Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det var glädjande att ministern säger att museet är välskött och att det är en av våra nationalklenoder. Det är vi nog många som kan hålla med om. Jag ska återkomma till den utredning och promemoria som Jane Cederqvist, tidigare statssekreterare i den socialdemokratiska regeringen, har gjort på Regeringskansliets uppdrag. Hon har jobbat med det här under en stor del av förra våren och sommaren; jag tror att rapporten kom någon gång i slutet på juli.
Hon skriver: "Museet har, trots att man lever med snäva marginaler, lyckats upprätthålla kompetens och verksamhet över ett brett museifält. Troligen är det ett av de få 'riktiga' museer vi har i Sverige - riktiga i den meningen att man behärskar hela museifältet." Jag har ett citat till. "Vidare är kostnadsmedvetenheten bland cheferna hög. Alla är mer eller mindre insatta i museets ekonomiska situation. Andan är professionell och strukturen är god, det råder 'ordning och reda'".
Om man ska tro ministern i svaret så har utredningen inte särskilt mycket bäring i de resonemang som nu förs. Bryr man sig om att läsa det här? Nu ska jag också köra lite siffror. Museet hade 108 årsarbetare under 2004. Det är det lägsta antalet under de senaste fem åren. Detta har jag också hämtat ur Jane Cederqvists utredning, och jag utgår från att den är korrekt.
De fasta kostnaderna, för fastighet, löner och säkerhet, uppgår till över 86 miljoner. Det är mer än museet får i anslag från departementet. Det överstiger 100 %. Men egenfinansiering har av tradition varit stor inom Nationalmuseum, vilket också påpekas i Jane Cederqvists promemoria. Jag går så över till kulturministerns beräkningar och alla siffror. Jag tog kontakt med museet när jag fick svaret i går eftermiddag för att kontrollera uppgifterna.
Kunde de stämma? Det gjorde de inte. Waldemarsuddes anslagsökning är inte tillgängliga för Nationalmuseum, precis som Gunnar Andrén nyligen redogjorde för. Waldemarsudde är också ett museum som länge har haft stora behov. Man är säkert glad över det tillskott som man sedan fick. I den anslagsökningen som kulturministern talar om ingår kompensationen för fri entré, det vill säga 18,2 miljoner.
Det är pengar som museet tidigare drog in på egen hand. Där kan man inte tala om en 50-procentig ökning, utan om en 8-procentig ökning. Kulturministern talar på s. 2 i svaret om ytterligare reformmedel på 7,8 miljoner som museet skulle ha fått. Vad är det för pengar? undrar man på museet. Man säger sig gärna ta emot dem. Vidare stämmer det inte heller att museet har ett ofinansierat underskott.
Nu reviderade ministern uppgiften 2,5 miljoner till 1,5. Jag hör dåligt själv, så jag vet att det kan vara svårt att höra. Det var en muntlig uppgift, vilket jag fick besked om före debatten. Det är 5,5 miljoner och inte 1,5. Det finns också skriftligt i budgetunderlaget. Man har inte heller fått en beviljad anslagskredit för 2006. En anslagskredit ska dessutom betalas tillbaka och kan inte ses som en höjning av anslaget.
Jag förstår att ministern vill tro att hans medarbetare gör sitt jobb på departementet. Men om det är sådana här underlag som serveras så skulle jag vara bekymrad i ministerns kläder - och skägg, kan jag väl tillägga. Vi får väl för övrigt se vilka som kommer att ha ansvaret för det budgetarbete som ska göras i höst. Jag kan garantera att om det blir en borgerlig regering i höst så kommer museets situation att se annorlunda ut.
Jag tror att det kommer att glädja inte bara Nationalmuseum utan även andra i museivärlden.