Annie Lööf (C):
Detta är väldigt glädjande. Jag kan konstatera att det råder en unik samsyn, skulle jag vilja säga, inom det här området. Jag är otroligt glad för den fantastiska utveckling som man ser vad gäller tillväxt inom gruv- och mineralområdet, inte minst eftersom jag som minister har det som mitt ansvarsområde.
Det är roligt, skulle jag också vilja säga, att se den utveckling och de möjligheter som Pajala står inför: från 50 år av stagnation och utflyttning, med allt det för med sig vad gäller tilltron till framtiden för dem som bor där, till att nu se en väldigt positiv utveckling, expansion och framtidsmöjligheter i form av jobb och tillväxt.
Jag kan instämma i vad Sven-Erik Bucht säger är viktigt, nämligen att precis som vi arbetar med mineralstrategin arbetar vi också med innovationsstrategin. Båda dessa strategier ligger under mig som näringsminister. Vi arbetar brett. Vi arbetar med att föra en dialog med allt från akademi och näringsliv till ideella organisationer, och det gör vi därför att vi tycker att det är angeläget. Vi har gjort det sedan i höstas.
För att komma till Lars Johanssons fråga om det initiativ som väcktes här och tillkännagivandet i riksdagen, är det anmärkningsvärt att Socialdemokraterna i den motionen vill hoppa över den breda dialogen och processen som vi nu är mitt uppe i. Det var av den anledningen som allianspartierna i utskottet lämnade en reservation. Man ville inte föregå den intensiva och djupa dialog som branschen har efterfrågat och som vi nu är mitt uppe i.
De inspel som branschföreträdare, organisationer, myndigheter och länsstyrelser hade att lämna till mig senast den 31 mars, förra veckan, var angelägna. Vi tittar nu på vilka områden som är angelägna att åtgärda. Vilka områden behöver vi arbeta intensivt med?
Det är inte bara mineralstrategin som är angelägen för framtiden i gruv- och mineralindustrin, utan det är också innovationsstrategin, infrastrukturpropositionen, forsknings- och innovationspropositionen, och det är också de andra delarna som vi arbetar med, till exempel översynen av minerallagen som min företrädare satte i gång för ett år sedan. Vi ser nu också över handläggningstider.
De är en viktig del i detta. Det är lite småfyndigt av Socialdemokraterna att väcka en motion i riksdagen och nå fram till ett tillkännagivande till regeringen i en fråga som vi redan arbetar med. Regeringen informerade riksdagen i budgetpropositionen i höstas om att ett sådant arbete påbörjats.
Sex månader senare vill man att riksdagen ska göra ett tillkännagivande till regeringen. Bättre sent än aldrig är väl min kommentar till oppositionens nyvakna intresse till att arbeta med dessa frågor. Karin Åström har sagt att man inte ska sitta på läktaren. Då kan vi fundera över var de tidigare regeringarna har varit när mineralstrategi och annat skulle utarbetas. För mig är det angeläget.
Jag har varit näringsminister i sex månader, och jag har haft en idog dialog med branscherna för att få fram en strategi och en färdriktning framåt för att stärka gruv- och mineralindustrin. Det gäller alla dess delar, som Socialdemokraterna lyfter fram. Det gäller från kompetensförsörjning och bostäder till jämställdhet och liknande.
Jag ber att få återkomma i nästkommande inlägg om jämställdhetsaspekterna, som Tomas Nilsson tar upp, och ta upp mer om regionernas arbete på området.