Arhe Hamednaca (S):
Jag börjar med att yrka bifall till vår reservation nr 1 som handlar om brottsförebyggande arbete. Jag tycker att det är mycket bra att den socialdemokratiska motionen 387 har fått utskottets bifall och att riksdagen därmed tillkännager att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag om en snabbare rättslig prövning av ungdomsbrott.
Fru talman! Att skapa trygghet från brott i vårt samhälle är ett av statens främsta ansvarsområden. Därför har satsningarna på rättsväsendet under en lång rad av år varit bra och nödvändiga.
Ändå kan vi se att det finns tydliga brister, som de långa handläggningstiderna inom rättsväsendet eller detta att häktade tvingas transporteras runt halva Sverige till höga kostnader. Det gäller också det faktum att polisen trots resursförstärkningar har svårt att öka sin effektivitet - bara för att nämna några brister.
Men den kanske allra viktigaste frågan är det brottsförebyggande arbetet. Om vi inte lyckas förhindra att unga hamnar i kriminalitet eller om vi inte klarar att ingripa tidigt för att bryta destruktiva mönster kommer vi inte att lyckas skapa trygghet i samhället oavsett de resurser som ges till polis, åklagare, domstolar och kriminalvård.
Jag menar att regeringen borde lägga betydligt större vikt vid det brottsförebyggande arbetet än vad som har skett hittills. Under regeringens fem år vid makten har i stort sett inga brottsförebyggande reformer skett. Tvärtom har jag kunnat se en utveckling i samhället som oroar mig.
Hög arbetslöshet, särskilt när det gäller ungdomar, bristande skolresultat och ökade kostnader för socialbidrag talar sitt tydliga språk. För inte så länge sedan presenterades en rapport från Rädda Barnen som visade att barnfattigdomen har ökat.
Inte mindre än 220 000 barn lever i fattigdom i dag - detta trots att Sverige är ett av värdens rikaste länder och trots att Sverige har klarat den ekonomiska krisen bra.
Den fördelningspolitik som har bedrivits under den borgerliga regeringsperioden har dragit isär landet och ökat klyftorna i samhället. Den procentenhet som tjänar mest har fått lika mycket i inkomstförstärkningar som 25 procent av svenska folket tillsammans. Resultatet har blivit att de som har sämst förutsättningar har fått det ännu sämre.
Självfallet påverkar detta familjers och barns möjligheter. Det finns tydliga samband mellan fattigdom och till exempel utbildningsresultat, etablering på arbetsmarknaden, hälsa, mobbning och trygghet i det egna bostadsområdet. Men det finns även tydliga samband mellan fattigdom, utanförskap, segregation och kriminalitet.
Det är i de stora städernas socioekonomiskt fattiga områden som en stor del av de debuterande kriminella rekryteras. Moderaterna gick till val 2006 med budskapet att man skulle minska utanförskapet. I stället har arbetslösheten permanentats på en hög nivå. Framför allt har unga drabbats.
Långtidsarbetslösheten har blivit ett allt större problem. Kampen mot arbetslöshet i de negativt segregerade områdena är central i det brottsförebyggande arbetet. Även boendesegregationen har ökat påtagligt i våra stora städer. Det bidrar till utanförskap och en känsla av vi och de.
Ett extra besvärligt problem är den ökade skolsegregationen. Unga människor som formas inför sitt vuxenliv är naturligtvis extra känsliga för att bli utestängda. Det har uppstått en machokultur bland många pojkar i skolan.
I den ligger att skolarbetet inte är viktigt, och det finns ett förhärligande av styrka och våld. De kriminella gängen och grupperna rekryterar medvetet ungdomar för att göra både grovjobb och handräckning i den kriminella verksamheten. Skolan och samhället måste stå upp mot en sådan utveckling.
Skolan behövs i arbetet med att leda stökiga barn och ungdomar rätt. Självklart är detta ett svårt arbete som ofta kräver professionell kompetens. Nedrustningarna på skolans medicinska och socialpsykologiska kompetens är därför en olycklig utveckling.
Jag som har invandrarbakgrund vet också av egen erfarenhet hur viktigt det är att involvera föräldrarna i skolans sociala arbete. Fru talman! Det brottsförebyggande arbetet måste ta sin utgångspunkt i den politik som leder till minskade klyftor i samhället, inte ökade.
Det är genom välfärdspolitiken och en aktiv politik för fler jobb som vi bygger grunden. När det gäller våra rättsvårdande myndigheter har de ett ansvar att ensamma och tillsammans med andra aktörer verka brottsförebyggande och för en bättre hantering av unga som begår brott.
För en kort tid sedan lämnade Riksrevisionens styrelse en redogörelse om polisens brottsförebyggande arbete. Kritiken från Riksrevisionen var skarp mot både polisens och regeringens sätt att hantera det brottsförebyggande arbetet. Polisen genomför inte mer än hälften av den brottsförebyggande verksamhet de har planerat för.
Effekten av de åtgärder som genomförs är också oklar, trots att 6 miljarder kronor per år läggs ned på denna brottsförebyggande verksamhet. Det handlar främst om bristande styrning.
Detta är en allvarlig och oroväckande kritik, och jag kan inte annat än undra om regeringen saknar politik, vilja och förmåga på detta område. Fru talman! Polisen har en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet.
Polisens arbete måste utvecklas mot mer kompetens och mer kontaktpoliser i landets alla skolor. Det innebär att en lokal polis knyts till varje skola. Dessa kontaktpoliser ska arbeta brottsförebyggande men också delta i andra av skolans aktiviteter.
Det är bara att konstatera att denna verksamhet ser olika ut beroende på var i landet du befinner dig. I några kommuner har man bedrivit en aktiv politik för att få ut poliser i skolan, men i väldigt många skolor runt om i landet har varken elever, rektorer eller lärare en aning om vem som är lokal kontaktperson från polisen.
Likadant är det med samverkansavtal mellan polisen och kommunerna. I vissa kommuner finns det samverkansavtal, men i andra saknas ett genomtänkt arbete för att nå ett bättre resultat. Det är viktigt att en ökad samverkan kommer till stånd mellan skolan, polisen, socialtjänsten och hälso- och sjukvården.
Kanske kan en sådan samverkan förstärkas genom bindande samverkansavtal. Även frivilligorganisationerna har en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet. Jag vill beröra ytterligare ett område som är viktigt för mig. Våldet mot kvinnor och andra nära anhöriga inom familjen är fortfarande alltför ofta förekommande.
Vi politiker måste bidra med att upprepa att det inte är acceptabelt att misshandla nära anhöriga. Återigen måste polisen och socialen skaffa mer kunskap om förebyggande arbete mot våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld.
Ge tillräckliga resurser till frivilligorganisationer så att de kan fortsätta sitt viktiga arbete och utöka de goda insatser de gör! Fru talman! För att bekämpa brottslighet behövs alla goda krafter i samhället. Det behövs samverkan i ett solidariskt samhälle. Samhället måste ta krafttag både mot själva brotten och mot brottens orsaker.
Jag yrkar än en gång bifall till den socialdemokratiska reservationen.