KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag begärde inte ordet för att jag blev upprörd över att Eva-Lena Jansson gick upp i debatten. Däremot är det svårt att inte bli upprörd när Eva-Lena Jansson börjar tala. Om det är ett enskilt fall som är grunden för hur Eva-Lena Jansson gör sin politiska bedömning kan man i och för sig förstå vissa av de beslut som fattas av majoriteten.
Vad vi ser när det gäller RUT-avdragen är tydligt: Jobben blir fler, företagen blir fler och grupper som tidigare stått utanför arbetsmarknaden kommer in på arbetsmarknaden. Det handlar om ungdomar och unga kvinnor som får sitt första jobb, liksom om nyanlända och även bland dem många kvinnor. Vi såg att det kvinnliga företagandet ökade. Det är tydligt. Självklart får detta effekter.
Dessutom är RUT- och ROT-avdragen hopklumpade, så om man använder det ena blir man av med det andra. Det varnas på både den ena och den andra kanten för att allt fler slår i taket. Det var också tydligt att antalet svarta jobb blev mindre medan de vita jobben blev fler.
Låt mig återkoppla till Eva-Lena Janssons tidigare fråga om jag står bakom den svenska modellen eller inte. Innefattar den svenska modellen enligt Eva-Lena Jansson att skatterna ska vara högre, att fler ska gå på bidrag och att färre ska jobba? I så fall gör jag det inte. Men i övrigt tycker jag att den svenska modellen är ganska bra. Vi ska dock ha ett tydligt arbetsfokus och en tydlig arbetslinje.
För att vända mig till arbetsmarknadsministern vill jag säga att det inte bara är vi moderater som tycker att detta är bra utan också en lång rad remissinstanser, däribland Arbetsförmedlingen.
Arbetsförmedlingens generaldirektör har varit ute och vädjat så sent som i februari i år om att vi ska ta bort begränsningarna i den här lagstiftningen för att det riskerar att folk slår i taket, och då blir de svarta jobben fler och de vita jobben färre.
Jag kan inte se att det på något sätt skulle vara fulare att städa i någons hem än att städa på till exempel en verkstad, en byggarbetsplats eller ett sjukhus.
När vi nu ser att de reformer vi har genomfört skapar nya jobb, nya marknader och nya företag för personer som har stått långt från arbetsmarknaden kommer den nuvarande regeringen, som annars lider brist på förslag, med förslag om att avskaffa och begränsa. Det är tur att ni har Alliansen, som gör uppgörelser och ställer krav på att utöka RUT-avdraget på olika sätt.
Men begränsningen i beloppet har ni lyckats behålla, och där hoppas jag att ni tar ert förnuft till fånga och avskaffar den.
Christian Holm Barenfeld (M):
Den här debatten blir mer intressant ju längre den pågår. Jag får allt svårare att förstå den iver som regeringen ändå har och har haft både i valrörelse och efter valet när det gäller att i nuläget inte avskaffa utan bara begränsa. Går vi ännu längre ut till vänster i fråga om regeringsstöd hamnar vi i Vänsterpartiet. Då vet vi att det är att avskaffa som gäller. Som väl är har man åtminstone inte tagit med dem i regeringen även om man har stöd i budgeten.
RUT-avdraget är kvar och har utvidgats, säger Ylva Johansson. Jag har under många år jobbat med demokrati och mänskliga rättigheter i utrikespolitiken i länder som kanske inte är så demokratiska. Jag har alltid poängterat vikten av en livskraftig opposition. Det konstaterar även Ylva Johansson i det här läget, för utan någon opposition i riksdagen hade det inte varit något utvidgat RUT-avdrag. Det drevs nämligen inte av något av regeringspartierna. Bromma flygplats är kvar, säger Ylva Johansson.
Ja, det beror på att Alliansen och en majoritet i riksdagen valde att stoppa nedläggningsplanerna, som den rosa-grön-röda majoriteten i Stockholm tillsammans med regeringen hade. Det här har också regeringens ansvariga minister Mehmet Kaplan beklagat. En livskraftig och aktiv opposition är uppenbarligen oerhört viktig.
Jag hoppas att det också kan innebära att regeringen tar till sig att RUT-avdraget skapar nya jobb, fler jobb, nya företag och fler företag. Eva-Lena Jansson! Det är glädjande att du inte är emot fakta. Ett citat är: "Införandet av rut- och rot-avdragen har minskat acceptansen bland allmänheten att anlita svart arbetskraft. Den slutsatsen drar Skatteverket." Eva-Lena Jansson gillar Skatteverket.
Den slutsatsen har man dragit. Kanske det skulle kunna vara fakta: att svartjobben minskar med ett generöst och bra RUT-avdrag. Om det är så få som nyttjar det utöver detta, som Ylva Johansson säger, undrar jag: Varför ska man begränsa det?
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag förstår att det inte alltid är jätteenkelt att mäta de exakta effekterna, men frågan som jag ställde föranleddes ändå av att Socialdemokraterna, regeringen och ministern är väldigt tydliga med att de har genomfört reformer. Min första fråga var då vilka reformer, men det fick jag inget konkret svar på.
Nästa fråga var vilka resultat de konkreta reformerna gett, eftersom man skriver att de har gett resultat. Det får jag inte heller något svar på, utan nu får jag svaret att det är svårt att mäta. Då kommer vi återigen tillbaka till det här med fakta och evidens.
Stämmer alltså inte det som står på Socialdemokraternas hemsida som de skriver om sin politik, det vill säga att de har genomfört reformer och att dessa reformer har lett till resultat? Det är ju faktiskt så det står, och det är fortfarande det vi inte får svar på. Man får gärna göra fler reformer framöver. Vi har som sagt gott om tid i arbetsmarknadsutskottet.
Sysselsättningsgraden där är inte särskilt hög eftersom vi inte får några propositioner från regeringen att behandla. Om regeringen ska lägga fram reformer och förslag kommer de att passera arbetsmarknadsutskottet.
Att det är all time low när det gäller antalet arbetsmarknadsutskottssammanträden måste gå att härleda till det faktum att det kommer mycket få förslag från regeringen på arbetsmarknadsområdet.
Jag vill återigen fråga vilka konkreta reformer som Socialdemokraterna grundar konstaterandet på sin hemsida på och hur man har mätt effekten, för det är ändå det här som står.
Christian Holm Barenfeld (M):
Det går bra för Sverige, och det gläds vi alla åt. Vi är i en konjunkturuppgång, och det är trevligt. Det är inte så länge sedan den nuvarande regeringen var i opposition, vi var i regeringsställning och det rådde en global finanskris.
Vi hade en finansminister som i internationell press bedömdes i väldigt mycket mer positiva ordalag än den vi har just nu. Med det sagt är det ändå så att det görs saker från regeringen, även om det inte är så mycket som vi skulle önska. Framför allt har det som görs en annan politisk inriktning än vad vi skulle vilja, men så är det att befinna sig i opposition.
Ylva Johansson har ett tidigare år sagt: Det saknas alltså inte allvarliga problem att ta itu med inom arbetsmarknadspolitiken. Ändå finns det inga förslag att behandla i riksdagens arbetsmarknadsutskott. Bara i år har utskottet ställt in sex av 13 sammanträden på grund av att det saknas propositioner och förslag.
Då hade vi lite drygt ett möte i veckan. Nu har vi ett möte i månaden på grund av att det i det närmaste är totalstopp på förslag från regeringen till arbetsmarknadsutskottet. Jag tror inte att det är bra för regeringen, men det är jag kanske mindre orolig för, för Sverige eller för dem som står utanför arbetsmarknaden. Jag hoppas alltså att vi kommer att få se fler förslag på arbetsmarknadsområdet som leder till jobb.
Christian Holm Barenfeld (M):
Tack, Kerstin Lundgren, för en viktig interpellation! Den besvaras av utrikesministern på ett mycket passande datum med tanke på att det är fråga om en ung kvinnlig parlamentariker från Ukraina och även - om jag har förstått rätt - Ukrainas första kvinnliga stridspilot. Hon sitter fängslad efter Rysslands illegala annektering av Krim och aktiviteterna och aggressionerna mot Ukraina.
Det här är frågor som är viktiga på alla områden. De rör Ukraina. I förra veckan och även tidigare har vi diskuterat frågor om Vitryssland, Ryssland och EU:s hållning. Utrikesministern är hyggligt tydlig i sitt svar, vilket är positivt och bra.
Men jag oroar mig över den hållning som EU emellanåt intar. Därför är det viktigt att Sverige är pådrivande eftersom det finns många krafter i Europa som gärna lite för mycket "gullar" med den ryska regimen och Putin. Det är säkert av vissa strategiska och geopolitiska skäl, men i det här läget rör det individer.
Det är Nadija Savtjenko och en lång rad andra, bland annat Oleg Sentsov och Alexander Kolchenko. Det är personer som illegalt i flera år har hållits i fångenskap. Nadija Savtjenko har fortfarande inte fått sin dom, men hon riskerar ett upp till 30-årigt fängelsestraff. Några av hennes medfångar har redan dömts till fängelsestraff i flera decennier.
Sverige har under många år haft en tradition av att stå upp mot Ryssland.
Christian Holm Barenfeld (M):
I många lägen i den här kammaren kan vi självklart tycka att det är såväl intressant och roligt som politiskt viktigt att visa på skillnaderna mellan våra partier och våra inställningar.
Men i det här läget tycker jag att det är väldigt glädjande att Sveriges riksdag visar upp ett brett stöd för en frigivning av Savtjenko och mot de ryska aggressionerna gentemot och den ryska annekteringen av Krim. Vi har en kollega i Ukraina som sitter fängslad, som sagt, och tyvärr många andra.
Vi vet också att parlamentariker från andra länder gärna åker och gullar med både Putin och hans lakejer på plats i Krim och inte riktigt har rågången klar när det gäller den territoriella integriteten och att Ukraina i grunden fortsatt har rätten till Krim - även om Ryssland har en annan åsikt. Det är alltså bra att vi är eniga här.
Kerstin har haft det uppe i Europarådet, och jag själv har haft det uppe i OSSE:s parlamentariska församlings årliga möte i Helsingfors. Vi hade en resolution om detta och antog ett antal uttalanden till förmån för detta. Det är som sagt glädjande att regeringen driver på, och jag hoppas att man gör det med kraft.
Domen för Savtjenko beräknas komma inom kort; om det blir i morgon vet man dock aldrig med det ryska rättsväsendet. Vad kommer då utrikesministern och regeringen att göra? Vad kommer EU att göra? Det beror på hur det blir, men jag antar med tanke på rysk rättegång och vad vi har sett hittills att det inte kommer att vara en friande dom. Vad kommer man att göra om det blir ett hårt straff för Savtjenko?
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag vill fylla i lite beträffande det min kollega Hanif pratade om. Ministern sa att antalet arbetslösa ungdomar sjunker, och det är korrekt. Det är bra, och det gläds vi väl alla åt. Vi har en bra konjunktur, och vi hade en alliansregering som lade fokus på jobben. Men nu kommer det säkert någon klyscha tillbaka om att det var den förra regeringens fel, för det brukar det göra.
Om man ska gräva i detta och se hur siffrorna ser ut: Antalet långtidsarbetslösa ungdomar inskrivna på Arbetsförmedlingen har ökat sedan Ylva Johansson tillträdde sin ministerpost. Traineejobben är väl inte minst tänkta för dem som står allra längst från arbetsmarknaden.
De 32 000 traineejobben var Stefan Löfvens och Ylva Johanssons viktigaste valfråga, att se till att leverera de 32 000 jobben. Nu har halva mandatperioden gått. Om man fortsätter i samma tempo kanske man lyckas leverera 200 av de 32 000 under mandatperioden. Det skulle också införas extratjänster. Jag har inte hört så mycket om dem sedan valrörelsen.
Men det är intressant att det i en valrörelse är väldigt lätt att svänga sig med siffror - gärna väldigt höga siffror, höga ambitioner och en hög svansföring - men uppenbarligen är enormt mycket svårare när jobben ska levereras. Det kan vara så att man måste se över sin politik - förändras verkligheten kan man göra förändringar.
Men frågan är: Har verkligheten förändrats så enormt mycket sedan Ylva Johansson tillträdde sin ministerpost gällande att vi knappt har några arbetslösa i det läget? Traineejobben, som jag i och för sig inte trodde på, var ändå paradfrågan för regeringen.
Om man nu ansåg att traineejobb var så viktiga för att ungdomar och andra som stod långt från arbetsmarknaden skulle komma in på arbetsmarknaden, lyckas man ändå inte leverera detta sitt tydligaste vallöfte. Vad är det som gör att man i dag inte vågar säga en siffra? Jag kan förstå att man inte vågar det utifrån fakta och erfarenhet just nu. Men det är ändå lite anmärkningsvärt att det är så enkelt och tydligt i en valrörelse men inte när man sedan sitter i regeringen.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag ska börja med att säga att jag tycker att det är bra att man har förstärkt och jobbar med att förstärka kontakterna mellan kommuner och Arbetsförmedlingen. Det tror jag är riktigt. Jag är kritisk till mycket, men detta tycker jag är en bra sak som ministern har gjort. Där har vi nog en samsyn.
Men det hindrar inte det som vi talade om i den förra debatten, nämligen att man ändå försöker utreda och se till att Arbetsförmedlingens organisation fungerar bättre och att man kan leverera mer. Det är klart att samarbetet mellan kommuner och Arbetsförmedlingen är enklare om båda parter känner förtroende för varandra och känner att den ena och den andra kan tillföra något och leverera. Som Hanif Bali sa blir det konstigt när vi diskuterar detta.
Det som sas i valrörelsen om 32 000 traineejobb men som blev 100 måste uppenbarligen ha varit valfläsk. Och nu vill man uppenbarligen inte ange någon siffra för detta. Beredskapsjobben får väl ses som någon form av första maj-löfte till LO-koncernen, så att de också är nöjda ett tag med regeringens insatser.
Men då är frågan: När blir de av, och kommer det att bli ungefär samma procentuella utfall av beredskapsjobben som det har blivit av traineejobben? I så fall blir det inte så många som kommer att ta del av dem. Hur ser ansvarig minister på beredskapsjobben?
Förvisso har ministern i tidigare inlägg kommenterat traineejobben, men visst är det anmärkningsvärt att man så tydligt går ut med ett av sina absolut viktigaste vallöften - 32 000 traineejobb - och sedan visar det sig att det blev 100. Det är inte en så jättebra leverans.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tackar Ylva Johansson för det sannolikt kortaste interpellationssvar som jag någonsin har fått. Det är också ett av de kortaste som jag någonsin har sett. Det är bra att ministern tror på det arbetslöshetsmål som regeringen har satt upp. Även om det inte är exakt siffersatt är det ändå siffror som det handlar om.
I statsrådets avslutande inlägg i den förra interpellationsdebatten sa statsrådet att Moderaterna brukar bry sig mest om riktiga jobb. Det är självklart så att vi vill se riktiga jobb. Sedan kan man behöva arbetsmarknadspolitiska insatser också i andra lägen och situationer. Men självklart handlar det om riktiga jobb.
Frågan är: När det gäller att nå arbetslöshetsmålet, handlar det om att se till att vi får riktiga jobb för att få en lägre arbetslöshet? Det är intressant att statsrådet och regeringen inklusive statsministern fortsatt tror på arbetslöshetsmålet.
Däremot förefaller det inte som att Arbetsförmedlingens analyschefer och generaldirektör över huvud taget tror på arbetslöshetsmålet. Det är intressant och konstigt. Inte heller några andra seriösa instanser tror på arbetslöshetsmålet.
Finanspolitiska rådet, som regeringen lyssnade väldigt noga på, inte minst i opposition, dömer totalt ut målet. Konjunkturinstitutet har inga förhoppningar om målet.
Vid en genomgång kan jag inte hitta en enda seriös instans som tror att regeringen kommer att klara sitt eget arbetslöshetsmål om Europas lägsta arbetslöshet 2020. Det finns hittills inga siffror som pekar på det.
De enda som kvarstår i dagsläget och som tror på arbetslöshetsmålet är Stefan Löfven, Ylva Johansson och några ytterligare personer i Sveriges regering. Om man nu tror på detta, vad är det som ska leda fram till målet?
Man sänker RUT- och ROT-avdragen, vilket till och med enligt regeringens egna bedömningar kommer att ha en negativ arbetsmarknadspolitisk effekt. Många instanser - inklusive Arbetsförmedlingen - säger det också, och det diskuterades även i valrörelsen. Men då föreslog regeringen traineejobb och andra insatser som skulle göra susen.
Av dessa traineejobb blev det bara 100. Man saknar ju förslag. Jag tycker att det är bra att man har en hög ambition och vill ha en låg arbetslöshet. Men när man på område efter område saknar förslag för hur jobben ska bli fler och där man har sina vallöften om att åtgärder och arbeten skulle bli fler, där levererar man inte.
På vilket sätt ska regeringen och Ylva Johansson se till att arbetslöshetsmålet 2020 uppfylls? Ingen vore gladare än vi moderater om Sverige skulle ha Europas lägsta arbetslöshet. Men det som oroar är att det förs en svag arbetsmarknadspolitik.
Christian Holm Barenfeld (M):
Ylva Johansson säger att det finns ingenting som är så provocerande för oppositionen som att regeringen lyckas med det som man vill göra. Det tycker jag inte stämmer, men det var väl lite av den tongången som hördes före valet och också under alliansregeringen.
Det sprudlade väl inte riktigt av glädje när alliansregeringens statsråd i olika internationella mätningar blev korade till Europas och världens bästa till exempel finansminister och så vidare. Det var siffror på utnämningar som vi inte riktigt har sett på sistone. Nej, jag blir inte provocerad om regeringen och Ylva Johansson lyckas med sin arbetsmarknadspolitik och lyckas att nå sitt arbetsmarknadspolitiska mål för att sänka arbetslösheten.
Det som är provocerande och som jag är mer oroad för är ju avsaknaden av jobbskapande förslag, förslag som leder till att det blir enklare att och mindre riskfyllt att anställa och att starta och driva företag. Det borde också bli lättare att gå från att vara utan arbete till arbete. Nu har vi en positiv konjunktur som hjälper till.
Sedan finns det många andra delar, men som Ylva Johansson sa är det en stor andel av de arbetslösa som inte har den kompetens som behövs och efterfrågas på arbetsmarknaden. Självklart kan man då utbilda människor, men det är ingen quick fix. Vi har också ett rekordstort mottagande av nyanlända som till stor del kommer att stanna här.
Vi har alla ambitionen att se till att de kommer in i samhället och in på arbetsmarknaden. Men vi vet också att det är en extremt lång etableringstid för nyanlända i Sverige, en väldigt lång tid. Det kommer också många som har en mycket låg utbildningsgrad. Regeringen säger ju nej till Moderaternas och Alliansens förslag om att man ska kunna lära sig jobbet på jobbet och om hur man ska sänka trösklarna för de nyanlända.
Mycket av det här ligger kanske inte heller direkt på arbetsmarknadsministern, utan på utbildningsministern, och det ska vi nog inte debattera här i dag, för han är väl i min hemstad Karlstad och försöker bli omvald i dag. Vi får se hur det går. Det är givetvis viktigt att tillhandahålla utbildning och rusta vår arbetskraft.
Men som sagt är det provocerande om vi inte lyckas leverera på arbetsmarknadsområdet. Det är fyra år kvar att nå det mål ministern och regeringen satt upp. Om jag inte har fel siffror ligger Sverige i dag på 13:e plats i EU när det gäller arbetslöshet.
Det innebär att man har en ganska lång väg att gå. Man tillsätter nu under våren en utredning gällande Arbetsförmedlingen. Det kommer från regeringen också många förslag som gör det dyrare att anställa och som gör det krångligare, svårare och mindre lönsamt att starta och driva företag. Samtidigt saknas de konkreta jobbskapande förslagen.
På vilket sätt ska Ylva Johansson och regeringen kunna leverera, så att man uppfyller sitt arbetslöshetsmål? Och på samma tema som min kollega Hanif Bali: Vad har man för saklig grund att anse att det här kommer att fungera? Vad har man för vetenskapliga fakta bakom detta? Visst kan man ha politiska visioner, men det är också viktigt att det finns någon substans i de politiska visionerna.
Christian Holm Barenfeld (M):
Vi har våra respektive synpunkter. Den saken är klar. Det är självklart så att alliansregeringen genomförde många viktiga reformer på arbetsmarknadsområdet. Mycket gick väldigt bra. Under den mest omfattande finanskrisen låg Sverige i topp när det gällde ekonomi och reformstyrka.
Och till skillnad från många andra länder behövde vi inte spara oss ur krisen. Vi behövde inte göra massuppsägningar i den offentliga sektorn, vilket större delen av omvärlden faktiskt gjorde. Vi fick idel goda vitsord.
Vi klarade finanskrisen väl, även om den givetvis innebar stora påfrestningar, även på grund av att Sverige är ett av de mest exportberoende länderna. Den nuvarande regeringen förefaller inte tro på skattesänkningar utan anse att höga skatter är bra, medan vi tror att det är bra om folk får behålla mer av det de tjänar.
En av de absolut mest jobbskapande åtgärderna är jobbskatteavdragen, vilket är dokumenterat. Socialdemokraterna var emot alla de fem jobbskatteavdragen, men nu får de till stor del vara kvar, sannolikt för att de gav vanliga löntagare omkring 1 500 spänn mer i plånboken varje månad. Det gjorde också att man konsumerade.
Därmed var det en av de viktigaste jobbskapande åtgärderna. Vi har ett stort mottagande av nyanlända, som Ylva Johansson nämnde, och det ska vi ha. Men vi måste bli bättre på etablering. Mottagandet var jättestort förra året, och det är fortfarande stort.
Men även bortsett från den stora flyktingkris vi haft var arbetslöshetsmålet utdömt av egentligen alla seriösa bedömare.