Carl Bildt (M):
Låt mig ta vid där Carl B Hamilton slutade. Jag håller med om att det är ett dilemma, och vi är medvetna om detta. Carl B Hamilton och andra säger att politiken inte har lyckats, och så är det i någon utsträckning. Kritiken antyder dock att det har varit likadant hela tiden, och så är det inte. Bortom det faktum att vi inte skickar pressmeddelanden och ger intervjuer i detalj förändras vårt agerande hela tiden. Vi prövar ständigt.
Som jag sade tidigare lyfter och vänder vi på alla stenar. Vi har vänt på en del konventionella och okonventionella stenar och på en del uppenbara och alldeles påtagligt mindre uppenbara stenar. Finns det ytterligare stenar att vända på försäkrar jag att vi kommer att göra det även om det tar oss till utkanten av vad vi normalt ägnar oss åt i svensk utrikespolitik.
Politiken förändras och aktiviteten fortsätter, men vi tror inte att det är lämpligt att skicka pressmeddelanden om varje detalj i detta. Det är en bedömning som är lika tydlig under denna regering som under den förra. Agerandet utvecklas dock ständigt. Cecilia Wigströms fråga gällde hur vi ska hantera FN-sanktionerna. Dem ska vi hantera på det sätt som vi alltid gör.
Vi hör till dem som är och ska vara rätt fundamentalistiska när det gäller att implementera beslut som fattas av FN:s säkerhetsråd. Det kommer vi alltså självfallet att göra när besluten väl når oss. Dilemmat bistånd eller inte bistånd illustreras också i diskussionen här. Marianne Berg säger att vi borde stoppa allt bistånd utom det humanitära. Det humanitära biståndet är dock en rätt stor del av det som ges.
Carl B Hamilton säger att vi borde ompröva allt bistånd, men det kanske inte är så klokt att börja ifrågasätta stödet till mänskliga rättigheter. Jag fick en konkret fråga - tack och lov fick jag lite information igen - om vad de andra medlemsstaterna säger. Inget land har motsatt sig kommissionens förslag när det gäller inriktningen av detta.
Vi ska inte glömma att det också har att göra med att vi har intresse av att engagera Eritrea i andra frågor som rör den regionala säkerheten. Det handlar inte bara om gränskonflikten mellan Etiopien och Eritrea, där Eritrea oavsett regim har mer rätt än den andra parten. Det handlar också om konflikten i Somalia och situationen i Sudan. Eritrea är en aktör.
Som europeisk union har vi intresse av att ha en relation till den aktören och av att ha en dialog med den aktören. Inom ramen för den dialogen är det naturligt att vi utnyttjar de möjligheter som kan finnas att föra fram andra frågor som kan vara av intresse för oss. Att förlora den kanalen skulle inte nödvändigtvis vara av intresse när det gäller att lösa det konkreta problem som vi diskuterar här.
Det är bra att vi då och då får denna möjlighet att diskutera saken också i riksdagen. Jag tror att vi är helt ense om vad vi vill uppnå. Vi är inte tysta med vad vi vill uppnå. Vi är inte tysta med vad vi tycker. Det är naturligt att man i riksdagen vill ha en något större öppenhet - jag skulle uppfatta det som relativt upprörande om så inte var fallet.
Men det är också naturligt att vi har att hela tiden pröva den framgångsväg som vi tror har störst förutsättningar. Jag kan försäkra att vi ständigt gör det.