KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Nordgren (M):
Ja, många gånger är det fråga om att människor kommer närmare arbetsmarknaden. Hur mäter man det? Jag som sitter och jobbar med det vet allt detta och tycker att det är positivt att vi får det här. Jag pratade även med den förra regeringen, kan jag säga, och jobbade för den här frågan. Men om man menar allvar och om det här nu höjs till 700 kronor eller 600 kronor eller någonting ser jag det mer eller mindre som ett löfte att förbunden kommer att bli skadeslösa.
Att det sedan innebär ett byte av statliga pengar är en annan femma. Om man är så positiv till den här verksamheten vill jag att man ger oss förutsättningar för den långsiktighet som det finns behov av. Det sa också det nationella rådet på den öppna utfrågningen. Att utvärdera är en sak - det har vi hört i alla år. Förbunden ser oerhört olika ut, och vi samarbetar redan i dag.
Vi försöker ge varandra goda exempel och så vidare. Men förbunden måste också kunna jobba på olika sätt. Det kan vara en liten kommun. Det kan vara en stor kommun. De kan ha slagits ihop. De är olika, och detta kommer att göras på olika sätt. Huvudsaken är att vi får långsiktiga och tydliga regler på riktigt och inte bara en massa vackra ord. Det är väldigt trevligt med vackra ord. Men vad vi nu behöver är en långsiktighet.
Skulle det nu bli dyrare omkostnader, som vi får hoppas att det inte blir, får staten öka anslaget i motsvarande mån. Om staten sedan byter pengar med sig själv får den väl göra det. Vi tror på vad vi sysslar med, och vi vill ha en långsiktighet så att man kan ha projekt som sträcker sig över många år. Redan i dag är det en massa administrativa grejer som vi är tvungna att ta.
Jag tackar för en bra debatt och ser fram emot att förbunden ska bli skadeslösa vad som än händer framöver.
Gunilla Nordgren (M):
Jag fick inte riktigt svar på min fråga om allmänheten är att likställa med enskilda ägare. Jag fick inte heller svar på om ministern anser att det är okej att man pekar ut områden där det redan finns antagna översiktsplaner och det sedan flera år pågår detaljplaneplanering, vilket ju definitivt kan påverkas av detta. Jag hoppas på att få svar där. Jag har tittat på Västra Götaland och lite på hemmaplan.
Det är breda penseldrag. Man utvidgar områden och inkluderar golfbanor och allt möjligt. Där finns en pågående markanvändning. Det är inte allmänrättslig mark i dag. I skrivelsen från Länsstyrelsen i Västra Götalands län står det att det inte bara gäller områden i dag utan att man tittar framöver.
Där finns alltså områden som är fyra fem mil från i det här fallet Göteborg och där det inte finns allmänna kommunikationer eller ens allmänna vägar. Det finns inga vandringsleder. Ändå har man utpekat dem. Man brukar säga att vid en differens mellan verklighet och karta gäller verkligheten, men ibland kan jag faktiskt undra om det har varit tvärtom här - vid en differens mellan verklighet och karta gäller tydligen kartan.
De utpekade områdena är inte alltid riktiga, och många vittnar om bristen på dialog med berörda markägare. Det är inte särskilt bra. När kommunerna får förslaget från länsstyrelsen får de dessutom bara tre och en halv vecka på sig att gå igenom ett digert material och prata med de berörda markägarna i sin kommun. Sedan ska det upp i bygg- och miljönämnd, och därefter ska det upp i kommunstyrelsen.
Detta är att inte ha respekt. Man har hållit på i flera år själv, och sedan ger man kommunerna tre och en halv vecka eller vad det kan vara. Jag tycker att det är lite upprörande. Jag vill gärna ha svar på frågan om allmänheten är samma sak som enskilda berörda markägare. Det står nästan så i svaret. Jag blir då lite orolig, för jag har kanske inte uppfattat ministern så.
I exemplet med skidspåret får markägaren plötsligt inte avverka sin skog för att det ligger ett skidspår där. Skidföreningen hade ingenting emot det, men ändå får han avverkningsförbud för att skidspåret ligger i närheten. Jag är naturligtvis inte ute efter att få kommentarer till enskilda ärenden.
Jag har bara plockat reella exempel från olika delar av landet - exempel där man uppenbarligen inte följer lagen. Då får väl regeringen titta på det. Jag förstår absolut att man inte kan gå in i enskilda fall, men när jag hör sådana här saker kan jag inte låta bli att undra. Jag skulle därför vilja ha svar på frågan om allmänheten och enskilt ägande.
Jag vill också ha svar om detta med kommuner som har antagna översiktsplaner och har lagt ned massor med pengar på pågående detaljplaner. Plötsligt tar man till den stora, breda penseln - jag kan tänka mig att ministern förstår vilket område jag tänker på - och utvidgar området till att omfatta mycket mer. Det påverkar alltså bygglov och detaljplaneplanering som har hållit på i flera år. Det kan väl ändå inte vara rätt och riktigt?
Det är ju att gå in i kommunernas planmonopol.
Gunilla Nordgren (M):
Då tolkar jag det som att den enskilda äganderätten ska respekteras. Det är inte alltid de enskilda markägarna upplever det så, utan de känner sig lite utpekade. När det gäller samråd försöker kommunerna ibland ta kontakt när de ser att områdena påverkar enskilda markägare, men när man väl fick detta förslag fick man tre och en halv vecka på sig. Då hinner man inte. Det finns svar från kommunerna där de säger: Detta gör att vi inte hinner ha en dialog med de enskilda markägarna.
Det kan jag tycka är att köra över. Kommunsidan har en detaljplan som är flera år gammal. Den är dessutom äldre än 2012; den fanns redan när detta började. Det finns massor med pengar investerade i en pågående detaljplaneplanering, och tjänstemännen säger själva att det påverkar.
Sedan finns det ju riksintressen redan i dag - det är såväl randigt som rutigt och prickigt i de där kartorna, som så ofta. Men om man inte har samråd och, som Länsstyrelsen i Västra Götalands län, säger att man inte skiljer på statlig, kommunal och enskild egendom blir jag lite mörkrädd. Det står faktiskt i regeringsformen att äganderätten ska respekteras.
Man får ha en dialog, men här - det gäller i Västra Götaland, inte hemma hos oss - har svaret ibland blivit: Då får ni väl överklaga då. Att överklaga kostar faktiskt en förfärlig massa pengar. Vad jag är ute efter och har varit ute efter även i andra debatter vi har haft är ömsesidig respekt och en bättre process. Det är bara att konstatera att denna process har varit ungefär som den med det utökade strandskyddet, det vill säga under all kritik.
Jag hoppas att man respekterar den enskilda äganderätten på ett bättre sätt.
Gunilla Nordgren (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag konstaterar att ministern i sitt svar på min fråga är överens med mig om att situationen för svensk biogasproduktion är utsatt, olycklig och oroande. Så långt är det bra. Nu är frågan vad ministern och regeringen är beredda att göra åt situationen. Biogas är så mycket mer än bränsle. Biogasproduktionen är en av grundpelarna i ett hållbart samhälle i en cirkulär ekonomi.
Med en egen biogasproduktion nyttjar vi våra egna tillgångar, som är en viktig del i arbetet med att nå målen om fossilfrihet och minskade utsläpp av växthusgaser. Det finns en stor potential att kraftigt öka biogasproduktionen. Svensk biogasproduktion ger säker tillgång till flexibel och trygg energi. Den genererar dessutom rötrester som innehåller värdefull fosfor. Biogödsel klarar i dag även att användas för ekologisk odling.
Det finns således många mervärden. Frågan är om regeringen är beredd att diskutera med Danmark om gemensamma lösningar för en likvärdig konkurrens. Det kan vara svårt att förhandla med Danmark. Om detta inte fungerar, är regeringen beredd att ta egna initiativ? Branschen efterfrågar inte helt överraskande långsiktighet. Sverige har satsat på biogas eftersom den löser många av miljöproblemen.
Avfall och restprodukter är värdefulla resurser. När kretsloppet sluts minskar klimatpåverkan. För att svensk miljöpolitik ska vara effektiv måste den bidra till att flera miljömål uppnås. Här är biogasen en viktig faktor. Vad jag säger är cirkulär ekonomi i praktiken. Jag tror att vi är helt överens där. Fru talman! Det är alltså nödvändigt med en konsekvent politisk prioritering.
Biogas till vägtransporter har prioriterats i 20 år. Skattebefrielse är och har länge varit ett viktigt styrmedel för att stimulera biogasanvändningen. Men eftersom importerad gas också får skattelättnader, och i Danmarks fall dessutom får kraftfulla produktionsstöd, utvecklas marknadspriset till under produktionskostnad för biogas i Sverige. Det leder till förluster och nedläggningar, och framtida investeringar läggs i malpåse.
Jag inledde med att säga att biogas är mer än bränsle. Om fler bilar, inte minst lastbilar och jordbruksfordon, kördes på fordonsgas skulle vi öka vår självförsörjning av bränsle, vilket är önskvärt av många skäl - inte minst vid en eventuell kris då Sverige kan hindras från att importera bränsle - och den skulle ge gödningsmedel. Ministern svarade att det danska stödet är godkänt av EU. Det har jag också läst.
Då skulle ett sådant stöd eventuellt fungera i Sverige också. I Danmark subventioneras produktionen, och i Sverige subventioneras konsumentledet. Även i Tyskland och Nederländerna ges subventioner i produktionsledet. Vill ministern att Sverige ska producera biogas? Jag tror det. Om svaret är ja, vad gör ministern och regeringen för att konkurrensvillkoren ska bli mer jämlika än i dag?
När kan vi förvänta oss ett förslag på åtgärder som kan rätta till den snedvridna konkurrensen som finns i dag?
Gunilla Nordgren (M):
Det är bra när vi kan ha samma synpunkter och jobba mot samma mål. Danmark har fått godkänt för detta, vilket landet har fått besked om. Då kan man hoppas att det inte tar två år. Frågan är om man på något annat sätt under den tiden kan subventionera så att investeringarna inte läggs i malpåse.
Jag har sett flera exempel i Skåne, där det finns mycket material att göra biogas av, där producenter är osäkra. En stor anläggning är såld till Finland, och en stor anläggning är lagd i malpåse. I Stockholm har arbetet kommit igång lite mer. Det finns sådant som inte är bra. Det är också en fråga om försörjningstrygghet. Vi talar mycket om detta. Jag sitter i miljö- och jordbruksutskottet och jobbar med livsmedelsstrategin.
Biogasen finns med eftersom det inte bara är fråga om livsmedel och vatten, utan det är också fråga om transporter. Om Sverige blir avstängt kanske vi inte har tillgång till el, energi och så vidare. Men då kan vi köra våra jordbruksmaskiner. Vi kan köra mat, till exempel från Skåne till Stockholm, med biogas. Vi blir alltså mer självförsörjande, och det tycker jag är ytterligare en viktig sak när det gäller försörjning som man ska försöka ha med sig i dessa tider.
I livsmedelsstrategin talar man alltså inte bara om mat utan också om ett system som gör att vi kan klara oss om vi får importförbud genom att vi har egen energi för att kunna både producera mat - och då måste ju jordbruksmaskinerna köra på biogas - och transportera maten om tåg och sådant inte kan gå. Det här är ju väldigt bra. Jag bara hoppas att man kan försöka sätta hårt mot hårt här.
Eftersom Danmark har fått det godkänt och Nederländerna och Tyskland har samma system borde man kunna få igenom det lite fortare. Jag hoppas på det.
Gunilla Nordgren (M):
Det låter ju bra, och det är bra att vi kan vara eniga. Det är mycket som vi inte är eniga om, så det är bra att vi kan vara eniga. Man kan också hoppas att ni håller oppositionen uppdaterad om vad som händer. Vi - i alla fall jag - har ju också kontakt med branschen på olika sätt. Eftersom vi har samma syn är det bra om vi också kan hålla varandra uppdaterade, eller i alla fall att regeringen håller oss uppdaterade.
Gunilla Nordgren (M):
Jag vill börja med att tacka för svaret som var mycket tydligare än det svar som jag fick på min skriftliga fråga på samma tema i januari.
I svaret som jag fick av ministern då står det nämligen: Regeringen har i regleringsbrevet för 2017 infört en målsättning om att Migrationsverket, när det är möjligt inom ramen för kommuntalen, ska anvisa personer till samma kommun som de bott i. Jag ställde denna interpellation i april månad, men av olika skäl fanns det ej möjlighet att ha debatten inom stipulerad tid. Reglerna är sådana att jag fick dra tillbaka interpellationen och ställa den på nytt, och nu har vi äntligen hittat en tid att debattera.
Det känns lite som att vi ses oftare på våra resor upp hit från Skåne än här i kammaren. I min interpellation frågar jag om de personer som har fått uppehållstillstånd, som bor på boenden som Migrationsverket nu stänger och som kommunen har meddelat att man är beredd att ta emot inom ramen för kommuntalet. I svaret står det om en massa andra faktorer som inte riktigt har med det här att göra, därför att jag redan hade tagit bort dem från min fråga.
Det här är oerhört viktigt. Man bryter upp familjer, man flyttar barnen från en skola till en annan, och de blir förtvivlade när de försvinner i maj och skolorna slutar i början av juni. Det är viktigt att man försöker nå så långt som det bara är möjligt med det här.
Jag är som sagt ganska nöjd med svaret eftersom ministern nu ger mig rätt i att närhetsprincipen ska följas, det vill säga Migrationsverket ska anvisa personer till samma kommun som de bott i under asyltiden om de ryms inom det anvisade kommuntalet, precis som jag påpekade i min fråga. Svaret innebär en skärpning, och det tycker jag är mycket bra. Jag och många med mig räknar med att detta följs framöver.
Jag hoppas, och kan också fråga om det, att ministern avser att följa upp att det här uppdraget i regleringsbrevet följs upp ordentligt.
Gunilla Nordgren (M):
Jag tackar för det. Jag ställde interpellationen eftersom jag trots det ganska positiva svar jag fick i januari kunde konstatera att det inte stämde med verkligheten. Det handlar om en liten kommun som har en bra arbetsmarknad och där kommuntalet inte är fyllt. Men Migrationsverket sa att det inte fanns med i tremånadersplaneringen där tidigare. Men vi visste ju inte att boendet skulle åka ut i den senaste upphandlingen.
Det är inte Täby, och det är inte Kungsbacka. Det är en skånsk kommun med god ekonomi, där mina partikamrater också styr. Det var min utgångspunkt. Jag har sett i verkligheten att det inte fungerar. Jag undrade just om ministern hade nämnt det; det tog ju lite tid innan vi kunde ha debatten. Under den tiden har det faktiskt lossnat, så att åtminstone hälften av de här personerna kunde få lov att stanna i kommunen.
Det blir alltså bättre. Men när jag ställde frågan stämde det inte med verkligheten. Då har vi åstadkommit något bra. Här är vi överens. Ann-Charlotte var inne på det här med att leta efter barn och bryta upp dem tre veckor före skolavslutningen och flytta dem till en annan kommun där de ska utredas på nytt och så vidare. Det håller inte - med det här antalet dessutom.
Det kommer att fortsätta vara ansträngt i kommunerna. Man måste samarbeta. Många har fortfarande inte fått permanent uppehållstillstånd. Det här kommer alltså att fortsätta. Nya skolor och förskolor kommer att behöva byggas. Det tar tid, och det kostar mycket pengar. Därför är det viktigt att man hjälps åt och samarbetar i den här frågan, vilket ministern själv efterlyser.
Jag kunde dock, utifrån ett verkligt fall som jag har följt, konstatera att det inte fungerade. Det var inte en trevlig attityd, utan det sas bara: Det här kan vi inte ändra på. Det hade ordnats bostäder. Kommuntalet var inte fyllt, och arbetsmarknaden är bra. Det är jättebra om det uppmärksammas och att ministern nu följer upp det. Då kan vi hoppas att den attityden ändras.
Det är viktigt att man samarbetar och inte motarbetar varandra. Det här är en svår situation som måste lösas de kommande åren. Då är det samarbete som gäller. Det är dessutom inhumant att rycka upp barn och föräldrar fyra veckor före skolavslutningen. Det tog jag också upp i mitt första inlägg. Barnen som är kvar i skolan blir också jätteledsna över att bli av med sina kompisar. Det här är inte bra på något sätt.
Jag tackar för detta och emotser en fortsatt kontroll och förbättring av Migrationsverkets handläggning.
Gunilla Nordgren (M):
Det är skönt att vi är överens med Morgan Johansson, så vi ska inte förlänga debatten. Men jag vill ta upp detta med tremånadersplaneringen och tvåmånadersplaneringen. Informationen om ett nedlagt boende kommer ganska snabbt. När tremånadersplaneringen är gjord och kommunen erbjuder sig att ta emot dessa personer, då säger Migrationsverket att så sa inte kommunen vid tremånadersplaneringen.
Men vi får se till att det här blir bättre framöver. Det är bra att det byggs mycket. Det finns ett uppdämt behov, men det gäller inte bara bostäder utan det gäller också skolor och förskolor. Det är dyrt att bygga i Sverige. Byggmarknaden är så att säga trång i sig. Vi har problem framför oss. 60 000 personer är också en väldig massa människor.
Det är viktigt att kommunerna gör vad de kan. Vi var några som träffade kommunstyrelsens ordförande i Lund i går. Då var inte den här frågan uppe, men det är flera kommuner som har haft svårt att nå talen. Men så är inte fallet i den kommun som jag tänker mest på. Man fyller sina tal.
Så det handlar inte om de problemen, utan det är en attitydfråga hos Migrationsverket som numera har blivit mycket bättre, och det gläds vi åt. Tack för svaret och tack för en bra debatt!
Gunilla Nordgren (M):
Jag har en fråga till statsrådet Anders Ygeman. Nyligen höll Folk och Försvar sin årliga konferens i Sälen. Det kom en hel del reaktioner efter statsrådets tal där. Reaktionerna gällde uttalandet om att man vill prioritera it-hoten och att statsrådet uttryckte att det inte är aktuellt att återgå till lager av mat och andra livsmedel. Vi har nyligen enats om målen i en livsmedelsstrategi.
Där ingår en ökad inhemsk produktion, vilket är bra, men för detta krävs en strategi. Jag skulle vilja fråga om det stämmer att statsrådet anser att livsmedelsförsörjningen vid en kris är en icke-fråga. För att förtydliga regeringens inställning i denna fråga: Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta?
Gunilla Nordgren (M):
Tack för svaret! Det är riktigt, och därför tycker jag att vi ska satsa på biodrivmedel så att vi inte blir beroende av utlandet. Vatten är, helt rätt, vårt viktigaste livsmedel. Jag var inte själv på konferensen, men jag har läst talet och lyssnat på konferensen i efterhand - nästa år kanske jag åker dit. Det uppfattades faktiskt som att man ansåg att it, el och energi är viktigt men att livsmedel inte är så viktigt.
Det blev en lite tråkig reaktion, och det är därför som jag skulle vilja ha ett förtydligande.
Gunilla Nordgren (M):
Jag vill ställa en fråga till Morgan Johansson. Nyligen slog landets länsstyrelser larm om att ett stort antal kommuner går på knäna till följd av Sveriges rekordstora flyktingmottagande under framför allt 2015, då hela 163 000 kom. Det saknas bland annat personal i skolan och socialtjänsten. Det saknas också bostäder, skollokaler med mera.
Migrationsverket stänger samtidigt ett stort antal av sina boenden, och problemet att få fram bostäder flyttas över till kommunerna. Det hastiga beslutet häromveckan välkomnas av många av dem som pendlar. Men vi riskerar en ökning. Jag vill därför fråga hur ministern ser på risken att antalet asylsökande åter ökar och om regeringen har någon plan för att då hjälpa kommunerna.
Gunilla Nordgren (M):
I fråga om id-kontrollerna är det många pendlare som är lyckliga nere hos oss. Men det är också fråga om hur kontrollerna utfördes. De var lite bökiga. Det är mer en hur-fråga än en att-fråga. Ministern säger att de flesta kommuner klarar detta. Jag sitter själv som vice ordförande i vårt bostadsbolag. Vi kämpar hårt, och våra försök att hitta platser för bostäder överklagas. Jag undrar fortfarande hur man kan tänkas hjälpa kommunerna om det ska tas fram ännu fler bostäder, lärare och så vidare.
Gunilla Nordgren (M):
Jag tycker inte att det är något större problem med förordningarna. Man förtydligar informationen, och dessa ändringar var delvis uppe i augusti 2014 men de har fortfarande inte införts. Det är väl inget större problem med det. När det gäller stöd är det absolut viktigaste att vi har samma regler som övriga EU.
I min del av landet ligger Danmark väldigt nära. Jag har förstått av energiministern att det är vi som måste anpassa oss. Danmark och övriga EU kommer inte att ändra sina regler så att det blir samma regler som i Sverige. Då får lilla Sverige ändra sina regler till de regler som gäller i övriga EU. Klarar Danmark statsstödsreglerna borde ju Sverige klara det.
Vad jag är bekymrad över - och jag vet att vi inte är särskilt oöverens i den frågan - är att anläggningar läggs ned. De läggs i malpåse. Jag vet ett antal anläggningar bara i Skåne som nu inte blir av eller som säljs utomlands. En av dem har sålts till Finland. Sedan står vi där. Det är därför som jag menar att det är bråttom. Investerarna avvaktar bara eller säljer till utlandet.
Om vi befinner oss i en bredskapssituation kan det bli ett embargo så att man inte kan importera gas. Då har vi inget drivmedel för till exempel jordbruksmaskiner. De har svårt att gå på el, om man säger så. Det är tunga maskiner. Om Danmark klarar statsstödsreglerna hittar jag ingen anledning till att inte Sverige skulle göra det. Vi måste ju bli lika behandlade inom EU.
Gunilla Nordgren (M):
Låt mig börja med förordningarna. Vi vill ju ändra även målen i förordningarna och vill att förbättrad information ska gå ut till hushållen. Dessa förslag lades fram, men den nya regeringen införde dem aldrig så det gjordes inga ändringar. Insamlingsansvaret är en fråga för riksdagen. Det har Karolina Skog sagt i talarstolen vid en debatt. Där finns det inga problem.
Och jag tror att vi väldigt ofta är överens över partigränserna om att vi måste öka detta. Men vi ser också svårigheterna. Vad gäller biogasen är frågan akut. Jag har inga problem med ett kortsiktigt stöd, men vi i Moderaterna vill ha långsiktiga regler som är konkurrensneutrala.
Vi talar ofta om lika konkurrensvillkor, och det gäller i stor utsträckning här. Man skulle kunna se det som en krisberedskapsfråga, men det hör inte hemma i detta utskott. Jag som sysslar med beredskap i andra frågor kan tycka att det åtminstone hade varit bra om man hade lyft fram biogasen. Den dag då vi får elavbrott och annat fungerar inte elbilarna. Då behöver vi fordonsgasen.
Om vi dessutom kan producera den själva och få ut ett rent avloppsslam på åkrarna blir det en vinn-vinn-vinnsituation. Biogas är en bra grej. Det hade varit väldigt bra om vi hade kunnat komma överens. Jag sa att det är bråttom. Jag utgick då från att jag har läst att en utredning ska tillsättas. Sätt fart på den snabbt för det här är bråttom! Jag håller dock med om att det hela måste utredas.
Men när man får beskedet att en utredning ska tillsättas vet man ju aldrig vad det kan innebära. Mitt råd är därför att sätta igång den väldigt snabbt.
Gunilla Nordgren (M):
Emma Nohrén talade om förordningen om fastighetsnära insamling och hur det ser ut på landet där Emma bor. Jag bor också på landet och har också åtta eller tio fack. Det är nämligen ofta på landet som man klarar av det. De stora problemen finns här i närheten. Vi kan ta Gamla stan. Det är gamla fastigheter och trånga gator. Det kommer att behövas undantag.
Har man tänkt sig något slags bestraffning av de fastighetsägare som inte kan? Det kan vara att utrymmen nere på bottenvåningen där grejerna ska vara är sådana att de helt enkelt inte får plats. Då ska man ha det så nära som möjligt - är det i närmaste park då? Hur ska det se ut i staden? Det är ofta i storstäderna som det blir problem, för där bor många människor och därför blir det mycket avfall där.
Min fråga är egentligen om man har tänkt på något slags straff för fastighetsägare där det inte går. Det är bra med fastighetsnära insamling, och man kan dessutom göra som man gör därhemma, det vill säga lägga in i anbudet att sopbilarna ska köra på biogas. Då har man förenat nytta med nöje. Men nu är problemet att man har för få anläggningar där man kan tillverka biogas av all mat som samlas in. Jag kommer tillbaka till biogasen sedan.