Beatrice Ask (M):
Det är möjligt att man kan diskutera vad som tar tid.
Men om det var så att det kom information från myndigheter redan 2003 om detta problem kan man säga att det är märkligt att den förra majoriteten i riksdagen - som väl i vart fall var av vänsterkaraktär - faktiskt tog beslut om engångskrediterna och då bestämde sig för att just ha det lagrum vi har i dag med icke kreditprövning på de här lånen.
Det infördes 2004, då det var Socialdemokraterna som satt i regeringsställning, med stöd av Vänsterpartiet och Miljöpartiet efter en ganska omfattande debatt. Jag vet inte hur Vänsterpartiet röstade, men det var faktiskt så sent som man tog det beslutet. Då hade riksdagen uppfattningen att det här framför allt handlade om fakturaköp och andra saker. Men det är det lagrummet som nu gäller för den här typen av lån. Man kan alltså säga att det har skett en förändring ganska snabbt.
Uppenbarligen var inte riksdagen särskilt snabb då heller. Detta gör naturligtvis, eftersom riksdagen ganska nyligen har fattat beslut om detta efter noggranna prövningar och överväganden, att vi om vi ska vända på kuttingen faktiskt måste arbeta igenom det rätt ordentligt. Jag tror att det är viktigt, och det håller vi på med.
Jag är som jag säger i svaret ute efter att vi ska få en kreditprövning av den här typen av snabba lån och att vi också ska få lite bättre ordning än i dag på marknadsföringen. Det som man möjligen kan fundera över är att ingen har prövat till exempel frågan om ocker som redan i dagens lagstiftning skulle kunna prövas i domstol i något ärende. Det har inte gjorts. Jag kan tänka mig att någon av lättsinne eller så ändå har tagit den här typen av lån. Det är inte min avsikt att skuldbelägga någon.
Jag vet inte vilket umgänge Egon Frid har, men jag har faktiskt rätt många bekanta som inte alltid har helt klart för sig vad vare sig avbetalning eller lån innebär. Rätt vad det är sitter man där och konstaterar: Herregud, vad dyrt det här blev! Jag vet inte om det är jag som har ett underligt umgänge, men det är faktiskt rätt vanligt att människor inte riktigt räknar ut detta innan, och då kan det komma som en kalldusch, i synnerhet om man kanske blir av med jobbet eller något annat.
Det är jätteviktigt med information och med kunskaper om detta för att man ska kunna ta sitt ansvar. Det handlar inte om skuldbeläggning utan det är mer ett faktum. Sedan har vi de som är väldigt skuldsatta. Jag vill bara nämna att just detta med skuldsanering är något som vi har haft ett förslag på som vi nu bereder. Vi vill göra det lite enklare för människor som är överskuldsatta att komma på fötter.
Ska man gå in i en sådan process är det ganska tuffa krav, men någonstans måste det finnas en möjlighet att se ljuset i tunneln för de människor som ska gå igenom detta. Här är vi på väg att komma fram med förslag. Det är bra. Egon Frid nämnde också detta med föräldrar som skuldsätter sina barn. Det är en evinnerlig tur att vi var lite snabbfotade, för från den 1 januari är det inte möjligt längre därför att regeringen har sett till att faktiskt sätta en gräns för det.
Det fanns en tendens att föräldrar skrev över skulder på barnen, och det var naturligtvis olyckligt. Nu har det visat sig att det också gäller sjukvårdsavgifter. Socialdepartementet tittar på den frågan. När jag för någon vecka sedan läste i tidningarna att detta var ett problem tänkte jag att jag tydligen hoppade över en viktig faktor, men det låg då i någon annan lagstiftning.
Men det är inte rimligt att vuxna skuldsätter barn som sedan i 18-årsåldern upptäcker att de får problem redan i starten. Det måste vi naturligtvis försöka hantera. Jag tycker att vi tar de här frågorna på allvar och att vi gör en hel del för att få ordning på det hela. Men utvecklingen är snabb, och vi hinner inte alltid täppa till allt.
Om riksdagen då i sin vishet har fattat beslut som går stick i stäv med vad vi borde göra nu kan man säga att vi har ett ansvar att vara lite ömsinta i vår omdirigering av regelverket.