KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roland Utbult (KD):
Tack, migrationsministern, för svaret! Syftet med interpellationen är att få klargörande besked. Jag skulle vilja börja med bostadssituationen för dem som har kommit hit och hamnat i asylprocessen, som då befinner sig under Migrationsverkets ansvar.
Situationen i januari 2015 var sådan att 24 179 personer befann sig i eget boende, alltså EBO, i väntan på att bli kommunplacerade. Behovet framöver beräknas bli ytterligare ungefär 15 000 boendeplatser runt om i Sverige. Det är alltså stora utmaningar som det handlar om.
Det vet naturligtvis ministern, och det vet vi som sysslar med de här frågorna dagligen i vårt utskott, socialförsäkringsutskottet. Det handlar om en akut bostadsbrist. Den har vi sett i vårt land sedan åtminstone 20 år tillbaka.
Vi har haft en alldeles för svag utveckling på boendesidan när det gäller byggnation. Ett annat problem är att det ibland trängs tio tolv personer i tvårummare. EBO har inte blivit eget boende utan snarare inneboende.
En annan allvarlig effekt av detta är naturligtvis barnens situation. De ska få trygghet, finna ro och kanske kunna studera och få en sysselsättning som är meningsfull. Det blir väldigt svårt när det är sådan trångboddhet.
Det blir också svårare för människor att komma in och etablera sig i samhället. Det finns en del oseriösa aktörer som utnyttjar detta och skor sig på situationen. Ett annat problem som kan kopplas till detta är naturligtvis handeln med adresser, som vi ju också vet om.
Framför allt är det problematiskt med den stora koncentration i vissa områden som det här betyder. Det förstärker segregationen i vårt land, något som jag vet att både ministern, jag själv och mitt parti gärna motverkar. Vi kristdemokrater vill slopa EBO.
Vi vill också avhjälpa den akuta bostadssituationen genom att bygga moderna modulbostäder med tidsbegränsade bygglov och statliga hyresgarantier. Detta ska kunna utnyttjas under den tid man är i asylprocessen och under Migrationsverkets ansvar. Vi vill också att Migrationsverket självt ska kunna äga och driva egna boenden.
Statens utgifter ökar hela tiden, och det är inte minst oseriösa aktörer som hyr ut bostäder. På något sätt måste vi komma till rätta med det. Man behöver inte vara nationalekonom för att inse att de långsiktiga kostnaderna kommer att öka. Jag skulle vilja ställa en fråga inledningsvis. Den billigaste formen är ändå EBO.
Är det något som gör att ministern låter detta vara kvar under överskådlig tid?
Roland Utbult (KD):
Tack, migrationsminister Morgan Johansson! När det gäller införandet av EBO var det naturligtvis en situation då man såg att man måste lösa boendesituationen för människor som kommer hit. Då öppnades den möjligheten. Man såg inte, tror jag, konsekvenserna av detta.
När man ser konsekvenserna av utvecklingen vill jag återkomma till de kostnader som det handlar om. Ett eget boende för en som är i asylprocessen kostar 170 kronor per person och dygn. Migrationsverkets boende kostar 390 kronor per person och dygn.
Och de privata anordnarna, ofta ganska skrupelfria personer, tar 620 kronor per person och dygn. Jag är lite orolig för att det också har med kostnaden att göra att man vill ha kvar EBO, eget boende, från ministerns sida.
Statsrådet Mehmet Kaplan har föreslagit liknande modulbostäder som vi kristdemokrater har föreslagit, dock inte med hyresgarantier som skulle trygga långsiktighet och vara ett sätt att få ned kostnaderna.
Om jag har uppfattat det rätt skulle förslaget från bostadsministern gälla modulbostäder för nyanlända som fått uppehållstillstånd, medan vårt förslag från Kristdemokraterna gäller dem som är asylsökande.
Vi tror att modulbostäder, som i sin definition är tillfälliga bostäder, är lämpliga för tillfälliga boenden men sämre för permanenta och långsiktiga boenden. Migrationsministern säger i sitt svar att barnens situation är särskilt allvarlig och att trångboddheten i eget boende också är allvarlig.
Där är vi helt överens. En åtgärd som regeringen gör är att ge Boverket i uppdrag att kartlägga asylsökandes boendesituation. Boverket också ska komma in med förslag - lyssna nu - om byggande av modulbostäder med hyresgarantier. Detta rimmar väldigt bra med Kristdemokraternas politik.
Vi vill slopa EBO. Vi ser de konsekvenser som EBO har, bland annat det som ministern själv säger om barnens situation med trångboddhet och framför allt kanske med segregationen som ökar i samhället. Vad vilja Socialdemokraterna? Vad vill regeringen?
Socialdemokraterna har ett tidigare kongressbeslut på att EBO-lagen ska bort. En tydlig majoritet av de socialdemokratiska kommunalråden vill ta bort möjligheten för asylsökande att själva välja var de vill bo. Vad vill migrationsministern?
Roland Utbult (KD):
Tack, migrationsministern! Vi vet båda att sanningen ska göra oss fria. Det är det som måste vara grunden också i en debatt. När migrationsministern menar att man ärvde en bostadsbrist må det vara sant på ett sätt, men det är också så att den bostadsbristen har funnits i Sverige sedan minst tjugo år tillbaka.
Jag får nog i så fall slå tillbaka mot ministern och tidigare regeringar av S-märke med att de inte gjorde tillräckligt när det gällde bostadsbyggandet. Jag skulle också vilja säga att effekten av det som Stefan Attefall påbörjade är vad man ser i dag när det börjar hända saker på bostadsmarknaden.
En av frågorna i interpellationen är vad ministern avser att uppnå med att tvinga kommunerna att ta emot flyktingar. Vi kristdemokrater tror inte på tvång. Vi tror inte att den bästa lösningen är att tvinga kommunerna att ta emot flyktingar. Vi vill jobba med kommunerna, inte mot dem.
Jag tycker att ministerns svar på interpellationen är lite luddigt i detta. Vi hör också en del olika uttalanden när det gäller att tvinga kommunerna att ta emot flyktingar. Det är olika ministrar som är ute och säger olika saker. Det blir nästan omöjligt, åtminstone för mig, att finna vad som är regeringens linje.
Eftersom syftet med interpellationen är ett klarläggande skulle jag därför vilja ha en viljeinriktning, en indikation, en målsättning eller vad som helst - men inte ett luddigt svar.
Roland Utbult (KD):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret på interpellationen! Så här sa statsminister Stefan Löfven i augusti före valet förra året: Vi presenterar i dag en stor satsning ur vårt kommande valmanifest. Vi föreslår ett sjukvårdslyft med traineejobb för unga i sjukvården.
Vi vill ge fler ungdomar chansen att upptäcka hälso- och sjukvården som arbetsmarknad och samtidigt avlasta den hårt pressade personalen.
Traineejobben där unga arbetslösa ska få arbete och utbildning inom till exempel äldreomsorgen eller på fritis var alltså ett av Socialdemokraternas viktigaste och starkaste vallöften. Som vi hörde Lotta Finstorp beskriva blir det av de ca 30 000, som det talades om från början, ungefär en fjärdedel som kan effektueras.
Jag hoppas att arbetsmarknadsministern kommenterar detta. Detta med traineejobb lät ju väldigt bra i början, men sedan är det som att regeringen har upptäckt att det egentligen inte är så lätt. Här ska ungdomar in i en äldrevård där det krävs både erfarenhet och förståelse för äldres situation.
Traineejobben ska vara under ett års tid, och sedan är det över. Vi vill egentligen samma sak, att unga ska komma in i arbete. Vi vet att det betyder oerhört mycket för den enskilde, och för samhällsutvecklingen är det naturligtvis oerhört viktigt att man kommer i jobb. Samtidigt höjs arbetsgivaravgiften för unga.
Det får vissa negativa konsekvenser för ungas ingång i arbetslivet, så är det ju. Min enkla fråga till ministern är om ministern tror på traineejobben i den utformning och den utsträckning som uttalades i samband med valrörelsen.
Roland Utbult (KD):
Arbetsmarknadsministern säger att regeringen ska dömas utifrån hur man lyckas med jobben.
Med tanke på Finanspolitiska rådets med flera myndigheters kritik mot hur regeringen hanterar ekonomin, bland annat vad gäller det finanspolitiska ramverket, kan domen bli hård, framför allt från väljarna i kommande val.
Så här säger en representant för Sveriges Kommuner och Landsting, SKL: "Regeringens förslag om traineejobb i välfärden för unga kan bli en kortsiktig åtgärd som inte löser personalbehoven. Risken är att det här blir pengar i sjön för att ungdomarna finns inne ett år och sedan försvinner ut igen till något annat.
Då kommer arbetsgivarna antagligen använda det här för att ta in nya ungdomar i stället för att se till att ungdomarna nu blir anställningsbara." Ett annat problem är handledningen. Enligt SKL:s representant finns den personalen inte tillgänglig i dag. Det är givetvis viktigt att ungdomarna, inte minst i ett sådant här sammanhang, får en god handledning när de kommer in på en arbetsplats.
För att nå målet om EU:s lägsta arbetslöshet 2020 måste den strukturella arbetslösheten sjunka med minst 2,5 procentenheter och antalet jobb öka med 130 000, enligt Finanspolitiska rådet. "De åtgärder som regeringen har lagt fram räcker inte långt", säger Finanspolitiska rådet.
Roland Utbult (KD):
Min fråga är till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Regeringens mål är att man ska ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Men den här månaden har regeringen åkt på rejält med smisk från olika instanser. Tidigare i månaden fick regeringens förslag om minskat ROT-avdrag kritik från två tunga myndigheter - Ekonomistyrningsverket och Ekobrottsmyndigheten.
Sedan kom Finanspolitiska rådet med den dräpande kritiken att regeringen får mycket svårt att nå målet om EU:s lägsta arbetslöshet till 2020. Regeringen bryter dessutom mot det finanspolitiska ramverket, enligt rådet. Och höjningen av taket i a-kassan och slopandet av de lägre socialavgifterna för ungdomar bidrar tvärtom, enligt rådet, till att öka antalet arbetslösa. Det är en oerhörd kritik.
Min fråga är naturligtvis: Hur går det ihop att ha ett mål om att sänka arbetslösheten men genomföra politik som höjer arbetslösheten?
Roland Utbult (KD):
Tack för svaret, arbetsmarknadsministern! Det är lite intressant att höra hur arbetsmarknadsministern lite grann avfärdar kritiken från myndigheterna, liksom också statsministern har gjort. Men höjd skatt på drivmedel, sänkta gränser för RUT och ROT, höjd skatt för sparande och höjd arbetsgivaravgift för unga är signaler. Det låter som att det här, som ministern säger, blir väldigt svårt.
Jag tror att det kommer att bli ett problem för regeringen, naturligtvis, att förklara för människor om det inte lyckas. Då blir det nog ett ganska stort problem. Samtidigt flaggar framtidsminister Kristina Persson, enligt en artikel i DN, för sänkta arbetsgivaravgifter när det gäller hur framtidens jobb ska skapas. Det får ni väl diskutera på väg tillbaka till Rosenbad.
Men frågan vänder åter: Hur tänker sig arbetsmarknadsministern att man ska nå målet 2020? Allt talar emot. Vad är det som talar för?
Roland Utbult (KD):
Jag har egentligen ingen skyldighet att gå in och svara på det anförande du höll, Niclas Malmberg, men det lät ungefär som att vi i Alliansen och vi kristdemokrater inte satsar. Det lät som att det bara var neddragningar.
I stället är det så att när regeringen satsar på 3 000 platser till folkhögskolan satsar vi på 1 500. Det är inte så att vi inte satsar. På folkbildningen satsar vi totalt 3,8 miljarder, på idrotten 1,9 miljarder och på regional kulturverksamhet 1,3 miljarder. Här satsas det alltså; det gör det.
Det är bara det att vi inte tar in det via skatter, som ni gör. Ni gör enormt stora skattehöjningar på olika områden, som ni plockar in för att sedan fördela ut pengar. Det är enkel matematik, men så går det faktiskt till. Låt oss hoppas att de skattehöjningarna på olika områden inte hämmar tillväxten alltför mycket framöver.
Det är väl den stora risken när man slår hårt mot bland annat företag. Men jag tänkte fråga dig om något annat, Niclas Malmberg, eftersom jag är ny i utskottet och dessutom nyfiken. Jag vet att det inte riktigt hör hemma i budgeten, men jag är oerhört nyfiken på det eftersom det hänger så intimt samman med det vi talar om i dag.
Var står Miljöpartiet när det gäller upphovsrätten? Jag hör olika signaler. Niclas Malmberg! Du måste ta bort alla tvivel som jag har när det gäller synen på upphovsrätt hos Miljöpartiet.
Roland Utbult (KD):
Nu är det jag som ställer frågorna i replikskiftet. Jag vill återkomma till det som vi var inne på tidigare. Jag har funderat på hur trovärdig Niclas Malmberg är som miljöpartist. Jag är lite bekymrad för partiet om man ser till de svek som det tidigare levererat.
Vi kan till exempel ta det som hände med Vattenfall. Nu tänker jag alltså på trovärdigheten. Det är den jag diskuterar. Först viftar man med brunkolsbitar och sedan visar det sig att man kan tänka sig att sälja Vattenfall, vilket man hade lovat att inte göra.
Valmanifestet från 2014 löd: Vi kommer alltid att arbeta för en mer human och öppen politik, och vi kommer aldrig att göra det svårare för människor att komma till Sverige. Det var vad Miljöpartiet sa, och därför är jag lite orolig beträffande upphovsrätten. Jag är orolig för att det är på samma sätt där, att Miljöpartiet kommer att svänga så småningom.
Låt mig läsa ur Alliansens kulturproposition, Tid för kultur , där det står: "Upphovsrätten är av grundläggande betydelse för kulturskaparnas möjligheter att disponera över och skörda frukterna av sitt konstnärliga arbete." Det är en gammal rätt. Det handlar om äganderätten och om stora internationella landvinningar, eller hur?
Jag har hört olika signaler från olika miljöpartister när det gäller upphovsrätten. Ge mig bara en konfirmering av att ni, Niclas Malmberg, inte kommer att ändra er på den punkten.
Roland Utbult (KD):
Tack, Rosanna, för ditt anförande! Jag glömde förut att tacka Niclas Malmberg för hans anförande. Jag har förresten glömt att ge kredd åt regeringen. Jag kommer på det nu. Det gäller secondhandbutikerna som slipper momsen. Det tycker jag var väldigt bra. Det vill jag gärna säga. Det jobbades med tidigare, men nu blev det verklighet.
Jag vill ta upp två saker med dig. Vi har två replikskiften här. Det första gäller ditt uttryck att det inte är i trossamfunden som kulturarbetarna finns. Jag undrar vad du grundar det påståendet på. Om det finns grund för det är det okej. Men jag menar att det inte är så.
När det gäller kulturarbetare inom trossamfunden tänker jag på alla de kyrkokonserter som hålls där och ett stort antal musiker ur trossamfunden som har blivit professionella duktiga musiker. Det är allmänt känt att många har sprungit ur till exempel frikyrkan.
Det är ganska historielöst det du säger med tanke på Johann Sebastian Bach och all den kultur som har sprungit ur barocken, renässans och allting där kyrkan var väldigt inblandad. Jag har lite svårt att smälta att du säger att det inte är i trossamfunden som kulturarbetarna finns. Du kanske ska förklara det. Jag är inte riktigt säker på att du tänker så egentligen.
Det finns Sveriges kristna råd. Jag tänker nu inte bara på kristen verksamhet. Det finns också andra som bidrar på olika sätt, en bibelöversättning och så vidare.
Roland Utbult (KD):
Tack, Rosanna! Nu är jag mycket nöjdare och mycket mer tillfreds. Jag har en fråga till. Det gäller fritidspengen.
Familjerna har haft försörjningsstöd i sex månader. Det handlar om människor som har haft det jättesvårt och som kämpar varje dag. Man kan ha svårt att sätta sig in i det. Men det är en överlevnadsfråga. Då finns det ett bidrag att söka per år på 3 000 kronor som kallas fritidspeng.
Där kan man få ta del av olika aktiviteter och även kulturskolan. Vad är det som gör att ni har så väldigt svårt att tänka er det?
I stället satsar ni på att subventionera kulturskolan på ett sådant sätt att det egentligen mest gagnar rika kommuner om jag förstår det hela rätt. Detta är träffsäkert. Det träffar de barn som verkligen står i behov av de pengarna. Varför har ni så svårt för att acceptera detta?
Roland Utbult (KD):
Jag hade förväntat mig ett liknande svar, för jag har hört något liknande förut från regeringen. Man ger inte mindre med hjärtat om man har ett skatteavdrag.
Nu ska inte jag förhäva mig, men under ett antal år har man ju ändå gett med hjärtat till olika organisationer. När avdraget kom gav man inte mindre med hjärtat för det, utan det som händer är att det tillförs mer medel. Det har ökat markant.
I Norge var ökningen 30 procent, och jag tror att det var något liknande här. Det tillförs alltså mer medel till de organisationer som hjälper fler nödställda, och då förstår jag inte varför man inte kan tänka sig att tillåta det.
Jag tänker på organisationer som Läkare utan gränser, Erikshjälpen och andra som naturligtvis kan hjälpa fler enskilda barn och utsatta människor genom att de får mer medel som kan användas. Det är ganska enkel matematik. Därför har jag lite svårt att förstå varför man inte vill hjälpa fler genom detta gåvoskatteavdrag som finns i hela Europa.
Vi var faktiskt ensamma i Sverige om att inte ha det. Alliansregeringen införde det, och nu tas det bort. Varför kan ni inte låta fler få del av mer pengar?
Roland Utbult (KD):
Tack för anförandet, kulturministern! Det var en vacker bild av huset, och det var vackra ord. Vi har lite olika bilder. Jag kan inte låta bli att citera Shakespeare, för ibland när det blir vackra ord och bilder kan man fundera på vad det hela byggs på. Så här skriver Shakespeare.
Upp flyga ordenTanken stilla stårOrd utan tankeHimlen aldrig når Jag måste säga att jag tycker att relationen mellan departement och riksdag är spännande. Jag är grymt besviken på de parlamentariska samtal som vi blev inbjudna till.
Vi hade en del kontakter med departementspersoner, men vi har inte sett röken av dem på ett bra tag nu. Det som gäller de samtal som vi skulle ha och där vi på något sätt skulle vara involverade sköttes väldigt illa. Jag skulle vilja ställa en fråga till ministern.
Eftersom jag hör ministern med arrogans tala om klåfingriga politiker - vilket störde mig - undrar jag hur ministern själv ser på samarbetet mellan departementet och riksdagspartierna i just frågan om den här propositionen och hur det har framskridit.
Roland Utbult (KD):
Jag ska påminna ministern om att jag själv är kulturarbetare och har varit det i många år, och jag har inte skurit guld med täljkniv eller så. Jag vet vilka villkor man jobbar under. Det vill jag bara säga. Det som ministern säger nu är intressant, för jag tycker att det är intressant hur man ska gå vidare i den här relationen.
Ministern säger att hon vill ha samverkan. Majoriteten i riksdagen vill se en ny bred filmutredning från regeringen. En majoritet vill se en ny samverkansmodell där samtliga partier finns med och får inflytande i det här samtalet och se över bland annat Svenska Filminstitutets roll.
Då blir min fråga naturligtvis: Vad gör ministern med det här utifrån det som ministern säger om samverkan och samtal? Majoriteten vill se en bred filmutredning. Vad vill ministern?
Roland Utbult (KD):
Löften inför ett val är naturligtvis mycket viktiga. Löften är någonting som människor tar på allvar. Det ger väljare, och man får ett underlag att skapa en regering. Man ger löften till människor, och de går och röstar.
Ett löfte kan lätt bli en målsättning, det har vi lärt oss. Men för mig är ett löfte ett löfte. En mig närstående person sa följande inför valet 2014: Jag kan tänka mig att rösta på Socialdemokraterna om de sänker avgifterna i kulturskolan.
Jag räknar ju med att en närstående ska rösta på mig. Därför blev det lite jobbigt. Men det var tydligen så pass viktigt för denna person. Denna person kunde tänka sig att rösta på S om de, som de har sagt, sänker avgiften i kulturskolan. Min fråga är: Vad säger du, Anna Wallentheim, till min närstående och andra som inte får besked om detta?
De undrar vad som hände och händer med dessa pengar och den utlovade sänkningen av avgiften till kulturskolan. Vad säger du till dem?
Roland Utbult (KD):
Jag tackar Anna Wallentheim för svaret. Jag är dock inte alls säker på att min närstående är helt nöjd med det som du beskriver. Här blev löftet till en målsättning. Det sägs att man får ge och ta. Vem är det då som ni inte är överens med i regeringen? Någon av er måste ha gett bort någonting för att ta någonting annat.
Hur är det tänkt när det gäller dessa 100 miljoner per år under tre års tid? Kan du beskriva det? Jag vet att det kommer en utredning i september. Men hur har ni tänkt här? Det är 100 miljoner som nu ligger i potten, och utredningen kommer i slutet av september. Sedan ska 100 miljoner användas inför nästa år.
Du måste ge mig en förklaring om hur ni tänker med de 100 miljoner som nu ligger och skvalpar någonstans.
Roland Utbult (KD):
Om man sitter på regeringsmakten får man också klä skott här i kammaren för de förslag som man lägger fram och det som man genomför eller inte genomför. Därför tänkte jag ställa dig till svars lite grann här, Niclas Malmberg. Det hördes applåder från kulturskolorna runt om i landet.
I budgettexten fastställdes 100 miljoner till sänkta avgifter generellt för elever runt om i landet. Så upptäckte man att en del av de här pengarna går till rika kommuner som har höga avgifter och som då får del av den här subventionen.
Det klarar inte riktigt vänsterregeringen av att hantera. Man tycker att det här inte är bra. Nu är det alltså 100 miljoner i sjön, och man vet inte hur de ska användas.
Jag tänker mig att hanteringen av detta borde vara omvänd, nämligen att man först prioriterar vad man tänker göra och därefter beslutar hur mycket pengar som ska användas. Nu frågar jag dig, Niclas Malmberg, om du tycker att det är en riktig ordning att först ta fram 100 miljoner och därefter bestämma vart pengarna ska gå.
Roland Utbult (KD):
Jag uppfattar det som att Niclas Malmberg tycker att det är okej att man tar fram 100 miljoner och inte riktigt vet hur man ska använda dem. Det blir en omvänd prioritering, så att säga. Jag skulle vilja ta upp det här med statliga museer och fri entré till dem. För det avsätter regeringen 80 miljoner, och här uppstår det ett antal frågetecken.
Vem ska få komma in gratis och till vad? 19 museer, varav 16 i Stockholms innerstad, ska i någon utsträckning införa fri entré på några eller alla utställningar. Vilka är oklart.
Min fråga till Niclas Malmberg är: Varför väljer Niclas Malmberg och Miljöpartiet en reform som enbart gynnar storstäderna? Sedan vill jag svara att när det gäller detta betänkande och gymnasieskolan är det just Skapande skola som vi vill införa i gymnasiet.
Roland Utbult (KD):
Tack, Wiwi-Anne Johansson, för frågan! Jag märker att det går en tydlig skiljelinje mellan oss ideologiskt. Egentligen är det ingen kamp mellan dig och mig och inte heller mellan Vänsterpartiet och Kristdemokraterna. Detta är en kamp mellan föräldrar och stat.
Jag blir inte förvånad, men jag blir i alla fall ganska upprörd över att du så till den grad underkänner föräldrarnas förmåga att hämta in kunskap om hur livet kommer att gestalta sig beroende på de beslut de fattar.
Jag tillerkänner i stället föräldrarna förmågan att hämta in den kunskap de behöver för att se över sin livssituation och tänka: De beslut vi fattar här kommer att få de här konsekvenserna för vår familj. Detta är ideologiskt intressant.
Vad är det i din ideologi som gör att det är så svårt att ge föräldrarna rätt att fatta sina egna beslut? Du säger här i ditt inlägg att det är 2015. Du talar också om att detta är ett litet steg på vägen. Jag vill fråga dig: Hur långt tänker du egentligen gå?
Nu är det 2015. Vad händer i framtiden? Vad är din vision om föräldraledigheten?