KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Wallmark (M):
Jag får inga svar från utrikesministern, och jag tror inte att jag får det av någon annan av socialdemokraterna i kammaren heller. Låt mig därför vända mig direkt till de kloka socialdemokrater som inte finns i kammaren utan ute i samhället med en grundläggande fråga: Är det i partiets eller nationens intresse man ska agera?
Om man vet att man kan vara med och höja tröskeln för konflikter i vårt närområde, minska konfliktrisken och därmed vara med och säkra freden och öka säkerheten för Sverige och i Östersjöregionen - vad är hindret för att ta det steget?
Med ett Natomedlemskap vet man dessutom att man kan få hjälp om något händer; man behöver inte hoppas, tro, önska eller be. Utrikesministern säger att vi ska göra saker och ting tillsammans med andra, och i Bringéus utredning räknas också en mängd olika organisationer upp: EU, OSSE, FN. Allt detta är ju alldeles utmärkt, men socialdemokratins blinda fläck är att man säger nej till Nato.
Man ser gärna samarbete med andra, men man exkluderar en organisation och ett samarbete som så många andra demokratier har anslutit sig till - i partiets eller nationens intresse? Det sägs också att vi inte ska riskera att öka spänningarna, men var har ni varit de senaste åren? Vi har sett utplaceringar av Iskander de senaste dagarna, provokationer, incidenter, trupprörelser och desinformation.
Ja, jag tror att fred byggs genom samverkan: EU, OSSE, FN, Nato. Dessutom vänder jag mig mot Stig Henriksson, som säger att det ena är ungefär lika dåligt som det andra. Det är precis den bild Putin och Ryssland vill ha. Det är inte lika dåligt; det är inte samma sak. USA och Ryssland gör inte samma sak. Det är skillnad på en demokrati och ett auktoritärt land.
Hans Wallmark (M):
Statsministern sa att hans största dubier handlade om att Socialdemokraterna på Gotland tänkte hyra ut Slite hamn till ryska intressen. Mina största dubier handlar om projektet Nord Stream 2 i sig självt. Man kan då fundera på vad som går att göra mot detta projekt. Jag tycker att det finns goda skäl att argumentera emot Nord Stream 2. Ett skäl är att det strider mot EU:s energiunion. Ett annat skäl är det försämrade säkerhetsläget i Östersjöområdet.
Ett tredje skäl är att det handlar om att kringgå Ukraina så att de inte ska tjäna några pengar på transittrafiken mellan Ryssland och EU. Min partigrupp väckte frågor om detta i samband med Nordiska rådet i Köpenhamn, som statsministern var med på. Det finns ett stort intresse för Nord Stream 2 överlag. För ett halvår sedan fick Sverige ett erbjudande om att skriva under ett brev mot Nord Stream 2, som flera länder - bland andra Estland, Lettland och Litauen - hade undertecknat. Statsministern och statsrådsberedningen avvisade detta brev efter sex dagars betänketid.
På vilka grunder ville inte Sverige och Sveriges statsminister, tillsammans med andra länder, underteckna ett brev i kampen mot Nord Stream 2?
Hans Wallmark (M):
Nord Stream 2 är inte i Europas intresse. Europa behöver inte mer rysk fossilgas. Nord Stream 2 strider mot EU:s energiunion och bör också ses i ljuset av det försämrade säkerhetsläget. Nu pågår en debatt om risken för ryska rör och andra aktiviteter i Slite hamn och i Karlshamn. För egen del kan jag säga att jag fortlöpande har kontakt med Moderaterna lokalt. Oppositionsrådet Magnus Gärdebring i Karlshamn och gruppledaren Simon Härenstam på Gotland är tydliga i sina nej. Annat är det med lokala socialdemokrater. Ett möte mellan ledande Sföreträdare och regeringen kommer därför att hållas den 13 december.
Det är faktiskt på inget sätt förbjudet att se till nationens bästa, allrahelst från Gotland och Blekinge, där många är medvetna om behovet av en stark svensk försvarsförmåga. Frågan till Peter Hultqvist är: Vad vill man uppnå med mötet den 13 december? Själv skulle jag vilja se en injektion av vilja att säga nej hos ansvariga socialdemokrater på alla nivåer.
Ska Peter Hultqvist bara sitta och titta på ifall de inbjudna inte förstår allvaret?
Hans Wallmark (M):
Vi kan väl enas om att försvarsminister Hultqvist kan nicka bekräftande i fråga om det jag nu kommer att säga: Det är bra att det blir ett möte med de regionala företrädarna. Och det vore bra om de regionala företrädarna för Socialdemokraterna på Gotland och i Karlshamn förstår allvaret i detta och därmed inte kommer att medverka till att det blir ryska rör eller andra aktiviteter i Slite hamn och i Karlshamn. Detta kräver ingen lång lamentation från försvarsministern.
Det räcker med en bekräftande huvudnickning.
Hans Wallmark (M):
Jag vänder mig till minister Damberg. Han kan slå upp fliken F, som i försvar, i sin inläsningspärm. Vi har precis haft försvarskonferens i Sälen. Där talade bland annat statsminister Löfven. Han sa att svenska folket kräver att vi är vuxna uppgiften. Det är klokt, rätt och riktigt. Försvarsminister Hultqvist talade dagen därefter och hade på många sätt ett ganska raljant inledande stycke i sitt anförande.
Han attackerade - det var egentligen en retorisk tjurrusning. Han duckade dessutom för eget ansvar. Jag tycker att vi kan vara många som självkritiskt kan se tillbaka på den försvars- och säkerhetspolitik som har bedrivits tidigare, men nu gäller det att göra saker. Vi ser också att omvärldsvillkoren försämras. Från Moderaternas sida har vi pekat på satsningar här och nu för en total summa om 8 1⁄2 miljard. Mina frågor är: Hur avser regeringen att slå vakt om en fortsatt samarbetsanda givet de här två olika sakerna?
Avser regeringen att gå från ord till handling när det gäller satsningar på försvaret här och nu?
Hans Wallmark (M):
Jag vänder mig till minister Hultqvist. I dag meddelades att Försvarsmakten återupptar kontakterna med Ryssland på försvarsattachénivå i Moskva och Stockholm och att detta sker på svenskt initiativ. Nyheten kom onekligen lägligt, i samband med att utrikesministern ska träffa sin ryska motpart i närtid och att det kommer signaler från regeringen om att man vill ha ökade kontakter med Ryssland. Beslutet om återupptagna relationer sker trots att Ryssland inte visat några tecken på minskad aggression, snarast tvärtom.
Det är fel om regeringen skulle normalisera relationen med Ryssland i ett läge där Sverige tydligt måste ställa krav på Ryssland. Inte minst gäller det inför mötet i Moskva i nästa vecka med Lavrov. Ryska militären är intimt förknippad med Krim, med Syrien, med östra Ukraina och med Georgien. Min fråga är: Är beslutet om återupptagna kontakter en del i regeringens anpassning gentemot Ryssland, och innebär beslutet i så fall någon form av motprestation från rysk sida?
Kan försvarsministern svara på detta?
Hans Wallmark (M):
Vi känner ju försvarsministern som en betydligt självsäkrare talare än vad han nu ger uttryck för. Mina enkla frågor är: Är detta bra eller dåligt? Vidhåller försvarsministern uppfattningen att det inte ligger i Sveriges intresse att Slite hamn och Karlshamns hamn används för Nord Stream 2, ryska intressen och ryska rör?
Sedan kan man säga att det är kuriöst och märkligt att det inte har förts några som helst tjänsteanteckningar i Karlshamns hamn inför ett sådant här viktigt beslut.
Hans Wallmark (M):
Det kanske inte är någon hemlighet för statsministern men möjligtvis något mindre känt för svenska folket att försvarsminister Peter Hultqvist träffar sin amerikanske kollega Mattis i dag i Washington D.C. I går höll också försvarsminister Hultqvist ett tal i USA där han bland annat hänvisade till att den svenska regeringen har beslutat att anslå mer pengar till försvaret redan i vårändringsbudgeten 2017. Det var ett krav som Moderaterna framförde i januari i år.
Då sa statsministern "anslagsbingo". Jag vill nu fråga statsministern: Om han tror att det skulle behövas mer pengar även för 2018 för att öka den svenska försvarsförmågan, är det anslagsbingo? De 500 miljoner som vi föreslog har nu också blivit 500 miljoner i vårändringsbudgeten. Om vi säger miljarder till 2018, säger statsministern att det också är anslagsbingo?
Hans Wallmark (M):
Vi känner till att den årliga nordiska debatten i kammaren brukar vara lite speciell och skilja sig från andra debatter. Det blir lite grann av Arja Saijonmaa och Jag vill tacka livet . Det är så därför att det är en speciellt god stämning. Det noterar man också när man märker att flera av ledamöterna drar över talartiden. Det är så mycket som man vill berätta om det nordiska samarbetet.
Det handlar också om det som Phia sa och som är centralt, fru talman, nämligen att bakom att det finns skillnader och olikheter och att vi driver olika förslag finns också en stor samstämmighet om vikten av det nordiska samarbetet. Det är därför debatterna blir lite konstiga. Å ena sidan ska man påpeka vad ens egen partigrupp har gjort, å andra sidan ska man påpeka hur viktigt det är att vi jobbar tillsammans med andra nordbor.
Som Phia också säger handlar det om fem självständiga stater och tre självstyrande områden. Jag vill verkligen understryka hur mycket jag har uppskattat att arbeta med Phia Andersson som vice ordförande. Hon kommer nu att lämna riksdagen i samband med årets val. Jag hade hellre önskat att hon hade varit ordförande i stället för jag, men hon har burit ordförandeskapet vid ett flertal möten då jag inte har varit närvarande. Nu tänkte jag komma med en distinkt fråga.
Detta blir sannolikt det sista replikskifte Phia Andersson och jag kommer att ha, fru talman. Phia Andersson hänvisade till Nordiska rådets svenska delegations berättelse, och det är också den som vi behandlar. Det är den som är en av de två huvudskrivelser som sedan utrikesutskottet har baserat sitt betänkande på. Jag har bara en fråga: Hur kommer det sig att Socialdemokraterna valde att inte rösta för vårt förslag när det gällde att undersöka Nord Stream 2 ur miljö-, säkerhets-, försvars- och utrikespolitiska aspekter?
Detta är en viktig fråga, och det hade gett Danmark ett stort stöd. Varför ville inte Socialdemokraterna i det skarpa läget stödja vårt förslag?
Hans Wallmark (M):
I grunden tycker jag att detta verkligen är en oerhört viktig fråga för Norden. Det är en central utmaning. Dessutom vet vi nu att frågan inte bara kommer att få en administrativ och processuell prövning i Sverige, utan den kommer också att prövas i Danmark. Där har folketinget uttryckligen fattat beslut om att man kan pröva Nord Stream 2 även utifrån säkerhetspolitiska aspekter. Den går genom danskt territorialvatten.
Detta gör att det är en extra stor tyngd som nu ligger på den danska regeringens axlar. Då menar jag att vi nordbor i solidaritet tydligt borde ha markerat att vi står upp bakom de länder som också har de juridiska förutsättningarna att säga stopp och halt när det gäller dragningen av Nord Stream 2. Det är skillnad mellan hur vi ska hantera frågan i Sverige och i Danmark.
Därför menar jag att Sverige skulle ha visat prov på ledarskap genom att vara ett av de tunga länder som försöker forma en koalition i Europa och i Östersjöområdet och att man skulle ha använt alla de organ som finns till ens hjälp till att säga just detta. Nordiska rådet är en sådan viktig plattform. Jag tycker också att det är rimligt. Vi sa ju dessutom att vi skulle se detta ur hela bredden av aspekter - miljö, säkerhets, försvars- och utrikespolitiska aspekter.
Det är därför jag ändå vill understryka att jag tycker att det är beklagligt att Socialdemokraterna i Nordiska rådet slösade bort den möjligheten att stödja vårt förslag så som den vänstergröna gruppen gjorde. Det här handlar om att visa politiskt ledarskap i vårt närområde. Det klarade ni inte av, och det beklagar jag.
Hans Wallmark (M):
Låt mig börja med ett par berömmande ord. Jag tycker att det är hedersamt att utrikesministern är i kammaren och deltar i Nordendebatten i sin egenskap av nordisk samarbetsminister. Det är välkommet att se ministern här. Det tycker jag ska noteras. Det har inte under årens lopp varit alla ansvariga ministrar som har behagat nedsänka sig till kammarens ledamöter. Därför är det extra trevligt att se Margot Wallström komma hit från Olympens höjder.
Något annat som är värt att notera är att Margot Wallström flera gånger tog upp det nordisk-baltiska. Det är centralt att vi inte bara pratar om N5 utan också om NB8-formatet. Jag tror nämligen att vår gemensamma framtid i hög grad ligger i den nordisk-baltiska dimensionen. I samband med sessionen i Helsingfors tog man fram en undersökning av vad nordborna tycker.
Enligt undersökningen tycker ungefär 90 procent av nordborna att det är mycket viktigt eller viktigt med nordiskt samarbete. Två tredjedelar av dem önskar mer samarbete. Det roliga för oss, utifrån ett svenskt perspektiv, är att svenskarna är de som har ökat mest i positiv riktning. Jämför man 2008 och 2017 kan man se att det har skett en kraftig förändring av de frågor som nordborna tycker att man ska prioritera.
År 2008 var bekämpandet av kriminalitet över gränserna den fråga som var absolut högst upp. År 2017 var det försvars- och säkerhetsfrågor. Detta tycker jag är notabelt. Därför skulle jag gärna vilja höra ministern reflektera lite kring detta. Margot Wallström uppehöll sig mycket vid trygghet och gemensam säkerhet, som ju är viktiga frågor, men hon talade mycket om det som vi brukar kalla för de mjuka medlen, alltså dialog och sådant.
Men hon talade inte så mycket om det hårda, som ju är ett komplement, alltså det försvarspolitiska samarbetet. Jag skulle gärna vilja höra Margot Wallström elaborera något kring detta.
Hans Wallmark (M):
Jag kan bekräfta att det inte bara är i ministerrådet, på regeringssidan, som försvars- och säkerhetsfrågor är högst upp på den politiska agendan. Jag vill nog hävda att det är så även bland parlamentarikerna. Det är naturligtvis fullt logiskt, för vi är delvis spegelbilder av varandra. Detta visar också det nya normalläge som har etablerat sig i Östersjöområdet.
Därför vill jag verkligen understryka hur viktigt det är att vi låter det nordiska samarbetet växa ut till dem som vi har en politisk, värderingsmässig och historisk gemenskap med. De tre baltiska republikerna Estland, Lettland och Litauen - de firar dessutom 100 år i år - är naturliga. Jag tycker också att ministern här berörde några andra som är självklara i en nordlig dimension: Polen, Tyskland, Storbritannien och kanske Nederländerna.
Där finns det absolut ingen skillnad eller någon dissonans mellan oss. Det ska det inte göra heller, för det är bra att det finns bred politisk uppbackning kring de stora dragen. Jag delar ministerns uppfattning att man inte ska glömma bort den andra dimensionen, och det gäller därför att se båda dimensionerna. I sitt anförande uppehöll ministern sig mycket vid dialog. Då är det viktigt att man inte samtidigt glömmer bort den andra dimensionen, den militära dimensionen.
Då vill jag bara påminna om det Martti Ahtisaari sa i positionen i Helsingfors, för jag tyckte att han hade ett oerhört klokt inlägg, nämligen att det är viktigt att vi varje dag låter oss leva genom de nordiska värdena men också att vi inte ska glömma var vi hör hemma. Han tyckte att det var naturligt att hans land borde vara medlem av alla västliga demokratiska organisationer.
Det kanske inte kommer som en överraskning för socialdemokraterna Phia Andersson och Margot Wallström att jag delar den uppfattningen. Vad tycker statsrådet om Martti Ahtisaaris kloka ord om att tillhöra alla västliga demokratiska organisationer?
Hans Wallmark (M):
Jag är ju tjänstledig murvel. Vi brukar alltid vilja ha sista ordet, så jag tänkte utnyttja möjligheten att ta sista repliken. Det första jag vill säga är att gränshinderarbetet, som Pyry Niemi tar upp och som jag vet att han har varit aktiv och drivande i, är en central del i det nordiska arbetet. Därför förtjänar det att uppmärksammas på det sätt som han gjorde i sitt anförande.
Jag hör till dem som menar att just gränshinderfrågorna är något av ett legitimitetstest på hur det nordiska samarbetet fungerar. Det blir så påtagligt för enskilda nordbor huruvida det fungerar eller inte fungerar, och det är när det inte fungerar som man undrar varför vi har det nordiska samarbetet. Det är därför vi varje dag ska besjälas av frågan hur vi kan hyvla ned alla dessa hinder. Därför är det viktigt att ta upp dem, och det ska Pyry Niemi ha beröm för att han gör.
Det andra är att utöver allt annat som vi talat om - vi har ju lämnat en delegationsberättelse - arrangerar Nordiska rådets delegation olika seminarier och möten. Pyry Niemi var tillsammans med Aron Emilsson ansvarig för ett mycket bra seminarium om språkförståelse i Norden som visade att vi inte bara tycker i största allmänhet utan försöker basera det på kunskap. Även där vill jag ge beröm. Slutligen: Ja, jag brukar driva på, även mot våra nordiska vänner, i fråga om att EU är något fantastiskt bra.
Nu representerar jag ett parti vars systerparti i Norge har exakt samma uppfattning, och som av en händelse har vi samma uppfattning även om Nato. Senast jag hade en sådan diskussion på ett nordiskt rådsmöte ställde jag frågan till den dåvarande norske statsministern Jens Stoltenberg. Då sa han att han var en hängiven EU-vän. Men han hade sett sitt land avvisa EU två gånger, så han tänkte att frågan inte var aktiv nu den tredje gången.
Men det är viktigt att vi driver på där - och som av en händelse, herr talman, är Jens Stoltenberg nu generalsekreterare för en annan värdefull organisation som det också vore bra om våra norska vänner påpekade vikten av för sina svenska kollegor.
Hans Wallmark (M):
Ja, jag är helt enig med Pyry Niemi. Jag tror att nordiskt samarbete skulle förbättras och fördjupas med de länder som står utanför EU om de skulle bli medlemmar. Många i Sverige är internationalister. Jag såg också att undersökningen som kom för några dagar sedan visar att stödet för EU har ökat i Sverige. Det gläder mig. Vi är nu uppe på tio-i-topp-listan över de mest EU-positiva länderna.
Det tycker jag i grunden är bra, just därför att vi inte har en naiv hållning. Här tittar jag också på utrikesministern. Jag tycker att vi som land, både från regeringens och från oppositionens sida, har en rätt tydlig linje där vi ställer krav på EU samtidigt som vi inser värdet av EU.
Som internationalist tycker jag att man ska samverka i dessa organisationer: i Nordiska rådet, i EU, i FN, i OSSE, i Europarådet - och, herr talman, i Nato!
Hans Wallmark (M):
Jag uppskattar det tonläge som vi har i sådana här svåra och komplicerade frågor. Jag kan möjligtvis tycka att det är intressant med statsrådets konstitutionella utvikning kring misstroendeförklaring som ett av parlamentets redskap. Statsrådet konstaterade att vårt sätt att använda detta redskap inte imponerade på honom.
Jag måste returnera detta med att säga att jag tyvärr inte imponeras av regeringens handlag. Regeringen har undvikit att informera svenska folket, riksdagen och oppositionen när det gäller säkerhetshaveriet. Det har funnits en oförmåga att berätta, fru talman, som har lett till att man har fått riva och slita ut information.
Jag tycker att regeringen skulle vinna på att självkritiskt fundera över detta. Jag tycker också att det är viktigt att man skiljer på de olika typerna av granskning i samband med detta. KU:s granskning sker nu, vilket jag tycker är bra. Jag delar statsrådets uppfattning att det är bra att såväl den tidigare som den nuvarande regeringen granskas. Men det finns också en politisk granskning som måste ske. Den kommer ni att utsättas för inför valet 2018.
Det handlar om hur ni har hanterat detta säkerhetshaveri samt om vad jag skulle vilja säga är oförmåga att informera svenska folket, riksdagen och oppositionen. Det kommer dessutom ytterst att handla om vilken central krisledning vi har. Har vi ett regeringskansli och en statsminister som förstår och ser de samlade hot som finns?
Är det rimligt, fru talman, att statsministern ska vara en av de sista - oppositionen var naturligtvis ännu senare - som blir informerade om den säkerhetsrisk som föreligger? Där har ni en självkritisk läxa att göra, den trevliga tonen till trots.
Hans Wallmark (M):
Det statsrådet missar är att det inte handlar om allmän besvikelse över att man inte fick det man ville ha, att det gick som det gick eller att det blev ett misslyckande. I fallet med Danmark och Köpenhamn känner man sig sviken. Det är det som har varit det centrala i det hela, och det är det som statsrådet visar en total oförmåga att förstå. Det gäller inte bara på den danska utan även på den skånska och sydsvenska sidan av Öresund. Jag är helt övertygad om att det hade varit en stor styrka om myndigheten hade etablerats i Stockholmsområdet.
Men jag är också, herr talman, helt övertygad om att det hade varit en stor styrka om den hade etablerats i Köpenhamn. Detta hör man väldigt sällan från den svenska regeringens sida, så statsrådet har möjlighet att nu säga att det hade varit bra om det hade blivit Köpenhamn och därmed Öresundsregionen.
Det hade inneburit arbete och stor teknisk kompetens och hade dessutom varit ett sätt för Sverige att tacka för hjälpen: Ni stödde oss när det gällde ESS; vi ser till att det, nu när det inte blev Stockholm, blir i Köpenhamnsområdet. Herr talman!
Vi som bor i Öresundsregionen inser ju att det som är bra för Köpenhamnsområdet är bra för Sydsverige, och det som är bra för Sydsverige är bra för Köpenhamnsområdet och Danmark. Den insikten finns inte hos den nuvarande regeringen.
Statsrådet kan ju hoppas, tro och önska att man inte längre känner sig sviken, men vi som lever i området och träffar företrädare där nere vet ju att de känslorna finns. Nu vet många danskar att det fanns väldigt många på den sydsvenska sidan som också arbetade för Köpenhamn, i vissa fall parallellt med Stockholm.
Man kan möjligen säga att de har hjälpt till att räta upp bilden, inte tack vare Stockholm eller den rödgröna regeringen utan tack vare det engagemang som finns där nere. Nordiskt samarbete ska vara bortom festtalen. Det handlar om innehåll, och där har den rödgröna regeringen misslyckats.
Hans Wallmark (M):
Jag tycker att det är bra att utrikesministern så tydligt klargör att utrikesministern delar den utrikes- och säkerhetspolitiska beskrivning som Daniel Bäckström gjorde i sin inledning. Också jag delar den. Det är viktigt att vi har en bred samsyn. Alla står nu här och omfamnar varandra i varje fall retoriskt och säger: Vi är överens. Då blir det så konstigt. Grundackordet som är kvar från Sälen är uttalanden om "den där gruppen" eller "det är inte förhandlat".
Man återvänder också hela tiden till det riksdagsbeslut som är fattat men hyllar och hedrar inte den politiska uppgörelse som är träffad i Försvarsberedningens delrapport. Det blir så konstigt. Fru talman! Jag tror att vi politiker skulle vinna på att ibland erkänna att vi har fel eller har druttat till det. Här finns en utmärkt möjlighet för utrikesministern att erkänna: Det blev inte bra i Sälen.
Det innebär att hela regeringen, inklusive stats- och utrikesministern, gör precis som försvarsministern och står bakom Försvarsberedningen och dess delrapport i alla dess framförhandlade formuleringar. Det är intill det att vi vet att Socialdemokraterna står bakom det andra socialdemokrater gjort i Försvarsberedningen som det kastar en stor skugga över hela delrapporten. Vad är det mer regeringen vill distansera sig från genom att hänvisa till tidigare möjligt fattade riksdagsbeslut?
Detta är en politisk uppgörelse som ska föregå ett kommande riksdagsbeslut. Det är precis som utrikesministern påpekar att regeringen redan har börjat verkställa en del i delrapporten. Det är väldigt bra. Det gäller framför allt psykologiskt försvar som en egen myndighet. Det är någonting som Moderaterna har drivit i många år. Det som blir mer oklart är att man väljer och vrakar. Man tar en del saker från delrapporten men inte annat. Det finns annat som vi har lyft fram: MSB som egen myndighet och Försvarsdepartementet som ett totalförsvarsdepartement.
Ingen av oss förstår varför man tar somligt men ratar annat. Till det kommer oförmågan att säga: Vi socialdemokrater står bakom det våra partikamrater har gjort i Försvarsberedningen. Punkt.