Gunnar Andrén (L):
För ungefär 46 år sedan var det en berömd intervju i tv där dåvarande statsminister Per Albin Hansson fick från en av de tre O:na frågan: Vilket råd skulle statsministern vilja ge ett ungt nygift par som inte har någon bostad i Stockholmsområdet? Det är en intressant fråga. Frågan kvarstår, åtminstone kvarstår svaret att ge.
Det är jättebesvärligt för många unga som söker bostad i Stockholm, av den anledningen att det sker en oerhörd inflyttning till detta område. Det är det grundläggande problemet. Egentligen är det inget problem, folk är välkomna hit. Till och med statsrådet Attefall har en gång varit ledamot för Stockholms stad i denna kammare.
Jag gläds åt den fråga som Veronica Palm ställde: Hur ska vi stimulera småhusbyggnationen? Per Albin Hansson hade en egnahemsrörelse bakom sig. Det var fint att bo i eget hus. Tyvärr har vi under en lång tid haft en diskriminerande syn på att ha eget boende. Jag tror att en röd liten stuga nere vid sjön, som det heter i en gammal visa, är en dröm som väldigt många har.
Det är viktigt att det förs en politik som gör att de människor som vill bo på det sättet kan förverkliga detta. Jag noterar att i Stockholmsområdet byggs det trots allt väldigt mycket. I den kommun där det kommer att byggas relativt sett allra mest är Sveriges minsta kommun Sundbyberg.
I salen sitter dåvarande kommunstyrelsens ordförande i Sundbyberg Nina Lundström som kan notera att de planer som man gjorde upp för ett par år sedan så småningom kom att utfalla i att just Sundbyberg kan bygga väldigt mycket i Ursvik och i andra områden, och det tycker jag är bra.
Den förra regeringen, ministären Persson, var någonting på spåret, vill jag påstå, omkring 2003, när de begärde av dåvarande landshövdingen Mats Hellström att få en utredning från alla kommuner i Stockholmsregionen, ungefär 25 stycken, om vad de kunde göra för att öka bostadsbyggandet.
Och samtliga kommuner, tro det eller ej, hade en enda sak som de ville ha, och det var inte byggplaner och liknande, utan de sade: Vi måste få mer kollektivtrafik för att kunna bygga. Ett av de största problem som vi har haft i Stockholm under 2000-talet är att det i denna region inte har byggts en meter tunnelbana, inte sedan 1995. Det är sanningen.
Nu kan det möjligen bli så, och jag är säker på att vi är överens över alla partigränser om att detta är det som behövs i första hand, för det frigör mark och möjliggör nya stora bostadsplaner. I samband med att regeringen nu har gett klartecken för planering av tunnelbana till Nacka ser vi att det kommer att följas av möjligheter att bygga bostäder där.
Utöver detta vill jag säga till Lars Eriksson att jag har noterat när jag åkt till Västerås att det är väldigt fina bostäder nere vid hamnen där, alldeles nere vid vattnet. Det är också en notis att det inte bara är i Hammarbyhamnen som man kan bygga fina bostäder nära vatten, utan det kan man också göra på andra håll. Allra sist: När det gäller finansieringen har Socialdemokraterna och övriga oppositionspartier ett enda förslag, nämligen olika investeringsbidrag.
Jag kan förstå att man tycker att detta är bra, men det finns en nackdel med detta, att det inte sätter någon kostnadspress på byggföretagen. Om man får gratispengar förbrukar man dem. Därför är investeringsbidrag ett väldigt farligt recept. Det ökar kostnaderna, vill jag påstå, för dem som till slut ska betala.