Elin Segerlind (V):
Vi i Vänsterpartiet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till vår reservation nr 26 om ett förbud mot ålfiske. Tillståndet för havet är allvarligt. Sverige har som övergripande mål att våra havsområden ska uppnå ett gott miljötillstånd, där organismer i havet är välmående och resurserna nyttjas uthålligt.
Flera av våra miljökvalitetsmål fungerar också som viktiga redskap för att nå detta mål för vår havsmiljö. Men enligt Naturvårdsverket kommer Sverige inte att nå några av dessa mål till 2020. Naturvårdsverket säger också att bara 18 procent av vattnet längs kusterna når minst god ekologisk status, en skrämmande låg siffra. Vad vi gör och länge har gjort är alldeles för lite.
En av de åtgärder Vänsterpartiet vill se är ett stopp för torskfisket i Östersjön. Det vill vi eftersom vi ser att situationen för torsken är akut. På 30 år har 90 procent av beståndet försvunnit. Torskarna har i det östra beståndet blivit både mindre och magrare.
Mätningar visar att torskar som levt i Östersjön under två år inte vuxit mer än ett par centimeter; det borde vara ett par decimeter. Dessutom har man inte hittat torsk som man kan visa är mer än 5 år gammal. Egentligen kan de bli upp till 15 år gamla.
Torskbeståndet påverkas av ett flertal negativa miljöfaktorer, som övergödning och kemikalier, men också av fisketrycket. År 1984 fångades i Östersjön över 400 000 ton torsk. Inför 2019 blev rekommendationen från EU en fångst på 24 000 ton, en bråkdel av det vi en gång såg.
Torsken är inte ens i närheten av sin fulla kapacitet, och vi får bara ut en bråkdel av den naturresurs som torsken i Östersjön skulle kunna vara. Därför vill Vänsterpartiet se ett stopp för torskfisket i Östersjön. Det är vi som bär ansvaret för situationen, och därför är det också vi som ska lösa den. Fisket är viktigt för Sverige. Därför är det också viktigt att vi tar hand om de vatten och de arter som finns.
Utan ett levande hav har vi snart vare sig vatten att fiska i eller fisk att fiska. Därför är det också viktigt att tala om fiskemetoder. Bottentrålning är ett stort hot mot känsliga, ofta relativt okända, havsmiljöer och ekosystem. De flesta arter som lever i djuphaven har en långsam tillväxt och reproduktionstakt, vilket gör att det tar mycket lång tid innan mängden fisk som tas upp kan ersättas.
Bottentrålning påverkar miljön på flera sätt, både genom fysisk påverkan på livsmiljöer och i form av biologisk påverkan genom att artsammansättningarna förändras. I regeringens överenskommelse framgår att man vill minska bottentrålningen i känsliga områden i Sverige och i EU och införa ett stopp för bottentrålning i skyddade områden. Vänsterpartiet anser att det är viktiga åtgärder, men det är inte tillräckligt.
I stället vill vi se ett förbud mot bottentrålning inom EU:s alla vatten. En annan art som lever på lånad tid är ålen. I Sverige är ålen klassad som akut hotad. Sedan 1950-talet har mer än 99 procent av bestånden av glasålar längs Europas kuster försvunnit. Det är därför viktigt att ålfisket regleras på ett kraftfullt sätt.
I Sverige har ålplanen lett till ett förbud mot fritidsfiske av ål och ett begränsat yrkesfiske. Men fortfarande bedrivs riktat fiske efter ål i svenska hav och sötvatten. Utöver det legala fisket av ål bedrivs även ett illegalt fiske. Så länge det förekommer kommer det att vara mycket svårt att kontrollera försäljning av illegal ål.
Det internationella havsforskningsrådet Ices råder till att snarast införa ett totalstopp för fiske av ål. Denna hållning drev vi också när frågan senast var uppe i utskottet inför beslutet om ålfisket i EU. Där blev i stället resultatet ett tremånadersstopp - tre månader som varje land kan lägga när de vill.
Det är inte svårt att tänka sig att flera länder, tyvärr däribland även Sverige, kommer att lägga fiskestoppet under en period då det kommer att få låg inverkan på fisket och låg påverkan på ålens möjligheter att återhämta sig. Den svenska Havs- och vattenmyndigheten har i Sverige uppdraget att ta fram en plan för att genomföra EU-beslutet om ett fiskestopp.
Till detta uppdrag skulle Vänsterpartiet vilja lägga ett mål om hur stor reduceringen av ålfisket ska vara under den aktuella tiden. På så sätt skulle det kunna ge en verklig effekt i stället för att bli en kosmetisk åtgärd att skryta med. Sverige har nått etappmålet för marina områden och skyddar nu minst 10 procent av sina områden.
Däremot säger Naturvårdsverket i sin senaste uppföljningsrapport att vi inte kommer att nå målet om kvalitetsaspekter. Det handlar om att områdena ska vara ekologiskt representativa och sammanhängande i ett funktionellt nätverk av skyddade områden. Marint områdesskydd är viktigt för att bevara den biologiska mångfalden och livsmiljöerna. Det minskar belastningar på miljön såsom fysiska störningar och skadliga fiskemetoder.
Enligt Naturvårdsverket är det oftast mer kostnadseffektivt att upprätthålla redan befintligt goda miljöer än att i efterhand åtgärda dem som har påverkats negativt. Det är en framgång att Sverige har nått upp till minst 10 procent. Samtidigt kan vi jämföra med Danmark, där motsvarande skydd uppgår till 20 procent, eller med Tyskland, där det uppgår till 40 procent. Då ser vi att vi har en del kvar att arbeta med.
Forskningen menar att målet borde ligga någonstans där, mellan 20 och 30 procent, för varje livsmiljö. Naturvårdsverket efterfrågade i sin utvärdering fler styrmedel och ökade ekonomiska resurser för att kunna ha en chans att nå målen om hav i balans och levande kust och skärgård.
Vänsterpartiet efterfrågar i detta arbete också långsiktiga strategier och en målsättning om att öka skyddet av betydelsefulla havsmiljöer, något som inte tycks finnas med på agendan. Den biologiska mångfalden i världen är hotad. Från 1970 har jorden förlorat två tredjedelar av populationen av vilda ryggradsdjur. Mer än hälften av antalet fiskar, fåglar, däggdjur, groddjur och reptiler har försvunnit.
Absolut värst är det för sötvattenslevande djur som fiskar och groddjur. De har gått ned med hela 81 procent. Denna snabba förlust av biologisk mångfald är inte bara en katastrof för de arter som drabbas; det är en katastrof också för oss. Vi är beroende av en levande planet.
Naturvårdsverket lyfter även fram detta i sin fördjupade utvärdering och skriver att Sverige bör verka för att EU:s fiske- och jordbrukspolitik i högre grad används för att uppnå de mål som finns för EU:s miljöpolitik och att Sverige bör öka takten i genomförandet av konventionen för biologisk mångfald. Vänsterpartiet tänker fortsätta att kämpa för den biologiska mångfalden, för en värld med levande sjöar, ett hav i balans, en kust och ett myllrande våtmarkslandskap.
I dag cirkulerar på Facebook bilder på barns ögon. Med detta vill kampanjen uppmärksamma att barn ser oss. De ser att vi ingenting gör, och de tvingar oss att se dem i ögonen och säga att vi inte gör tillräckligt. De tvingar oss att erkänna våra tillkortakommanden.
När mina barn blir stora vill jag kunna se dem i ögonen och säga att jag gjorde allt i min makt för att vi tillsammans skulle kunna stanna utvecklingen och vända trenden. Barnen ser oss, och de förtjänar att se något mycket bättre.