Eva Johnsson (KD):
Att komma i slutet av en debatt innebär alltid att man har fått skriva om sitt anförande ett antal gånger. Jag ska dock försöka göra en gemensam sammanfattning som ni alla säkert kommer att tycka är alldeles utmärkt.
Inledningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet så att det är gjort. Jag måste kort kommentera det som har sagts tidigare i debatten.
Vi har allihop fått höra oppositionens syn på alliansens utbildningspolitik. Jag vill stanna upp vid och kommentera tre olika beteckningar.
Vi har fått veta att vi inom alliansen sorterar eleverna. Ja, det kanske vi gör - till skillnad från den tidigare regeringen. De sorterade ju inte.
De lade alla elever i en hög och sade att alla ska kunna lika mycket och likadant. Man kan jämföra med om vi skulle plocka in en höjdhoppsställning här i plenisalen - det kan vara opraktiskt, men vi tänker oss det - och lägger ribban på 1,90.
Sedan säger vi till samtliga i utskottet: Vi sorterar inte bort någon. Vi kommer att tillåta alla att hoppa 1,90 i dag innan vi är klara. Så resonerar vi inte inom alliansen när det gäller utbildning. Vi säger: Vi är olika. En del hoppar en meter, någon hoppar 40 centimeter, någon glider över och någon hoppar 2,30.
Vi tycker att alla har gjort sitt bästa utifrån sina förutsättningar, men alla ska inte göra likadant. Det bygger naturligtvis på vår människosyn. Vi har en människosyn som bejakar olika typer av kunskap. Vi gör ingen värdering av det. All kunskap är viktig och behövs.
Vi har också fått höra att vi, till skillnad från oppositionen, slaktar vuxenutbildningen.
Tidigare i debatten har mina kolleger stannat upp vid de regionala samordnarnas och högskolornas begäran om platser, vilket vi i alliansen har haft som utgångspunkt vid vår tilldelning.
Yrkeshögskolorna anser att de inte kan bygga ut med mer än de ungefär 4 500 platser som tillförs 2010. Oppositionen gör som de alltid brukar göra.
Man kan likna det vid en tennismatch där vi ställer högskolan på ena sidan planen och vräker in bollar på andra sidan planen och säger: Spela nu en match med hög kvalitet. Det är svårt. Det är bättre att bollarna kommer en och en så att man får sikta på en boll i taget. Det är kvalitet.
Vi har en utbyggnad som är klok och förståndig och enligt högskolornas önskemål. Vi har en utbyggnad av högskolorna som är klok. Alliansen och vi kristdemokrater menar att kvalitet och platser måste följas åt. Mängd är inte någon definition på kvalitet.
Vi har fått höra att vi i god tid före valet ska få veta vad oppositionspartierna kommer att tycka i de här frågorna. Det känns ju betryggande. Det är oerhört mycket som vi kommer att få veta några veckor före valet. Spänningen blir inte mindre för varje månad som går.
Frågetecknen är fortfarande många. Så över till alliansen. Mina kolleger har tidigare på ett alldeles utmärkt sätt redovisat hur vi avser att bygga ut högskolorna. Det handlar naturligtvis om en satsning som är mycket klok och balanserad.
Den följer också de behov som har efterfrågats från högskolor och yrkesutbildningar. Yrkesutbildningen har länge varit eftersatt. Alliansregeringen har på allvar påbörjat återrestaureringen av yrkesutbildningen som varit försummad under flera år. Vi har infört gymnasial lärarutbildning.
År 2009 samlades all eftergymnasial yrkesutbildning i en gemensam organisation, den så kallade yrkeshögskolan. För några veckor sedan beslutade riksdagen att förbättra yrkesförberedande program på gymnasiet och göra den gymnasiala lärlingsutbildningen permanent från 2011. Vi har fått höra om satsningarna. Jag ska inte utveckla det ytterligare.
Det är onödigt med upprepningar när debatten har pågått så länge. Jag vill ändå stanna upp en liten stund vid något som har berörts tidigare i debatten, nämligen kårobligatoriet. Jag är glad över det principiellt mycket viktiga beslutet. Att kollektivansluta människor till föreningar är något som för länge sedan borde ha varit borta.
Därför är riksdagens beslut välkommet. Samtidigt är det viktigt att studentkårernas arbete med studentinflytande inte går om intet. Regeringen tillskjuter 20 miljoner kronor för att garantera studenternas medverkan i lärosätenas kvalitetsarbete.
Sveriges förenade studentkårer får ett bidrag på 2 1⁄2 miljoner kronor för att klara av den omställning som det slopade obligatoriet för med sig. Bidraget innebär dock inte att kårerna inte behöver engagera sig i medlemsvård. Det gäller för studentkårerna som för allt annat föreningsarbete.
Kårmedlemmarna kommer även i framtiden att vara nödvändiga för att finansiera kårernas verksamhet. Avskaffandet av obligatoriet kommer därför att ställa hårdare krav på kårerna att ta hand om sina medlemmar. De måste ha ett innehåll som lockar studenterna att bli medlemmar. Det kommer i sin tur att leda till en bättre kårverksamhet. Herr talman! Jag är mycket glad för det här betänkandet.
Jag är väldigt glad över alliansens skolpolitik, och jag är väldigt glad för att vi har fått en skolpolitik som inte bara bygger på kvantitet utan också på kvalitet där all kunskap är viktig.