KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Tack så mycket, jordbruksministern! Men vi kommer ju inte längre. Jordbruksministern påstår att det är bra som det är. Han är nöjd med den nuvarande lagstiftningen. Det är bara det att förövarna inte vet vad som gäller, säger ministern. Han är nöjd med den lagstiftning som finns i dag, att det är tillåtet att begå sexuella övergrepp på djur.
Bara inte djuret lider, säger jordbruksministern här. Vem ska bevisa motsatsen? Jag tycker inte att man kan vara nöjd med det. Det skulle ju vara en kraftig markering från vår sida om vi säger att det inte är tillåtet. Precis som jag sade i mitt förra inlägg handlar inte det här om moralism, absolut inte. Folk får göra som de vill, bara de inte ger sig på djur och barn.
Jordbruksministern borde kanske titta på Norge. Där har man bestämt sig nu. Efter långa diskussioner både med enskilda och med organisationer har den norska regeringen lagt fram ett lagförslag som är väldigt skarpt, där sexuella övergrepp på djur förbjuds och plikt att anmäla brott mot djur införs. Det ska nu ut på remiss. Det kanske kunde vara något att titta på hur Norge gör.
Skulle jordbruksministern kunna tänka sig att åka till Norge och titta närmare på det exemplet? Varför inte ta det material som Djurskyddsmyndigheten redan har lagt fram som förslag? Visserligen har ni lagt ned Djurskyddsmyndigheten, men ni kan ändå använda de förslag som den hann utforma innan ni lade ned den.
Det går att skicka ut det förslaget på remiss och sedan utforma lagstiftning, för så noggrant har man gjort rapporten. Det blir mina frågor: Kan jordbruksministern tänka sig att titta på det norska förslaget, som de arbetar med nu?
Eller kan jordbruksministern tänka sig att införa förslaget som Djurskyddsmyndigheten arbetade fram innan ni lade ned den? Svårt att bevisa, säger jordbruksministern. Är allt som inte går att bevisa tillåtet då? Det blir lite holländsk attityd, tycker jag. Vi kommer ändå inte åt de där hascharna så vi kan lika gärna tillåta det. Jag tycker att det blir lite laissez-faire .
Vi ska väl tydligt markera från samhällets sida vad vi tycker är rätt och riktigt och vad vi tycker är fel. Det är ett civilt samhälle som sätter upp normer och regler och tar kraftigt avstånd från det som vi tycker är fel.
I det här fallet hoppas jag att jordbruksministern håller med mig om att sexuella övergrepp på djur är något som samhället inte ska acceptera. Det borde vara så att det inte bara är brottsligt om man kan bevisa att djuret har lidit skada, för det är väldigt svårt att bevisa det.
Det skulle vara mycket lättare att ha en lagstiftning där alla har begått ett brott som har förgripit sig sexuellt på ett djur.
Monica Green (S):
Jordbruksministern sade att problemet var att det är en bedömningsfråga. Sedan ändrade han sig under de sista 30 sekunderna och sade att det kanske inte bara är en bedömningsfråga utan att det också är svårt att få tag på förövarna.
Om bedömningen faller på att det är svårt att bevisa - då är det så i all lagstiftning vi ska införa. Varje gång man i Sverige diskuterar nya lagstiftningar finns det alltid människor som frågar var gränsen ska dras. Var ska gränsen dras, och hur ska det gå till? Det blir alltid så när nya lagar införs. Sedan är det rättspraxis som visar var gränserna hamnar.
Det är trist att använda sig av det argumentet, men jordbruksministern ändrade sig på slutet och kom på att det inte var fråga om det skälet. I stället var det fråga om att det inte går att få tag på förövarna. Jag vet ett bra sätt.
I stället för att ha det som i dag, nämligen att det är förbjudet bara om det går att bevisa att djuret har lidit fysisk eller psykisk skada, är det bättre att införa en lagstiftning där alla som har förgripit sig sexuellt på ett djur har gjort något lagvidrigt. Då visar vi från samhällets sida vad vi menar. Då gör vi en kraftfull markering.
Om det blir en skyldighet att anmäla när man har sett ett sådant brott kan vi lättare komma åt förövarna. Politik är att faktiskt vilja gå vidare, sätta ned foten och säga att vi nu ska införa en lagstiftning som skärper reglerna - att det ska vara förbjudet med sexuella övergrepp på djur. Jag hade velat att jordbruksministern hade sagt detta i dag.
Jordbruksministern har ytterligare två minuter för att säga detta. Jag hoppas än.
Monica Green (S):
Tack så mycket för svaret. Jag skrev interpellationen till EU-minister Cecilia Malmström. Jag tänkte inte på att hon bara är pratminister och inte har ett eget fögderi eller är ansvarig för någonting utan åker omkring och är bisittare när ministrarna åker runt och pratar om olika sakfrågor. Det är bra att vi har en EU-minister som pratar bra om EU.
Jag tänkte att hon också hade ett ansvar för vissa av områdena. Men jag diskuterar gärna med socialministern, även om jag hade några direkta frågor till Cecilia Malmström. När hon var EU-parlamentariker drev hon frågan om en särskild EU-kommissionär som hade ansvar för barnfrågorna, ungefär som socialministern har här som barnminister.
Det hade varit intressant att höra hennes synpunkter på det. Men det kanske Göran Hägglund kan svara på. Göran Hägglund säger att det går framåt med arbetet för barnen inom EU. Det finns många frågor där vi flyttar fram positionerna inom EU och så även när det gäller barn. Men vi har väldigt mycket kvar att göra. Det finns väldigt många utsatta barn.
Alla barn ska ha rätt att äta sig mätta varje dag. Alla barn ska ha rätt att gå i skolan, skyddas mot olika fysiska och psykiska övergrepp och tas om hand när de blir sjuka. De ska både slippa att bli utsatta för våld och vara vittnen till våld. Det sker i det här landet. Det finns barn som säljs som sexslavar och som tvingas vara tjuvar.
Men det sker också i resten av EU. Det är precis som Göran Hägglund säger. Vi ska se till att vi föregår med gott exempel i det här landet. Vi borde se till att barnfattigdomen minskar och inte ökar. Vi kan säkert också bidra med ett och annat gott exempel för att dra med oss bland annat de nya medlemsländerna.
Det är bara 50 mil bort från Stockholm som vi har tusentals gatubarn. Det förekommer i dag i Lettland gatubarn som inte har någonstans att ta vägen på nätterna. Det är så många barn i de nya medlemsländerna som behöver tas om hand och skyddas för att inte bli utsatta för sexuella övergrepp eller säljas som sexslavar. Det är vad som i allmänna ordalag kallas för trafficking.
Men man ska kalla saker för deras rätta namn. Det är sexslaveri det handlar om. Det är därför det är så viktigt att vi hela tiden flyttar fram positionerna för barns rättigheter i EU och hela tiden påpekar vikten av att alla medlemsländer måste göra sitt.
De nya medlemsländerna har en ganska aggressiv skattelagstiftning och det vi kallar platt skatt. Där ser vi hur klyftorna ökar och att man inte kan ta hand om de mest utsatta. Jag hoppas inte att vi är på väg ditåt i Sverige. Vi behöver lyfta upp FN:s barnkonvention och hur socialministern jobbar med det.
Vi ska se till att alla medlemsländer jobbar med det och att alla medlemsländer avskaffar aga. Vi ska se till att alla länder accepterar minoritetsspråk och att alla medlemsländer också tar hand om barn som har hiv/aids. Det handlar också om barn som växer upp i regnbågsfamiljer och att vi accepterar och tar hand om barn som har särskilda behov.
Det finns mycket att göra för barn inom hela EU. Jag hoppas att Sverige kan bidra i det arbetet.
Monica Green (S):
Jag ställde frågorna till Cecilia Malmström, men jag konstaterade också att hon inte har något särskilt fögderi och inget särskilt ansvar. Det var det jag sade i mitt förra inlägg, och det står jag för. Prata eller diskutera är för mig de ord som jag använder. Jag står för det, och jag vet också att hon inte har något särskilt sakområde.
Det står jag för fortfarande även om Göran Hägglund blir sur på det. I motsats till Göran Hägglund tror jag att det har betydelse hur mycket skatter man tar in till ett land när det gäller hur stort skyddsnätet blir. Om man bestämmer sig för att social dumpning är bra bara vi får hit företagen kan ju det vara bra ett tag. Men klyftorna ökar i ett sådant land.
Självfallet är detta det egna landets beslut; det är sådant som varje land självt bestämmer över. Men jag är helt övertygad om att sådant påverkar det sociala skyddsnätet. EU har jobbat med att flytta fram barnfrågorna lite grann. Det är bra.
Bland annat ska EU etablera en omfattande EU-strategi för att effektivt främja och skydda barns rättigheter i EU:s inre och yttre politik. EU ska stödja medlemsstaterna i detta arbete. Jag menar att detta blir mycket ord.
Om man inte klär orden med någonting och inte ser till att de blir till praktisk handling riskerar man att det bara bli tjusiga tal när man gör överenskommelserna. Sedan åker var och en hem till sitt eget land och fortsätter som tidigare. Det är också därför Lissabonstrategin har varit bra eftersom man där kan mäta och jämföra länderna med varandra. Hur mycket barnomsorg har man byggt upp?
Hur stort är skyddsnätet i respektive land? Och hur många flickor får gå i skolan? Lissabonfördraget är bra på det sättet att det visar förhållandena, men det har inga återkopplingar på det viset att man måste genomföra någonting. Men förhoppningsvis vill inte länderna bli sist på listan. Vad tänker barnministern nu göra när Sverige blir ordförande i EU det här halvåret? På vilket sätt tänker han göra det?
Hur många barntoppmöten kommer att anordnas och på vilket sätt kommer barnministern att se till att det som är bra för barnen i Sverige lyfts upp? Det gäller förskolan och att vi har ett väl utbyggt socialt skyddsnät.
Vi ser till att vi accepterar regnbågsbarn, vi tar hand om hiv/aids-barn och vi ser till att barn med särskilda behov får sina behov tillgodosedda. Hur tänker barnministern se till så att barn med minoritetsspråk också lyfts upp när Sverige blir EU-ordförandeland?
Och tänker barnministern driva förslaget om att det behövs en särskild EU-barnkommissionär?
Monica Green (S):
Jag ställde ju mina frågor till Cecilia Malmström, och det är också därför jag vid mina samtliga tillfällen har kommenterat att hon inte har något eget ansvar och därför inte kan svara på de här frågorna. Jag reagerar förstås över att hon inte är här. Hade hon varit här hade jag frågat henne om hon bytt åsikt, eftersom Göran Hägglund nu säger att det inte är någon bra idé med en särskild barnkommissionär.
Tidigare har Cecilia Malmström uttryckt att hon har haft en sådan åsikt. Det hade varit spännande att veta. Hur blir det med barn som säljs till sexslaveri och barn som utsätts för våld och är vittnen till våld? Hur blir det med barn som tvingas att bli tjuvar? Det förekommer inom EU-länderna. Hur blir det med de regnbågsbarn som växer upp?
Det finns länder som faktiskt inte ens accepterar sexuella relationer mellan personer av samma kön. Hoppas förresten att det inte smittar av sig hit. När vi är ordförandeland måste vi se till att föregå med gott exempel och acceptera alla barn oavsett vilka föräldrar de har - om man bara har en förälder eller om man har föräldrar av samma kön.
Vi måste också se till att barn med särskilda behov får det stöd de behöver, och där kanske vi kan föregå med gott exempel när vi blir ordförandeland i EU. Jag ställde några frågor inledningsvis. Det handlar om hur man kommer att särskilt belysa barnfrågorna under Sveriges tid som ordförandeland.
Jag ställde också en följdfråga om det blir några särskilda toppmöten och vad dessa i så fall kommer att innehålla. I övrigt tackar jag för diskussionen och samtalet.
Monica Green (S):
Tack för att vi får ha den här diskussionen. Det var väldigt bra att statsministern ville komma till en interpellationsdebatt med Patrik Björck. Till en debatt med mig ville han inte komma när jag ställde frågor om hur regeringen sköter sitt arbete med jämställdhetsfrågor. Då valde statsministern att lämna över frågan.
Jag hade gärna debatterat detta med statsministern eftersom det ändå är han som är regeringsbildare, och det är han som har valt att inte ha hälften kvinnor i regeringen, utan det är viktigare med hälften moderater.
Det andra skälet till att jag just med statsministern ville diskutera genusperspektivet i regeringen var att det var fler kvinnliga ministrar som fick avgå för att de inte hade betalt tv-licens eller fuskat med skatten när det gällde barnflickor, medan det fanns manliga ministrar som hade begått samma typ av skattefusk och samma typer av misstag men som inte behövde avgå. Det hade varit intressant att få diskutera detta, och det skulle vara roligt att få höra de kommentarerna nu.
Det fanns också ett tredje skäl till den interpellation som jag framställde, och det gällde just den kontrollmakt som interpellationerna är en del av. Den sorgliga historien med den tidigare statssekreteraren blev aktuell just för denna kontrollmakt vid statsministerns frågestund, som för övrigt infördes av den förre talmannen Björn von Sydow.
Genom denna kontrollmakt uppdagades det att statsministern inte hade förtroende för sin tidigare statssekreterare. Alltså är det viktigt att delta i och använda sig av kontrollmakten, och då är interpellationerna ytterligare en sådan. Det är trist att statsministern tidigare har valt att inte delta.
Statsministern hänvisar hela tiden till sin företrädare. Det är väl jättebra att Göran Persson är en förebild för Reinfeldt, men man måste inte alltid göra som företrädaren. Om Patrik Björck ställer frågor om hur den nuvarande regeringen sköter sig är det inte så att han saknar fakta om hur den förra regeringen skötte sig.
Om Reinfeldt ser upp till Persson så mycket må det väl vara hänt. Men Fredrik Reinfeldt kritiserade Göran Persson för att han inte deltog i interpellationsdebatter. Då kan han sedan inte gärna säga: Ja, men min företrädare gjorde det ju inte, och därför behöver inte heller jag göra det. Enligt mitt sätt att se det deltar man i de interpellationer som man anser vara viktiga.
Jag är besviken på statsministern som inte har velat diskutera jämställdhetsfrågor här med mig i kammaren tidigare. Nu har vi alla möjligheter.
Nu kan statsministern få svara på varför det är så viktigt med hälften moderater i regeringen och inte med hälften kvinnor, varför det är hårdare press på de kvinnliga ministrarna så att de avgår när de har begått skattefusk med barnflickor och inte betalat tv-licens, medan manliga inte behöver göra det och varför statsministern negligerar de här frågestunderna.
Jag vill ändå påminna om att det var vid ett sådant tillfälle som han fick retirera när det gällde den statssekreterare som han inte hade förtroende för.
Monica Green (S):
Nu blev jag lite förvånad. Jag vet inte om statsministern försöker vara sarkastisk eller någonting över att socialdemokrater ger sina tidigare partiledare beröm. Jag vet inte om det är sarkasm eller vad det är. Det är väl inte konstigt att vi tycker att det är bra att Göran Persson tog Sverige ur krisen och att han hade ordning och reda på ekonomin. Det var en så stark ekonomi att vi till och med nu håller oss kvar i en god ekonomi. Det brukar åtminstone Anders Borg berömma Göran Persson för.
Det är väl inte konstigt att vi tycker att han har varit duktig på många sätt. Det tycker i alla fall inte jag. Sedan säger Fredrik Reinfeldt att han inte har någon respekt för riksdagsledamöter som ställer sådana frågor som vi gjorde. Vi har nämligen fel, enligt statsministern. Jag tycker att det är ganska cyniskt av en statsminister att säga så, att han inte har någon respekt för sådana riksdagsledamöter för att de inte tycker som han. Jag tycker att statsministern faktiskt ska visa oss respekt.
Vi ställer de frågor som vi tycker är viktiga för kontrollmaktens räkning. Jag har tidigare ställt frågor till statsministern om genusperspektivet och om jämställdhetsarbetet i regeringen, eftersom jag tycker att det är väldigt anmärkningsvärt att kvinnliga ministrar har fått avgå för att de har fuskat med barnflickor och tv-licens men att de manliga ministrarna, som har gjort samma misstag, inte har avgått. Det hade jag velat diskutera med statsministern.
Nu har statsministern möjlighet att svara mig. Jag vill inte att statsministern då säger: Monica Green visar jag ingen respekt för, för hon har ingen trovärdighet. Hon har en tidigare partiledare som gjorde så och så. Därför behöver jag inte svara Monica Green. Jag tycker att det är statsministern som visar väldigt dålig respekt inför riksdagsledamöterna och oss som kontrollmakt.
Monica Green (S):
Om man ska skryta om att man är en entusiastisk cyklist får väl jag också göra det eftersom jag ska köra halva Vätternrundan om någon månad. Miljöministern säger att jag drog in alldeles för mycket i debatten och att det blev för stort. Men jag lyssnade på Andreas Carlgrens svar till mig och ställde motfrågor.
I den förra interpellationsdebatten hängde Andreas Carlgren upp sig på att interpellanten lyssnade för lite och tittade för mycket i sitt manus. Nu lyssnade jag faktiskt och tog till mig det som Andreas Carlgren sade och tog upp det. Det var därför som den här frågan blev större än det som vi diskuterade från början. Miljöfrågan hänger faktiskt ihop med klimatet.
Det är jätteviktigt för oss att vi omedelbart sätter in åtgärder för klimatet. Men miljöfrågan och dess följdeffekter är betydligt större än det som klimat- och växthuseffekten innebär. Det handlar om att människor dör och drar på sig sjukdomar redan i dag på grund av trafiken, bland annat handlar det om partiklar som åstadkoms av dubbdäcken.
Det var därför som jag ville ha denna diskussion om vad vi kan göra för att människor varje dag ska känna ansvar för vad de kan göra. Kan man använda kollektivtrafiken? Finns det en tillräckligt bra kollektivtrafik som attraherar - som går i rätt tid, är snygg, lätt att använda och tillräckligt billig? Finns det andra vägar? Kan man cykla till jobbet? Varje dag borde människor tänka: Kan man ställa bilen hemma i dag?
Kan man göra en insats för att en annan människa inte ska bli sjuk? Det var det som jag menade att vi skulle diskutera.
Monica Green (S):
Tack, EU-ministern, för svaret! Jag skrev interpellationen därför att Carina Hägg har jobbat mycket framgångsrikt med de här frågorna inom Europarådet. Carina Hägg med flera har också väckt en motion i Sveriges riksdag om den här saken.
Då tyckte jag att det kunde vara intressant och spännande att få diskutera med ansvarig minister hur hon ser på frågan och hur det skulle kunna gå att genomföra detta rent praktiskt. Det svar som jag har fått går ut på att vi ska följa det i den mån det går.
Jag tror att man ska ha en framförhållning, om jag börjar med vilka hotell man ska anlita.
Ju tidigare man är ute och ju tidigare man ställer krav - det handlar om konsumentmakt och att det är väldigt många som ska anlita hotell under den här tiden - desto bättre går det att ställa krav: Vi kommer inte att utnyttja er om vi inte kan få de här garantierna.
Så gör organisationer i Sverige i dag: Vi behöver 150 hotellrum, men vi tänker inte anlita er om ni inte ser till att ta bort de porrkanaler som visas. Det handlar om konsumentmakt. I det här fallet är det en otroligt stark makt, eftersom det är så många hotellnätter som ska utnyttjas under det här halvåret.
Det skulle bli ett väldigt tryck på den svenska hotellrörelsen, som den svenska regeringen skulle kunna utnyttja. Eller man skulle kunna uppmana gästande länder att också utnyttja den typen av konsumentkraft. Det är så vi brukar förändra. Vi har gjort så i Sverige i alla fall.
Vi har ställt de här kraven från föreningshåll, från kommunernas håll och sedan från regeringshåll och så vidare. Det går alltså att flytta fram positionerna. Och ju tidigare man är ute desto fler hotell kommer att bli medvetna om att vi kommer att ställa de här kraven.
I samband med internationella arrangemang över huvud taget - det kan vara idrottsliga arrangemang, stora industriarrangemang eller politiska arrangemang eller samhällsarrangemang - där det kommer många deltagare från andra länder har det visat sig att prostitutionen ökar.
Det följer med de här arrangemangen. Det har vi upptäckt redan tidigare. Vi har försökt att få en debatt och även att stoppa vissa saker.
När det till exempel skulle vara OS i Aten försökte Sverige driva frågan om att vi skulle se till att vi inte hade människor som utnyttjade sexuella tjänster. VM i fotboll är ett annat sådant exempel. Detta gjorde vi av det skälet att vi vet vad det betyder med sexslaveriet.
Cecilia Malmström vet också vad det betyder med människohandel, att människor blir utsatta och att kvinnor och barn säljs som sexslavar, och den tragedi som det drar med sig. Jag kommer att fortsätta med fler frågor i mitt nästa inlägg.
Monica Green (S):
Jag tycker att det är bra att vi över huvud taget debatterar de här frågorna. Jag tror att vi måste upprepa dem om och om igen. Det är som med demokratin och jämställdheten. Man måste återerövra dem om och om igen. Många glömmer fort, och man ramlar snabbt tillbaka.
Vi måste framhålla den svenska modellen med den starka lagstiftning som vi har, och vi behöver flytta fram positionerna. Sverige är en förebild för många länder i fråga om sexlagstiftning och det är viktigt att vi lyfter fram den. Statsrådet sade att alla gäster kommer att bli upplysta om den lagen. Det skulle vara intressant att veta på vilket sätt det kommer att gå till.
Det är lite spännande att få veta när de får veta det och på vilket sätt den här upplysningen kommer att ske. Precis som Tina Acketoft sade är det visst konsumentmakt. Däremot håller jag inte alls med om de lovorden som hon strödde över den borgerliga regeringen. Jag har inte alls uppfattningen att det skulle vara bättre med jämställdheten nu. Jag tycker snarare att det har blivit en backlash under den här tiden. Där har vi olika uppfattningar.
Konsumentmakten kan användas. Det är bara att titta på de kartläggningar som statsrådet hänvisade till, och man kan också begära att hotellen ska stänga av sina porrkanaler. Man behöver inte säga: Jaha, okej, ni är inte ett porrfritt hotell, men eftersom det ändå inte fanns fler lediga hotell i den här staden får vi välja ert ändå.
Man ska i samband med det utnyttja tillfället och ställa kravet så att man flyttar fram positionerna. Det är därför som det är så bra att man kan utnyttja den här tiden till att kräva det så att fler och fler tar efter. Det menar jag att vi kan utnyttja ordförandeskapet till.
Dessutom måste vi utnyttja ordförandeskapet till att flytta fram positionerna när det gäller den svenska sexlagstiftningen. Som någon kommenterade här: Det hänger ihop med sexslaveriet, människohandeln, med barn och kvinnor som rövas bort och tvingas till sexturism.
Därför måste vi vara oerhört konsekventa och oerhört noggranna med vårt sätt att agera utåt. Jag har stora förhoppningar på EU-ministern som faktiskt jobbar mycket inför ordförandeskapet och med EU:s Lissabonstrategi och i samband med det är ute och pratar om hur vi ska kunna flytta fram positionerna och vad det innebär.
I samband med det kan man upplysa om och diskutera den svenska sexlagstiftningen här i Sverige men också i utlandet så fort man träffar andra representanter. Cecilia Malmström sade att hon har gjort det många gånger i strid med många andra.
Men jag tror att det bara är att fortsätta och fortsätta så som våra företrädare Anita Gradin och Margareta Winberg och så vidare har gjort. Våra företrädare har fortsatt och fortsatt trots att de har haft motstånd från många borgerliga ledamöter och från många representanter för andra länder. Man har inte gett upp.
Det är det jag menar: Här har vi en hävstångseffekt under tiden som vi är ordförandeland. Vi kan utnyttja det och lyfta fram vår svenska lagstiftning.