KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nooshi Dadgostar (V):
Det är trevligt att vi denna sena timme diskuterar kvaliteten på bostadsbyggandet. Anledningen till att jag ställde interpellationen är de larm som vi återkommande får om att det som byggs, inte allt men en förvånansvärt stor andel, inte håller måttet. Det finns ett antal anledningar till det.
Bland annat verkar det vara så att entreprenören har ganska mycket makt i dag, alltså själv kan skapa sina bostadsrättsföreningar och köpa av sig själv. Därmed är den kontrollansvarige den som själv har byggt. Det skapar helt enkelt ett slags jävssituation där byggherren blir allt mindre viktig i processen.
Styrkeförhållandena har ändrats rätt mycket från att det har varit en aktiv byggherre som i detalj har kontrollerat det som byggs till att byggentreprenören är den som egentligen styr processen. Vi får larm om att det finns ganska mycket skräpmaterial på marknaden som man gärna smackar in.
Det räcker med att gå ut och prata med sina bekanta. Många som har köpt nyproduktion säger till exempel att efter ett antal år går saker sönder i köken. Det byggs mer och mer utan förvaringsutrymmen. Det byggs ganska smått nuförtiden.
Jag har en ganska stor oro kring att det just nu går alltmer mot trångboddhet och sämre och mindre hållbara material. Det är också det som vi ser i forskningen nu, och som det också skrivs mycket om i dagstidningarna. Regeringen har ju beslutat om en översyn av Boverkets byggnormer.
Det är naturligtvis inte första gången det sker en genomlysning av byggbranschen; det har gjorts rätt många gånger de senaste 15 åren. Men jag noterar att i regeringens direktiv till utredningen finns ingenting om att boendekostnaderna ska vara låga för den enskilde kunden eller medborgaren.
Det finns väldigt lite i direktiven som handlar om kvalitet, utan det handlar om att det ska bli enklare och billigare. Och visst är det billigt, det som byggs, men det är också en del av problemet. Det kan vara billigt för entreprenören, men priserna ökar ju hela tiden för den enskilde kunden. Det slår inte igenom på marknaden.
I stället riskerar vi att få ett regelverk som är, som ministern sa, enklare, vilket jag uppfattar som att vissa tekniska krav helt enkelt ska bort. Det är så jag måste uppfatta enkelheten, det vill säga att man stryker vissa krav. Då måste jag fråga: Anser regeringen att vi har för högt ställda krav i Sverige? Ska vissa krav bort?
Och varför har man inte i direktiven särskilt pekat på prispress gentemot medborgaren, inte för det som byggs, och på kvalitet - att det som byggs måste vara av hög kvalitet?
De byggnormer vi har är funktionskrav, så det finns stort utrymme, som jag ser det, att bygga bra och konkurrera på ett bra sätt även med nuvarande regler. Det är inte de som är felet i dag.
Nooshi Dadgostar (V):
I min interpellation påpekade jag att arkitekten Erik Stenberg säger att byggbolagen gjuter in ledningar och rör under golvet i jakten på fler säljbara kvadratmeter. Då måste man riva upp hela golvet om man ska renovera. Han tror att det kommer att bli renoveringar efter 10-15 år.
I Svenska Dagbladet påpekade Fastighetsägarnas expert att det finns så mycket dåligt material på marknaden och att det är lätt hänt att man använder mycket av det. Saker går ju att sälja dyrt på marknaden nu. Medborgarna blir alltså förlorare här. Bostadssektorn är inte vilken sektor som helst. Som konsumenter är vi i underläge vad gäller information.
Det är svårt att avgöra exakt även om vi har konsumentskydd, vilket är jätteviktigt. Jag vill gärna ha svar på om man tänker föreslå något vad gäller jävssituationen som finns på bostadsrättsmarknaden.
Utöver detta behöver vi också säkerställa att det finns regler för allt som byggs, även för hyresrätter och egnahem där denna jävssituation inte finns, så att det byggs bra, hållbart och långsiktigt. Det är ju städer vi bygger. Det är inte bara en enskild transaktion mellan två personer, utan det är hus som ska stå i våra städer.
För mig är det viktigt att det inte bara är ledorden billigare och enklare som ska gälla. Det är ord som ministern har kommenterat i alla utredningar och som egentligen bara riktas till branschen. Ministern pekade på att det i en mening i direktivet står någonting om hållbart byggande.
Jag gick igenom det, och en enda mening i detta långa kommittédirektiv handlar om kvalitet. I övrigt handlar det bara om att försöka skala ned regler och ta bort så mycket som möjligt för att, som det heter, öka konkurrensen. Många utredningar har tittat på konkurrenssituationen. Det är en felaktig analys att tro att det är våra byggnormer som gör att det inte råder konkurrens.
Det är mycket annat som är betydligt viktigare, till exempel att de stora bolagen i princip äger hela marknaden, även i nedåtstigande led, och att man genom ett aktivt kontaktnät gör ganska mycket aktivt för att stänga ute konkurrens. Det finns ganska omfattande utredningar om det.
Det blir lite ensidigt och kategoriskt när man för i bevis i översynen att det finns motioner som pekar på att man måste förenkla och modernisera PBL. Jag är alltid för modernisering, men ibland kan det dölja sig något bakom som handlar om att vi inte ska ha mycket regler eftersom det blir så tråkigt och jobbigt då.
Min poäng är att effekten av det kan bli att det som byggs i dag bara håller i ett par år, och sedan rasar det samman. Det blir en stor sak för den enskilde som bor där och ha lagt mycket pengar på det. Jag vill ha ett rakt svar.
Kommer ministern eller regeringen att titta på jävssituationen i bostadsrättsföreningar där entreprenören har en interimsstyrelse som denne själv har kontakt med? Kommer det att hända något där? Det är inte säkert att utredningen tittar på det. Kan vi få ett klart besked om att standarden inte kommer att sänkas i och med denna översyn?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag är fortfarande lite osäker. Det hänger inte riktigt ihop med de skrivna direktiven till utredningen, om jag förstår det rätt. Det är väldigt tydligt och kategoriskt att det nog handlar om att man inte vill ha så mycket regler. Det pekas till och med på att det har gjorts andra utredningar om att man ska kunna bygga ännu mindre lägenheter för vissa svaga grupper på bostadsmarknaden.
Jag tycker inte att det är en bra utveckling. Man kan inte 40 år efter miljonprogrammet bygga bostäder som är mindre och sämre än dem som byggdes då. Vi måste hela tiden utveckla byggandet och det sätt som vi lever på. Jag är lite orolig.
Jag tycker att det är bra att bostadsministern säger att det absolut inte handlar om att sänka bostadsstandard eller att vi ska bo på mycket mindre yta. Det finns ingen anledning till det. Priserna går ju inte ned för att man bygger sämre.
Tvärtom finns det en ganska stor risk att det byggs dåligt, men att priserna fortsätter att öka. Kunden ska alltså gynnas av detta. Då undrar jag om det finns fler saker som ministern tänker göra. Kommer arkitekterna att få mer utrymme att driva egna projekt?
Kan de vara med och se till att det inte blir så dåliga materialval? Finns det andra tankar om hur det ska bli bättre? Kan kvalitetskontrollen göras på ett mycket mer oberoende sätt? Finns det förslag från regeringen som har att göra med att kvaliteten och standarden ska höjas på det som byggs i dag?
Nooshi Dadgostar (V):
Lagstiftningen har ju konsekvenser för enskilda personer, och då är det viktigt att lyfta fram vad lagstiftningen får för konsekvenser och hur det ser ut i verkligheten. Det här är ju inte en abstrakt produkt, utan det handlar om människor. Därför undrar jag vad bostadsministern tycker om situationen.
Vill han göra någonting åt den, till exempel se till att man direkt får en rabatt på hyran om fastighetsägaren inte sköter sig? Det finns ett problem i dag på svensk bostadsmarknad, och det är att vi har väldigt kortsiktiga ägare som köper upp stora fastighetsbestånd i många områden, inte bara i Stockholmsområdet utan i hela landet.
De är där för att tjäna pengar, och de har en undermålig förvaltning. I det här specifika fallet är det Blackstone som har köpt upp området. Det är en av USA:s största fastighetsspekulanter, ett riskkapitalbolag som förmodligen inte kan peka ut Sverige på en karta.
Husen blir en handelsvara som flyttas från en köpare till en annan om och om igen, och ingen förvaltar husen långsiktigt. Det här måste vara något som bostadsministern reagerar på och vill göra någonting åt.
Har ministern möjligen en åsikt i den här frågan och tänker att man ska göra något åt detta som många upplever är ett systemfel med många spekulanter som tar sig in på marknaden? D. Carnegie drar som sagt var ned väldigt mycket på underhållet och gör stora vinster. Det är bara att gå in på hemsidan och titta på detta, och det är ju hyresgästernas pengar som går ned i fel fickor.
Jag undrar hur man ska komma till rätta med det samhällsproblem som fastighetsspekulation och undermålig förvaltning utgör. Hur ska man se till att de bostäder som allmännyttan till exempel säljer ut i slutändan inte hamnar i händerna på fel personer?
Hur vill ministern hjälpa allmännyttan finansiellt så att våra kommunala bostadsbolag slipper sälja ut så stora delar av sina fastighetsbestånd? I så fall skulle vi slippa problemet med kortsiktiga värdar som förvaltar våra fastigheter.
Det är ett problem att företaget, precis som på andra ställen, gör ett affärsupplägg, det vill säga man underhåller nästan inga bostäder utan väntar på att hyresgästen ska tröttna.
Sedan kommer man in och gör ett ganska stort ingrepp i bostaden, den typ av standardrenovering som gör att man kan höja hyrorna väldigt kraftigt, ibland med över 50 procent. En ökad boendekostnad med 50 procent tror jag varken bostadsministern, villaägare eller för den delen hyresgäster i Stockholms innerstad skulle acceptera.
Då undrar jag: Accepterar ministern att det blir så orättvist att de här personerna måste betala oerhört stora hyreshöjningar? Förvaltaren klarar inte av underhållet utan gör ganska undermåliga renoveringar på ibland bara några veckor, vilket har skett, men gör väldigt stora hyreshöjningar utifrån detta. Hur tycker statsrådet att hyresgästerna ska agera i det här fallet?
Har statsrådet något råd att ge?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag upplever inte att ministern ger några särskilt handfasta råd till hyresgästerna i Husby, vilket man ändå kan förvänta sig.
I statistiken ser vi att privata värdar lägger betydligt mindre på underhåll än vad de allmännyttiga gör, och det finns de allmännyttiga värdar som då menar att de känner sig tvingade att sälja av olika skäl.
Därför hade det varit viktigt att höra från bostadsministern hur man skulle kunna underlätta och hjälpa allmännyttan så att de slipper sälja ut på olika sätt, eller att kommunerna kan ingripa för att förvaltningen inte ska bli så här dålig.
Problemet är egentligen både att underhållet är så pass illa och icke fungerande och att man inte känner att det finns några verktyg som man kan använda för att komma åt detta. Den lagstiftning som finns i dag är ju mycket svag, och de renoveringar som genomförs är undermåliga, de sker på väldigt kort tid och det blir stora hyreshöjningar som inte går att dämpa.
Kan bostadsministern på något sätt uttala vad han personligen tycker i frågan? Är det rimligt att göra så? Är det dessa förvaltare som ska finnas i våra hyresbestånd? Är det bra förvaltare som agerar så?
Kan hyresgästerna göra något i dag i stället för att vänta på dessa utredningar som kan ta lång tid? Vad kan de göra för att bostäderna över huvud taget ska vara beboeliga?
Nooshi Dadgostar (V):
Det som jag beskriver är inte kriminellt. Det är problemet. Det är därför jag vädjar till regeringen att ändra det regelverk som den borgerliga regeringen för några år sedan införde, nämligen uthyrningen av privatbostad. Det har alltid varit möjligt att ha inneboende. Det rör inte riktigt frågan. Det kan man också tjäna pengar på.
Problemet med lagstiftningen är att man aldrig kan få tillbaka överhyran i efterhand, vilket gör att det i praktiken inte finns något tak för hyressättningen. Det gör att bostadsbristen späs på. Enskilda rika individer köper upp ett stort antal bostäder.
De har kvar sin bostad trots att den egentligen borde läggas ut på marknaden. I stället flyttar de någon annanstans och hyr ut bostaden till en enorm hyra. I den utredning som tidningen Hem & Hyra gjort framgår det att utbudet av andrahandslägenheter har ökat med ynka 4 procent. Det är lite.
Hyrorna för en tvårummare har däremot ökat med 35 procent. Man kan få betala tre gånger hyran i Stockholm och dubbelt så högt i Göteborg. Melissa Eriksson i artikeln bor inte i en storstad utan i Strängnäs. Hon betalar i dag en hutlös hyra.
Hon säger: "De tjänar flera tusen kronor i månaden och ändå får man bara hyra i korta tider och kan kastas ut när som helst." Det är precis vad regelverket innebär. "Jag tycker att det är för jävligt", säger Melissa. Detta är utbrett i hela Sverige. Det spär på det som ministern beskriver, nämligen bristen. Det är inte så att det finns tomma lägenheter som plötsligt fylls med personer.
Tvärtom! Nu har det skapats en farlig spekulation kring bostäderna. Det kan innebära att bostadsbubblan brister. Det innebär att det blir enorma klyftor.
Personer med mycket pengar köper upp bostadsrätterna och exploaterar, suger ut, de som står långt ifrån bostadsmarknaden med hyror som är bortanför rimlighetens gräns. Det är en klyfta som växer och växer. Bostaden är en social rättighet. Det är inskrivet i grundlagen.
Här blir det ett slags pyramidspel där vissa tjänar extremt mycket på att utnyttja bostadsbristen. Peter Eriksson beskriver själv vilket enormt problem bostadsbristen är. Jag menar att lagstiftningen måste skydda den enskilde. Det måste finnas ett starkt konsumentskydd just i tider där bostadsbristen är så stor, så att inte effekterna uppstår. Det är inte fler personer som har fått bostad.
Däremot betalar de mycket högre hyra. Jag vill lyfta upp en sista sak. Det finns de företag i dag som är bra. De vill bygga bostäder till rimliga kostnader, till exempel bostadsrätter. Det finns den typen av företag. Det är superbra att bostadsrätterna inte är alldeles för dyra. Men i dag funkar inte det.
Det kommer spekulanter och köper upp bostadsrätterna och hyr ut dem till en hög marknadshyra. De goda företagen som vill bygga bra fungerar inte som prispress på marknaden.
Nooshi Dadgostar (V):
Det är talande att ministern tycker att det är fråga om kriminalitet. Det är precis vad det inte är. Det är därför jag tar upp frågan. Lagstiftningen är felaktig. Det här är i princip en legal verksamhet som vi understöder - som är politiken. Man kan tycka att det är legaliserad maffiaverksamhet. Men problemet är att det finns en lagstiftning som inte innehåller straff.
Det är som om vi skulle säga att vi förbjuder mord i landet, men det finns inga påföljdssystem. Vi bara hoppas att det ska vara så. Det är regelverket i dag. I artikeln framgår att hyresnämnden i Stockholm har tagit emot en mängd ansökningar om återbetalning av andrahandshyra. Hyresrådet konstaterar att nästan alla vinner. De som går till hyresnämnden och kräver tillbaka en överhyra vinner i nästan alla fall.
Men hyresrådet säger att av folk som har hyrt en privatbostad, bostadsrätt eller villa där marknadshyra råder, har noll personer gått till hyresnämnden för att få tillbaka en överhyra. Tror bostadsministern på allvar att problemet inte finns för bostadsrätt? Så kan det inte vara.
Det är orimligt att det finns två olika system för att hyra ut - ett rimligt system på hyresrättssidan där det finns en påföljd och där brott kan beivras, vid överhyra, men ett system på privatbostadssidan där det inte kan ske. Där har verksamheten legaliserats, som ministern själv menar är maffiametoder eller kriminell verksamhet.
Jag vädjar till regeringen att titta på problemet. Det är stort. Det är fråga om spekulation. De goda företag som finns på marknaden i dag som vill bygga till rimliga priser kan inte göra så eftersom spekulationen har tagit över.
Nooshi Dadgostar (V):
Jag riktar min fråga till bostadsministern. Finansinspektionen sa i dag att riskerna förknippade med de höga bostadspriserna i Sverige är förhöjda. Det innebär stor risk för svensk ekonomi och givetvis för enskilda familjer. Alla som vill komma in på bostadsmarknaden påverkas ju av detta, och det är ännu en anledning till att vi behöver bygga många fler hyresrätter.
Förra veckan kom det en rapport som visar att hyresrätten är 4 000 kronor dyrare än bostadsrätten i nyproduktion eftersom vi i Sverige har den udda ordningen att vi subventionerar de ägda boendet kraftigt. Vi har till exempel skattesubventioner på räntekostnader, som inte balanseras av fastighetsskatt, och vi har ROT-avdrag som är riktade bara till ägt boende.
Hur vill regeringen balansera villkoren för hyrt och ägt boende?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag känner givetvis till detta eftersom det är Vänsterpartiet som har drivit igenom investeringsstödet. Men volymen i subventionerna till det ägda boendet är mycket större, vilket gör att priserna drivs upp. Det blir en kraftig subvention till det ägda, vilket - om jag förstår Finansinspektionen rätt - försätter svensk ekonomi i den här situationen.
Dessutom visar rapporten att det system vi har för hyressättning i nyproduktion - att man inte behöver förhandla som vanligt utan har det som kallas för presumtionshyror, vilket nästan är marknadshyror - gör att hyrorna blir väldigt höga.
Nooshi Dadgostar (V):
Min fråga är riktad till bostadsminister Peter Eriksson. Vi hade tidigare en fråga om den utredning om renovering av hyresrätter som regeringen fick för några veckor sedan. Det som utredningen missar är den nya teknik som några av hyresvärdarna i dag använder, nämligen att man går in och renoverar när någon flyttar ut, det vill säga i tomställda lägenheter.
På det sättet går man runt den dialog man ska ha med hyresgästerna. Det stora problem som jag vill lyfta fram för bostadsministern är att det som händer när man bara renoverar lägenheter är att man inte byter ut stammarna. Den tekniska livslängden är alltså fortfarande lika kort som den var; det enda som händer är att man har ändrat vissa saker inuti lägenheten. Detta är ett enormt resursslöseri, för när du sedan måste byta stammarna måste du ändå riva ut kök och badrum.
Hur ser bostadsministern på det här sättet att renovera, som jag menar är ett enormt resursslöseri?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag tror att bostadsministern underskattar det stora problem som uppstår. Ofta kommer det värdar som köper upp fastigheterna och vill ha ganska snabba pengar. De gör enskilda renoveringar i de tomställda lägenheterna och får den värdehöjning och det kassainflöde detta innebär. Sedan lämnar de fastigheten och säljer den till någon annan.
Vi håller på med ett samhällsbygge, så att bara säga att vi inte ska lägga oss i detta tror jag är en väldigt farlig väg att gå. Jag tror att det är viktigt att vi garanterar livslängden på dessa fastigheter.
Nooshi Dadgostar (V):
Både jag och Mats Green är i viss mån för subventioner. Mats Green vill subventionera städhjälp till rika familjer. Mats Green vill subventionera ett ROT-avdrag som framför allt går till dem som tjänar mest. Mats Green är också för dagens ränteavdrag, som egentligen är en subvention till banken. Politik bygger till viss del på att vi ska göra investeringar och satsningar.
Vi menar att även hyresrätter behöver subventioneras. Men det räcker inte. Dagens investeringsstöd har gett tusentals nya hyresrätter, vilket vi är glada över. Men vi vill förändra finansieringssystemet för bostadsbyggande och införa statliga lån så att man kan bygga många fler hyresrätter.
Jag nämnde att det kommer att leda till att det byggs uppemot tre gånger så många hyresrätter eftersom man slipper ha en egen kapitalinsats. Avkastningskraven sänks väsentligt om man har ett gemensamt risktagande. Nu tittar en statlig utredning på detta. Får vi upp byggandet på detta sätt betyder det ganska mycket. Vi vill förenkla reglerna för allmännyttan.
Här diskuteras i dag affärsmässighet och om man kan ha olika nyproduktionsprojekt. Vi menar att vissa ändringar behöver göras i dagens lagstiftning för allmännyttan - den lagstiftning som ni lade fram under förra mandatperioden. Det är ju det stora politiska verktyg som kommunerna har för att bygga bort bostadsbristen. Det behöver finnas mark för att bygga.
Därför vill vi hjälpa kommunerna att ha en aktiv markpolitik så att de kan köpa in mark och bygga ut områden med mer bostäder.
Nooshi Dadgostar (V):
Att ändra på hela finanssystemet för bostadsbyggandet i Sverige tror jag inte kommer in i den ram som Mats Green sätter - att det är en liten del i en stor palett eller liknande. Ditt stora problem, Mats Green, är verkligheten. När du var med och styrde kom bostadsbyggandet aldrig över 30 000 bostäder per år, inte en enda gång. I dag bygger Sverige över 76 000 bostäder.
Mats Greens stora problem är verkligheten. Din politik fungerade inte, och då måste man tänka om. Jag tycker att det är ganska elakt mot de egna alliansvännerna att vara så kritisk mot de verktyg vi använder oss av i dag. Kristdemokraterna vill också ha investeringsstöd. Och titta på Centerpartiet! De föreslår också lån för infrastrukturinvesteringar. Detta är inget som ligger bortanför de vänner du har.
Vi behöver kunna komma överens om att vi behöver ändra på något, för det fungerar ju inte. Vi bygger inte bostäder för dem som behöver det och som har vanliga plånböcker. Då behöver staten tillsammans med industrin gå in och fundera på om vi kan förändra de finansieringsstrukturer vi har i dag för att få fram ett mycket större utbud.
Då räcker det inte med de små detaljfrågor som Mats Green kan rapa upp i många långa dokument. Attefallshusen gav ingenting. Att ta bort ett bygglov på en enskild åtgärd i ett hus leder inte till tiotusentals fler bostäder, utan det krävs något större. Där har Moderaterna inga besked, för man tycker att marknaden ska sköta detta.
Men det gör den inte, så vi måste hjälpas åt tillsammans. Investeringsstödet har bara i år gett 10 000 bostäder. Det är bättre än ingenting, vilket är vad Mats Green föreslår.
Nooshi Dadgostar (V):
Det är helt riktigt att Vänsterpartiet vill investera i sådant som vi har brist på i samhället. Vi tycker att det är viktigt. Bostadsbristen är ett enormt problem, och det som byggs i dag är inte för vanliga plånböcker. Jag hör inte en enda borgerlig politiker i kammaren i dag som har ett förslag på hur vi bygger fler hyresrätter till rimliga hyror. Det finns inga förslag, vare sig från Mats Green eller Ola Johansson.
Vad är ditt förslag för hur vi ska få ned hyrorna på den nyproduktion som vi bygger i dag? Vad är ditt förslag? Vi måste ha några idéer om detta. Det är den stora fråga som vi står här och debatterar i dag. Investeringsstöden har fungerat, men jag menar att det inte är tillräckligt. 10 000 hyresrätter med rimliga hyror är bra, men det når inte ända fram. Vi tycker att vi ska gå längre.
Precis som ni tycker vi att man ska gå in med statliga lån för exempelvis nyproduktion i infrastruktur, vilket är bostadsbyggande i det här fallet. Där håller vi med varandra. Vi behöver på olika sätt fundera på nya idéer.
Vi kan inte bara skrika om regleringar, socialism och allt det som Ola Johansson säger men som inte betyder något. Jag hänger inte med på vad det innebär. För mig är det viktigt att det kommer fram nya hyresrätter nu som folk kan efterfråga. Investeringsstödet är ett sätt, men vi har många andra förslag.
Vi vill använda allmännyttan på ett bättre sätt, vi vill hjälpa kommunerna med markpolitiken på ett mycket mer progressivt och framåtsyftande sätt och vi vill ha olika stödsystem så att nyproduktionsprojekt kan startas oftare och snabbare, när det inte finns ett stort behov av eget kapital och avkastning på eget kapital.