Peter Hultqvist (S):
Jag tackar näringsministern för svaret. Vattenfall, Eon och Fortum står i dag för 77 procent av den totala elproduktionskapaciteten i Sverige. Vattenfall står ensamt för 39 procent. Samstämmiga bedömningar säger också att det saknas förutsättningar för att ytterligare en ny stor elproducent ska kunna etablera sig. Någon förändring av denna marknadskoncentration är inte att förvänta sig.
Nya aktörer är i stort sett hänvisade till investeringar i vindkraft. Men att det inom den kommande 10-15-årsperioden mot bakgrund av investeringar i vindkraft skulle kunna etableras en värdig konkurrent till de tre stora är inte realistiskt. Nya investerare uteblir genom att det i praktiken endast är befintliga aktörer som kan investera i de kraftslag där lönsamheten är som högst. Det är alltså Vattenfall, Eon och Fortum det handlar om.
Sedan elmarknaden i Sverige avreglerades 1996 har elpriserna ökat med ca 80 procent. Dominansen av tre stora aktörer kan liknas vid ett så kallat oligopol. Sedan 1994 har över 50 så kallade strukturaffärer genomförts på elmarknaden. Systematiskt har företag köpts upp. De tre stora dominanterna noterar i dag mycket stora vinster, samtidigt som elpriserna har ökat påtagligt.
Samma utveckling sker runt om i Europa, där stora kraftföretag genomför och planerar uppköp. Det är från det här perspektivet som Vattenfall som företag och aktör på marknaden ska betraktas. Företaget ska fungera som den stabiliserande faktorn på den svenska och nordiska elmarknaden. Vattenfall får inte uppfattas vara en aktör i en oligopolliknande situation, där man inte har andra intressen än vilken privat aktör som helst.
I dag är det så att marknaden inte fungerar på det här området. Under den socialdemokratiska regeringstiden tog man initiativ till att analysera hur Vattenfall skulle kunna erbjuda industrikunder långa avtal i perspektivet fem-tio år. Arbetet har nu resulterat i ett antal avtal av det slaget. Det handlar bland annat om att koppla planerad förbrukning till det reella utfallet och samtidigt arbeta med energieffektivisering. Men det räcker inte.
Vattenfall måste arbeta sig ur intrycket av att vara ett företag som arbetar i en oligopolsituation. En del av de avtal som slutits är ett steg i rätt riktning, men det är också så att en regering aktivt kan påskynda och driva en sådan process. Det kan ske utan att hamna i konflikt med EU:s olika typer av konkurrensregler.
I Vattenfalls verksamhetsberättelse skriver förre styrelseordföranden Dag Klackenberg följande: "Dessutom har regeringen identifierat vissa särskilda policyfrågor av stor vikt där företag med statligt ägande ska agera föredömligt." I denna lista hittar jag sådant som jämställdhet, miljö, mångfald och arbetsmiljö. Klackenberg skriver också om företagets roll i samhället.
Han utvecklar inte resonemanget, men jag hittar ingenting där som har bäring på basindustrins elförsörjning. Min uppfattning är att regeringen kan ge Vattenfalls ledning tydliga direktiv om att arbeta med långsiktiga, förmånliga och konkurrenskraftiga avtal med svensk basindustri i syfte att trygga arbete och investeringar.
Det här kan ske inom ramen för ett marknadsmässigt beteende, även om jag har beskrivit oligopolsituationen. Men det får inte bli så menlöst att staten som ägare inte uppfattas kunna ha en klar och tydlig uppfattning om elförsörjningen. Maud Olofsson säger att hon delar uppfattningen att man ska värna basindustrin. Men jag tycker inte att det räcker. Man måste ta ett steg till.
Hur tänker näringsministern agera mer konkret på den punkten?