Ann-Christin Nykvist (S):
Rigmor Stenmark har frågat mig på vilket sätt jag kommer att vidta åtgärder för att få en trovärdig och folkligt förankrad rovdjurspolitik. Låt mig först erinra om att riksdagen efter förslag i propositionen om en sammanhållen rovdjurspolitik våren 2001 i stor enighet beslutade om en ny rovdjurspolitik.
Det övergripande målet är att Sverige ska ta ansvar för att björn, järv, lo, varg och kungsörn finns i så stort antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan och kan sprida sig till sina naturliga utbredningsområden. För varg och järv fastställdes etappmål medan det för övriga arter fastställdes miniminivåer.
Jag är helt ense med Rigmor Stenmark om att den förda rovdjurspolitiken måste vara både trovärdig och folkligt förankrad. För mig som jordbruksminister är det dessutom en viktig uppgift att se till att de som lever på landsbygden och som driver verksamhet där ska kunna göra det med goda förutsättningar. Alla människor ska kunna känna sig trygga där de bor och i våra skogar och marker.
Rovdjurspolitiken ska, utan att äventyra det långsiktiga bevarandet av våra rovdjur, utformas med respekt för detta. Hänsyn måste alltså tas såväl till tamdjursägare och jägare som till bevarandet av de rovdjursarter som förekommer i Sverige. I riksdagsbeslutet om en sammanhållen rovdjurspolitik anges att en utvärdering av respektive art ska genomföras när etappmålen uppnåtts.
Etappmålet för varg är inte uppnått men kan vara det inom något eller några år. Regeringen anser därför att det finns skäl att redan nu påbörja ett arbete med en utvärdering av effekterna. Regeringen anser också att det finns skäl för att även de övriga stora rovdjuren utvärderas på ett motsvarande sätt.
Mot den bakgrunden beslutade regeringen för knappt tre veckor sedan om direktiv för en sådan utredning och beslutade samtidigt att ge uppdraget till Hans Jonsson. Jag vill särskilt peka på att utredaren ska redovisa hur problem och konflikter hanteras och hur de förändrats, föreslå vidareutvecklade former för samverkan mellan olika intressenter och för ökat regionalt och lokalt inflytande.
Av mycket stor vikt är också att utredarens arbete ska ske i samråd med berörda intressenter för att han ska kunna presentera förslag som vuxit fram i dialog med intressenterna. Uppdraget ska redovisas senast den 1 juni 2007. När uppdraget redovisats kommer det att gå ut på en bred remiss.
För människor i områden som särskilt berörs av rovdjursförekomst, liksom för andra medborgare som är engagerade i rovdjursfrågor, kommer det därför att finnas goda möjligheter att både bli informerade om och att kunna delta i diskussioner om utformningen av den framtida rovdjurspolitiken. Regeringen beslutade för en månad sedan även om en ändring i 28 § jaktförordningen och införande av en ny paragraf i förordningen.
Ändringen innebär att ett rovdjur får dödas för att skydda ett tamdjur om rovdjuret befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret, om det finns skälig anledning att befara att rovdjuret där angriper tamdjur och det inte går att avvärja det befarade angreppet genom att skrämma bort rovdjuret eller på annat lämpligt sätt.
En ny 36 a § införs i förordningen vilken anger att man inte får flytta på ett dödat rovdjur utan medgivande av polismyndigheten. Det är naturligtvis för att få en rimlig rättssäkerhet. Nu fortsätter arbetet för att hitta ett sätt att förbättra skyddet även för hundar och fäbodbrukets djur när det gäller angrepp av rovdjur.
Den nu genomförda ändringen av 28 § jaktförordningen och direktiven om en utredning om effekterna av rovdjursstammarnas utveckling innebär ytterligare ett steg mot en rovdjurspolitik som ger en god grund för en långsiktig förvaltning av rovdjursstammarna som är väl förankrad hos hela befolkningen.