Fredrik Schulte (M):
Jag kan med gott samvete säga att jag är den riksdagsledamot som under det senaste halvåret har debatterat mest med finansministern i den här kammaren. Hon nickar instämmande. Och jag måste säga att av alla de diskussioner som vi har haft är nog svaret på den här interpellationen det mest flagranta jag har fått ta del av. Finansministern glider på sanningen, på åtminstone tre punkter i svaret.
Och hon kommer med två direkt felaktiga påståenden. I slutet av interpellationssvaret säger finansministern att regeringens föreslagna politik i budgetpropositionen 2015 med bland annat utbildningskontrakt, 90-dagarsgaranti och extratjänster bidrar till att minska arbetslösheten. Det har finansministern hävdat i nästan ett halvår nu.
Men för bara några veckor sedan erkände hon, efter att Ylva Johansson, arbetsmarknadsministern, hade klargjort det i riksdagens talarstol, att arbetsmarknadspolitik inte skapar nya jobb. Därför är det nu lite anmärkningsvärt att finansministern återigen påstår att arbetsmarknadspolitik skulle minska arbetslösheten.
Den enda slutsatsen man kan dra av det är att finansministern tänker siffertricksa ned arbetslösheten. Hon håller med om att arbetsmarknadspolitik inte skapar några nya jobb, men hon säger att arbetsmarknadspolitiken ska minska arbetslösheten. Det måste vara siffertricksande.
Den andra punkten som är häpnadsväckande har Jonas Jacobsson Gjörtler varit inne på, att man konsekvent avstår från att göra några beräkningar av de effekter som den föreslagna politiken har. Svenskt Näringsliv har räknat utifrån samma beräkningskonventioner som Finansdepartementet använder och kommit fram till att det handlar om 20 000 färre jobb.
Återigen glider finansministern på sanningen och försöker påskina annat än vad som är den objektiva verkligheten. Den tredje punkten är att finansminister påstår, och glider på sanningen när hon säger, att det inte är relevant att mäta antalet sysselsatta och antalet nya arbetstillfällen. Antalet jobb ökar inte bara för att befolkningen växer.
Spaniens befolkning har ökat med 2 miljoner, tror jag att det är, under de senaste åtta åren, men antalet arbetstillfällen har minskat med 2 1⁄2 miljon. Man skulle kunna ta många sådana exempel. Måttet på hur många jobb som faktiskt kommer till är relevant, inte minst på grund av att den arbetsföra befolkningen inte växer bara för att befolkningen växer.
I Sverige har befolkningen till exempel ökat, i stor utsträckning tack vare - får man lov att säga - att vi blir allt äldre. Det innebär inte att de som är i arbetsför ålder ökar, och därför är det relevant att mäta även hur många arbetstillfällen som skapas.
När det gäller de två punkterna där finansministern kommer med direkt felaktiga påståenden säger hon i svaret att under de förra två mandatperioderna sjönk Sveriges bnp per capita. Nej, herr talman! Den ökade. Den ökade med 2,5 procent. Att finansministern med allt stöd som hon har från Finansdepartementet ändå kan komma fram till den slutsatsen är häpnadsväckande.
Jag rekommenderar alla som lyssnar på debatten att gå till hemsidan ekonomifakta.se för att kunna konstatera att det ligger till på det sättet. Och om man jämför med omvärlden kan man konstatera att det är tredje bäst i EU. Men Magdalena Andersson påstår att Sveriges bnp per capita har minskat. Därtill har Sverige varit det land som har varit mest generöst med flyktingmottagande.