KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Bland det mest positiva i den här debatten är, tycker jag, att vi lyfter fram olika sjöfartsfrågor. Det känns väldigt bra att Åsa Torstensson är engagerad i de frågorna. Sjöfartsfrågorna har ju under en lång tid kommit att få stå tillbaka. Anledningen till att de nu blir aktuellare är helt enkelt att tonnaget har ökat. I den region som jag företräder har vi också andra projekt, till exempel Horstensleden, där det handlar om en säkerhetshöjning. Där är det inte fråga om så stora investeringar.
Men investeringar i storleksordningen 150 miljoner kronor kan bli aktuella under de närmaste åren. Också de måste finansieras. Jag begär dock inte att få svar av statsrådet i den här frågan. Jag har tagit upp frågor i två hänseenden. Det gäller att se till det blir vidgade finansieringsmöjligheter. Jag tror att det - jag tänker då på Klimat- och sårbarhetsutredningen - är fel att lägga allt på kommunerna.
Man måste fundera på om inte också försäkringsbolagen och vi själva måste vara med och betala för en ökad säkerhet när det gäller kampen mot översvämningar. Det som hände i Arvika gör att vi alla har anledning att fundera på hur vi har det med tanke på detta med att få en förbättrad säkerhet.
Dessutom måste man - om den stora investeringen i Södertälje ska färdigställas, vilket måste göras - se till att också de som drar nytta av detta i framtiden kommer att få ta något mer av de kostnader som blir. Det gäller då dem som nyttjar hamnarna i Västerås och Köping. I övrigt tror jag att man i Södertälje kan vara väldigt intresserad av detta eftersom det blir en förnyelse av Södertäljes stadskärna, vilket också är viktigt.
Slutligen: Jag håller med Jörgen Johansson och är övertygad om att talmannen skulle kunna hålla ett utmärkt föredrag om varför Södertälje ligger där det ligger.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka Peter Hultqvist för att han har ställt en viktig interpellation om situationen i Ryssland och utrikesministern för svaret, för det är viktigt att diskutera det här. Det finns, som Hans Wallmark sade, väldigt många olika aspekter på utvecklingen i Ryssland. Om man ska analysera detta tror jag att det är väldigt viktigt att man sätter sig i Moskva och säger: Vad finns det för hot mot Ryssland? Vi kan se det från olika håll utifrån.
Vi diskuterar framför allt de utrikespolitiska förhållandena, men det är alldeles uppenbart att den Putinregim som tog över år 2000 har hittat allt fler hot mot sitt eget maktmonopol. På olika sätt har man gått till attack mot detta av inrikespolitiska skäl. Det gäller oligarkerna. Det gäller sådana saker som att man tystar många tidningar.
Jag tänker på mordet på Anna Politkovskaja, att det över huvud taget var möjligt att genomföra. Vi har i dessa dagar stängningen, i praktiken, av de sista kvarvarande resterna av det liberala partiet i Sankt Petersburg, som är ett uttryck för samma sak, att regimen känner sig hotad.
I detta läge spelas det också upp, som så många gånger förr i historien, väldiga utrikespolitiska hot av olika slag, att det är många som är emot Ryssland. Man får då fram det som Peter Hultqvist talade om, en väldigt stark nationalism över huvud taget. Det handlar om att få stöd för den sittande regimen genom att utmåla hoten.
Ett sådant hot kommer i grund och botten från alla de nu fria republikerna inklusive det inlemmade Tjetjenien som utmålas utomordentligt hårt i den Putintrogna propagandan som ett hot mot den ryska identiteten och överhögheten. Herr talman!
I det nuvarande Ryssland är motsättningarna stora, framför allt mellan dem som har fått det väldigt bra efter Sovjetunionens fall och dem som inte har fått någon egentlig ekonomisk vinning av detta. Motsättningarna mellan dem är i ekonomiskt avseende större än någonsin.
Stora delar av den ryska befolkningen lever under förhållanden som inte alls motsvarar vad vi förväntar oss och vad vi ser när vi besöker de stora städerna. I det ryska jordbruket och på den ryska landsbygden är fattigdomen fortfarande enorm.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka Pia Nilsson för att hon återkommer för att diskutera bland annat Södertälje sluss, och jag tackar statsrådet för svaret. Det verkar väldigt klokt att inte föregå det grundliga arbete som pågår. Det viktigaste är dock någonting annat - de otroliga förväntningarna som Socialdemokraterna har på regeringen. Här har tolv år förrunnit.
Statsråd har passerat revy, och vad har det blivit av allt detta? Det har väl blivit det som någon nämnde - en tummetott. Jag har full förståelse för alla de här frågorna, men ska bara uppehålla mig vid en del av detta eftersom jag tidigare har varit med och diskuterat det vid ett par tillfällen - nämligen Södertälje sluss.
Så sent som för någon månad sedan diskuterade vi detta. Vid det tillfället hade Pia Nilsson dessvärre inte möjlighet att delta, men hon ställde en annan interpellation för något år sedan när vi diskuterade detta, och då var även Sven-Erik Österberg med.
Jag tror för min del att om man ska göra någonting både för Mälartrafiken och för att förebygga översvämningar gäller det att se till att Sjöfartsverket verkligen tar den här uppgiften på allvar och ser till att frågan om de uppströms slussarna i Södertälje löses.
Det är som statsrådet säger: Avtappningskapaciteten är så radikalt mycket större om man skulle lyckas lösa detta. Nu är detta också en finansieringsfråga, och det var väl på den punkten som den tidigare regeringen inte nådde ända fram. Jag har nämligen aldrig någonsin betvivlat att också den regeringen hade samma ambition på klimatområdet med Mälaren.
Men det saknades även där en betydande summa. Den senaste utredningen jag har sett nämner en summa storleksordningen 700 miljoner, och det är förstås en summa som någon ska betala.
En sak vill jag ändå säga från Stockholms län: Man kan inte förvänta sig att Södertälje stad, som är minst berörd av alla, kan gå in med betydande summor i detta, utan det måste finnas andra finansiärer. Jag hoppas att man kan förhandla fram något kring detta så att man kan lösa problemet.
Från Västmanlands län vet jag att man har tillsatt en liten kommitté med den gode landshövdingen Mats Svegfors i ledningen som utifrån det perspektivet ska se till att Mälarhamnarna Västerås och Köping ska få bättre möjligheter att ta in längre fartyg. Men jag tror att man måste bredda detta just till klimatperspektivet, för det är en nyckelfråga.
Om man ska föregripa eventuella översvämningar i Gamla stan gäller det att se till att man får Södertälje sluss ordentligt fungerande.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka Christina Axelsson för att hon åter har ställt en fråga om dessa viktiga frågor om kollektivtrafiken. Jag vill också tacka statsrådet för svaret. Jag vill börja med att berätta för herr talmannen att Stockholm är Sveriges trafiknav i alla avseenden. Jag kommer att utnyttja detta i morgon för att åka till Blekinge - tåget avgår kl. 6.20 och inträffar i Karlskrona kl.
11.13 - för att studera trafikproblemen där, som också är viktiga. Tittar man ut över landet står det dock klart att vårt största trafikproblem är Stockholms stad och Stockholms län. Då kan man ställa sig frågan: Varför har det gjorts så lite? Christina Axelsson och jag har diskuterat detta ofta och har åtminstone ett svar, nämligen att det har varit oenighet inom regionen.
Vi får lite grann skylla oss själva. Man bör alltid ha klart för sig att detta är en viktig orsak till att inte mer har hänt under så många år, både när Socialdemokraterna och övriga vänsterpartier varit i ledningen och när de mer liberala partierna varit i ledningen. Det tycker jag är ett jättebekymmer, och det framstår alltmer som en av de viktigaste orsakerna till att så lite har hänt.
Man har gjort partipolitik av detta. Vad ska man då göra? Detta har statsrådet Torstensson och jag diskuterat vid olika tillfällen. Det är klart att Citybanan är otroligt viktig för framtiden. Problemet är att den inte är i funktion nu utan kommer att vara det först om ungefär tio år.
Problemet är också att denna bana inte är tillräckligt finansierad. Jag vill varna för att den finansiering som förhandlingsmannen Carl Cederschiöld har presenterat inte heller kommer att hålla, lika lite som den som presenterades av den förra regeringen i ett avtal mellan Stockholms stad, Stockholms läns landsting och regeringen före valet 2006.
Det är stora underskott i detta. Vad ska man då göra mer än att bygga Citybanan, som har återverkningar både på lokaltrafiken här i Stockholm och på rikstrafiken? Som jag ser det finns det ett annat projekt som är förbisett i kollektivtrafiken sedan mitten av 1980-talet, nämligen utbyggnaden av tunnelbanan.
Ändå kan man här göra väldigt mycket. Tunnelbanan har en överlägsen effektivitet när det gäller att ta stora mängder människor från ett ställe till ett annat. Jag lät utreda hur många städer i Europa som för närvarande håller på och bygger på tunnelbanan. Det är 39 städer som bygger på sin tunnelbana. I Stockholm gör vi nästan ingenting.
Det är egentligen 20 år sedan man byggde den sista metern tunnelbana, och på dessa 20 år har Stockholm vuxit med i storleksordningen ett halvt Göteborg. Om vi inte gör någonting radikalt åt tunnelbanan kommer vi dessvärre, som Christina Axelsson tog upp i sin interpellation, att få ett allt större problem med att allt fler kommer att välja att ta den egna bilen.
Detta är det helt centrala: Hur ökar vi kapaciteten så att folk kan åka tunnelbana? Annars kommer de flesta att ta bilen. Vi vet också att de inte betalar trängselskatten själva, utan det gör företag, myndigheter och andra organisationer. Det är tyvärr småskolelärarinnorna och barnavårdarna som får lida för detta.
Gunnar Andrén (L):
Christina Axelsson och jag är eniga i mycket om vad som har varit. Det är hela sanningen. Låt mig i första hand vända mig till statsrådet. Det finns en sak som har varit positiv det senaste året, nämligen att de extra pengar som har tilldelats regionen har gjort att trafiken har blivit förbättrad i regionen. Punktligheten har ökat.
Man kan se i de mätningar som SL gör att det inte bara är rekordmånga som åker - effekten av att vi är fler i området - utan också att fler är nöjda med SL. Christina Axelsson efterlyser att det ska vara tätt och rätt och snyggt och tryggt att åka kollektivt. Det är viktigt att ha det som mål. Christina Axelsson och jag är oeniga om Citybanan.
Jag tror att det var klokt att göra en paus och pröva frågan om tredje spåret en gång till. Hans Rode kom fram till att det inte var klokt. Jag vet att det finns andra som har andra åsikter. Jag tror att det var klokt att se till att det blev en ny finansiering av Citybanan. Det är inte bra att sätta i gång projekt där det saknas åtminstone 6-8 miljarder. Det är inte bra, för då hamnar man i svårigheter så småningom.
Vi ser det till exempel på ett mycket mindre projekt, Nynäshamnsvägen, där det saknas 300-400 miljoner kronor nu och där man inte kan lägga ut de sista beställningarna. Därför tycker jag att vad den här regeringen gjorde var klokt. Jag tror att en annan regering hade tvingats göra samma sak i grund och botten. Man kan inte bygga saker som kostar 6-8 miljarder mer än vad man har pengar till.
Slutligen vill jag upprepa detta med tunnelbanan. Det är nästan ingen mer än jag, herr talman, som talar om tunnelbanan i Stockholm nu för tiden. Nyckeln till att få en mycket stor kapacitetsökning är att se till att vi får i gång tunnelbaneutbyggnaden igen. Den finns norrut, västerut och söderut, så det är på många håll som man kan bygga ut den.
Gunnar Andrén (L):
Jag tackar Bosse Ringholm för att han har skrivit en interpellation om polisens verksamhet i Stockholm. Det är väldigt bra. Jag tackar också statsrådet för svaret. Det är också mycket bra av olika anledningar. Hur har polisverksamheten i Stockholms län utvecklats? Det är det absolut viktigaste.
Enligt min mening har det skett ett riktigt skifte när det gäller motivationen hos Stockholmspolisen i och med utnämningen av Carin Götblad till länspolismästare i Stockholms län som gjordes under förutvarande statsrådet Bosse Ringholms tid. Det har blivit en helt annan stämning. Det är inte en fråga bara om resurser, utan det är en fråga om vad poliserna gör och hur motiverade de är.
Jag menar att det är väldigt tydligt i Stockholms län att dagens poliser är mycket mer motiverade än de var tidigare. Det tycker jag är det allra viktigaste. Man ser poliser ute på gatorna mycket mer. Det är möjligt att det finns färre civilanställda. Det är möjligt att Bosse Ringholm har rätt i fråga om det.
Men när det gäller brottsutvecklingen är det absolut färre brott som planeras därför att man vet att polisen är mycket aktivare i dag och mycket mer motiverad. Det är det allra viktigaste som har hänt. Tack, Bosse Ringholm, för att ni utnämnde Carin Götblad till länspolismästare i Stockholm. Det var väldigt bra, för det har gjort att det har blivit väldigt mycket mer polisverksamhet inom polisen.
Sedan är det en annan sak som man också borde diskutera, men det gör inte Bosse Ringholm, nämligen att brottsligheten i Stockholms län, och möjligen också i Göteborg, ser väldigt annorlunda ut än i stora delar av landet. Vi har otroligt många stora idrottsarrangemang. Vi har också väldigt många andra stora arrangemang som tar poliser i anspråk. Det gäller olika internationella konferenser.
Vi hade nyligen en om Irak som tog många poliser i anspråk. Det är möjligt att man kan citera någon enstaka polis som har uttalat sig i Svenska Dagbladet och som inte tycker att det har blivit bättre. Jag är helt övertygad om någonting annat, nämligen att om man jämför med situationen för flera år sedan, då Bosse Ringholm var statsråd, är det ett klart mer positivt förhållande till poliser i Stockholms län i dag, bland annat därför att nedgången av antalet poliser har minskat.
Antalet är på väg upp. Jag tycker att den svartmålning som jag ser i den här interpellationen är det mest bekymmersamma över huvud taget. Vi ska i stället vända på detta och säga: Det har hänt mycket positivt inom polisen i Stockholm. Det är säkert jättebra med mer resurser. Men det är ännu viktigare hur man jobbar. Och tack Bosse Ringholm för att ni utnämnde Carin Götblad som har fått massor av poliser att jobba mer effektivt än de gjorde tidigare.
Gunnar Andrén (L):
Man kan undra om Bosse Ringholm över huvud taget har läst sin egen interpellation. Det framgår ju väldigt tydligt att om det är någon som svartmålar den nuvarande utvecklingen av polisen är det Bosse Ringholm. Det är tvärtom så, som Beatrice Ask här säger, att det har öppnats väldigt många nya polisstationer här, och många andra åtgärder har vidtagits.
Jag förstår att den gamle finansministern är bekymrad över pengar fram och tillbaka och så vidare. Men viktigast är någonting annat, nämligen vad man får ut av de pengar som man har. I den bemärkelsen tycker jag att Bosse Ringholm som är en pigg och kry ungdom i stället skulle vara glad över att vi numera har en så effektiv poliskår. Under tidigare år var det ju bara fråga om nedskärningar.
Det har varit väldigt tråkigt att behöva diskutera de här sakerna med den tidigare justitieministern. Väldigt mycket sker som är positivt. Vad vi i Stockholms län behöver diskutera är någonting annat, nämligen vad polisen inte ska göra för att kunna ägna sig åt ännu viktigare saker. Det är en väldigt viktig fråga.
Då kommer man in på sådant som om de ska vara passmyndighet, hur mycket som ska satsas på bevakning av idrottsarrangemang - jag säger inte att de inte ska göra det - och hur mycket som ska satsas på att bevaka offentliga och andra arrangemang. Det finns en massa frågor som måste diskuteras. Det är otroligt viktigt att polisen gör rätt saker.
En annan sak som kan diskuteras är om det är rimligt att vi ska ha så mycket polisresurser till att bevaka passkontrollen på Arlanda. Det kan verkligen diskuteras om det är rimligt. Det är inte många andra polisdistrikt som måste avsätta så stora resurser eftersom de inte har internationella flygplatser av samma dimension. Var glad, Bosse Ringholm! Nu är det på rätt väg.
Ni har också del i detta genom en del goda åtgärder på slutet. Sluta svartmåla vad polisen i Stockholms län gör!
Gunnar Andrén (L):
Jag vill rikta ett allmänt tack till Mikael Damberg och alla andra socialdemokrater som har ställt så utomordentligt många interpellationer under denna vårsession. Det har gjort att vi som tycker att det är roligt att debattera har fått tillfälle att tala väldigt mycket. Det har givit statsråden många möjligheter att komma till riksdagen.
Det har inte minst gjort att fru talmannen och hennes kolleger inte har riskerat någon arbetslöshet under den här säsongen. Hur ska det gå för svensk skogsindustri? Det är ytterst det som Mikael Damberg frågar. Per Lodenius och Mikael Damberg har vältaligt redogjort för situationen i Hallstavik.
Jag har haft tillfälle att besöka Hallstavik flera gånger. Sedan 2002 har jag varje år skrivit en ganska stor motion om kommunikationerna till och från Hallstavik. Det har inte givit något stort utslag, annat än att det kommer upp på dagordningen. Det finns många orsaker till att svensk skogsindustri i dag har det ganska besvärligt.
Vi ser det i Rottneros som flyttar till Sydafrika. Vi ser det i Norrsundet som också lägger ned. Jag var nyligen i Karlstad och träffade Paper Province. Det är ett lysande exempel på hur man kan samverka för att få mer intäkter till orten. Hallsta pappersbruk har funnits sedan 1913.
Det är alltså ganska gammalt. Om vi hoppar till dagens situation ser vi att det finns ett problem med svensk skogsindustri. Den förre partiordföranden i det socialdemokratiska partiet slog alldeles nyligen ned på detta i tidningen Sveaskog. Vi har för låg förädlingsgrad. Det mest centrala problemet inom hela skogsindustrin är att förädlingsgraden i Sverige är för låg.
Vi har en alltför föråldrad struktur och kan inte få tillräckligt bra betalt för våra råvaror som vi ska förädla. Jag vill fråga statsrådet: Hur tänker regeringen se till att vi kan förädla mer av våra råvaror så att vi får ut mer pengar för dem så att vi i längden kan klara konkurrensen? Fru talman!
Det finns många andra problem som till exempel de ryska exporttullarna. Det är ju lustigt att man inför tullar på exporten. Nästa år ligger de på 50 euro per ton, om jag har förstått rätt. Det är ju fantastiska summor. Det är för att de vill bygga upp sin egen industri. Jag och handelsminister Ewa Björling har diskuterat detta i denna kammare vid flera tillfällen.
Jag vill uppmana regeringen att se till att konkurrensen inte snedvrids ännu mer under det kommande året. Det finns också glädjetecken. Metso Paper fick så sent som häromdagen en order från Indien på 200 miljoner kronor. Det visar att vi har konkurrenskraft i det här landet.
Min fråga till näringsministern är: Hur ska vi få ut mer pengar för varje kubikmeter ved som vi får ut av skogen? Jag tror att det är det viktigaste för att säkra sysselsättningen i Hallstavik och alla de andra orter som är beroende av detta, inklusive Ortviken i Sundsvall.
Gunnar Andrén (L):
Jag tycker att det verkligen är roligt att Mikael Damberg haft tillfälle att besöka Hallstavik ett par gånger. Själv har jag överlevt tre platschefer på Hallsta bruk som jag har träffat vid olika tillfällen, så jag har något större erfarenhet. Vem bryr sig om Hallstavik? Det är en intressant fråga. Den ställdes i en artikel av Reidar Karlsson som publicerades i Norrtelje Tidning med anledning av nedläggningen av bruket i Norrsundet.
Då märkte jag tyvärr inte något från Socialdemokraterna, så jag tycker att det är väldigt roligt att så många socialdemokrater engagerar sig på samma sätt som Per Lodenius och Göran Pettersson har gjort i den här frågan. Fru talman! Nu ska jag flytta från bruket i Hallstavik till Björks Rostfria i Hallstavik. Det är en liten firma som jag har besökt. Det finns många andra små firmor där.
Björks Rostfria sysslar med olika sorters vattenreningsprojekt. Det är väldigt intressant. De har inte så många anställda, ett tiotal. Med det intressanta med detta företag är den teknik och den kunskap som de besitter.
De har verkligt mycket att bidra med, för de exporterar så otroligt mycket till andra länder. Uppe i det lilla Hallstavik kan det alltså finnas ett vattenreningsföretag som i grund och botten har världen som sina kunder. Det här tycker jag är väldigt intressant och ger hopp till alla de större orter som har levt på ett enda bruk. Det finns många olika möjligheter.
En allra sista sak vill jag skicka med till statsrådet: Den här typen av orter lämpar sig väldigt bra för satsningar på turism. Det är vackert där. Alla kan ju inte ha Halmstad eller någon annan sådan ort som sin sommarort.
Gunnar Andrén (L):
Monica Green har haft många interpellationer här i dag. Jag tycker att flera av dem är bra. Den här interpellationen är intressant i ett avseende. Den syftar nämligen inte till att vi ska göra något som är konstruktivt och bra.
Under det senaste året har vi i den valkrets där jag bor lagt ned ett stort antal regementen, till exempel luftvärnsregementet i Norrtälje, amfibieregementet i Vaxholm samt Almåsa, Södertälje.
Jag har konsekvent, fru talman, avstått från att ställa frågor, interpellationer och så vidare om denna typ av nedläggningar av den enda anledning som Monica Green själv anför, nämligen att vi inte får göra försvaret till regionalpolitik. Hon säger ju detta, och ändå ställer hon en interpellation på just det temat. Vi har fattat stora försvarsbeslut.
Senast var det 2005 eller 2006. Då inbjöd dåvarande försvarsministern Björklund ett stort antal människor från olika kommuner att komma och plädera för just sina regementen. Det var under en hel dag som de fick fem eller tio minuter. Det tog hela dagen att plädera för just de egna regementena.
Jag menar att det är otroligt viktigt att vi ser till att försvarspolitiken inte får bli regionalpolitik. Det är precis som Monica Green säger: Den ska skötas på annat sätt.
Inte minst i dessa dagar, fru talman, när vi ser ett krig inte så långt ifrån oss är det oerhört viktigt - Monica Green och jag sitter i samma utskott, finansutskottet - att vi använder varje krona på bästa sätt och får ut största möjliga effekt även för försvaret. Alltså: Ingen regionalpolitik inom försvaret utan bara försvarspolitik.
Och man kan diskutera om riksdagen över huvud taget ska lägga sig i var Försvarsmakten har sina etableringar. Det måste vara en fråga för Försvarsmakten hur de löser de uppgifter som regeringen och riksdagen ytterst lägger på dem med de medel som står till deras förfogande.
Om det ska vara ett flygförband i Söderhamn, Luleå, Ronneby eller Såtenäs är enligt mitt förmenande ingenting som jag som riksdagsledamot har förmåga att avgöra, utan det avgörs av det säkerhetspolitiska läget och de resurser som regeringen och riksdagen ställer till Försvarsmaktens förfogande. Jag tycker så här i efterhand att det som inträffade 2005 eller 2006 - förlåt, jag minns inte riktigt vilket år vi fattade det senaste försvarsbeslutet - helt enkelt var bisarrt.
Riksdagen beslutade efter en diskussion till sent på kvällen om förbandet i Arvidsjaur skulle vara kvar eller inte eller om det delvis skulle förflyttas till Boden. Det var säkert inte Monica Greens fel, utan det var en uppgörelse mellan Miljöpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet i det läget. Men totalt sett var det förnedrande för försvaret att det över huvud taget skulle försiggå ett sådant schackrande om var olika förband skulle ligga. Jag har legat vid ett annat förband. Det är sedan länge nedlagt.
Jag har inga synpunkter på detta, utan jag utgår från att Försvarsmakten har fattat ett korrekt beslut när det inte finns tillstymmelse av detta förband kvar.