Åke Sandström (C):
I den svenska skogspolitiken har jag utgått från att vi är i stort sett överens om de grova riktlinjerna. Vi är överens om att vi ska ha frihet under ansvar och att vi ska ha två jämställda mål. När man hör på inledningen av debatten om detta motionsbetänkande får man en känsla av att det är fel på det allra mesta, men så är det inte.
Vi tog ett skogspolitiskt beslut här i höstas. En skogspolitik i takt med tiden tycker jag är ett lysande namn. Det visar att vi behöver justera och anpassa skogspolitiken till rådande förhållanden. Jag studerade det särskilt noga i går kväll och fann då att det fanns 45 reservationer från vänstersidan till den skogspolitiken.
Man var överens om en reservation, och det var den som handlade om ökade sanktioner mot den enskilde om han eller hon bryter mot gällande lagstiftning. Fru talman!
I detta betänkande behandlas ett antal motioner som det finns en hel del matnyttigt i. Låt mig först konstatera att användningen av skogsråvaran har ökat markant de senaste tio åren - det är helt otroligt. Det är energisortimentet som har ökat mest.
År 2009 passerades en milstolpe i detta land då vi för första gången kunde konstatera att biobränslena sammantaget stod för mer energi än vattenkraften och kärnkraften tillsammans. Det är verkligen en milstolpe. Då är frågan: Behövs det, som man säger i en reservation, verkligen en utredning om vad vi ska använda vår skogsråvara till? Knappast!
I den översyn och skogsutredning som jag deltog i, som leddes av den förra vänsterpartiledamoten Maggi Mikaelsson, konstaterade även hon att marknaden måste få avgöra till vad och hur vi ska använda vår skogsråvara. Jag delar den uppfattningen. Någon planekonomi tror jag inte är aktuell inom skogens område heller.
Fru talman! Då det gäller behovet av ökade skogsvårdsinsatser delar jag reservanternas uppfattning att det behövs stora röjningsinsatser. Det har blivit klart bättre de senaste tre åren, och det är viktigt för att nå en ökad tillväxt i skogen.
Alla som har insikter i skogsbruk vet att det är kopplat till de ekonomiska realiteterna. Det görs ökade skogsvårdande insatser i skogen i tider av bättre konjunkturer. Så har det varit under alla år. De här insatserna betonas också i regeringens skogsproposition.
De övriga insatser som behövs är bättre förädlat plantmaterial, utvecklade försök med nya trädslag liksom även dikning och gödsling inom ramen för gällande miljölagstiftning och på lämpliga marker.
Här i kammaren har också berörts behovet av ytterligare skyddad skogsmark, och vi tog ett beslut 2001 som är på väg att uppfyllas. Det fattas en del, och jag kan inte säga exakt hur mycket som fattas. Jag tror att vi kommer att vara väldigt nära att nå målet innan detta år är slut.
Som Ann-Kristine Johansson nämnde har försöksverksamheten med friare former för att finna vägar och framför allt minska motståndet mot att skydda skog äntligen kommit i gång. Jag är själv kritisk mot att det har tagit så lång tid att komma i gång. Det ska bli intressant att följa hur vi kan nå friare former.
Jag kommer själv från det län som har haft det största motståndet mot reservatsbildningar av alla län i landet, och det har varit en väldigt intensiv debatt. Fru talman! Jag har förstått att frågan om uppdragsverksamheten har engagerat väldigt mycket.
Om man tittar på verkligheten ute i landet - jag sitter själv i ett skogligt sektorsråd - ser man att de hittillsvarande besluten inte har lett till någon stor, katastrofal utveckling. Det handlar om ett tiotal tjänster i ett så stort skogslän som Västerbotten.
Frågan vi ska ställa oss generellt är om statliga myndigheter ska operera på en konkurrensutsatt marknad när det finns företag i bygden som jobbar med planläggning och projektering med skogsbilvägsbyggnader. Ska i första hand en statlig myndighet göra det när vi har ekonomiska föreningar som jobbar med att ta fram skogsbruksplaner?
Jag ställer bara frågan och hoppas att alla som har insikter kommer att svara på den. Ola Sundell berörde frågan om hyggesfritt skogsbruk eller kontinuitetsskogsbruk.
Där pågår sedan många år en omfattande forskning, och jag känner en av de mest berömda forskarna på området. Men det är ingalunda enkelt att säga att det är detta som är det allena saliggörande. Tvärtom är det bevisat att det inte går att klara det i hela landet. Det går inte heller att ha det på alla marker och använda det för alla trädslag.
Det var kommentarer till några motioner. Jag ska för tids vinnande inte gå in närmare på de övriga motionerna utan yrkar bifall till förslagen i föreliggande betänkande och avslag på reservationerna.