Nikos Papadopoulos (S):
Först vill jag tacka ministern för svaret. Jag konstaterar att det naturligtvis finns några skillnader i våra riktlinjer angående kulturen. Jag vet att kulturministern ser en goodwill i att förbättra kulturen. Men de moderata riktlinjerna tillåter inte att det blir en politik som gör det bättre än Socialdemokraternas riktlinjer.
Herr talman! Snart börjar regeringens försämringar av a-kassan att få full effekt. Det kommer att bli svårare att kvala in till a-kassan, och det blir mindre i plånboken. Detta kommer särskilt kulturarbetarna att märka. Att kulturarbetarna har en svår arbetsmarknad är jag och kulturministern rörande överens om.
Vi är också överens om att det kulturarbetarna i första hand behöver är en bättre arbetsmarknad, det vill säga bättre möjligheter att leva av sin konstnärliga utövning. Det är ju självklart! Vi är överens med den moderata regeringen om att jobb kommer i första hand, och så även för kulturarbetare. Men hur ska villkoren för kulturarbetare förbättras, konkret?
Har den arbetsgrupp som kulturministern utlovade i en riksdagsdebatt börjat arbeta, och när har den något att presentera? Hittills har det varit många vackra ord, men de faktiska åtgärder som kulturministern lovat gång på gång lyser med sin frånvaro. Regeringen vill noga följa effekterna men avvaktar med att föreslå åtgärder. Herr talman!
Den svenska modellen på arbetsmarknaden har gjort att arbetstagare, också inom kultursektorn, har kunnat klara sig på en mycket flexibel och osäker arbetsmarknad. De stabila trygghetssystemen har underlättat för dem som valt ett yrke där man måste frilansa eller ofta ta kortare visstidsanställningar.
Välutbildade och etablerade skådespelare, dansare eller musiker vill naturligtvis hellre ha jobb än att leva på a-kassa. Jobb framför bidrag har alltid varit den socialdemokratiska linjen, men med skillnaden att det också ska finnas trygga ersättningssystem för dem som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom.
Men när vi nu börjar se den borgerliga kulturpolitiken i praktiken märker vi att man inte alls tänker satsa på kulturen. Deras kulturbudget innehåller inga nya jobb. I slutet av förra året kom dråpslaget för många av landets kulturinstitutioner. Nu skärs drygt 50 miljoner kronor ned på olika lokala teatrar och orkestrar.
Det var pengar som de hade rätt att få tillbaka på skatten. Produktioner var planerade utifrån detta anslag, men de utlovade medlen kommer inte att betalas ut. Denna kraftiga besparing går ju direkt ut över kulturarbetares möjligheter att få jobb och över planerade produktioner. Mängder av skådespelare, dansare och musiker kommer att få en ännu sämre arbetsmarknad.
Malmö Dramatiska teater kommer att förlora drygt 1,5 miljoner kronor. Anders Lerner som är teaterchef i Malmö uttalar i Sydnytt att regeringens besparing innebär att det blir färre föreställningar för barn och ungdomar. Han menar att det hade gått att producera mer skolteater om teatern hade fått behålla pengarna.
Detta går tvärsemot vad kulturministern uttalat om satsningar på kulturen, särskilt då på barnkulturen. Herr talman! Viktigast av allt är att kulturministern säger att det ska komma nya förslag för att parera effekterna av regelförändringarna.
I samband med interpellationsdebatten den 24 november förra året rapporterade TT att kulturministern förbereder en mer samlad översyn av kulturarbetarnas villkor när det gäller moms- och skatteregler, upphovsrätt, trygghetssystem och villkor för eget företagande. Hittills har vi inte sett röken av något initiativ. Jag har några frågor till kulturministern.
Förbereder kulturministern en samlad översyn över kulturarbetarnas villkor? Vad är det i så fall för typ av förslag som kulturministern tänker presentera? Kommer dessa förslag att få någon effekt innan den försämrade arbetslöshetsförsäkringen börjar gälla? Varför presenterades inga konkreta förslag i samband med budgetdebatten förra året trots löften om detta?