KBLab/rixvox huggingface dataset:
Solveig Zander (C):
Det var jättebra att Peter Pedersen citerade detta. Åsa Torstensson sade att man ska säkerställa att det finns en cykelväg. Det betyder inte att man måste göra det i anslutning till vägen, som jag förstår att ni har krävt i er motion. Hon säger att det mycket väl kan vara någonting som finns bredvid. Men man ska se till att den är cykelbar. Självklart är det så.
Det är precis det hon säger. Peter Pedersen tar upp att vi hittills inte har gjort något och att det bara är 1 procent som avsätts till cykelvägar. Jag sitter själv med i insynsrådet vid länsstyrelsen i Uppsala län. Man har fått ett uppdrag i länsstyrelserna att titta på infrastruktur och hur man ska lösa det miljömässigt med alla tänkbara skäl.
I de utredningar som länsstyrelserna har gjort framgår det nu att man måste göra mer för cyklisterna. Som Peter Pedersen vet krävs det utredningar och förslag innan man kan vidta åtgärder. Men de är på gång nu, eftersom våra länsstyrelser har fått så tydliga uppdrag att titta på det här. Tre år är en lång tid.
Fyra år har vi snart haft möjlighet att styra landet. Vi förstår att det krävs mycket längre tid för att komma till rätta med alla de saker som har varit eftersatta. Cyklingen och cykelmöjligheterna är en sådan sak. Men det kommer, det kan jag lova. Tack vare att man nu har preparerat och gjort klart har man möjlighet att göra något åt det rent praktiskt.
Solveig Zander (C):
För att inte låta alltför negativ, för det är jag inte: Jag tycker att man från oppositionen har jobbat väldigt bra med att lyfta fram frågan och få den så här långt. Jag uppskattar verkligen det ni har gjort. Det är viktigt att vi uppmärksammar cyklismen i trafikhänseende. Det vi är oense om måste jag vara uppriktig och säga.
För mig är det inte bra att ha en cykelled precis bredvid en två-plus-ett-väg. Jag tycker fortfarande att det ur hälsosynpunkt inte är det allra bästa alternativet när den ligger alldeles bredvid.
Jag tänker också på hur säkerheten är när man cyklar på vägrenen på en väg som inte har ett räcke emellan och inte är en två-plus-ett-väg. Det är livsfarligt. Att man tog bort cyklingsmöjligheten därifrån tycker jag är rätt. Jag tror att man med vett och sans kommer att lösa detta på sikt.
Det vi inte är överens om är att vi skulle ha gått med på er motion. Nu har vi sagt att vi ska följa upp det här och se till att regeringen medverkar till att vi får det bättre. Det avslutas betänkandet med. Vi har ett gemensamt ansvar för att se till det. Jag uppskattar vad ni har gjort.
Solveig Zander (C):
Var och en, varje människa som är sjuk, har rätt att komma tillbaka till arbetslivet, till en social gemenskap och till att kunna klara av sin egen ekonomi.
När jag höll mitt första anförande här i riksdagen för drygt tre år sedan sade jag att det var 16 personer under 24 år som hade fått förtidspension i Enköpings kommun det året. I hela Uppsala län, som är mitt län, var det 112 personer under 24 år som hade fått förtidspension. Jag sade då att det inte är rättvist.
Jag som centerpartist vill inte vara med om det. Jag vill ändra på det. Jag vill se till att människors möjligheter och det friska hos varje individ tas till vara. Det har jag nu fått vara med om att genomföra. Jag förstår inte varför Socialdemokraterna och, höll jag på att säga, vänsterkartellen vill ha kvar det som var tidigare.
I dag är Veronica Palm ensam här, och då funderar jag hur överens man är i oppositionen. Att lämna människor till sitt eget öde tycker jag är förskräckligt.
I Försäkringskassans rapport, som låg till grund för den nya sjukskrivningsreformen, stod det just under rubriken "Många är sjukskrivna i onödan" att 60 procent av de sjukskrivna som var tillfrågade skulle kunna jobba om de fick möjlighet. Det är oerhört viktigt för mig.
Man säger från oppositionen att människor kommer i kläm, att de sjukskrivna kommer i kläm, att de inte har fått någon hjälp, att det här har gått för fort.
Jag läser då i en tidning från förra veckan, närmare bestämt den 17 december, att man i Gävle har gått igenom alla människor, 70 stycken, och att chefen på Arbetsförmedlingen säger: "Var och en får en individuellt anpassad plan.
Förutom arbetsförmedlare kan psykologer, arbetsterapeuter och socialkonsulenter kopplas in." "Vår ambition är att hitta lösningar för alla och starta en process mot arbete", säger chefen. Det är precis det som ska hända från den 1 januari.
"De signaler jag har fått tyder på", säger hon vidare, "att ganska många ser det här som en chans och en möjlighet att börja något nytt." Samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan kring rehabiliteringsinsatser har pågått sedan länge. Det var Arbetarbladet jag citerade ur.
Det betyder alltså att man nu kommer att fortsätta att rekrytera personer som har mer kunskaper om rehabilitering för att kunna bemöta dessa personer. För mig är detta oerhört viktigt. Ingen ska känna oro för att man inte kommer att få pengar, för det får man.
Och man kommer att få en individuell hjälp. Jag beklagar att Socialdemokraterna inte vill vara medmänskliga och ge dessa människor en chans.
Solveig Zander (C):
Den nya sjukskrivningsreformen har varit i bruk i ett och ett halvt år, och den har varit bra. Den visar att människor som är sjuka har många olika dörrar in tillbaka till arbetslivet.
Förr var bara en dörr öppen, och den hette förtidspension. Detta vill inte jag och Centern ska komma tillbaka.
Socialdemokraterna säger att vi i Sverige, jämfört med andra länder, har en för snäv tidsgräns i fråga om när man möjliggör för människor att prövas mot arbetslivet. Jag ska därför läsa vad som står i den reform som vi nu diskuterar.
Där står det att Belgien har ett år, Danmark har 52 veckor, Finland har 300 dagar och Italien har 180 dagar. Jag kan räkna upp många länder, och jag ska avsluta med Spanien som har 18 månader och Storbritannien som har 28 veckor.
Det innebär, Veronica Palm, att vi i Sverige har en mycket bättre sjukförsäkringsreform där vi möjliggör för människor att första dagen få rehabilitering, medicinsk rehabilitering. Efter 550 dagar, om det går så långt, får de möjlighet till en arbetsmarknadsanpassad rehabilitering.
Det är viktigt för människor att veta att den sjukförsäkringsreform som vi har vänder sig till dem, till var och en av dem som har möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden.
Solveig Zander (C):
Denna debatt handlar om de personer som är inskrivna i Arbetsförmedlingen i den så kallade arbetslivsintroduktionen. Men det förefaller som om man inte förstår varför man kommer till Arbetsförmedlingen.
Det är av det skälet att man har varit sjukskriven och att det bedöms att man har en arbetsförmåga och därför ska överföras till Arbetsförmedlingen efter dessa olika tidsgränser. Vi har en rehabiliteringskedja.
Den kedjan innebär att det vid olika tidpunkter prövas för att se om någonting gjorts för att få en person tillbaka till arbetslivet. När det prövas på detta sätt är det naturligtvis ett läkarintyg som visar om en person har arbetsförmåga eller inte.
Om man inte har arbetsförmåga utan man är sjuk får man fortsatt uppbära sjukpenning och vara kvar i rehabiliteringen. Detta är det viktigt att slå fast. Alla som kommer till Arbetsförmedlingen och introduktionen är personer för vilka en läkare intygat att arbetsförmåga finns.
Återigen får man då möjlighet att en gång för alla pröva om personen kan återgå till arbete. Vad händer - som Veronica Palm frågat - med dem som inte får vara kvar i Arbetsförmedlingens introduktion utan som är så dåliga att de ska föras tillbaka till Försäkringskassan?
Ja, om det bedöms att personen har arbetsförmåga ska vederbörande naturligtvis vara kvar hos Arbetsförmedlingen. Men är man så sjuk att man inte har någon arbetsförmåga ska givetvis möjligheten till prövning finnas, till exempel för förtidspension.
Veronica Palm säger en stor grupp kommer att föras tillbaka till sjukförsäkringen och Försäkringskassan. Hur många är "en stor grupp"? För mig är det fler än de som finns kvar hos Arbetsförmedlingen och som har möjlighet att få hjälp därifrån. Men så är det uppenbarligen inte i Veronica Palms värld.
Om det är ungefär 25-30 procent, en tredjedel, som inte kan vara kvar hos Arbetsförmedlingen utan som ska tillbaka till Försäkringskassan är självfallet två tredjedelar betydligt fler.
Jag tror att det var Gunnar Axén som sade att det är ungefär 30 000 personer som i år har möjlighet att fortsätta hos Arbetsförmedlingen för att komma tillbaka till arbetslivet. Det är för mig en stor grupp. Den andra gruppen är betydligt mindre. Frågan är hur man för retoriken.
Jag är stolt och glad över att vi för de allra flesta gör det möjligt att igen få ett liv i arbete i stället för att behöva leva på en sjukpenning när arbetsförmåga finns. Det viktiga är ju att vi människor ska få en chans att själva försörja oss och att bestämma över våra liv.
Solveig Zander (C):
Jag börjar med att bemöta Veronica Palm när hon säger att det inte prövas om man är tillräckligt sjuk eller kan överföras till Arbetsförmedlingen. Vid varje tidsgräns prövas om personen i fråga kan stå till arbetsmarknadens förfogande eller inte. Hur ska man annars kunna bedöma om någon är för sjuk för att gå vidare till det steg som innebär att man prövas på arbetsmarknaden?
Självklart prövas det. Om man till exempel ligger på sjukhus är man för sjuk, man saknar arbetsförmåga och ska inte prövas på Arbetsförmedlingen. Att Arbetsförmedlingen på grund av ny lagstiftning har svårt att tolka hur saker ska bedömas har jag full förståelse för.
Jag besökte Arbetsförmedlingen på en ort i Västsverige. Där sade de att för att någon ska få förtidspension ska den personen aldrig mer kunna arbeta.
Det hävdades att man när man har sjukdomen fibromyalgi kan må bättre ju äldre man blir när man är över 65 och därmed kan stå till arbetsmarknadens förfogande.
Vi kunde inte i det läget införa ett tillägg i lagstiftningen som förtydligade att arbetsförmågan bedöms tills man är 65. Men det här är ett bevis för att man måste fundera två gånger över hur man tolkar och hanterar en ny lagstiftning.
Vi vet att handläggarna på Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan har blivit mycket bättre på det området.
Solveig Zander (C):
Det är ju via regleringsbreven som regeringen ger myndigheterna uppdraget. I det regleringsbrev som Försäkringskassan har fått står det tydligt och klart att det ska vara en god service till medborgarna på ett personligt sätt. Jag kommer inte ihåg exakt hur det står nu, men detta framkommer väldigt tydligt.
Jag hävdar också med bestämdhet att myndigheten har brustit där. När den nu kommer med det förslag den har gjort innebär det nämligen att den inte följer regleringsbrevet. Sedan är det så att den budget man ger myndigheten innebär att myndigheten själv har kommit med budgetförslag och säger att den ska klara av den ramen.
Då kan man väl säga att myndigheten nu har redovisat ett förslag som innebär att den hävdar att den inte kommer ned till sin budget om den inte får göra det som den nu föreslår, nämligen lägga ned servicekontoren. Jag tycker att det är urdåligt.
Jag kan inte säga exakt, fru talman, hur jag kommer att agera, men jag kommer vid mina kontakter och träffar med regeringens företrädare att med all önskvärd tydlighet påtala att detta är viktigt. Det har vi också naturligtvis redan gjort.
Solveig Zander (C):
Jag kan bara säga ja, men så enkelt ska vi inte göra det. Det är nämligen precis som jag sade så att myndigheten hade fattat detta beslut, men när vi nu har börjat agera - och det vet Gunvor G Ericson som sagt mycket väl - har Stig Orustfjord tagit tillbaka en del och sagt att ingenting ska hända fram till 2012. Det är väldigt viktigt.
Jag sitter inte med, fru talman, på regeringens samtal med myndigheterna. Jag kanske önskar att jag kunde göra det i egenskap av minister eller så, men det gör jag inte. Jag vet alltså inte precis hur diskussionen har gått. En sak är dock säker: Man kan inte från myndigheten begära att man ständigt och jämt ska få tillskott till sin budget för att klara av att komma ned i en budgetnivå som man själv har sagt att man ska klara.
Man kan inte på det sättet köra på löpande räkning. Därför är det viktigt att man nu, precis som vi har gjort, markerar att vi från riksdagen tycker att den här frågan är oerhört angelägen. Vi har talat om att vi vill att regeringen ska ha ytterligare samtal med myndigheten.
Vi har agerat tillsammans, Gunvor G Ericson, och vi måste ha samma ambitioner och alltså önska samma resultat. I det avseendet kan vi inte vara oense på något sätt.
Solveig Zander (C):
Anledningen till att Centern slog vakt om de förtroendevalda var att man ville ha en insyn i myndigheter, och det är viktigt. Men den insynen kan man ha utan att ha förtroendevalda.
Vi såg vad de förtroendevalda bland annat bidrog till tillsammans med facken och andra som satt med i socialförsäkringsnämnderna, som jag förmodar att Tomas Eneroth hänvisar till att vi har lagt ned. Det innebar att man fick olika tillämpning av lagar och regler. Det var ingenting som Centerpartiet tycker är bra.
Vi är för rättssäkerhet och för att alla människor ska bedömas lika inför lagen. Fortfarande vill Tomas Eneroth negligera det som Stig Orefjord har sagt och gjort. När man skriver någonting på Försäkringskassans hemsida är det offentligt, något som alla kan ta del av och läsa.
Då kan man inte bara knäppa med fingrarna och säga att det inte är värt någonting, för det är det. Så säger Tomas Eneroth att regeringen ska agera fort och snabbt. Hur fort är snabbt? Det är ett relativt begrepp där man kan diskutera om det är dagar eller veckor eller månader.
Jag måste säga att jag är övertygad om att mitt och andras agerande har bidragit till att man har tagit kontakter med Försäkringskassan och fortsättningsvis kommer att göra det. Men att regeringen skulle ha påverkat myndigheten att komma med det här förslaget - det hävdar jag att man definitivt inte har gjort.
Solveig Zander (C):
Låt mig börja med att be om ursäkt för att jag uttryckte mig fel. Jag vet naturligtvis att vi har ett särskilt yttrande och ingenting annat, men i debattens hetta använder man fel ord ibland. Det är inte meningen att man ska göra det. Herr talman! Det är intressant att Tomas Eneroth säger att det finns en dom. Ja, det finns en dom, men det finns flera ärenden som ska upp till prövning.
Vi vet ju att praxis utvecklas efter de prövningar man gör. Rättsväsendet fungerar inte så att man följer en exakt dom för tid och evighet. Jag blir oerhört upprörd när Tomas Eneroth säger att det är en smärre förändring vi har gjort när det gäller personer som behandlades för sin cancer.
Vi gjorde den förändringen för att tydliggöra att man inte ska stå till arbetsmarknadens förfogande när man mår bättre under en period i sin behandling. Vi gjorde den rättelsen snabbt eftersom det var viktigt att tydliggöra det som redan stod i betänkandet och det beslut som var fattat. Det här var viktigt.
Det är inte meningen att människor i den situationen ska stå till arbetsmarknadens förfogande. Jag blir upprörd när man säger att det berörde få. Det menar inte de personer inom sjukvården som arbetar med just den patientkategorin. Det var oerhört viktigt. Där har Tomas Eneroth fel, herr talman.
Solveig Zander (C):
Det är tiotusentals människor som har kommit tillbaka till arbetsmarknaden och har fått en andra chans tack vare sjukförsäkringsreformen som vi har genomfört. När man är sjuk, om man så bara har ont i huvudet eller har influensa, och tar en huvudvärkstablett mår man bättre ett tag.
Det är inte cyniskt eller elakt att säga att personer som genomgår behandlingar, till exempel cancerbehandlingar, mår bättre ett tag under sin behandling. Men det är inte meningen att de då ska stå till arbetsmarknadens förfogande, för de har ju en långvarig behandling framför sig. Jag, om någon, är den första att säga att människor har rätt att vara sjuka när de är verkligt sjuka.
Men samtidigt är det så att de brister som har funnits i sjukförsäkringen har vi från Alliansen på alla sätt och vis försökt medverka till att undanröja.
Vi har verkligen medverkat till att exempelvis personer som var så kallat nollklassade och inte hade någon ekonomi när de överfördes till Arbetsförmedlingen och tillbaka till Försäkringskassan igen nu har fått sin ersättning. Om jag tolkar Tomas Eneroth rätt, herr talman, vill man tillbaka till hur det var tidigare.
Jag beklagar det, för det är de som har varit sjukskrivna och haft sjukersättning tillfälligt i 10-15 år som man vill ska få det likadant igen, och det ställer jag inte upp på. Man måste få en ärlig chans att veta vad regelverket gäller.
Solveig Zander (C):
Centerpartiet håller med om att varje människa är unik. Det är därför som vi företräder den tredje benämningen när det gäller när man ska stå till arbetsmarknadens förfogande, nämligen att det ska vara de medicinska skälen som ska vara vägledande för om man klarar av ett arbete, det vill säga hur den enskilda människan verkligen mår. Det är det som ska vara vägledande.
Vi hade gärna sett att man hade väntat på den presentation som Försäkringskassan ska göra under våren nästa år då man ska lägga fram förslaget.
Det är fyra år sedan domen 2008 föll, och det har hänt mycket sedan dess både på arbetsmarknaden och i regelverket över huvud taget.
En normal prestation att komma in på arbetsmarknaden igen är till exempel att få en utbildning.
Man kanske måste lägga ned mycket jobb för att klara av det, men det som nu erbjuds från arbetsmarknaden och från Arbetsförmedlingen till dem som varit sjukskrivna och prövas är att de får möjlighet till ny utbildning och ny arbetsprövning. Det är för mig en normal prestation.
Gunvor G Ericson och oppositionen vill göra gällande att man ska återkomma precis till det som var innan den nya lagstiftningen hade trätt i kraft. Tycker Miljöpartiet att man ska kunna fortsätta att vara sjukskriven hur länge som helst om det inte finns något normalt förekommande arbete?
Solveig Zander (C):
För mig är det inte på något sätt en motsättning mellan det medicinska begreppet och grundtrygghet - absolut inte! När det gäller det här med strikta tidsgränser är Miljöpartiet inte emot att fasta tidsgränser och prövningen finns kvar, om jag förstår det rätt. Det, herr talman, ska vi inte fatta beslut om i dag.
Att vi från Alliansen inte gör någonting utan att vi bara gör förändringar och förbättringar på marginalen av den reform som vi har genomfört håller jag heller inte med om. En av de viktiga saker som vi från Centerpartiet verkligen har företrätt är rehabiliteringen och att den kan påbörjas mycket tidigare i stället för att man följer de strikta tidsgränserna.
Men vi från Centerpartiet skulle också vilja se att man i detta sammanhang införde någonting som benämns "förrehabilitering", det vill säga att personer får förberedas under sjukskrivningstiden för att återgå till arbete och prövas mot hela arbetsmarknaden.
Ytterligare en viktig del som vi från Centerpartiet vill jobba med är den sänkning av arbetsgivaravgifterna som vi nu har infört för personer som varit borta länge från arbetsmarknaden, bland annat på grund av sjukskrivning. Varför nyttjar inte arbetsgivarna den möjligheten? Det är väldigt viktigt att komma in på arbetsmarknaden. Där har vi en läxa att göra, och detta är en uppgift för oss att ta till oss.
Vi har alltså mycket att förbättra i den sjukförsäkring som finns. Men en återgång till det som var tidigare, då man kunde få vara sjukskriven år ut och år in, ställer inte Centerpartiet upp på.
Solveig Zander (C):
Det var en intressant jämförelse och en intressant slutsats om vad jag inte på något sätt har gjort någon jämförelse med. Men jag kanske skulle fundera vidare på det och se om det finns något samband mellan järnmalm och sociala avgifter. Kan man sänka de sociala avgifterna på järnmalm? Jag tror inte det. Den jämförelsen betackar jag mig i allra högsta grad för; den har jag inte på något sätt framfört.
När det gällde Pajala poängterade jag att alliansregeringen har gjort mycket för glesbygden. Jag skäms inte att säga att det var Maud som gick i bräschen för Inlandsinnovation, som har kommit bland annat Pajala till del i allra högsta grad.
Jag hoppas att Jasenko Omanovic håller med om att Inlandsinnovation är bra, eller var kanske det felaktigt också? Vi kanske skulle ha höjt de sociala avgifterna i stället, om Socialdemokraterna hade fått bestämma? Herr talman!
Jasenko Omanovic tog upp att statsministern och vi i dag har fått redogörelser för att sänkningarna av de sociala avgifterna inte fått önskvärt resultat. Detta håller jag med om. Men man kan inte förneka att de har givit resultat, även om det inte skett i den stora omfattning som vi alla hade förväntat oss.
Jag säger igen, precis som jag sade i mitt anförande: Vilka hade inte fått jobb? Det kan vi aldrig undersöka på något sätt. Men visst har det givit resultat, framför allt genom att några ungdomar har fått arbete. Det är oerhört viktigt att ungdomar kommer in på arbetsmarknaden.
Solveig Zander (C):
Våra gemensamma pengar, oavsett varifrån de kommer, skatter, arbetsgivaravgifter, sociala avgifter eller vad det vara månde, går till att bygga vårt samhälle. Det är det som är det viktiga. Du och jag, Jasenko Omanovic, kan inte säga att våra skattepengar ska gå till en skola eller ett sjukhus. Det funkar inte så.
Vi ska fördela våra pengar så att de kommer alla till del på bästa sätt. Jag vill åter säga något om Pajala, för detta är i allra högsta grad oerhört intressant i sammanhanget när vi pratar om sociala avgifter.
De pengar man använder till Pajala i Inlandsinnovation går till att stödja den delen av landet, så att man bygger samhället på rätt sätt, får hjälp med att ha en kommunal ekonomi på rätt sätt och utvecklar samhället så att man på bästa möjliga sätt kan nyttja och ta del av de naturtillgångar som finns där.
Men då behövs också en infrastruktur som fungerar. Alla dessa saker bidrar Inlandsinnovation till. Det har ingenting med sociala avgifter att göra.
Men jag är övertygad om, herr talman, att det skulle vara väldigt bra om vi hade en lägre arbetsgivaravgift; då skulle det säkerligen vara många fler som vågade starta småföretag i det utvecklingsskede som Pajala befinner sig i. Det är en väldigt viktig del i sammanhanget.
Man kan inte säga att det ena förtar det andra, Jasenko Omanovic.
Solveig Zander (C):
När man från Miljöpartiet talar om att sänka avgiften för de minsta företagen är jag inte säker på att jag riktigt har förstått hur många eller hur stora de minsta företagen är. Är det enmansföretag eller fåmansföretag, och hur många betraktar man i så fall som fåmansföretagare?
Dessutom måste jag erkänna att jag heller inte riktigt uppfattat vilken företagsform det är. Är det både enskilda firmor, handelsbolag och aktiebolag? Jag har förstått att det är lite vagt på den punkten. Det är ett av skälen till att det i allra högsta grad är svårt att bifalla en sådan motion.
Man talar om de sänkta socialavgifterna för ungdomar. Tog vi i dag bort de sänkta avgifterna för ungdomar, hur många ungdomar skulle då få sluta?