Eva Lohman (M):
Det är härligt för en före detta svensklärare att lyssna på det som ni pratade om när det gäller litteratur och läsande. Det var som musik i mina öron. Jag brukar säga: Att läsa är som att ge själen vingar. Man kan ju resa också. Politik för det civila samhället inklusive idrott och trossamfund Men det är inte det som vi ska diskutera nu. Nu behandlas KrU11 som handlar om det civila samhället. Jag kommer att ta upp det civila samhället, men inte idrotten.
Den kommer min kollega Saila Quicklund att ta upp lite senare. Jag kommer ihåg när jag var fem sex år. Då gick jag med i min första förening. Det var inom scoutrörelsen, och den kallades för Blåvingarna. Det var min första erfarenhet av föreningslivet, och sedan har det bara fortsatt.
I dag finns det ungefär 200 000 föreningar i Sverige, och vi är 9,5 miljoner invånare. Vi har alltså en mycket stark föreningstradition, och vi är väldigt föreningstäta i vårt land. Jag tror att det är få demokratiska länder där människor har en större folklig delaktighet jämfört med Sverige.
Föreningslivet minskar inte heller, enligt aktuell forskning som jag har tagit del av, vilket man har befarat under ett antal år. Vi arbetar ungefär 13 timmar i månaden ideellt.
Män arbetar något mer än kvinnor, men det är för att män är mer aktiva i idrotten där man har en stor föreningsverksamhet. För oss moderater är det viktigt att underlätta för det civila samhällets organisationer så att de kan utvecklas och bedriva sin verksamhet. På så vis bidrar de till välstånd och social sammanhållning.
Man kan lugnt påstå att det är ur människors frivilliga engagemang och den ideella sektorn som den svenska demokratin har fötts en gång i världen. Det civila samhället arbetar ofta med det offentliga när det offentliga inte mäktar med. Men civilsamhället står också på egna ben. När man jobbar ideellt i föreningslivet blir man ju en del av samhället.
Man lär sig också att förstå samhällets infrastruktur, och det ger också stabilitet. År 2014 gjorde nästan 75 procent av Sveriges befolkning olika ideella insatser. I huvudsak sker det inom föreningslivet och utanför de offentliga och privata företagens verksamheter.
Det är ett fantastiskt engagemang att vara stolt över. Det folkliga deltagandet har utgjort en central del i det moderna Sverige och i övriga nordiska länders historia. Det är på det sättet som det har bidragit till en framgångsrik samhällsmodell.
Man skulle kunna kalla det för en sorts demokratiskola. De stora folkrörelserna och andra ideella organisationer fick tidigt en självklar plats och en röst i det svenska utrednings- och remissväsendet.
Jag har nyligen tagit del av den femte befolkningsstudien om medborgerligt engagemang som Ersta Sköndal högskola blev klar med nu under våren. Den har titeln Folk i rörelse - medborgerligt engagemang och är skriven av professor Lars Svedberg och hans medarbetare. Den första delen kom redan 1992.
Det är fantastiskt att vi har sådana befolkningsstudier, och de är mycket intressanta att läsa. Jag rekommenderar dem verkligen. Herr talman! Det civila samhället är viktigt. Det är där som det ofta uträttas stordåd i det tysta. Människor arbetar i gemenskap och glädje.
Då är det viktigt att vi som politiker ser till att civilsamhället kan bedriva sina verksamheter på ett så bra och effektivt sätt som möjligt. Då utvecklas ju hela samhället, och det bidrar till välfärd och social gemenskap. Vi ska göra det så lätt som möjligt för det civila samhället att verka genom att ta bort onödiga regler, och vi ska underlätta för organisationer och föreningar på alla sätt vi kan.
I det här betänkandet finns också ett utskottsinitiativ som handlar om att underlätta så mycket som möjligt för det civila samhället. Man ska ta bort onödiga regler och underlätta för civilsamhället att till exempel kunna vara med på offentliga upphandlingar.
Alliansen har också en reservation tillsammans med Vänsterpartiet om romsk inkludering. Vi har all anledning att skämmas i Sverige för den historia som romer har i vårt land. Jag tänker på rasideologin som vi hade i början av 1900-talet och de tankar som fanns kring den. Romer och resande borde inte leva i Sverige, sa man helt öppet.
Romska kvinnor fick ingen mödrahälsovård. Sverige använde sig av sterilisering med mera. De utsattes för en mängd kränkningar av samhället. Det är en skamfläck i vår historia, tycker jag. Vi måste arbeta vidare med att stärka romers mänskliga rättigheter, för det är egentligen det som det handlar om.
Det är också viktigt i detta sammanhang att man skapar förutsättningar för det romska civilsamhället att engageras i arbetet. Vi vill inrätta en nationell romsk språk- och kulturinstitution som kan fungera som ett kunskapscentrum för utbildning och spridande av romsk kultur och romskt språk. Herr talman!
Avslutningsvis yrkar jag bifall till motion 6 om romsk inkludering och avslag på samtliga övriga motioner.