Linda W Snecker (V):
Det är oerhört viktigt att barn får vara barn, att unga får vara unga och att vuxenvärlden aldrig ser på barn som någonting annat än just barn. Det är barns rättighet att inte bli bedömda eller få samma förväntningar ställda på sig som vuxna får.
Detta gäller även om barn skulle begå brott. Skälen till att barn och unga inte ska straffas som vuxna är många. Bara för att man är kapabel att utföra vissa saker är det inte självklart att man är beredd på konsekvenserna av sitt handlande.
Det är det som skiljer barn från vuxna. Alla som någonsin träffat ett barn kan se att det finns en stor kapacitet hos barnet men ofta väldigt lite eftertänksamhet. Detta är något som hänger kvar långt upp i åldern, även när ungdomar i andra fall ses som myndiga och vuxna.
Här i riksdagen ska vi inte heller lagstifta utifrån vissa enskilda händelser som politiker i denna kammare kan dra upp - det kan vara olika exempel på varför man för brott ska straffas si eller så. Lagar ska stiftas med eftertänksamhet. Lagstiftningen ska utvärderas, och den ska inte bestå av känslomässiga utrop om att samhället förändras.
Straffmätning och påföljdsval är inte något som magkänslan ska få avgöra. Sveriges påföljdssystem för unga lagöverträdare är utformat utifrån att barn och ungdomar som har begått brott i första hand ska hållas utanför kriminalvården och i stället bli föremål för insatser inom socialtjänsten.
Det är därför som innehållet i de olika ungdomspåföljderna syftar till att motverka riskfaktorer som kan leda till fortsatt brottslighet och till att motverka återfall i brott. Flera utredningar konstaterar att det finns behov av fler ungdomspåföljder av olika ingripandegrad, eftersom de befintliga ungdomspåföljderna inte utgör ett heltäckande system.
Det innebär att det ibland saknas lämpliga påföljdsalternativ för unga lagöverträdare, vilket medför att påföljden ofta kan bestämmas till en påföljd som är mer anpassad för en vuxen person, som skyddstillsyn och villkorlig dom eller böter.
Samma utredningar konstaterar att det varken finns något empiriskt stöd eller något erfarenhetsbaserat stöd för skärpta påföljder för unga lagöverträdare. Fru talman! Vänsterpartiet vill särskilt understryka vikten av att den särställning barn har och ska ha inom påföljdssystemet inte urvattnas.
Vi ser däremot behov av nya ungdomspåföljder, och vi är inte främmande för att det införs flera sådana som kan komplettera de redan befintliga. Regeringen föreslår att det ska införas en ny påföljd för unga lagöverträdare: ungdomsövervakning.
Den innebär att ungdomen, som ofta är 15-17 år, inte får lämna sin bostad under helgkvällar och helgnätter, vilket kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Jämfört med sluten ungdomsvård framstår den föreslagna påföljden ungdomsövervakning som ett mycket bättre alternativ, förutsatt att den unge har en lämplig och stabil boendemiljö.
Om ungdomen ska låsas in i sitt hem måste det vara ett stabilt och tryggt hem. I de fall det finns påtagliga brister i hemmiljön på grund av missbruk, psykisk sjukdom, relationsproblem eller kriminalitet i familjen kan det vara väldigt olämpligt att förbjuda den dömde att lämna bostaden under delar av helgen.
Enligt Vänsterpartiet är det extremt viktigt att boendemiljön och familjen bedöms vara funktionell och lämplig för den unge för att ungdomsövervakningen ska vara ett realistiskt alternativ. Men det är inte tydligt i regeringens förslag hur bedömningen av hemmen ska gå till eller hur de geografiska platserna ska kunna avgränsas.
Därför bör förslaget om ungdomsövervakning genomföras som en försöksverksamhet, genom en tidsbegränsad lag som ska utvärderas innan den eventuellt blir permanent. Regeringen bör därför genomföra den nya påföljden ungdomsövervakning som en tidsbegränsad lag, som ska gälla i tre år och sedan utvärderas. Med det yrkar jag bifall till reservation 1.