KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jakob Forssmed (KD):
När jag tar replik på Janine Alm Ericson brukar jag alltid ge lite beröm också, och det tycker jag att det finns skäl att göra även i dag. När det gäller biståndet tycker jag att det är alldeles utmärkt att vi fortsätter med principen att avsätta 1 procent av bni, också enligt den nya beräkningsmetoden. Vi har en trend i världen att man ser alltmer till sitt eget och tar mindre ansvar över nationsgränser.
Det är en mycket oroväckande trend, och jag tycker att det är utmärkt att regeringen håller fast vid den princip som också Alliansen höll sig till under de åtta år som vi regerade. Janine Alm Ericson berömmer sig av den största miljöbudgeten. Så är det nog. Men störst är tyvärr inte bäst.
Konjunkturinstitutet skriver följande med anledning av regeringens miljösatsning: "I flera fall harmonierar förslagen dåligt med EU:s politik på respektive område, inte sällan motverkas de effekter som uppstår i Sverige av effekter i övriga medlemsstater. För andra satsningar anser Konjunkturinstitutet att det saknas motiv eller att det är tveksamt om satsningarna verkligen kommer ha avsedd effekt." Sedan går man igenom några av de satsningar som Alm Ericson talar om i sitt anförande.
Om Klimatklivet säger man så här: "Klimatklivet kan tidigarelägga verksamma åtgärder, men kan även innebära kostsamma satsningar på åtgärder vilka sannolikt ändå skulle genomföras." När det gäller Industriklivet skriver man: "Ovan nämnda problem hos Klimatklivet finns även här. - - - Stödet leder därmed inte till lägre totala utsläpp." Så skriver Konjunkturinstitutet.
Om stödet till solceller skriver man att det frångår principen om kostnadseffektivitet och borde slopas i stället för att utökas. Så här kan man fortsätta när det gäller åtgärd efter åtgärd. Därför blir min fråga: När ni nu lägger fram en så stor miljöbudget, varför föreslår ni så ineffektiva miljöåtgärder?
Jakob Forssmed (KD):
Det är alldeles utmärkt att Alm Ericson tar upp koldioxidbeskattningen, för i de delarna stöder vi regeringens politik. Vi tar dessutom bort en del undantag som finns när det gäller koldioxidbeskattning, vilket ni inte gör. Vi har alltså en skarpare politik när det gäller koldioxidbeskattning än vad regeringen har, och vi använder detta till att sänka skatten på arbete. Vi har riktig grön skatteväxling i vår budget, och det gör mig stolt och glad.
Jag tycker att det är ett bekymmer att man inte vill göra de mest effektiva miljöåtgärderna. Jag tror liksom Alm Ericson att vi behöver använda skatteinstrumentet, med skatter och avgifter, för att få bort en del av de sakerna och styra bättre mot till exempel återvunnen textil. Det är någonting som vi kan jobba mer med i stället för de här lite mer ineffektiva, lite mer tveksamma åtgärderna.
Vi kan väl tala lite om elcykelpremien. Cykling är otroligt bra och viktigt, inte minst när det gäller att få fler barn att cykla.
I vår budget tar vi i stället varenda krona som ni lägger på den här julklappspremien till människor som köper årets julklapp - ofta rätt välbeställda personer som har råd att köpa de här elcyklarna - och så lägger vi pengarna på cykelinfrastruktur så att alla som cyklar, också vi som cyklar analogt, får del av dem.
Det är det som är det offentligas uppdrag: att se till att det går att cykla, att det blir rakt och gent, att bygga efter en grundläggande standard och se till att det blir säkert och tryggt att ta sig fram till skolan för våra barn. Vi ska inte lägga en subventionering på de här produkterna så att den som står och väljer mellan en vanlig cykel och en elcykel ska få en knuff från staten: Varsågod, här har du 10 000 kronor om du väljer den som ger dig något mindre motion än den andra cykeln! Det är inte en klok politik med våra begränsade resurser, herr talman.
Jakob Forssmed (KD):
Det var fint att lyssna på Håkan Svenneling. Jag uppskattar verkligen hans engagemang för utsatta människor. Tyvärr leder inte Håkan Svennelings politik över tid till förbättringar för dessa grupper utan tvärtom. Svenneling talade i sitt anförande om att politiken behöver vara en motkraft mot marknaden och en massa andra saker.
Det kan säkert behövas i en del sammanhang, men problemet är att den övriga politiken behöver vara en motkraft mot Vänsterpartiet - ett korrektiv som så att säga håller emot. Det är när regeringen brister i detta som vi får en hel del av de dåliga förslag jag tycker att Vänsterpartiet har bidragit med, framför allt på skattesidan.
Det har handlat om brytpunktsförändringar som gör det mindre lönsamt att utbilda sig till lärare eller specialistsjuksköterska eller ta ett chefsjobb inom äldreomsorgen. Det är också trots och inte tack vare er politik som välfärdsmiljarderna uppstod, Håkan Svenneling. Möjligheten att göra satsningar på välfärden kräver ju att människor arbetar.
Det kräver att vi får fler som jobbar och att vi bryter den största klyftan, som går mellan dem som jobbar och dem som inte jobbar. Det är då vi får ett utrymme att fördela. Med Vänsterpartiets politik över tid blir det alltmer nedskärningar att fördela. Jag tycker mig också ha sett ett mönster i Vänsterpartiet, och i regeringens politik över huvud taget, under den här mandatperioden.
Det är att dygder som arbete, sparande och till och med givmildhet har fått högre beskattning. Man blir ju lite nyfiken på vilka dygder det är som ska drabbas härnäst. Är det kanske ödmjukheten, eller är det kärleken? Är det bildning, eller är det något annat? Kan Håkan Svenneling alltså berätta lite om planerna framåt?
Jakob Forssmed (KD):
Här fick vi några exempel på ytterligare planer på att höja skatter. Det går säkert att diskutera något enskilt fall, men problemet med Vänsterpartiets politik är att man inte nöjer sig med att höja skatten för de rika - man vill höja skatten för alla. Man vill höja skatten för den som gnetar ihop till pensionen och sätter in pengarna på ett investeringssparkonto. Den som ger till Röda Korset varje månad ska med Vänsterpartiets politik få höjd skatt på den specifika gåvan. Man vill höja skatten för alla som jobbar.
Man vill ta bort jobbskatteavdragen. I anförandet kritiserades regeringen för att man har behållit Alliansens stora reform, som har lett till flera hundra tusen ytterligare personer i arbete. Den har lett till att det lönar sig bättre att arbeta också för personer med låga inkomster. Det är det som bekymrar mig. Jag tycker att en del av de förslag Vänsterpartiet går fram med är bra. Det är bra med ett höjt BTP; vi föreslår ännu mer än Vänsterpartiet när det gäller en höjning av BTP till ekonomiskt utsatta äldre.
Det är bra att förbättra för ekonomiskt utsatta barnfamiljer. Det är bra att göra en del förbättringar för sjuk- och aktivitetsersatta. Detta kräver dock en politik för jobb - för arbete. Det kräver att man inte straffar ut arbete med skatter och att man inte straffar ut utbildning med höjda skatter. Det är här Vänsterpartiets analys brister, tycker jag. Det handlar också om att inte ge upp.
Det handlar om att se till att varje människa ska ha chansen att gå till en arbetsplats, känna sig sedd, få känslan av att vara med och bidra till någonting gemensamt och bli en del av en arbetsgemenskap. Den dimensionen tycker jag saknas i regeringens politik när man inte gör tillräckligt för att få in människor som står långt ifrån arbetsmarknaden på densamma. Det kommer definitivt inte att förbättras om man avskaffar jobbskatteavdraget, som Vänsterpartiet vill göra.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Magdalena Andersson, för vänliga ord i början av anförandet! Det är intressant att lyssna till finansministern. Jag tycker att man ska lyssna med intresse när landets finansminister talar. Jag kan konstatera att jag hoppade till ett par gånger under anförandet. En gång nämndes det i förbigående kortare vårdköer. Då hoppade jag till. Vårdköerna har blivit längre i takt med mandatperioden. Ju längre mandatperioden har gått, desto längre vårdköer.
Det har bland annat att göra med att regeringen genom den reform man har genomfört har avskaffat kömiljarden. Här behöver man agera kraftfullt för att få ned vårdköerna. Så har inte skett hittills. Jag noterar också att finansministern oroar sig över hur hemtjänsten och äldreomsorgen ska fungera om Alliansen företrädd av Kristdemokraterna kommer till makten. Jag tycker att finansministern bör oroa sig mer för sin egen politik.
Jag är förvånad över hur lite regeringen satsar på äldreomsorgen i budgeten. Statsministern talade för något år sedan med stort intresse om vårt förslag om en äldreboendegaranti. Man kunde få för sig att det var någonting regeringen jobbade med och tänkte införa. Så blev det inte. Det kom inget sådant förslag. Över huvud taget saknas det verkningsfulla förslag för att råda bot på den brist på äldreboenden som vi ser i Sverige i dag. Det borde regeringen vara mycket bekymrad över.
Vad gör man då på äldreomsorgsområdet? När det gäller pengar handlar det om 12 miljoner för att förebygga fallolyckor. Det är 12 miljoner, inte miljarder, i en reformbudget på 44 miljarder. Det handlar om 13 miljoner till samverkan mellan landsting för att förbättra den. Det duger inte. Det är alldeles för lite pengar till äldreomsorgen.
Det är också fel att man inte tar några strukturella grepp för att få fram de platser vi behöver på våra äldreboenden för att bryta den ensamhet och isolering som många äldre känner.
Jakob Forssmed (KD):
Vi i Kristdemokraterna föreslår i vår budget att hela den skatteklyfta som finns mellan löntagare och pensionärer ska tas bort från årsskiftet. Det prioriterar vi. Min bedömning är att det var nödvändigt att göra jobbskatteavdraget så som skedde 2006. Men det är fel att upprätthålla skillnaden under så lång tid som har skett. Där borde vi ha gjort mer. Vi kommer att driva på för att ta bort klyftan. Det är bra att regeringen nu tar ett steg för att göra det. Det välkomnar jag.
Det är en av de få saker jag välkomnar i regeringens politik. När det gäller äldreomsorgen kommer de äldre att bli tryggare med Kristdemokraternas politik. Vi har särskilda medel för att se till att man ska få en ökad personalkontinuitet och jobbar aktivt med de frågorna för att det ska komma hem något färre personer än de 27 som en äldre kan möta över en tvåveckorsperiod i sitt eget hem.
Det är en utmärkt reform där vi vill lägga stora resurser. Vi vill också lägga stora resurser på att både höja BTP och att få fram äldreboendeplatser. Finansministern säger: Vi ska göra det som krävs. Gör då mer. Det är allt fler som får beskedet: Det finns inte plats för dig på äldreboendet. Inte ens de som har biståndsbedömt behov får de platserna. Man kan lägga ut mer pengar och hoppas att det löser sig.
Eller så kan man göra som vi vill göra, satsa riktade medel och se till att skapa drivkrafter för kommunerna att få fram platserna. Det gäller att se till att ännu fler äldre, och inte minst kvinnor, får möjligheten att efterfråga anpassade boenden. Jag är förvånad över att Socialdemokraterna och regeringen inte gör mer på området. Det var den budget ni hade för att åstadkomma det som statsministern har talat om med en äldreboendegaranti. Vi är långt därifrån.
Det innebär att makten över sin egen livssituation beskärs för äldre i en utsträckning som jag menar inte skulle behövas.
Jakob Forssmed (KD):
Ministern säger att vi i oppositionen abdikerar och är ansvarslösa för att vi inte säger ja till förslaget. Det är rätt långtgående att påstå att man abdikerar från ansvar. Vi kristdemokrater har föreslagit att man i stället borde rikta amorteringskraven mot bankernas hela bolånestock, vilket man har prövat i en del andra länder. Vi tycker att det är rimligt att se över systemet med ränteskillnadsersättning, så att vi kan få fler bundna bolån.
Sverige sticker ut genom att ha väldigt bankförmånliga regler när det gäller bundna bolån. Gör något åt detta! Det är en uppmaning som man skulle kunna rikta till regeringen. Se till att få bort mängdrabatten som banker fortfarande erbjuder till sina kunder! De säger: "Låna mer! Belånar du högre får du lägre ränta." Detta driver utlåningen mycket kraftigt. Man skulle kunna säga att vi ska ha ett amorteringskrav.
Men om bankernas prissättning hela tiden skriker ut "låna mer" kommer det inte att slå på det sätt som vi önskar. Jag skulle vilja ställa ett par frågor till statsrådet Bolund. Han talar om att samstämmiga analyser ger stöd för att säga ja till amorteringskravet. Var inte statsrådet på sin egen pressträff?
Det fanns en lång rad frågor som också baserades på analyser av förslagets brister. Är det klok politik att införa ett krav som enbart är riktat mot dem som flyttar eller köper bostad för första gången? Det är bara de, som alltså står för rörligheten på bostadsmarknaden, som träffas av förslaget.
Är det inte bättre att använda sig av generella verktyg som riktas mot hela bostadsmarknaden, så att man inte får de här problemen med rörligheten på arbetsmarknaden och bostadsmarknaden? Vi är i behov av att förbättra, inte försämra, dem.
Jakob Forssmed (KD):
Jag försöker anstränga mig att diskutera förslaget i sak och tycker inte att jag har särskilt högt tonläge. Jag har inte pratat om att regeringen är ansvarslös eller abdikerar från sitt ansvar. Jag har bara sagt att man gör fel med här förslaget. Det är statsrådet Bolund som har använt uttalanden om ansvarslöshet och allt möjligt i pressen. Tonlägesbollen passar jag alltså gärna tillbaka till statsrådet.
Till skillnad från Per Bolund tror jag att det här kommer att få negativ effekt på rörligheten. Det tillstår Finansinspektionen själv. Men Finansinspektionen konstaterar också att man använder de förslag som man har i sin verktygslåda för att komma till rätta med hushållens ökade skuldsättning.
Det skiner otroligt tydligt igenom, för alla men möjligen med undantag för statsrådet, att man egentligen hellre vill ha andra åtgärder, nämligen avtrappade ränteavdrag. Det har regeringen svårt att samlas kring. Nu har man samlat sig kring det här förslaget och säger att det råder bred samsyn, eftersom man har fattat ett gemensamt beslut. Möjligen har Peter Eriksson en annan syn.
Han kanske hade några invändningar. Men den stora frågan här handlar om ränteavdragen. Vi behöver samla oss kring en hållning. Regeringen skulle behöva göra det. Det vore välgörande för den här situationen. Det skulle visserligen vara ett mer generellt instrument, vilket statsrådet själv avvisar. Han vill ha riktade insatser mot just dem som flyttar.
Men jag tror att det skulle vara lämpligt att pröva att under lång tid trappa ned och växla mot inkomstskatter, så att inte hushållen drabbas som kollektiv, och att se till att genomföra åtgärder så att fler unga kan ta sig in på bostadsmarknaden. Vad säger statsrådet om en sådan lösning?
Jakob Forssmed (KD):
Skattesänkningar löser inte vårdens problem, sa Fredrik Olovsson i ett relativt infantilt påstående. Så är det förstås. Det gör resurser och riktiga reformer. Om man talar olovssonska kan man ställa frågan: Hur tycker Olovsson att sambandet ser ut mellan skattehöjningar och vårdens tillgänglighet?
60 miljarder i skattehöjningar och mer än fördubblade vårdköer - med den olovssonska logiken skulle detta vara en ren omöjlighet.
Jakob Forssmed (KD):
Låt oss gärna diskutera sjukvården. Låt oss diskutera att ni har svikit ert löfte till cancerpatienterna om att alla skulle få vård inom fyra veckor. Så har det inte blivit. Låt oss diskutera vem som har bäst reformer. Fredrik Olovsson, du säger att vi ska ha en rubrik. Vi säger kömiljard. Vi säger fast läkarkontakt. Vi säger stora resurstillskott till sjukvården från Kristdemokraternas sida, långt större än vad Socialdemokraterna föreslår - 27 miljarder mer i höstas över tre år.
Även om man räknar med era generella satsningar på kommuner och landsting klarar vi ändå mer resurser till vården och omsorgen. Vi säger vårdplatsgaranti. Premiera dem som klarar luft i systemet för att driva fram innovativa arbetssätt så att vi inte har fullbelagda sjukhussalar i Sverige. Se till att vi satsar på primärvården så att vi inte har en alltför stor belastning på våra akutmottagningar, där de äldre får vänta. Det är de äldre som sitter längst på akutmottagningarna.
Var tionde äldre sitter mer än åtta timmar på akutmottagningarna. Under your watch! Det är ni som har haft ansvaret för denna utveckling. Låt oss tala om den, Fredrik Olovsson. Men det var inte det som min fråga gällde. Min fråga gällde att du, Fredrik Olovsson, gjorde ett samband mellan skattesänkningar och vårdens kvalitet. Då frågar jag: Finns det motsvarande samband mellan skattehöjningar och vårdens kvalitet, alltså att vårdens kvalitet ökar med varje skattehöjning?
I så fall har ni falsifierat detta samband hur många gånger som helst under denna mandatperiod när det gäller vårdens tillgänglighet med fördubblade vårdköer. Vi behöver mer resurser till vården. Det kräver hårda prioriteringar. Men det kräver också fler i arbete. Fler i arbete kan komma till stånd bland annat med smarta skattesänkningar. Men man kan också behöva skatteväxla och höja en del skatter på det som inte bidrar till arbete.
Under alliansregeringens tid tillfördes resurser till vården samtidigt som skattelättnader gjordes till exempel i form av jobbskatteavdragen. Det blev mer resurser i fasta priser per capita per slutenvårdspatient.
Jakob Forssmed (KD):
Jag vill börja denna replik med att önska alla glad sommar. Det missade jag att göra tidigare, och det kändes inte så bra. Jag skulle också vilja yrka bifall till den kristdemokratiska reservationen, nr 5, som kommer att innebära stora förtjänster för vårt land om den vinner bifall. Janine Alm Ericson talade i sitt anförande om växande klyftor. Det finns många sådana som det finns skäl att bekymra sig över.
En klyfta som jag tycker är bekymmersam är den som riskerar att uppkomma när personer med lite lägre men ändå väldigt stabila inkomster inte får chansen att komma in på den ägda bostadsmarknaden. Miljöpartiet har haft bostadsministerposten under denna mandatperiod. Vi har under året fått ett skärpt amorteringskrav, som kanske bidrar till den osäkra situation som vi har på bostadsmarknaden.
Antalet byggstarter minskar kraftigt; i Stockholm förväntas byggstarterna minska med 30 procent. Försäljningen av nya bostadsrätter har för en del bolag minskat med 80 procent. Samtidigt skrev Boverkets generaldirektör så sent som i förrgår att det för många grupper - till exempel för äldre och unga som efterfrågar bostäder till skäliga priser - fortfarande finns ett stort behov av bostäder.
Finanspolitiska rådet skrev i sin rapport för 2018 att ett skärpt amorteringskrav sannolikt bidrar till utestängningseffekter på bostadsmarknaden genom att hushåll som annars skulle ha haft råd med boendeutgifterna inte kan bära den tillkommande amorteringen. Man skrev också att "dessa konsekvenser försämrar möjligheterna för många unga att komma in på bostadsmarknaden".
För ett par dagar sedan såg jag att statsrådet Bolund avvisade möjligheten till ett skattegynnat bosparande för att kunna få den kapitalinsats som krävs. Vad vill ni göra för att fler ska kunna komma in på den ägda bostadsmarknaden?
Jakob Forssmed (KD):
Jag blir lite bekymrad när Miljöpartiet nu säger att man vill fortsätta med en politik som innebär ett slöseri med byggsubventioner och att man vill bygga ut denna politik, som faktiskt inte fungerar. Människor vill för det första gärna bo i ägda bostäder. Man vill bo i ett småhus eller köpa sig en lägenhet, för man vill disponera sin tillvaro lite mer själv och till exempel bestämma själv när man ska renovera. Det har också över tid visat sig vara ett billigare boende.
Men i stället ska människor drivas in i fattigdomsfällor och in i dyra hyresrätter där fastighetsägaren - snarare än den enskilde som äger sitt boende - ska ha vinsten. Jag tycker att detta är en bekymmersam politik. Det finns ju ett småskalighetsdrag i Miljöpartiet, tycker jag, som ofta är bra. Här verkar detta dock helt ha kommit bort till förmån för någonting annat. Jag tycker också att det är märkligt att ni låter Per Bolund diktera bostadspolitiken.
Vi har ju hört bostadsministern vara mycket skeptisk till det förstärkta amorteringskravet. Mycket talar nu för att han har rätt och för att detta har blivit ett hinder för byggande, för försäljning av bostadsrätter och, inte minst, för unga hushåll i växande tillväxtregioner att komma in på bostadsmarknaden och därmed också kunna flytta till en arbetsmarknadsregion med jobb. Detta hotar ju också kompetensförsörjningen.
Du säger att man ska ha råd, Janine Alm Ericson, men samtidigt höjer ni skatten för människor som arbetar. Ni höjer skatten på sparande, och ni har höjt skatten på det investeringssparkonto som en del använder för att spara ihop till en kontantinsats. Nu säger ni också nej till varje form av bosparande för att människor ska kunna ta eget ansvar och spara ihop till insatsen. Detta bådar inte gott för framtiden.
Jag talar gärna om dessa frågor, men det krävs att vi ser att det faktiskt är en stor grupp som i dag ställs utanför bostadsmarknaden och som inte får chansen att komma in och att äga sitt boende.
Jakob Forssmed (KD):
Vänsterpartiet har under den här mandatperioden varit besjälat av idén att stänga ned välfärdsverksamheter som fungerar bra och som brukar ha valt om de drivs privat och gör en vinst. Det har ni varit trots att ni har vetat att förslaget inte haft majoritet i riksdagen och inte skulle gå igenom. Ni har ändå fortsatt driva processen med utredningar, lagförslag och så vidare. Nu ser vi vad det leder till.
Årets upplaga av rapporten Global Entrepreneurship Monitor , världens största undersökning av entreprenörskap, har just kommit. Där ser man att entreprenörskapet i Sverige har minskat under 2017 medan det har ökat i andra innovationsdrivna länder. I rapporten konstateras att nedgången i entreprenöriell aktivitet uteslutande beror på en minskning i kvinnors entreprenörskap.
Man kopplar detta till diskussionen och de förslag som regeringen har drivit om företagande i välfärdssektorn. Är detta något som bekymrar Ulla Andersson?
Jakob Forssmed (KD):
Snacka om experiment som ni vill genomföra, Ulla Andersson! Ni vill stänga ned välfungerande och högkvalitativa små och medelstora verksamheter som elever, föräldrar och äldre själva har valt. Vilken osäkerhet ni slänger in dem i! Jag håller med om att det finns problem som behöver rättas till. Men det har vi försökt göra genom det som du också kommer med: tillståndskrav och ökade kvalitetskrav.
Det ska inte gå att göra vinster och samtidigt ha dålig kvalitet. Men din politik innebär att man stänger ned alla. De som håller bra kvalitet och de som inte klarar kvalitetskraven ska behandlas lika. Det är nämligen driftsformen som är i fokus för din politik. När det gäller avkastningen har många, inte minst mindre företag, visat gång på gång att det i praktiken är noll i vinstmöjligheter som kommer att erbjudas.
Min fråga gällde inte alls detta. Vi ser nu ett minskat entreprenörskap i Sverige, och det handlar uteslutande om att kvinnors entreprenörskap och företagande minskar. Jag undrar om Ulla Andersson är bekymrad över detta. Det kan alltså härledas direkt till den politik och den retorik som ni har ägnat er åt under mandatperioden. Är Ulla Andersson bekymrad över detta?
Hur tror Ulla Andersson att det här påverkar möjligheterna att rekrytera personal i framtiden och att göra detta till ett attraktivt område att söka sig till om man är intresserad av välfärdsutveckling? Man kan också vara intresserad av att äga inflytande över sin verksamhet och över sin tid, av att få bättre arbetsmetoder och av att se till att det finns fler arbetsgivare att välja mellan. Hur ska det gå till?
Är Ulla Andersson över huvud taget bekymrad när det gäller den dimensionen av frågan?