Meeri Wasberg (S):
Jag tackar statsrådet för svaret, även om jag självklart hade hoppats att socialministern planerade ytterligare initiativ i frågan. Det är uppenbart att det är för lätt att inte följa reglerna. Om det upptäcks får de en tillsägelse. Det räcker inte. Det är ungefär som att få en tillsägelse om man har snattat.
På ett sätt skulle det kunna se ut som en tanke att vi debatterar den här frågan i dag när det är internationella kvinnodagen. De två delarna som jag tar upp i min interpellation kan få förödande konsekvenser. I de fallen är det ofta kvinnor, och ofta unga kvinnor, som råkar illa ut. När det gäller reklamen kan vi konstatera att variationen är stor.
Men gemensamt brukar ändå vara att varningstexterna är noterade i finstilt medan löftena om lindring är skrivna i stor och ofta glättig stil, och i tv-världen flashigt gjort. Den riktar sig också ofta till en yngre publik. Syftet med all reklam handlar om att öka försäljningen och inte att idka konsumentupplysning. Det ligger i sakens natur. Men vi talar om produkter som inte är vilka produkter som helst.
De krav som finns i läkemedelslagen är nog i och för sig bra. Men frågan är ändå om det räcker när vi kan konstatera att reklamen blir alltmer påträngande. Det hade det varit välkommet om statsrådet velat göra mer än att bara konstatera att tillsyn utövas av Läkemedelsverket. Reklamen kan sedan ställas i relation till den rapportering som vi har kunnat ta del av från Dagens Apotek och som visar att hälften av de kontrollerade butikerna sålde läkemedel illegalt.
De var helt enkelt inte anmälda för försäljning av läkemedel till Läkemedelsverket. Vi socialdemokrater anser i motsats till regeringen att försäljning av receptfria läkemedel ska vara tillståndspliktig. Ett krav på tillstånd ger bland annat fördelen att tillsynsmyndigheten redan innan försäljningen påbörjas ges ett tillfälle att göra en bedömning av om näringsidkaren är lämplig att sälja läkemedel. Det blir också lättare att ingripa mot dem som inte följer reglerna.
Ett tillstånd går att återkalla, men som det är i dag finns ju inte något sådant. Det hänvisas till att kommunerna måste bli tuffare, vassare och bättre på att utöva sin del av kontrollen. Det ligger i och för sig i linje med att lägga ansvaret någon annanstans. Vi socialdemokrater var tveksamma till detta.
Vi tycker att det är fel att man delar på ansvaret för kontrollen av receptfria läkemedel. Även om kommunerna får utbildning av Läkemedelsverket har de inte den kompetens och inte heller de resurser som krävs för att kunna utöva en bra tillsyn.
Som jag skriver i interpellationen har apoteksbranschen själv påpekat att när vanliga butiker säljer läkemedel utan tillstånd är man inte heller riktigt säker på varifrån dessa läkemedel kommer. Det skapas en andrahandsmarknad som det saknas kontroll över och som kan äventyra kundernas säkerhet. Det finns en misstanke från flera apoteksaktörer om att det rör sig om stöldgods i affärerna.
Det finns som sagt goda skäl till att det finns regelverk, för detta handlar om substanser som kan vara farliga, precis som statsrådet säger i sitt svar. Jag har ingenting emot att det säljs receptfria läkemedel under kontrollerade former i handeln. Men det förutsätter att regelverken följs, för det är en fråga om att säkerheten och tryggheten kring försäljningen kan upprätthållas. Vi kan lägga till det som Läkemedelsverket självt har sett i en undersökning om att ge råd.
Det ges råd på ett sätt som inte alls var tänkt. Jag undrar om det verkligen är statsrådets mening att man även fortsättningsvis endast ska följa utvecklingen. Blir det inga initiativ för att begränsa reklamen och inga initiativ för att se till att regelverket följs?