Kristina Yngwe (C):
Tack så mycket för svaret, landsbygdsministern! I svaret står ganska mycket som vi är överens om. Landsbygdsministern säger till exempel att man vill öka livsmedelsproduktionen. Det håller jag absolut med om behövs.
Svensk livsmedelsproduktion har minskat drastiskt det senaste decenniet, och nu är knappt hälften av det vi äter producerat i Sverige, detta trots att svensk matproduktion är världsledande när det gäller miljöhänsyn och djurvälfärd. Vi exporterar alltså i dag miljöpåverkan utomlands, till länder där kraven är lägre och djurvälfärden sämre. Det kan vi inte acceptera. Landsbygdsministern vill stärka lantbrukets konkurrenskraft, och även där är vi överens.
Hårdare regelverk gör det svårare för svenska lantbrukare att konkurrera med billigare mat från länder med lägre krav. I ljuset av det är det såklart förvånande att man vill införa en handelsgödselskatt. Handelsgödselskatten infördes för 32 år sedan, 1982, och var då 60 öre per kilo. 1994 tredubblades skatten till 1,80 kr, och på den nivån låg den sedan till 2010 då Centerpartiet och Alliansen fick bort den.
Det är alltså den skatten som regeringen vill återinföra i ungefär samma form som den var tidigare. Som motivering anges att näringsbelastningen på Östersjön måste minska. Också där är vi överens. Näringsbelastningen på Östersjön måste minska. Låt oss titta lite grann på hur handelsgödselskatten har påverkat näringsbelastningen på Östersjön. Var det så, fru talman, att användningen av handelsgödsel åkte i höjden när skatten togs bort? Nej, jag kan berätta för fru talmannen att det gjorde den inte.
Handelsgödselanvändningen har stadigt gått ned, även efter det att skatten togs bort. Varken per hektar, per gröda eller totalt har användningen av mineralgödselkväve ökat, utan kurvan har varit stadigt nedåtgående, både före och efter det att skatten togs bort. Låt oss i stället titta på kväveläckaget, för det är trots allt inte mängden kväve som används utan mängden kväve som läcker ut i våra vattendrag som är det intressanta att titta på. Hur ser det ut?
Jo, i Sverige är det genomsnittliga kväveläckaget 14 kilo kväve per hektar. Hos våra kolleger i Danmark är snittet 63 kilo kväve per hektar. Av alla Östersjöländer har Sverige det lägsta kväveläckaget. Det har vi tack vare ett långsiktigt arbete med kunskapshöjande insatser som greppar näringen och tack vare insatser med fånggrödor och andra åtgärder inom ramen för Landsbygdsprogrammet. Men det är inte tack vare någon kväveskatt.
Jordbruksverket har räknat ut att en återinförd handelsgödselskatt teoretiskt sett skulle minska kväveutlakningen från svenska åkermarker med ca 1 500 ton. Det motsvarar 3-4 procent av dagens utlakning. Med dagens försäljningsvolym av mineralgödsel och med 1,80 kr per kilo skulle skatten dra in ca 300 miljoner per år, vilket också är den ungefärliga siffra som regeringen anger i sin budgetproposition.
Kostnaden för att minska utlakningen skulle därmed motsvara 200 kronor per kilo, en rekorddyr åtgärd i jämförelse med många andra åtgärder som man kunde vidta. En mer effektiv åtgärd är till exempel en ökad samverkan kring lantbrukets påverkan runt Östersjön. Greppa näringen är en sådan framgångsrik exportåtgärd där man arbetar med konkreta lösningar som är till nytta både för miljö och för ekonomi i länderna runt Östersjön. Det som inte är en framgångsrik exportprodukt är just handelsgödselskatten.
Sverige var nämligen det enda landet i EU som hade den skatten, en skatt som i efterhand visade sig vara både ineffektiv och dyr. Den vill regeringen återinföra. Därför frågar jag: Hur i hela fridens namn kan regeringen i en situation där bönder dag för dag förlorar mark gentemot utlandet bestämma sig för att återinföra en världsunik och faktiskt ganska verkningslös skatt som kostar lantbruket flera hundra miljoner om året?