KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Helander (C):
Jag yrkar bifall till miljö- och jordbruksutskottets förslag i utlåtandet. Normalt skulle vi kanske inte ens ha en debatt om det här ämnet. Men det är ändå ett viktigt ämne att diskutera. Det beror på att många av oss anser att kommissionen tar sig för stora friheter gentemot den svenska skogspolitiken och sättet på vilket vi sköter vår skog.
Vi har sett att det under hösten har kommit och att det kommer att komma ett stort antal förslag som gäller vår skogspolitik. Alla håller med om att skogspolitiken är en nationell angelägenhet. Men kommissionen och EU går omvägen via klimatpolitiken för att påverka svensk skogspolitik. Det är det som är problemet. Man skulle kunna tänka sig att det är bra att ha en gemensam syn på hur vi ska sköta skogen.
Problemet är att vi inte har en gemensam skog. Skogen ser inte likadan ut i Europa. Den ser inte likadan ut i Italien, Spanien, Tyskland eller Frankrike som den gör i Sverige och Finland. 70 procent av Sveriges markyta är skog. Kommissionären som handlägger de här frågorna kommer från ett land där man har 17 procent skog. Borde inte den kommissionären först se till att hans eget land återskapar skogarna innan han kräver att vi i Sverige inte ska få bruka våra skogar?
På hundra år har vi fördubblat skogen i Sverige. Vilket annat land har gjort det? Vi har bra koll. Vi har skogstaxering på våra skogar, vi sköter våra skogar och vi återplanterar. Just det här förslaget handlar om avskogning. Jag tror inte att någon av oss här i kammaren tycker att det är fel att stoppa avskogningen i Sydamerika och Sydostasien.
Men visa av erfarenhet när det gäller hur kommissionen tolkar sina egna förslag är vi många som tror att det här kommer att bli ett slag mot svenskt skogsbruk. Kanske inte i den här texten men i andra texter som gäller avskogning kan vi läsa att man kommer att lägga energi på att vi inte ska få avverka skogen på det sätt som vi gör i dag. Det är klart att kalavverkning påverkar skogen. Ingen säger att den inte gör det.
Men man måste se till helheten, se det i ett hundraårsperspektiv och se på det på landskapsnivå. Vi avverkar mindre än 1 procent av den svenska skogen per år. Vi som vistas i skogen ser också att det inte är kalhyggen överallt. Kalhyggena i Sverige ligger generellt sett på 4-5 hektar. Det kan vara svårt att veta hur stort 4-5 hektar är. Det är mindre än Kungsträdgården.
Sedan säger till exempel Sveaskog att de har enstaka avverkningar uppe i Norrland på 20 hektar. Men det är inte den bilden som målas upp. Det målas upp en bild av att vi i Sverige också kalhugger våra skogar, vilket inte är sant. Vilka tolkningar som går igenom kommer att få stor betydelse för det svenska skogsbruket framöver.
Ingen av oss tycker som sagt att det är märkligt att vi stoppar avverkning av regnskogarna eller åtminstone kräver att man återförskogar regnskogarna. Men det har ingenting med svenskt skogsbruk att göra.
Peter Helander (C):
Tack, ledamoten Gardfjell, för frågan! Jag svarar nej. Problemet är att kommissionen har gått vilse i hur man bäst tar hand om klimatet. Vi använder vår skog för att ersätta fossila produkter och processer. Varför tar kommissionen inte hänsyn till det? Om man ska ta klimathotet på allvar måste man ha ett helhetsperspektiv och se vad hela outputen är.
Att Sverige och EU inte står bakom avskogning i Sydamerika och Sydostasien är en självklarhet. Men i Sverige har vi inget problem med avskogning. Vi återplanterar och sköter våra skogar, och vi har dubbelt så mycket skog i dag som för hundra år sedan. Jag kan hålla med ledamoten Gardfjell om att det är viktigt att vi klarar av Parisavtalet.
Men här tar kommissionen inte hänsyn till alla parametrar, och jag tycker att det är otroligt synd att man inte gör det. Man glömmer bort den ena delen när det gäller att bekämpa klimathotet. Jag vet inte riktigt vad det beror på, men kommissionen har ett beslutsunderlag. När jag har talat med WWF, vilket även ledamoten Gardfjell gjort, har de sagt att de inte driver sin politiska kampanj i Sverige längre, utan de driver den på EU-nivå.
Det är så de kan komma åt Sveriges skogspolitik. Det här säger WWF öppet till mig. De har stor makt och kan säkert påverka kommissionen. En annan sak handlar om hur Sverige rapporterar hur mycket skog vi skyddar. Ledamoten Gardfjell och jag har ofta pratat om att Sverige inte rapporterar på samma sätt som andra EU-länder. Om vi gjorde det skulle vi gå från att skydda minst skog i EU till att kanske skydda mest.
Denna parameter har kommissionen inte tagit till sig. När vi har träffat kommissionärerna har vi märkt att de inte förstår detta.
Peter Helander (C):
Jag hade mest förberett mig på att Maria Gardfjell skulle begära replik, men det går jättebra med Jakob också! Jag har ingenting emot allt det som Liberalerna och Jakob Olofsgård räknar upp. Vi ska jobba med biologisk mångfald och restaurering av våtmarker. Men vi ska inte detaljregleras utifrån ett EU-perspektiv - det är det som är hela grejen. Min fråga är egentligen följande.
Det här är ett subsidiaritetsärende, där vi ska pröva om EU ska besluta och detaljreglera kring detta. Jag hoppas att ledamoten Olofsgård är överens med mig om att svensk skogspolitik är en nationell angelägenhet. Det skulle jag tro att han tycker, och då är frågan: Påverkar det här förslaget till förordning den svenska skogspolitiken? Det kan man bara svara ja eller nej på.
Om svaret är ja måste vi framföra detta till Bryssel och kommissionen. Hur skulle vi annars göra? Ska vi lägga oss på rygg och blotta strupen och säga att vi går med på allting, fast 80 procent av riksdagen tycker att detta är en nationell angelägenhet eftersom den svenska skogspolitiken påverkas i så hög grad?
Peter Helander (C):
Under de senaste åren, framför allt det sista året, har det kommit - jag uttrycker mig kanske lite vanvördigt - en bombmatta av förslag från EU, som på alla sätt vill detaljreglera och förhindra att vi i Sverige brukar våra skogar på det sätt vi gör. Jag menar att Sverige är en föregångare. EU och de andra länderna borde lära sig av Sverige. Vi har under hundra år haft en bra skötsel av våra skogar.
Nederländerna har 17 procent skog. Sverige har 70 procent skog. På de ytor vi pratar om blir det enorma skillnader. När jag säger att Nederländerna har 17 procent skog vill jag också säga att det inte är skog. Det är parker. Det finns inga skogar av den karaktär som vi har i Sverige. Ändå ska man utifrån den europeiska kontexten in och styra hur svenskt skogsbruk ska gå till.
Jag är en stor EU-vän, men jag är lite oroad över att man ska gå in och detaljstyra. Det här kommer nämligen att innebära att vi får mindre produktion av skog i Sverige. Och vad händer då? Jo, då har vi inte längre några jobb i glesbygden. Sågverk får läggas ned.
När sågverken och skogsarbetarna försvinner kommer, oavsett om det kommer några turister - jag tror inte heller att det finns någon koppling mellan besöksnäring och skötsel av skogen - butiken och skolan att läggas ned och bensinmacken att försvinna. Då kan den siste släcka lyset, låsa dörren och kasta nyckeln. Det är det perspektivet vi måste ha med oss när vi protesterar mot att EU ska detaljreglera och minska brukandet av den svenska skogen. Det är nämligen detta det syftar till på lång sikt.
Jag är jätteoroad över den utveckling vi ser.
Peter Helander (C):
Jag tackar Maria Gardfjell för anförandet. Jag skrev ned så många frågor att jag knappt vet var jag ska börja. Maria Gardfjell säger att jag påstår att EU:s klimatpolitik inte ska drabba det svenska skogsbruket. Jag tror inte att vare sig jag eller någon annan som har stått i talarstolen i dag har anfört det. Vi har anfört: Vem ska bestämma över det svenska skogsbruket?
Maria Gardfjell säger också att miljö- och jordbruksutskottet inte förstår. Det är bara Miljöpartiet som förstår hur det verkligen ligger till. Vem ska bestämma? Det är det som är frågan. Skogsskadorna ökar och vi behöver klimatanpassa och använda andra skogsbruksmetoder, men är det inte Sverige och de svenska skogsägarna som ska bestämma det?
Är det verkligen EU eller Miljöpartiet som ska bestämma det? Detta är en affärskritisk fråga för skogsägarna, säger Maria Gardfjell. Jag har inte träffat någon skogsägare som tycker att EU:s skogsstrategi är bra för det affärsmässiga upplägget för svensk skogsindustri och svensk skogsnäring. Borde det inte vara Sverige och framför allt skogsägarna själva som bedömer det affärsmässiga?
Ska verkligen EU göra det, över huvudet på skogsägarna? En ny skogsvårdslag måste till, säger Maria Gardfjell vidare. Vad är det som Miljöpartiet vill tillföra i den skogsvårdslagen? Vill Miljöpartiet att staten ska återta detaljkontrollen över svensk skogsnäring?
Ska vi gå ifrån det vi kallar frivillighet under ansvar och gå tillbaka till det vi hade tidigare, en hård detaljstyrning och reglering av skogsbruket? Tycker Maria Gardfjell och MP att det fungerar dåligt i dag?
Peter Helander (C):
Den skyddsvärda skogen ska skyddas. Jag tror inte att det är någon som säger emot det. Sedan handlar det om nivån på hur mycket skog vi ska skydda. Borde det inte vara så att det är vi i Sverige som bestämmer vad som ska skyddas och inte EU? Ska vi inte äga de här frågorna själva? Varför ska vi lämna ifrån oss rätten att bestämma det? Det för mig direkt in på frågan om rapportering.
Tycker Miljöpartiet att vi ska rapportera på samma sätt som alla andra länder gör och använda den modell som IUCN har tagit fram och som andra länder använder så att vi kan jämföra oss internationellt? Tycker Miljöpartiet att vi ska ändra vår referensnivå för biologisk mångfald så att den stämmer överens med andra länders referensnivå så att vi även där kan jämföra oss?
Naturvårdsverket skrev i sitt svar när det hade fått den här frågan att alla andra länder gör fel och fuskar och att vi därför inte ska göra som de. Det är kanske inte något bra argument när vi ska jämföra oss internationellt att anklaga andra länder för att fuska. Jag är lite intresserad av det här, för det är ganska viktigt om vi skyddar mest skog i EU eller om vi skyddar minst skog, och det beror på hur vi rapporterar. Vad tycker Miljöpartiet om det?
Peter Helander (C):
Jag tackar Maria Gardfjell för frågorna. Det gläder mig att jag äntligen fick den frågan. Jag hade tänkt ta upp detta i mitt anförande, men jag tänkte att jag väntar tills jag får frågan. Jag menar att vi satsar mycket mer på regional utveckling än vad som framgår av budgeten. Jämfört med regeringen lägger vi 1 miljard kronor mer på Landsbygdsprogrammet. Vi lägger 300 miljoner kronor mer på det finmaskiga nätet och enskilda vägar. Vi lägger 500 miljoner kronor mer på bredband nästa år.
Vi lägger 900 miljoner kronor mer 2023, och 1 1⁄2 miljard kronor mer på bredband 2024. Vi lägger 200 miljoner kronor på kommunal vägbelysning, eftersom staten och Trafikverket tar bort sina belysningsstolpar på landsbygden. Vi inför trygg och nära vård på landsbygden. Vi utökar stödet till ambulanssjukvård på landsbygden.
Vi minskar regelbördan och genomför skattesänkningar så att det ska bli lättare att anställa människor, framför allt långtidsarbetslösa och unga. Vi avskaffar dansbandsmomsen. Hur den kommer in här vet jag inte riktigt. Men det är många som tycker att det är bra. Vi tittar på skattemässiga villkor för fjällräddare som gör ett fantastiskt jobb med att rädda människor som ger sig ut på fjället. Det är oftast människor från staden och även danskar och tyskar.
Vi tittar på landsbygdsavdrag för de människor som får betala för att de är med i en bredbandsförening, i en vägförening och så vidare. Vi anser att vi som bor på landsbygden ska kunna få göra avdrag för detta i deklarationen, till skillnad från dem som bor i staden. Detta är vad vi vill göra, och det motsvarar mycket mer än en engångssatsning på 500 miljoner kronor. Sedan vill vi satsa 150 miljoner kronor på laddstolpar och för att stödja drivmedelsmackar på landsbygden.
Jag fick frågan om vi har förhandlat med M, KD och SD. Det har vi aldrig gjort, och det kommer vi inte att göra.
Peter Helander (C):
Jag tackar Maria Gardfjell för frågan. Det är återigen en bra fråga som jag nu ska svara på. Centerpartiet tog fram ett eget budgetförslag. Det finns en praxis i riksdagen, som Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna visserligen har frångått, att man röstar på sin egen budget om man inte har förhandlat med någon annan om en budget. Vi har inte förhandlat med någon annan om en budget. Då är frågan: Varför ska vi rösta på andras budgetar som vi inte har varit med och förhandlat om? Det är den stora frågan.
Sedan säger Maria Gardfjell att vi gav ett passivt stöd till den budget som riksdagen röstade för. Om vi hade fått som vi ville hade andra partier röstat på Centerpartiets budget. Då hade det varit alternativet till regeringens budget, om vi skulle strunta i allt vad praxis heter och bara rösta rent taktiskt. Centerpartiet står upp för den politik och de förslag som vi driver och röstar inte på andra partiers förslag.
Peter Helander (C):
Jag hade inte tänkt ta någon replik på Maria Gardfjell, men sedan började hon prata om skogspropositionen, Skogsutredningen och budgetsatsningarna. Jag skulle vilja ställa några frågor till Maria Gardfjell om detta. I vilket skede lade regeringen de 2 extra miljarderna i anslaget för skydd av skog? Skedde det när vi hade förhandlat i Skogsutredningen, eller lade man fram det förslaget tidigare?
Varför lade man just 2 miljarder? Lade man det på Skogsutredningens förslag eller på det som vi förhandlade om i Skogsutredningen? Fjällskogspaketet har vi ju tagit bort i Skogsutredningen. Det finns inte beskrivet på samma sätt i skogspropositionen som i Skogsutredningen. Jag undrar varför det plötsligt inte skulle fungera.
Jag skulle också vilja fråga Maria Gardfjell: Hur såg anslaget ut förra året, och hur ser det ut i år jämfört med förslaget som ligger för 2022? Det är mina frågor.
Peter Helander (C):
Tack för svaret, Maria Gardfjell! Jag ska berätta svaret på frågorna som jag ställde. Förra året var anslaget för skog ungefär 800 miljoner kronor. I år är det 1,7 miljarder. Nästa år var det föreslagit 3,7 miljarder. I vår budget har vi sagt 2 miljarder.
Om det nu var en katastrof att inte de extra 2 miljarderna fanns - det uttrycks ju så - hur kan det komma sig att det inte var en katastrof förra året eller i år när man ligger på samma nivå som Maria Gardfjell själv har varit med och förhandlat om? Nu hör vi Maria Gardfjell säga 2 miljarder gånger sex år. Det blev ett fjällskogspaket ändå, fast vi sa att det inte skulle bli det.
Vi har sagt att fjällskogen inte ska behandlas annorlunda än andra även om vi har Änokdomen och skogslagstiftningen. Länsstyrelsen i Jämtland sa att det var 125 000 hektar som låg i pipeline och som skulle komma. Det är en stor skillnad mot 525 000 hektar. All fjällskog behövs heller inte skyddas.
Peter Helander (C):
Jag vill tacka infrastrukturminister Tomas Eneroth för svaret. Min interpellation handlade om att besöksnäringen har vuxit kraftigt under ett antal år - med 2,7 procent i snitt per år sedan 2000-talets början - och står för en stor del av bnp.
Lägger man därtill allt runt omkring som hör till besöksnäringen, som köp av varor och tjänster, privata och offentliga investeringar och så vidare, kommer besöksnäringen upp i 10 procent av både bnp och sysselsättning i Sverige. Regeringen tog fram en besöksnäringsstrategi som man presenterade under hösten 2021, och jag tycker att den är bra.
Man är tydlig med att turistlandet Sverige ska stärkas. I besöksnäringsstrategin finns det ett antal punkter eller områden som man lyfter fram, och jag ska fokusera på de punkter som ligger på statsrådets ansvarsområde. Det handlar om hållbara transportlösningar och om att skapa olika transportslag. Själva idén med besöksnäringen bygger till stor del på att människor förflyttar sig.
I strategin står det: "För att turismen ska bli hållbar är det viktigt att kunna resa till besöksmål och evenemang på ett hållbart sätt. Kollektivtrafiken är viktig i detta sammanhang." Regeringen lyfter fram tre punkter som jag tänkte ta upp. Den första är att det ska vara enkelt att resa hållbart och nå besöksmål i alla delar av landet.
Den andra är att svensk turism- och besöksnäring gynnas av en omställning av transportsektorn genom transporteffektivitet, energieffektiva fordon och farkoster samt hållbara och förnybara drivmedel, inklusive el. Den tredje är att det ska vara smidigt att som besökare kombinera olika transportsätt. Jag kommer från och är riksdagsledamot för Dalarna.
Dalarna är Sveriges största besöksnäringsdestination utanför de tre storstadsområdena; vi har totalt 15 1⁄2 miljon gästnätter på ett år. Vi har också fördelen att ha både sommarturism och vinterturism i Dalarna. Den 6 mars ska vi genomföra Vasaloppet, och om statsrådet vill åka ska jag se till att han får en plats!
De flesta som åker till våra destinationer i Dalarna åker dit med egen bil, för det finns ingen tågtrafik att ta sig upp till våra vinterdestinationer i norra Dalarna med. Det gäller Idre, Grövelsjön, Sälen med flera. Just nu pågår remissrundan för Trafikverkets transportinfrastrukturplan för den kommande tolvårsperioden.
När det gäller vad man vill göra med besöksnäringen och hur man vill utveckla transporterna i besöksnäringen hittar jag ingenting om det i Trafikverkets transportinfrastrukturplan.
För att bara nämna ett par saker som gäller Dalarna: Trafikverket hade förslag på förbättringar av riksväg 66 och riksväg 70, och det är utlyft ur planen. Samma sak gäller ett pågående projekt med mittseparering av sträckan Borlänge-Djurås på E16, som stoppades efter att en tredjedel var genomfört. De här tre vägarna utgör de stora transportsträckorna upp mot vinterturismen och besöksnäringen.
Min fråga, som jag inte fick något riktigt svar på, var vad ministern tänker göra för att få fram dessa hållbara transportlösningar och skapa olika transportslag. Vilka idéer har ministern och regeringen kring detta?
Peter Helander (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Om inte statsrådet vill åka Vasaloppet kanske statsrådet kan hänga med mig när jag ska cykla till Paris i sommar i ett barncancerprojekt. Vi går i mål dagen innan Tour de France går i mål i Paris. Självklart ser vi en framtid med mycket eltransporter och många elbilar.
Man ska dock komma ihåg att vi byter 100 000 gäster per vecka under en vintervecka i norra Dalarna. De ska ta sig fram och tillbaka på de tre vägar som jag nämnde. Det blir många laddstolpar på vägen. Förhoppningsvis blir batterierna så bra att man kan ta sig hela vägen och ladda på destinationen.
Pandemin har förstås påverkat den inhemska turismen, men det finns också drag av att många svenskar köper hus och vill semestra i Sverige. Det kanske är en ny trend även för den inhemska turismen. Jag vill även ta upp något mer lokalt; statsrådet kanske inte är bekant med alla delar.
I Idre i norra Dalarna har vi byggt ett helt nytt skidområde. Det kanske är det sista skidområde som byggs i Sverige, med tanke på klimatförändringarna. Det heter Idre Himmelfjäll och har fått en enorm utveckling. Man ska lägga till Idre Fjäll, Grövelsjön och Fjätervålen, som är tre andra destinationer i samma område, som inte ligger i Sälen utan på ett annat ställe.
Jag vet att det runt Idreområdet planeras investeringar för 10 miljarder. Ett problem med denna enorma utveckling i en ganska extrem glesbygd, som egentligen bara kan leva på turismen, är en sträcka mellan Särnaheden och Idre. Ett par mil upp mot Idre har en enormt smal väg.
Det är en väg som är åtta meter bred och där lastbilar och bussar förlorar sina sidospeglar när de möts på vägen. Vägen är byggd för mindre fordon; det fungerar inte i dag. Det här har blivit en ganska stor grej hemma i Dalarna. Politiker från alla partier ställer sig bakom att man måste göra någonting med den här vägen, som också ska svälja många fler turister.
Vi har faktiskt haft protestkonvojer med bilar, lastbilar och husbilar längs den här vägen. Det vi har sett i Kanada och i andra länder har vi haft även i Dalarna. Det är klart att detta är viktigt. Människor är mycket upprörda över att det inte händer någonting. De känner sig inte sedda i den här delen av Dalarna. Min fråga handlar om någonting som statsrådet var inne på.
Hur värderar regeringen och Trafikverket besöksnäringsflöden i sina kalkyler och i sitt budgetanslag? Statsrådet kanske kan dementera eller verifiera detta, men jag har för mig att man fäster stor vikt vid arbetspendling och studerandependling och ganska liten vikt vid besöksnäringen när man ska göra en samhällsnyttokalkyl.
Hur värderar regeringen och Trafikverket besöksnäringen i dessa investeringskalkyler?
Peter Helander (C):
Jag gick Jämtlandstriangeln förra sommaren. Det var fantastiskt fint. Problemet var bara att det var tio tusen till som gick där i en kö efter varandra. Det här med lugna naturupplevelser lyste med sin frånvaro.
Jag kan glädja statsrådet med att regionen och kommunerna i Dalarna - kors i taket - har samlat sig kring gemensamma prioriteringar, vilket jag tycker är viktigt och säkert även ministern tycker är viktigt.
Någonting som jag skulle vilja ta upp lite mer är de uteblivna satsningarna på investeringar i underhåll av riksvägarna 66 och 70 samt E16. Det här har resulterat i att Trafikverket sänker hastigheterna. Dessutom har de flesta av våra länsvägar fått hastighetssänkningar ned till 80 kilometer i timmen.
Jag roade mig med att jämföra hur många vägar i Stockholms län som hade fått sänkt hastighet till 80 kilometer i timmen. Jag hittade bara en sådan väg, uppåt Norrtälje. Frånvaron av reinvesteringar och investeringar i länsvägar ute i landet gör att det blir en nedåtgående spiral. Trafikverket löser det genom att sänka hastigheterna, och så blir det sämre, sämre och sämre. Till slut står vi still ute på landsbygden.
Jag åker tåg från Mora ned till Stockholm varje vecka. Snitthastigheten är 87 kilometer i timmen. När Peter Hultqvist var riksdagsledamot och även distriktsordförande i Dalarna hade vi många samtal om att det behövde satsas 5 miljarder. Vi var överens om det. Diskussionen om behovet av satsningar på Dalabanan kan ministern alltså kanske ta med Peter Hultqvist i regeringen.