KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig vad som är min avsikt med att ta bort skattereduktionerna för fackföreningsavgift och avgift till a-kassa. Alliansen gick till val på att skapa flera jobb och flera företag för att säkra välfärden. Ett av förslagen i valmanifestet var att göra det mer lönsamt att arbeta. Det handlar om en stor inkomstskattereform för att minska tröskel- och marginaleffekterna för låg- och medelinkomsttagare.
Inom ramen för denna reform har regeringen föreslagit en mycket kraftig sänkning av inkomstskatten för låg- och medelinkomsttagare, det så kallade jobbskatteavdraget. Det är rimligt att som en del i finansieringen av denna satsning slopa skattereduktionen för fackföreningsavgift och avgift till a-kassa. Genom den kraftiga inkomstskattesänkningen skapas utrymme att betala fackföreningsavgift och avgift till a-kassa utan skattereduktion. Sven-Erik Österberg hävdar att arbetsgivarnas kostnader för att vara med i en arbetsgivarorganisation är avdragsgilla. Detta är inte helt riktigt.
Arbetsgivare får bara dra av den del av medlemsavgiften som avser medel för konfliktändamål. Arbetstagarna får visserligen inte dra av fackföreningsavgiften, men å andra sidan är konfliktersättningen skattefri. Även andra tjänster som fackföreningarna tillhandahåller, till exempel hjälp vid förhandlingar, är skattefria för arbetstagarna. Avgiften till a-kassan är inte avdragsgill, vilket i och för sig är en skillnad jämfört med vad som gäller för arbetsgivarna.
Med hänsyn till de skattesänkningar som regeringen genomför anser jag dock att arbetstagarna kompenseras för denna skillnad. Min avsikt med att slopa skattereduktionen för fackföreningsavgift och a-kassa är sammanfattningsvis i första hand att möjliggöra de stora skattesänkningar som regeringen föreslår för att göra det mer lönsamt att arbeta.
Anders Borg (M):
Låt mig börja med att återgälda det och önska Sven-Erik Österberg en god jul och ett gott nytt år och också tacka för debatten. Jag tycker att det är viktigt att vi som tror att den svenska samhällsmodellen fungerar väl kan ha tuffa debatter där vi gör olika avvägningar. Vi kan vara för full sysselsättning och låg arbetslöshet men göra diametralt skilda bedömningar av vad som får en arbetsmarknad att fungera väl. Vi är överens om starkt fackligt medlemskap.
Men jag vill påpeka att det inte är så att Sverige alltid har haft den struktur det har i dag. Under långa perioder på 50- och 60-talet präglades Sverige av ett antal av de faktorer som vi nu börjar återupprätta. Vi hade strama offentliga ersättningar. Det var strama villkor för att få del av dem, och det var strama ersättningar jämfört med andra länder.
Vi hade låga skatter på låga inkomster, och vi hade en god offentlig service som huvudkälla för fördelningen. Det viktigaste sättet att utjämna livsvillkoren mellan människor var att alla hade tillgång till god sjukvård och god skola. Det är några av de saker som vi har förhoppningar om att vi här med några steg gradvis ska röra oss tillbaka mot. I modellen på 50- och 60-talet hade vi en lägre arbetslöshet. Men vi hade också starka fackföreningar.
Jag känner stark tilltro till att vi även efter åtta eller tolv år med borgerligt regeringsinnehav kommer att ha kanske Europas starkaste fackliga organisationer. Men det är då kanske fackliga organisationer som agerar på ett sådant sätt att vi också har en väsentligt lägre arbetslöshet och en väsentligt högre sysselsättning. Låt mig avslutningsvis tacka för diskussionen. Jag konstaterar att det inte lär bli den sista i den här frågan. Jag vill återigen passa på att önska en riktig god jul och ett gott nytt år!
Anders Borg (M):
Ledamöter! Bäste interpellant! Hans Olsson har frågat mig vilka fördelningspolitiska konsekvenser höjningen av beloppsgränsen, från 1 000 kr till 5 000 kr, i avdraget för övriga utgifter beräknas få. Hans Olsson frågar också om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av detta. Regeringens politik ska ses i ett sammanhang.
De samlade fördelningseffekterna av regeringens politik finns presenterade i finansplanen samt i den fördelningspolitiska redogörelsen. Även riksdagens utredningstjänst har gjort analyser av budgetpropositionens förslag och kommit fram till liknande resultat. Beräkningarna visar att de samlade effekterna på inkomstfördelningen är mycket små. När individerna delas in i tio grupper efter inkomst vinner samtliga grupper på förslagen. Detsamma gäller om befolkningen delas in i olika familjetyper, åldrar eller regioner.
Om förslaget om en höjning av beloppsgränsen i avdraget för övriga utgifter ses isolerat är effekterna på fördelningen mycket små. Mått på den samlade inkomstspridningen påverkas inte märkbart. Medelinkomsten beräknas minska med 0,02 % till följd av förslaget. Minskningen kommer i första hand att påverka personer som arbetar, det vill säga samma personer som kommer att få sin situation betydligt förbättrad till följd av jobbavdraget. Det finns därför inte anledning att vidta några ytterligare åtgärder till följd av detta.
Anders Borg (M):
Låt mig tacka för att vi fick till stånd den här debatten. Det är naturligtvis viktigt att diskutera dessa avdrag. Jag brukar också använda sådana skyddsbyxor när jag kör motorsåg. De är både bra och bekväma och skyddar så att man inte kör sågen rätt in i musklerna. Jag håller med Hans Olsson om att fördelningsanalyser är centrala. Politik handlar om många olika saker. Det handlar om tillväxt och sysselsättning.
Men för att politiken ska bli rimlig och uppfattas som vettig av människorna är det viktigt att ha koll på hur den påverkar olika grupper och att eftersträva rimliga effekter för alla. För att det ska fungera är jobben naturligtvis viktigast. Jag tänkte dock inte säga så mycket om det nu. Låt mig i stället konstatera en annan sak, nämligen att det vid sidan av jobben finns ytterligare något som är centralt för fördelningen, och det är ordningen i statsfinanserna.
Jag ska gärna ge den tidigare regeringen en eloge på den punkten. Sveriges statsfinanser är i mycket god ordning. Varför är det så? Varför ska vi vurma för dem? Jo, vi vet att om vi får oordning i statsfinanserna drabbar saneringarna olika grupper olika hårt. De som oftast har det trängst och är mest beroende av offentliga verksamheter - inte minst spelar vård, omsorg och skola stor roll i det sammanhanget - drabbas hårt av saneringar. Därför är det viktigt att ha ordning.
Skälet till att vi valde att gå fram med en försämring av avdraget för övriga utgifter är helt enkelt statsfinansiellt. Det var inte möjligt att göra de nödvändiga skattesänkningarna med mindre än att vi också fattade en del obehagliga beslut. Det här är ett av dem.
Det fanns även andra, såsom snus och tobak, som man naturligtvis kunde försvara och motivera, men de hör inte till den typen av beslut som politiker älskar att fatta. Jag tror också att det är viktigt att vi går vidare med ytterligare skattesänkningar, inte minst för de grupper som Hans Olsson nämner - byggare, folk som jobbar i skogen. Det är centralt.
Det andra steget i den inkomstskattereform som vi pratat om kommer att vara mycket gynnsamt. Det handlar om att öka den skattefria delen från 30 000 till omkring 36 000 och gå vidare med en inkomstskattesänkning för inkomster under 250 000. Det är precis i de grupperna dessa ligger. Jag tror att det är bättre att sänka skatten på arbete och begränsa avdragen än att behålla avdragen.
Det finns nämligen många fel i dem, inte för att folk vill göra fel eller för att de är ohederliga utan helt enkelt för att reglerna är så krångliga att det är svårt att leva upp till dem. Det framkommer när man talar med skattemyndigheterna. Då är det bättre att förenkla skattesystemet, att ha lite mindre avdrag och kanske något lägre skatter. Jag tycker det är bra att vi får den här typen av diskussioner kring fördelningseffekterna, för det är en av nyckelfrågorna i politiken.
Klarar vi av att göra det vi vill? Vi kan vilja olika saker, men vi ska alltid fråga oss om fördelningseffekterna blir rimliga. Det är alltså mycket bra att vi får en diskussion om detta.
Anders Borg (M):
Låt mig bara säga att vi naturligtvis delar ambitionen att man bör ha ett förenklat skattesystem. Vi bör alltid ha regelverk där det är enkelt att göra rätt och svårt att göra fel. Jag tror nämligen att man i ett land som Sverige kan utgå från att de flesta människor vill göra rätt för sig och anser att vi har en bra vård, skola och annat som man är beredd att betala skatt för. Det är naturligtvis riktigt med signalsystemen.
Men låt mig då säga att min absoluta ambition naturligtvis är - Hans Olsson tog en byggnadsarbetare som exempel - att en lärare, en byggnadsarbetare eller en sjuksköterska ska få lika stora skattesänkningar som jag och andra höginkomsttagare får.
Det är den absoluta ambitionen att man ska hitta ett sätt att utforma inkomstskattesänkningarna så att det blir en rimlig profil, så att när det mesta är draget ska även en normal familj med vanliga inkomster ha en ordentlig skattelättnad i och med detta. Då tror jag att vi kommer att samlas här efter valet 2010 och ha många nya folkpartistiska, kristdemokratiska, centerpartistiska och moderata ledamöter.
Tyvärr är politiken sådan att om jag ska önska flera moderata ledamöter blir det färre av andra. Det känns tråkigt att säga det, men det är så politiken är. Och så tror jag att det blir därför att vi har vidtagit dessa åtgärder som har gett flera jobb. Låt mig ändå säga att jag kan förstå den känsla som Hans Olsson beskriver, att det är viktigt att människor känner att det är rätt signalsystem och att det är rimligt.
Anders Borg (M):
Birgitta Eriksson har frågat mig om de fördelningspolitiska konsekvenserna av samtliga skatte- och utgiftsförändringar för ensamstående föräldrar som följer av regeringens förslag i budgetpropositionen. Birgitta Eriksson frågar också om vilka fördelningspolitiska åtgärder som planeras för att underlätta den ekonomiska situationen för arbetslösa, långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade som är ensamstående med barn.
Dessutom undrar Birgitta Eriksson vilka fördelningspolitiska åtgärder som planeras i syfte att förbättra situationen för barn till ekonomiskt utsatta föräldrar. Regeringens politik är inriktad mot att flera ska kunna försörja sig på eget arbete. Att bryta det stora utanförskapet på svensk arbetsmarknad är regeringens enskilt viktigaste uppgift. Det ska bli lättare att gå från bidrag till arbete. Det är nyckeln till en förbättrad ekonomisk situation för låginkomsttagare, sjukskrivna och arbetslösa. Med flera människor i arbete kommer de ekonomiska skillnaderna mellan olika grupper att minska.
De beräknade fördelningseffekterna av regeringens politik finns redovisade i finansplanen och i den fördelningspolitiska redogörelsen. Även riksdagens utredningstjänst har gjort analyser av budgetpropositionens förslag och kommit fram till liknande resultat. Beräkningarna visar att de samlade effekterna av inkomstfördelningen är mycket små. När individerna delas in i tio grupper efter inkomst vinner samtliga grupper på förslagen. Detsamma gäller om befolkningen delas in i olika familjetyper, åldrar eller regioner. Även gruppen ensamstående föräldrar tjänar på förslagen.
Kvinnor och män beräknas vinna ungefär lika mycket.
Anders Borg (M):
Birgitta Eriksson trycker på vikten av att det här är en grupp som vi bör göra något för. Jag instämmer till fullo i det.
Det finns nästan ingen grupp i det svenska samhället man kan ha större respekt för än de många ensamstående mammor som tidigt på morgonen lämnar barnen på dagis, åker till ett inte alltid roligt arbete och avstår från egna nöjen och egen konsumtion för att barnen ska få det de önskar. Det finns få jag tycker att man kan ha så stor respekt för än de som kämpar sig fram i tillvaron på det sättet.
Det kan vara kämpigt, och det ska vi ha en oerhörd respekt för. Däremot kan jag inte vara överens om effekterna av vår politik och den socialdemokratiska politiken. Jag önskar naturligtvis att vi får en politik som präglas av jämställdhet och att vi inkluderar alla grupper. Även ensamstående kvinnor ska få möjlighet att kämpa sig till sin del av det goda i samhället. Här har vi lite olika syn på hur man gör det.
Vår uppfattning är å det bestämdaste att dessa duktiga, arbetsamma och ansvarsfulla människor kan sköta sin egen ekonomi. De skulle inte behöva vare sig bostadsbidrag eller socialbidrag om de gavs chansen att komma in på arbetsmarknaden, slippa betala enormt höga skatter på redan låga inkomster och ta sig fram i livet med hjälp av eget arbete och egna ansträngningar.
Det är naturligtvis en prioriterad sak när vi ska diskutera reformer på företagssidan, inkomstskattesidan och i familjepolitiken att man hittar vägar att göra det bättre och enklare för dessa människor som verkligen är hjältar. Ordet hjälte används på så många ställen i det svenska samhället, och det här är verkligen en grupp hjältar.
Anders Borg (M):
Siv Holma har frågat mig vad jag avser att göra för att förbättra ålderskontrollen när det gäller tillgång till olika spel och hur jag vill ta itu med problemen kring och i Casino Cosmopols verksamheter. Hon har också frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder för att begränsa AB Svenska Spels och ATG:s spelreklam och om jag är beredd att verka för att en mycket större andel av Svenska Spels vinster går till forskning och behandling. Regeringens ambition är att bedriva en ansvarsfull spelpolitik.
Jag avser att lägga stor vikt vid de spelberoendes situation när framtidens spel- och lotteripolitik utformas. I januari 2006 presenterade Lotteriutredningen sitt slutbetänkande. Utredningens förslag bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Det är givetvis viktigt att åldersgränserna följs. Svenska Spel är en egen juridisk person och sköter sin verksamhet självständigt. Jag har fullt förtroende för att bolagets styrelse och verkställande ledning ser till att ålderskontrollen hanteras på ett ansvarsfullt sätt.
Vad gäller Casino Cosmopols verksamheter så kan jag nämna att Kasinoutvärderingen överlämnade sitt betänkande i juni förra året. Utredningen hade i uppdrag att kartlägga förekomsten av sociala eller hälsomässiga skadeverkningar och brottslighet i samband med den internationella kasinoverksamhet som bedrivs i Göteborg, Malmö, Stockholm och Sundsvall. Enligt utredningen så kan etableringen av kasinona i sig knappast ha ökat spelberoendeproblemen.
Utredningens tolkning av preliminära forskningsresultat visar inga direkta eller tydliga samband mellan kasinoetableringen och spelberoendeproblem på kasinoorterna. Utredningen anför dessutom att tillkomsten av de internationella kasinona endast haft en marginell inverkan på omfattningen av det illegala spelet. Enligt polisen finns det inte något stöd för uppfattningen att kasinona skulle vara speciellt brottsutsatta. Registreringen av besökarna och kameraövervakningen fungerar som en brottshämmande faktor.
Jag delar emellertid interpellantens oro över att kasinona kan bidra till ökat spelberoende. Den nyligen utkomna forskningsrapporten från Centrum för socialvetenskaplig alkohol- och drogforskning vid Stockholms universitet visar också att det skett en ökning av andelen spelberoendeproblem i Malmö. Det är därför angeläget att Svenska Spel fortlöpande utvecklar och utvärderar sina spelansvarsåtgärder.
När det gäller frågan om begränsning av AB Svenska Spels och ATG:s spelreklam samt frågan om hur mycket av Svenska Spels vinster som ska gå till forskning och behandling så ingår dessa frågor i den pågående beredningen inom Regeringskansliet.
Anders Borg (M):
Det är naturligtvis så att kontrollen i spelfrågorna är komplicerad, det vet vi. Jag skulle kunna citera Bosse Ringholm när han utvecklade sina tankar om de svårigheter som finns med att upprätthålla kontrollen i spelfrågorna och polisens intresse för frågorna. Alla regeringar försöker föra arbetet framåt.
Det är klart att vi ska lyssna på de spelberoende, men vi ska också väga av andra intressen som finns i frågan. Siv Holma säger att Finansdepartementet sannolikt har ett fiskalt intresse. För bara någon dag sedan anklagade Svenskt Näringslivs vd mig indirekt för att vara socialist av den anledningen att jag anser att man ska hålla inkomster och utgifter under kontroll.
Jag vidgår gärna, inte att jag är socialist för till skillnad från Siv Holma är jag inte det, att Finansdepartementet har ett starkt fiskalt intresse. Vi kan inte ha låga skattesatser om vi inte har breda skattebaser. Vi kan inte ha bra skatteintäkter och ett väl fungerande skattesystem om vi inte upprätthåller en god kontroll som ger oss intäkter. Vi kan inte klara vare sig låga skatter eller god välfärd om vi inte värnar våra intäkter. Det tycker jag naturligtvis är oerhört viktigt.
Det är nog ingen slump att spelfrågorna har legat på Finansdepartementet - jag höll på att säga sedan Hedenhös tid - sedan väldigt lång tid tillbaka. Det är en viktig del i hanteringen av hela den samlade politiken att vi upprätthåller detta. Samtidigt är det centralt att understryka att vi inte driver en spelpolitik för inkomster; vi driver en spelpolitik som bland annat är byggd på sociala hänseenden. Det är kärnan i den svenska spelpolitiken, och det ska vi naturligtvis upprätthålla.
Jag är djupt övertygad om att jag själv och det parti som jag företräder ligger väsentligt närmare både Centerpartiet och Kristdemokraterna än vad Siv Holma gör, inte bara i spelfrågan utan i många frågor. Men jag välkomnar naturligtvis att vi har haft denna diskussion för det är svåra och viktiga frågor där vi har ett gemensamt intresse i att värna en god svensk spelpolitik.
Anders Borg (M):
Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringens övergripande mål är att skapa förutsättningar för fler jobb i fler och växande företag och att därigenom bryta utanförskapet. Jobbpolitiken bygger på att det ska löna sig bättre att arbeta, att det ska bli billigare och enklare att anställa och att det ska bli mer attraktivt att driva företag. Vi genomför nu en lång rad åtgärder för att detta ska bli verklighet. Det första viktiga steget är det så kallade jobbskatteavdraget.
Det innebär en skattelättnad för alla personer som har inkomster av anställning och aktiv näringsverksamhet och ges i form av en skattereduktion. Jobbskatteavdraget är ett viktigt steg för att fler ska komma i arbete. Men vi är inte nöjda med det. Avsikten är att ta ytterligare steg i den riktningen framöver. Vår ambition är att genomföra ett andra steg i en större skattereform 2008.
Frågan om förändrade skatteregler för dem som arbetar på annan ort har behandlats av Utredningen om dubbel bosättning i dess betänkande Dubbel bosättning för ökad rörlighet . Utredningen har i sitt betänkande lämnat förslag på åtgärder i syfte att underlätta rörligheten på arbetsmarknaden och förstärka den regionala utvecklingen. Förslagen innebär främst att avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning får göras under längre tid än i dag och att villkoren för avdrag blir enklare att uppfylla och tillämpa. Betänkandet har remissbehandlats.
Utredningens förslag bereds inom Finansdepartementet. Ytterligare skattesänkningar är villkorade av att ekonomin medger det. Utredningens förslag är intressant men måste vägas av mot andra alternativ, till exempel ett utökat jobbskatteavdrag.
Anders Borg (M):
I Chatrine Pålsson Ahlgrens interpellation berörs en väldigt viktig fråga. Det är naturligtvis så att rörligheten på arbetsmarknaden underlättas av att det finns regler för dubbelt boende som uppfattas som rimliga. Det är många människor som lever med långa pendlingsavstånd och som i och med det så att säga gör en uppoffring för familjen, något som ändå kan vara viktigt med tanke på barnen.
Familjen har kanske också en stark anknytning till regionen i övrigt som gör att man vill bo kvar. Jag har därför väldigt stor respekt för det. Samtidigt kan det ibland också vara nödvändigt att flytta. Jag inser att detta inte är det budskap som människor generellt vill höra. Det måste ändå sägas, för det är så svensk arbetsmarknad har fungerat bra och bättre än de flesta europeiska arbetsmarknaderna.
Det är ekonomiskt nödvändigt därför att om människor fastnar i regioner där de inte kan få jobb betyder det förödande konsekvenser. Vi vet ju att arbetslöshet får sociala konsekvenser, inte minst för barnen. Sedan ska det väl också konstateras att vi även har ett ansvar för att hela Sverige ska ha en väl fungerande tillväxt och en väl fungerande arbetsmarknad.
Det finns naturliga koncentrationstendenser i en marknadsekonomi där stora regioner tenderar att dra till sig flera stora företag och flera med höga inkomster och därför får en koncentration av tillväxten. Det ska vi naturligtvis inte motverka. Men samtidigt ska vi också vara medvetna om att vi måste underlätta för tillväxt i hela landet så att vi kan få en bred företagspolitik som gör att alla regioner har en bra utveckling.
Ofta är det en finansministers uppgift att påpeka att vi måste göra saker och ting i rätt ordning. Vår första gemensamma alliansutgångspunkt måste vara att vi först gör det vi redan har kommit överens om inom alliansen. Jag har ändå i mitt svar och i det som jag nu säger samtidigt försökt att antyda att det här naturligtvis är en fråga där vi ska titta på utredningens förslag.
Det kostar inte några stora belopp så det är ingenting som på det sättet ter sig oöverstigligt. I grunden är det rörlighet på arbetsmarknaden och olika åtgärder som gör att människor kan få ihop sina livspussel och ändå ha en stark förankring på arbetsmarknaden, någonting som är positivt.
Anders Borg (M):
Vi har naturligtvis gemensamma utgångspunkter i de här frågeställningarna. Givetvis är det så att kombinationen av utvidgade möjligheter till pendling och möjligheter till distansarbete har gjort att människor nu har mycket bättre förutsättningar att arbeta utanför hemorten än tidigare. Det tycker jag att det är rimligt att man skapar förutsättningar för. Själv har jag haft förmånen att arbeta i lite olika sektorer och att bo på rätt många orter i Sverige.
En av de saker som slagit mig är att just den politiska sektorn har väldigt generösa villkor för dubbel bosättning, något som knappast råder i någon annan sektor. Man kan tycka att det är lite märkligt att vi själva så tydligt ser det här behovet men inte har skapat villkor för andra att göra detta på ett bra sätt. Därför tycker jag att det är mycket motiverat att vi kommer framåt här. Återigen vill jag säga att det ingår i min funktion att vara väldigt försiktig med när . Det tänker jag vara även i det här fallet.
Det vi ska göra snabbt är det vi sagt i valrörelsen och kommit överens om och förberett. Det vi ska göra sedan är det som vi vartefter ser ett behov av. Det här är naturligtvis en viktig fråga, och det innebär inte någon stor kostnad för de offentliga finanserna. Men detta ska i god ordning vägas av mot annat. Naturligtvis är det så att utgångspunkten måste vara att arbete alltid är bäst. Det är alltid bra för människor att arbeta. Det är bra för familjer.
Det är bra för barn och för familjelivet att leva i en situation med möjlighet till egen försörjning med allt vad det innebär för känslan av att man ändå är en del av en funktion och har en mening i livet. Jag tror att vi alltid ska göra vårt yttersta för att människor kommer i arbete, även om det innebär att man ibland måste ta plågsamma beslut och flytta. Det kan ofta vara besvärligt, det ska man inte sticka under stol med.
Men det är ändå alltid bäst att människor är i arbete. Att hitta bra lösningar med avdrag för dubbel bosättning och andra saker som gör att människor kan pendla, kan distansarbeta, kan få familjelivet att vara tryggt är naturligtvis vår gemensamma utgångspunkt. Jag hoppas att vi kan hitta möjligheter att ta oss framåt i den här frågan.