Birgitta Ohlsson (L):
Inledningsvis yrkar jag bifall till Liberalernas reserva-tion 8. Jag besökte Polens huvudstad Warszawa i helgen tillsammans med europeiska liberaler. Vi skulle kraftsamla för att utarbeta strategier för att stoppa den populism som snabbt sprider sig i Europa och världen.
Jag och alla ni här i kammaren minns när kommunismen hade Polen i sitt grepp och när Öst- och Centraleuropa sedan demokratiserades, när planekonomi byttes mot marknadsekonomi och när munkavlen byttes mot yttrandefrihet.
Vi vet hur viktigt det var för polska liberaler och socialdemokrater som trotsade regimen att känna att de hade vårt stöd och att det fanns likasinnade på andra sidan järnridån som ropade att ett annat samhälle faktiskt var möjligt. Vi vet att demokrati inte växer av sig själv. Detta ser vi i Polen i dag och på många andra platser i världen. Vi ser det också i historien - hur demokratin är en trädgård som ständigt måste vattnas.
Utan demokrater på plats kan ingenting växa. Därför vill vi liberaler att Sverige, som ett av allt färre progressiva länder i världen, sätter upp demokratisering som ett överordnat mål i utrikes- och biståndspolitiken. Jag vill att Isabella Lövin och Margot Wallström driver på för att EU:s biståndsstrategier får ett ökat fokus på demokratiinsatser och stöder de goda initiativ som tagits.
Ett sådant exempel är EU:s mekanism för människorättsförsvarare, som kommer att kunna ge både akut och långsiktigt stöd - allt från fysiskt skydd till nätverksetablering - till riskutsatta människorättsaktivister i hela världen. Jag vill också att den rödgröna regeringen ger de svenska utlandsmyndigheterna i uppgift att tydligare prioritera arbetet för att främja demokrati och mänskliga rättigheter.
Den svenska rösten utomlands måste verka för att liberala värderingar, inte bara nationella intressen, blir starkare. Vi behöver fler modiga frihetsprojekt för att stötta människor i diktaturer och auktoritära stater så att alla där kan få tycka, tänka och tro fritt.
Jag hoppas att regeringen så snart som möjligt kommer att tillsätta en utredning för att lägga fram en samlad agenda för svenskt stöd till demokratiaktivister. När jag satt i alliansregeringen som minister öppnade vi tillsammans med kollegor den svenska ambassaden i Havanna med ett internetkafé för dissidenter och andra som ville ta del av ocensurerad information.
Kaféet var, vid sidan av det amerikanska konsulatet, en av få platser där kubaner kunde kommunicera fritt. Jag är därför besviken över att regeringen har ställt sig bakom EU:s avtal med kommunistdiktaturen Kuba. Processen har helt saknat insyn från demokratiska krafter på plats i landet, och en del centrala krav har mjukats upp. Herr talman!
I den fattiga delen av världen är bristen på reformer ett större problem än bristen på resurser. De lagstiftande församlingarna i länderna måste själva agera för att städa bort korruption och liberalisera ekonomin. Det är allmänt känt att vi liberaler tycker att stater som genomför demokratiska reformer, främjar mänskliga rättigheter, jämställdhet och öppenhet samt minskar korruption ska belönas för detta i biståndet.
Vi bör också från svensk sida kunna låna ut våra duktiga svenska tjänstemän mycket oftare för att hjälpa till att bygga en god förvaltning. Ett land som jag vill lyfta fram är Tunisien. De har antagit en feministisk konstitution, de har genomfört fria val, de har en stor läskunnighet och de har en av regionens mest välutvecklade ekonomier. Den unga befolkningen längtar verkligen efter frihet.
Under 2015 gick landet, enligt Freedom House, över till att vara fritt, och detta måste vi bevaka och bejaka. Samtidigt vet vi att Tunisien är det land dit flest människor åker för att ansluta sig till Daish. Det är en stor utmaning. Därför är det nu enligt Dacreglerna möjligt att använda biståndsmedel för förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism.
Här tycker vi liberaler att Tunisien ska bli ett pilotprojekt som sedan kan appliceras på andra länder, för att hjälpa dem mot den tilltagande radikaliseringen. Den moderna terrorismen är gränslös. Rekryteringen kan ske i ett land, attentatet utföras i ett annat och basen etableras i ytterligare ett. Här är det viktigt att skapa en stor strategi. Därför fördubblar vi stödet till Tunisien i vår budgetmotion. Herr talman!
Stater som inskränker mänskliga rättigheter ska fasas ut från svenskt bilateralt bistånd. Det långsiktiga stödet till sådana länder ska gå via civilsamhälle, demokratisk opposition eller internationella organisationer. Sverige måste därför ha en mycket tuffare politik mot bland andra den palestinska myndigheten. Vi ser hur kvinnor, homosexuella och oliktänkande kränks där dagligen, och det har inte hållits val där på över ett decennium.
Sverige måste också driva de frågor som är politiskt känsliga globalt. Det kan vara hbtq-personers rättigheter men också abortfrågan. Vi vet att presidentkandidaten Hillary Clinton talade om vikten av att ge våldtäktsoffer tillgång till säkra aborter i exempelvis krigszoner. Nu fick USA i stället en mycket populistisk, konservativ president, och då är det speciellt viktigt att Sverige och andra länder bygger allianser.
Ett barn, en lärare och en penna kan förändra världen, sa 19-åriga Malala Yousafzai, som sköts i huvudet av talibanerna för att hon ville gå i skolan. I bara vart femte land i världen är det lika många flickor som pojkar som är inskrivna i skolan, och därför måste utbildningsbiståndet prioriteras. Det påverkar nämligen nästa generation. Herr talman! Den som förlorar sin historia förlorar också sig själv.
Därför är det viktigt, inte minst för den västerländska civilisationen, att se till att det som har rivits ned under Daishs period med massvåld i Mellanöstern byggs upp igen. Förstörelse av kulturarv är en självklar del av varje totalitär ideologi. Inget folkmord är fullbordat utan kulturell rensning. Därför vill vi prioritera också denna fråga. Fru biståndsminister Isabella Lövin!
Vi vet att ICC i höstas för första gången dömde förstörelse av kulturarv som ett krigsbrott. Vi önskar att detta prioriteras i biståndet på ett mycket skarpare sätt. Avslutningsvis, herr talman, lever vi i en märklig tid. Det är inte bara utifrån liberala principer och kosmopolitiska övertygelser som det är rätt att stödja de goda krafter som med risk för livet kämpar för demokrati. I dagens värld är det en ren överlevnadsstrategi.