KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Jag kan försäkra Ilona Szatmari Waldau om att jag har haft en dialog med Uppsala universitet. Det var det första lärosäte som jag besökte på mer regelbunden basis sedan jag tillträdde som ansvarig för de här frågorna. Dock lyftes inte den här frågan av universitetsledningen under den ganska långa sittning vi hade.
Det är en fråga som, såvitt jag kan bedöma av den beskrivning som ledamoten har gjort, ligger väldigt mycket i lärosätets händer - att avgöra på vilket sätt man ska hantera sina studieplatser.
Självklart ställer regeringen och ibland också riksdagen krav på antalet studieplatser på vissa program, men på vilket sätt man ska se till att studenterna kan fortsätta sina studier och gå vidare även efter en missad tentamen föreställer jag mig, fru talman, ligger i lärosätets händer att besluta om. Men jag ska naturligtvis titta på den här frågan eftersom jag förstår att den spelar stor roll för inte minst Ilona Szatmari Waldau.
Anna Ekström (S):
Ilona Szatmari Waldau och jag har en gemensam omtanke och omsorg om de studenter som går på läkarprogrammet. Det är viktigt att de kan komma ut och börja verka i vården så fort det går, både för samhällets skull och för deras egen skull. Där är vi helt överens. Som jag sa, fru talman, kommer jag att ta kontakt med Uppsala universitet för att efterhöra om det är någonting som regeringen har ställt krav på som påverkar deras förutsättningar att se till att studenterna snabbt kan komma igenom läkarprogrammet.
Jag tackar Ilona Szatmari Waldau för att ha fäst min uppmärksamhet på den här viktiga frågan.
Anna Ekström (S):
Lina Axelsson Kihlblom och jag hade en kort konferens här. Detta är en fråga som är lite delad mellan oss. Jag ansvarar för komvuxutbildningarna, där en väldigt stor del av våra yrkesutbildningar i praktiken finns. Lina Axelsson Kihlblom ansvarar för gymnasieutbildningarna. Och det är jag som lägger fram den aktuella propositionen och lagrådsremissen. Jag skulle vilja säga så här, Robert Stenkvist: Våra yrkesutbildningar är ryggraden i svensk välfärd och svensk industri.
Vi har ett enormt behov av arbetskraft som har genomgått yrkesutbildningar i komvux eller i gymnasieskolan. De ungdomar och de äldre som väljer dessa utbildningar har en arbetsmarknad som skriker efter dem. Vi ska gemensamt se till att fler väljer dessa viktiga utbildningar till viktiga yrken. Vi kan från regeringens och riksdagens sida se till att det finns många platser att söka. Men för att ungdomarna ska söka platserna måste glöden tändas i deras hjärtan.
Den tänds genom att arbetsgivare och fack visar att detta är framtidsyrken.
Anna Ekström (S):
Det bär mig emot att rätta Marie-Louise Hänel Sandström, men jag måste ändå få påpeka att inte bara har regeringen byggt ut antalet platser på lärarutbildningarna, utan vi har också sett ett ökande söktryck. På de prognoser som tas fram har vi också sett att vi har en lärarbrist, men den prognostiserade lärarbristen har skrivits ned avsevärt under senare tid. Därmed inte sagt att vi är hemma.
Vi måste göra mer för att se till att de utbildningar som finns på våra högskolor och universitet lockar unga och även äldre människor. Därför bygger regeringen ut det stora omställningsstudiestödet och satsar på KPU så att de som är akademiker mitt i livet eller arbetar inom industrin och välfärden och kan bli yrkeslärare också kan sadla om till att bli lärare senare.
Vi ska stärka läraryrket genom att se till att det finns många platser att söka i hela vårt land, att vi har en bra arbetsplatsförlagd utbildning som kan säkra genomströmningen och sist men inte minst att skolministern och alla hennes insatser bidrar till att människor ser skolan som en framtidens arbetsplats.
Anna Ekström (S):
Jag och landsbygdsministern konfererade lite i bänken. Jag kan notera att det för regeringen är en mycket viktig och angelägen fråga att det finns en snabb och bra utbyggnad av den infrastruktur som frågeställaren nämner. Den är av avgörande betydelse för människors möjligheter att bo och verka i hela vårt avlånga land, och regeringen har gjort betydande investeringar för att snabba på den.
Här, fru talman, har regeringen också fått ett ordentligt bidrag med det stöd som finns att få genom den europeiska gemenskapen. När det gäller den aktuella frågan, som handlar om i vilken takt man bör eller inte bör avskaffa kopparnätet som Telia och tidigare Televerket har lagt ned, är det en allmänpolitisk fråga som jag inte har uppgifter om precis hur den ska besvaras.
Av respekt för frågans vikt får jag be frågeställaren att återkomma till ansvarigt statsråd med en skriftlig fråga eller passa på när ansvarigt statsrådet finns här på frågestunden.
Anna Ekström (S):
Jag tackar för frågan. Om vi ska komma till rätta med segregationen och se till att de nya jobben som växer fram i Sverige får utbildad arbetskraft är kommunal vuxenutbildning helt avgörande. Man ska kunna få ett jobb också med utbildning senare i livet. Inte minst är det viktigt för utrikesfödda, som då kan skriva den första raden på sitt cv. Jag är väldigt upprörd över de uppgifter som kommer fram. Jag är upprörd å skattebetalarnas vägnar.
Regeringen har satsat miljardbelopp. Vi har byggt 160 000 platser i Kunskapslyftet. De pengarna ska gå till utbildning och undervisning, inte till stora vinster. Jag är också väldigt upprörd å elevernas vägnar. De tar studielån och sätter sig i skuld för den här utbildningen, och de har rätt att få den utbildning de behöver. Det är kommunen som har ansvar för att granska att den här verksamheten sköts på rätt sätt. Det är kommunen som har ansvar för att utföra verksamheten.
Man kan lägga ut den på entreprenad men ska då naturligtvis ha koll på verksamheten. Men för säkerhets skull har regeringen dessutom alldeles nyss gett Skolinspektionen ett nytt uppdrag att granska de här huvudmännen - även om det är kommunens ansvar.
Anna Ekström (S):
Tack, Niels Paarup-Petersen, för frågan! Det är ingen tvekan om att barn och elever som går i svensk skola ska få det stöd de behöver. Med eller utan diagnos ska de barn som behöver stöd i olika former också få det stödet. Skollagen är klar och entydig. Skollagen är också klar och entydig med att det här är ett huvudmannaansvar. Det är ett ansvar som den kommunala eller den fristående huvudmannen inte bör utan ska leva upp till.
Vi har under åren nåtts av flera exempel på att detta inte har skett. Pengarna har gått till annat - kanske till vinstutdelningar i utlandet. Därför har regeringen skärpt reglerna och alldeles nyligen lagt ett förslag på riksdagens bord som handlar om stärkt stöd och stärkta möjligheter att till exempel arbeta med särskilda undervisningsgrupper, resursskolor och annat. Barn och elever ska få det stöd de behöver; därom ska det inte råda någon som helst tvekan.
Det ska heller inte råda någon tvekan om att det här är ett ansvar för huvudmannen.
Anna Ekström (S):
Skälet till att jag och många andra har lyft Malmö stad, Malmö kommun, är det mycket stora ansvar som Malmö har tagit. Vi vet alla att Malmö var en av de städer som verkligen kavlade upp ärmarna och tog ett mycket stort ansvar när det gällde den stora grupp nyanlända som kom till Sverige runt 2015. Jag kommer att fortsätta att ge erkännande och stöd till de kommuner som tar sitt huvudmannauppdrag på stort allvar.
Dit hör Malmö kommun.
Anna Ekström (S):
Detta är en fråga som hör till statsrådet Lina Axelsson Kihlbloms ansvarsområde, men jag kan rent övergripande säga från regeringen att betydelsen av välutbildade och behöriga lärare nästan är omöjlig att överskatta. Vi har ett problem med lärarbrist i Sverige. Av det skälet har regeringen tillskjutit stora medel för att till exempel bidra till höjda lärarlöner.
Detta har varit ett ovanligt sätt att arbeta, men det har gjorts eftersom behoven varit stora och problemen har påverkat skolans möjligheter i stor utsträckning. Regeringen kommer att fortsätta att arbeta för att stärka läraryrkets attraktivitet, inte minst genom de professionsprogram som har tagits fram i samarbete med januaripartierna. Regeringen kommer att följa denna fråga noga.
Jag nöjer mig med att svara övergripande eftersom detta är en fråga som hör till Lina Axelsson Kihlbloms ansvarsområde, men jag tackar Roger Haddad för frågan.
Anna Ekström (S):
Jag tackar Johanna Haraldsson för en väldigt viktig fråga. Runt om i vårt land växer det fram nya, gröna jobb i spåren av de insatser vi gör för att Sverige ska vara ledande i klimatomställningen. Vi ser också i spåret av pandemin att vi måste se till att det finns en bättre beredskap och en bättre personalförsörjning och kompetensförsörjning i viktiga delar av vår välfärd. Allt detta stavas kompetensförsörjning.
Vi har brist i de allra viktigaste yrkena i Sverige, alltifrån batteritekniker till sjuksköterskor. Då krävs det att vi utbildar fler. Därför har regeringen genom ett historiskt kunskapslyft ökat antalet utbildningsplatser med 160 000 i utbildningar som leder till jobb. Vi har lagt fram förslag på riksdagens bord som handlar om att stärka planeringen av gymnasieutbildningarna för att vi ska utbilda till de jobb som är lediga, och vi går fram med ett historiskt omställningsstudiestöd.
Det är ett av många sätt att vända på stenarna för att se till att Sverige kan vara det där landet som växer.
Anna Ekström (S):
Jag vill börja med att hålla med Marie-Louise Hänel Sandström om att forskning är mycket viktigt för att lösa de stora samhällsproblemen, oavsett om det handlar om att vara ledande i klimatomställningen, att knäcka segregationen eller att bygga vårt Sverige starkare. Självklart ska det vara attraktivt att också vara forskare.
Det är ett av skälen till att regeringen, inte minst i de forskningspropositioner som har lagts fram, har sett till att stärka möjligheten att ha ordentligt mycket bättre anställningsvillkor för forskare, att ha meriteringsvägar som gör det möjligt att kombinera till exempel att vara småbarnsförälder och att känna anställningstrygghet. Här fanns det mycket att göra när regeringen tillträdde, och vi har stärkt både lagstiftning och förordningstexter när det gäller möjligheten att skapa meriteringsvägar.
Dessutom, fru talman, har vi nyligen tagit emot en rapport från Universitetskanslersämbetet om hur arbetet går med att stärka meriteringsvägarna. Regeringen avser att fortsätta med det. Sverige behöver forskning, och Sverige behöver forskare.
Kalle Olsson (S):
Jag vill rikta min fråga till inrikesminister Anders Ygeman. Förra veckan deltog inrikesministern tillsammans med sin norska kollega vid den historiska - det får man väl säga - sammankopplingen av våra länders respektive radiokommunikationssystem Rakel och Nødnett. Som jag har förstått det är det första gången två länder på det här sättet kopplar ihop sina nationella radiokommunikationssystem. Den svensk-norska gränsen är 162 mil lång.
Förbättrade möjligheter till samverkan vid olyckor och större kriser är därför viktigt för att öka tryggheten för människor som lever och rör sig i gränsområdena. Jag kommer själv från Jämtlands län, där det sedan lång tid finns en tradition av ett nära och naturligt utbyte mellan våra länder. Man bistår varandra vid olyckor. Det händer till exempel att norskt räddningsflyg används vid olyckor på den svenska sidan av gränsen.
Min fråga är: Vilka ytterligare steg ser inrikesministern kan tas för att öka tryggheten och få ut mesta möjliga av till exempel tillgängliga polisresurser?
Kalle Olsson (S):
Jag vill rikta min fråga till försvarsminister Peter Hultqvist. Gasledningsprojektet Nord Stream 2 har aktualiserat frågan om svenska försvars- och säkerhetsintressen i relation till lokalt och regionalt beslutsfattande. Jag tror att alla kan känna och se det orimliga i att kommunpolitiker runt om i landet på egen hand ska behöva fatta beslut som kan påverka vårt lands säkerhet.
Ett kommunfullmäktige saknar de nödvändiga verktyg som krävs för att göra komplexa säkerhetspolitiska bedömningar. Hur avser regeringen agera för att förstärka möjligheten att värna svenska försvars- och säkerhetsintressen?
Kalle Olsson (S):
Min fråga går till försvarsminister Peter Hultqvist. Med försvarsbeslutet 2015 följde också att vi i Sverige ska återuppta arbetet med totalförsvarsplanering. Det arbetet gick dessförinnan på sparlåga i ganska många år. Regeringen har därefter gett ansvariga myndigheter i uppdrag att titta på denna fråga, påbörja ett planeringsarbete och redovisa förutsättningarna för detta.
I ljuset av det försämrade omvärldsläget är det angeläget att vi fortsätter att stärka hela vårt försvar. Regeringen har också nyligen aviserat att man i vårändringsbudgeten avsätter 75 miljoner för att intensifiera arbetet inom ramen för den sammanhålla totalförsvarsplaneringen. Mot bakgrund av var vi står i dag: Hur ser försvarsministern på det fortsatta arbetet med totalförsvarsplanering?
Kalle Olsson (S):
Vid dagens sammanträde i försvarsutskottet fick utskottet en information om försvarsmaktsövningen Aurora 17, som kommer att gå av stapeln i höst mellan veckorna 37 och 39. Övningen är den största i sitt slag på 20 år och inkluderar samtliga stridskrafter och medverkan från en rad andra myndigheter. Man brukar ju säga att övning ger färdighet, och på det försvarspolitiska området har övning också en säkerhetspolitisk signalverkan.
Min fråga är: Hur ser försvarsministern på värdet av denna övning, och vilka säkerhetspolitiska signaler skickar vi med Aurora 17?
Kalle Olsson (S):
Under Aurora kommer värdlandsstöd att övas, det vill säga möjligheten att ta emot militärt stöd från andra nationer och att stödja dessa förband med exempelvis skydd och logistik. Vad anser försvarsministern om dem som menar att detta med värdlandsstöd och övningar med bland annat Natoländer snarare riskerar att öka spänningarna i vårt närområde och exponera Sverige för ökad risk?
Kalle Olsson (S):
Det är lätt att gena när det gäller it-säkerhet. Under de senaste åren har vi tyvärr sett alltför många exempel på en bristande säkerhetskultur både inom det privata näringslivet och inom den offentliga sektorn. Ett av de mer uppmärksammade fallen där det har gått fel gäller Transportstyrelsen, vars dåvarande generaldirektör medvetet valde att frångå gällande lagstiftning i samband med en utkontraktering av it-driften.
Med tanke på att händelserna i Transportstyrelsen finns i färskt minne och att det under en ganska lång tid, inte minst under den förra borgerliga regeringen, fanns ett starkt tryck på att privatisera och på att outsourca verksamhet vill jag rikta en fråga till inrikesminister Morgan Johansson: Vad avser regeringen att göra för att säkerställa att det sker en ordentlig prövning och kontroll innan eventuell drift läggs ut på andra aktörer?
Kalle Olsson (S):
Jag riktar min fråga till försvarsminister Peter Hultqvist. Om risken för att Sverige ska utsättas för ett militärt angrepp av det mer traditionella slaget får betecknas som låg är riskerna för cyberattacker i dag tyvärr desto större.
Allt oftare hörs varningar från myndigheter och experter på området om att Sverige kan vara en måltavla också för mer omfattande cyberangrepp som i värsta fall kan skada viktiga samhällsfunktioner, till exempel elförsörjningen, och ytterst hota enskildas liv och hälsa. Angrepp kan vara isolerade eller som en delmängd i en mer omfattande kampanj mot svenska intressen.
Under föregående mandatperiod initierade den S-ledda regeringen ett flertal insatser för att stärka informationssäkerheten, framför allt hos våra myndigheter. Intrycket är dock att fortsatta insatser krävs. Min fråga till försvarsministern är: Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att stärka informationssäkerheten och öka vår robusthet att motstå cyberattacker?
Kalle Olsson (S):
Häromveckan attackerades oljeanläggningar i Saudiarabien och hälften av landets oljeproduktion slogs, om än tillfälligt, ut. I attacken ska bland annat drönare ha använts. Vissa menar att attacken visar att vi står inför en delvis ny hotbild, som handlar om att du från långt avstånd och med ganska små och enkla medel kan åsamka en motståndare stora skador.
Även för ett land som Sverige finns det anledning att fundera över och vidta åtgärder för att möta denna typ av hot - små, svårupptäckta och relativt billiga vapen. Min fråga till försvarsminister Peter Hultqvist är hur regeringen ser på detta hot från drönare och andra obemannade farkoster och även på vår förmåga att skydda oss mot dem.
Kalle Olsson (S):
Min fråga är riktad till försvarsminister Peter Hultqvist. Svenskt försvar befinner sig i en fas av tillväxt och kommer så att vara under kommande år. Det är ett viktigt besked. Även om en hel del arbete återstår innan vi här i riksdagen kan fatta ett inriktningsbeslut för perioden 2021-2025 kan vi konstatera att en finansiering finns på plats. Den innebär en mycket kraftig förstärkning av vår försvarsekonomi.
Ett viktigt underlag för kommande beslut är Försvarsberedningens arbete och rapporter. Beredningen konstaterar bland annat att det finns ett antal områden i vårt land som är särskilt viktiga - strategiskt viktiga - i händelse av en kris eller ett krig. Ett sådant utpekat område är min hemstad Östersund, bland annat utifrån dess läge som viktig knutpunkt för de västliga förbindelserna.
Min fråga till försvarsministern är: Hur värderar han behovet av att stärka den militära närvaron runt Östersund och i Jämtlands län?
Kalle Olsson (S):
Jag gör ett nytt försök att ställa en fråga till försvarsminister Peter Hultqvist. Under det senaste halvåret har en rad nya försvarsverksamheter invigts runt om i landet, på orter som Östersund, Sollefteå och Falun. Nu har regeringen på grund av det kraftigt försämrade omvärldsläget aviserat nya stora satsningar på försvaret motsvarande 2 procent av bnp.
Jag noterade att försvarsministern häromdagen besökte Kiruna, och min fråga är om försvarsministern ser ett behov av nya försvarsetableringar i nordligaste Sverige för att stärka vår förmåga att ensamt och tillsammans med våra grannländer Finland och Norge stärka vår förmåga på Nordkalotten.
Kalle Olsson (S):
I den föregående debatten hörde jag Daniel Persson tala uppskattande om reformer som socialdemokratiska regeringar genomdrivit under de senaste mandatperioderna. Han nämnde bland annat trygghetspensionen. Jag kan verkligen hålla med om att det är en viktig reform som har genomförts. Man skulle kunna säga att detta är ett slags säkerhetsventil för människor som ofta har jobbat ett långt yrkesliv, kommit upp i 60-årsåldern och där känner att kroppen börjar säga stopp.
För många som i dag är 57, 58 eller 59 kan det här vara ett ljus, någonting att se fram emot och en möjlighet när de känner hur det värker i hela kroppen. Nu har vi en trygghetspension på plats, vilket innebär en möjlighet för dessa grupper. Samtidigt hör vi den moderata socialförsäkringsministern flagga för att man vill se över detta, vilket inte är så oväntat.
Min fråga är: Kommer Daniel Persson och Sverigedemokraterna att ta strid om det är så att regeringen tänker börja riva upp trygghetspensionen?
Kalle Olsson (S):
Jag tackar ledamoten för svaret. I sitt anförande nämnde Daniel Persson Pensionsgruppen. Sverigedemokraterna vill ju vara med i de här sammanhangen och diskutera pensionerna. Min fråga är därför om Daniel Persson anser att det är viktigt att man ställer upp på de principer som hittills har gällt. Detta är ju ett system som vi har jobbat med och vårdat tillsammans parlamentariskt i närmare 30 år.
Är det viktigt att ställa upp på de principer som har varit vägledande under dessa närmare 30 år, eller är det inte det? Tycker Sverigedemokraterna att exempelvis den överenskommelse som vi har om riktåldrar ska gälla, eller menar Sverigedemokraterna att vi ska riva upp den?
Kalle Olsson (S):
Om vi tittar på hur det ser ut för landets pensionärer ser vi en något splittrad bild. Det finns de som har det bra och tryggt på ålderns höst, men det finns alldeles för många som har det väldigt tufft. Det är ofta kvinnor. De har slitit, ofta i offentlig sektor, samtidigt som de tagit stort ansvar för hem och familj.
Det finns stora orättvisor i dag i hur det här faller ut. Jag nämnde Kommunal, där sju av tio kvinnor får en del av sin pension i garantipension. Jag tycker inte att man kan vara nöjd när man tittar på det utfallet. Som socialdemokrat känner jag inte att vi har något att skämmas för i hur vi har jobbat med de här frågorna under de senaste mandatperioderna. Vi höjde garantipensionen.
Vi införde tillägget för dem som har jobbat ett helt långt arbetsliv men ändå har låg pension. Vi gjorde insatser på bostadstillägget med mera - inte sällan under rätt stort motstånd från den sida som Ingemar Kihlström företräder. Så är det ju.
Vi behöver göra mer, men ska vi verkligen ta tag i den här frågan och strukturellt få upp pensionerna i Sverige måste vi titta på avgifterna, och som jag sa inledningsvis i mitt anförande ligger den frågan på Pensionsgruppens bord. I stället för att hålla på och prata om allting annat, låt oss fokusera på det!
Låt oss ta tag i den här frågan nu och göra en översyn och se om vi kan hitta samsyn för att faktiskt få upp pensionerna varaktigt och ordentligt. Det ju det som skulle göra skillnad i det långa perspektivet.
Kalle Olsson (S):
Ett problem här är att vi haft en borgerlighet som under väldigt lång tid har jobbat väldigt aktivt för att vi inte ska få upp pensionsnivåerna som vi har pratat om här. Så är det ju. Diskussionen har ju pågått i Pensionsgruppen under lång, lång tid om att vi behöver göra mer för att höja pensionerna för dem som har det väldigt tufft. Eller hur? Så har det ju varit. Det är sanningen. I bästa fall skulle vi kunna hitta samsyn så brett som möjligt i de här frågorna.
Det är jag den förste att hålla med om, och jag hoppas att det är den vägen vi kan vandra också framgent. Men när inte det gick var vi tvungna att agera, för sanningen var ju den att före höjningen var lägstanivån för garantipensionen 8 700. Nu har jag inte möjlighet att ställa någon motfråga, men det är väldigt lågt. Det är väldigt låga nivåer att leva på.
Jag glömde säga i mitt förra anförande att vi även tog bort skillnaden i skatt som den dåvarande alliansregeringen drev upp. Det tog ganska lång tid att göra det. Om vi ska vara ärliga när det gäller synen på Pensionsgruppen handlar det om att ni nu har satt er tillsammans med Sverigedemokraterna. De vill vara med, och det har skapat vissa interna problem för er.
Från Socialdemokraternas sida är vi fullt inriktade på att jobba vidare för att höja pensionerna. Det är det viktiga för oss. Det är det absolut viktigaste nu. Vi måste fortsätta det arbete som vi bedrev när vi satt i regeringsställning, och vi tror att vi har goda förutsättningar att göra det om vi bara sätter oss ned och faktiskt börjar beta av det vi sa redan 2017 och framåt att vi skulle göra. Då är det en översyn av avgiftsnivåerna som är närmast på tur.
Jag tycker att vi borde ta tag i det i stället.
Kalle Olsson (S):
Pengar är inte allt, säger Ingemar Kihlström i sitt anförande, och i någon mening är det förstås sant. Men när man ska betala elräkningen i slutet av december månad, januari månad eller februari månad kommer pengar att vara väldigt viktiga.
Själv kommer jag från Jämtlands län, och de senaste dagarna har jag pratat med jämtar och härjedalingar som är förtvivlade. Det är i huvudsak äldre människor som har hört av sig, och det är därför jag lyfter den här frågan i den här debatten. De är förtvivlade över hur de ska ha råd att betala elräkningen när den kommer.
Nu har vi dessutom haft en situation de senaste veckorna där elpriserna också i mitt elprisområde, alltså i norra Sverige, har varit lika höga som i södra Sverige. Samtidigt har vi haft temperaturer som har krupit ned till kanske minus 20 grader.
Min fråga till Ingemar Kihlström är: Varför ska inte de äldre medborgarna - pensionärerna - i min valkrets Jämtland eller i Norrbotten och Västerbotten få ta del av det elprisstöd som regeringen har aviserat?