KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
Jag måste säga att det är lite magstarkt av Annika Hirvonen att stå och prata om att en annan ledamot ljuger. Det ord jag använt är "mörkläggning". Det var faktiskt så att politiska tjänstemän i Regeringskansliet varnade och vittnade om att det inte hade gått rätt till, och utbildningsministerns närmaste medarbetare tog inte tag i det på ett rimligt sätt. Det är svårt att kalla det någonting annat än mörkläggning eller att man såg mellan fingrarna. Det låter på Annika Hirvonen som att man köper huvuddragen i Riksrevisionens kritik.
Detta tycker jag är bra - då kan man ta tag i de misstag som skett på Utbildningsdepartementet och hos Skolverket och ta oss vidare. Det som detta ytterst handlar om är ju kunskapen för barn och elever och att vi ska ha en skola som fungerar väsentligt bättre än vad den gör i dagsläget. Vi behöver både de här internationella undersökningarna och jämförelserna och välfungerande - på ett sätt som inte är fallet i dag - nationella prov som mäter vilka kunskaper barn de facto har.
Det handlar om jämförbarhet mellan klassrum och att kunna jämföra skolor inom en kommun eller, för den delen, i landet som helhet. Här måste vi ta ett steg framåt och bryta med den ganska slappa inställningen. När det nu är så att riksdagen redan för fem år sedan fattade beslut om att införa centralt rättade digitala nationella prov är det faktiskt rätt anmärkningsvärt att man bokstavligen har suttit på händerna under flera års tid.
Detta är en missad chans att styra och leda den svenska skolan. Kombinationen av detta och de stora misstag som regeringen och Skolverket har gjort innebär en skada. Den stora skadan är inte för den politiska debatten, utan den stora skadan är att man inte har vidtagit rätt åtgärder för att styra upp och utveckla svensk skola i fortsatt positiv riktning.
Lars Hjälmered (M):
För ungefär åtta år sedan stod Magdalena Andersson och lovade att Socialdemokraterna skulle leverera Europas lägsta arbetslöshet, en halvering av gängmord och skjutningar och en halvering av andelen underkända elever. Åtta år senare kan vi mäta hur det har gått. Den lägsta arbetslösheten i Europa har tvärtom blivit en av de högsta. Sverige sätter oönskade rekord när det gäller otrygghet och brottslighet.
Ungefär lika många elever slås ut i den svenska skolan nu som när Magdalena Andersson tillträdde i sin statsrådsroll. Detta visar om något att vi måste ändra utbildningspolitiken till att ha ett helt annat fokus på kunskap. Vi måste uppvärdera lärarnas roll och uppgift, helt enkelt så att lärarna ska leda undervisningen och bestämma i klassrummet. Fokus ska vara på fakta och kunskap. Vi måste ha helt andra verktyg för att följa upp och titta på hur det går för elever och för skolor.
Vi kan stanna upp, fru talman, vid diskussionen om de centralt rättade rättvisa nationella proven. För fem år sedan krävde riksdagen att sådana skulle införas. Vad är då vikten av detta? Det handlar om att barn ska veta att man får en likvärdig bedömning när man gör proven. Detta ligger bland annat till grund för betygsättningen. Det är också viktigt för att veta hur det går i den svenska skolan i största allmänhet - mellan olika klassrum, mellan skolor, mellan kommuner och ytterst i landet som helhet.
De nationella proven i dag är inte jämförbara från ett år till ett annat. De har en orättvis rättning och kan därigenom bland annat inte stävja betygsinflation. Detta är ett moras från regeringens sida, att man inte har tagit tag i någonting som vore en rimlig och riktig reform - såklart tillsammans med mycket annat, fru talman. Då är vi tillbaka vid ordning och reda, fokus på kunskap och återupprättande av lärarnas roll och auktoritet. Det är det som är vägen framåt.
Lars Hjälmered (M):
Låt oss se på betyget efter åtta år med den regering som Linus Sköld stöder. Vi kan se att när det gäller löftet om att få bort, eller snarast halvera, som Magdalena Andersson sa, andelen underkända elever är man inte ens i närheten av att nå det. Då måste vi göra någonting annat. Fortsätter vi som nu funkar det inte. Det finns absolut skäl till självkritik. Jag ska vara tydlig med det. Betygssystemet är ett typexempel.
Jag och Moderaterna var delaktiga i utformandet av det tidigare, kursbaserade systemet, och vi kan bara konstatera att det är bättre att ha ett ämnesbaserat betygssystem. Det är ett exempel, och jag kan ge flera andra. Det handlar till exempel om inspektionen av skolor. För mig är det helt ofattbart att vi kan ha en inspektion som är så tandlös att man inte kan klippa till mot dåligt fungerande skolor på ett sätt som man borde kunna göra.
Trots det har vi inte kunnat se några lagskärpningsåtgärder från regeringens sida på ett så viktigt område. Vi kommer tillbaka till diskussionen om de viktiga nationella proven, fru talman. Där kom faktiskt ett besked så sent som i går från regeringen och Skolverket. Det senaste budet är att de ska införas 2029. Det är alltså fem år sedan riksdagen fattade ett beslut, och nu säger man 2029. Det är totalt tolv år.
En hel generation av ungdomar missar en chans att få rättvisa nationella prov. Jag måste säga att jag tycker att det är erbarmligt att man inte kan göra det snabbare. Det är också en tydlig prioritet för en ny regering, hoppas jag, att vända på detta. Vi kommer från Moderaterna, i samling med andra partier, att ha fokus på kunskap och på att göra reformer som utvecklar lärarnas roll. Vi kommer också att välja bort vissa förslag - det tycker jag att man ska vara tydlig med.
Socialdemokraterna och Miljöpartiet föreslår att man i sociala experiment ska bussa elever till dåligt fungerande skolor. Det är inte aktuellt, utan vi ska värna föräldrarnas roll och inflytande när det gäller att kunna välja förskola och skola.
Lars Hjälmered (M):
Europa svettas nu på grund av höga elpriser. Det handlar om saker som utsläppsrätter och kol men också om hemmasnickrade problem som i Sverige, med förtida stängd kärnkraft. Det pågår också en strid i Europa och Sverige om kärnkraftens framtid. Tyskland har ju till exempel valt att avveckla och sitter nu i knät på Putin för gasen. Det diskuteras om kärnkraften ska ses som hållbar eller fasas ut.
Tio länder i Europa har gått samman för att värna den svenska och europeiska kärnkraften. Möjligheten lades i regeringens knä, men Sverige skrev inte på ett omhuldat kärnkraftsbrev och tog strid utan valde i stället en avvecklingslinje. Min fråga, fru talman, är: Varför har Socialdemokraterna och Miljöpartiet valt att inte stå upp för den svenska kärnkraften i EU nu under hösten?
Lars Hjälmered (M):
Här hade alltså regeringen en chans att tillsammans med andra länder verkligen stå upp för den svenska kärnkraften och för företagsamheten, konkurrenskraften och klimatet. Man väljer i stället att inte göra det utan ha en passiv inställning. Bortom detta har regeringspartierna i riksdagen röstat för en förtida stängning av Ringhals reaktorer. Statliga Vattenfall väljer att investera i kärnkraft i Baltikum men av politiska skäl inte i Sverige.
Då dristar jag mig till att fråga: Varför är det viktigare för regeringen att avveckla kärnkraften än att rädda klimatet, fru talman?
Lars Hjälmered (M):
Jag skulle vilja fråga skolministern hur det är möjligt att det har tagit fem år från att riksdagen fattade sitt första beslut om att centralt rättade digitala nationella prov ska införas till att vi nu står i en situation där varken regeringen eller Skolverket har en lösning på plats. Nationella prov är bra för elever, för skolor och ytterst för Sverige. Men proven fungerar inte fullt ut bra i dagsläget. De rättas olika, och resultatet kan inte jämföras.
Kopplingen mellan nationella prov och betygssättningen är inte som den ska vara. Lösningen är en central rättning så att man får en likvärdighet och en möjlighet att jämföra både elever och skolor och mellan kommuner och ytterst hur det går för Sverige som helhet för att kunna få ett underlag för politiska beslut. Hur är det ens möjligt att det har kunnat ta fem år och att proven fortfarande inte är på plats?
Lars Hjälmered (M):
Faktum är att det är fem år sedan riksdagen första gången fattade beslut om att de centralt rättade digitala proven skulle införas. Eter det har regeringen bildligt talat suttit på sina händer. Skolverket har stretat emot, och någon lösning är tyvärr ännu inte på plats. Jag vill fråga skolministern: Kan hon här i dag ge ett tydligt datum när de centralt rättade av riksdagen önskade nationella proven kan vara på plats?
Lars Hjälmered (M):
Ett fasansfullt krig pågår i Ukraina. Folk dör. Folk flyr. Många har kommit till Sverige, och fler kommer att komma hit. Det kommer att kräva stora insatser av oss. Det kan bli tiotusentals ukrainska barn som ska börja i svenska skolor ganska snart, men vi vet inte hur många. Skolministern kunde på ett utskottsförhör tidigare i veckan inte redogöra för hur många barn som hon och regeringen bedömer kommer till Sverige och ska börja i skolan den kommande tiden.
Är det så att man inte har rekorderliga planer kommer det att bli mycket svårare för både enskilda skolor och enskilda kommuner att hantera situationen vi har framför oss. Därför vill jag fråga skolministern om hon i dag kan redogöra för sin och regeringens bild av hur många ukrainska barn som kommer att komma till Sverige för att snart börja i svensk skola.
Lars Hjälmered (M):
Ska vi klara detta kommer det att krävas olika insatser - svenskundervisning på ukrainska, anställningar, kanske nyanställning av pensionerade lärare och en lång rad andra lösningar. Ska enskilda skolor i Sverige klara detta, ska enskilda kommuner klara uppgiften, måste man ha en ordentlig plan. I detta måste man, även om det är svårt med olika scenarier, jobba med den bästa informationen man har. Hur många barn blir det? Vad är det man ska planera utifrån? I utskottsförhör kunde skolministern inte säga det, så jag undrar: Hur många barn räknar man med framåt?
Hur ser scenarierna ut?
Laila Bjurling (S):
Varför började Sverige slitas sönder; varför fick vi massarbetslöshet, undrade finansministern. Jag behöver väl inte påminna om vad vi socialdemokrater fick ta över efter den förra borgerliga regeringen. Därmed kanske vi kan avsluta den debatten. Självklart är det bättre för alla människor att få vara friska och jobba än att vara sjuka eller arbetslösa. Det råder det inga som helst delade meningar om. Det hjälper dock inte den som är sjuk eller arbetslös.
Vi är helt överens om att människor ska hjälpas och stöttas tillbaka till arbetslivet. Vi socialdemokrater vill till och med förbättra det borgerliga förslaget om nystartsjobb. För att människor ska känna trygghet och våga pröva något nytt behövs emellertid bra inkomstrelaterade försäkringar, och det är där den borgerliga fördelningspolitiken spricker.
Sänkta nivåer i socialförsäkringarna gör väl ändå inte att arbetsgivarna blir mer intresserade av att anställa Margareta som varit arbetslös i flera år. Det enda som händer är att Margareta får se sin tillvaro försämras rejält redan i januari nästa år. I stället för 80 % av den tidigare inkomsten får hon 65 %. Det handlar om över 2 000 kr i månaden för en lågavlönad kvinna.
Vi socialdemokrater vill minska skillnaderna mellan den som arbetar och den som är arbetslös eller sjuk genom att flera får 80 % i ersättning. Den borgerliga politiken innebär att klyftorna blir större genom sänkta ersättningar och genom högre skatt för den arbetslöse jämfört med den som har ett jobb. Tror finansministern verkligen att det blir flera jobb på det sättet?
Tror finansministern att det blir flera jobb genom att mer än var tredje TCO-medlem får sin disponibla inkomst halverad efter 300 dagars arbetslöshet? Tror finansministern att det blir flera jobb när en genomsnittlig TCO-medlem förlorar 80 000 kr om året på att vara arbetslös? Inte heller tycks finansministern vara särskilt bekymrad för att kommunernas utgifter för försörjningsstödet ska öka.
I propositionen om arbetslöshetsförsäkringen skriver regeringen att vissa av förslagen kan ha påverkan på kommunernas utgifter för försörjningsstödet men att det inte går att närmare bedöma. Dessutom skriver regeringen att även om det skulle innebära ökade kostnader för kommunsektorn är den kommunala finansieringsprincipen inte tillämpbar.
Jag kan berätta för finansministern att Gävle räknar med att utgifterna för socialbidrag, försörjningsstödet, kommer att öka med 15 miljoner kronor. Och i lilla Härryda räknar man med 4 miljoner i ökade utgifter. Det är säkert så små belopp att finansministern inte bryr sig, men i kommunerna betyder det att något annat viktigt får stå tillbaka. Menar finansministern att kommunerna inte ska få kompensation för detta?
Laila Bjurling (S):
Vi har hört finansministerns recept för flera jobb. Det är tydligen så att finansministern tror på detta. Det är försämrad a-kassa med högre egenavgifter, försämrad sjukförsäkring, försämrad föräldraförsäkring, försämrad förtidspension, dyrare trafikförsäkring, höjda hyror och stopp för byggandet av nya hyreslägenheter. Det är bara försämringar. Så ser den borgerliga regeringens försämringar ut.
Vad erbjuder ni i stället? Det är några hundralappar i sänkt skatt för dem som har jobb och kanske möjlighet för de arbetslösa att få jobb i ett skattesubventionerat städföretag. Till det säger vi socialdemokrater nej. Sverige ska inte konkurrera med låga löner och skattesubventionerade hushållstjänster. Vi ska konkurrera med hög kompetens och bra arbetsvillkor.
Med den grund som är lagd under den socialdemokratiska regeringens sista år ser vi hur jobben kommer i rasande rask takt. Det beror inte på de borgerligas insatser de här veckorna, utan det är en produkt av den socialdemokratiska regeringen. Det kommer nog att fortsätta ett tag till om inte den borgerliga regeringen lyckas köra allt i botten.
Jag tackar för den här debatten.
Laila Bjurling (S):
Jag tycker att det skulle vara trevligt om Fredrik Schulte lyssnade innan han kritiserade i talarstolen. Jag kan tala om vad jag sade, för jag har mitt manus här. Jag sade: Den internationella oron på finansmarknaden vill jag inte anklaga den borgerliga regeringen för, men det finns en hel del som är hemmagjort på grund av de stora skattesänkningarna.
Riksdagens utredningstjänst är helt partipolitiskt neutral, och den har visat att de fyra tiondelar som tjänar mest i Sverige har fått 70 procent av de borgerliga skattesänkningarna. De tre tiondelar som tjänar allra minst, alltså inte spädbarn och andra utan inkomst utan de som tjänar allra minst, har inte fått någon förändring eller till och med fått det sämre.
I en tidigare debatt här i kammaren tyckte Fredrik Schulte att det var helt i sin ordning, trots att den moderate statsministern alltid hävdar att skattesänkningar ska gå till låg- och medelinkomsttagarna. Och i dag är Fredrik Schulte stolt över att skattekvoten sjunker och säger att välfärden samtidigt ökar. Men tidigare i replikskiftet har vi ju hört att det inte är någon ökning av välfärden. Ni har inte kunnat tala om var ökningen finns.
Det säger Fredrik Schulte å ena sidan. Å andra sidan säger han igen, med den retoriska lilla rad som han har lärt sig, att man har sänkt skatterna samtidigt som välfärden har ökat. Fråga arbetslösa! Fråga de sjuka! Läs Aftonbladets artiklar om alla dem som nekas sjukpenning! Tycker Fredrik Schulte fortfarande att det är bra att de som tjänar allra mest också får den största skattesänkningen?
Laila Bjurling (S):
Det är löjligt att över huvud taget tro eller påstå att vi socialdemokrater räknar in spädbarn och andra barn när vi pratar om vilka som har fått försämringar när det gäller välfärdssystemet och vilka som har fått ta del av de skatteförändringar som ni, Fredrik Schulte, har gjort. Det är helt uppenbart att de tre lägsta decilgrupperna är människor som har inkomster och är över 18 år gamla. De har ändå fått försämrade villkor genom era skattesänkningar.
Sedan finns det naturligtvis många människor som har fått skattelättnader. Jag säger ingenting om det. Det är ju er grej. Ni vill ha det på det viset. Det är bra att Fredrik Schulte är tydlig och står för sin uppfattning att det är de rikaste som ska ha de största skattesänkningarna. Och de som ska betala är de som redan har det sämst: de som är sjuka, de som är arbetslösa och de som är pensionärer. Så mycket nytt är det i Nya moderaterna!
Nu har ni moderater varit på kommundagar, och där har ni tydligen bestämt er för att ni ska fortsätta sänka skatten. Hur ser Fredrik Schulte på det? Ska ni fortsätta sänka för oss med höga inkomster, eller är det någonting annat som ska ske? Är det den statliga värnskatten som ska bort nästa gång? Det ligger ju i linje med att de som har höga inkomster betalar så mycket skatt, enligt vad ni säger.
Eller kan Fredrik Schulte tänka sig att låta även pensionärer, sjuka och arbetslösa få vara med och få lite mer i börsen den här gången?
Laila Bjurling (S):
Jag skulle vilja prata med Jörgen Johansson om skattefusk eller, rättare sagt, jakten på skattefuskare. Vi vet att många stora förmögenheter göms undan på hemliga bankkonton i Andorra, Liechtenstein, Schweiz och vad de här skatteparadisen nu heter. Den borgerliga regeringen svarar med att ta bort förmögenhetsskatten.
Vi vet att många fuskar med svart arbetskraft när det gäller städning och hushållsnära tjänster av olika slag, barnpassning, trädgårdsskötsel. Den borgerliga regeringen svarar med att i stort sett ta bort skatten för de tjänsterna. Tycker Jörgen Johansson att det är den rätta vägen att få bukt med skattefusket, att ta bort de skatter som det fuskas med?
Laila Bjurling (S):
Skatteverket har beräknat att det så kallade skattefelet, alltså både misstag och rent fusk, är så stort som 133 miljarder kronor. Nu har den borgerliga regeringen genomfört Socialdemokraternas förslag om certifierat kassaregister och personalliggare, och så har man sänkt förmögenhetsskatten och infört skattereduktion för hushållsnära tjänster.
Det är liksom de åtgärder som är gjorda för att komma till rätta med skattefusket. Ni har egentligen inga andra egna idéer, såvitt jag kan förstå det hela, utom när det gäller det som ni kallar för bidragsfusk. Den som är hemma och vårdar sina sjuka barn ska i fortsättningen tvingas visa upp ett intyg från förskolan om att barnen inte har varit där.
Försäkringskassan gör två miljoner utbetalningar om året för tillfällig vård av barn. Alla de här utbetalningarna ska verifieras med intyg från förskolan. Två miljoner intyg ska skrivas av förskollärarna i stället för att de bedriver pedagogik. Två miljoner intyg ska hanteras av Försäkringskassan i stället för att de stöttar de sjuka. Där visar den borgerliga regeringen verkligen krafttag.
Skattefelet är 133 miljarder kronor. Vård-av-sjuka-barn-felet är kanske 2 1⁄2 miljard. Vore det inte bättre att använda resurserna till att komma åt skattefuskare i stället, Jörgen Johansson?
Laila Bjurling (S):
Eftersom Marie Engström inte har någon mer replik ska jag å hennes vägnar säga att jag inte har hört henne, och inte någon annan heller, säga att alla fattiga är goda och alla rika onda. Det kan vi lägga åt sidan, tycker jag. Däremot hörde jag Lennart Sacrédeus säga att man ska kunna leva på sin egen lön. Det var en mänsklig rättighet att ha en viss del kvar av lönen. Då sänker ni skatten med ena handen och höjer med den andra.
Ni åstadkommer en stigande inflation som gör att värdet av lönehöjningar urholkas. Ni vägrar arbetstagarna avdrag för deras avgifter, för facken och a-kassan. Men arbetsgivarna har full avdragsrätt för avgifter till sina organisationer. Samtidigt talar Lennart Sacrédeus sig varm för att gåvor till ideella organisationer ska bli avdragsgilla.
Att människor har både råd och vilja att skänka pengar till ideella organisationer och ideell hjälpverksamhet ser vi otaliga exempel på genom alla tv-galor med olika förtecken. Miljontals kronor skänker man frivilligt. Det verkar inte vara något stort problem med det i dag, såvitt jag kan se.
Däremot kan vi se hur hundratusentals människor lämnar facket och a-kassan för att de inte har råd att vara kvar längre. Det handlar förstås om den borgerliga regeringens chockhöjning av avgifterna till a-kassan. Men att avdragsrätten försvinner är också en bidragande orsak.
Jag vill fråga Lennart Sacrédeus: Tycker Lennart Sacrédeus verkligen att det är viktigare med avdragsrätten för frivilliga gåvor till ideella organisationer än med avdragsrätt för avgifter till facken och a-kassan?
Laila Bjurling (S):
Varför vill vi att fackföreningsavgiften och a-kasseavgiften ska vara avdragsgilla men inte avgifter till Röda Korset och Pingstkyrkan? Det handlar om balansen på arbetsmarknaden, Lennart Sacrédeus. Så enkelt är det. Arbetsgivarna får göra fullt avdrag för sitt medlemskap i olika organisationer. De är en förhandlingspart på ena sidan. Då är det väl fullständigt rimligt och rättvist att också förhandlingsorganisationen på andra sidan får göra avdrag för sina avgifter.
Det är fullständigt självklart och rättvist, tycker jag. Sedan är det också jätteviktigt att samhället stöttar ideella organisationer i det viktiga arbete som de gör. I det här betänkandet skriver utskottet att "den frivilliga hjälpverksamheten i ideella föreningars regi frigör ett engagemang och bidrar till betydelsefulla insatser på många håll där de offentliga inte räcker till." Det är en syn som jag inte riktigt delar.
Jag tycker inte att de ideella insatserna ska ersätta de offentliga när de inte räcker till utan de ska vara ett komplement till de offentliga insatserna, och det är jätteviktiga kompletterande insatser. Ett annat exempel är det som jag pratade om i mitt anförande och som Marie Engström ställde frågor om i sitt replikskifte, nämligen frivilligarbetarna, stödfamiljer, kontaktpersoner, gode män och så vidare. De ska inte få göra avdrag för sina omkostnader.
Arbetstagare ska inte få göra avdrag för avgifter till fack och a-kassa, men den som har lust att skänka pengar till Pingstkyrkan eller Röda Korset ska få sin skatt minskad. Är det Lennart Sacrédeus uppfattning om rättvisa?
Laila Bjurling (S):
Jag skulle vilja tala om för Ulf Berg att det faktiskt lönar sig att bekämpa skattefusk och skattebrott. Vi har haft de riksprojekt som Skatteverket har bedrivit när det gäller taxi. De har gett 100 miljoner extra i skatteinkomster. Riksprojektet Uthyrning av arbetskraft har gett 2 1⁄2 miljard extra. Det är inte bara vi socialdemokrater som tycker att det är bra att vi får in de skatter som vi har beslutat att vi ska få in.
Vi är i gott sällskap med Svensk Handel, byggindustrin, hotell- och restaurangbranschen och säkert många fler verksamheter. Jag vidhåller fortfarande att den borgerliga regeringen är alldeles för passiv i de här frågorna. Ni sänker kraven för att få F-skattsedel. Tycker ni sedan att det är för mycket svart arbetskraft i någon bransch tar ni bort skatten för den branschen i stället för att se till att få in de pengar som vi har beslutat om.
Om man vill anställa en poolskötare till sitt fritidshus i Spanien säger ni att det är okej att man då inte är med och bidrar till den svenska välfärden med skattepengar: Gör avdrag på skatten! Vi tycker inte att det är rimligt att man gör så. Ni har däremot inte varit passiva när det gäller att jaga sjuka och arbetslösa. Ni var snabba med att öka kontrollen av föräldrar som är hemma och vårdar sina sjuka barn.
Varje gång en förälder är hemma med sjuka barn måste förskolans eller skolans personal använda sin tid åt att skriva intyg till Försäkringskassan. Intyget ska sedan Försäkringskassan behandla manuellt. Skattefelet är 133 miljarder om året, och den borgerliga majoriteten har inga idéer om hur det ska stoppas, men de kräver två miljoner intyg om året för att kontrollera föräldrar som sköter om sina sjuka barn.
Tycker Ulf Berg att det är rimliga proportioner?