Hillevi Larsson (S):
I regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen har arbetsmarknadsministern tydligt angett att kontakterna ska bli tätare mellan de arbetslösa och Arbetsförmedlingen. Trots det har antalet möten med arbetslösa på Arbetsförmedlingen minskat med en miljon. Det går i precis motsatt riktning i förhållande till vad regeringen har angett. Att man kan se detta som en succé är väldigt svårt att förstå.
Jag tycker att den nya forskningsrapporten från Danmark gör att man borde tänka om. Färre möten - det ska helst vara personliga möten - leder till sämre jobbchanser. Nu har vi sett utvecklingen mellan 2012 och 2013. Men fortsätter det här riskerar många fler att få sina jobbchanser ytterligare försämrade.
Det är inte direkt ett lämmeltåg av arbetslösa som går från Arbetsförmedlingen ut till riktiga jobb. Det är faktiskt massarbetslöshet. Arbetslösheten består. I det läget är det en märklig politik att inte ha aktiva åtgärder och att inte ha samtal med de arbetslösa. Det reduceras mer och mer till administration av papper.
Det är inte meningsfullt att den som inte har grundskolekompetens eller gymnasiekompetens ska söka hundratals jobb varav huvuddelen är jobb som de har noll chans att få. Det är utbildning som de människorna framför allt behöver. Självklart ska man ringa in det fåtal jobb som de har en chans att få, men i första hand handlar det om utbildning för att öka jobbchanserna. Den utbildningen kan inte Arbetsförmedlingen erbjuda.
Det är ytterligare ett systemfel, förutom att det är allt färre arbetsförmedlare som tar hand om allt fler arbetslösa. Man kan alltså inte ens hjälpa dem som saknar grundskole- och gymnasiekompetens. Vi har hög ungdomsarbetslöshet. Man kan alltså inte ens hjälpa ungdomarna. En ungdom som inte har den utbildningen kommer inte att få jobb. Det gäller självklart senare i livet också.
Men i det här läget borde det handla om att hjälpa de ungdomar som inte har lyckats ta sig igenom utbildningen. De har kanske av olika skäl hoppat av. Det kan vara psykiska och fysiska problem. Det är allt möjligt som händer i en ung människas liv. Att inte ens i det läget kunna gå in och hjälpa till med grundläggande utbildning är vansinne, måste jag säga. Kostnaden för samhället är väldigt liten i förhållande till vad man får tillbaka. Detta är ju någonting som ökar jobbchanserna radikalt.
Man kan se att arbetslösheten är dubbelt så hög bland dem som saknar gymnasiekompetens jämfört med dem som har den. Det är en sak man skulle kunna rätta till. Se till att Arbetsförmedlingen kan anvisa utbildning! Det är inte pengarna som är problemet. Arbetsförmedlingen har de senaste åren skickat tillbaka 20 miljarder kronor till regeringen.
Det är pengar som man inte har kunnat använda, för regelverket är så fyrkantigt att det är få utbildningar som kan anvisas de arbetslösa, trots att det är just utbildning som de flesta behöver.
Bortsett från detta, som regeringen borde ändra, borde man också utvärdera kontrollsystemet, där det ser ut som en succé när någon har sökt hundratals jobb, även om man inte har en chans att få något enda av de jobben. Det borde utvärderas. Vi borde också titta på hur man kan öka de personliga mötena på Arbetsförmedlingen och minska administrationen. De administrativa uppgifterna upptar ju deras tid ännu mer.
Jag återkommer till ministern med mina frågor angående detta.