Karin Pilsäter (FP):
Jag ska be att få tacka för svaret, och framför allt tackar jag för den attityd som statsrådet visar i svaret. Den är väsensskild från vad statsminister Göran Persson och finansminister Pär Nuder har framfört i ämnet, nämligen att ungdomsarbetslösheten inte är något problem och att den är på väg att lösas av sig själv.
Det är välgörande att det hos det ansvariga statsrådet finns en annan insikt om att det är ett problem och att konjunkturen inte kommer att lösa det här. Hans Karlsson säger att regeringen tar ungdomsarbetslösheten på största allvar. Det vet jag inte om jag kan hålla med om.
Kontentan är att det inte finns några planer på att genomföra några förändringar som skulle lösa de strukturella problemen som har uppstått på senare år för ungdomar, även om du i ditt svar sade att det är viktigt att lösa dem. Det finns inga förslag som handlar om att förändra skolan så att färre unga människor slås ut ur gymnasieskolan.
Det som har hänt, som skiljer den här konjunkturuppgången från tidigare konjunkturuppgångar, är att vi har fått en kvalitetsförsämring av ungdomsgymnasiet och att vi har så stora grupper som slås ut. De kommer antingen ut ur gymnasiet med en examen som inte är till någon nytta eller kommer ut utan en examen. De har inte den yrkesutbildning som efterfrågas på arbetsmarknaden.
Därför har ungdomar i dag ett högst påtagligt sämre ingångsläge på arbetsmarknaden än tidigare. Dessa problem kan inte, som så riktigt påpekas, lösas med hjälp av arbetsmarknadsåtgärder. De måste lösas genom att utbildningen blir funktionell för många fler än vad den är i dag. När jag hör på skolministern blir jag nästan mörkrädd.
Den stora utslagningen från gymnasieskolan viftas bort. Den viftas bort som att det inte är något problem, att det bara är bra om en del hoppar av och tar ett bättre betyg senare på komvux. I stället borde man se sanningen i vitögat, att det individuella programmet har blivit det största programmet i dag och att det för alldeles för många inte leder någonvart. Vi i Folkpartiet kräver att skolpolitiken reformeras.
Det är viktigt ur alla perspektiv, men framför allt är det viktigt att se sambandet mellan den strukturella ungdomsarbetslösheten och att yrkesutbildningen på gymnasienivå i så hög grad har försvunnit. I slutet av sitt anförande återkom statsrådet till att man har tillsatt en koordinator som ska försöka underlätta för arbetsmarknadens parter.
Det vore bra om det gick att något lätta på de ideologiska skygglapparna. Vi vet att regelverken i dag på många områden stänger unga människor ute. De får inte visa vad de går för och få en chans att få in en fot.
I dag kom Ams med en ny prognos där man toppar pressmeddelandet från Bo Bylund med den lägsta ungdomsarbetslösheten på fyra år, en av regeringens främsta propagandaministrar - jag fick en association till Bagdad-Bob. Det är ingen hejd i pressmeddelandet om hur bra allt är.
Vid en närmare titt på siffrorna visar det sig att när hela ökningen av arbetsmarknadspolitiska åtgärder räknas bort har ungdomsarbetslösheten sjunkit med ungefär 500 personer. Det är på toppen av högkonjunkturen. För mig är det uppenbart att det inte på något vis är tillräckligt. Jag hoppas att statsrådet i nästa svarsrunda kan återkomma till lite mer konkreta förslag på vad som ska göras åt saken.