Veronica Lindholm (S):
Vi debatterar KU1 Utgiftsområde 1 Rikets styrelse. Jag tänkte tala lite grann om länsstyrelsen och då specifikt Länsstyrelsen i Västerbottens län, där jag hör hemma. När vi tittar på fjällmiljön har länsstyrelsen uppdraget att samordna det regionala arbetet för att uppnå de svenska miljömålen. Riksdagen har beslutat om en samlad miljöpolitik för ett hållbart Sverige.
Det övergripande målet för miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i Sverige är lösta utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför Sveriges gränser. Utöver generationsmålet finns 16 nationella miljökvalitetsmål med preciseringar samt etappmål.
Det kanske viktigaste är att vi ska ha en luft som är så ren att människors hälsa samt djur, växter och kulturvärden inte skadas. Detta mål kommer vi inte att uppfylla till år 2020. Dessutom beräknas att vi missar ytterligare 13 av de 16 miljömål som är uppsatta. Vi behöver en ny strategi för att komma i hamn.
Västerbotten är landets näst största län efter Norrbotten och utgör en dryg åttondel av hela Sveriges landareal. Mer än halva länet utgörs av skogsmarker. Nästan 3 procent av Sveriges befolkning bor i just vackra Västerbotten. Västerbottensfjällen är till största delen oexploaterade. Här finns goda möjligheter att uppleva såväl djur som växter. Det är en utmaning att så många olika verksamheter måste samexistera.
Kulturmiljöerna behöver uppmärksammas mer. Klimatförändringarna är ett stort problem. Regeringen har i dagarna godkänt ett avtal som Naturvårdsverket och större markägare ingått om byte av mark för att skydda värdefulla skogar. Markbytena innebär att ca 16 000 hektar kan skyddas som naturreservat varav ca 11 000 hektar utgör produktiv skogsmark. I Västerbotten finns 267 befintliga naturreservat.
Länets fjällvärld tillhör Europas sista orörda natur. Vindelfjällens naturreservat är Europas största skyddade område, och här forsar en av Sveriges outbyggda nationalälvar, Vindelälven, fram. Förra veckan träffade jag vår landshövding med det vackra namnet Magdalena Andersson, länsrådet Lars Lustig och de olika enhetscheferna för Länsstyrelsen i Västerbottens län, bland annat enhetschef Björn Jonsson på naturvårdsenheten. Jag tänker referera honom.
Han sa: För norra Sveriges del och fjällen låg vi långt framme med planer på att göra stora insatser på just leder och anläggningar i fjällen. Bara i Västerbotten hade vi en lista på extrainsatser på nära 10 miljoner kronor i anläggningsarbeten. Vi brukar grovt räkna på att cirka två tredjedelar av anläggningsåtgärder går till arbete och en tredjedel till materiel. Bara det skulle då ge ett flertal ytterligare arbetstillfällen i Västerbotten.
En stor del skulle gå till att lösa in mark för reservatsbildningen. Detta behövs verkligen och skulle i sin tur bland annat resultera i bättre tillgänglighet för friluftsliv, rekreation och inte minst möjligheter för besöksnäringen. Exempel på detta är upprustning av ledsystem och stugor. Jag tänker nu tala om miljömål i Västerbotten.
I Västerbottens län har utsläppen av växthusgaser minskat sedan 1990, men det krävs stora insatser för att de ska fortsätta att minska. Länet är stort, och befolkningen bor över hela länet. Därför har bra kommunikationer en särskilt stor betydelse för länets invånare och näringsliv. Vi har också Sveriges längsta allmänna vägnät, sex flygplatser med trafik på Stockholm och fem hamnar.
Genomförandet av Botniabanan och planeringen av Norrbotniabanan är våra största projekt. Västerbottens kustland har förhöjda halter av miljögifter, högt exploateringstryck samt lokala problem med övergödning. När dessutom traditionella näringar längs kusten minskar gör det att miljökvalitetsmålen blir svåra att nå. Många av Västerbottens våtmarker har skadats av utdikning och annan påverkan.
Skogen omvandlas från ett naturliknande skogstillstånd till en brukad skog. Arealen jordbruksmark minskar i länet. I stora områden av länet finns det få eller inga betesdjur som håller gräsmarkerna öppna. Jag övergår nu till att tala om miljöenheten. Hit hör även Blajken och Svartträskgruvan. Dessa gick i konkurs 2008. I Svartträskgruvan bröts sulfitmalm, zink.
Det blir enorma rester av gråberg. Det lakar väldigt mycket, det vill säga ger förorenat vatten. Vi talar om kostnader på 200 miljoner kronor för att för att städa upp. Vad gäller Svartträskgruvan finns ordnande finanser för detta. Det allvarliga är att vi talar om vattenrening framåt i tiden på detta område under 30 års tid. Det får enorma konsekvenser för vår miljö.
Jag vill peka på att den nya budgeten innebär besparingar på ungefär 1,5 miljoner kronor i mitt hemlän. De stora ställen man sparar in på är bland annat sanering och återställning av förorenade områden, åtgärder för havs- och vattenmiljö och skydd av värdefull natur. Där har man satt ett minus på hela 660 000 kronor.
Det tycker jag är problematiskt. Min fråga är: När tror vi att vi ska kunna leva upp till miljömålen och generationsmålen?