Mikael Strandman (SD):
Jag tackar ministern för svaret. Det var bra att du tog upp detta. Det är precis detta som jag visste att du skulle ta upp. Det är naturligtvis ett problem om en rektor tvingas anställa någon som är aktiv nazist, islamist eller revolutionärkommunist eller tillhör någon antidemokratisk rörelse och som inte alls är lämplig för att undervisa våra barn.
Men om det inte finns någon lagstiftning på detta område kan, i den andra änden, den politiska nomenklaturan i ett land utnyttja detta för att utestänga alla sina politiska opponenter, så som sker i diktaturer. Det talas om regeringsformen här. Där står det att myndigheter i sin verksamhet ska iaktta saklighet och neutralitet.
Det är väldigt vaga skrivningar. Om jag som sverigedemokrat skulle söka ett jobb, kanske som lärare på en skola, och rektorn skulle neka mig denna tjänst med hänvisning till att jag är sverigedemokrat och att det inte går ihop med skolans värdegrund, då skulle denna rektor kunna göra det helt utan rättsliga konsekvenser. Jag skulle aldrig kunna driva ett mål i allmän domstol om detta, vilket jag skulle kunna göra om det handlade om någon av de andra diskrimineringsgrunderna som är nedtecknade i diskrimineringslagen.
Då skulle jag direkt kunna åberopa den och inleda en rättslig process och få upprättelse och skadestånd. Men när det gäller diskriminering av någon på grund av politisk åskådning kan man aldrig få en rättslig process om det i allmän domstol.
Det enda man kan göra är att be om överprövning av beslutet i högre instans inom myndigheten och om att myndigheten eventuellt ändrar sitt beslut.
Det är av denna anledning som politisk uppfattning som diskrimineringsgrund finns i dessa internationella konventioner, alltså just därför att den politiska makten inte ska få carte blanche att utestänga sina motståndare från myndigheterna.
När det gäller våldsbejakande antidemokratiska grupper som vill omkullkasta demokratin har vi nu en utredning i riksdagen om hur ett förbud eventuellt skulle kunna införas. Finland har förbjudit bland annat NMR. Vi tittar på detta nu, och vi vet inte vad utredningen kommer att landa i. Men det kanske skulle vara möjligt att hitta något mellanting.
Även om det inte blir ett förbud kanske det ändå i lagstiftning på något sätt går att stadga att personer som är medlemmar i någon av dessa organisationer eller visar sympati för dem inte kan komma i fråga för vissa tjänster inom det offentliga. Men det vi inte kan göra är att använda denna lagstiftning på det sätt som görs i dag och utestänga personer som är aktiva i Medborgerlig samling eller i Sverigedemokraterna.
Vi fick i det senaste valet 17,5 procent. Vi har tusentals aktiva i kommunfullmäktige, kommunstyrelser, nämnder och kommunala bolag. Alla som öppet visar sin politiska hemvist riskerar i dag att inte få en anställning inom det offentliga med hänvisning till just sin politiska uppfattning. Detta kan alltså ske utan att de kan få en rättslig prövning.
Skulle det handla om myndighetsutövningen har vi ändå tjänstemannaansvaret som träder in. Då kan man få en rättslig prövning. Om jag till exempel inte få bygglov för att jag är sverigedemokrat skulle jag kunna anmäla det, och då skulle tjänstemannaansvaret träda in och kunna reglera detta rättsligt. Men just anställningsförfarandet inom det offentliga faller inte inom myndighetsutövning mot den enskilde, utan det är utanför detta område.
Det finns i dag ingen lagstiftning att åberopa.