Rikard Larsson (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 i socialförsäkringsutskottets betänkande 31 och i övrigt bifall till regeringens proposition och utskottets förslag. Det betänkande och den lagstiftning som vi nu debatterar hade naturligtvis gärna fått finnas på plats redan i samma stund som Ryssland anföll Ukraina och tvingade människor på flykt.
Men det gjorde den inte, och jag ska ärligt säga att nog inget parti i den här kammaren heller hade tänkt på en sådan lagstiftning. Grunden är ju att vi nu för första gången på 20 år har använt oss av massflyktsdirektivet, eller rättare sagt att EU har aktiverat massflyktsdirektivet.
När det nu för första gången används är det klart att man ser en del saker som behöver åtgärdas.
Vi kan också konstatera att samma solidaritet med Ukrainas folk som övriga Europa och världen har visat också finns i Sverige och därmed också samma avsky mot Putins aggressioner.
I samma stund som flyktingarna började att komma till Sverige var civilsamhället på tårna och visade att man ställde upp och tog emot. Det ska det svenska civilsamhället ha ett stort tack för.
Det var privatpersoner och organisationer, och det var också kommuner och myndigheter som fullt ut ställde upp i ett arbete för att ta emot alla dem som flydde från Ukraina. Nu kommer den lagstiftning som borde ha funnits på plats redan från början.
Den lagstiftningen handlar om en jämnare fördelning av mottagandet, där alla Sveriges kommuner kan vara med och dela på ansvaret. Det är väldigt välkommet. Riksdagen kommer förmodligen i morgon, eftersom alla partier är överens om det, att skicka åtminstone ett tillkännagivande till regeringen.
Det handlar om att man när man tar lagstiftningen i bruk också måste göra det på ett sätt så att det blir så smidigt som möjligt för alla dem som redan har kommit till Sverige. Det vill säga att man måste ta stor hänsyn, så att man inte rycker upp familjer ur deras miljö och så att man inte rycker upp barn som har börjat i skolan eller föräldrar eller vuxna som har fått jobb.
Det är glädjande att också regeringen i propositionen tydligt har detta som ambition, men det är viktigt att också en samlad riksdag skickar detta budskap till de myndigheter som nu har att hantera lagstiftningen.
Det innebär dock inte att vi inte kommer att få se omflyttningar, för i grunden handlar ju lagstiftningen just om en jämnare fördelning. Och det är viktigt att vi får till stånd en jämnare fördelning för att vi ska klara de utmaningar som även denna flyktingström till Sverige innebär.
I grunden bygger detta på att människor under den tid de är i Sverige ska kunna jobba, tjäna pengar, försörja sin familj och ha sina barn i skolan. Då är det viktigt att vi använder hela Sveriges möjligheter att stötta med detta och inte bara ett par enstaka kommuner. Från Socialdemokraternas sida har vi en reservation.
Den berör den ekonomiska ersättningen till kommunerna för mottagandet. Vi motsätter oss inte själva andemeningen i det tillkännagivande som föreslås när det gäller ersättningen till kommunerna. Vi tycker att det är en självklarhet att det är staten som har det ekonomiska ansvaret för att hantera det asylmottagande som vi nu ser.
Däremot vore det olyckligt om det är riksdagen i en förhandling med regeringen som ska sätta de ekonomiska villkoren på plats. Detta är ytterst en fråga mellan staten och kommunerna.
Då är det bra att både staten, genom företrädare för regeringen, och kommunerna får ett ord med i saken när man ska fördela pengar för att täcka kostnaderna. Detta kan ske på lite olika sätt. Jag är inte säker på att alla kommuner tycker att det bästa sättet när det gäller att täcka kostnader är att man ska skicka in fakturor och styrka alla kostnader.
I vissa fall kan faktiskt schablonersättningar vara bättre. Det är viktigt att säga att det är regeringen som fattar beslut om en förordning, men det behöver ske genom en dialog med Sveriges kommuner. Fru talman! Jag har under dagen hört att det är många som önskar en trevlig och angenäm sommar. Det ska jag väl också göra.
Men framför allt skulle jag vilja avsluta med att tacka talmanspresidiet, kammarkansliet, socialförsäkringsutskottets kansli och alla mina kollegor - både i socialförsäkringsutskottet och i riksdagen. Detta är, efter åtta år, förmodligen min sista debatt här.
Om inte oppositionen nu lägger fram något utskottsinitiativ innebär det att detta är min sista debatt i denna kammare, och det känns väldigt högtidligt. Det är med stor ödmjukhet som jag har tagit mig an debatten. Det har varit åtta spännande år.
Tacket är ett tack för allt det som ni har gjort för att möjliggöra för oss att stå här och prata om den politik som vi vill genomföra. Det har varit helt oumbärligt för demokratin och för beslutsfattandet i Sverige. Stort tack för det!