KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Jag kan konstatera att Ida Drougge inte har korrekt information. Ambassaden har inte vänt sig till UD för att få hjälp att hitta nya lokaler. Det är inte heller korrekt att ambassaden skulle ha hävdat att UD enligt Wienkonventionen har skyldighet att hjälpa till med detta.
I de samtal som mina medarbetare har haft med ambassaden och med Lidingö stad i frågan om UD:s möjligheter och skyldigheter att hjälpa till med att finna nya lokaler har det inte någonstans påståtts att UD skulle ha åsidosatt sina skyldigheter eller inte skulle ha gjort vad man har kunnat. Det ligger i alla parters intresse att bidra till att denna situation förbättras och att störningar för de boende i området undviks; självklart är det så.
Därför måste vi alla utifrån våra olika roller hjälpas åt i denna fråga. UD kommer att fortsätta sin dialog med ambassaden och med Lidingö stad i frågan, men - återigen - det är inte UD:s roll att tillhandahålla lokaler för utländska ambassader i Stockholm. De besked som UD har fått från ambassaden om att man aktivt arbetar med frågan och ser över möjligheten att hitta bättre lokaler gör att jag bedömer utsikterna till en förbättrad situation framöver som goda.
Vi kommer att fortsätta följa denna fråga.
Ann Linde (S):
Jag delar Amineh Kakabaveh stora oro över situationen i Iran. Vi följer den noga, och det finns ingen tvekan om att den är svår. Utrikesdepartementet har regelbundna kontakter med civilsamhället och organisationer som företräder utsatta grupper i Iran. Den dialogen är mycket värdefull och bidrar till att vi kan skapa oss en tydligare bild av situationen.
Vi har från Utrikesdepartementet rapporter om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer, och rapporten om Iran lyfter fram just de allvarliga brister som finns, inte minst den omfattande tillämpningen av dödsstraffet. Rapporten beskriver också kvinnors, flickors och inte minst människorättsförsvarares utsatta situation och den diskriminering som upplevs av kurder och andra religiösa och etniska minoriteter.
Den nämner särskilt att kurdiska aktiviteter under de senaste åren har gripits, fängslats och avrättats. Den lyfter också fram att ett antal kurdiska organisationer är förbjudna i Iran och att utövare av bahairörelsen är en särskilt utsatt religiös minoritet som trakasseras och frihetsberövas. Regeringen svävar alltså inte i okunnighet om det som pågår i Iran.
Situationen för Ahmadreza Djalali är mycket allvarlig, och våra ansträngningar för honom fortsätter med oförminskad styrka. Vår bedömning är att det mest akuta i nuläget är att tydligt och konsekvent kräva att påföljden inte verkställs. Detta har vi vid upprepade tillfällen framfört till företrädare för Iran.
Det är samtidigt uppenbart att de omständigheter under vilka Djalali hålls fängslad är ett allvarligt hot mot hans hälsa. Därför är det mycket angeläget att han omedelbart får lämna den isolering som han enligt uppgift hålls fången i.
Ann Linde (S):
Jag har flera gånger i den här kammaren varit väldigt tydlig i min kritik mot Iran och iranska företrädare. Vår position är glasklar. Vår utrikespolitik har dock som mål att göra skillnad på riktigt. Det är inte realistiskt att tro att Sverige på egen hand ska åstadkomma en förbättring av läget i Iran. Det gäller att samarbeta med andra och vara långsiktig.
En av de konkreta åtgärder som regeringen vidtar är att verka för ett samfällt agerande från EU:s sida. Vi bidrar till gemensamma uttalanden, senast nu i samband med FN:s råd för mänskliga rättigheter i början av mars. Vi deltar också i gemensamma uppvaktningar i Teheran, inklusive till stöd för enskilda fall och dödsdömda fångar.
Som ytterligare en konkret åtgärd och för att underlätta dialogen mellan EU och Iran om bland annat mänskliga rättigheter har Sverige argumenterat starkt för att en EU-delegation ska upprättas i Teheran. Som jag tidigare har tagit upp här i kammaren tillämpar även EU restriktiva åtgärder - sanktioner, som vi säger - när det gäller allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter i Iran.
Personer som är ansvariga för allvarliga kränkningar och enheter med anknytning till dem kan därmed bli föremål för frysning av tillgångar och ekonomiska resurser och reserestriktioner. Åtgärderna innefattar också ett embargo mot försäljning till Iran av utrustning som kan användas för internt förtryck eller som den iranska regimen huvudsakligen avser att använda för övervakning eller avlyssning.
Det här är exempel på konkreta åtgärder som vi har vidtagit. Jag kan bara upprepa att våra ansträngningar för att häva dödsstraffet mot Ahmadreza Djalali och få bort honom från den hemska isolering han är i fortsätter.
Ann Linde (S):
Hans Wallmark har frågat mig vilka åtgärder som jag har vidtagit med anledning av det försämrade läget i Georgien givet landets betydelsefulla roll i EU:s östliga partnerskap, hur jag markerade Sveriges och EU:s stöd till de demokratiska och proeuropeiska krafterna under mitt besök i Georgien samt hur jag har agerat inom NB8-gruppen för att driva på för ett starkt europeiskt engagemang till följd av krisen i Georgien.
Jag delar Hans Wallmarks uppfattning att den politiska krisen i Georgien efter höstens parlamentsval måste tas på stort allvar. Georgien behöver ett välfungerande parlament där regeringspartiet och oppositionen kan arbeta tillsammans på ett konstruktivt sätt, särskilt i en tid då Georgien möter både interna och externa utmaningar. Mot denna bakgrund följer regeringen noggrant den inrikespolitiska utvecklingen i Georgien.
Under mitt senaste besök i Tbilisi den 16 februari underströk jag i alla möten vikten av minskad politisk polarisering för att värna de demokratiska framsteg som landet har gjort. Jag betonade vikten av konstruktiv dialog mellan regeringen och oppositionen och gav mitt stöd till den dialogprocess som faciliterades av chefen för EU-delegationen och USA:s ambassadör i landet.
Jag återbekräftade också Sveriges fortsatta starka stöd för Georgiens EU-närmande. I egenskap av ordförande för Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa har jag vid två tillfällen efter upptrappningen av den politiska krisen uppmanat båda sidor till en deeskalering av situationen och återupptagande av dialog i linje med OSSE:s principer.
Georgien diskuterades under det senaste NB8-mötet i utrikesministerkrets den 26 mars, där jag välkomnade EU:s engagemang i den politiska dialogen och underströk att den politiska polariseringen behöver åtgärdas. Det finns ett mycket starkt EU-engagemang i Georgien. Efter höstens parlamentsval har, som jag nämnde tidigare, chefen för EU-delegationen i Georgien tillsammans med USA:s ambassadör i landet faciliterat den dialog som förts mellan opposition och regering.
Europeiska rådets ordförande Charles Michel besökte Tbilisi den 1 mars, varefter dialogen mellan parterna återupptogs. Han utsåg sedermera Christian Danielsson, chefen för EU-kommissionens kontor i Sverige, till särskilt sändebud och medlare i dialogen mellan regering och opposition.
Danielsson tillbringade inom ramen för sitt medlingsuppdrag en dryg vecka i Tbilisi den 11-19 mars och återvände för en andra runda av samtal den 28 mars. Under medlingen gjordes framsteg på många punkter, men i slutändan valde inget politiskt parti att ställa sig bakom Danielssons förslag i dess helhet. Det slutgiltiga ansvaret för en lösning på de politiska låsningarna ligger hos parterna själva.
Regeringen ser mycket positivt på att EU tagit en aktiv roll i dialogprocessen mellan regering och opposition. Det är vår förhoppning att Georgien ska fortsätta att göra framsteg i sin demokratiska utveckling och sitt EU-närmande. Regeringen kommer att följa utvecklingen i landet noggrant, uppmana sidorna till fortsatt dialog och göra vad vi kan för att stötta Georgien i detta kritiska skede.
Ann Linde (S):
Georgien är ett prioriterat land för regeringen, och det är mot denna bakgrund jag har besökt landet två gånger de senaste sex månaderna. Man ser det lite grann annorlunda på plats jämfört med när man sitter här i kammaren. Vid varje möte har jag träffat georgiska regeringsrepresentanter, parlamentariker och civilsamhället. Jag har tydligt uttryckt Sveriges stöd för och förväntningar på den fortsatta demokratiska utvecklingen.
Jag delar Hans Wallmarks syn på att det finns en hel del när det gäller valet som kunde göras bättre. Det var nämligen det som ODIHR sa: Valet har blivit genomfört på ett competitive and efficient way despite the very strong challenges. Men man har 30 olika rekommendationer där saker måste göras bättre.
ODIHR säger alltså inte att det var ett val som behöver göras om, men man säger att det finns en lång rad förbättringsmöjligheter. Dessa förbättringar måste man naturligtvis kräva att regeringen gör. Det är inte på något sätt så att jag inte kan nämna oppositionsledaren och er partikamrat Nika Melia. Det är inga som helst problem att göra det.
Men vad är det som ligger bakom det här? Jo, de massprotester som utbröt 2019 skedde med anledning av att en rysk dumaledamot under en session i den interparlamentariska församlingen för ortodoxa länder fick sitta i talmannens stol. Det bidrog till ett stort missnöje med regeringen.
Ni vet ju att man i samband med Nordiska rådet och så vidare i andra parlament tillåter folk att sitta i talmannens stol, men detta ville man inte från oppositionens sida acceptera. Nika Melia anklagades då för att ha uppmanat till och deltagit i det gruppvåld som ägde rum när demonstranterna, precis som vid Kapitolium, försökte forcera polisens led runt parlamentet för att ta sig in i byggnaden.
Han häktades på grund av detta, och parlamentet beslutade att hans parlamentariska immunitet skulle upphävas. Han släpptes mot borgen och fick fotboja, som han sedan under en demonstration tog av sig. Han vägrade erkänna rättsväsendets legitimitet, och han betalade inte borgen.
Då hävdes han parlamentariska immunitet igen, och han greps den 23 februari. Jag har både gångerna jag har varit i Georgien sagt att vi, så att säga, måste klättra ned från träden. Man måste få till stånd en dialog, och man måste från båda sidor se till att man får en sådan.
Georgian Dream har självklart ett särskilt ansvar för att visa kompromissvilja och hitta vägar framåt eftersom de sitter i regeringsställning. Detta tycker jag alltså är självklart, men samtidigt måste båda sidor undvika att agera som man gör när man spär på sådant som inte leder till vägar framåt. Det är en syn som delas av EU på plats och av USA på plats. Därför måste man försöka att förhandla mer i god tro.
Det är beklagligt att inget parti valde att ställa sig bakom Christian Danielssons förslag fullt ut, för det innehöll konkreta åtgärder och reformer för bland annat rätts- och valsystem.
Ann Linde (S):
Ingen ska tvivla på att vi vet vad Ryssland har gjort när det gäller Georgien. Som internationell sekreterare i Socialdemokraterna besökte jag också flera gånger Georgien, framför allt tillsammans med mitt europeiska parti. Naturligtvis är det så att det finns olika syn på vilken framtid som Georgien ska ha.
Man lovade förändringar i valet, och ODIHR:s rapport säger att det också har förekommit förbättringar - bland annat har fler partier kommit in.
Men med detta sagt finns det oerhört mycket mer för Georgiens regering att göra för att få till ytterligare reformer, för att demokratisera, för att få en vettig relation med oppositionen och för att respektera allas möjligheter att bedriva valkampanj och politisk verksamhet mellan valen.
Det finns ingen som helst skillnad i syn på detta. Det är dock väldigt viktigt att vi har ett större perspektiv när det gäller den demokratiska utvecklingen och ser de stabila demokratiska institutionerna i Georgien som viktiga för samhällets motståndskraft mot yttre hot.
Det är heller ingen som inte ser hur Georgien har drabbats av kriget mellan Armenien och Azerbajdzjan. Georgien har hamnat i en oerhört problematisk situation.
Därför försöker vi också, vill jag passa på att säga, att få ett samarbete mellan Georgien, Armenien och Azerbajdzjan, så att de inte ska skjutas åt sidan i uppgörelserna mellan Turkiet och Ryssland. Detta tror jag också är positivt för att få ett större tryck på reformering, som Georgien behöver.
Man ska också veta att Sverige är en av de största enskilda bilaterala biståndsgivarna till landet. Där är reformstödet för en demokratisk utveckling i Georgien en av de absoluta huvuduppgifterna, och vår ambassad i Tbilisi jobbar väldigt mycket med detta.
En annan sak som jag tror är viktig att säga är att vi tror att EU:s östliga partnerskap, där Georgien ingår, är en huvudfråga för att få ett mer demokratiskt, jämställt och välfungerande samhällsstyre i Georgien.
Därför arbetar vi väldigt mycket med detta och hoppas också att det ska bli ett toppmöte där Georgien kan delta fullt ut. Jag väljer ändå att vara mer positiv.
Med det som Christian Danielsson gör och den energi som EU nu visar, både från rådet och från kommissionen, tror jag att det finns ljus i det mörker som för tillfället ligger över Georgien.
Ann Linde (S):
Det gläder mig att Hans Wallmark tar upp Sydossetien och Abchazien, som jag själv har besökt flera gånger, senast bara för ett par månader sedan. Det är viktigt att framhålla i kammaren att vår linje är att Rysslands aggressiva agerande mot Georgien, som började 2008 och som har fortsatt, och den ryska militära närvaron i båda utbrytarregionerna strider mot folkrätten.
Vår linje ligger fast. Detta utmanar den europeiska säkerhetsordningen. Det finns stora brister när det gäller mänskliga rättigheter i utbrytarregionerna.
Det är också helt oacceptabelt att den så kallade administrativa linjen, ABL, går rätt igenom trädgårdar, så att familjer på olika sidor inte kan träffa varandra.
Jag träffade lärarinnan i den by vi besökte senast, för ett par månader sedan, som talade om hur det är att undervisa barn som har skolan på ena sidan taggtråden och mormor och morfar på andra sidan taggtråden. De har inte kunnat mötas sedan 2008. Det är ett vardagsliv som är förfärligt, och detta är någonting som vi måste försöka att lösa.
Det är av största vikt, fru talman, att den politiska polariseringen i Georgien minskar. Det var bra att man tog ett steg framåt för att förbättra valet, vilket ODIHR skrev i sin rapport, men det finns väldigt mycket kvar att göra. Det finns över 30 rekommendationer för att förbättra valet.
Till nästa val hoppas jag verkligen att regeringen tar detta på allvar och för landet i en bättre riktning för befolkningens bästa intresse. Sverige kommer att vara en pålitlig partner.
Ann Linde (S):
Jag tackar för interpellationen. Det är viktigt att i Sveriges riksdag hela tiden ta upp situationen i Belarus. Den 25 mars är ett viktigt datum i Belarus historia, för då har oppositionen hållit fredliga manifestationer.
Inför årets manifestation försökte man kraftsamla och få mer folk att gå ut, men oppositionen möttes av trakasserier och gripanden. Den 21 mars frihetsberövades Ihar Barysau, som är ordförande för det socialdemokratiska partiet Hramada.
Jag träffade honom senast i Minsk i slutet av 2019, och jag har kontinuerligt talat med honom i telefon sedan allt hände. Han var en av de få personer som lämnade in en officiell ansökan om demonstrationstillstånd för den 25 mars. Han blev ytterligare en i raden som fängslades. Han satt i sin bil med sin fyraåriga dotter och sin fru.
Han släpptes i går, och Inger Näslund, som är Belarushandläggare på Palmecentret, har översatt den långa intervjun med honom om vad som hände. Jag ska läsa upp lite ur den: När jag har dömts överförs jag till en annan byggnad. Där har de en egen metod. Alla utsätts för klorförgiftning.
Varje morgon slänger de undan alla grejer, häller en hink med blekmedel över golvet och går omedelbart därifrån. En kille som suttit länge sa att detta händer varje dag. Du bör snabbt andas genom en trasa eller t-shirt. Alla har huvudvärk. Det är helt enkelt outhärdligt. Högtalarna spelar ständigt Lyssna på lillefar och hela jordbrukslagen så att huvudet spricker.
Man får sova med ljuset tänt, och det är ständiga nattliga upprop, ibland flera gånger. Det psykiska och fysiska trycket är konstant. Det är tortyr.
Alla som vill kan läsa denna långa och mycket detaljerade intervju om denna på ett sätt förfärligt vardagliga situation för alla de tusentals politiker, människorättsförsvarare och kvinnor som har berövats sin frihet för att de kräver ett demokratiskt Belarus. Det är helt förfärligt.
Jag kan säkert återkomma mer detaljerat till sanktionerna i nästa svar. Det är dock viktigt att säga att de särskilda sanktionerna för Belarus inte går på MR-sanktionsregimen utan på en särskild regim som har funnits länge och som är bredare.
Denna regim tillåter att man listar personer som drar nytta av eller stöder Lukasjenkoregeringen. Frysningen för företag och viktiga affärsmän som står nära regimen är en allvarlig skärpning av sanktionerna och skickar en stark politisk signal till regimen om att den måste ändra på sitt agerande.
Ann Linde (S):
Jag delar verkligen Hans Wallmarks syn på att det är jättebra att hans partivän Gabrielius Landsbergis, som jag har en väldigt bra relation med, fortsätter det fantastiska arbete som Linas Linkevicius och hans socialdemokrater har gjort i nio år när det gäller Belarus, vilket han nu har fått ett av de högsta MR-priserna som finns för.
Jag är väldigt glad att de från era partier fortsätter med detta i Litauen. Vi fortsätter att driva en konsekvent politik i EU och OSSE för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer i Belarus.
Som ledamöterna känner till har vi arbetat aktivt för att komma ur de låsningar som funnits och som till viss del finns när det gäller att ha restriktiva åtgärder, det vill säga sanktioner, mot Belarus. Vi fick - alldeles för sent, men ändå - det första sanktionspaketet mot ansvariga i Belarus.
Vi har tagit upp detta på varje utrikesråd sedan situationen började, och i februari enades utrikesministrarna om att överväga ytterligare sanktioner. Det är alltså en linje som vi har.
EU stöder precis som Sverige det belarusiska folkets legitima krav på demokrati och stöd till civilsamhället. Hans Wallmark frågade om det finns en chans att uppnå det som vi kräver, nämligen att välja ledare i fria och demokratiska val. Jag kan inte svara på den frågan nu.
Vi har i OSSE erbjudit oss att facilitera en genuin dialog mellan regimen och oppositionen som skulle leda till bland annat fria val. Från regimens sida har man sagt att man ska ha konstitutionella förändringar som man har gjort way back och som man återkommer till hela tiden, men det blir ingenting av det.
När man verkligen kommer fram till hur det ska se ut och vad det ska bli så har det inte blivit något, trots att man har sagt det. Jag tror att jag skulle vara lite för optimistisk om jag sa att det nog kommer att bli så, men däremot utesluter jag det inte.
Vi har sagt att vi är beredda att delta i och facilitera en sådan dialog och göra allt vi kan. Och vi gör allt vi kan också nu för att detta ska bli verklighet.
Ann Linde (S):
Regeringen har gjort demokrati till en av sina huvudprioriteringar under denna mandatperiod. Det förfalskade valet och de brutala övergrepp som regimen i Belarus har begått är oacceptabla. Som ordförande i OSSE under 2021 fortsätter Sverige att verka för att alla deltagande stater, inklusive Belarus, ska leva upp till våra gemensamma åtaganden och principer.
Inom OSSE görs en tydlig koppling mellan respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer och säkerheten inom och mellan stater. Med anledning av rapporter om allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter vid presidentvalet aktiverade 17 deltagande stater inom OSSE den så kallade Moskvamekanismen för att låta en expertkommission undersöka situationen.
Denna expertkommission som tillsattes presenterade en rapport som slår fast att det förekommer allvarliga brister i hur presidentvalet genomförts och att valet inte levt upp till etablerad standard. Man pekade på allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter och att Belarus har brustit i att följa sina internationella förpliktelser, däribland OSSE-åtaganden. 88 rekommendationer gavs i rapporten till Belarus, OSSE:s deltagande stater och det internationella samfundet.
Sverige välkomnar detta. Vi har nu en dialog om hur man ska följa upp detta, och vi kommer att fortsätta att stå upp för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer inom OSSE, i Belarus och i världen.
Ann Linde (S):
Jag tror att Pål Jonson förstår att jag inte kommer att stå här i kammarens talarstol och tolka vad statsministern säger. Det finns en säkerhetspolitik i regeringen, och både jag och statsministern ger naturligtvis uttryck för den. Den handlar om att säkerhet byggs tillsammans med andra. Vår politik är baserad på gemensamt ansvarstagande, engagemang och solidaritet.
Betoningen på gemensam säkerhet innebär att vi fördjupar våra samarbeten, både bilateralt och multilateralt. Vår utrikes- och säkerhetspolitik vilar på sammanhållningen i EU och samarbeten på bred front. Just när det gäller EU-Nato-samarbetet är regeringen positivt inställd till ett fördjupat EU-Nato-samarbete.
Jag kan också berätta att jag och den finska utrikesministern för bara en vecka sedan, eller möjligen för två veckor sedan, var inbjudna till Natos utrikesministermöte tillsammans med EU:s höge representant för att delta i Natos Rysslandsdiskussion, vilket visar just att man önskar ett sådant fördjupat samarbete. Vi samarbetar om en rad olika frågor.
Det handlar om operativt samarbete i fält och gemensamma övningar men också hybridhot och annat. När vi säger att vi har en gemensam säkerhet betyder det också att vi vill stärka det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet i EU men också understryka den transatlantiska länken.
Jag kan väl avslöja för Pål Jonson att det inte finns en färdig definition av vad strategisk autonomi är. Vi har diskuterat det i olika omgångar med EU:s utrikesministrar. Det är ett favoritdiskussionsämne i politiska tankesmedjor.
Jag har själv varit inbjuden och kan konstatera att olika länder har olika synpunkter. Till exempel sammanfaller vår syn inte alltid med Frankrikes syn på vad strategisk autonomi är.
För oss är det viktigt att säga att vi vill att strategisk autonomi ska vara med partner när helst det är möjligt, på egen hand om nödvändigt. Det tycker jag är en väldigt bra sammanfattning av hur vi ser på EU:s strategiska autonomi.
Ann Linde (S):
När vi pratar om gemensam säkerhet menar vi att vi ska fördjupa våra samarbeten, både multilateralt och bilateralt, med alla de organisationer och länder som vi samarbetar med - inom EU, med Norge, i Östersjöområdet, inom FN, inom Europarådet, inom OSSE och med Nato. Vi har stora bilaterala samarbeten med både Storbritannien och USA, men det är det med Finland som är det viktigaste.
När det gäller Ryssland är det inte så att vi har något annat synsätt där. Jag har varit minister i snart fem år och haft det här uppe på olika EU-ministermöten och utrikesministermöten, och jag kan glädja Pål Jonson med att jag sällan upplevt att vi varit så eniga.
Jag skulle säga att den spricka som Pål Jonson mer än antyder, den finns inte där längre.
I gemensam säkerhet ingår också ett stort element av nedrustning. Därför jobbar vi nu väldigt mycket med kärnvapennedrustning inom till exempel Stockholmsinitiativet inför NPT-konferensen, för gemensam säkerhet innebär också att vi vill att man ska minska och så småningom helt eliminera användandet av kärnvapen i världen.