Linda W Snecker (V):
Att skapa en tydlig och effektiv lagstiftning mot terrorism är inte regeringens starka sida. Sedan 2015 har regeringen försökt och misslyckats. Antalet personer som i svensk domstol blivit fällda för terrorbrott är litet. Hittills är bara tre stycken dömda.
Det är att förebygga, motverka och upptäcka terrorism innan något brott sker som är det svåra. Att få personer som begår brott fällda i domstol är inte samma utmaning. Men att förebygga terrorism lägger inte regeringen samma energi på som de gör på att hitta på nya rubriceringar till brottsbalken. Det är regeringens stora problem.
Brottet måste stoppas innan det är för sent. Regeringen har tidigare kriminaliserat finansiering, resor och utbildning till terrorism. Den lagstiftningen är svår att använda, eftersom gränsdragningen blir näst intill omöjlig. Vad är en finansiering?
Är det att skicka pengar till någon släkting i ett annat land som kanske har en koppling till någonting som kan liknas vid en terrororganisation? Vad händer om en person bestämmer sig för att resa och ansluta sig till Daish, men på flygbussen ångrar sig och kliver av? Har den personen då rest i syfte att utöva terror?
Att titta på ett Youtubeklipp om hur terrorhandlingarna utförs, är det att utbilda sig för terrorism? Samma kritik lyfter vi i Vänsterpartiet fram angående det lagförslag vi debatterar i dag. Regeringen vill kriminalisera samröre med terrororganisationer. Vad regeringen har misslyckats med är främst två saker.
Den första är definitionen av vad en terrororganisation egentligen är. Det står inte klart och tydligt någonstans. Den andra är vad det innebär att ha samröre. Det som man vill komma åt genom lagstiftning om samröresbrott är i flera delar redan kriminaliserat. Det handlar om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning.
Detta är ett riktigt dåligt sätt att lagstifta på, eftersom strafflagstiftningen ska vara förutsägbar. Det som nu sker är att det blir ett krimskrams av en massa olika lagstiftningar.
Det spelar ingen roll hur mycket en politiker eller en regering vill fördöma, kritisera, låsa in och kasta bort nyckeln för personer som begår vissa former av brottslighet - lagstiftningen måste ändå vara förutsägbar och lättolkad och kunna användas av Sveriges myndigheter. Så är det inte i dag.
Vad som nu ska kriminaliseras och som ingår i samröret är att ta befattning med vapen, transportmedel eller att låna ut en lokal till en terrororganisation. Vad innebär det då "att ta befattning med"? Är det att hålla i ett vapen? Är det att skjuta med ett vapen?
Vad händer med en fastighetsägare som tror sig hyra ut en föreningslokal till en förening som visar sig eventuellt kunna definieras som en terrororganisation? Kan den person som hyr ut föreningslokalen dömas för terrorbrott enligt samröresbrottet? Antagligen. Vi vet inte, för det kan regeringen inte svara på.
Ytterligare kriminalisering sker i något som kallas "annat liknande stöd". Lagrådet lyfter fram i sin kritik att just annat liknande stöd kan komma att omfatta sjukvårdspersonal som ger vård i krigsdrabbade områden eller journalister som rapporterar från oroliga områden.
Att journalister kan dömas för terrorbrott, det är inte kritik som vi kan ta lätt på. Att överkriminalisera en brottslighet kommer inte åt problemet med att brottet begås.
När Lagrådet, Advokatsamfundet, Migrationsverket, Säpo, JK, Sveriges Domareförbund är så pass kritiska till en lagstiftning tycker jag att det finns all anledning för regeringen att lyssna. Därför föreslår Vänsterpartiet att lagförslaget ska avslås, och jag vill yrka bifall till reservation 1. Fru talman!
Eftersom regeringen inte kan lagstifta på ett effektivt sätt skulle man kunna önska att oppositionen skulle kunna vara en lite mer sansad och rimlig kritiker till regeringen. Så är det inte, för hos högerpartierna är det ännu värre. Moderaterna och KD vill kriminalisera även den som deltar i en terrororganisation.
Det är alltså det förslag som Lagrådet sågade längs med fotknölarna för att det strider mot den grundlagsskyddade föreningsfriheten. Det här visar på Moderaternas oseriösa inställning till lag och ordning. Partiet kan över huvud taget inte ta till sig hur verkligheten ser ut.
Det kan enbart svartmåla Sverige och verkar vara det allra mest deprimerade partiet som bara kan se saker på ett negativt sätt. Men det kan inte Moderaterna ta till sig, eftersom det krockar med deras politiska strategi.
Det går inte att ha bara ett enda rättspolitiskt förslag, som Moderaterna har - strängare straff -, om inte kriminaliteten ökar. Moderaternas taktik handlar bara om att plocka politiska poänger av varje enskilt brott som uppmärksammas i medierna, basunera ut att hela Sverige håller på att kollapsa, och sedan tror man att banan är sopad rakt in på Justitiedepartementet. Jo tack, tjena!
Väljarna är smartare än så. Moderaterna vill ha kaos, och det är inte seriöst. Det är lika seriöst som att återinföra häxbränning för att visa att man tar folks oro på allvar. Om man bara lyssnar på Moderaternas retorik är Sverige ett kriminellt helvete, ett lika laglöst land al-Asads Syrien, och får al-Asads Syrien att verka som ett semesterparadis.
Samma sak gäller den rent formella hanteringen i riksdagen. Moderaterna struntar i Lagrådets åsikter. De struntar i grundlagen och tvingar in att lagstifta direkt via riksdagen och inte via utredningar och remissinstanser. De dissar regeringens gängkriminellsamtal, och sedan gnäller de över att ingenting händer i svensk politik.
Det finns ett enormt stort mått av ironi att Moderaternas rättspolitik inte ens kan hålla sig till rådande rättsordning för hur vi i Sverige lagstiftar.
Moderaterna är inte en seriös opposition när de inte ens kan förhålla sig till grundlagen utan i sin iver i att skapa dystopiska tidningsrubriker för att visa hur allvarligt just de tar på brottsligheten är beredda att kasta ut hela rättsordningen rakt ut genom dörren och i stället skapa kaos. Jag gillar inte kaos. Jag gillar ordning och reda, lag och ordning.
Det gäller ute på gator och torg såväl som inne i Sveriges riksdag.