Jonas Millard (SD):
Jag kan inledningsvis säga att jag riskerar att dra över ett par minuter på anförandet. Jag hoppas att det finns överseende med det. Sverigedemokraterna har i betänkandet totalt sex reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 1 och reservation 4. Jag vill även berätta för er som lyssnar att Sverigedemokraterna kan ställa sig bakom några delar i förslaget som presenteras.
Det gäller bland annat hur vi ska utveckla metoder för att identifiera samfund och organisationer som inte kan ges stöd och pengar från det allmänna på grund av att de inte lever upp till grundläggande demokratiska värderingar genom att de exempelvis förespråkar radikal islamism. Vi ställer oss också bakom att det finns anledning att se över behovet av ett förtydligande ansvar för skolhuvudmän och andra som arbetar med barn och unga för att motverka radikalisering.
Herr talman! Terrorism är inte ett nytt fenomen. Sverigedemokraterna har länge varnat för islamismens utbredning. Vi känner alla till hur det runt om i världen sedan länge diskuteras hur kriget mot terrorism ska föras, hur islamismen bäst kan slås tillbaka och hur den demokratiska delen av världen kan vinna striden mot terrorismen.
Lösningarna som diskuteras är mer eller mindre långtgående, men det absoluta flertalet av världens moderna länder verkar enade om att vi måste göra mer. En internationell kapprustning mot hotet från terrorister pågår just nu. Sveriges bidrag till kapprustningen heter Mona Sahlin. Med hjälp av stödtelefoner och genuspedagogik ska hon och regeringen bekämpa hårdföra IS-krigare. Herr talman!
För oss är det inte fel att tillsätta en nationell samordnare, men det ska då vara en person med dokumenterad kunskap på området och inte en före detta partiledare som vid flera tillfällen visat prov på dåligt omdöme och dålig verklighetsförankring.
Som politiker från sjuklövern har det tyvärr varit väldigt nära till hands att helt bortse från verkligheten till förmån för sina personliga politiska preferenser. När man inte vill ändra politiken försöker man i stället ändra på verkligheten, vilket oftast brukar yttra sig i politiskt korrekta floskler om ett mer spännande Sverige men med lite mer och större utmaningar.
Det är också vanligt att då beskylla oss sverigedemokrater för att alltför ensidigt fokusera på islamismen. Mitt enkla svar är att det inte bara är jag och mitt parti som menar att vi bör fokusera på just islamismen, utan det gör även flertalet av de forskare som till skillnad mot exempelvis Mona Sahlin besitter djupare kunskap i ämnet.
En av dessa forskare som besitter den här kunskapen är terrorforskaren Magnus Norell, som i torsdags blev intervjuad av Dagens Samhälle. Han sammanfattar förslagen så här: Förslagen är väldigt allmänt hållna, på gränsen till meningslösa.
Vidare säger han: Om kommunernas samordnare jobbar på samma sätt som Mona Sahlin är det illa. Vidare menar samma forskare att det är fel att bunta ihop våldsbejakande islamism med andra våldsbejakande ideologier. Även regeringens egen utredare har fastslagit vilken sorts extremism det är som verkligen utgör det största hotet.
Ändå verkar majoriteten härinne nöja sig med denna verkningslösa och missriktade rapport från den samordnare som ni har varit med att utse. Herr talman!
Jag skulle kunna stå här länge och påtala olämpligheten i att regeringen Reinfeldt tillsatte en av vår tids mest kontroversiella politiker, dessutom före detta partiledare för Socialdemokraterna, som nationell samordnare och vårt främsta vapen mot våldsbejakande extremism.
Sverigedemokraterna vill att riksdagen tillkännager för regeringen att den saknar förtroende för Mona Sahlin och föreslår att hon ersätts av en icke politisk samordnare som har de kunskaper som krävs och som uppdraget så väl förtjänar. Ett av förslagen i betänkandet handlar om att stärka och stödja samfund och organisationer som vill motverka radikalisering.
Det som helt verkar ha missats här är att det är flera av just dessa samfund och organisationer som bidrar till ökad radikalisering, även om de utåt fördömer densamma. Återigen vill jag hänvisa till Magnus Norell och den intervju som han gav i Dagens Samhälle i torsdags. Där säger Magnus Norell följande: Det är dessa organisationer som utses till dialogpartner.
De är starka, välorganiserade och får mycket statsbidrag och kommunala bidrag. Men då blir den officiella bilden av islam den bild som islamisterna ger. Organiserad islam är helt dominerad av konservativ islam. Detta är alltså vad en av de främsta terrorforskarna uttryckligen menar.
Ett konkret exempel på hur man från moskéer säger en sak utåt men gör något helt annat i verkligheten visades för några år sedan. Ni kanske alla minns programmet Uppdrag granskning från 2012 där man granskade moskéer och deras företrädare med dold kamera.
Det framgick tydligt av samtalen hur man agerade internt för att förtrycka kvinnor, samtidigt som man utåt sett gärna framhöll att kvinnor och män var lika mycket värda. Att ge dessa organisationer mer stöd i form av exempelvis mer pengar från statskassan innebär bara att man ännu en gång - jag vet inte vilken gång i ordningen - skjuter sig själva i foten.
Därför vill Sverigedemokraterna inte att riksdagen beslutar om mer stöd och pengar till dessa samfund och organisationer. Vidare föreslår konstitutionsutskottet att riksdagen beslutar om åtgärder för att försöka förhindra radikalisering och rekrytering i digitala miljöer, det vill säga på internet.
Detta ska enligt utskottet ske "genom att sprida positiva motbudskap om demokrati och våra grundläggande värden". Att staten ska agera internetkrigare kommer, enligt vår mening, snarare att förstärka en känsla hos människor som håller på att radikaliseras, och de som sprider radikala budskap får ännu fler argument i sin verktygslåda som de kan använda för att driva sin tes om en gemensam fiende.
Även i denna del motsätter vi sverigedemokrater oss förslaget. Det finns också två förslag i betänkandet, det ena under punkt 9 med rubriken "Beredskap för att hantera avhoppare" och det andra under punkt 10 med rubriken "Exitverksamheten". Herr talman! I detta vill Sverigedemokraterna vara extremt tydliga.
Den som en gång lämnat Sverige för att kriga med IS eller med al-Qaida har förbrukat sin rätt att någonsin återvända till Sverige. I Sverigedemokraternas Sverige behövs således inga pengar tas från vare sig välfärd eller samhällsnyttiga investeringar till att bedriva någon avhoppsverksamhet i Sverige för terrorister.