Beatrice Ask (M):
Det är märkligt när man ska diskutera med statsrådet att det är så väldigt svårt att få svar. Jag diskuterar gärna de här frågorna sakligt. Jag kan också recensera saker fram och tillbaka. Men det jag har försökt att ta upp är de problem som finns med det system vi har i dag och hur det slår mot tillväxten i Stockholm och mot Sverige. Och det enda statsrådet presterar är beskedet att han kan se brister i det nuvarande systemet. Det hade varit väldigt kul att få veta vilka.
Jag lovar justitieministern att jag ska fråga Stefan Strömberg om detta ärende också och ta upp det gång efter gång eftersom jag hela tiden har varit mot denna ättestupspolitik som bedrivs inom polisen. Jag tror nämligen att det är fel signal att skicka till medarbetare att man vid en viss ålder inte duger. Det är väldigt lätt att man får den signalen att gå igenom. Vi behöver all den kompetens vi kan få.
Är det till exempel ett problem för Socialdemokraterna att tillväxten hämmas? Är det ett problem att vi ser hur solidariteten i Sverige luckras upp? Är det ett problem att Norrlandskommuner inte längre klarar av att göra någonting bra för sin egen kommun därför att det straffar sig i systemet? Det finns många sådana brister som man kan se i det här systemet, men uppenbarligen får vi inte veta vad Socialdemokraterna har för uppfattning i sak om hur principerna ska vara.
Vi har inte horder av inkompetenta lata poliser som inte skulle kunna göra mer. Men de lider av ett bristande ledarskap, vilket inte minst Stefan Holgerssons avhandling, som diskuterades i tv i går, visar. Vi får igen beskedet att regeringen tänker utbilda de poliser som man har sagt ska utbildas. Det vet vi. Vi ska utbilda 4 000 nya poliser. Det är lysande, och jag är jätteglad över det. Nu gällde det frågan hur det blir sedan.
Vi får veta att det viktiga är att man blir överens brett. Men det vore ju bra att få besked i sakfrågan också. Jag hade inte förväntat mig att statsrådet här i dag skulle redovisa exakt hur en proposition ska se ut. Men det hade varit fullt möjligt att åtminstone ange en färdriktning och att faktiskt svara på frågan hur man ser på problematiken när det gäller Stockholmsregionen.
Är det justitieministerns mening, om regeringen mot förmodan skulle sitta kvar efter valet, att vi ska minska utbildningen av nya poliser? I så fall måste RPS ganska snart börja planera för att avveckla någon typ av utbildning om vi inte ska få en fullständigt vettlös ekonomi på utbildningsverksamheten.
Med de chockhöjningar av skatten som Annika Billström och andra nu pläderar för som nödvändiga tror jag att vi riskerar att få ett motorstopp, vilket knappast kan vara bra. Det blir effekten av ett extremt skatteutjämningssystem. Men det är faktiskt ännu värre än så.
Utbildningsfrågorna när det gäller polisen över huvud taget är under stöpsleven det närmaste året, kan man säga. Det är väldigt viktigt att få besked om vilken volym man åtminstone kan tänka sig. Jag tycker mot bakgrund av vad jag hör när jag träffar människor runtom i landet - jag ska åka upp till Sveg i dag och vet hur eländigt det är - att det är väldigt svårt att försvara en politik eller ens att hålla med om det, och det är därför jag inte gör det, där det handlar om att vi nu ska minska utbildningen av nya poliser.
Högre avgifter - vi ska höja taxor och annat - och höjd skatt slår så väldigt hårt mot människor som bor i den här staden och i den här regionen. Det är många familjer här som har svårt att få sin ekonomi att gå ihop i dag. Det förvärras om den här politiken inte ändras eller justeras. Skatteutjämning handlar ju inte om tekniska system. Det låter så här i kammaren.
Är det någonting man ropar efter i glesbygderna är det att få nya pigga utbildade poliser. Man har det väldigt svårt. Där har man verkligen många äldre poliser, inte trötta men sådana som kommer att gå i pension. De är rädda att om vi utbildar för få poliser, finns det ingen som kan komma till Jämtland, Norrbotten eller vad vi nu ska prata om.
Det handlar om att småbarnsfamiljer, pensionärer och alla andra ska lämna mer av sin inkomst till staten, via landsting och kommun, som ska lämna pengar vidare till verksamhet i andra landsändar.
Jag känner väldigt många i Stockholm och häromkring som redan tycker att månaderna är för långa och lönerna "för korta", som fasar för vad som händer om landstinget och kommunerna höjer skatten ännu mer samtidigt som sjukhus och vårdinrättningar lägger ned. Om det här närmast raljerar statsrådet och skyller på tidigare landstingsråd.
Skatteutjämningen är inte ens med i svaret som en problemfaktor när man ska beskriva de bekymmer som landstinget i Stockholm brottas med. De över 11 miljarder kronor som man tvingades skicka förra perioden räknas liksom inte, inte heller att landstingets skatteintäkter och verksamheten hade gått ihop om man inte hade haft det här systemet. Nu ska det helst läggas mer lök på laxen, ont ska bli värre. Ännu mer pengar ska skickas i väg.
Därför lägger landstinget nu fram förslag om nedläggningar av sjukhus, bortprioritering av vissa sjukdomar, sämre stöd, sämre omsorg, dyrare kollektivtrafik. Jag vet att man inte tänker spara mer på psykvården, och det är ju väldigt bra. Men varenda dag när jag går hit till Riksdagshuset möter jag svårt utslagna människor som behöver vård, som behöver omsorg.
Jag förstår inte varför regeringen och statsrådet är så fullständigt okänsliga för de effekter detta kan få. Om ni inte är bekymrade är det naturligtvis ett viktigt besked. Men jag tycker ändå att regeringen ska svara på om man tänker ta något initiativ för att tillförsäkra att också stockholmare får vård och omsorg om landstinget tvingas skicka i väg många miljarder framöver.
De ligger på gatan, de ligger utanför Rosenbad, utanför Riksdagshuset, och pengarna räcker inte till. Vi ska lägga ned landstingssjukhus. Vi ska lägga ned verksamhet. Det är detta det handlar om. Det är ju det som gör att många är upprörda. Något svar borde man ju kunna få här i kammaren också på frågan hur det rör vanliga människor.