Gustav Blix (M):
Vi ska i dag debattera utrikesutskottets utlåtande över EU-kommissionens arbetsprogram för 2013. Det är en årligt återkommande debatt. Vi stod här för ganska exakt ett år sedan i en likartad debatt. Det är ett av flera exempel på hur denna riksdag har blivit allt bättre på att göra en seriös och ordentlig granskning och ha en seriös och ordentlig debatt om EU och EU-frågor.
Det är viktigt att understryka hur bra vi är på det i Sverige. Det är också viktigt att understryka att det i utlåtandet finns en bred enighet om huvuddragen i de aktuella EU-frågorna. Vi har ett par motivreservationer, men i många viktiga EU-frågor är vi överens i denna riksdag. De gemensamma svenska intressena och värderingarna ska värnas, och vi ska tillsammans försöka vinna anhängare även i andra länder så att vi får ett EU som går åt rätt håll.
Herr talman! År 2013 ser fortsatt ut att bli ett tufft år för europeisk ekonomi. Men rätt hanterade kan kriser innebära stora möjligheter till förbättringar. Kriser kan också utgöra grogrund för farliga förenklingar och politisk populism av värsta sort - i värsta fall även för politisk extremism och våld.
Något av det farligaste som lätt sker i orostider är att länder sluter sig, att man försöker hålla omvärlden och verkligheten ute och i sin iver att skydda sig skapar nya och värre problem både för sig själv och för andra. Därför är det välkommet att vi i utrikesutskottet redan inledningsvis i bred enighet betonar vikten av att värna öppenheten.
Lösningen på Europas kris kan inte vara att stänga omvärlden ute, utan att vi vågar öppna upp ännu mer. EU ska vara engagerat i sin omvärld i ännu större utsträckning. Handel, student- och forskarutbyten, migration, utvecklingssamarbete och investeringar är viktiga exempel på detta. EU måste också fortsatt vara öppet för nya medlemmar och fördjupat samarbete med grannarna i såväl syd som öst och väst.
Vi får därför inte glömma att vi nu under pågående kris tar positiva steg som att vi snart kan välkomna Kroatien som ny medlem. Till följd av de senaste årens omvälvningar har EU nu möjlighet till fördjupade kontakter med grannländerna i Nordafrika och Mellanöstern.
Även om utvecklingen där på sina håll går i fel riktning på ett allvarligt sätt måste vi uthålligt göra vad vi kan för att hjälpa dessa länder till demokrati och rättsstat och det välstånd som marknadsekonomiska reformer och tillgång till den europeiska marknaden skulle kunna medföra. Herr talman!
Det finns som sagt en bred svensk enighet om värdet av öppenhet och frihandel samt om transparens, demokrati, lokalt självbestämmande och värnandet av marknadsekonomin. Jag vill rikta ett tack till övriga partier för att vi har en konstruktiv och stundtals intensiv debatt. Det stärker demokratin, och det stärker Sverige. Det gör våra argument vassare och bättre när vi ska försöka övertyga andra.
Därför är det viktigt att vi slutar måla ut relevant EU-debatt som ett utslag av EU-skepsis. Kritik och ifrågasättande är inte bara naturligt utan också välkommet och viktigt. Vänner är ofta de bästa och viktigaste kritikerna. Flera nationella parlament borde engagera sig. Goda exempel från Sverige och andra länder borde spridas till andra.
Det är en av de fem principer som David Cameron tog upp i sitt anförande förra veckan om hur han ser på britternas framtida förhållande till EU. Det är viktigt och välkommet att den debatten kommer, men vi får också vara försiktiga, så att vi inte i ivern att debattera EU:s institutioner backar från att lägga energi på att debattera de avgörande reformer som måste ske.
Cameron har rätt i sin första princip: EU behöver mer av inre marknad. Men den marknaden måste också vara fri och konkurrenskraftig. Här finns enorma nationella skillnader i Europa, framför allt vad gäller graden av ekonomisk frihet. EU:s friaste ekonomi finns i Danmark. Danmark kommer i en rankning som amerikanska Heritage Foundation gjort på nionde plats, en plats före USA.
EU:s minst fria ekonomi har Grekland, som kommer på 117:e plats, mellan Senegal och Malawi och i år passerat av Benin. Om man väger samman länderna kommer EU-27 på 42:a plats, efter till exempel Colombia och Uruguay, men strax före Peru. Eurogruppens 15 länder kommer först på 47:e plats, strax före Costa Rica.
Frankrike, med en av Europas största och viktigaste ekonomier, kommer på 62:a plats när man bedömer ekonomisk frihet, med samma poäng och plats som Rwanda. Det här är problem som vi aldrig kan lösa i Bryssel. Men vi kan inspirera och lära av varandra. Det kan handla om frågor som äganderätt, frihet från korruption, näringsfrihet, frihandel, öppenhet för investeringar och så vidare.
Om vi alla bara lärde av det bästa landet i varje kategori i en sådan här jämförelse och tog efter deras regelverk på varje område skulle Europa komma på andra plats. Vi skulle vara bland världens friaste ekonomier, och det tror jag vore ett väsentligt bidrag till att lösa och möta den kris vi nu har och också få ned den höga arbetslöshet som präglar och plågar vår kontinent. Här ligger utmaningen, men också möjligheten. Herr talman!
Det är dock viktigt att komma ihåg att inte alla samhällsproblem kan eller bör lösas av politiska beslut och regleringar. Det gäller i Sverige, och det gäller i Europa. Bara för att ett och samma problem finns på många håll i Europa innebär det inte att vi ska lösa dem i Bryssel. Det måste finnas ett tydligt mervärde i att vi löser problemen tillsammans.
I dessa frågor är vi hyggligt överens i riksdagen, men ofta oense med både kommissionen och Europaparlamentet. Ett särskilt problem är att svenska partier ibland har olika uppfattning när det kommer till dessa frågor beroende på om de sitter i Sveriges riksdag eller i Europaparlamentet. Det gäller inte minst den fleråriga budgeten, som nu ska förhandlas och förhoppningsvis även beslutas. Här har vi i riksdagen likartade prioriteringar.
Vi vill ha en restriktiv budget, hålla efter Sveriges avgift, reformera och dra ned kraftigt på jordbruksstöd och regionalpolitik och till och med avveckla jordbruksstödet om vi kan. I stället vill vi försöka satsa på tillväxtfrämjande forskning och infrastruktur. Tyvärr är vi alltför ofta ensamma om detta. Därför är det viktigt att vi engagerar oss i diskussioner och debatter på europeisk nivå och inte lämnar åt kommissionen och Europaparlamentet att ensamma sätta agendan. Här kan rådet vara en tydlig och viktig motvikt.
Det är därför noterbart att det i kommissionens långsiktiga vision, som nu målas upp i arbetsprogrammet, finns flera punkter som redan har fått tummen ned av EU:s stats- och regeringschefer. Kommissionen visar i sitt arbetsprogram att de anser att lösningen på Europas problem är "mer Europa". Men de flesta av de problem Europa har brottats med har skapats i ländernas huvudstäder och kan bara lösas i medlemsländernas regeringar och parlament.
Det kräver verklig förändring i form av tuffa, ibland rent av smärtsamma, prioriteringar av utgifter och kostnader, men också en tillväxtstrategi som vågar utmana privilegier, monopol, byråkrati och överregleringar och som åter kan skapa förtroende och framtidstro i ekonomin. Här har Sverige mycket att bidra med, och här har vi i Sveriges riksdag mycket att debattera och diskutera. Klarar vi detta kan vi komma stärkta ur krisen. Men huvudansvaret för att lösa detta måste ligga på de nationella parlamenten.
Vi kan då gemensamt ta steg som gör Europas ekonomi öppnare och friare. I detta ska Sverige vara en stark och engagerad röst. Det hoppas jag att vi kan fortsätta att debattera här i dag.