Jörgen Johansson (C):
Jag vill tacka för svaret på min interpellation. Det är helt rätt att jag har ställt en liknande interpellation till statsrådet Messing. Hon och jag var överens om att frågan skulle utvidgas till att även ge försvarsministern möjlighet att svara på den. Ursprunget till frågan är alltså om staten har tagit sitt ansvar. Ansvaret härrör sig från flytten av Volvo Aero från Arboga då 650 arbetstillfällen försvann. Flytten betalades av staten.
Samvetet från de inblandade parterna innebar att Volvo och staten satsade 100 miljoner kronor i ett så kallat riskkapitalbolag, Arbustum, som skulle bidra till nya jobb i Arboga. Eftersom avkastningen på det insatta kapitalet sattes så högt innebar det att inga jobb skapades under en tioårsperiod. Det innebar att Arbustum lades ned på hösten förra året. Frågan är om regeringen har hållit sitt löfte.
Som jag ser det är svaret entydigt nej. Jag delar alltså inte åsikten att regeringen har stått fast vid de löften som getts och konsekvent uppfyllt dem. Däremot håller jag med försvarsministern om att försvaret specifikt har hållit sitt löfte genom de jobb som har skapats via FM Log och FMV. Det är just här som lite av problemet uppstår. Arboga hade tidigare en arbetsmarknad som till 40 % var försvarsberoende.
I dag är det ca 30 %. På en sådan marknad är det givetvis inte bra i och med att man är för beroende av omvärlden - i det här fallet försvarsbeslut. Samtidigt finns det i Arbogaregionen en arbetskår som är kunnig i de frågorna. Nu när försvaret med rätta börjar se över försörjningssidan inom försvaret, och då med en koppling mellan offentligt och privat, framstår det här ur Arbogas synvinkel som mycket intressant.
Det skulle dels uppfylla de löften som regeringen tidigare har gett, dels ge förutsättningar att stärka utvecklingen av den civila sektorn i Arbogaregionen. Att göra Arboga till en försöksort i de här frågorna skulle vara helt i linje med de strävandena, som var tanken i bland annat det pressmeddelande som näringsminister Sundström gav ut vid det tillfället - jag tror det var den 23 februari 1997.
Jag har förståelse för att statsrådet har svårt att svara mer ingående på mina frågeställningar om den specifika utvecklingen för Arboga. Men att frågan diskuteras ser jag som ett första steg i en positiv utveckling för en av försvarsbeslut hårt drabbad ort. Beträffande förrådsverksamheten har jag också förståelse för statsrådets kommentar om lämpligheten att debattera en utredning som pågår inom försvaret.
Men både statsrådet och jag är väl medvetna om att om en förändring ska ske till gagn för Arboga är det i det här skedet som synpunkterna egentligen behöver komma fram. Av utredningen kan jag konstatera att man till stora delar för ett logiskt resonemang och kommer till en slutsats som troligtvis kommer att medföra en effektivisering av förrådshanteringen utifrån försvarets nya förutsättningar. Det är bra. Det som förvånar mig är lokaliseringen av förråden.
Här föreslås fyra orter. Alla fyra är belägna i tillväxtcentrum i Mellansverige. Samtidigt finns en väl uppbyggd förrådsverksamhet med möjlighet att vidareutvecklas som uppfyller den kravspecifikation man ställer i utredningen. Dessutom har regeringen uttalat att regeringen ska stötta Arboga som en tidigare drabbad försvarsort. Att jag nu tar upp frågan beror på att jag i den fortsatta diskussionen om etableringsort även vill ta med Arboga.
Jag är övertygad om att Arboga klarar sig väl i konkurrensen med övriga orter, bara man får möjlighet att vara med på spelplanen. Det jag reagerar på i statsrådets svar är beskedet om att regeringen genom ett konsekvent arbete har uppfyllt sina löften. Har statsrådet förståelse för att de drabbade i Arbogaregionen inte känner igen den beskrivningen?