Anders Andersson (KD):
Också jag får tacka för den redovisning som socialministern har givit i de angelägna frågor som har ställts. Orsaken till att jag under debatten begär ordet är att jag lyssnar till min tidigare landstingsrådskollega Ingela Nylund Watz. Du inledde med att säga att det var ett långt och ordrikt svar. Sedan säger du att det var innehållslöst. Jag vill säga att det är tvärtom. I jämförelse med vad som gällde fram till 2006 finns här nu innehåll när det gäller både vårdgarantin och kömiljarden.
Öppna jämförelser har utvecklats som ett viktigt instrument för att säkerställa trygghet och kvalitet i vården. Patientsäkerhetssatsningen på flera miljarder utgör en statlig stimulans för att stärka landstingen. Jag förstår därför att du lade in en liten passus i ditt anförande där du säger att en del är riktigt bra.
Det måste även en socialdemokrat kunna konstatera i en interpellationsdebatt; det finns en rad saker som den nuvarande alliansregeringen och socialministern har åstadkommit som kanske borde ha gjorts tidigare, men det är bra att det är gjort nu. Jag kommer nu till min fundering. Den gäller den krisrapportering som du lite grann vill göra gällande. Jag undrar lite över detta.
När jag träffar dina partikolleger som nu är landstingsråd och regionråd, till exempel Anders Henriksson i Kalmar, som sitter i arbetsutskottet på SKL, eller Ingrid Lennervall, som är vice ordförande i Hälso- och sjukvårdsdelegationen. Är det på det sättet att de rekommenderar en form av statlig styrning och statligt övertagande av sjukvården?
Jag har uppfattat att Socialdemokraterna i grunden är överens om det vi har i landet, nämligen att vi har självständiga hälso- och sjukvårdshuvudmän som ska ansvara för hälso- och sjukvården. Staten har en viktig uppgift, och den förstärker vi nu när vi låter Socialstyrelsen få en ny myndighet som bildas i form av Inspektionen för vård och omsorg. Det är det statliga ansvarstagandet. Men att staten ska sköta driften av hälso- och sjukvården tycker jag inte har varit något traditionellt socialdemokratiskt krav.
Jag vill fråga Ingela: Har ni ett nytt besked i dagens debatt, nämligen att det är statlig sjukvård som är den socialdemokratiska modellen? Jag vill bara höra hur många landstingsråd och kommunpolitiker ute i landet som i så fall är överens med dig. Vidare säger du i en kommentar att socialministern väljer att passa.
Som gammalt landstingsråd känner man nästan att det är landstingsfullmäktige eller möjligen en SKL-kongress man är tillbaka i. Ingela Nylund Watz väljer att glömma och dölja. Jag skulle vilja fråga: Hur var det under den tid då du satt på ordförandestolen borta i Landstingshuset? Jag kan minnas en hel del krisrapporter i medierna.
Och jag vet inte om du då ropade på att vi behövde ha socialminister Engqvist eller socialminister Ylva Johansson som skulle gripa in och ge dig upptuktelse eller några råd. Jag tror att det redan då var så att landstingsråd ansvarar för hälso- och sjukvården utifrån den lagstiftning som vi har. Utifrån denna lagstiftning tycker jag att det är rimligt att konstatera att vi inte duckar och inte passar från alliansregeringen.
Vi tar det statliga ansvaret, men vi förväntar oss också att den regionala nivån behåller sitt ansvar. I detta avseende noterar jag att det i Stockholm finns planering för 500 ytterligare vårdplatser fram till 2015. Hälften är nu på väg.
Jag ser att detta är en viktig del i att man från ett landsting ser till att skapa tillgänglighet, kvalitet, effektivitet och säkerhet och därigenom hitta en balans när det gäller tillräckligt antal vårdplatser för att klara sjukvårdskvaliteten också i detta landsting. Jag hoppas att det är utgångspunkten också för övriga landstingspolitiker runt om i landet.