KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sten Bergheden (M):
Jag tycker att det är bra med den här ambitionen. Vi har nog ungefär samma åsikt i den här delen. Jag tycker väl ändå att vi i de lägen vi har hamnat i aktivt kan jobba för att underlätta.
Det handlar ju om att vi försöker hålla antalet fall och de överklagansmöjligheter som finns nere eftersom de både belastar domstolar och begränsar möjligheten till den jakt som vi alla är överens om är nödvändig i vissa lägen.
Även om detta inte ingår i ministerns arbete precis för tillfället tycker jag att ambitionen kan vara att vi försöker jobba fram förenklingar kring den här biten så att vi på ett aktivt och smidigt sätt kan bedriva den skyddsjakt som är nödvändig.
Jag tycker också att det är bra om ministern i sitt svar här kan lugna de lantbrukare och andra som vid vissa tillfällen kan drabbas av angrepp från skadedjur, exempelvis fåglar som äter upp grödan eller utsädet.
Det är rätt viktigt att vi kan få ett tydligt svar av ministern om att det här inte kommer att innebära några begränsningar utan att de också fortsättningsvis kan skydda sina grödor. Jag tror att det är bra att klargöra det, då jag har fått frågor från många som har hört av sig och undrat vad som gäller.
Det är bra om vi kan ta tillfället i akt att förtydliga den biten och lugna dem som eventuellt har varit oroliga över detta. Sedan har jag en ren kunskapsfråga. Har ministern undersökt om man har samma regelförfarande i alla EU-länder rörande överprövningsmöjligheten när det gäller skyddsjakt av de här djuren? Eller har Sverige tolkat detta hårdare än EU?
Sten Bergheden (M):
Tack för inlägget, ministern, även om det inte var något svar på min interpellation. Jag hoppas ändå att vi här kan få svar på de frågor jag ställde i min interpellation. För ett och ett halvt år sedan ställde jag en skriftlig fråga till äldreministern om hon avsåg att genomföra Alliansens måltidslyft och för äldre införa en laglig rätt till god mat enligt Livsmedelsverkets förslag.
Statsrådet svarade så här på den frågan: "För närvarande bereder regeringen frågor om äldrepolitiken både för 2015 och för de kommande åren under mandatperioden. Regeringen avser att följa riksdagens beslut om en måltidssatsning inom äldreomsorgen men ser för närvarande inte förändrad lagstiftning i fråga om mat och måltid för äldre som någon lösning för att tillgodose äldres rätt till mat av god kvalité." Så sa ministern för ett och ett halvt år sedan.
I dag kan vi konstatera att ingenting har hänt. Den här måltidssatsningen blev aldrig av, trots att detta är ett riksdagsbeslut och ett budgetbeslut och att ministern också har stått här i kammaren och talat om att det ska genomföras. Därför måste jag ställa en följdfråga: Varför skedde inte det som riksdagen beslutade om måltidssatsningen?
Var gjorde ni av den satsningen och de pengarna i stället? Minister rabblar upp en massa nya satsningar här, men ingen av dessa satsningar, fru ålderspresident, nämner ordet "mat" och äldres möjlighet att välja mat i sitt boende, vilket jag tycker är det mest självklara för en människa.
Att i slutet av sitt liv sitta och vara beroende av andra människor och i det läget varken kunna välja mat eller hur man vill ha det den sista delen av livet tycker jag är undermåligt med tanke på vilket välskött land Sverige ändå är i övrigt.
Alliansen införde i budgeten en måltidssatsning som den nuvarande regeringen ledd av Socialdemokraterna fullständigt nonchalerade och struntade i. Då tycker jag att det är märkligt att man inte tar det initiativet att faktiskt pröva den här möjligheten för våra äldre att välja mat och få den kvalitetshöjning som det innebär på ålderns höst. Återigen, vart tog måltidssatsningen vägen?
Det finns inte i ministerns svar. Varför genomförde man inte det som riksdagen beställde och som vi alla hade förväntat oss skulle genomföras?
Sten Bergheden (M):
Tack för svaret, ministern! Nu är det ju så att det som riksdagen fattar beslut om också ska verkställas och genomföras. Det är uppenbart, och det kan väl ministern erkänna, att ni helt enkelt struntade i den här satsningen. Så enkelt är det. Ni har helt enkelt inte gjort detta, och det är därför jag ställer den här interpellationen i dag. Trots att ministern så tydligt sa, och det finns både i skrift och i uttalanden, att man skulle genomföra detta hoppar man helt enkelt över det.
Sedan försöker man säga här, i dag, att det var en så liten satsning så det var inte så mycket värt. Men om det var en liten satsning hade ni väl kunnat genomföra den i så fall. Ni valde dock att gå en annan väg. I stället pratar ministern och regeringen om att man kommer att satsa 2 miljarder som ska gå till mer personal.
Då måste min följdfråga bli: Hur kommer 2 miljarder till mer personal att förbättra maten och valfriheten för de äldre ute på äldreboendena? Jag förstår att det ökar personalantalet, och det tycker jag är jättebra, men hur förbättrar det maten därute? Hur förbättrar det de äldres möjlighet att välja sin mat?
Den tredje frågan är: Hur ska ni utvärdera dessa 2 miljarder, hur mycket bättre maten har blivit och hur valfriheten ökat? Vilka incitament har ni byggt in för att kunna utvärdera att maten verkligen blir bättre? I dag står faktiskt ministern här och lovar att maten kommer att bli bättre och att det ska bli en ökad valfrihet med dessa 2 miljarder, trots att det inte står någonstans i skrift.
Jag är intresserad av hur man ska utvärdera detta och sätta press på kommunerna att genomföra det när man inte skriver med ett enda ord att man tycker att just det här är viktigt. Återigen: Jag kommer att stå här och upprepa ministerns löfte om ett halvår eller ett år och göra en uppföljning av hur maten har förbättrats av det initiativ som regeringen nu tar i sin budget.
Jag utgår från att det som ministern säger här i dag stämmer och att man då verkligen har genomfört den här satsningen. Jag välkomnar den, för jag tycker att det är oerhört viktigt att våra äldre får tillgång till bättre mat och en ökad valfrihet och att de kan äta den mat de vill på ålderns höst. Jag stannar där så länge men vill gärna ha svar på mina frågor.
Hur kommer ni att följa upp detta? Och kommer ministern att kunna svara att den här satsningen har förstärkt matkvaliteten och valfriheten för våra äldre när jag ställer frågan om ett år för att stämma av att detta verkligen genomförs?
Sten Bergheden (M):
Det är jättebra att ministern är ute och för systematiska samtal, men det är ännu bättre om man faktiskt skriver in i villkoren för pengarna man levererar till kommunerna att man förväntar sig att detta blir genomfört. Det hade varit tydligare och ett klokare beslut i detta läge än att åka runt i landet och säga: Det här kan nog vara viktigt, fast vi har inte skrivit det och vi har inte själva aviserat att det ska landa där.
Det är ett annorlunda sätt att arbeta, och det ökar inte mitt förtroende för satsningen direkt. Vi får utvärdera om resultatet har blivit lyckat när vi ska stämma av om våra äldre har fått både bättre mat och ökad valfrihet. Jag tycker att det är allvarligt att ministern och regeringen har struntat i matsatsningen och kallat den liten - tydligen obetydlig - och menat att man inte gjorde detta.
Ja, detta var en satsning som Alliansen och riksdagen faktiskt fattade beslut om för att man ville prioritera den här möjligheten och se vart det kunde ta vägen. Vi ser också att regeringen och ministern heller inte med tydlighet har satsat några nya pengar på valfriheten eller maten i den här budgeten. Man har skapat andra satsningar, men man har heller inte öronmärkt de här pengarna för mat.
I dag står ministern ändå och säger att detta kommer att bli en satsning för mat och valfrihet och annat ute i kommunerna, vilket jag tycker är önskvärt och självklart bra.
Jag uppfattar det också som att ministern och regeringen inte bara är nonchalanta mot riksdagens beslut, utan man är faktiskt mycket nonchalant mot våra äldre där ute när man struntar i deras valmöjligheter.
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag noterar att ministern har läst igenom domen och att man analyserar den på Regeringskansliet. Det tycker jag är bra, för EU stakar ju ändå ut en tydlig väg i den här frågan som är viktig att ta till sig.
Jag tycker också att det är bra att energiöverenskommelsen har kommit till och att man också lyfter fram dessa viktiga frågor i det hela och tydligt påtalar att vi inte vill ha någon onödig administration eller något ekonomiskt betungande prövningssystem och att vi samtidigt ska ha moderna miljökrav på vår vattenkraft. Det är bra.
Det som är mindre bra är att under tiden försvinner många av våra små vattenkraftverk runt om i landet. Många tvingas lägga ned.
Det krävs ny tillståndsprövning, och det har man inte råd att genomföra, utan man tvingas helt enkelt att lägga ned gamla fina kvarnar, gammal fin elproduktion, turbiner, sågverk och annat som finns ute på landsbygden.
Sådan verksamhet har pågått i landet under flera hundra år och tagit vara på den vattenkraft som finns på ett naturligt sätt. Det har bedrivits sågverksamhet, kvarnar och annat, vilket har skapat jobb inte bara i det företaget utan också för hela landsbygden runt omkring.
Än i dag är många av de här i drift för olika verksamheter, men många har övergått till elproduktion. Vad som också är viktigt i situationen är kulturarvet. Kan vi värna det kulturarv vi har skapat här i landet och se till att det kan fortleva på ett bra sätt i dag skapar det jobb inom turism och annat runt omkring de här småskaliga vattenkraftverken.
Det ger alltså jobb i dag, det kommer att ge jobb i framtiden, och därför är det viktigt att man inte nu, innan regering och riksdag har fattat nya beslut, riskerar att dessa små vattenkraftverk tvingas lägga ned på grund av stelbenta regler som man i dag jobbar efter. Jag skulle först och främst vilja fråga ministern om hon har varit ute och besökt något av de här småskaliga vattenkraftverken.
Jag kan förstå att det har varit mycket att göra i ministerrollen den första tiden i arbetet, men jag skulle samtidigt vilja passa på att bjuda in ministern till Skaraborg för att titta på de småskaliga vattenkraftverken och besöka de människor som kämpar för sin överlevnad och sin verksamhet och gärna vill bidra och hjälpa till så att det kan fortsätta.
Om ministern har möjlighet att komma till Skaraborg för att ta del av den situation som råder i dag är det alltså välkommet. Den andra frågan är: Vad tänker ministern ta för initiativ för att försöka snabba upp den här processen?
Det finns ju en möjlighet att regeringen går in och säger att nu när vi ser över regelverken utfärdar vi ett moratorium, alltså sätter ett tillfälligt stopp för de nya tillståndsgivningarna, tills vi har utrett exakt hur vill ha detta. Vi får då väga in EU-domstolen, energiöverenskommelsen och tillkännagivandet från riksdagen.
Det finns ju en majoritet i riksdagen som vill gå den här vägen, och jag tror att vi alla vill försöka behålla de här småskaliga vattenkraftverken så gott det går. Vilka initiativ tänker ministern alltså ta, och har ministern varit ute och besökt något av de här småskaliga vattenkraftverken?
Sten Bergheden (M):
Tack för svaret! Jag tycker att det ändå andas en viss form av vilja till att försöka lösa problemet. Det är positivt, och det ska framföras. Jag tycker fortfarande att det finns mer att göra från regeringens sida i och med att det är regeringen som sitter på möjligheten att styra frågan ytterligare för att komma vidare.
Nu har vi sett att EU i viss mån sagt hur man kan tänka sig att titta på dessa frågor framdeles. Riksdagen har sagt hur dessa frågor ska ses över så att de småskaliga vattenkraftverken inte drabbas för hårt. Energiöverenskommelsen har vävt in dessa frågor. Där är många partier involverade med en oerhört bred majoritet för att verkligen ta tag i dessa frågor.
Ministern och regeringen har riksdagen, EU och energiöverenskommelsen bakom sig. Vi väntar på att regeringen gör sitt jobb för att hjälpa de småskaliga vattenkraftverken.
Sten Bergheden (M):
Infrastrukturpropositionen innebär finansiering med skattepengar, väldigt mycket skattepengar. Pia Nilsson från Socialdemokraterna sa tidigare att man inte har prioriterat skattesänkningar. Nej, men man har verkligen prioriterat nya skattehöjningar. Vi har redan i dag en av Europas högsta skatter på drivmedel, både bensin och diesel.
Ändå sitter regeringen i dag med Miljöpartiet i förarsätet och planerar nya flygskatter, nya kilometerskatter och nya höjningar av bensin- och dieselskatter. En ny flygskatt kan innebära att vi tappar ungefär 10 000 arbetstillfällen i Sverige.
En ny vägskatt på våra lastbilar kan innebära att företagen ska betala in över 10 miljarder kronor mer i skatter för att regeringen ska klara sin budget. Regeringen har helt enkelt bestämt sig för att sänka transporterna i detta land. Man ska se till att allt stannar. Man ska se till att företagen får betala den politik man har tänkt föra.
Innebörden av denna politik blir att jobb flyttar utomlands och att vi får de högsta skatterna för alla transporter. Regeringen gör allt för att få stopp på Sverige. Herr talman! I stället borde man titta på nya möjligheter att stoppa fusket på våra vägar och få in skatteintäkter till Sverige. Man skulle se till att alkobommar kommer upp, men nu har det gått två år utan att något har hänt.
Man har inte infört beställaransvar, vilket innebär att personer kan beställa en transport utan att den behöver vara laglig. Landsbygdens människor beskattas stenhårt med den nya ekonomi och de nya skatter som ligger i regeringens budget och som ska finansiera vår infrastruktur.
Regeringen har dessutom lyckats försämra de klampningsbeslut som vi fattade i riksdagen och som vi i Alliansen jobbade fram. Det har man nu lyckats devalvera ned till en nivå som gör att det inte längre är tillämpligt ute på vägarna. Det är allvarligt, och det kommer att minska ännu mer. Detta borde regeringen ägna sig åt, inte nya skattehöjningar. Vad har då regeringen gjort under dessa två år?
Jo, man har höjt bensinskatterna, man har höjt dieselskatterna och man planerar för nya skatter. För säkerhets skulle har man dessutom tagit bort trafikpolisen, så att den olagliga trafiken inte kan jagas. Detta är allvarligt, och det syns ute på våra vägar. Infrastrukturpropositionen i sig handlar mycket om våra satsningar.
Vi ser en risk för att man är inne och petar i gamla projekt när det gäller vägar. Bland nämnda projekt riskerar utbyggnaden av E20 att fördröjas därför att man nu måste ta andra miljöhänsyn. Vi vill ha en satsning på Västra stambanan, och vi vill bygga ut E20 enligt planerna. Vi bör också bygga ut Göteborg-Borås enligt vårt förslag.
Men vi behöver inte regeringens skattehöjningar för detta. Vi behöver inte hämta ännu mer pengar hos våra svenska företag. Herr talman! Satsningen på höghastighetståg är så olönsam att varje satsad krona ger 60 öre tillbaka. Ingen bank skulle satsa på det. Regeringsföreträdare har hörts tala om att pensionsfonder kanske kan användas till detta.
Då tycker jag att det är viktigt att regeringen först frågar om pensionärerna tänker vara med och betala för höghastighetståg. Vi säger nej till höghastighetståg, herr talman.
Sten Bergheden (M):
Jag vill ställa en enkel och rak fråga till statsrådet. Den gäller det nya tillskottet av pengar till Jordbruksverket som ges efter den misslyckade upphandlingen av ett nytt it-system.
Är det statsrådets och regeringens nya politik att ge mer pengar till de myndigheter och verk som missköter sina upphandlingar och på grund av det inte klarar av att hålla sin budget?
Sten Bergheden (M):
Det är klart att det är oerhört viktigt att våra lantbrukare får sina pengar i tid. Det ska de självklart ha. Problemet är att den myndighet, det verk, som statsrådet och regeringen har ansvar för inte sköter sin uppgift. De har gjort en dålig upphandling. De har satsat på ett it-system som inte fungerar. De har fått oerhört stark kritik av Statskontoret för detta.
De enda som i detta läge får sina pengar i tid är Jordbruksverket. Man skjuter till mer pengar till dem för att man har gjort en så stor felbedömning. Detta vilar på statsrådet. Detta vilar på regeringen. Se till att våra lantbrukare får sina pengar i tid! Men de som inte sköter sig skulle kanske ha någon form av kritik i detta läge, med tanke på att de har fått stark kritik av Statskontoret.
Det hade varit klädsamt om statsrådet här i dag hade uttryckt någon form av kritik mot dem som har misskött sig i det här ärendet.
Sten Bergheden (M):
Jag tackar för ministerns svar - fast som vi har hört var det inget svar, utan man har tillsatt en utredning. Det intressanta är att man innan denna utredning är klar har bestämt sig för att införa en kilometerskatt, alltså en ny beskattning av svensk åkerinäring och våra företag. I de siffror som figurerar i sammanhanget rör det sig om allt från 4 miljarder upp till 10 miljarder kronor som svenska åkerier och företag ska betala.
Man talar om en kilometerskatt på ända upp till 26 kronor milen. Det är inga småpengar, och det äventyrar både åkerinäringen och våra transporter i landet. Det sätter Sverige i en sämre konkurrenssituation än vi någonsin har varit när det gäller våra transporter. Det är märkligt att man inte gör en konsekvensbeskrivning innan man bestämmer sig för att gå vidare.
Det värsta är att regeringen redan har börjat brandskatta åkerinäringen. Man har höjt skatten på diesel med 50 öre, vilket innebär att ett åkeri som kör mellan 10 000 och 20 000 mil per år redan får betala mellan 15 000 och 30 000 kronor extra skatt per bil och år.
Detta ska sättas i relation till att vi redan i dag har Europas högsta dieselskatt. Utöver detta har regeringen tänkt införa en lastbilsskatt.
Skulle det bli så illa att skatten landar på 26 kronor milen innebär det upp till en halv miljon kronor för ett åkeri som kör 20 000 mil om året. Alla förstår att om man sätter sådana skatter på svensk åkerinäring och företag kommer de att stanna av. Verksamhet och jobb flyttar ut ur landet.
Summan av det hela blir att vi får in mindre skatt än vad vi hade fått om vi hade hoppat över nya skatter. Herr talman! I stället borde regeringen ge sig på det stora problemet i åkerinäringen och få bort den olagliga trafiken. Man borde införa det beställaransvar som riksdagen har efterfrågat.
Man borde sätta upp de alkobommar i hamnarna som riksdagen har efterfrågat, och man borde se till att vi kan klampa i mer än 24 timmar. Men de här grejerna har regeringen hoppat över och inte infört. Man tänker alltså ta in upp till 10 miljarder kronor i skatt på svenska företag och svensk åkerinäring.
Man ger tillbaka 25 miljoner kronor i en ökad satsning på polisen. Det motsvarar ungefär 30 poliser som ska jobba ute på vägarna. Redan i dag har vi för få trafikpoliser eftersom regeringen i stort sett har avvecklat trafikpolisen i Sverige. Herr talman! Det är bra att de 25 miljonerna tillförs kontrollen, men det räcker inte.
Vi behöver fler poliser. Framför allt behöver vi bättre kontroll på våra vägar, för det är där vi har fusket. I stället för att ta itu med de stora problemen väljer regeringen att lägga ytterligare skatter på näringen och att samla in ännu mer skatt till sina tomma lador.
Min fråga till finansministern är: När tänker man ta tag i de verkliga problemen i stället för att införa nya skatter på svensk åkerinäring?
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret jag fick! Det är uppenbart att ministern inte tar till sig kritiken från hela åkerinäringen, företagen i Sverige, skogsnäringen och övriga som är oerhört bekymrade över den skattechock som planeras för svensk åkerinäring och svenska företag. Man har bestämt sig för att införa skatten oavsett vad utredningen kommer fram till.
Man har tänkt ta in dessa pengar - 10 miljarder kronor - på ett eller annat sätt. Med 26 kronor milen kan det bli en halv miljon för ett åkeriföretag som har en bil, om de kör 20 000 mil per år. Denna skatt läggs direkt på produktionen i Sverige och gör att våra avstånd blir så pass dyra att företag kommer att överväga att flytta från landet.
Detta äventyrar våra jobb och våra skatteintäkter långsiktigt, men man är tydligen beredd att gå vidare och driva igenom det. Det är självklart att detta kanske inte är Socialdemokraternas bästa förslag någonsin, men de är helt enkelt pådrivna av Miljöpartiet att gå i den riktningen. De är beredda att offra svensk åkerinäring för att Miljöpartiet och Socialdemokraterna ska kunna behålla makten i Sverige.
Vi har inte ställt upp på skattehöjningen på diesel och bensin, och vi har sagt nej till den indexuppräkning som regeringen har lagt fram. Detta är nya skatter som man planerar utöver de andra, och ovanpå allt lägger man ytterligare en lastbilsskatt.
Återigen: Man tar inte tag i de stora problemen, nämligen att vi inte har trafikpoliser samt den olagliga trafiken på våra vägar. Det är där man ska lägga kraven och krutet, inte på att beskatta ned svensk åkerinäring.
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret, även om jag hade önskat mig ett lite högre tempo i arbetet med att se till att landsbygden kan leva och att vi har ett betalsystem och en kontanthantering som fungerar utanför tullarna i Stockholm och de stora städerna.
Det behövs uppenbarligen långa och sega utredningar för att rätta till sådana här bekymmer, samtidigt som det går väldigt snabbt att både höja bensin- och dieselskatter och införa nya skatter i Sverige. Då krävs inga utredningar, utan det går väldigt fort för regeringen. Fru talman!
Jag utgår ändå från att ministern ser problemet med kontanthanteringen och följden av att många bankomater och bankkontor läggs ned. Våra företag och andra som måste hantera kontanter på något sätt tvingas åka långa vägar för att kunna hantera sina dagskassor och hämta växelpengar och annat. Det innebär också att vi nu belastar miljön på ett helt annat sätt.
Förut körde man in detta till närmaste bankkontor, men i dag får man åka kanske fyra åtta mil för att komma till ett ställe där man kan lämna ifrån sig sina dagskassor. Detta drabbar inte minst de människor som inte har tillgång till bra vägar; det innebär en stor belastning.
Regeringen tillsatte en utredning som skulle se över det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen, efter ett tillkännagivande från riksdagen. Man väntade ytterligare ett halvår innan utredningen tillsattes vid årsskiftet 2016/17. Den har nu två och ett halvt år på sig att titta på frågan, till 2019.
Man kan inte säga att detta är speciellt högt prioriterat eller att tempot är speciellt högt när man har två och ett halvt år på sig att försöka komma fram till en lösning.
Man hade önskat att utredningen hade haft någon form av delredovisning, där man hade kunnat komma fram med dessa delar lite snabbare än långt efter nästa års val. Vilka är det som drabbas, fru talman? Jo, det är våra äldre. De har inget bankkontor och kan inte hantera sina kontanter.
Vi har våra funktionshindrade, som har svårt att hantera digitala pengar och nu tvingas åka miltals för att ta ut pengar som de kanske behöver för taxiresor och annat. Idrottsföreningar och företag har sina kontantkassor. Detta blir svårt eftersom det digitala inte heller fungerar ute på landsbygden.
Det fungerar inte att använda Swish eller kortautomater i och med att det fattas en digital utbyggnad. Mina inledande fyra frågor till ministern är: Varför har man gett denna utredning två och ett halvt år på sig? Varför ska det behöva ta så lång tid att se över hur vi ska göra med kontanthanteringen?
Tycker ministern att detta är en rimlig tid? Anser ministern att kontanter ska kunna hämtas ut på ett bankkontor? Och anser ministern att det är rimligt att man ska kunna lämna in kontanter på ett bankkontor?