att omfatta sommarlovsaktiviteter. Det tycker jag är träffsäker politik på riktigt.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Anna-Caren, för anförandet! Jag måste dock säga att jag häpnar lite när jag hör detta brandtal för att värna svensk landsbygd.
När man tittar lite närmare på den politik som den rödgröna regeringen har fört på transportområdet de gångna fyra åren kan man ganska snabbt konstatera att kraftigt höjda bränsleskatter och en nationell flygskatt snarare är saker som har försvårat för människor och företag på svensk landsbygd.
Alliansregeringen lämnade efter sig en påbörjad utredning om tyngre lastbilar som skulle kunna effektivisera för skogsnäringen och för andra transporter runt om i Sverige. Det tog väldigt lång tid innan den rödgröna regeringen gick vidare med utredningen, som föreslog saker som också hade kunnat underlätta för företag på landsbygden och till exempel skogsnäringen som är så viktig för att få fram fler biobränslen.
Hur, undrar jag, fru talman, kan man påstå att den rödgröna regeringen har fört en landsbygdsvänlig politik? I stället för att införa smarta styrmedel för till exempel flyget med krav på inblandning av biobränsle har man valt att rakt av lägga en allmän straffskatt på den som väljer att flyga - utan klimatstyrning i åtgärderna.
Fru talman! Jag undrar genuint hur man kan påstå att detta är en landsbygdsvänlig politik.
Jessica Rosencrantz (M):
Jag tackar Anna-Caren Sätherberg för frågorna. Jag tror att det finns all anledning att se över reseavdraget, men då ska det givetvis göras på ett sådant sätt att vi fortfarande säkerställer att det finns rimliga möjligheter för människor med långa avstånd och långa restider att ta sig till och från arbetet. Men en första sak vad gäller just reseavdraget är att Skatteverket uppskattar att det även med det nuvarande systemet fuskas för upp till 1 miljard kronor årligen.
Vårt första besked i denna fråga är att säkerställa att de som är berättigade till avdraget ska få avdraget och att det inte ska gå att fuska. Jag är ändå lite nyfiken, Anna-Caren. Gör kraftigt höjda bensin- och dieselskatter som ökar mer än inflationen varje år det enklare eller svårare för människor att bo på svensk landsbygd?
Jessica Rosencrantz (M):
Tack för frågan! Det låter som en klok person. Jag tror att det var jag själv. Vi hade mer pengar till vägunderhåll i Moderaternas budget. Men två olika partier skulle komma överens om olika prioriteringar och nu har vi landat i ett gemensamt budgetförslag, som ser ut på ett visst sätt. Jag sticker inte under stol med att jag tror att mer pengar behövs till vägunderhåll. Jag tror att vi får återkomma hit till kammaren i en nära framtid och se hur vi ytterligare kan förstärka den svenska väginfrastrukturen.
Jag kan dock konstatera att människor som är beroende av vägnätet och vägtransporter runt om i landet är väldigt trötta på en rödgrön politik som bara gör det dyrare och svårare att använda vägnätet. Jag tror nog att Anna-Caren Sätherberg ska ha lite lägre tonläge i just denna fråga.
Jessica Rosencrantz (M):
Det har varit kaos i Sveriges riksdag, och ingenting är i ordning när Socialdemokraterna inte får igenom sin politik. Jag förstår att detta är en bildsättning som de rödgröna partierna gärna vill driva. Faktum är att vartenda utskott har haft en gedigen process om detta. De har bjudit in personal från Regeringskansliet, som har fått ge sina synpunkter på de olika budgetförslagen. Vi har uppfyllt beredningskraven i dess olika delar.
Jag tycker därför att det är anmärkningsvärt att man vill sprida en felaktig bild av att det har varit kaos i Sveriges riksdag, bara för att man inte får igenom sin egen budget. När det gäller det förstnämnda kan jag bara upprepa vad jag sa. Ibland måste man göra prioriteringar bland flera olika viktiga anslag. I detta fall landade budgeten på detta vis. Jag är dock stolt över att få företräda en budget som på riktigt fokuserar på att vi behöver alla slags transporter i Sverige och som inte har som uttryckligt syfte att bekämpa vissa trafikslag.
Det var ju den tidigare regeringens uttryckliga mål.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Jens Holm, för frågan! Sju av åtta partier i Sveriges riksdag är överens om målen, men vi är inte överens om medlen för hur vi exakt ska nå klimatmålen.
När sju av åtta av regeringens åtgärder bedöms vara ineffektiva, enligt olika experter som exempelvis Konjunkturinstitutet, tycker jag att det finns anledning att ifrågasätta om 1 miljard till elcykelpremie, 350 miljoner till riktat stöd för avgiftsfri kollektivtrafik för unga eller en ineffektiv flygskatt är rätt reformer.
I bästa fall är det symbolpolitik, och i värsta fall utgör vissa förslag en politik som leder i helt fel riktning. Jag är stolt över att vi genom vårt budgetförslag kan bygga ut laddinfrastrukturen längs med vägnätet för att möjliggöra för fler människor att våga investera i exempelvis en elbil.
Jag är stolt över att vi har förslag om hur vi på riktigt ska kunna byta ut bränslet i flygplanen i stället för att komma med pekpinnar till människor som har lång väg till närmaste stad eller arbetsplats och säga att de inte borde ta flyget eftersom vi inte tycker att man ska flyga i det här landet. Vi säger tvärtom att vi ska byta ut bränslet. Jag är stolt över att vi ökar medlen till forskning om biodrivmedel för flyget.
Jag är stolt över att vi länge har drivit på och står bakom reformer som bonus-malus och reduktionsplikt med krav på inblandning av biodrivmedel till bilarna. Jag är på en mängd områden väldigt stolt över vår miljö- och klimatpolitik. Som jag sa är detta den näst största miljö- och klimatbudget som Sverige någonsin har haft. Lyssnarna kan nog ta uttalanden som "slakt", "kraftig nedskärning" och allt vad vi hört från de rödgröna med en viss nypa salt. Det är bara retorik och inte så mycket mer.
Jessica Rosencrantz (M):
Med 1,5 miljarder i generella statsbidrag till landstingen finns det som sagt alla möjligheter att fortsätta denna satsning på kollektivtrafiken om man tycker att det är prioriterat. Vad gäller flygtrafiken riktade denna kammare ett tillkännagivande till regeringen om att den måste säkerställa att få verktyg på plats för att få fram biobränslen till flyget. Innan tillkännagivandet gjordes var flygskatten det enda vi hade sett från regeringens sida. Det förekom inga seriösa diskussioner om hur vi skulle kunna byta ut bränslet.
Det var denna kammare som riktade tillkännagivandet till regeringen. Sent omsider tillsattes en utredning under ledning av Maria Wetterstrand. Den kommer i mars nästa år, och jag ser mycket fram emot att få läsa dess slutsatser. Jag hoppas att vi strax därefter kan gå vidare och få smarta styrmedel på plats för att sänka utsläppen från flyget. Men då har vi redan avskaffat den ineffektiva och skadliga flygskatt som den tidigare regeringen införde.
Jessica Rosencrantz (M):
Tack, Emma Berginger! Jag kan gläda Emma Berginger med att det tar längre tid än två minuter för mig att beskriva hela vår miljö- och klimatpolitik, för den är ganska omfattande. Låt mig ändå stolt konstatera att vi till exempel tillför 1 miljard till de gröna näringarna, som är otroligt viktiga för att få fram det biobränsle som Emma Berginger beskrev.
Vi tillför också 1 miljard i multilateralt klimatbistånd, utöver den rena miljö- och klimatbudgeten. När det gäller exempelvis flyget, om man nu ska svara på just den frågan, finns det enormt många åtgärder att vidta.
Till exempel finns ett gemensamt europeiskt luftrum, som enligt olika bedömare sägs kunna sänka utsläppen med 15 procent när vi plötsligt kan börja flyga rakare i stället för att ta omvägar i de olika nationella luftrummen, det finns krav på inblandning av biobränsle och det finns den norska modellen med olika start och landningsavgifter beroende på bränsle. Jag tar också fasta på vad EU:s forskningschef för flyget säger.
Han beskriver att vi inom tio år nog kommer att kunna ha elflygplan också, vid sidan av flygplan med inblandning av biodrivmedel. Jag har en tilltro till att tekniken kommer att lösa en del av utmaningarna, men jag har också en övertygelse om att politiken måste driva på med rätt verktyg. En väg är då bland annat inblandning av biodrivmedel.
Jessica Rosencrantz (M):
Som jag sa i mitt anförande tror jag att det är viktigt att säkerställa att människor både på landsbygden och i våra städer kan få ihop sin tillvaro och ta sig till och från arbetet. Då krävs genomtänkta styrmedel. Jag är medveten om att Miljöpartiet ganska ofta utformar sin politik utifrån vad som fungerar i Stockholms stad. För mig som bor här kan jag konstatera att det funkar alldeles utmärkt, men Sverige ser annorlunda ut. Jag tror att exempelvis kraftigt höjda bensin- och dieselskatter slår hårt mot dem som saknar kollektivtrafik.
Då tycker jag inte att det är en framkomlig väg att varje år höja dessa skatter med mer än inflationen. Jag tror inte att det är en framkomlig väg, om man vill nå riktig klimatnytta, att ha en skatt på flygplansstolen men inte på flygplansbränslet. Det är bland annat det senare vi vill åstadkomma genom att omförhandla Chicagokonventionen så att det blir möjligt att beskatta flygbränsle men också värna om den globala överenskommelse som nu finns om flyget, där vi kan sänka utsläppen på riktigt.
Sverige står ju för en ganska liten andel av utsläppen.
Jessica Rosencrantz (M):
Klimatet är en av vår tids stora frågor, och Sveriges riksdag har kommit överens om världens kanske mest ambitiösa klimatmål. Under alliansregeringen minskade utsläppen med 20 procent, samtidigt som tillväxten ökade med 10 procent. Det var en politik som gjorde nytta för klimatet på riktigt. Under den rödgröna regeringen ser vi i stället att utsläppen ökar.
Så sent som i går kom siffror från Naturvårdsverket som visar att utsläppen ökade under 2018. Vi har alltså kommit längre från att nå våra mål. På frågan om detta är ett misslyckande svarar Isabella Lövin nej. I stället skyller hon på allt från konjunktur till väder.
Detta bekräftar den kritik som Moderaterna tillsammans med tunga instanser som Konjunkturinstitutet och Riksrevisionen har riktat mot den rödgröna regeringens politik eftersom den inte levererar resultat. Det har varit fyra förlorade år för klimatet. Detta är allvarligt, och rapporten från Klimatpolitiska rådet förstärker den oro många av oss känner.
Rådet konstaterar att vi inte kommer att nå våra mål med regeringens politik och kritiserar även att redovisningen av effekterna av regeringens klimatpolitik inte lever upp till kraven i klimatlagen. Det måste vara slut på en resultatlös symbolpolitik. Det räcker inte med att klistra etiketten "klimat" på en reform och hoppas att den ska ge effekt.
Det behövs en fokuserad politik som tar sikte på att få ned utsläppen från framför allt transporterna och industrin, som står för var sin tredjedel av våra utsläpp. Därför har vi i vår budget satsat på en utbyggnad av infrastrukturen för laddstolpar längs våra vägar. Vi vill skruva upp dagens reduktionsplikt med högre krav på inblandning av biodrivmedel. Vi vill också införa ett klimatavdrag för företag som investerar i teknik som radikalt minskar eller raderar deras utsläpp.
Vi behöver även säkra en fossilfri energiförsörjning genom både mer förnybart och kärnkraft för att kunna elektrifiera våra transporter och vår industri. Tyvärr ser vi att regeringens skattehöjningar på kraftvärme och utfasning av kärnkraft snarare kommer att leda till mindre och inte mer el. Regeringen mäter effekten av sin politik i antalet spenderade kronor när den borde utvärderas utifrån sänkta utsläpp.
Och där har regeringen misslyckats radikalt. Ska vi nå våra klimatmål har vi inte råd med symbolpolitiken. Det behövs en nystart för svensk klimatpolitik, och klimatpolitiska rådets rapport och kritik understryker på alla sätt varför.
Jessica Rosencrantz (M):
Statsrådet! Isabella Lövin vill inte beskriva de ökade utsläppen som ett misslyckande, hörde vi i går. Men sanningen är att regeringens politik är ett misslyckande och att vi kommer längre ifrån våra mål. Tillsammans med Konjunkturinstitutet och Riksrevisionen har Moderaterna riktat kritik mot regeringens politik eftersom den inte levererar resultat. Vi har länge krävt att regeringen ska redovisa nyttan för klimatet när man lägger fram nya förslag.
Klimatpolitiska rådet kritiserar att regeringens politik inte räcker till för att nå målen men också att redovisningen av resultaten är undermålig och inte lever upp till kraven i klimatlagen. Regeringen mäter alltså inte effekten av sin politik. Det gör man varken innan man lägger fram förslag eller efteråt. Min fråga till Isabella Lövin blir därför: Tänker man ändra på detta framöver? Tänker man gå från symbolpolitik till resultatpolitik?
Tänker man redovisa klimatnyttan när man lägger fram nya förslag, och tänker man förbättra redovisningen, så som Klimatpolitiska rådet kräver?
Jessica Rosencrantz (M):
Om man lyssnar på regeringen kan man få intrycket att allt går åt rätt håll, men sanningen är tvärtom. Utsläppen ökar, och vi kommer längre från våra mål. Klimatpolitiska rådet är tydligt med att elektrifieringen måste öka för klimatets skull. Om vi ska nå klimatmålen måste vi elektrifiera både industri och transporter. En färsk rapport slår fast att elbehovet kommer att öka med 30 procent till 2045 om industrins och transportsektorns färdplaner mot fossilfrihet ska förverkligas.
Men regeringen saknar en plan för elektrifieringen av Sverige. Nyligen kom besked att kraftvärme- och elproduktion läggs ned i både Malmö och Stockholm som en följd av regeringens skattehöjningar, vilket förvärrar dagens elbrist. Miljöpartiet vill dessutom fasa ut kärnkraften, som står för 40 procent av vår energiförsörjning, till 2040. Effekten av regeringens och Miljöpartiets politik är alltså mindre, inte mer, el.
För Moderaterna är det uppenbart att vi behöver både förnybart och kärnkraft. Även FN:s klimatpanel räknar med en kraftigt ökad kärnkraft i sina huvudscenarier för att nå de globala klimatmålen. Har regeringen gjort någon analys av hur sol och vind ensamma ska ersätta inte bara 40 procent av dagens elproduktion utan också en ökning av den totala energiproduktionen med 30 procent? Vad är viktigast, fru talman?
Är det att fasa ut kärnkraften eller att lyckas med elektrifieringen och nå våra klimatmål? Regeringen saknar helt uppenbart en plan för elektrifieringen av Sverige, och det är uppenbart att Miljöpartiet måste släppa sitt dogmatiska motstånd mot kärnkraften. Den som värnar klimatet måste inse att vi behöver både förnybart och kärnkraft för att elektrifiera såväl industri som transporter.
Jessica Rosencrantz (M):
Jag kan konstatera att de färdplaner för fossilfrihet som regeringen i alla andra sammanhang fäster väldigt stor vikt vid, vilket jag tycker är lämpligt, i det här sammanhanget viftas bort av Isabella Lövin. Det tycker jag är tråkigt, för det är tydligt att alla rapporter vi kan ta del av visar att elbehovet kommer att öka radikalt de kommande åren.
Isabella Lövin säger ofta att vi behöver elektrifiera, men när det sedan kommer till konkreta resultat och åtgärder ser vi tvärtom att elproduktionen riskerar att minska med regeringens politik.
Jessica Rosencrantz (M):
Jag tror inte att elcykelpremier eller klimatångestterapi kommer att göra att vi sänker utsläppen och når våra klimatmål i Sverige. Vad vi från Moderaternas sida satsar på är offensiva satsningar för att bygga ut laddstolpar och öka kraven på inblandning av biodrivmedel. Vi vill ha ett klimatavdrag för industrin för att industrin ska ställa om. På område efter område säger vi ja till kraftfulla satsningar, men vi säger inte ja till resultatlös symbolpolitik där man bara spenderar pengar medan resultatet är att utsläppen ökar.