Fredrik Malm (L):
Jag kanske överskrider min anmälda talartid lite grann. Om det sker ber jag om ursäkt för det. Jag vill i denna sena timme säga några ord om den motion som jag har skrivit och som behandlas i detta betänkande, JuU15, om polisfrågor.
Det är motion Sk344 om Eritreas skatteindrivning i Sverige. Jag vill börja med att påpeka att det är lätt att förvillas av motionens titel och tro att detta handlar just om skatteindrivning. Så är det inte. Ett mer korrekt uttryck för den verksamhet som vi nu diskuterar är utpressning.
Det kan sammanfattas på följande sätt: En av världens värsta diktaturer, Eritrea, tvingar sina medborgare i Sverige och i andra länder att betala 2 procent av sin bruttoinkomst i skatt för att finansiera förtrycket i hemlandet. En del av dessa pengar slussas sedan vidare till jihadister i Somalia och på andra håll och underminerar i praktiken stabilitet och säkerhet på hela Afrikas horn.
Skatten är för många som betalar i praktiken ett tvång, och den drivs in av ambassader eller aktivister för regeringspartiet PFDJ. Under många år kämpade eritreanerna för självständighet från Etiopien. Sverige stod bakom Eritrea då.
Jag gjorde det, och jag tror att vi alla ansåg att Eritreas befrielsekamp mot Etiopien var fullt legitim. Vi står självklart bakom Eritreas självständighet i dag. Under dessa år av krig och befrielsekamp betalade eritreaner en del av sin inkomst för att finansiera kampen för frihet och självständighet.
Men i dag finns denna skatt kvar, med en väsentlig skillnad. I dag syftar skatten inte till att befria Eritrea från Etiopien utan i stället till att stärka den eritreanska regimen som förtrycker den eritreanska befolkningen. Förenta nationernas säkerhetsråd införde 2009 sanktioner mot Eritrea.
En följd av resolutionen är att FN utsett en så kallad monitoringgrupp som följer upp resolutionen mot Eritrea och en tidigare resolution om Somalia. I den rapport monitoringgruppen presenterade för FN:s säkerhetsråd i juli förra året uppmanar man medlemsstaterna i FN att utreda hur man kan stoppa denna typ av indrivning eller utpressning. Man beskriver också i detalj hur indrivningen går till.
På s. 101 i rapporten skriver man: Regeringspartiet PFDJ:s förmodligen mest betydelsefulla inkomstkälla är den punktskatt som åläggs eritreanska medborgare som lever utanför landets gränser. Uppskattningsvis 1,2 miljoner eritreaner - ca 25 procent av befolkningen - lever i diasporan, huvudsakligen koncentrerad i Nordamerika, Europa och Mellanöstern.
Enligt uppskattningar från olika eritreanska myndighetsrepresentanter, ögonvittnen och före detta regeringsföreträdare som verkat inom diasporan uppbringar denna punktskatt tiotals - förmodligen hundratals - miljoner dollar årligen. Detta är det inte Fredrik Malm som säger. Jo, Fredrik Malm säger det nu, men detta är vad Förenta nationernas monitoringgrupp har kommit fram till.
Man skriver vidare så här, herr talman: De som inte betalar denna skatt riskerar att få inreseförbud till Eritrea. De riskerar att få egendom i Eritrea beslagtagen eller familjemedlemmar trakasserade.
I de fall där dokumentationen inte anses tillräcklig, alternativt opålitlig, kan officiella ambassad- eller partirepresentanter - från PFDJ - övervaka personer i diasporan för att bedöma deras inkomst och graden av efterlevnad av skatten.
Det tredje stycket från FN-rapporten jag vill läsa är följande: Även om Eritrea inte är ensamt om att belägga sina medborgare med extraterritoriella skatteförpliktelser är det några aspekter som gör den eritreanska implementeringen av indrivningen unik. Skatten beläggs på utländska medborgare med eritreanskt ursprung, oaktat om de innehar dubbelt medborgarskap.
Skatten är rutinmässigt indriven av diplomater på eritreanska beskickningar, ett tillvägagångssätt som utan tvekan strider mot Wienkonventionen om diplomatiska och konsulära förbindelser.
I de länder där Eritrea saknar diplomatisk eller konsulär representation drivs skatten ofta in informellt genom partirepresentanter eller aktivister vars aktiviteter i vissa länder är att betrakta som en form av utpressning. Detta är kärnan i skatteindrivningen och hur den sker, enligt Förenta nationernas monitoringgrupp i den rapport man presenterade i juli förra året. Herr talman!
Att en ambassad eller ett regeringsparti ägnar sig åt en sådan verksamhet kan inte accepteras av svenska myndigheter. Alla invånare i Sverige ska kunna känna sig trygga här. Många människor i vårt land har flytt från odemokratiska regimer, och vi får inte se mellan fingrarna med hur auktoritära och totalitära stater genom sina diplomatiska beskickningar i Sverige övervakar, förföljer eller utpressar sina medborgare i exil.
Uttrycket "diplomati" kan inte tänjas så till den grad att det omfattar grov kriminalitet - då måste svenska myndigheter agera. Eritreas ambassad i Sverige ägnar sig åt sådan verksamhet som rimligen står i strid med Wienkonventionen om diplomatiska och konsulära förbindelser.
Svenska myndigheter måste tydligt klargöra för regeringen i Asmara att om inte indrivningen av eritreaners inkomst i Sverige upphör finns ingen anledning för Eritrea att ha någon ambassad i Sverige. Den eritreanska regimen, herr talman, blir i dag alltmer isolerad. Allt fler eritreaner väljer att vända sig mot regimen.
Allt fler väljer att ansluta sig till olika oppositionsgrupper. I takt med att detta sker försämras samtidigt situationen i Eritrea. En diktatur som blir alltmer rädd kommer också att agera alltmer av fruktan. Den kommer att agera alltmer irrationellt, och den kommer att agera alltmer brutalt. Det är detta vi nu ser.
Vi ser hur en ledare i Eritrea, Isaias Afewerki, och hur ett regeringsparti i Eritrea, PFDJ, inte längre är befriare utan i stället har blivit förtryckare. De har lett landet in i en återvändsgränd där Eritrea i dag är Afrikas Nordkorea. Detta kan bara sluta på ett enda sätt om det fortsätter, nämligen i en ännu värre katastrof. Herr talman!
Det hade dock inte behövt bli så. Efter befrielsen från Etiopien 1992 kunde Eritrea i stället ha blivit det goda exemplet i östra Afrika och på Afrikas horn. Det kunde ha varit en demokrati. Det kunde ha utvecklats till ett gott samhälle där människor kände sig trygga, ett samhälle som inte var splittrat och delat mitt itu.
Det kunde ha varit ett samhälle där diasporan och människor i Eritrea kunde stärka varandra och erbjuda den globaliserade världen Eritreas rika kultur, tradition och historia. Det blev dock inte så. I stället styrs Eritrea i dag av en av världens värsta regimer. Det är detta förtryck som finansieras genom tvåprocentsskatten. Detta är inte vilken skatt som helst.
Den drivs inte in av vilken regim som helst. Den drivs inte in med vilka metoder som helst, utan det handlar om en utpressning som pågår i vårt land - som är riktad mot invånare här i vårt land, i Sverige. Den får mycket stora konsekvenser för många av dem som inte betalar. Det är oacceptabelt.
Justitieutskottet skriver i sitt betänkande, herr talman, att närmare riktlinjer för hur FN-resolutionen ska tolkas ännu inte har utfärdats, och man efterlyser ytterligare riktlinjer. Man noterar också att det pågår brottsutredningar i Sverige med anledning av denna verksamhet och att åtgärder kan komma att vidtas från svensk sida längre fram.
Jag tolkar detta som att riksdagen kommer att fortsätta följa denna fråga och att vi har anledning att återkomma till detta framöver. För min del, som motionär, accepterar jag detta - något motvilligt, ska väl sägas. Jag ser dock fram emot en fortsatt behandling av detta ärende framöver.