Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, finansministern, för svaret! År 2021 är ett oerhört tufft år för våra företag. Serviceföretagen har levt på randen till konkurser under lång tid eftersom airbags eller om man så vill buffertar, om man ens lyckats skrapa ihop sådana, har gått till att ha husen kvar och mat på bordet. Möjligheten att över huvud taget ha något sparkapital är inte många förunnat.
Vissa som har kunnat har belånat sina hem ytterligare, om bankerna gett möjlighet till detta. Andra har vänt sig till släktingar och vänner för att få en hjälpande hand med medel för att klara sin överlevnad. De som har kunnat har säkert ställt upp och gett lån om de tror att pengarna kommer fram i rimlig tid, så att företagen lyckas övervintra och klara pandemin. Fru talman!
Det här tär, det gnager i huvudet och i magen, och det påverkar den psykiska hälsan att leva med en stor oro för sig, sina anställda och det livsverk man har byggt upp. Det vill man inte se försvinna in i ett stort svart hål. Jag förstår den uppgivenhet och besvikelse som finns och kanske även desperation över att ha stått och få stå i kö till Tillväxtverket och hänvisas runt när man söker svar som ingen ger.
Man måste förstå att företagare som har gått och väntat på att få söka omställningsstöd för perioden augusti 2020 till februari 2021, och som uppfyllt tidigare kriterier i förra omgången, känner sig totalt lurade när det kommer nya spelregler och regeringen informerar om att beräkningsmodellen har gjorts om. Det blir en kalldusch.
Tänk er att företagen gjorde vägval där och då, tidigt 2020, utifrån beräkningar om att hålla ut till nu för att få stöd för att klara sig framåt. Då har man satsat på att hålla ut i nio månader, bara för att få veta att man inte tillhör dem med möjlighet att få stöd. Det måste vara frukantsvärt. Jag förstår att företagare har utgått från att de regler som gällde under den förra perioden också skulle gälla nu.
Jag skulle vilja höra finansministern berätta på vilket sätt regeringen har fått fram de här beskrivningarna till kommissionen med anledning av att länder skiljer sig åt. Dessutom blir det omänskligt att låta företagare leva i god tro men införa ett system som ger statsstödsregler på ett annat sätt än vad som var tänkt från början. Mattan rycks undan för dem som ska omfattas av det nya systemet.
Vad hade kommissionen egentligen för svar på statsstöd som inte gick att få utifrån de tidigare kriterierna? Vi vet att det var svårt för restaurangbranschen att kombinera omställningsstöd och permitteringsstöd. Vi vet också att stöd med krav på att personal ska vara anställda regelbundet har åsamkat företag som nyanställt bekymmer med så kallade säsongsarbeten som de alltid har, för det är normen för deras arbete.
De hamnar helt utanför möjligheten att söka. Vad vi också vet är att företagare med ägares hela livsdröm först sköter alla sina rörliga och fasta kostnader innan de gör någonting annat. De ger sin personal lön. De försöker ha dem kvar så länge det bara går. Och om de inte själva har möjlighet ser de i alla fall till att vänta några månader tills de själva kan få lön, och det kan vara en lång tid.
Företaget går alltid först. De som då sökt stöd och permitterats av ägarna förra våren har fått igång sin verksamhet under semestern, och de har då låtit bli att ta ut pengar för egen del. Då hamnar de på fel sida av stöden. Det är rätt enligt systemet, men det blir fel i en småföretagares vardag. Jag gläder mig åt de företag som kommit i fråga för det stöd som nu är.
Men jag lider med dem som fått nya spelregler och hamnat i utanförskap, så finansministern får bringa klarhet i kommissionens resonemang kring besluten om de nya förutsättningarna.