Lena Hallengren (S):
De som lyssnar får nu en liten repris och kanske en fördjupning, vad vet jag. Markus Wiechel har frågat mig om jag håller med om att regeringen bär det yttersta ansvaret för andelen döda i Sverige under pandemin, vad som har varit bra med den svenska strategin och varför regeringen har hållit fast vid den samt hur jag tycker att regeringen har agerat under pandemin och om det finns något beslut som jag ångrar eller något jag önskar att regeringen hade gjort i stället. Den svenska krisberedskapen bygger på ansvarsprincipen.
Den innebär att den som har ansvaret för en verksamhet under normala förhållanden ska ha det även under kris eller krig. Ansvaret är alltså delat mellan samhällets olika aktörer. Under krisen har många aktörer bidragit med omfattande insatser för att motverka smittspridningen och mildra pandemins effekter.
Staten har bland annat avsatt drygt 20 miljarder kronor i riktade tillskott till regioner och kommuner för deras merkostnader på grund av covid-19 samt avser att avsätta nära 7 miljarder kronor till vaccin och vaccinationer som nu har inletts. Mer än 10 miljarder kronor har avsatts för att stödja testning och smittspårning i regionerna, och ytterligare miljarder har avsatts för att rädda jobb och företag. Den nuvarande bedömningen är att de budgetpåverkande åtgärderna för 2020 summerar till ungefär 200 miljarder kronor.
Dessutom finns ökade garantier för 250 miljarder kronor och likviditetsförstärkningar som kan uppgå till 335 miljarder. Regeringen har därutöver fattat en lång rad beslut, inklusive nya lagförslag, med åtgärder för att motverka smittspridningen. Ansvarsprincipen och det kommunala självstyret innebär att det ansvar som regionerna, kommunerna och andra myndigheter har normalt kvarstår vid en kris.
Det innebär att vårdgivare och arbetsgivare ansvarar för till exempel skyddsutrustning och att basala hygienrutiner efterlevs och att regionerna inom sitt område ansvarar för att upprätthålla hälso- och sjukvård samt för att vidta behövliga smittskyddsåtgärder. Självklart verkar även regeringen och de statliga myndigheterna under ansvarsprincipen. Vidare är var och en skyldig att tillämpa Folkhälsomyndighetens föreskrifter och allmänna råd om att förhindra spridning av covid-19.
Dessa utgår från samma principer som används internationellt: hålla avstånd, stanna hemma vid sjukdom, undvika nya fysiska sociala kontakter och tvätta händerna ofta. I vilken utsträckning föreskrifterna efterlevs är avgörande för hur smittspridningen utvecklas. När det gäller frågan om strategin ska man komma ihåg att den - precis som i de flesta andra länder - syftar till att begränsa smittspridningen och rädda liv. Det har funnits en bred politisk enighet och en nära dialog som har förts på veckovisa möten mellan riksdagens samtliga partiledare.
Den politiska enigheten innebär också en tydlighet gentemot svenska folket om betydelsen av att följa råd och rekommendationer. Det breda politiska stödet för den svenska strategin var en viktig del i dess genomslag, och jag noterar att interpellantens kollega Mattias Bäckström Johansson senast den 7 januari i Svenska Dagbladet oroade sig för att Sverige skulle frångå strategin. Under det senaste året har också flera åtgärder vidtagits, omprövats och justerats.
Exempelvis har gränsen för hur många som får samlas vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar sänkts till åtta personer. Under våren tog regeringen fram en bemyndigandelag, och nu har regeringen tagit fram en pandemilag. Genom lagen blir det blir möjligt för regeringen eller myndigheterna att besluta om smittskyddsregler i fler verksamheter, som tidigare inte kunde träffas av bindande regler. Däremot är det helt sant att Sverige och flera andra europeiska länder har drabbats hårt av den pågående pandemin.
Jag vill uttrycka mitt djupaste deltagande till alla som mist en älskad familjemedlem eller vän och till alla som blivit svårt eller långvarigt sjuka. Självklart finns det lärdomar att dra av den pågående pandemin. Det är ett viktigt skäl till att regeringen har tillsatt Coronakommissionen. Det är också ett skäl till att regeringen före jul aviserade att en parlamentarisk kommitté ska tillsättas för att se över befogenheterna för regeringen att agera i fredstida kriser, såsom en pandemi.