Beatrice Ask (M):
Inrikesministern tycker att man ska visa viss ödmjukhet, i synnerhet om man har varit justitieminister i åtta år. Jag är väl medveten om det ansvar jag har haft och har, men jag är inte ödmjuk. Jag är arg, upprörd och förtvivlad över att vi fortfarande inte har löst problemen utan att vi ser stadsdelar på Järvafältet som går baklänges, att kriminaliteten trots alla åtgärder gräver sig djupare in i samhället och gör att vanliga hederliga medborgare inte kan leva ett tryggt liv.
Då är det inte fråga om att jag ska visa ödmjukhet. Då är det fråga om vad vi kan göra för att ändra på detta. Polisen har presenterat en rapport som visar att det finns ett antal hårt drabbade områden. Jag fokuserar nu på Järva. Min uppfattning är att det behövs ett konkret program för vartenda ett av områdena där alla resurser och all energi satsas på att faktiskt följa upp varenda åtgärd tills vi får stopp på problemen.
Nu redovisar regeringen en del saker, och det är mycket bra. Det är fantastiskt att vi nu får en proposition om de grova narkotikabrotten. Alliansregeringen såg till att frågorna utreddes och hanterades i laga ordning, och det kommer nu en proposition. Jättebra! Det är bra med åtgärder som skärper hanteringen av tillgången till vapen. Det har också aviserats i medierna att det tillkännagivande som riksdagen har gjort om straffrättsliga åtgärder mot organiserad kriminalitet ska komma på plats.
Jag är mycket nöjd med det. Men lagstiftningsåtgärder kommer inte att räcka. Det krävs att någon kliver fram och försöker visa lite muskler i arbetet mot brottslighet. Jag debatterade dessa frågor i sociala medier häromsistens, och jag fick svar från stadsdirektören i Stockholm, Lars Rådh. Det är en bra person. Han sa att det finns ett gott samarbete mellan polisen och kommunen på Järvafältet.
Det är bra. Men jag vill att det ska hända något mer konkret. Det sker skjutningar, och det finns ett antal outredda mord bara från det senaste året. Oskyldiga människor har drabbats av skott som har gått åt fel håll. De är dåliga på att skjuta. Det sker en öppen narkotikaförsäljning. Myndigheter och företag vill inte etablera sig i områdena. Det räcker inte. Vi måste konkret se på problemen. Vi ska inte vara ödmjuka.
Vi ska inte fundera över hur vi ska lösa alla problem. Det bästa vore om vi här i riksdagen omedelbart kunde avskaffa alla sociala problem och all fattigdom i världen. Det finns många bra saker som det vore kul att göra, men det är här och nu så att vi inte kan. Det finns uppenbara problem. Det finns medborgare att ta ansvar för. Jag efterlyser ändå några konkreta besked. Rikspolischefen har krävt fler poliser och mer personal till polisen.
Det är väl alldeles nödvändigt. Vi moderater har sagt att vi är beredda att tillskjuta medel. Det gjorde vi i vår budget. Men jag tror att det kommer att krävas mer. Framför allt måste vi ta rapporten från polisen och de dagliga händelserapporterna från område för område till grund för ett konkret och precist arbete.
En sak som riksdagen naturligtvis inte kan besluta om är att det behövs fler socialarbetare i yttre tjänst - människor av kött och blod där ute. Det finns en och annan frivilligorganisation som gör saker, men det behövs mer kraft, konkretion och ett ledarskap som tar sig an arbetet.
Jag förstår att inrikesministern har mycket att göra, men eftersom ingen annan tar tag i problemen efterlyser jag ändå lite mer initiativ än ett myndighetsuppdrag till Brå och generella lagstiftningsåtgärder för att skärpa påföljderna för allvarliga brott. Det råder en allvarlig situation på många håll i Sverige. Järvafältet i Stockholm är ett exempel.