KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
Markus Wiechel har frågat mig på vilka omständigheter och fakta jag baserar mitt uttalande att vita, inrikes födda kvinnor ska flytta på sig till förmån för utlandsfödda kvinnor och om jag mot bakgrund av mitt uttalande har för avsikt att utgå från exempelvis hudfärg eller ursprung vid tillsättandet av olika poster i samhället. Arbetet med att förebygga och motverka rasism och polarisering i samhället är viktigt. Det skapar förutsättningar för ett solidariskt och sammanhållet Sverige.
Diskriminering på grund av bland annat kön eller etnisk tillhörighet är förbjuden enligt diskrimineringslagen. Skyddet gäller bland annat arbetslivet och vid rekrytering. Det jämställdhetspolitiska målet är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det är då självklart alla kvinnor som åsyftas. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är dock lägre än mäns, och arbetsmarknaden är starkt könsuppdelad.
Regeringen har tillsatt en kommission för jämställda livsinkomster som bland annat har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder som bidrar till en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser. Jag tycker inte att tillsättandet av olika poster i samhället ska utgå från etnicitet och har inte heller uttalat någon sådan avsikt.
Alla förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska enligt regeringsformen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet. Vid beslut om statlig anställning ska avseende fästas enbart vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.
Märta Stenevi (MP):
Då ska jag göra saken väldigt enkel och väldigt tydlig, precis som jag har svarat ledamotens kollegor vid tidigare tillfällen. Varken jag eller regeringen har föreslagit eller kommer att föreslå någon som helst kvotering, diskriminering på grund av etnisk härkomst eller att poster i samhället ska tillsättas med etnicitet som grund. Punkt.
Enligt regeringsformen ska vid beslut om statliga anställningar avseende fästas endast vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Förvaltningsmyndigheterna ska i sin verksamhet, däribland anställningsärenden, beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Jag har inte på något sätt gett uttryck för att jag eller regeringen skulle ha någon som helst ambition att ändra på det här. De problem jag tar upp handlar däremot om diskriminering.
Det handlar om skillnader i livsmöjligheter. Det handlar om att vissa kvinnor har sämre förutsättningar att fullt ut ta del av sina demokratiska rättigheter. Det handlar om att vi i Sverige har en strukturell rasism, baserad på hudfärg, som drabbar enskilda personer. Jag och regeringen kommer att arbeta outtröttligt mot rasism och för kvinnors och mäns lika möjligheter och rättigheter.
Ingenting jag eller regeringen har sagt kan, bör eller ska tolkas på något annat sätt.
Märta Stenevi (MP):
En sak vill jag återigen vara väldigt tydlig med: De jämställdhetspolitiska målen omfattar alla kvinnor och alla män. Regeringen arbetar för jämställdhet mellan alla kvinnor och alla män. Men en människas möjligheter i livet påverkas inte bara av kön.
Möjligheterna kan också påverkas av en persons ekonomiska situation, om man är född i Sverige eller utomlands, ens etnicitet, ålder och funktionsvariation och annat som faller inom ramen för diskrimineringsgrunderna. I arbetet med jämställdhet behöver vi ta hänsyn till hur alla dessa kategorier samverkar med varandra. Det är bara på det sättet som vi på allvar kan förstå hur ojämlikhet och ojämställdhet skapar olika förutsättningar för grupper och individer.
Det är bara på det sättet som vi kan motverka diskriminering mot grupper som möter särskild utsatthet. Det här är, eller borde vara, en självklarhet, och det innebär inte att vi slutar att arbeta för jämställdhet mellan alla kvinnor och män.
Det är också så att om fler ska kunna använda sina demokratiska rättigheter och om fler ska kunna göra sin röst hörd på det sätt som hela vårt demokratiska system bygger på kommer fler individer som tillhör grupper som i dag är underrepresenterade att på olika sätt också ta större utrymme i olika rum, vilket ju är både önskvärt och syftet med att ha en allmän och lika rösträtt.
För att ingen i fortsättningen ska missuppfatta eller förvränga vill jag avsluta med att återigen understryka: Nej - varken jag eller regeringen vill införa kvotering. Nej - varken jag eller regeringen vill diskriminera någon. Nej - inga poster i samhället ska tillsättas efter etnicitet. Jag har aldrig gett uttryck för att det borde vara så.
Ja - regeringen kommer att fortsätta att styra mot de jämställdhetspolitiska målen så att alla kvinnor och alla män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv oavsett sin bakgrund. Jag skulle däremot vilja ta tillfället i akt, fru talman, och fråga, mot bakgrund av ledamotens fråga, hur han försvarar den skuggbudget som hans parti har lagt fram, där barns ekonomiska möjligheter kommer att styras av vilken etnicitet de har.
Hur försvarar ledamoten den diskriminering som det skulle innebära att barn med uppehållstillstånd som lever här och som har gått hela sin skoltid i det här landet skulle få mindre pengar än andra barn enbart baserat på var deras föräldrar är födda? Det tycker jag är en fråga som vi kan passa på att ta upp i den här debatten.
Märta Stenevi (MP):
Jag konstaterar att parallellt som vi återigen diskuterar ett uttalande som jag nu har svarat på i, tror jag, fyra interpellationsdebatter lägger Sverigedemokraterna fram ett förslag som skulle diskriminera barn i Sverige ekonomiskt enbart på grund av deras etnicitet. Jag och regeringen kommer att fortsätta att arbeta stenhårt mot mäns våld mot kvinnor och för kvinnors ekonomiska självständighet.
Men kampen i dag handlar också om att alla kvinnor ska inkluderas och att alla kvinnor i dag inte kan utnyttja sina demokratiska rättigheter fullt ut. Jag som kvinna engagerad i politiken får min beskärda del av kritik, hot och hat - absolut, och det är rimligt.
Men det är ingenting jämfört med de vågor av hat och direkta hot som mina kvinnliga muslimska, judiska och/eller rasifierade kollegor på lokal, regional och nationell nivå får. Hatet mot kvinnor är grovt, hoten ofta sexuella. Hatet har ett enda syfte: att tysta, skrämma och hejda kvinnor från att ta sin plats i samhället. Detta är rasismen i dag.
Om fler ska kunna använda sina rättigheter måste rasismen motas och diskrimineringen motverkas så att etnicitet inte ska spela roll för dina möjligheter eller när poster i samhället tillsätts. Det är meritokrati - inte kvotering. Jag kommer aldrig att acceptera ett samhälle och en demokrati där inte alla kan engagera sig politiskt på lika villkor.
Vi kan inte vara nöjda förrän alla kvinnor fullt ut kan utnyttja sina demokratiska rättigheter oavsett hudfärg och oavsett härkomst. Ingen kvinna är fri förrän alla är fria.
Märta Stenevi (MP):
Ludvig Aspling har frågat arbetsmarknadsministern hur ministern försäkrar sig om att ytterligare en rättsakt på det här området verkligen är motiverad och hur ministern arbetar för att omständigheter som påverkar den bedömningen ska bli ordentligt utredda. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen anser det viktigt att stärka principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete.
EU:s arbete för jämställdhet och mot diskriminering kompletterar medlemsstaternas nationella arbete på området, och regeringen välkomnar därför det arbetet på en övergripande nivå. Trots åtgärder såväl i medlemsstaterna som inom EU har lönegapet under det senaste årtiondet förändrats i liten utsträckning inom unionen. Inom EU tjänar kvinnor i genomsnitt ungefär 14 procent mindre än män.
Regeringen bedömer dock att EU-kommissionens förslag till direktiv om stärkt tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete inte tar tillräcklig hänsyn till medlemsstaternas olika lönebildningsmodeller samt att dess utformning är alltför detaljerad och inte tillräckligt flexibel. Det är viktigt att den svenska arbetsmarknadsmodellen värnas.
Ur ett svenskt perspektiv är effektiv och väl fungerande tillämpning av befintlig nationell lagstiftning, tillsammans med partsgemensamma satsningar och kollektivavtalslösningar, mer verkningsfulla metoder för att förebygga och motverka osakliga löneskillnader. Regeringen kommer därför att aktivt verka för att direktivet utformas på ett sätt som respekterar vårt nationella system och arbetsmarknadens parters autonomi.
Tillsammans med förslaget till direktiv har kommissionen presenterat en konsekvensutredning. I denna bedöms de administrativa och ekonomiska konsekvenserna som begränsade för såväl arbetsgivare som staten. Regeringen ställer sig skeptisk till denna bedömning och verkar i förhandlingarna för att klargöra förslagets konsekvenser.
Centrala utgångspunkter i förhandlingarna är att företagens konkurrenskraft och tillväxtförmåga ska värnas samt att små och medelstora företag ska värnas särskilt. Regeringens ståndpunkt är därför att direktivet inte ska medföra en oproportionerlig kostnadsökning eller ökad administrativ börda för arbetsgivare jämfört med nuvarande svenskt regelverk.
Märta Stenevi (MP):
Jag hade nog uppfattningen att vi skulle diskutera om ytterligare en rättsakt på detta område verkligen är motiverad. Men jag vill börja med att vara väldigt tydlig med att det är regeringens uppfattning att vi ska värna vår arbetsmarknadsmodell och göra det med kraft. I detta ingår bland annat parternas ansvar för lönebildningen, inbegripet individuell lönesättning, parternas autonomi och fokus på förhandlingslösningar.
Och ja, vi anser att det aktuella förslaget till direktiv inte tar tillräcklig hänsyn till medlemsstaternas olika lönebildningsmodeller. Förslagets utformning är också problematisk såtillvida att den är alltför detaljerad och inte tillräckligt flexibel. Den mycket höga detaljeringsgraden innebär bland annat att förslagets nuvarande utformning bedöms medföra betydande administrativa och ekonomiska konsekvenser.
I den närmare analys som nu pågår behöver förslagets effekter på den svenska arbetsmarknadsmodellen övervägas noggrant. Kommissionen har gjort en konsekvensanalys. Den används som underlag, men vi ser att underlaget inte är tillräckligt. Regeringen värnar med emfas den svenska arbetsmarknadsmodellen, något som kommer att vara den primära utgångspunkten i det fortsatta arbetet. Vi kommer fortsatt att klargöra och analysera förslagets potentiella konsekvenser under förhandlingsarbetets gång.
Kommissionen har betonat att man inte har för avsikt att störa den svenska lönebildningsmodellen, och detta är något vi kommer att trycka på i förhandlingsarbetet. Kommissionen gör däremot bedömningen att det finns lönediskriminering i EU och lägger därför fram detta förslag. Regeringen förhandlar för att få förslaget utformat på ett sådant sätt att det inte stör den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag blir dock lite fundersam.
Är det alltså, fru talman, ledamotens åsikt att det inte finns lönediskriminering i Europa? Eller är ledamoten bara intresserad av att säkerställa att kvinnor får lika lön för lika arbete? Intentionen med det direktiv som läggs fram står regeringen bakom. Vi tycker att det är oerhört viktigt att det säkerställs att man inte har lönediskriminering inom EU.
Däremot är utformningen av förslaget, som det ser ut nu, sådan att det skulle rimma illa med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Vi kommer därför att fortsätta verka för att det inte ska få negativa effekter på den svenska arbetsmarknaden.
Märta Stenevi (MP):
Jag är helt stum, fru talman, inför det underförstådda påståendet att det skulle vara ett påhitt att det finns diskriminering i EU:s lönesättning eller att regeringen medvetet skulle ljuga om siffror för att på något sätt skaffa sig fördelar av detta.
Tänk om ledamoten hade lagt samma kraft, fru talman, på att faktiskt fundera över vilka åtgärder som krävs för att i stället motverka den diskriminering som finns på lönemarknaden och som påvisats många gånger både i Sverige och i Europa.
Och tänk om ledamoten hade haft storsintheten att kanske öppna för att det behövs direktiv i andra delar av Europa för att komma till rätta med en lönebildning som inte är jämställd. Tänk så mycket mer konstruktiv denna debatt hade kunnat vara!
Men eftersom det inte är där vi är, fru talman, kan jag bara säga att regeringen står fast vid att vi står bakom intentionen med direktivet, att vi ser problem med det förslag som är framlagt och att vi kommer att fortsätta att förhandla om direktivet så långt det är möjligt för att det ska passa den svenska arbetsmarknadsmodellen.
Vi ser att kommissionen nu säger att det inte ska behöva påverka den svenska arbetsmarknadsmodellen, och det är något som vi kommer att fortsätta att bejaka. Vi ser däremot inte att det finns majoritet för att stoppa direktivet, och därför fortsätter förhandlingarna om innehållet.
Märta Stenevi (MP):
Sverige är och kommer att vara en stark röst för jämställdhet, för icke-diskriminering och för grundläggande rättigheter inom EU, och vi kommer att fortsätta att vara det. Det förslag som kommissionen har lagt på bordet är inte vad regeringen hade önskat.
Nu är det viktigt att Sverige i stället är en aktiv part i förhandlingarna för att arbeta för att direktivet ska bli så bra som möjligt eftersom vi inte ser att det finns någon majoritet för att stoppa det. Det skulle försvaga Sveriges möjligheter att värna vår arbetsmarknadsmodell och undergräva vårt förtroende i frågor om jämställdhet, diskriminering och grundläggande rättigheter om vi sa nej innan vi har använt förhandlingsvägen.
I slutändan kommer en utvärdering av resultatet ändå att behöva göras, och man behöver ta ställning till förslaget som helhet. Det finns inget som hindrar Sverige från att rösta nej i slutändan om förslaget inte är acceptabelt. Där är vi inte ännu, utan vi fortsätter att förhandla om direktivet tills vi vet vad slutprodukten blir.
Märta Stenevi (MP):
Det är ju så att det tar längre tid att skriva en lagtext än det tar att skriva en motion. Det är också så att praxis i riksdagen är att regeringspartierna röstar nej till motioner för att i stället ägna sig åt regeringens arbete med propositioner.
På tal om propositioner kan vi kanske ägna en tanke åt den samtyckeslagstiftning som genomfördes 2018 och som ledamotens parti ju inte ställde sig bakom. Vad den innebär är att vi nu ser en mycket högre andel fällande domar i våldtäktsmål.
Det här är en stor förskjutning och en stor förändring i synen på män och kvinnor och också i synen på relationen mellan män och kvinnor och hur man ska se på sexualbrott. Vi har nu också den hårdaste sexualbrottslagstiftning som vi någonsin har haft i Sverige, och det är tack vare den här regeringen.
De förslag som nu lämnas över till Lagrådet har behandlats av regeringen efter att först ha utretts och därefter skrivits fram som förslag. Jag är personligen väldigt glad att de nu blir verklighet.
Men jag ser också mycket fram emot att inom en mycket snar framtid kunna presentera ett brett och omfattande åtgärdsprogram mot mäns våld mot kvinnor, som kommer att ta ett grepp om såväl förebyggande arbete som förhindrande och straffrättsligt arbete. Jag ser fram emot detta.
Jag ser också fram emot att se hur Sverigedemokraterna kommer att ställa sig till de förslagen och hoppas att vi i den här kammaren så småningom ska få gehör för en lång rad åtgärder som ska kunna fortsätta att motverka mäns våld mot kvinnor och i förlängningen få stopp på mäns våld mot kvinnor.
Märta Stenevi (MP):
Samhället kommer att behöva agera kraftfullt mot alla former av hedersförtryck och kan aldrig acceptera att människor inte själva får välja vem de ska gifta sig med, barnäktenskap eller att människor utsätts för våld och förtryck på grund av hedersnormer. Aldrig. Det ledamoten säger om att hela fenomenet kvinnovåld är ett importerat problem är ett intressant påstående. Fru talman!
Jag kan inte låta bli att läsa upp några tidningsrubriker: SD-politiker dömd för våldtäkt, SD-politiker dömd för sexuellt ofredande, SD-politiker åtalas för våld i nära relation, SD-kvinna anklagar partiet för sexövergrepp, Uppmuntran till våldtäkt spreds från SD-toppens konto - och listan fortsätter. Detta innebär självklart inte att våld mot kvinnor är ett sverigedemokratiskt problem.
Men det är inte heller ett importerat problem - precis som det inte är ett problem bland göteborgare, i överklassen eller i någon annan särskild grupp i samhället. Som Bianca Kronlöf sa: Hade det varit så enkelt att vi visste exakt vilka män det var med en viss bakgrund som våldtog eller slog hade problemet varit väldigt lättlöst. I stället är det ett brett utbrett samhällsproblem. Jag undrar: Var Sverigedemokraterna faktiskt bosatta under en sten under metoo?
Missade man alla de vittnesmål som kom fram under den hösten? Missade man alla de rapporterna? Följer man överhuvudtaget konton från kvinnojourerna, Gömda Kvinnor eller andra civilsamhällesgrupper som pekar på dessa problem?
Våldet ska upphöra, oavsett om den man som utövar våldet är av utländsk eller svensk härkomst, oavsett om det är hedersförtryck eller andra destruktiva normer som ligger i botten och oavsett om våldet sker i en lägenhet, i en stuga, på en hemmafest eller på en konferens av en främling eller en partner. Vi kommer aldrig att vara nöjda förrän alla kvinnor är trygga och ingen man slår.
Märta Stenevi (MP):
Larry Söder har frågat mig om jag avser att verka för att radonbidraget ska bli så stort att behovet som finns täcks och bidraget därmed inte tar slut fyra månader in på året. Jag vill börja med att understryka att förekomsten av radon i bostäder är en viktig fråga som regeringen tar på mycket stort allvar. Enligt strålskyddsförordningen ska det finnas en nationell handlingsplan för hantering av de långsiktiga riskerna med radon på arbetsplatser, i lokaler som allmänheten har tillträde till och i bostäder.
Sedan 2018 finns det därför en nationell handlingsplan på området. Mot bakgrund av risken med radon har det gjorts, och görs, ett antal olika insatser för att minska exponeringen i bostäder. I Sverige har Boverket fastställt ett gränsvärde för radon på 200 becquerel per kubikmeter i nya byggnader. Problemen med radon handlar dock inte primärt om nya byggnader.
Statistik från Boverket talar för att gränsvärdet i fråga om radonhalt uppfylls i så gott som alla nya byggnader. En majoritet av dessa uppfyller kravet med god marginal. I bostäder och lokaler där radon förekommer finns enligt miljöbalken och strålskyddslagen en skyldighet för fastighetsägare att undersöka och att undanröja en olägenhet.
Den kommunala nämnd som ansvarar för miljö- och hälsoskyddsområdet är tillsynsmyndighet och följer upp om det finns olägenheter för människors hälsa och kan kräva att fastighetsägare gör en radonsanering. För bostäder och lokaler finns alltså ett fastighetsägaransvar och en kommunal tillsyn. År 2018 infördes radonbidraget som en del av en treårig satsning på giftfria bostäder och förbättrad inomhusmiljö. Radonbidraget tar således slut under 2021.
När anslaget tar slut blir en naturlig följd att alla ansökningar inte beviljas under det sista året, och exakt var brytpunkten blir avgör beslutande myndighet. För boende i småhus finns även fortsättningsvis möjlighet att få skattereduktion för arbetskostnader för radonsanering inom ramen för rotavdraget. Vidare utgör energideklarationerna ett viktigt instrument för att synliggöra risken med radon.
Radonförekomst i fastighet ingår som en uppgift i deklarationen. Energideklarationen gör därmed köparen av en byggnad uppmärksam på om en mätning har gjorts och vad mätningen visade. Regeringen har även gett Boverket ett uppdrag att under åren 2018-2021 förstärka arbetet för att nya och befintliga byggnader ska vara säkra och ha en god inomhusmiljö. Regeringen inväntar resultaten från det uppdraget. I dagsläget planeras inga ytterligare åtgärder inom området.
Märta Stenevi (MP):
I Sverige tillbringar människor i genomsnitt 90 procent av sin tid inomhus. Inomhusmiljön är på det sättet människans viktigaste omgivning, och inomhusluftens kvalitet är av stor betydelse för folkhälsan. Frågan om god inomhusmiljö för människor är därför mycket viktig för regeringen. Det var därför som regeringen införde radonbidraget 2018, och vi har sett att det har gjort nytta.
Men radonbidraget är inte den enda åtgärd som regeringen har vidtagit för att motverka skadliga radonhalter i byggnader, utan det pågår många insatser för att minska radonhalten i inomhusmiljön. Handlingsplanen, som jag nämnde i mitt interpellationssvar, är gediget genomarbetad. Det är Arbetsmiljöverket, Boverket, Folkhälsomyndigheten, Livsmedelsverket, Strålsäkerhetsmyndigheten med flera som har samverkat för att ta fram den.
Målsättningen med handlingsplanen är att säkerställa målmedvetna och långsiktiga insatser för att reducera befolkningens exponering för radon. Jag pratar gärna mer, både med ledamoten och med andra intresserade, om hur vi kan nå upp till strategierna och förslagen i handlingsplanen. Vad gäller just småhus vill jag understryka rotavdragets vikt. Avdraget kan innebära betydelsefulla reduktioner av arbetskostnad för radonsanering.
Reduktionerna kan vara skillnaden mellan om en ägare av ett småhus bestämmer sig för att radonsanera sin bostad eller inte, och den möjligheten kvarstår ju även utan radonbidraget. Slutligen vill jag också lyfta upp ett uppdrag igen som regeringen har gett till Boverket om att förstärka arbetet för att nya och befintliga byggnader ska vara säkra och ha en god inomhusmiljö. Jag kan tillägga att jag med spänning väntar på slutredovisningen av det uppdraget.
Men jag kan redan nu säga att det kommer att krävas ett ökat antal radonmätningar, så att bostäder och lokaler med förhöjda radonhalter identifieras. Detta kommer vi att behöva jobba vidare med. Utifrån det kan ännu fler åtgärder genomföras för att sänka radonhalter där så behövs.