Jan Lindholm (MP):
Den svenska sjukvården står inför stora utmaningar liksom hela det svenska samhället gör. Faktum är att hela jordens befolkning står inför stora utmaningar. Till och med planeten själv, så som vi känner den, står inför stora utmaningar. Jag tycker att det kan vara lämpligt att sätta problem i relation till varandra, när man nu talar om problem.
Det gäller hotet mot den biologiska mångfalden, förgiftningen av dricksvatten, nedskräpningen av haven, och då inte minst med plastrester som snart till volymen överskrider volymen av havens samlade fiskbestånd, och naturligtvis hotet av ett kraftigt förändrat klimat. Herr talman! Det finns många saker som hotar den idyll och det samhälle som vi alla vill leva i. En del av hoten måste hanteras globalt, andra lokalt.
När den här debatten begärdes var rubriken: Det rådande akuta krisläget i hälso- och sjukvården . Akuta kriser brukar man tala om när det har inträffat en större olycka, exempelvis när viktiga samhällsfunktioner för en tid slås ut eller riskerar att slås ut, när dricksvattnet är otjänligt, telekommunikationerna utslagna eller när elen är borta, alternativt när det exempelvis sker en snabb smittspridning.
När det gäller vården har vi vid det här laget vant oss vid en annan innebörd av ordet kris. Varje sommar, åtminstone under de senaste tio somrarna, har vi hört om kris i sommarbemanningen. Personalkris har blivit ett vanligt, för att inte säga nästan normalt, tillstånd inom vården.
Det är inte så att jag försöker förminska problemen eller förneka dem, men jag tror att vi ska vara väldigt försiktiga med att krisstämpla. Ska vi klara av att göra något åt ett problem, vilket som helst, behöver vi först förstå det. Det mesta är komplext och sammanlänkat, så det krävs ett helhetsperspektiv. Vad består då hälso- och sjukvårdens problem i?
Det enkla svaret sägs ofta vara att det saknas personal, eftersom det står en hel del tomma salar runt om i landet som stängts just på grund av svårigheten att rekrytera. Men varför är det svårt att rekrytera till de viktigaste yrken vi har? Några anser säkert att det enkla svaret på den frågan är att lönerna är för låga inom vården. Det kan vara en del av svaret, men långt ifrån hela sanningen, och här kommer helhetsperspektivet in.
Det saknas lärare, det saknas lastbilschaufförer, det saknas verktygsmakare och verktygsoperatörer, det saknas svetsare, plåtslagare, elektriker, vvs:are, golvläggare och snickare. Det saknas kockar, serveringspersonal och diskare. Det är brist på farmaceuter, kemister, ingenjörer, receptionister, frisörer, tolkar, finmekaniker och massor av andra grupper. Det är alltså inte enbart inom vården som det är brist på personal. Hur kan det vara personalbrist på så många områden?
Kan det bero på att vi börjar yrkesarbeta senare i livet i Sverige än i många jämförbara länder, kanske tre till fem år senare i genomsnitt än exempelvis i England? Kan det bero på att många anser sig ha möjlighet att gå i pension rätt tidigt, en del redan före 60 års ålder? Båda dessa möjliga orsaker är ju effekter av att vi lever i ett rikt och välmående land där individer kan kosta på sig ett alternativ till att arbeta.
Det brukar vi ju betrakta som mycket positivt. Att många försöker försörja sig som bloggare, skådisar, artister, musiker, konstnärer, komiker, författare eller på till exempel idrott är inget vi betraktar som negativt, tvärtom, även om många tvingas ge upp med åren och börja i ett något annat yrke.
Självklart är även alla som står utanför arbetsmarknaden en resurs som vi är dåliga på att inkludera, och självklart finns det de som drabbats av yrkesskador och många som på grund av sjukdom inte heller klarar av att yrkesarbeta. Observera att mitt syfte inte är att på något sätt skuldbelägga någon! Att vi talar om problem med hälso- och sjukvården beror kanske på att vi har för höga eller felaktiga förväntningar.
Vi förväntar oss att vården ska fungera dygnet runt i hela landet och prestera på topp hela tiden. Men 280 000 anställda som årligen tar emot över 66 miljoner besök, varav 42 procent är läkarbesök, kan självklart begå misstag. Att Vårdguiden som årligen tar emot över 55 miljoner telefonsamtal kan slinta ibland är inte heller orimligt.
Trots detta har vi en väldigt hög kvalitet på vården i Sverige. Dagens ungdomar har, nästan oberoende av vilken yrkesinriktning de väljer, hela världen som en möjlig arbetsmarknad. Vi kan inte förvänta oss att de ska bemanna vården om vi inte gör den till det attraktiva valet.
Det handlar inte enbart om löner, utan det handlar om rutiner, arbetssätt, arbetstider och möjligheter att påverka och utvecklas. Det är vårdhuvudmännens ansvar att skapa dessa förutsättningar. Regeringen har utökat flera utbildningar inom vården så att större årskullar snart kommer ut. Då gäller det att de också väljer att börja jobba i vården och i Sverige. Det är sjukvårdshuvudmännens uppgift att se till.
Men det kan inte vara enkelt att lyckas med det för den politiker som bara prioriterar att sänka skatterna.