Morgan Johansson (S):
Jag tänkte precis säga det: Om Jonas Andersson vill debattera med Märta Stenevi får han begära en interpellationsdebatt med henne. Nu håller vi oss i stället till den här frågan, som handlar om integration och om återvandring. Efter tre minuter, i slutet av sitt inlägg, kommer Jonas Andersson ändå in på den vanliga eländesbeskrivning som Sverigedemokraterna ägnar sig åt och som vi har hört i många år.
När vi 2015 och 2016 hade den stora flyktingkrisen kom det över 160 000 asylsökande på ett enda år, och vi hade en besvärlig situation. Då fick vi från regeringens sida helt enkelt ingripa och se till att strama åt lagstiftningen på ett sådant sätt att antalet asylsökande minskade - vilket det nu också har gjort, med ungefär 90 procent, så att vi nu har det lägsta antalet asylsökande till Sverige på 20 år.
Under 2015 och 2016 var Sverigedemokraterna ute nästan varenda dag och sa: Nu kommer arbetslösheten att öka. Nu kommer socialbidragen att öka. Nu kommer statsfinanserna att haverera, och allt kommer att kollapsa. Det var det budskap ni hade då, Jonas Andersson. Men ni fick ju fel i det. Det visade sig att Sverigedemokraterna hade fel i detta. Trots att vi gav väldigt många människor skydd från krig minskade arbetslösheten under förra mandatperioden.
Socialbidragstagandet minskade, och statsfinanserna förstärktes. Vi amorterade av 130 miljarder kronor på statsskulden. Det kollapsade alltså inte på något sätt utan snarare tvärtom; vi lyckades stärka både arbetsmarknaden och statsfinanserna under den mandatperioden, vilket egentligen är remarkabelt med tanke på den stora humanitära insats som Sverige gjorde. Sverige har EU:s högsta sysselsättningsgrad och har haft det i många år.
Det finns alltså inget annat land i EU där befolkningen arbetar lika mycket som den gör i Sverige. Så är det faktiskt, och det spelar ingen roll om man räknar andelen sysselsatta eller arbetade timmar. Det är en förklaring till att våra statsfinanser är så starka, nämligen att Sverige har en arbetande befolkning. Det gäller också de flesta av dem som bor i utsatta områden.
De arbetar, betalar skatt och går till jobbet varenda dag - på byggen, i industrin, inom handel och hemtjänst och inte minst i sjukvården. 34 procent av alla våra läkare, som inte minst jobbar nu i pandemin, är födda i ett annat land. Samma sak gäller 39 procent av våra vårdbiträden och nästan 30 procent av våra sjuksköterskor.
Sverige hade alltså inte klarat en dag, påstår jag, utan alla de människor vi har som är födda utomlands men som hjälper till att bygga upp svensk välfärd. Sverigedemokraterna har aldrig erkänt, eller egentligen förstått, att det är på det sättet. Hade Sverigedemokraterna fått bestämma hade ingen av dessa människor fått vara i Sverige. Så är det ju faktiskt. Jonas Andersson lyfter fram frågan om återvandring.
Han vill att vi ska inrätta ett stöd för den som vill återvandra, och så hänvisar han till Danmark. Guess what? Ett sådant stöd har Sverige redan. Vi inte bara har det, utan vi har haft det i minst 30 år. Jag har försökt gå tillbaka och se när stödet inrättades en gång i tiden, och vi pratar någon gång i slutet av 80talet.
Ett stöd för återvandring till dem som vill lämna Sverige har alltså funnits här i över 30 år, och vi ökade till och med anslaget till just detta stöd förra året. Stödet har alltså funnits i minst 30 år, långt före Danmark. I sakfrågan slår Jonas Andersson därmed in öppna dörrar, fru talman.