Pyry Niemi (S):
Jag har egentligen inget skrivet manus, som många av er har. Jag tänkte i stället att jag stannar till här och lyssnar av vilka frågor som debatteras och diskuteras. Som alltid är det en otroligt fryntlig och gemytlig stämning på Nordendebatterna. Jag ser på leendena bland kollegorna att det är så. Jag tror även att Eva Tarselius Hallgren, ordförande i Nordiska ministerrådets gränshinderråd, också är tacksam för att vi lyfter upp gränshinderfrågorna i dag.
Jag kommer att beröra dem lite snabbt. Låt mig göra en liten randanmärkning. Det är jättebra att vi diskuterar försvars- och säkerhetspolitiken i Norden. Jag är glad för alla inspel. Men hur jag än vänder och vrider på det är det sällan de som pratar försvars- och säkerhetspolitik som är intresserade av att tala om för våra nordiska grannar att de borde ansluta sig till EU, till exempel Norge och Island, utan vi får ofta höra det motsatta, det vill säga att Sverige borde ansluta sig till Nato.
Med detta sagt säger jag att varje debatt har sin egen plats och sin egen unikhet, och i det här fallet kan ni reflektera över det, mina herrar. Jag säger ingenting mer - och jag önskar inga fler repliker i frågan! I frågan om gränshinder pågår ett otroligt aktivt arbete i Nordiska rådet. Arbetet har verkligen utvecklats i en positiv riktning de senaste åren.
Utrikesministern - Nordenministern - berörde att åtta gränshinder löstes förra året, men det finns en hel portal med olika förslag på gränshinder som kan lösas. Nu har arbetet intensifierats genom att vi ska försöka beta av de gränshinder som finns där så snart det bara är möjligt. Det är positivt.
Det bottnar i det som Staffan Danielsson nämnde om passfriheten i Norden och rörligheten på arbetsmarknaden. Dessa frågor är tätt kopplade till hela den pelare och den grund som Nordiska rådet står på och så har gjort i över 60 år.
Någonting som jag skulle önska som Nordiska rådets representant i Gränshinderrådet är också att regeringarna i en större samsyn utarbetar en manual - den behöver inte vara så avancerad - om hur ett praktiskt hantverk kan fungera för att motverka gränshinder vid lagstiftningsprocesser i respektive nordiskt land. Det tål att tänkas på. Men det är inte så komplicerat, skulle jag tro.
Det handlar om att skapa en lista på aktiviteter som bör göras när man väl ingår i ny nationell lagstiftning - lite grann som vi gör även i det svenska parlamentet när det gäller subsidiaritetsprövningar inom EU. Jag hoppas innerligt att vi kan få ännu större samsyn över landsgränserna i de här frågorna så att regeringarna ser möjligheterna och inte bara en mängd nya arbetsuppgifter.
Jag vill också lite kort kommentera det som nämnts om Arktis. Det är klart att det finns utmaningar när det gäller Arktis, det är vi alla medvetna om, inte minst när det gäller smältningen, att klimatet förändras och att Nordostpassagen nu blir mer tillgänglig. Vi ser också utökad aktivitet när det gäller säkerheten kring Arktis.
Det finns många som vill göra anspråk på Arktis, så vi måste själva vara mer aktiva här. Utrikesministern sa också tydligt att vi ska ta ytterligare steg i frågan och fortsätta dialogen om Arktis. Den är inte oviktig eftersom den kommer att påverka även oss, inte minst när det gäller transporter och liknande aktiviteter och även klimatpåverkan.
Slutligen, herr talman, vill jag säga något om den fortsatta utvecklingen i Nordiska rådet och den samsyn vi har med våra baltiska grannar. Jag tycker att den samsynen är angelägen. Det har angetts vid flera tillfällen. Men jag vill också vara tydlig med detta: Vi ska förstärka de samarbeten vi har, men Nordiska rådet är Nordiska rådet, och det tycker jag ska bestå.
Vi ska värdesätta och tycka bra om vår värdegemenskap. Vi har en stark värdegemenskap med våra baltiska vänner också, men varje organisation har sin modell att förhålla sig till. Vi kan utveckla samarbetena, men jag tycker fortfarande att Nordiska rådet ska vara Nordiska rådet och ingenting annat. Sedan kan vi samverka på olika håll och kanter för att göra det ännu bättre.