KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göran S Persson (S):
Då kan jag bara kort avsluta med att säga att vi är överens om att Närfiskat är bra för fisken, och för torsken, eftersom man fiskar efter de rekommendationer och den forskning som finns. Det är bra för miljön, och vi slipper transporter om vi kan använda den fisk vi har i vår närhet. Det är bra för kvaliteten; att vi får mat som är av högsta kvalitet och som är nyttig att äta.
Jag vill bara avsluta med att säga att jag hoppas att det under Sveriges ordförandeskap nästa halvår vid något tillfälle serveras svensk torskfilé tillsammans med god potatis och lingon så att man även på högsta EU-nivå vet att vi här i Sverige kan handskas med och tillaga fisk.
Göran S Persson (S):
Jag tackar för svaret. Den här frågan var ställd till fiskeministern egentligen, men jag tycker att vi också kan ha en mycket intressant diskussion här i dag vad gäller miljöaspekterna på det hela, så jag tackar för att ministern har tagit sig tid till detta. Östersjön är ett grunt hav, och omloppstiderna för byte av vatten är långa.
En utbyggd gasledning och exempelvis ökade oljetransporter skulle göra Östersjön till ett område med stora intressen, inte bara för miljön, utan även när det gäller ekonomiska och strategiska och därmed säkerhetspolitiska intressen. Detta är alltså en mångfasetterad fråga. Frågan om gasledningen är politisk, men vad jag kan tycka så har regeringen Reinfeldt hittills beskrivit den som en tillståndsfråga där man i princip inte tycker sig ha någonting att säga till om.
Denna verklighetsbeskrivning av FN:s havsrättskonvention rimmar illa med den verkliga juridiken, och när nu företaget Nord Stream gjort den miljökonsekvensbeskrivning som måste göras har Sverige alla möjligheter att stoppa gasledningen med hänsyn just till miljökonsekvenserna. Jag tycker inte att alla sträckningar i hav och på land har utretts tillräckligt.
När det gäller fisket, som jag speciellt berör i den här interpellationen, kan jag känna en stor oro speciellt när det gäller områdena kring Gotland och nere på sydostkusten. Man har där också reagerat starkt på att det kan innebära inskränkningar för fisket. Det är två ledningar som ska dras. Det går inte att gräva ned dem, för det är så pass hårt sediment. De kommer alltså att ligga på botten.
Nu påstås det att man kan ha speciella trålningslämmar som går på botten och vidgar trålen och att det ska fungera, men vi vet inte hur det fungerar i verkligheten. Man känner också en stor oro för hur de fartyg och fiskebåtar som nu har gjort investeringar ska bedriva sitt fiske i detta område. Herr talman!
Jag vill också påpeka att vi från vår sida, både från Socialdemokraterna och från den övriga oppositionen, tar ställning mot planerna på en gasledning i Östersjön. Vi tycker i stället att man ska samordna politiken med andra berörda Östersjöstater som motsätter sig en ledning på havsbotten samt stödja de baltiska länderna och Polen i deras ansträngningar inom EU för att man ska utreda en dragning på land.
Jag anser också att frågan bör tas till riksdagen så att vi kan få ett svenskt ställningstagande som har ett parlamentariskt stöd. Hur ställer sig miljöministern till dessa frågor?
Göran S Persson (S):
Jag vill erinra om att jag inte har något emot att en fullständig miljöprövning görs. Det är hur man kommer fram till själva beslutet som jag har en annorlunda åsikt om. Icke desto mindre är det helt fel när man i och med gasledningen binder Europas energisystem vid fossilgas, som kommer att gå i den här ledningen i ytterligare 30-40 år.
Det kommer att bromsa utvecklingen av miljövänligare energikällor som biogas och framför allt solenergi, som kan producera el. Så länge fossilgassystemet fortsätter att användas sker ingen utveckling av alternativa och miljövänligare energikällor. De tre oppositionspartierna här i riksdagen har gått emot och sagt nej. Det gäller även de områden som berörs: Gotland och sydöstra Skåne.
Huvudskälet är miljöskälet. Nu är jag medveten om att det är starka ekonomiska och politiska krafter som vill bygga gasledningen. Jag är lite rädd för att de ska vinna över både miljöskyddet och den klokaste energipolitiken. Jag tycker ändå att det är bra att man från regeringens sida gör en stark utredning av miljökonsekvenserna och sätter denna fråga högt på dagordningen.
Det tycker jag är bra. När det gäller miljökonsekvensbeskrivningar har vi också möjlighet att hävda den internationella rätten. Om man vill ta en rättslig strid skulle man kunna vinna detta.
Men det känns som om den svenska regeringen inte vill ta strid med företaget utan enbart har haft synpunkter på sträckningen. Motiv att ta strid tycker jag inte saknas. Om regeringen godkänner att gasledningen placeras ut innebär det också en tyst acceptans av ökade klimatutsläpp och allvarliga miljökonsekvenser för Östersjöns känsliga system.
Som sagt, de miljömässiga invändningarna är starka. Östersjön har klassats som ett särskilt känsligt havsområde. På botten finns det giftiga tungmetaller, kanske tiotusentals gamla minor, kemiska stridsmedel och ammunition från andra världskriget. Vid bygget måste dessa flyttas eller förstöras. Det är också en risk för miljön och - vilket som jag påpekade tidigare är ett viktigt argument - för fisket.
En gasledning med tänkt förgrening till Sverige riskerar också att slå undan satsningar på bioenergi även om en miljöprövning ska göras eller har gjorts.
Därför vill jag att bolaget ska redovisa alternativa sträckningar även på land och att man i Sverige, innan man prövar tillstånd att uppföra fast installation, tar fram en plan för ett eget framtida utnyttjande av den zon det handlar om.
I den grunda delen skulle man exempelvis kunna ha en vindkraftpark eller något som ligger i mer hållbar linje än de fossila bränslen som gasledningen innebär. Jag skulle önska en kommentar om detta från ministern.
Göran S Persson (S):
Trots att vi håller fast vid våra ståndpunkter finns det en hel del gemensamt. Såvitt jag kan se har regeringen inte helt uteslutit att säga nej till gasledningen. Man har inte sagt nej till att stödja de baltiska länderna och Polen för att eventuellt dra en gasledning på land. Jag kan inte heller se att man från regeringen gör annat än håller med i våra påpekanden om de hänsyn som ska tas.
Det gäller både miljön och fisket i vår ekonomiska zon och de strategisk-politiska hänsyn som ska kunna tas till det område som berörs. Vi har samsynen att detta är en oerhört viktig fråga som måste tas på yttersta allvar och att ett nej till gasledningen på havsbottnen inte är omöjligt.
Göran S Persson (S):
Jag har en ganska enkel fråga. Även om Hans Wallmark inte själv redogjorde för sin inställning förstår jag att inställningen när det gäller minnet av Harald Edelstam och instiftandet av någon form för att uppmärksamma det är att det inte behövs nu eller att någon annan ska göra det.
Med tanke på att Hans Wallmark var med vid utskottets besök i Chile skulle jag vilja fråga vad han hans åsikt grundas på. Det gäller då att vi inte just i dag kan säga att vi på något vis skulle uppmärksamma Harald Edelstam.
Göran S Persson (S):
Inte heller jag hänger upp mig enbart på utskottets besök i Chile, men det är verkligen ett argument. Motionen i fråga har tidigare tagits upp. Som jag tidigare nämnt fanns det också ett samband med den nyinstiftade stiftelse som Hans Wallmark här nämnde om. Sammantaget borde de här argumenten göra att man på något vis kunde ta ett initiativ. Vi har inte sagt att man ska göra si eller så.
Men att man på något vis tar ett initiativ tycker jag vore på sin plats.
Göran S Persson (S):
Mycket har sagts här under sen eftermiddag och nu i början av kvällen. Vi började uppe i Pajala och har väl varit nere vid Österlen och vänt någon gång. Jag ser att det kommer några talare efter mig också. Jag ska inte bli alltför långrandig. Mycket har sagts angående ämnet och angående uran, så jag ska inte nämna så mycket om det. Jag står givetvis bakom den reservation som oppositionen har lagt.
Jag ställer mig också bakom det särskilda yttrande som har nämnts till en liten del, men jag tycker att det är ett intressant kapitel. Det står där på de sista raderna: "Vi vill också understryka att vi inte anser att storskalig utvinning av naturgas i Sverige går att förena med de höga ambitioner som Sverige måste ha på klimatområdet."
Jag övergår då till andemeningen i mitt anförande, nämligen det som händer på det lokala planet, inte minst i Skåne och Österlen, där mellan 20 och 25 procent av detta vårt sydligaste landskap är inmutat för just prospektering av naturgas.
Det gäller att vi tar oron på allvar, för det här är inte ett framtida scenario utan det som händer nu i dag, som har hänt under förra hösten och sedan några år tillbaka vad gäller ansökan om prospektering och genomförande av en provborrning, en avslutning av densamma men också en ny påbörjad provborrning i grannkommunen.
Jag vill i rent demokratisk anda att man lägger märke till dessa organisationer, framför allt ett nätverk som heter Heaven or Shell, som kämpar helt ideellt i den andemeningen att vi ska ta oron på allvar hos de människor som bor i denna kulturmiljö och detta mycket känsliga område.
De flesta känner nog till detta nätverk, men man kan gå in på hemsidan himmelsk.se och läsa om vad som händer och sker i denna del av Sverige. När det gäller just naturgasen har vi kommit fram till att den inte är någon framtida energikälla.
Vi ska satsa på andra källor och en energiomställning som kanske inte har så mycket med naturgasen att göra. Jag vill också dra en lans för det som händer i närområdena.
I ekoparken kring Christinehof försöker man få kulturlandskapet att också vara en bra ingrediens i besöksnäringen. Det är denna näring vi vill ha och se på Österlen hellre än utvinning av naturgas. Herr talman! Jag ska inte säga mycket mer, eftersom jag har instämt i vad som tidigare sagts.
Jag vill ändå att vi när vi i framtiden får upp detta till debatt - jag är övertygad om att den här debatten återkommer i kammaren - tar med oss det som finns i närmiljön på de platser där det verkligen äger rum och att vi i demokratisk anda tar oron på allvar hos dessa människor som lever i det, de människor som kanske tänker flytta dit, och tar deras ställningstagande på allvar.
Vi har bara en miljö, och vi har bara en värld att leva i, och den ska fungera även för framtida generationer. Med detta korta men något så när kärnfulla inlägg tackar jag för mig.
Göran S Persson (S):
Tack för svaret, kulturministern! Vi inleder här i kväll en kamp i ett antal ronder. Jag ska till och med ta över debatten om den sista interpellationen från Pagrotsky. Jag fick här svaret, och vi har tidigare debatterat vårt Nationalmuseum.
Utgångspunkten i mina frågor har varit den utgångspunkt som jag har tyckt mig se att kulturministern har haft.
Vad jag vill framhålla i den här debatten är att detta mycket gällde byggnaden. Jag har full förståelse för det, för jag har ett intresse för kulturmiljöer. Men det jag vill fokusera på och ville ha reda på från början var själva verksamheten. Skulle Nationalmuseum kunna ta rollen som norra Europas ledande konst- och designmuseum?
När det gäller de tidigare svaren och även i tidigare debatter har jag reagerat på att kulturministern alltför mycket har fokuserat på själva byggnaden. Det är inte för att jag är emot själva byggnaden, men jag vill mer fokusera på innehållet. Vad är det som ska prägla själva museiverksamheten?
Jag kan inte se i de svar som kulturministern har gett att hon har angett vad själva verksamheten ska vara, utan det gäller i stort sett huset. Vi behöver kanske inte förlänga debatten. Min fråga är återigen: Vad är kulturministerns och departementets intentioner när det gäller verksamheten? När kan vi se beslut när det gäller själva verksamheten?
Även om de lite går in i varandra undrar jag: Vad kan vi se när det gäller själva verksamheten och vad har kulturministern för planer där?
Göran S Persson (S):
Nu går det inte att ändra historien. Vi valde färdväg kring 2005-2006. Nu kan vi inte vrida tillbaka tiden och se vad som hade hänt om vi hade varit i regeringsställning. Vi har ett annat utgångsläge än vad vi hade då. Men vi valde då att vi kanske skulle se över detta och bygga nytt och vidga perspektiven och satsa lite ambitiösare. Den nya regeringen, den borgerliga sidan, valde direkt att säga nej till detta.
Man utredde detta när det gällde själva byggnaden. Men man utredde inte vad själva verksamheten skulle vara. Man hade kanske till och med kunnat komma fram till en gemensam diskussion, över partigränserna: Ska vi ha det gamla nationalmuseet kvar, eller ska vi satsa på att bygga ett nytt? Då hade vi gemensamt kunnat hitta en lösning. Men det var en stängd dörr direkt. Det skulle inte bli något nytt, utan vi skulle ha det gamla.
Det har visat sig under de många utredningarna att det har blivit mycket dyrare och lite bökigare. Senast i dag var det en artikel i Svenska Dagbladet just om att man har ändrat inställning när det gäller att ha öppet under ombyggnaden. Jag tycker att det är en för allvarlig fråga för att man ska bolla det här fram och tillbaka. Det handlar om öppettider och kostnader och om att göra si och göra så.
Jag tycker inte att vi har haft en öppen dialog om det här. Jag förutsätter att man har haft idéer om hur det skulle vara från början. Men nu kommer det också fram att man från departementet har en plan. Jag utgår från att man har haft en plan också tidigare, men nu är det en ny plan på gång. Då kommer man att få vänta ytterligare, och det ska till ytterligare utredningar. Jag kan inte se någon punkt när det här ska starta. Det är därför jag känner lite oro.
Min fråga är då: Skulle vi inte kunna ha någon samsyn, att vi tillsammans skulle kunna komma fram till något här? Eller är det kulturministerns fortsatta inställning att ni ska köra ert eget race oavsett förutsättningarna?
Göran S Persson (S):
Jag förstår att ambitionerna är de bästa. Att man inte har nått ända fram kan jag kanske beklaga. Men jag kan också säga att även om det under förra mandatperioden, när kulturministern var i opposition, var ett visst tillvägagångssätt behöver man inte göra samma sak själv. Man kan kanske ändra på det om man har den erfarenheten. Jag säger detsamma nu. Vi får väl se vad som händer under valet och vad som händer till hösten. Men det är ett antal år som har runnit iväg.
Jag har fortfarande en förhoppning om att det kanske ska kunna bli, som jag sade inledningsvis, norra Europas ledande konst- och designmuseum, så att vi inte bara behåller ställningen utan kanske även förbättrar den och höjer den.
Göran S Persson (S):
Vi fortsätter på polisspåret. Vi är nu inne på utbildningssidan. Jag vill först säga, så att mina kritiska frågor inte missförstås, att jag inte tycker att allting är dåligt som har gjorts. Det har gjorts bra saker också på Justitiedepartementet, även om jag tycker att vissa delar av det hela kunde ha gjorts lite annorlunda.
Detta med polisutbildningen påbörjades för drygt tio år sedan. Vi har under de senaste tio åren fått omkring 4 000 nya poliser, vilket är positivt och bra. Det har funnits önskemål om detsamma. Men det ställer också högre krav på organisationen angående vidareutbildning och så vidare när det finns fler poliser.
När det gäller frågan om en modernare polisutbildning har i alla fall vi förespråkat att det ska vara en treårig akademisk utbildning. Det är detta som min första fråga handlar om. Vi tycker att det är lämpligt att ha en treårig högskoleutbildning som en investering för framtidens brottsbekämpning.
Det skulle leda till bättre utvecklingsmöjligheter, bättre kvalitet och nya förutsättningar, inte minst för forskningen på området. Det stärker även kunskapsarbetet. Om det nu blir en högskoleutbildning, vilket vi hoppas, är frågan var den ska ligga. Det finns säkert många bud här, kan jag tänka mig. Min fråga är lite Skåneinfluerad.
Jag förespråkar södra delen av Sverige, mycket med tanke på integrationen. De poliser som i dag utbildas har till stor del svensk bakgrund. Det gäller kanske 85 eller närmare 90 procent. Det speglar inte riktigt vad som finns ute i områdena där polisen arbetar. Det här handlar om förståelse för varandras villkor.
På Rosengård i Malmö ser många ungdomar upp till sina närpoliser. Polisyrket är både killarnas och tjejernas drömyrke. Dessa ungdomar behövs inom polisen.
Den som på djupet vill förstå ungdomar som växer upp i dessa områden måste nog själv veta hur det är att dela rum med flera syskon och att utanför skolan helt sakna kontakt med vuxna som har fotfäste på arbetsmarknaden. De unga lockas av kriminella ungdomars snabba pengar.
För dem som har vuxit upp i ett hem utan studietradition är det ett stort steg bara att börja studera. Det steget blir ännu större om man tvingas flytta långt från sin hemkommun för att kunna påbörja sin utbildning. Jag vill puffa för Skåne. Det skulle vara lättare att få förankring hos ungdomar.
Utbildningen skulle på det sättet kunna fungera bättre. Närheten till Danmark innebär att man kan nyttja varandras kunskaper, som nämnts i föregående interpellationsdebatt om polishelikoptrar. Det finns ett visst samarbete, men jag skulle vilja utveckla det och ha ett mer integrerat samarbete, om det nu skulle bli en högskola som är involverad i övriga högskolan.
Det har diskuterats att det inte skulle vara avskilt från övrig högskoleverksamhet. Jag tycker att det är en oerhört viktig aspekt att man har det tillsammans med övrig utbildning, så att studenterna inom polisutbildningen kan få träffa och umgås med studenter som utvecklas inom andra områden och på så vis själva dra lärdom av detta.
Göran S Persson (S):
Jag ska avsluta detta rent tankemässigt med att man kan tänka sig att det behövs former framöver som man har svårt att se hur de ska fungera i dag men som kommer att fungera bra i framtiden. Jag tycker att det är bra att man ska fortsätta med distansutbildning. Men det ska fungera också med högskoleutbildningen. Tiden går fort.
För 25-30 år sedan diskuterades det mycket hur kvinnor skulle kunna fungera i polisorganisationen. Nu vet vi svaret. Man var lite skeptisk i början, men det fungerar självfallet bra. Detta är också en sak som kommer med tidens gång. Man får nya aspekter på det hela. Jag ser fram emot att det hela ska fungera även som lite av en novis på detta politikområde. Det är många som har intressen i frågan.
Jag tackar för debatten och önskar en trevlig sommar.
Göran S Persson (S):
Vi går nu över till en annan fråga, från Nationalmuseum till en folkrörelsesatsning. Jag blir något förvånad när jag får svaret på mina frågor. Det är en folkrörelsesatsning med Folkets Hus och Parker, Våra Gårdar och Bygdegårdarnas Riksförbund.
I Alliansens budget för 2011 är anslaget till samlingslokalsverksamhet helt avskaffat. Man har gjort det utan kontakt med berörda organisationer eller Statens kulturråd. Man har sänkt anslaget innevarande år med 60 procent. Det är lite nonchalant. Inget annat anslag har drabbats lika brutalt som det här.
Vi pratar inte om många miljoner, men de miljonerna har gått ut till en folkrörelsesatsning. I svaret säger man att regeringen prioriterar barns och ungas rätt till kultur, att utveckla och bevara kulturarvet och förbättra villkoren för en nyskapande kultur. Varför vill man då sänka verksamhet som uppfyller de målen?
Det är något som har gått förbi. Jag förstår att Konst åt alla har velat ha tillträde till regeringen. Jag vet inte om man har varit där, men jag är tämligen säker på att man inte har pratat med kulturministern. Man kan förstå att man från departementet inte har klart för sig vad det är man gör. Det är inte önskvärt, säger ministern, att man ska styra de ansvariga myndigheterna för att stödja verksamheten.
Det ska vara mindre detaljreglering. Men det är vad ni har gjort. Ni har gjort motsatsen. Man har bestämt att Konst åt alla ska avvecklas. I stället ska man ta fram Skapande skola. Jag tycker att det är bra med Skapande skola. Det är en bra verksamhet. Men man tar bort något för att tillföra något annat. Det här är väl en detaljstyrd omprioritering som inte Kulturrådet har haft någon möjlighet att påverka.
Därför är inte argumenten från departementet trovärdiga. Kulturministern hänvisar också till statligt finansierade myndigheter med särskilda uppdrag inom bildkonstområdet. Vad menar kulturministern med det? I stället för en folkrörelsedriven konstverksamhet hänvisar kulturministern till statliga institutioner.
Det rimmar dåligt med det vi har sagt tidigare och som också regeringen har sagt, även kulturministern, vad gäller satsningen på ideella kultursektorer, inte minst när vi som här har en folkrörelsesektor. Över alla partigränserna, även Moderaterna, har man anammat den. Man slopar stödet till den ideella kultursektorn och hänvisar till statliga kulturinstitutioner.
Man sänker anslaget till Folkets Hus och Parker, Bygdegårdarnas och Våra Gårdars anslag. Man försämrar samlingslokalerna. Man är nog inte så jättepopulär i kansliet vad det gäller den ideella kultursektorn. Till sist handlar det om barnen. Jag är inte expert inom alla kulturområden, men Konst åt alla når främst ut till barnen.
Om man tittar på olika satsningar som de har gjort med utställningar och dylikt har de de senaste två åren nått 100 000 barn med sin utställning om Mumintrollen exempelvis. Jag förstår inte riktigt argumentationen från kulturministern.
Göran S Persson (S):
Varför byta ut ett vinnande lag? Varför ändra ett vinnande koncept? Konst åt alla har också förändrats under tiden. Man har fått andra utgångspunkter. Nu har man drygt två och ett halvt tusen mötesplatser överallt i landet, där inte alltid de statliga institutionerna når ut. Det är från norr till söder, från Piteå till Ystad, Piteå dansar och ler exempelvis. Som jag sade tidigare når man ut till 100 000 barn på två år.
Jag tycker att det är siffror som talar för sig själva. Från de 10 miljonerna får man avräkna det som minskar under året och i nästa års budget. Sedan förstår jag inte riktigt vad som händer efter 2011. Det står 0 för 2011 och så skulle det vara en tillförsel 2012. Jag förstod inte riktigt den budgettekniska diskussionen där.
Men vad jag förstår drabbas här en folkrörelse som bygger på Bygdegårdarnas Riksförbund, Folkets Hus och Parker och Våra Gårdar. Det ligger någonting i ideologin att man ska slå undan benen på denna verksamhet. Man stoppar alltså det oväntade mötet mellan publiken och konsten. Det drabbar både konstnärlig gestaltning och inköp av konst till tusentals samlingslokaler.
Människor kommer att få svårare att möta konsten på sina egna villkor och i sin närmiljö, och det ska ju finnas olika möjligheter att möta konsten. Det kulturministern nämnde här är bra, och det finns annat också. Men det här är ett sätt som har fungerat oerhört bra, och nu vill man slå undan benen på det. Man säger från regeringshåll att man vill främja ett lokalt och regionalt engagemang där regionerna ska få större inflytande.
Konst för alla är en verksamhet som äger rum utanför storstädernas konsthallar, men man väljer ändå att avskaffa det här stödet. Jag kan bara dra några snabba paralleller. Vi har sett minskat stöd för En bok för alla. Vi har sett minskat stöd och minskade intentioner att höja Kultur i arbetslivet och så vidare. Det är här något där man plockar små och mindre poster och gör något stort av det.
Höjningen av budgeten är nog ganska marginell, för jämför vi med de höjningar som skedde de två senaste mandatperioderna ser vi att det är en markant skillnad. Regeringens politik har inte varit att stödja den här delen av konstnärslivet. Min fråga till kulturministern blir återigen: Är det här verkligen ett effektivt beslut?
Har man verkligen klart för sig på departementet vad man gör på Konst åt alla och hur många samlingslokaler och människor utanför storstaden som verksamheten når ut till?