Leif Jakobsson (S):
Det är en sådan alldeles uppenbar skillnad när vi socialdemokrater resonerar och när företrädare för Alliansen resonerar om sambanden mellan de samhälleliga insatserna, tillväxt, företagande och sysselsättning. Vi ser det som två sidor av samma mynt.
Vi får inte den tillväxten, vi får inte de nya företagen, vi får inte innovationerna och vi får inte jobben om vi inte samtidigt har välfärdsstaten och ett ganska stort skatteuttag. Ni tycks resonera som att blir det pengar över kanske man kan satsa på det, men det viktigaste för att företag ska kunna göra Sverige attraktivt är att ha en låg bolagsskattenivå.
Vi argumenterar inte för några höga bolagsskattenivåer. För oss är det en i högsta grad pragmatisk fråga. Vi landade i höstens budget på vad vi såg var snittet i EU-15, där också de nordiska länderna låg vid det tillfället. Vi kan inte ligga så mycket högre i det här landet, för då skapar vi ett hinder. Vi kanske till och med också måste ta hänsyn till att det är både kallt och mörkt här under stora delar av året.
Det är en väldig skillnad att argumentera om att det här är näringspolitik eller att det här är framtiden, för då är det en annan typ av företagande, precis som Raimo Pärssinen var inne på. Då handlar det om att jämföra sig med länder som har mycket lägre levnadsstandard och mycket sämre villkor än vad vi själva har.
När det gäller jämförelsen med andra länder ska det också sägas att i spåren av finanskrisen är det inte längre så att det finns något land som tror på att sänkt bolagsskatt eller skattekonkurrens är vägen framåt.
Vi såg hur EU-länderna tvingade Cypern att, om än blygsamt, höja från 10 procent till 12,5 procent i bolagsskatt för att de skulle få ta del av stödet. Den där tokrörelsen som pågick för några år sedan och racet mot botten - ja, den siste som hoppade på det var Sverige.
Våra vänner i Danmark och de andra nordiska länderna säger inte: Oj, vad kloka ni är, det där borde vi ta efter. Resonemanget är snarare att man skyller på Sverige. De som inte tror på det kan besöka Folketinget och lyssna på debatten där. Det finns lite annat att lära av Danmark och den bolagsskattesänkning man har bestämt sig för där. Den genomför man på sju år. Det är inte fråga om att göra det här på ett år, utan det är en gradvis anpassning fram till 2020.
Därutöver undantar man bankerna. Bankerna i Danmark kommer alltså att få en motsvarande höjd löneskatt på finanssektorn så att man plockar tillbaka varenda krona som de annars skulle ha vunnit på en bolagsskattesänkning. Det som kanske sticker ut mest i de här 16 miljarderna är de miljarder som har gått till bankerna. Anders Borg förmanar dem och säger: Våga er inte på att dela ut en enda krona!
Sedan skickar man i väg några miljarder och konstaterar att nu kan bankerna dela ut till sina ägare, och plötsligt verkar man vara nöjd med det. En del av finansieringen skulle omfatta räntesnurrorna, ja. Vi sade att det kunde vara en klok idé att resonera på det sättet. Jag blir dock orolig.
Finanspolitiska rådet skriver att de är mycket tveksamma till de intäkter som man räknat med, att de 9 miljarderna ska komma in. Det beror inte minst på att finansministern hade bortsett från vad som skulle kunna hända med delade räkenskapsår och därför fick lägga fram en stoppskrivelse om den nya bolagsskatten till riksdagen. Det visar att det antagligen inte kommer att hålla, tyvärr.