Ola Johansson (C):
Kommunernas socialtjänster förmedlar 25 000 lägenheter åt hushåll som saknar ekonomiska resurser att själva lösa sin bostadssituation. Det är en ökning med 250 procent på tio år. I en rapport från LO påstås det att en barnfamilj där de vuxna tjänar 33 000 kronor vardera inte har råd att köpa sig en bostad. Det skulle, herr talman, enligt Boverket behövas en byggtakt på 67 000 bostäder per år. I stället sjunker byggandet.
Det senaste året påbörjades bara 37 000 bostäder - detta trots att regeringen under tre år satsat över 11 miljarder på byggsubventioner. Det rapporteras att man i 243 av landets 290 kommuner har bostadsbrist.
Oavsett när och hur det blir förväntar vi oss att en statsminister och dennes regering tar initiativ till reformer som lägger grunden för en långsiktig och förutsägbar politik för fler bostäder. När bostadskrisen i Sverige fördjupas får det direkta följder för tillväxt och välfärd. Det får följder om man likt LO-medlemmarna inte kan byta jobb för att det saknas bostäder.
Det får följder när företag går miste om möjligheten att rekrytera den bästa personalen och när studenter tvingas tacka nej till utbildningsplatser eftersom studieorten inte erbjuder små lägenheter. Nyanlända integreras sämre om de hänvisas till trångboddhet i utanförskapsområden.
Ingen regering - vare sig den nyss bortröstade eller alliansregeringen - har lyckats genomföra de reformer som behövs för att få fart på byggandet, öppna bostadsmarknaden för dem som står längst ifrån den och öka rörligheten så att bostäder blir tillgängliga för dem som vill flytta. Därför, herr talman, har vi i Centerpartiet sagt att det behövs en ny blocköverskridande överenskommelse.
Steg måste tas mot en kraftigt förändrad modell för hyressättning av den regering som förhoppningsvis snart tillträder. Centerpartiet hade hoppats att Socialdemokraterna skulle visa att de är beredda att på fler områden än i dag tillåta friare hyressättning, inte bara för nya lägenheter.
Det skulle också vara en rätt för hyresgäster och värdar att träffa avtal om hyran med möjlighet att få den sänkt och samtidigt behålla konsumentskyddet. Det finns nu inga garantier för att en friare hyressättning för nyproducerade bostäder leder till att fler hyresrätter byggs, lika lite som man har kunnat påvisa att byggsubventionerna har lett till det.
Men det vi vet är att dagens reglering har haft en hämmande effekt på rörligheten och på viljan att bygga. Den rödgröna regeringen har försökt kompensera detta med sitt investeringsstöd. Vi i Centerpartiet föreslår i vår budgetmotion en snabb avtrappning som säkerställer att redan ingångna åtaganden kan uppfyllas.
Vi vet att det finns bostadsutvecklare som bygger sina kalkyler på att de ska kunna söka investeringsstöd. Men byggsubventionerna kritiserades av branschen redan när de infördes. Det kan inte komma som en överraskning för någon att de, i sin nuvarande form, förr eller senare skulle avskaffas.
Men när det görs måste det ske på ett sätt som gör det förutsägbart, inte på det sätt som nu kommer att ske då byggare tvingas göra om sina kalkyler eller i värsta fall lägga byggen på is, i avvaktan på reformer som dröjer. Räkna inte med att någon regering i längden kommer att vilja använda skattemedel till att betala näringslivet för att erbjuda en produkt eller en tjänst, i det här fallet bostäder, som de flesta har råd att betala med sina normala arbetsinkomster!
Detta gäller oavsett om det är bolåneräntor eller hyror som subventioneras. Herr talman! Diskussionen om särkrav finns kvar eller, rättare sagt, om kommuners tendens att handlägga bygglov och planprocesser olika. Kommunernas vilja och förmåga att bygga varierar.
Det har lagts fram utredningsförslag om att tillåta kommuner att ta privat mark i anspråk, utan ersättning, för att bebygga den med bostäder. Ingen seriös regering, hoppas jag, vill lägga fram ett sådant förslag. Däremot borde staten undanröja hinder som riksintressen, bullerkrav och strandskydd.
Sakägarkretsen och okynnesöverklagandena borde minska, så att förutsägbarheten ökar. Vi borde ändra i plan- och bygglagen så att det blir lättare att justera gällande detaljplaner och så att byggföretag själva kan driva en planprocess. Kommunerna ska då i gengäld ha en beredskap att anta dessa planer. Att verka för färre regleringar är det bästa sättet, herr talman, att långsiktigt främja bostadsbyggandet.
Bristen på mark är det största hindret. Men det finns platser i landet där man trots att det finns mark och en bostadsbrist inte har ett intresse av eller en möjlighet att bygga. Orsaken till det är låga marknadsvärden på orten som gör att allmännyttans revisorer kräver omedelbar avskrivning i fråga om nyproducerade bostäder.
Amorteringskrav och bolånetak i kombination gör det omöjligt för förstagångsköpare att skaffa sig en bostad. Det bekymrar bland annat byggföretagen, som nyligen har investerat stort i modern och storskalig teknik för att på ett billigare sätt producera serietillverkade klimatsmarta hus i trä. Herr talman! Utmaningarna är många och svåra, men ingenting är omöjligt.
Att reformera bostadspolitiken är ingen quick fix, och det finns inte en åtgärd som löser alla problem. Kommunerna och fastighetsägarnas, hyresgästernas, villaägarnas och bostadsrätternas organisationer samt byggarna själva kan bidra.
Men det krävs en handlingskraftig regering som är representativ för den breda majoriteten i politikens mittfält och som vill reformera bostadspolitiken och skapa en modern social bostadspolitik av svensk modell, där alla som behöver kan få tag på en bostad. Centerpartiet deltar naturligtvis inte i beslutet om budgetförslaget, utan jag hänvisar till vårt särskilda yttrande i betänkandet.
Till sist: Enligt Stadsmissionen är det i dag 718 barn som lever i hemlöshet. Vi uppmanas att skänka dem en tanke genom att ge en gåva eller bli månadsgivare, så att dessa barn kan få en dräglig julhelg och de framtidsutsikter som våra egna barn och barnbarn har. Låt oss tänka på dem nu när vi önskar varandra en god jul och ett gott nytt år.