KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rossana Dinamarca (V):
Det är inte så att jag tycker att det är oviktigt att titta på varför studieresultaten ser olika ut. Men jag menar att resultatet är att även om flickor har bättre studieresultat och i högre utsträckning är representerade vid högskolor och universitet så är det männen som får de höga positionerna i samhället och har högre löner än kvinnorna.
Det jag ser som ett problem i dag för unga tjejer i skolan och unga tjejer generellt är att många går med en vardagsrädsla, en rädsla för att någonting kan hända och därför begränsar sina liv. Det jag vill veta från skolministern är om han anser att skolan har någon roll i att försöka förändra de strukturer som leder till att vi har det som vi har det.
Ministern pratar ofta om att man i skolan har de värsta resultaten i världen, bland annat när det gäller kränkande språkbruk. Ja, men hur stärker man då de här tjejerna? Är det bara genom att läraren ska säga att det här inte är okej? Hur stärker vi unga tjejers självförtroende - mentalt men också verbalt? I vissa fall behövs det verkligen också fysiskt.
Jag vet vad Folkpartiets och regeringens inställning är till feministiskt självförsvar, men det är ett av de förslag som vi har lyft upp för att stärka unga tjejer. Jag tror att det är viktigt att vi ser på vad som är orsaken till att saker och ting händer, varför man använder ett visst språkbruk och varför män tar sig vissa rättigheter när det gäller kvinnor.
Då tycker jag att man måste titta på orsakerna, och det är det som jag tror är ett problem när det gäller skolministern och regeringen: Man vägrar se orsakerna, och därmed blir åtgärderna, som till exempel disciplinära åtgärder, helt huvudlösa. De håller inte för när unga tjejer faktiskt lämnar skolan. Hur ska vi stärka de unga tjejerna? Det är det som är den grundläggande frågan. Vi menar att man måste ha större kunskaper om genus.
Visst: Ministern säger här att man lägger pengar på fortbildning, men tänker han verka för att man faktiskt använder de här pengarna till exempelvis just genuskunskap för våra pedagoger?
Rossana Dinamarca (V):
Tjejer ska lära sig att slåss, sade skolministern. Det är uppenbart att skolministern inte vet vad feministiskt självförsvar handlar om. Det handlar om att skaffa sig kunskap om det sexualiserade våldet, om samarbete mellan flickor samt att skaffa sig handlingsberedskap för att försvara sig mentalt, verbalt och, när det behövs, fysiskt i en värld där flickor och kvinnor är underordnade och utsatta.
Feministiskt självförsvar är grundat av kvinnor för kvinnor och bygger på att flickor och kvinnor delar erfarenhet och tillsammans utarbetar strategier för att bland annat hantera rädsla. Jag förstår inte vad som är fel i att stärka unga tjejer - att faktiskt stärka tjejer i att kunna säga ifrån, när man har växt upp och från tidig ålder fått veta att man ska vara tyst och snäll och vara den som är hjälpsam och tar hand om.
Vad finns det för problem med att stärka unga kvinnor? Det behövs fler män i förskola och skola. Ja, det håller jag fullständigt med om. Skolministern försöker på något sätt lägga ansvaret på mig när det gäller den politik som ni för. Jag menar att ni inte har några konkreta förslag. Du har inte gett mig ett enda konkret förslag på hur man tänker stärka unga tjejer i skolan.
Jämställdhetsdelegationen, som jag nämnde i mitt första inlägg, har tagit upp att grundskolans prao bör organiseras på ett sätt så att man ska få könsrollsöverskridande arbetslivserfarenheter. Är det någonting som ministern tycker är bra? Det finns förslag om att man ska utveckla kurser i genuspedagogik redan på gymnasiet för dem som läser barn- och fritidsprogrammet. Är det någonting som ministern tänker ta upp?
När det gäller att man ska få genuspedagogik som kompetensutveckling så finns det ju inte uttalat någonstans. Det är bra att ministern tar upp det här, och jag hoppas att han förtydligar att det är en viktig del av fortbildningen och kompetensen.
Rossana Dinamarca (V):
Jag skulle vilja ta upp ett par saker. Det handlar bland annat om de satsningar som Sofia Larsen säger att regeringen gör. Det är dessa satsningar som vi inte riktigt ser. Sofia Larsen tog upp bland annat läsa-skriva-räkna-satsningen. Samtidigt vet vi att samma regering helt har tagit bort pengarna till En bok för alla.
Det har varit en viktig läsfrämjande åtgärd, särskilt för barn och ungdomar. Det görs ingen satsning på skolbiblioteken för att se till att det faktiskt ska finnas ett skolbibliotek med en skolbibliotekarie på varje skola som är öppet.
De frysta statsbidragen har, som jag sade i mitt anförande, på utbildningens område faktiskt inneburit att de har minskat med 3-4 miljarder. Vari ligger satsningen? Vari ligger krutet? Jag tog också upp frågan om fritidshemmen, som tyvärr väldigt sällan debatteras i den här kammaren. När det gäller vår motion hänvisar man i betänkandet bara till beredningen av en ny skollag.
Men vad är det egentligen som behöver beredas, Sofia Larsen? Man är uppe i 19,5 barn per personal i fritidshemmen. Det är omöjligt att bedriva det uppdrag som de faktiskt ska följa enligt skollagen. Det behövs mer personal. Det behövs pengar till mer personal. Vi behöver inte vänta på en ny skollag. När får vi se den satsningen?
Rossana Dinamarca (V):
Det är viktigt med kompetens och fortbildning. Men det vi ser som ett problem - om vi nu ska prata bara om fritidshemmen - är att det är alldeles för lite personal. Det behövs mer personal. Vad gör vi för de barn som inte erbjuds en meningsfull fritidsverksamhet, som inte får det stöd som skolbarnomsorgen faktiskt ska utgöra för varje barn?
Detta är, som sagt, ett omöjligt uppdrag. Sofia Larsen kan stå här och hänvisa till vad den tidigare regeringen och dess samarbetspartner inte har gjort. Men nu är det ni som sitter vid makten. Vad väntar ni på?
Om ni tycker att det är viktigt att minska barngrupperna på fritidshemmen, i skolorna och i förskolorna ligger ju bollen hos er att göra den satsningen. Men den har vi inte sett någonting av. Vi har hört skolministern här säga att det inte behövs mer personal.
Delar Sofia Larsen uppfattningen att det inte behövs mer personal därför att vi redan har världens mest personaltäta skola?
Rossana Dinamarca (V):
Det är ganska löjeväckande när Margareta Pålsson ägnar så mycket tid åt att hon gått igenom ett gäng motioner som skrevs under allmänna motionstiden som handlar om en mängd olika saker, där ambitionen inte har varit att vi allihopa har suttit och skrivit gemensamma motioner. Margareta Pålsson har tidigare sett och kommer säkert att se framöver också, när propositionen läggs fram, att vi kommer att tala oss samman.
Om hon har gått igenom motionerna så himla noga har hon också kunnat se att vi på många punkter ligger ganska nära varandra, men det finns ingen anledning till att nu, när det gäller behandling av allmänna motioner, göra ännu mer gemensamma reservationer. Det är ganska löjligt att dra in det i debatten, faktiskt.
Det jag däremot vill ta upp är den fråga som ordföranden för Moderatkvinnorna hade uppe och som jag också tog upp i mitt anförande om att man ska tillåta pepparsprej för självförsvar.
Varför är det okej att använda pepparsprej men inte okej att stärka unga tjejers självförtroende så att de ska kunna övervinna den vardagsrädsla som alltför många känner? Vad är bättre med att utrusta kvinnor och tjejer med vapen i stället för att stärka deras självförtroende så att de med både kropp och röst ska kunna ta plats?
Rossana Dinamarca (V):
Jag skulle gärna vilja att Margareta Pålsson förtydligade på vilket sätt hon tycker att man ska stärka unga kvinnor. Det förslag vi lägger fram handlar om att bryta de könsrollsmönster som, tyvärr, ofta konserveras i skolan. Därför menar jag att skolan har ett viktigt uppdrag. Dessutom vet vi från läromedelsgranskningar att kvinnor och män i läromedlen beskrivs på ett mycket stereotypt sätt.
Jag har lite svårt att förstå argumentet att detta inte skulle vara viktigt för skolan att ta upp. På vilket sätt löser det någonting att man utrustar flickor med vapen som pepparsprej? Som jag sade tidigare kan det tvärtom bli oerhört farligt när effekten uteblir eller när det till och med kan användas mot en själv.
Det är så typiskt denna regering att man hela tiden hänvisar till att vi hade makten i tolv år bla, bla, bla. Om vi tittar på den reform som möjliggjorde etableringen av fristående skolor ser vi att den genomfördes under er regeringstid på 90-talet. Likaså infördes skolpengen under er regeringstid. Det är två saker som jag menar skapat orättvisa i skolan.
Vi vet nämligen att alla elever inte kostar lika mycket. Alla elever har olika behov. Däremot har vi inte en behovsstyrd skola när det gäller resurser, vilket är ett problem i dag. Vad gäller de fristående skolorna är förhållandena mycket ojämlika.
I det här fallet handlar det om att fristående skolor, som jag sade tidigare, kan avvisa till exempel barn med funktionshinder på grund av att man inte kan lägga pengar på de behov som dessa barn har.
Rossana Dinamarca (V):
Jag tänker ta upp en fråga som jag tog upp i mitt anförande. Det handlar om elevhälsan och hur långt det måste gå innan man får hjälp. Det här beror på någonting. Det handlar om att vi har en ganska dålig skolhälsovård som inte är tillgänglig för barnen och ungdomarna.
Därför har vi bland annat en motion i det här betänkandet om att utvidga detta. Det behövs fler, och det ska också infatta kurator och psykolog på det sätt som Barnombudsmannen har tagit upp. Även Bris har tagit upp detta. Jag undrar hur Christer Nylander ställer sig till att det ska inbegripa fler och även till att det ska finnas ett nyckeltal.
Precis som man har rekommendationer när det gäller skolsköterskor ska man också sätta sådana nyckeltal för övrig personal inom elevhälsovården. Det andra jag skulle vilja bemöta som Christer Nylander tog upp har med elevernas inflytande och det demokratiska arbetet i skolan att göra. För mig finns det ingen motsättning mellan kunskap och elevers inflytande.
Det är viktigt att man som elev kan förstå varför ett arbete läggs upp på ett visst sätt. En professionell lärare känner sig inte rädd, på samma sätt som kanske Christer Nylander gör, för att lyssna på eleverna och inse att de kan komma med goda idéer om hur man kan lägga upp ett arbete på ett bra sätt.
Rossana Dinamarca (V):
Det är ett genomgripande problem i skolan att det saknas vuxna som barn kan vända sig till. Där är skolhälsovården en viktig del. Vi får se. Vi ser fram emot att få läsa vad som komma skall. Jag har hört vad Christer Nylander och andra har sagt om elevinflytandet. Skolministern har också sagt den fina meningen att elevinflytande ska öka med åldern.
Men det enda som vi har sett på det här området är att man tog bort lokala styrelser med elevmajoritet. Någon annan ansträngning för att öka elevers inflytande har vi inte fått se. Det skulle vara lite intressant att höra om Christer Nylander klämmer på något som han kanske kan delge oss när det gäller vad regeringen kan tänkas komma med.
Ingenstans skriver Vänsterpartiet att det är eleverna som ska vara lärarna i skolan, att det är eleverna som ska bestämma hur allting ska läggas upp. Men vi tycker att det är viktigt med inflytande, precis som på arbetsmarknaden. Jag tror att det är få som skulle ifrågasätta att det är viktigt med inflytande. På samma sätt måste det också gälla skolan, att elever har inflytande över det som faktiskt är viktigt och upptar en väldigt stor del av ens liv.
Det vore konstigt om man inte också fick del av det. Det handlar om, precis som jag exemplifierade förut, att veta vad det är för mål vi ska arbeta mot. På vilket sätt kan vi nå de här målen? Vi måste våga föra den diskussionen. När jag möter lärare som är professionella är de inte rädda för det.
Det vi har upplevt från den här regeringen är tyvärr att man har sett eleven som fienden i skolan eller ett otyg som man ska ta hand om. Det är det man satsar krutet på.
Rossana Dinamarca (V):
Först måste jag säga att jag ärligt talat inte riktigt förstod det som Gunilla Tjernberg tog upp mot mig och Vänsterpartiet angående motionerna. Precis som jag sade till Margareta Pålsson handlar det här om 260 motionsyrkanden som har dykt upp från allmänna motionstiden. Vi står naturligtvis bakom alla de motioner som vi har skrivit och lämnat in.
Det jag menade var att det inte är yrkanden eller motioner som vi skrivit på liggande propositioner, för då är det en helt annan femma. I morgon ska vi debattera frågan om nya skolmyndigheter, och där har vi skrivit en gemensam motion och dessutom en reservation. Man måste nog skilja lite på motioner från allmänna motionstiden och motioner med anledning av propositioner. Jag vill inte driva den debatten längre, för det känns bara väldigt meningslöst.
Låt oss i stället prata om politiken och dess innehåll. Vi har pratat en hel del om fristående skolor, och det har blivit en del fokus på konfessionella skolor. Jag ser ingen skillnad. Jag tycker att det viktiga är att vi får en allsidig undervisning och att skolan är en mötesplats för elever med olika bakgrund.
Det är viktigt av en mängd olika orsaker, bland annat att det skapar förståelse. Det är så samhället ser ut, att vi ska vara med varandra, och då är det viktigt att vi möts så tidigt som möjligt för att kunna skapa den förståelsen. Det är därför som vi har drivit en mängd krav, som behandlas bland annat i det här betänkandet, om att man måste se över regelsystemet.
Etableringen av fristående skolor har helt enkelt ballat ur. Vi har fått en ökad segregation, en social segregation när det gäller utbildningsbakgrund, och det är inte bra.
Rossana Dinamarca (V):
Gunilla Tjernberg kan inte särskilt noga ha läst den motion som vi skrev när det gäller fristående skolor. Där tar vi bland annat upp frågan om vinster. Man kan själv titta på hur vinsterna har sett ut bland de här företagen. Det är inte rimligt att de pengar som vi skattebetalare lägger på de här skolorna ska användas till vinster som läggs i aktieägarnas fickor.
De måste komma eleverna till del. De skattemedel som går till skolorna ska komma eleverna till del. Sedan gäller det kvaliteten. Är det bra att en tredjedel av lärarna i fristående grundskolor inte har någon utbildning och att varannan lärare på fristående gymnasieskolor inte har någon utbildning eller behörighet? Är det bra? Det är ingenting som jag står här och fabulerar om.
Det är bara att gå in på Skolverkets hemsida och ta ut rapporterna. Jag var inne senast i går, så de ligger nog kvar. Det sades att vi har skapat ojämlikheter. Är det rimligt att de fristående skolorna kan avvisa ett barn med funktionshinder bara för att skolan inte är tillgänglig eller för att man inte vill erbjuda det särskilda stöd som den eleven kan vara i behov av?
Är det rimligt att elever stängs ute från den så kallade valfriheten på grund av att fristående skolor inte kan erbjuda det särskilda stöd som vissa elever kan tänkas ha? Det här är inte att fabulera. Vi vet att många kommuner, även sådana där ni sitter med i majoriteten, har sett problem.
Man har fristående skolor i sina kommuner men säger att det nu får räcka därför att det får konsekvenser för de elever som väljer att gå i kommunal skola. Konsekvensen blir neddragningar av lärare eller i värsta fall att man tvingas lägga ned skolor. Är det rimligt? Det är ingen fantasi, Gunilla Tjernberg. Det är verkligheten.
Rossana Dinamarca (V):
Sofia Larsen pratar om betänkandet som en rättvisereform och avfärdar kritiken som misstänksamhet. Det är ingen misstänksamhet att barn med funktionsnedsättning nekas skolgång i privata eller fristående skolor. Det har funnits många fall som har visat på detta. Jan Björklund har valt att inte ta tag i det. Och visst spelar det roll vem som är huvudman.
Jag hade uppe ett exempel om meddelarfriheten. Som kommunalt anställd lärare har man meddelarskydd. Man har rätt att tala med medier om förhållandena på sin skola utan att arbetsgivaren får ta reda på vem som har lämnat uppgifterna. Det är regler som inte gäller privatanställda lärare.
Man har inte samma skyldigheter när det gäller skolskjuts, elevvård, modersmålsundervisning och tillgänglighet till lokaler. Forskning har visat att fristående skolor leder till ökad segregation. Marie Granlund och Mats Pertoft nämnde att besparingar inte har drabbat de fristående skolorna utan enbart de kommunala skolorna.
Vi hade helst sett att regeringen hade kunnat skjuta till ökade statsbidrag till kommunerna för att slippa detta över huvud taget. Det är inte rimligt att barn som går i kommunala skolor drabbas annorlunda än de som väljer privata skolor. Det är självklart att det här spelar roll. Ni tar inte tag i de problem som finns i de fristående skolorna, utan ni gör reglerna mer generösa än vad de är i dag.
Rossana Dinamarca (V):
Jag noterar att Sofia Larsen inte vill svara på de frågor som jag ställde om den problematik som finns. Vi pratade om misstänksamhet för 15-20 år sedan när etableringen av fristående skolor började. I dag, 15-20 år senare, vet vi en mängd saker som vi inte visste då. Mycket av det vi misstänkte då har besannats i dag. Vi har fått en ökad segregation.
Vad säger Sofia Larsen om det? Det finns flera fall där barn med funktionsnedsättning har nekats att ansöka till en fristående skola på grund av att man inte har haft tillgängliga lokaler, och skolorna har inte heller haft för avsikt att förbättra tillgängligheten.
Tycker Sofia Larsen att det är okej att privatanställda lärare inte ska ha någon meddelarfrihet? Är det okej att de barn som har längre till skolan inte ska kunna få skolskjuts? Är det okej att elever som går på fristående skolor inte har någon elevvård? Är det okej att barn som vill ha modersmålsundervisning, och har rätt till det, inte får det på grund av att det är en fristående skola?
Det här är inte misstänksamhet, Sofia Larsen, det är verklighet. Det finns en stor skillnad beroende på vilken huvudman det är. Den kommunala huvudmannen har en skyldighet gentemot eleverna. Det har inte de fristående, och ni gör ingenting för att ändra det. Därför kan man inte kalla det vi pratar om i dag för lika villkor.
Det gör att skillnaderna ökar, och reglerna för de fristående skolorna blir mer generösa än vad de har varit hittills.
Rossana Dinamarca (V):
Jag begärde ordet just därför att Mats Gerdau försökte ge sken av att vi inte vill göra någonting. Det vi kräver, till skillnad från den borgerliga regeringen, är att det ska gälla lika villkor för fristående och kommunala skolor. Vi tycker inte att det är okej att fristående skolor kan neka elever tillträde till deras skolor.
Vi tycker inte att det är okej med vinstdrivande skolor där elevernas pengar och våra skattepengar stoppas i fickorna på ägare utanför som inte har med skolan att göra. Som jag sade i mitt inlägg är den samlade vinsten för de privata skolorna en halv miljard kronor. Det motsvarar tusentals lärartjänster.
Det är pengar som inte kommer eleverna till del. Mats Gerdau sade ingenting om de fristående skolor som strax innan eleverna ska få sitt avslutningsbetyg i gymnasieskolan bara lägger ned och inte tar något som helst ansvar för eleverna. Jag tycker att vi ska prata om att man faktiskt ska ha lika skyldigheter.
Förhållandena för de kommunala och de fristående skolorna och deras skyldigheter är mycket olika i dag. Då kan man inte, som Mats Gerdau gör, säga: De kommunala och de fristående skolorna ska ha lika mycket pengar, varken mer eller mindre. Skyldigheterna för dem ser nämligen helt olika ut. Det är inte rimligt att det är kommunen som ska betala en fristående skolas skolskjuts.
Det är inte rimligt att det är det offentliga som ska bistå med skolbibliotek. För det är ett sätt för de fristående skolorna att spara in pengar. Det är inte rimligt att eleverna på skolorna ska ha högre andel obehöriga lärare bara för att det är ett sätt att kunna skapa högre vinster. För Vänsterpartiet är det viktigare att värna elevernas rätt till kunskap än skolhuvudmännens rätt till vinst.
Rossana Dinamarca (V):
Ja, vi säger att de överkompenseras i förhållande till vilka skyldigheter de fristående skolorna har. Det är en skillnad jämfört med de kommunala skolorna. Det finns en väldigt stor skillnad, och ni väljer att inte ta tag i det. Mats Gerdau pratar om kostsamma elever. Ja, vi tycker att det är viktigt att alla elever ska ha den möjlighet som Mats Gerdau pratar om. Men Mats Gerdau tycker inte att det är viktigt, för man ställer inte de kraven.
Varför ställer ni inte de kraven nu, att alla skolor faktiskt ska ha tillgänglighet? Varför ställer ni inte de kraven? Jag har i tidigare replikskifte pratat om meddelarfriheten för privatanställda lärare. Det tycker ni inte heller är viktigt. Ni säger bara: Nej, men det spelar ingen roll vem som är huvudman. Det spelar en väldigt stor roll, skulle jag vilja påstå. Det är nämligen stora skillnader.
Mats Gerdau säger att det är synd om skolorna. De gör en halv miljard kronor i vinst. Vad används de pengarna till? Jo, de läggs i ägarnas fickor. De kommer inte eleverna till del.
Det skulle vara väldigt intressant att höra vad Skattebetalarnas Förening säger om att man använder skattebetalarnas pengar på det här sättet, att man sätter vinsten någon annanstans i stället för att låta den komma tillbaka till skolan, tillbaka till eleverna. Detta sker utan att man har samma krav på de fristående skolorna som man har på de kommunala skolorna.
Om en fristående skola stängs kan en kommunal skola aldrig säga: Nej, vi har inte plats för fler. Den kommunala skolan är skyldig att ta emot de eleverna. Det är de kommunala skolorna som inte kan neka elever med funktionsnedsättning skolgång. Det är de som får stå för kostnaden.
Då är det väl rimligt att man också får ta ut den avgiften, eftersom de fristående skolorna inte har samma skyldigheter. Men det här väljer ni att se bort ifrån.
Rossana Dinamarca (V):
Jag fortsätter på det spår vi är inne på, nämligen resurserna till kommunerna och skolan. Sofia Larsen säger att den tidigare socialdemokratiska regeringen inte gjorde några satsningar med oss och Miljöpartiet som stöd.
Men vi lade specialdestinerade pengar i statsbidrag för att öka lärartätheten i förskolan. Det blev 6 000 fler förskollärare. Det var någonting som den här regeringen tog bort. Därmed har också lärartätheten minskat i förskolan. För att klara upp 90-talskrisen efter den förra borgerliga regeringen satsades det på 15 000 fler lärare.
Vi hade också en satsning under förra mandatperioden på att stärka de särskilt utsatta områdena. Det var också någonting som den borgerliga regeringen tog bort. För vad då? Jo, för att sänka skatterna med nästan 80 miljarder kronor för de mest välbeställda i landet. Så har den politiken fortsatt.
Man sänker skatterna och gör det bättre för dem som redan har det bra. Sofia Larsen säger flera gånger att man ska ge stöd till skolan. Det ska vara kramar, lust och verktyg till lärarna. Detta håller jag med om.
Men verktygen är försittning, avstängning och beslagtagande av mobiltelefoner. Ingenting handlar om det som faktiskt gör skillnad i skolan, nämligen fler lärare. Där står ni handfallna. Inga pengar! 2 700 lärare är varslade, och dem gör ni ingenting åt.