Cecilia Widegren (M):
I går pratade jag med pappa Hans, vars dotter har svåra hjärnskador som ger multifunktionshinder. Det kräver många vård- och omsorgsbesök. De har en vardag som de flesta av oss över huvud taget har svårt att sätta oss in i. Han sa: Nu räcker det. Vi kan inte ha en välfärd som sviker där de svagaste behöver den som bäst. Nu är det egna webbdesignföretaget nedlagt. Mamma Sanna har varit sjukskriven under året, eftersom orken inte har räckt till.
Det har kostat samhället mer än det som sparats på de assistanstimmar som dragits in. Herr talman! Varje människa har olika förmågor och möjligheter att utvecklas. Att födas med eller få nedsatta funktioner innebär att man behöver mycket stöd från familj och anhöriga, som gör den absolut största insatsen, men ytterst också från samhället. De med störst behov ska få mest stöd.
Vi har berörts djupt av den senaste tidens beskrivningar av människor som har samma omfattande behov av insatser i dag som i går, men som har fått besked om att mindre insatser är det som ska gälla i morgon. Dessa bedömningar har inte gjorts utifrån behov. Regeringen har föregripit sin egen utredning genom att i december förra året, i Försäkringskassans regleringsbrev, förändra förutsättningarna.
Det skedde innan hela analysen kring hela människan var färdig. Om regeringen och statsrådet på allvar menar det som nu framfördes här i talarstolen borde regeringen göra om och göra mer rätt från början. Vi tycker att det är bra att regeringen har tillsatt denna utredning, men den är långt ifrån tillräcklig när regeringen nu har sjabblat bort det hela och haft analysen klar innan jobbet är färdigt.
Vi moderater presenterar därför ett antal förslag på konkreta åtgärder som regeringen redan nu kan vidta om man sätter behoven främst och om de svagaste prioriteras. Det gäller att återskapa ordning och reda i välfärden. Herr talman! Vi ska se människan, inte systemen. Vi kan inte ha en välfärd som sviker. De brister som finns måste rättas till. Vi ska säkra kvaliteten och motverka fusk och missbruk.
Alla ska ha rätt till en välfärd som fungerar när man behöver den som allra mest. Assistansreformen syftar till att åstadkomma möjligheter. Den syftar till att ge ökad självständighet för dem med svårast funktionshinder för att fler ska få komma till sin rätt. Det är en frihetsreform under ansvar.
För familjer och anhöriga till personer med stora behov handlar mycket om att orka - orka med familjeliv, orka arbeta, orka ha möjlighet att försörja sig. Assistansreformen syftar till att möjliggöra för fler att komma till sin rätt än vad som var fallet innan denna frihetsreform kom på plats. Moderaterna är stolta över den genomgripande assistansreform som den borgerliga regeringen genomförde 1994. Den har varit - och är fortfarande - avgörande på många sätt.
Den vill vi värna. Därför ska assistansreformens syfte och legitimitet långsiktigt säkras. Principerna ska vara hög kvalitet, helhetstänkande, öppenhet och transparens. Därför föreslår vi att regeringen redan nu agerar med nolltolerans mot brister. Bristande kvalitet kan aldrig accepteras.
Den som inte levererar kvalitet ska inte jobba med de svagaste i vårt samhälle. Vi vill se nolltolerans mot fusk, missbruk, bedrägeri och brottslighet. Valfrihet, konkurrens och tydliga kvalitetskrav leder till bättre välfärd, men utan kontroll riskerar man missbruk. Vi vill även se ett effektivt användande av skattebetalarnas gemensamma resurser. Välfärden är ingen marknad.
Välfärden ska byggas på mångfald som förenas med noggrann kontroll av gemensamma resurser och kostnadsutveckling, och det ska ske på ett rättssäkert sätt. Herr talman! Det råder i dag brist på helhetstänkande vad gäller assistansen och de olika insatserna från kommuner, landsting och Försäkringskassan. Att skruva åt ett anslag innebär övervältring och belastning på ett annat.
Detta sätter människan i kläm eftersom behoven kvarstår. Det är dags för regeringen att se hela människan i stället för ett system. Vi har inte råd med att det går fel. Herr talman! Moderaterna förutsätter därför att statsrådet efter debatten i dag lämnar riksdagen och går tillbaka till Socialdepartementet för att skriva ett nytt, tydligt uppdrag till Försäkringskassan.
Man ska inte bara se ett anslag, utan man ska se över och åtgärda helheten i konsekvenserna av besluten gällande assistans och insatser - vi vill se ett tydliggörande av detta. Det handlar om att skapa en bättre bild. Enskilda människor, familjer och anhöriga påverkas av de beslut som fattas - man har ju till exempel inte lyckats om en ökad belastning på föräldrarna leder till att någon tvingas lämna sitt arbete och blir sjukskriven.
Mer helhetssyn är också något centralt för att upprätthålla den långsiktiga legitimiteten. Självklart gäller det också att se över och få kontroll på kostnadsutvecklingen. Det duger inte att vänta till nästa regleringsbrev. Det duger heller inte att vänta till hösten 2018, då regeringen ska ha avslutat utredningen.
Det är dags för denna regering och för ansvarigt statsråd, som bär det fulla ansvaret för instruktioner till myndigheter, att ge Försäkringskassan ett nytt, tydligt uppdrag. När kommer statsrådet att göra detta? Och vilka av de åtgärder som jag hittills har räknat upp kommer regeringen omgående att gå vidare med?