Sofia Fölster (M):
Jag vill börja med att bemöta några av de påståenden som ministern lyfte fram i debatten. Sjukvårdsministern talar som om kvalitet och driftsformer skulle vara nära besläktade. Men när vi tittar på de resultat som vi ser vet vi båda två att detta inte är sanningen. 14 av 20 av Sveriges mest populära vårdcentraler drivs i privat regi. Privata vårdgivare får bättre betyg av sina anställda än vad offentligt drivna får enligt Jobbhälsobarometern.
Enligt en mer omfattande studie som Socialstyrelsen har gjort kan vi inte se några entydiga skillnader i kvalitet mellan kommunalt och privat drivna äldreboenden. Självklart finns det exempel på verksamheter där kvaliteten brister. Men de exemplen går att hitta bland både de privata och de offentligt drivna verksamheterna.
Utifrån detta kvarstår min oro över att överenskommelsen med Vänsterpartiet i den här frågan är ideologiskt driven snarare än syftar till bättre resultat. Om det vore så att bättre kvalitet i vården vore det primära syftet skulle vi se mer kontroll, mer resultatuppföljning och fler åtgärder mot brister - inte jakt på företagare som oavsett resultat och kvalitet nu stoppas.
Sjukvårdsministern nämner också SVB-formen, som om det vore ett alternativ för de 11 000 företagare som i dag finns i branschen. Problemet är att SVB-formen redan har prövats och att den kritik som riktades från en rad remissinstanser, som Konkurrensverket, Skatteverket och Bolagsverket, redan inför införandet av den här bolagsformen har visat sig vara sann.
Vi har i dag bara två företag i SVB-form som verkar inom vård- och omsorgssektorn, varav det ena redan har ansökt om konkurs. Herr talman! Jag skulle vilja byta perspektiv och lyfta ett annat perspektiv i den här frågan som jag tycker alltför sällan blir belyst. Det är att detta faktiskt också är en kvinnofråga. Enligt en rapport som Vårdföretagarna har tagit fram med siffror från SCB drivs 54 procent av företagen inom vård och omsorg av kvinnor.
Det är nästan dubbelt så många kvinnliga företagsledare jämfört med övriga näringslivet. Inom äldreomsorgen drivs 67 procent av företagen av kvinnor. Det beror på att etableringsfriheten har öppnat upp nya karriärvägar i en bransch som under lång tid har varit dominerad av kvinnliga anställda. I många yrken där kvinnor tidigare nådde ett tak i karriären finns nu möjlighet att starta eget och att bli chef.
Det gör inte bara att branschen är i framkant vad gäller jämställdhet utan också att fler kvinnor än tidigare nu blir aktuella för att komma in i bolagsstyrelser även i övriga näringslivet och få meriter. Feminism är för mig att aldrig behöva bli missgynnad eller hållas tillbaka på grund av sitt kön. Tyvärr ser vi i dag att kvinnor fortfarande ligger i lä vad gäller löneutveckling och chefspositioner.
Ett av skälen till detta är att det har varit omöjligt att göra karriär inom många av de yrken där vi ser att de flesta anställda är kvinnor. Många av de yrkena finns i dag inom välfärdssektorn. Jag vill därför ställa ytterligare en fråga till sjukvårdsministern. Hur är det förenligt att kalla sig feminist och samtidigt sätta krokben för de 7 000 kvinnliga företagare som i dag verkar inom vård och omsorg?
Jag undrar också hur ministern tror att det påverkar jämställdheten att det nu blir svårare för kvinnor att göra karriär inom vård och omsorg i och med den överenskommelse som regeringen har träffat med Vänsterpartiet.