Sven Otto Littorin (M):
Vi har haft den mest expansiva finanspolitiken i hela OECD-området under krisen. Expansiviteten har varit 12 procent av bnp. Samtidigt har vi nu EU:s lägsta budgetunderskott. Vi har den mest expansiva politiken med det lägsta budgetunderskottet. Det är ordning och reda i statsfinanserna och kraftfulla tag för att komma till rätta med krisens effekter. Vi har i dag fler sysselsatta på svensk arbetsmarknad än 2006.
Vi har samtidigt en högre arbetslöshet i krisens spår, men inte 11,4 procent som var budgetprognosen i höstas utan 9,3 procent, det vill säga mer än två procentenheter lägre än vad prognoserna var så sent som i höstas. I dag är varslen nere på rekordlåga nivåer igen. Antalet nyanmälda lediga platser har under det senaste året stigit med 42 procent. Sysselsättningen ökar nu svagt igen.
Antalet registrerat arbetslösa hos Arbetsförmedlingen har under det senaste året ökat med 3 500 personer. Berit Högman säger att det krävs att det finns jobb att söka. Då vill jag påminna om att man i år räknar med 1,2 miljoner jobbyten på svensk arbetsmarknad. Arbetsförmedlingen räknar med att förmedla ungefär hälften av dem. Antalet nyanmälda lediga platser har alltså gått upp med 42 procent. Det finns jobb att söka.
Att i det läget, som Socialdemokraterna, vilja göra det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar eller för den delen straffa bort de mindre företagen i glesbygd genom att höja transportskatterna med 11 miljarder, är kirurgiskt träffsäkra sätt att göra just det som Berit Högman varnar för. Då straffar man bort jobben i detta känsliga läge från svensk arbetsmarknad. Jag ser fram emot att höra hur ni ser på den politiken. Slutligen vill jag säga något när det gäller låglönejobben. Om det hade varit sant, Berit Högman, hur hade det då sett ut i statistiken?
Är det verkligen den utveckling vi har sett de senaste fyra åren med borgerlig politik? Nej, sanningen är den att reallöneutvecklingen de senaste fyra åren, med skattesänkningarna som grund, aldrig någonsin har ökat så mycket. 99 procent av löntagarna på svensk arbetsmarknad har fått mer än 1 500 kronor kvar varje månad.
Det där hotet om låglönejobb, osäkerhet, passivitet och allt det där andra som jag nu har hört i 328 interpellationsdebatter är - med all respekt - inte verkligheten. Men vi har naturligtvis en utmaning i ett läge där nio av tio länder under förra året gick tillbaka i en ekonomisk tillbakagång och i ett läge där svensk export sjönk med 13 procent under förra året. Det går inte obemärkt förbi svensk industri eller svensk arbetsmarknad.
Det är självklart att det är så. Det är därför det är så glädjande att Volvo nu nyanställer och att Saab nyanställer och - återigen - att antalet anmälda lediga platser på Arbetsförmedlingen har ökat med 42 procent. Sysselsättningen ökar. Det är naturligtvis bra. Är jag nöjd med det? Självfallet inte. Så länge det finns en enda person arbetslös som inte vill vara det har vi en gemensam utmaning att se till att skapa förutsättningar för att fler arbetar och kommer tillbaka.
Då ska vi inte straffbeskatta de företag som ska anställa dessa ungdomar, till exempel, genom att göra det dubbelt så dyrt att anställa dem. Hur många nya jobb ger det att man höjer arbetsgivaravgiften för unga med 10 miljarder kronor eller att man höjer transportskatterna med 11 miljarder och på så sätt kirurgiskt träffsäkert stampar bort jobben i glesbygd på de mindre företag som just nu har börjat återanställa? Hur ska vi få tillbaka dem när de försvinner från Sverige?