Christina Örnebjär (L):
Mycket är redan sagt och förtjänstfullt framfört från många håll. De allra flesta av oss är som sagt rörande överens. Många här hänvisar till hösten och att så många människor sökte sig till Sverige för att få en fristad och en framtid. Ett tag var ordet systemkollaps på i stort sett allas läppar.
Vi skulle få se välfärden rämna; de skyddsnät och system som vi så nogsamt byggt upp under decennier skulle allihop raseras. Jag tycker att vi här i dag kan se ett lysande exempel på hur man gör när ett system ställs inför en prövning och när gränserna testas: Man värnar helt enkelt individen före systemet och hittar en lösning.
Att nyanlända elever inte kunde ta plats i kön är ju ingenting som hände hösten 2015 - det är viktigt att minnas - utan det förekom redan innan. Men det var först när vi såg ett system där gränserna testades som vi märkte att det var ett problem och gjorde någonting åt det. För oss liberaler är det närmast en ryggmärgsreflex att värna individens valfrihet. Ett sådant här förslag kan ses ur två perspektiv. Det ena är att rätten inskränks för de elever som har stått i kö länge men nu riskerar att glida bakåt i kön.
Det andra perspektivet är att de som inte haft möjlighet att ställa sig i kö och välja nu får möjlighet att göra det. När det är kötiden som avgör slår det ut dem som inte haft möjlighet att ställa sig i kö över huvud taget. Det förslag med ett kvotsystem som nu ligger på bordet är någonting vi står bakom.
Med ett kösystem som bara bygger på hur länge man har stått i kö är det i stort sett omöjligt för de nyanlända att konkurrera om en plats. Vi tycker, precis som betänkandet heter, att fler skolor ska få chansen att ta emot fler elever. Därför är vi nöjda med detta förslag. Varför är detta rätt? Jo, för att friskolorna faktiskt har hört av sig och vill ta emot nyanlända, men de kan inte på grund av regelverket.
Vi vet att skolan är den enskilt viktigaste skyddsfaktorn - om man klarar skolan klarar man sig också mycket bättre i livet. Därför är det också viktigt att detta inte är något tvång för skolorna, utan att friskolorna själva kan pussla, ställa om och förbereda. Många har redan gjort det - många skolor ligger i startgroparna och vill bara börja att ta emot elever.
Med anledning av det skulle jag vilja bemöta - precis som tidigare gjordes - den lögn som uttalades här i talarstolen om de ensamkommande i Norge som ljuger om sin ålder. Att det skulle vara 80 procent som ljuger om sin ålder är en seglivad myt som kommer från 2008. Det handlade då om fall där man misstänkte att personen inte var så gammal som den sa, utan där man behövde testa denna.
Av dessa personer var det inte 80 procent utan 38 procent som man sedan skrev upp åldern på. Av någon anledning fortsätter dock denna myt att spridas, och att det även sker här i riksdagens kammare gör mig orolig. För att återgå till dagens debatt: Nästa steg är att titta på hur vi gör i de kommunala skolorna. Vi ser fram emot diskussionerna. Flera utmaningar ligger framför oss. Hur hanterar vi de små skolornas problematik?
Hur ser vi nu till att de som kommer till Sverige får möjlighet att få information så att de faktiskt kan välja? Här ligger ett väldigt stort ansvar på just kommunerna, för har man inte fått information kan man fortfarande inte välja. Det går alltid att hitta vägar framåt, det går alltid att pröva nytt och det går alltid att ompröva när vi ser att någonting inte fungerar som det var tänkt. Jag är glad över att det är det vi har gjort och att det är detta beslut som kommer att fattas i dag.
Därför, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på motionen.