KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Först är det viktigt att ha klart för sig att rambeslutet, färdplanen och resolutionen har ett mervärde i förhållande till konventionen. Det arbetet är naturligtvis någonting som är inkluderat och finns med som en del i Stockholmsprogrammet. Utgångspunkten i interpellationen är att det skulle saknas något i förhållande till Europakonventionen. Jag har lite svårt att se vad det skulle vara.
Det är ju hur man försöker nå upp till det hela som är det viktiga, och det vore intressant att få veta om det finns något i den som har glömts bort. Som jag ser det är det snarast så att EU nu beslutar om mer vad gäller processuella rättigheter än vad man får i Europakonventionen. Det fanns inte heller något färdigförhandlat förslag, som sades här.
Det som fanns var det arbete som drevs inom EU och som kapsejsade därför att man inte kom överens. Det var väldigt sorgligt för alla oss som stred. Och Sverige har stridit hårt för processuella rättigheter. Det var i det skedet som jag var väldigt angelägen om att hitta ett nytt angreppssätt för att inte ställa den frågan åt sidan.
Jag anser att det är otroligt viktigt att medborgare som rör sig mer och mer ute i världen och inte minst i Europa vet att om man blir misstänkt för någonting ska grundläggande rättigheter som tolkning, översättning, information och annat vara klart. Man ska veta att man får det i EU:s alla länder. Så är det inte, hur många konventioner man än har skrivit på. Då måste EU göra någonting därutöver, och det är det arbetet vi har bedrivit.
Att göra det stegvis på det sätt som vi har inlett arbetet och lyckats få beslut om innebär, som jag påpekade tidigare, att vi har gått mer grundligt in för de två rättigheter som nu är hanterade. Där säger nästa ordförandeskap, som är det spanska, att de kommer att ta tag i nummer 3 på listan, information, som också är oerhört centralt.
På detta sätt kan EU stärka medborgarnas förtroende för det rättsliga samarbetet och för rättssäkerheten i unionen. Det måste vara den viktiga ambitionen.
Beatrice Ask (M):
Det är inte så att vi har förhandlat bort eller lagt vissa rättigheter åt sidan. De rättigheter som vi talar om är tolkning och översättning, rätten till information om dels rättigheter, dels brottsmisstankar, samt rätt att ta del av uppgifter om betydelsen av att förbereda sitt försvar. Vi tar upp rätten till försvar och rätten för anhöriga med flera att underrättas om ett frihetsberövande.
Vi tar upp skyddet för misstänkta och tilltalade med ett särskilt skyddsbehov. Listan är väldigt lång. Thomas Bodström kan heller inte i interpellationen peka på någon rättighet som vi skulle ha hoppat över. Däremot visade det sig att man inte lyckades få medlemsstaterna att börja jobba med att i praktiken genomföra den konvention man har skrivit under.
Det är illa, för medborgarna väntar sig naturligtvis att det som olika konventioner säger också ska finnas i verkligheten. Det är detta som det här arbetet syftar till. Vi har gjort en färdplan där vi steg för steg har listat hur vi ska genomföra detta. I första steget är beslut redan fattat.
Vi har då gått igenom hur reglerna som gäller tolkning och översättning ska finnas i de europeiska medlemsstaterna och hur man kan arbeta tydligt för att få det stöd som medborgarna behöver. Nästa steg som kommer är information, som Spanien kommer att arbeta med.
Jag kan inte förstå att detta skulle vara att göra någonting sämre, utan det har ett tydligt mervärde, framför allt för medborgarna, därför att man äntligen försöker göra praktik av det man har pratat om i så många år. Jag är stolt och glad över att Sverige har kunnat bidra med det. Jag har också fått väldigt mycket uppskattning för detta arbete och detta beslut från olika håll, men jag väntar mig faktiskt inte att få det från alla partier i kammaren.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig på vilka sätt jag avser att inom ramen för ordförandeskapet i ministerrådet och som medlemsland i EU föra upp frågan om kriminalisering av köp av sexuella tjänster. Den svenska regeringen menar att prostitution kan vara en grogrund för människohandel för sexuella ändamål. Vid kontakter med andra länder är vi mycket tydliga med vår uppfattning. Långt ifrån alla länder i EU delar emellertid vår syn på prostitution och vikten av att kriminalisera köp av sexuella tjänster.
Däremot råder enighet om att människohandel måste bekämpas. Det svenska ordförandeskapet prioriterar därför EU:s arbete för att motverka människohandel. På detta område har vi varit mycket aktiva. Kopplingen till efterfrågan på tjänster från offer för människohandel har lyfts fram i olika sammanhang. För närvarande arbetar vi med att förstärka det rättsliga regelverket mot människohandel inom EU.
Här kan nämnas att det förslag till rambeslut om förebyggande och bekämpande av människohandel samt skyddande av offer som nu förhandlas innehåller ett åtagande för medlemsstaterna att sträva efter en minskning av den efterfrågan som ligger till grund för alla former av utnyttjanden som är relaterade till människohandel.
Medlemsstaterna ska enligt förslaget överväga att vidta åtgärder för att straffbelägga användning av tjänster från en person med vetskap om att han eller hon är offer för människohandel. Denna uppmaning till ytterligare kriminalisering är tänkt att kunna inbegripa till exempel köp av sexuella tjänster från människohandelsoffer.
Vidare kan nämnas rambeslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn, där det pågår förhandlingar bland annat om kriminalisering av köp av sexuella tjänster från barn. I den frågan synes det råda stor samsyn mellan medlemsstaterna. Nyligen arrangerade det svenska ordförandeskapet en konferens om människohandel i Bryssel vid vilken även tredje länder och internationella organisationer och frivilligorganisationer deltog.
Vid konferensen antogs slutsatser som bland annat tog upp betydelsen av att angripa efterfrågan för att förebygga och bekämpa människohandel. Avslutningsvis vill jag nämna att det trots medlemsstaternas olika syn på prostitution finns ett ökande intresse för det svenska förbudet mot köp av sexuell tjänst.
Vi delar naturligtvis gärna med oss av våra erfarenheter i detta sammanhang och hoppas att det kan bidra till att ytterligare understryka betydelsen av att på ett tydligt sätt angripa efterfrågan för att kunna nå framgång i kampen mot människohandeln.
Beatrice Ask (M):
Det är nog bra att inte skriva alla sina inlägg innan man har lyssnat på vad som sägs. Carina Hägg gjorde en fantastisk insats när hon beskrev att jag inte skulle ha talat om sambanden mellan prostitution och människohandel. Jag har upprepat det vid flera tillfällen bara i dag, men det hade hon väl inte tänkt sig när hon skrev sina inlägg.
Regeringen har fattat beslut om en särskild handlingsplan mot prostitution och människohandel, så det är alldeles uppenbart att vi ser kopplingen. Jag har också anslagit flera hundra miljoner för att arbeta konkret mot denna typ av företeelser. Det säger också något om att regeringen tycker att det är viktigt. Men vill man inte se och lyssna kan man påstå precis vad som helst.
Göran Lindblad är en ärbar riksdagsledamot som alla andra riksdagsledamöter, men han är verkligen ingen företrädare för regeringen. Regeringen företräds av statsråden och inga andra. Vi får vara noga med det. Det är ju fri motionsrätt i riksdagen och fria möjligheter att agera. Det gäller alla partier. Det är så i demokratier. Men regeringen företräds inte av riksdagsledamöter utan av andra.
En fråga som är intressant är den som Thomas Bodström tog upp och som jag tycker att man kan lägga några minuter på, även om den kommer in lite sent i diskussionen. Det är frågan om koppleri. Jag tycker att den är väsentlig. Människohandel blir ofta koppleri.
Det är samtidigt viktigt att se att koppleri träffar straffvärda handlingar som inte ingår när det gäller människohandel. Det är där problematiken ligger. Det är en seriös problematik som Thomas Bodström har tagit upp flera gånger. Koppleri behöver inte alltid vara ett brott mot staten.
Människohandelsutredningen kommer till samma slutsats som Thomas Bodström, nämligen att den som är offer för ett människohandelsliknande förfarande ska anses som målsägare också vid koppleribrott. Det är verkligen relevant att jobba med den här problematiken. Jag ser den och tycker naturligtvis att det är viktigt att vi försöker hantera den på bästa sätt.
Det är dock viktigt att se till att inte straffvärda handlingar slängs ut med badvattnet. Man måste ta hand om problematik som bör fortsätta att vara brott. Sammantaget vill jag säga att vi gör många insatser här hemma, på EU-nivå och internationellt mot prostitution och för att främja arbetet med att minska efterfrågan i prostitutionsträsket.
Prostitution är en integrerad del av människohandel och barnpornografi. Det är ungefär samma aktörer som i olika utsträckning ägnar sig åt övergrepp på enskilda människor, vilket samhället aldrig kan acceptera. Vi driver de frågorna och kommer att fortsätta att driva dem.
Jag tror också att vi kommer att ha framgång i flera av de viktiga ärenden som ligger framför oss.
Beatrice Ask (M):
Det är bra att diskutera de här frågorna. Det är oerhört viktigt att Sverige är en aktiv aktör på den europeiska nivån. Jag menar att vi på många sätt driver frågor som handlar om att se problemen med prostitution, människohandel och barnsexturism. Det är en verksamhet som växer.
Det är en av de mest vinstgivande kriminella verksamheterna i dag. Omfattningen ökar i nästan alla länder. Det finns många skäl att tro att en hel del av de ensamkommande barnen i Europa kommer att användas bland annat för prostitution. Därför krävs det många konkreta åtgärder. Därför krävs det mycket aktivt deltagande.
Det krävs också - det är väl det som är engagemanget hos interpellanterna - att vi arbetar för att folk inte ska köpa de här tjänsterna. Utan kunder finns det faktiskt inte samma vinster att göra; så enkelt är det. Det finns mycket att göra på det området. Därför måste frågor om människohandel tydliggöras ur olika aspekter. Det gäller också den brottsliga delen.
Det är ofta en del av ett kriminellt nätverk. Myten om den lyckliga horan är en av de fånigaste myter som fortfarande lever på många håll. Oftast handlar det om utnyttjade människor som används av grovt kriminella som lika gärna skulle kunna göra pengar på vapen, cigaretter eller något annat elände som de kommer på. Vi har mycket att göra. Vi kommer att fortsätta att driva frågorna. Det är roligt att veta att oppositionen också engagerar sig på det här området.
Däremot tycker jag att det är beklagligt att man ibland inte vill lyssna och att man ägnar sig åt konspirationsteori i olika sammanhang.
Beatrice Ask (M):
Maryam Yazdanfar har frågat mig när en haverikommission kommer att finnas på plats för att utreda kvinnomord i nära relationer. Det är en tragedi varje gång en kvinna dödas av en närstående. Regeringen har därför avsatt totalt ca 1 miljard kronor under perioden 2007-2010 för att få till stånd en långsiktig ambitionshöjning i kampen mot mäns våld mot kvinnor.
Två olika handlingsplaner har resulterat i en rad åtgärder för att bekämpa såväl mäns våld mot kvinnor som prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Inom rättsväsendet pågår ett omfattande arbete för att höja kvalitet och effektivitet i utredningar av våld mot kvinnor. Det är också viktigt att exempelvis bestämmelser om besöksförbud tillämpas på ett ändamålsenligt och enhetligt sätt.
För att förebygga att kvinnor dödas av närstående krävs dock insatser från flera berörda offentliga eller ideella funktioner i samhället, som rättsväsen, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt kvinnojourer eller brottsofferjourer. Regeringen har gett Socialstyrelsen i uppdrag att utreda möjligheten att införa ett system för utredningar avseende kvinnor som har avlidit med anledning av brott begångna av närstående.
Regeringen införde 2008 ett liknande system när det gäller barn som har avlidit med anledning av ett brott. Socialstyrelsen föreslår att ett system för dödsfallsutredningar ska införas. Utredningarna ska enligt förslaget klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att den avlidna kvinnan har varit i behov av stöd och hjälp. Vidare ska de tydliggöra vilka åtgärder som har vidtagits eller hade kunnat vidtas för att beakta hennes behov.
Med sådan kunskap som underlag kan arbetet för att förebygga att kvinnor utsätts för brott av närstående förbättras och utvecklas. Socialstyrelsens förslag bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Beatrice Ask (M):
Det förslag som Socialstyrelsen har tagit fram på regeringens uppdrag om en typ av haveriutredning när det gäller kvinnor som har utsatts för våld av sina män tror jag är någonting som vi är överens om och som är bra. Det är viktigt. Jag tror att det i de här frågorna finns en ganska stor samsyn i riksdagen och i det svenska samhället om att detta inte är någonting som vi accepterar.
Samtidigt är det en väldigt utbredd kriminalitet som pågår. Det är lite dubbeltydigt för mig, och det gör att vi har mycket att arbeta med när det gäller värderingar, attityder, förebyggande insatser och en del annat.
Alliansregeringen är både enad i ambitionerna och mycket bestämd i fråga om vad som måste göras, och det är bakgrunden till att vi har lagt så mycket resurser och energi på dessa frågor och jobbar väldigt brett. Frågorna ligger också i det program som vi har arbetat fram i den rättspolitiska arbetsgruppen inför de kommande fyra åren.
Vi har naturligtvis det väldigt tydliga målet att vi ska fortsätta arbetet och få detta på plats. Den rödgröna oppositionen har en del frågor att besvara. Det behöver inte interpellanten Maryam Yazdanfar göra, för jag tycker att hon är otroligt tydlig och väldigt målmedveten i de här frågorna, vilket är skönt att se. När det däremot gäller påföljder för grova våldsbrott har inte oppositionen ett enat svar.
Tvärtom vill en del partier till och med ha utskrivning efter halva tiden. Att den som har slagit ihjäl sin fru ska släppas ut efter halva tiden verkar mycket knepigt för mig. Vi kommer säkert att återkomma till de här frågorna framöver och fortsätta att arbeta. Jag ska naturligtvis ta med mig att det finns en brist på tålamod i kammaren till mina kolleger när det gäller en haveriutredning.
Beatrice Ask (M):
Karl Gustav Abramsson har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att förbättra resurssituationen för Kriminalvården. Kriminalvårdens anslag har ökat med mer än 50 procent sedan 2004. Under mandatperioden har anslaget tillförts ca 1,6 miljarder kronor. Det är en exceptionell ökning. Under samma period har antalet intagna och häktade i princip varit oförändrat.
Det klientnära arbetet ställer stora krav på de anställda som bedriver verksamheten. Kriminalvårdens ledning har ett stort ansvar att organisera arbetet så att de rekordstora satsningarna på Kriminalvården kommer till användning på bästa sätt. Slutligen vill jag uppmana Karl Gustav Abramsson att ta del av Kriminalvårdens egen statistik. Av den framgår tydligt att det finns ett tillräckligt antal platser över landet i dag.
Beatrice Ask (M):
Svaret på frågan om regeringen tar ansvar för hela rättskedjan är obetingat ja. Jag har också engagerat mig mycket när det gäller kriminalvårdens resurser och beläggning. Av tradition ligger Kriminalvårdens prognoser för högt. Vi är inte nöjda med det.
Det är helt nödvändigt att Kriminalvården skaffar sig större möjligheter att arbeta flexibelt. Det finns toppar i verksamheten, som löper över år, men det sker också annat. Det är klart att man kan tänka sig att antalet intagna skulle öka med tanke på de reformer som genomförts, men hittills har vi inte sett det.
Vi har tagit intryck av de erfarenheter man har av hur prognoserna slår visavi verkligheten. Hade vi följt Kriminalvårdens prognoser hade vi säkert stått med 1 000 tomma platser i dag, vilket hade varit som att elda för kråkorna, och det är ju inte meningen. Däremot måste vi naturligtvis ha ett framtidsperspektiv, och då är det viktigt att fundera över vad som krävs och inte. Det arbetet pågår.
Vi har från regeringens sida gjort omfattande insatser för att belysa Kriminalvårdens planering, investeringsplaner och ekonomi. Vi har använt både våra egna resurser och externa resurser för att få en bättre bild, och vi kommer att fortsätta med det arbetet inför den budget som ska komma i höst. Det är oerhört viktigt att man gör det.
Man undrar över hur mycket interpellanten och Socialdemokraterna anser att Kriminalvården behöver. Jag kommer inte ihåg att ni lade någon krona extra. Tvärtom verkar ni har gjort ungefär samma bedömning som vi. Dessutom spretar det mycket mellan partierna när det gäller de resurser man anser behövs.
Sekoundersökningen ska man naturligtvis ta på stort allvar, men jag noterade att den är gjord på webben bland 350 anställda. Underlaget är alltså inte särskilt stort. Det finns också en majoritet som har en korrekt bild av verkligheten.
Oron bottnar kanske främst i det omställningsarbete som pågår. Man har lagt ned en del gamla anstalter och förändrat organisationen. Sådant skapar alltid oro. Men jag tycker inte att man ska ta detta till intäkt för att det skulle råda brist på platser i Kriminalvården totalt sett, för så är det inte. Sedan finns det en del variationer över landet, men de är inte särskilt stora.
För mig är det inte heller självklart att man måste sitta på en anstalt nära hemmet. Ibland är det kanske till och med bra att det är ett visst avstånd till den vardagliga verkligheten, åtminstone för dem som har dömts för vissa brott.
Beatrice Ask (M):
Det är väl ändå magstarkt av Karl Gustav Abramsson att säga att prognoserna är förfinade! Det kan man inte säga om man studerar utfallet och jämför prognoser och verklighet. Jag misstror inte myndigheter, men prognoser är alltid prognoser, och det är oerhört svårt att göra sådana.
När vi ska göra underlag för budgetäskanden och så småningom fatta beslut på regeringsnivå är vi tvungna att jämföra prognoser och utfall och se vilka erfarenheter vi har. Prognoser från Kriminalvården brukar ligga på tok för högt. Ändå är det den myndighet som har fått mest pengar av alla under senare år.
Det gör att man har utrymme för den verksamhet man ska bedriva. Jag kan konstatera att anslagsökningarna för Kriminalvården har gått ganska jämnt under mandatperioden. Man har fått 28 procents ökning av anslagen bara under den här mandatperioden. Det kan jämföras med polisen, som ligger på 22 procent. Vi har alltså stärkt kriminalvården mer än annat.
Det är väl rimligt, men det gör också att man kan ställa vissa krav på att myndigheten ska ta ansvar för de behov som finns. Man kan inte påstå att det är trångt eller överbelagt i kriminalvården. Medelbeläggningen under 2009 låg på 93 procent för häktena och på 92 procent för anstalterna.
Häktesbeläggningen ligger under den målsättning som Kriminalvården själv har haft. Då kan man inte mena att regeringen inte ser hur verkligheten ser ut. Medelbeläggningen ser alltså mycket bra ut. Jag är inte ute efter att man ska flytta människor kors och tvärs, utan jag konstaterar att det generellt inte finns något problem.
Det kan finnas en del regionala variationer. Och i den situationen kan jag säga: Då kan man väl använda de platser som finns. Jag har inte någon medveten strävan efter att ha någon typ av onödig transportverksamhet. Det vore väldigt långt ifrån den inställning jag har. Jag menar att man, när man tittar på beläggningssiffrorna, ser att vi har en bra beläggning.
Det är inte någonting som det finns skäl att vara bekymrad över. Däremot är jag bekymrad över att Kriminalvården inte anser sig ha råd med en del av de satsningar man vill göra trots att man har fått kraftfullt ökade anslag. När det gäller det långsiktiga har vi också arbetat ganska intensivt med att se över investeringsplaner och annat.
Men Kriminalvården kan ju inte räkna med att hela tiden få ytterligare anslag utan att verksamhetens omfattning ökar. Det vore intressant att få veta hur oppositionen reagerar på alla rapporter som finns om ekonomin och hanteringen av resurser inom Kriminalvården och om man anser att Kriminalvården borde få mer pengar.
För det har Socialdemokraterna inte lagt fram några stora förslag om. Däremot spretar det när det gäller andra myndigheter. Men jag menar att vi nu faktiskt måste se till att de resurser som finns används väl. Några signaler om att vi borde göra på annat sätt finns faktiskt inte.
Beatrice Ask (M):
Socialdemokraternas långsiktiga ansvar har bestått i att slänga ur sig en massa löften som man inte har haft täckning för. Det är lite grann som kejsaren i HC Andersens saga. Inte minst gäller det Östersundsanstalten, där det har talats mycket och inte fattats några beslut. Jag skulle förstå om man inte nämnde den hanteringen, för det är inte någon vacker saga om regeringens hantering som vi ser där.
Och det ansvaret ligger tungt på Socialdemokraterna. Långsiktiga investeringar är naturligtvis bekymmersamma. Det är ganska långa kostnadsanalyser som man behöver göra i de sammanhangen. Jag är inte helt nöjd med hur investeringsbesluten tas när det gäller kriminalvården generellt, men just när det gäller en del anstalter är det riktigt under isen, eftersom regeringen inte har fattat beslut. Det finns inga underlag. Det tycker jag är ganska anmärkningsvärt.
När det gäller häktet i Östersund är det inte så att jag för en gångs skull bryr mig om detaljerna. Under förra mandatperioden hade vi nämligen en ganska omfattande diskussion här i riksdagen om häktet i Östersund. Det visade sig nämligen att det inte fungerade med det nedlagda häktet. Efter vissa utredningar och annat var alla överens om att det måste finnas ett häkte där. Sedan kopplades detta samman med tanken på att man så småningom skulle ha häktet i den här anstalten.
När Kriminalvården konstaterade att de inte hade råd med någon anstalt sade man helt plötsligt: Ja, men då lägger vi ned häktet i Östersund. Det är faktiskt ganska väl utrett och grundligt genomarbetat att det här behovet finns. Därför gav jag ett uppdrag till rättsväsendets myndigheter att utreda häktesverksamheten och organisationen i Norrland igen.
Och man får inte lägga ned det här häktet innan man faktiskt har visat detta. Man hade nämligen inte samrått med varandra. Man hade inte lyssnat. Och jag fick tillräckligt mycket underlag för att förstå att andra rättsvårdande myndigheter skulle få bekymmer med det beslut som man hade för avsikt att ta. Det tyckte jag var orimligt med tanke på de riksdagsdiskussioner och beslut som har varit tidigare år. Där fanns det alltså ett gediget underlag.