KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Gudrun Brunegård avslutar sitt sista inlägg med att ställa en helt annan fråga. Jag får hänvisa till den utredning som tittar på saken men också till den kommande beredningen av den frågan. Det kommer vi säkert att kunna återkomma till i fler interpellationsdebatter och andra sammanhang. Jag vill fånga upp en annan sak som Gudrun Brunegård nämnde i något av sina inlägg.
Hon sa lite en passant att kommunala skolor ska kunna ha genomgångar av varför vi firar jul. Så här i juletider, när vi närmar oss lucia och i adventstid är det bra att veta att den svenska skolan ska vara fri från konfessionella uttryck inom ramen för undervisningen. Inom ramen för utbildningen får konfessionella fristående skolor ha olika former av religiösa uttryck, men det får inte kommunala skolor.
Det är en ordning som har funnits i ett antal år nu. Ibland sprids det missuppfattningar som går ut på att detta skulle innebära att man som skolbarn i Sverige inte får lära sig om advent, inte får fira lucia och gå luciatåg, inte får besöka en kyrka i adventstid och inte får sjunga psalmer. Det får man.
Den svenska skolan ska vara öppen för svenska traditioner, och den skola som anordnar ett icke-konfessionellt julfirande där man klart och tydligt men utan konfessionella inslag beskriver för barnen varför vi firar jul agerar helt enligt läroplanen. Jag blir alltid lika beklämd när jag hör olika antydningar om att detta inte skulle vara tillåtet.
Mitt budskap till svenska rektorer och lärare är alltså att de inte ska vara rädda för att fira lucia eller gå till kyrkan i adventstid och heller inte vara rädda för att agera enligt läroplanen - men att alltid i den kommunala skolan avstå från religionsutövning och konfessionella uttryck.
Anna Ekström (S):
Daniel Riazat har både rätt och fel. Låt mig börja med det som han inledde sitt inlägg med: det fria skolvalet. Det är ett uttryck som ofta används men som sällan definieras. Vad är det fria skolvalet? Är det att föräldrar och elever har möjlighet att ange vilken skola man helst vill gå i?
Är det de regler kring etablering av fristående skolor som finns i Sverige i dag? Är det i själva verket reglerna för urval och antagning till skolor? Föräldrar och elever anger faktiskt också i dag önskemål om vilka skolor man vill gå i, och beslutet fattas alltid av en huvudman, kommunal eller fristående.
Eller är möjligen det fria skolvalet konstruktionen av den skolpeng som följer med eleven när eleven byter till en fristående skola? Enligt min åsikt är det fria skolvalet ett samlingsbegrepp för många av de regelsystem som jag nu har nämnt.
Min absoluta övertygelse är att om vi ska få ordning på skolsegregationen i Sverige måste vi arbeta med alla dessa komponenter. Vi ska åtgärda konsekvenserna av vår ökande skolsegregation, men vi ska också se till att skolsegregationen kan undvikas.
Jag har i mitt interpellationssvar redogjort för alla de insatser som görs för att motverka konsekvenserna av skolsegregationen. Jag kan konstatera att Daniel Riazat inte är så väldigt kritisk mot de åtgärderna.
Jag har redogjort för att regeringen tar fram underlag när det gäller urval och antagning, en åtgärd som enligt min mycket bestämda åsikt är väldigt viktig om vi ska säkerställa att vår skola kan bli mindre segregerad framöver. Jag vill påminna om att skolpengen, som Daniel Riazat tog upp, är föremål för övervägande och diskussion i den utredning om likvärdig skola som nu finns.
Den kommer naturligtvis också att spela roll i det beslutsunderlag som regeringen ska ta fram om förstatligande av skolan längre fram under mandatperioden. Jag kan också konstatera att Daniel Riazat uttalar sig lite hånfullt om de utredningar som regeringen arbetar med för att komma fram med väl underbyggda förslag för att motverka skolsegregationen. Jag tycker att det är tråkigt att man ser så lätt på ett gediget och bra utredningsunderlag.
När jag ser tillbaka på de reformer som gjordes under 1990-talet, framför allt de reformer som handlade om att införa en skolmarknad i Sverige, kan jag konstatera att ett stort problem var bristen på underlag. Ju äldre jag blir, fru talman, desto mer förtjust blir jag i långa, ordentliga och tråkiga utredningar som kan ge oss möjlighet att göra rätt från början.
Anna Ekström (S):
Det är väldigt svårt att diskutera med Daniel Riazat när han använder begreppet "det fria skolvalet" omväxlande till komponenter i detta och omväxlande som ett sätt att beskriva resultatet av den skolmarknadsmodell och skolsegregation som har uppstått i Sverige. När vi lagstiftar i Sveriges riksdag, Daniel Riazat, gäller det att vi har en lagstiftning som är utredd och föreslagen.
Jag kommer under mandatperioden att arbeta vidare med lagstiftning som handlar om mycket viktiga och centrala delar i det som Daniel Riazat kallar det fria skolvalet: reglerna om urval och antagning, reglerna om planering och dimensionering och reglerna om skolpengens konstruktion.
Precis som Daniel Riazat vet jag inte bara att Socialdemokraterna fick 28 procent i riksdagsvalet, utan jag vet också att de förslag som vi lägger fram ska kunna gå igenom i Sveriges riksdag. Politik är att vilja, men politik är också att kunna. På mina axlar ligger ansvaret att ta fram förslag som kan bryta skolsegregationen men som också kan gå igenom i Sveriges riksdag. Jag är fullt besluten att göra detta.
Skälet till att jag tackade ja när Stefan Löfven erbjöd mig att bli minister i Sveriges regering - ett mycket fint erbjudande - var att jag är övertygad om att det behövs politiska åtgärder och lagstiftning för att bryta skolsegregationen. Jag vill använda den makt som jag har fått till att lägga fram förslag som kan gå igenom i riksdagen. Jag kommer att göra det med en tydlig vision bakom mitt agerande.
Denna vision är en vision om en jämställd skola där barn och elever från olika bakgrunder möts. Det är en skola som gjorde att den lilla flicka som gick i grundskolan i Farsta på 60-talet kunde flytta från fattiga Farsta till rika Bromma och kunde lika mycket som sina nya klasskamrater. Så var det för mig när jag bytte skola då jag var tio år gammal. Min vision om den jämställda skolan är en skola där barn och elever möts i samma skola.
Anna Ekström (S):
Gudrun Brunegård har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att fler nyanlända ska anses vara behöriga att läsa en yrkesutbildning. Regeringen vill att fler nyanlända läser en yrkesutbildning som leder till arbete. Regeringen utfärdade 2017 en ny förordning om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, som trädde i kraft den 1 januari 2018. Genom förordningen infördes en utbildningsplikt för nyanlända.
Utbildningsplikten innebär att alla nyanlända som tar del av Arbetsförmedlingens etableringsinsatser och som bedöms vara i behov av utbildning för att kunna komma i arbete kan anvisas att söka och ta del av utbildning. Förordningen har inneburit ett ökat fokus på reguljär utbildning inom komvux för nyanlända och på att sfi kombineras med andra kurser.
I samband med införandet av denna förordning gav regeringen Statens skolverk i uppdrag att bland annat ta fram ett stödmaterial som ska underlätta för kommunerna att kombinera sfi med andra delar av komvux till en utbildning anpassad för nyanlända.
Utredningen Stärkt kvalitet och likvärdighet inom komvux för elever med svenska som andraspråk, Kliva, har lämnat förslag om hur det kan säkerställas att kommuner erbjuder individanpassad utbildning för nyanlända som omfattas av utbildningsplikten. Dessa förslag bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Regeringen har sedan 2016 avsatt medel för satsningar som innebär att yrkesutbildningar kombineras med bland annat sfi i syfte att rikta utbildningsinsatser specifikt till dem som behöver yrkesutbildning för att kunna komma in på arbetsmarknaden och som samtidigt behöver stärka sina kunskaper i svenska.
Som regeringen har aviserat i budgetpropositionen för år 2020 avser regeringen att genomföra förändringar inom yrkesvux så att ersättningen höjs för de utbildningsplatser inom regionalt yrkesvux som söks i kombination med sfi. Det är min och regeringens uppfattning att satsningar på yrkesinriktad vuxenutbildning i längden bidrar till bättre förutsättningar för att möta arbetsmarknadens kompetensförsörjning samtidigt som det stärker integrationen.
Att utveckla yrkesinriktad vuxenutbildning är därför ett kontinuerligt arbete som jag och regeringen fäster stor vikt vid. Regeringen arbetar genom nämnda insatser aktivt med förbättringar på området.
Anna Ekström (S):
Det är syftet, Gudrun Brunegård. Vi har i Sverige en stor grupp företag, myndigheter, kommuner och regioner som skriker efter rätt utbildad arbetskraft. Det finns ett jättestort behov av vårdbiträden, undersköterskor och chaufförer, alltså i princip samtliga de yrkesgrupper som vi i dag utbildar inom kommunal vuxenutbildning i så stor utsträckning.
Där råder det en skriande brist på arbetskraft. Samtidigt har vi en stor grupp människor som står utanför arbetsmarknaden och är en bra bit från att ta dessa jobb. Vägen till att lösa båda dessa problem samtidigt går förstås via en ständigt förbättrad och ständigt mer anpassad vuxenutbildning.
Regeringen har gjort stora insatser för att förstärka vuxenutbildningen, men också för att säkerställa att vuxenutbildningen kan möta dessa båda behov samtidigt. I den budgetproposition som lades på riksdagens bord i december och som antogs av riksdagen framgår det klart och tydligt att mer kommer att göras när det gäller till exempel det som Gudrun Brunegård nu efterlyser, alltså möjligheten att kombinera sfi med vuxenutbildning.
Vi kommer att jobba på för att fortsätta förstärka denna viktiga axel, denna viktiga brygga mellan de människor som vill integreras och som ska integreras i det svenska samhället och den arbetsmarknad där de är så hett efterlängtade. Det kommer vi att göra genom satsningar på många platser, satsningar på platser inom rätt yrkesområden men också satsningar som gör att de som ska söka dessa utbildningar faktiskt klarar av utbildningen.
Om man antar en person till en utbildning där det ställs höga krav på svenska och den personen sedan inte möter dessa krav är det ett slöseri med människors drömmar och hopp men också med krassa pengar. Vi kommer alltså att fortsätta arbeta för att stärka möjligheterna så att man ska kunna ta de utbildningsplatser som finns. Vi ska stärka inslaget av svenskutbildning både före och under vuxenutbildningarna. Vi ska också stärka möjligheterna att kombinera vuxenutbildning med sfi.
Det är riktigt god utbildningspolitik, och det är den politik som ligger i regeringens budget.
Anna Ekström (S):
Den svenska vuxenutbildningen, inte minst yrkesutbildningen för vuxna och svenskundervisningen för invandrare och som vi i dagligt tal kallar för sfi, har utökats rejält under de senaste åren. Det har skett av en mycket tydlig orsak, nämligen att vi har en stor grupp nyanlända som kom hit 2015 och åren dessförinnan och som behöver utbildning för att komma in på den svenska arbetsmarknaden.
Ibland i den svenska debatten är det som att vi delar upp oss i två läger: en som säger att det är hur lätt som helst att ordna integration och en som säger att det inte går. Vi som lever i det vanliga livet vet att det går men att det kostar pengar och ansträngningar och att det också kostar att ta fram metoder som fungerar.
Det kostar också framför allt i form av tillgång på utbildad och behörig lärarpersonal, som är den viktigaste personalgruppen för att säkra att det finns en bra yrkesutbildning för vuxna som möter alla de behov som jag har skissat på. Regeringen arbetar enligt det januariavtal som vi har slutit med Centern och Liberalerna intensivt med dessa frågor.
Jag vill nämna det intensivår som man arbetar mycket med på Arbetsmarknadsdepartementet men där vi på Utbildningsdepartementet med glädje är med och bidrar. Vi arbetar också med ett kvalitetslyft på sfi, där den utredning som jag nämnde nyss, Kliva, har fått ett särskilt uppdrag att se på kvaliteten just i sfi. Vi arbetar också med fler timmar i sfi. Också där har Kliva både förslag och uppdrag.
I den budgetproposition som regeringen tillsammans med Centern och Liberalerna lade på riksdagens bord har vi aviserat att vi kommer att se till att stärka möjligheterna till finansiering för de kommuner som anordnar yrkesutbildning för vuxna men också att vi kommer att stärka möjligheterna att kombinera sfi med yrkesutbildning. Allt detta är sådant som vi arbetar med.
Det som Gudrun Brunegård läste upp, som också jag tyckte lät mycket fint, är ett exempel på hur dessa insatser omsätts i verkligheten. Det är lätt att stå i talarstolen och efterlysa fler åtgärder och klaga på kommuner som, vilket i alla fall antyds, ställer för höga krav på svenska språket.
Men det är också väldigt viktigt att komma ihåg att de människor som ska genomgå vuxenutbildningen behöver bra svenska för att klara sig igenom utbildningen och ska förstås ha fått det före utbildningen. De kommunala befattningshavare som har till uppgift att säkerställa att det finns platser men också att de som antas till platserna har goda förutsättningar gör ett mycket svårt jobb.
Jag har otroligt svårt att tro att någon kommunal befattningshavare skulle utestänga folk från utbildning genom att förege för höga krav på det svenska språket. Fru talman! Jag kan konstatera att regeringen gör mycket på det område som Gudrun Brunegård frågar om. Skälet till att vi gör mycket är att det behövs mycket.
Och vi kommer att fortsätta att göra ännu mer för att förstärka kvantiteten men inte minst för att förstärka kvaliteten i dessa mycket viktiga utbildningar.
Anna Ekström (S):
Regeringen är en feministisk regering, och i en feministisk regerings uppdrag ligger att säkerställa att våra utbildningssystem och vår arbetsmarknad är öppen och tillgänglig för både män och kvinnor. Men däri ligger också att se till att vi ställer höga krav på både män och kvinnor.
Med tanke på Gudrun Brunegårds tydliga engagemang för yrkesutbildningen för vuxna och för sfi-utbildning hoppas jag att Kristdemokraterna framöver kommer att sluta lägga fram förslag om barnomsorgspeng.
Det är ett nödtorftigt omdöpt vårdnadsbidrag, vilket vi vet leder till att utrikes födda kvinnor snarare låses in i hemmet än i de olika utbildningsformer som Gudrun Brunegård oroar sig över att folk låses in i. Regeringen kommer att fortsätta arbeta för en yrkesutbildning för vuxna som håller hög kvalitet, som är öppen och tillgänglig och som möter de behov som finns hos dem som behöver utbildning för att kunna försörja sig.
Den ska också möta de behov som ställs i kompetensförsörjningshänseende från våra arbetsgivare. Vi kommer att göra det på ett sådant sätt att både män och kvinnor möts av höga och kärleksfulla förväntningar på deltagande i det svenska arbetslivet. Tack, Gudrun Brunegård, för interpellationen! Den handlar om ett väldigt angeläget område som vi kommer att arbeta mycket hårt med framöver.
Anna Ekström (S):
De gymnasieelever som måhända lyssnar på den här debatten vet nog inte vad en lp-skiva är, men jag kan säga att det är som att lyssna på en trött gammal lp-skiva att höra Roger Haddad beskriva socialdemokratisk utbildningspolitik. Teoretiserad gymnasieutbildning - vad är det för förslag på teoretiserad gymnasieutbildning som Roger Haddad påstår att vi lägger fram? Vi har tvärtom stärkt inslagen av arbetsplatsförlagt lärande. Vi har stärkt handledarutbildningen.
Och vad är det för förslag på kravlöshet som Roger Haddad talar om? Vad vi har gjort är att vi har infört ett större krav på närvaro i den svenska gymnasieskolan med en ordentlig närvarorapportering. Jag skulle kunna fortsätta att läsa upp alla de insatser som har gjorts och nämndes tidigare i mitt svar, men jag ska spara gymnasieelevernas tålamod och i stället hänvisa till det som jag sa tidigare.
Roger Haddad säger att Socialdemokraterna driver en gammaldags politik som är kunskapsfientlig och som går ut på att man vill att de yrkesprogram som vi har på gymnasiet också ska kunna leda till högskolebehörighet.
Roger Haddad är mycket väl medveten om att det förslag som lades på riksdagens bord och som till min sorg föll för drygt ett år sedan var ett förslag som hade ett så massivt stöd av arbetsmarknadens parter att jag aldrig har varit med om dess like.
Varenda branschorganisation inom svenskt näringsliv, Svenskt Näringslivs ledning, storföretags-vd:ar, småföretagschefer - jag har sällan varit med om en sådan uppvaktning som när det förslaget togs fram, och jag har sällan varit med om att ett förslag haft ett så starkt stöd av de arbetsgivare som både jag och Roger Haddad månar om, som förslaget att införa en stärkt rätt till behörighet för elever på yrkesprogram.
Jag beklagar att det föll, men jag vägrar att gå med på att det skulle vara ett uttryck för kravlöshet eller gammaldags politik.
Anna Ekström (S):
Ann-Sofie Alm har frågat mig om jag inte avser att göra något åt den situation som har uppstått när den så kallade gymnasielagen indirekt lägger över den avgörande delen av bedömningen av vem som får stanna i riket på lärare. Ann-Sofie Alm har också frågat mig om jag har en plan för att lätta på bördan hos svenska lärare genom utbildning och stöd.
Låt mig först och främst understryka att det är Migrationsverket och domstolarna som avgör alla frågor som rör uppehållstillstånd. Det gäller även de frågor som rör möjligheten till uppehållstillstånd för studier på gymnasial nivå enligt det så kallade gymnasieregelverket.
Migrationsverket har också en serviceskyldighet i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde och utvecklar kontinuerligt information och stöd, bland annat i form av frågor och svar på sin webbplats. Skolhuvudmän, rektorer och lärare ska följa skolans regelverk och styrdokument. Det så kallade gymnasieregelverket innebär inte att de ska göra avsteg från vad som normalt gäller inom skolan.
Skolans arbete kring till exempel antagning till utbildningar, registrering av frånvaro eller betygsättning ska göras på samma sätt för denna grupp som för andra elever i gymnasieskolan och inom den kommunala vuxenutbildningen. Jag har fullt förtroende för att skolans personal är professionell i sin yrkesutövning och varje dag klarar av att fatta svåra men korrekta beslut.
Regeringen är dock medveten om de utmaningar som möter lärare och annan personal när det gäller utbildning för denna grupp, liksom för andra nyanlända elever i gymnasieskolan och inom komvux. Regeringen genomför därför flera insatser för att stärka och stödja utbildningen för nyanlända elever. Statens roll i utvecklingsarbetet på lokal nivå kräver långsiktighet och kontinuitet, och det finns ett behov av ytterligare nationella stöd- och utvecklingsinsatser.
Regeringen beslutade därför i november 2019 att ge Skolverket fortsatt uppdrag att genomföra insatser för att stärka utbildningens kvalitet för barn och elever som är nyanlända eller har annat modersmål än svenska.
Målgrupper för de olika insatserna är huvudmän, rektorer, förskollärare, fritidspedagoger, lärare i alla ämnen, studiehandledare på modersmål samt annan personal inom skolväsendet, däribland gymnasieskolan och komvux. Insatserna ska anpassas till målgruppernas olika förutsättningar och behov. Nyanlända elever och deras progression inom utbildningssystemet ska särskilt uppmärksammas, liksom huvudmän med särskilt svåra förutsättningar.
Syftet med regeringens uppdrag till Skolverket är att förbättra förutsättningarna för skolans personal att ge undervisning av hög kvalitet så att bland andra nyanlända elever i gymnasieskolan och inom kommunal vuxenutbildning kan uppnå målen med sin utbildning.
Anna Ekström (S):
Att vara lärare är svårt. Det är ofta så att de beslut som lärare fattar får konsekvenser för eleverna. Jag kan ge några exempel. Man kan till exempel ta en elev som har stor och upprepad frånvaro. Den lärare som gör det som lärare ska göra och anmäler detta så som man ska vet samtidigt att eleven riskerar att förlora sitt studiebidrag.
Jag vill inte på något vis jämställa förlust av studiebidrag med de konsekvenser som den så kallade gymnasielagen kan få för en ung människa, men jag vill ändå peka på att förhållandet att läraren har ett ansvar att upprätthålla styrdokument och regler på sitt område inte är unikt för den fråga som ledamoten ställer. Att vara lärare är svårt, och att vara lärare för nyanlända elever är extra svårt.
Det är svårt av flera skäl. De elever som kommer hit till Sverige, som ska ha rätt till utbildning och undervisning och som inte har gått lika länge i den svenska skolan som sina klasskamrater, behöver ofta extra stöd. Det är ofta så att dessa elever har svårare än andra elever att uppnå de mål och krav som gäller, av helt naturliga skäl. Lärarna har alltså en svår uppgift, och denna uppgift har jag full förståelse och mycket stor respekt för.
Den är ännu svårare när det gäller de elever som omfattas av den så kallade gymnasielagen. Då tycker jag att Sveriges lärare ska komma ihåg att det inte är de som fattar beslut. De som fattar beslut om huruvida människor ska få stanna i Sverige eller inte är våra domstolar och Migrationsverket.
Ann-Sofie Alm är fullt medveten om att många av de detaljerade frågor som har ställts här om tillämpningen av den så kallade gymnasielagen, Migrationsverkets information på verkets hemsida, Migrationsverkets olika besked när det gäller boende och annat är frågor som jag inte kan svara på. Det är frågor som jag får hänvisa till ansvarigt statsråd.
Betyder detta att jag inte ser den svåra situation som många befattningshavare i våra kommuner har? Jo, det gör jag verkligen. Jag var i Vänersborg i förra veckan och träffade lärare och skolledare som hade gjort ett heroiskt arbete för att tillsammans med civilsamhället i Vänersborg hitta bostäder till många elever som inte längre fick bo kvar på Migrationsverkets boende.
Men jag var också med på en lektion där jag såg hur engagerade och kunniga yrkeslärare och svensklärare tillsammans såg till att elever med detta regelverk som grund fick en möjlighet att lära sig svåra och viktiga arbetsuppgifter, arbetsuppgifter som så småningom kommer att leda fram till en möjlighet att arbeta som CNC-operatör - ett yrke som det är stor brist på i Sverige.
Mitt svar på alla de frågor som Ann-Sofie Alm ställer är att lärarna har ett svårt jobb. Det är särskilda förutsättningar när det gäller just dessa elever. Men det är i grunden alltid ett svårt jobb att vara lärare. Och de lärare som utför sina arbetsuppgifter vet ofta att de beslut som de fattar får betydelse också för elevernas framtida vägar. Men lärarna ska också veta att de ska göra sitt jobb.
Det är inte deras ansvar att fatta beslut om utvisning.
Anna Ekström (S):
Det är svårt att vara lärare. Jag har mycket stor respekt för de lärare som undervisar nyanlända elever, och jag har den allra djupaste respekt även för de lärare som tycker att det skapar en svårare arbetssituation att ha elever i skolan som berörs av den så kallade gymnasielagen. Jag förstår verkligen det.
Ibland är det som att vi i Sverige nästan glömmer bort att det är svårt att vara lärare, men extra svårt att vara lärare åt nyanlända elever.
De elever som kommer till svensk skola utomlands ifrån och som kommer i hög ålder - kanske i 14, 15 eller 16 års ålder - behöver ju längre tid på sig att lära sig allt det som den svenska skolan har lärt de andra barnen under kanske nio års tid. Det är också så att de behöver tid för att lära sig svenska, och det är just därför det behövs extra stöd.
Det är en stor och svår uppgift att se till att den svenska skolan räcker till för de många nyanlända elever som har kommit hit under senare år, men regeringen tar den uppgiften på mycket stort allvar. Uppgiften förtjänar resurser, och det är därför vi har lagt så mycket pengar på olika former av stöd till undervisning av nyanlända.
Det är därför vi har lagt så mycket resurser på att skapa till exempel yrkespaket som ger många elever, inte bara nyanlända, möjlighet att lämna skolan med kunskaper som behövs på arbetsmarknaden - och möjlighet att komma tillbaka för att få en fullständig examen när krafterna finns. Jag kommer att fortsätta arbeta mycket hårt för att ge Sveriges lärare så goda förutsättningar som möjligt att undervisa nyanlända och alla andra elever i svensk skola.
Jag tackar för en angelägen interpellation.