Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig vad jag avser att göra för att missbruk av lagen om anställningsskydd inte ska vara möjligt. Den bakgrund han tecknar handlar om ett specifikt företag - Euromaint AB - där man enligt uppgift varslat samtliga tillsvidareanställda på ombyggnadsverkstaden i Malmö, och de anställda nu har att välja mellan uppsägning och att gå över till ett bemanningsföretag. Jag besvarade den 9 december förra året en fråga av Sven-Erik Österberg på liknande tema. Mitt svar på Luciano Astudillos fråga kommer att vara i linje med vad jag då anförde.
Arbetsbrist är enligt lagen om anställningsskydd saklig grund vid uppsägning. Samtidigt finns skyddsregler, bland annat i form av företrädesrätt till återanställning. Att hyra in arbetskraft i stället för att ha egna anställda är i sig inte otillåtet. Utgångspunkten är dock naturligtvis att företag ska agera i överensstämmelse med gällande lagar och avtal. Om det skulle vara fråga om kringgående av gällande regelverk, och var gränserna i så fall går, är ytterst en fråga som kan prövas i domstol.
Utgångspunkten för den svenska arbetsrättsliga lagstiftningen generellt är att samma regler gäller för anställda i bemanningsföretag som för andra kategorier av arbetstagare. Bemanningsföretag har som andra arbetsgivare möjlighet att teckna kollektivavtal. Inom bemanningsbranschen har också i princip alla arbetsgivare gjort det. Ett villkor för medlemskap i förbundet för bemanningsföretagen är kollektivavtalsbundenhet. Organisationen uppskattar täckningsgraden till 98 procent. Det är alltså en högre täckningsgrad än för arbetsmarknaden generellt sett.
Det finns inget som säger att ett bemanningsföretag skulle vara en sämre arbetsgivare än någon annan. Om det finns kollektivavtal på en arbetsplats gäller särskilda regler i medbestämmandelagen med en skyldighet för arbetsgivaren att förhandla med facket innan beslut om att, utan att ett anställningsförhållande uppstår, låta någon utföra arbete för arbetsgivarens räkning eller i arbetsgivarens verksamhet, till exempel genom anlitande av ett bemanningsföretag.
Facket har vetorätt om den tilltänkta åtgärden kan antas medföra att lag eller kollektivavtal för arbetet åsidosätts eller om åtgärden annars strider mot vad som är allmänt godtaget på avtalsområdet. Det krävs dock att arbetstagarorganisationen har fog för sin ståndpunkt för att ett sådant förbud mot att fatta eller verkställa beslutet ska inträda. Jag vill i sammanhanget också nämna det EU-direktiv om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och som avser bland annat skyddet för anställda i bemanningsföretag.
Det trädde i kraft i december 2008 och ska vara införlivat av medlemsstaterna senast den 5 december 2011. Regeringen tillsatte i september förra året en utredning med uppdrag att överväga och lämna förslag på vilka åtgärder som behöver vidtas för att i svensk rätt genomföra direktivet. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag senast den 29 oktober 2010. Diskussionen kring lagen om anställningsskydd och inhyrning av personal från bemanningsföretag är inte ny.
Jag kan inte uttala mig i det enskilda fall som Luciano Astudillo tar upp, men jag följer noga utvecklingen på arbetsmarknaden. Jag tycker också att det är bra och viktigt med en levande diskussion kring hur det arbetsrättsliga regelverket fungerar.