Margareta B Kjellin (M):
I dag ska vi debattera ett enigt betänkande om riktlinjer för bemanning inom äldreomsorgen. Trots att vi är eniga är debatten viktig. Det här gäller nämligen en fråga där det ständigt behövs nya impulser.
Frågan aktualiserades egentligen redan i valet 2010 då ett tv-reportage visade bilder från ett äldreboende i Piteå där demenssjuka människor var ensamma och inlåsta på en avdelning nattetid. Det var ganska livliga diskussioner, och en nattlig kontroll från Socialstyrelsen i 100 kommuner visade att detta inte var alldeles ovanligt förekommande.
Kommunerna har inom ramen av den kommunala självstyrelsen och enligt socialtjänstlagen skyldighet att bemanna på ett sådant sätt att den enskildes behov ska kunna tillgodoses. För att göra en lång historia kort står vi nu här i dag med ett enigt betänkande. Fru talman!
Jag är mycket glad över att vi i dag har ett enigt betänkande som tar hänsyn till den enskildes behov utan att låsa fast sig vid en många gånger otillräcklig minimibemanning, vilket var Miljöpartiets förslag från början.
Jag har här artikeln där det står: "Miljöpartiet väcker därför i morgon ett initiativ i socialutskottet som kräver att regeringen tar fram en lag som ålägger kommunerna att ange miniminivåer för personalen på äldreboendena." Där startade diskussionen som nu har gått vidare och lett fram till det betänkande som vi är eniga om i dag.
Jag är glad över att samtliga partier nu förstår vikten av att den enskildes behov ska utgöra grunden för personalbehovet. Det är den grund som finns i befintlig lag, i socialtjänstlagen. Jag är glad över att Miljöpartiet har gått från kravet på minimibemanning till detta eniga betänkande. Jag är också glad över att vi nu alla är överens om att detta ska gälla i hela äldreomsorgen och inte bara demensvården.
Det ska gälla oavsett vårdens innehåll. Det finns ett område som vi inte har berört, nämligen hemtjänsten. Där finns det säkert annat att säga i framtiden. Socialstyrelsen har under vintern genom uppföljning och utvärdering kunnat konstatera att det funnits brister i bemanningen och att det saknats koppling mellan enskildas individuella behov och boendets bemanning.
Socialstyrelsen menar att en sådan grund för bemanningen skulle vara mer relevant än miniminivåer. Stiftelsen Stockholms läns Äldrecentrum säger i en rapport att lämplig bemanning inte kan översättas till en norm eftersom den alltid måste anpassas efter lokala förutsättningar. I måndags besökte jag en växelvårdsavdelning, och vi diskuterade normer för bemanning.
Undersköterskorna menade att det hela tiden varierar på denna typ av avdelning. Däremot beskrev de värdet av en bra chef som hela tiden anpassade bemanningen utifrån individernas vårdbehov och utifrån vårdtyngd. De poängterade också vikten av rätt utbildning, vilket de menade var ändå tydligare på boenden där de äldre har olika former av demenssjukdom.
När personalen inte har dessa kunskaper så är vården och omsorgen svårare och mer tidskrävande. På samma sätt påverkas också behovet av personal beroende på boendets utseende. Med korta korridorer och möjligheter att vandra runt behövs ofta mer personal än när man har stora ytor och öppen planering.
Då vore det enkelt att säga att man ska ha stora ytor och öppen planering överallt, men så enkelt är det inte. Människor som har ångest, oro och demenssjukdom behöver ofta kanske ett hörn att gå åt sidan till.
Socialstyrelsen får nu ett uppdrag att utreda och om myndigheten finner det lämpligt att utfärda föreskrifter om bemanning i särskilda boenden, och de bör utgå från den enskildes behov. Att få en debatt och en medvetenhet i hela Vårdsverige om behovet av att bemanna utifrån vårdtyngd är mycket värdefullt.
När detta kommer på plats kommer också värdegrund och lokala värdighetsgarantier att bli uppfyllda. Alliansregeringen står för kvalitetskriterier som utvärderas och följs upp genom LOV, personal med kompetens genom Omvårdnadslyftet, utbildade ledare och en bemanning utifrån socialtjänstlagen som utgår från den enskildes behov och som gör att alla får en ålderdom värd att leva för.
Med detta i ryggen yrkar jag bifall till förslaget i betänkande SoU11.