Penilla Gunther (KD):
Den regionala tillväxten är starkt beroende av vilka statliga beslut som tas men också av vilka prioriteringar som görs i respektive region och län och vad som faktiskt önskas av staten. Jag liksom Said, min kollega från Folkpartiet, kommer från Trollhättan i Västra Götaland.
Där har man mer än en gång talat om vikten av att de 49 kommunerna i Västra Götaland måste vara ense i sina prioriteringar, inte minst när det gäller infrastruktursatsningar. Allting kan inte göras åt alla. Det är tyvärr politikens dilemma hela tiden.
I valrörelser låter det däremot oftast som att allting går att lösas åt alla. Men jag skulle vilja påstå att den regionala tillväxten handlar om att ha ett levande Sverige där alla orter har något slags basutbud.
Man skulle såklart kunna fråga sig om inte kommunsammanslagningar vore en vettig idé med tanke på att vi har många små kommuner som inte har tillgång till det riktiga basutbud som jag anser borde finnas. Hur ska man göra det?
Allting är inte statens ansvar, eller det offentligas över huvud taget - kommunens eller landstingets. Den offentliga servicen på landsbygden har betydelse. I den här talarstolen har det många gånger talats om vikten av att de statliga myndigheterna flyttas ut från storstaden. Det har talats om det här i dag också.
Men faktum är att regleringsbreven och budgeten ofta står i kontrast till varandra. Det går inte att få ihop de olika kraven. Om man å ena sidan drar in medel till myndigheterna och å andra sidan säger att det är viktigt att de är kvar ute i bygden med sina kontor måste något slags prioritering göras inom myndigheten.
En sak som har varit på tapeten under den senaste veckan är möjligheten till kontanthantering. Jag anser att länsstyrelserna borde få ett större uppdrag i fråga om att se över behoven i sina kommuner så att alla invånare har tillgång till finansiella tjänster. Det stod i veckan att Skatteverket ska granska branscher med omfattande kontanthantering.
Skönhetsvård, bilvård, tatuerare, frisörer, cateringföretag och food trucks och vad det nu var ska granskas särskilt. Och på landsbygden har många delar av besöksnäringen en ganska stor kontanthantering. Det som nämns är just säkerhetsaspekten.
Det är inte säkert att hantera kontanter alla gånger eftersom rånrisken är överhängande. Då blir det också en rättsfråga. Hur snabbt kan polisen hantera saker när de händer? Torghandeln har också varit på hugget i minst ett par år när det gäller möjligheten till kontanthantering.
Det finns många aspekter av detta, inte minst de nya sedlar och mynt som har visats upp i veckan. Vi kan väl vara ense om att bankerna inte är särskilt service-minded när småföretag eller föreningar vill hantera kontanta medel, vare sig det gäller att ta emot eller lämna ut.
Med tanke på de avgifter som bankerna tar ut kan man undra hur det kan komma sig att man inte tar vara på småföretagens verksamheter ute i bygden utan i stället försvårar hanteringen.
Ska vi ha servicepunkterna med tillgång till försäljning av livsmedel, drivmedel, ombudstjänster - apotek, systembolag och vad det nu kan vara? Det går an att säga att man kan köpa via nätet och inte behöver ha alla affärer in på knuten.
Men kära nån, då måste det finnas ett ställe där man kan hämta ut sina paket utan att behöva åka buss eller något annat i flera mil. Detta är en helhetsfråga som vi måste diskutera och fundera mycket mer gemensamt på. Ingen kan vara emot att vi har en levande ort där man har tillgång till basutbudet.
Det statliga riskkapitalet har nämnts som en viktig del i det regionala tillväxtarbetet. Det kan jag hålla med om, om man samtidigt ser behoven av tillgång till infrastruktur.
Man kanske ska använda en del av de medlen för att tillhandahålla bättre vägar, se till att bredbandsutbyggnaden fungerar, att det finns tåg och inte minst att det på en ort finns någonstans att gå av tåget.
De pengarna är kanske lika motiverade för att existerande företag ska fungera och vara kvar på de små orterna i stället för som kapitalförsörjning i sig. Riskkapital kanske inte behövs på samma sätt, om vi tillgodoser behoven av infrastruktur.
En annan sak i sammanhanget är vikten av lokala medier och bristen på lokal bevakning som vi ser alltmer av. Ju mindre vi vet om hur människor har det på landsbygden och på de små orterna desto större blir möjligheten för de stora städerna att ta för sig.
Det bekymrar mig ganska mycket. Gratistidningar växer naturligtvis upp på ett helt annat sätt på större orter. Det finns ingen marginal för att ha den typen av annonsfinansiering på små orter. Men medierna har ett jättestort värde även för dem som bor på landsbygden, för att se vad som händer och sker.
Annars blir skillnaderna mellan stad och landsbygd ännu större. Jag ska avsluta med att det fanns en stark näringslivsprofil i Västra Götaland som för ett antal år sedan yttrade att "Dalsland borde bli ett friluftsområde".
När jag hörde det blev jag otroligt upprörd. Landsbygden ska inte finnas bara för att människor ska ha rekreationsområden. Landsbygden med sina förutsättningar behövs för att vi ska kunna ha ett levande Sverige.
Det är inte så enkelt att folk från stan bara kan åka ut på landet och ha sina stugor och sina aktiviteter - bada, campa, fiska eller vad det nu är. Det handlar om att skapa arbetstillfällen, att våga starta företag som även kan fortsätta drivas på landsbygden, så att vi får ett Sverige som håller samman.