Per Åsling (C):
Jag har förmånen att få inleda rond två i den här debatten, den rond som gäller skatteutskottet och därmed skatter.
Jag behöver naturligtvis inte inskärpa allvaret i det sammanhang vi debatterar skattefrågorna och därmed statens intäkter i. Skattepolitiken tydliggör på ett samlat sätt skillnaden mellan politiska alternativ.
De senaste åtta åren har alliansregeringen genomfört en politik som syftat till att förbättra förutsättningarna för tillväxt och nya jobb i hela landet. Genom sänkta arbetsgivaravgifter för unga och för äldre har vi kunnat underlätta för inträdet på arbetsmarknaden men också för ett längre arbetsliv.
Sänkta inkomstskatter har ökat incitamenten till deltagande på arbetsmarknaden. De har bidragit till att hålla konsumtionen uppe under en långvarig lågkonjunktur och lett till att vårt land klarat krisen bättre än de allra flesta andra länder. Den skattepolitik Alliansen har bedrivit har inneburit att statens skatteintäkter faktiskt har ökat.
Arbetslinjen har skapat förutsättningar för staten att investera i välfärden, minska statsskulden och värna överskottsmålet. Efter åtta års alliansregering har Sverige bland de starkaste offentliga finanserna i världen och den högsta sysselsättningsgraden i EU. Det är en politik som vi vill fortsätta föra.
Det är också den politik vi har begärt väljarnas stöd för och som vi nu lägger fram för riksdagen. Herr talman! Vårt budgetalternativ utgår från den enkla sanningen att en växande ekonomi är själva förutsättningen för satsningar på höjd kunskapsnivå i skolan, investeringar i äldreomsorgen och förstärkningar av sjukvården.
Men ska dessa och många andra satsningar vara långsiktiga och hållbara måste de bygga på en uthållig tillväxt baserad på en konkurrenskraftig ekonomi. Därför måste Sverige fortsätta att utveckla villkoren för företagen, inte minst för småföretagen som skapar fyra av fem nya jobb. Vi måste fullfölja en politik som gör det mer lönsamt att arbeta.
Vi måste investera i miljö- och klimatsmarta lösningar på ett sätt som går hand i hand med ekonomisk tillväxt och företagande, inte på ett sätt som hotar jobben och välfärden. Därtill måste skattepolitiken lägga grunden för tillväxt i hela landet.
En förutsättning för detta är att transporter och digital kommunikation underlättas och att de gröna näringarna ges förutsättningar att vara navet för företagandet och tillväxten på den svenska landsbygden. Herr talman! Den nya regeringen har valt en annan väg.
Genom omfattande återställningar och skattehöjningar på arbete medger regeringen i sin egen budgetproposition att tillväxt och sysselsättning väntas minska med den förda politiken.
Riktade skatter mot transportsektorn och jordbruket hotar tillväxtförutsättningarna i hela landet utan att egentligen ge några påtagliga positiva miljöeffekter.
Löften om fortsatta skattehöjningar på småföretag innebär en ökad osäkerhet för de småföretag som står inför investeringsbeslut och beslut om nyanställningar. De får nu signalen att de bör avvakta. Vi ser en kraftig vänstersväng som det största regeringspartiet Socialdemokraterna inte alls gick till val på.
Det är en vänsterpolitik som väljarna inte kunde ta ställning till. Det är resultatet av förhandlingarna med Vänsterpartiet, som därmed getts ett oproportionerligt stort inflytande över den ekonomiska politiken. Herr talman! Detta har förenats med en ton i debatten som knappast manat till samförstånd.
Utspelet om tomma lador ledde inte bara till roade kommentarer från en enad kår av ekonomiska bedömare utan visade också på en arrogans från regeringen i förhållande till de partier man sa sig vilja samarbeta med. Den utsträckta hand man så ofta talat om har i praktiken visat sig vara det motsatta.
På flera områden började regeringen sin regeringsperiod med att bryta mot redan ingångna överenskommelser. Det är naturligtvis svårt att efter ett sådant agerande i avgörande frågor be om samförstånd och välvilja.
Hade förhandlingsviljan varit uppriktig hade man naturligtvis valt en annan väg, haft en annan retorik och framför allt lagt fram andra förslag. Därför vilar ansvaret först som sist på regeringen. Herr talman!
Under alliansregeringen har satsningar på tillväxt, företagande och arbete inneburit att skatteintäkterna vuxit med 90 miljarder realt samtidigt som skattekvoten har kunnat hållas nere.
Mot detta står ett alternativ som redan med början nästa år vill höja skatten på arbete och företagande med mer än 25 miljarder och som till 2018 aviserar en ökning av de offentliga utgifterna som innebär skattehöjningar på minst 60 miljarder kronor. Det här är de alternativ som står till buds i dag.
En beprövad allianspolitik som skapat förutsättningar för en uthållig välfärd står mot en politik som hotar tillväxt och jobb. Herr talman! Jag yrkar bifall till alliansmotionen.