Jessica Rosencrantz (M):
En ansvarsfull politik kräver en genomtänkt syn på samhället och en långsiktig färdväg för att bygga Sverige starkare. Tyvärr skapar regeringens trafikpolitik osäkerhet när den borde skapa förutsägbarhet. Man slår undan benen för människor och företag när man borde se till hela landets behov.
Moderaternas inriktning är tydlig: När befolkningen växer och människors behov av att resa ökar liksom företags behov av att få sina varor levererade behöver vi alla våra trafikslag. Fungerande transporter är avgörande för jobb, tillväxt och i förlängningen välstånd och välfärd i vårt land.
Men låt oss vara ärliga: När vi talar om transporter talar vi också om miljö och klimat. Transportsektorn står för en tredjedel av Sveriges utsläpp, och vi har ett stort ansvar för att nå hållbarhet även här. Det är dock viktigt att vi klarar av att hålla två tankar i huvudet samtidigt. Hållbarhet och rörlighet behöver inte utesluta varandra. Sverige är ett land med stora avstånd och olika förutsättningar.
För någon är järnvägen det självklara valet, medan bilen är det enda alternativet för någon annan. Både och behövs, tillsammans med flyg, sjöfart och cykel. Avstånden kan vi inte förändra, och därför är det utsläppen och inte transporter i sig som vi måste bekämpa. En robust järnväg är avgörande för klimatsmarta och effektiva transporter.
Tyvärr lämnar tillståndet på den svenska järnvägen mycket att önska. Människor fryser på perronger i väntan på tåg som inte kommer, och näringslivets gods kommer inte fram när det borde. Jag är stolt över att alliansregeringen dubblerade anslaget till järnvägsunderhåll.
Lika glad är jag att den här regeringen fortsätter att satsa på järnvägen, och i den kommande nationella planen lägger Moderaterna precis lika mycket pengar på järnvägen som regeringen gör. Dock har järnvägen har över 43 000 besiktningsanmärkningar som väntar på att åtgärdas, och pengar är inte det enda svaret. Det behövs också en bättre styrning så att pengarna kommer ut i spåren.
Det är anmärkningsvärt att regeringen inte har velat ta tag i de uppenbara styrningsproblem som finns och att man till exempel inte remitterar och följer upp den gedigna utredningen på över tusen sidor om hur järnvägens organisation kan förbättras.
Den 13 november togs det första spadtaget för bygget av Kardonbanan och i förlängningen Ostlänken mellan Linköping och Järna - ett viktigt projekt för att stärka och bygga ut svensk järnväg, som beslutades av alliansregeringen. Det är glädjande att första spadtaget nu är taget! Det är inte bara mer av underhåll som den svenska järnvägen behöver. Det är trångt på spåren, och det behövs ny kapacitet.
Moderaterna har dock varnat för att sätta sin tilltro till ett avlägset projekt om höghastighetsbanor för 200-300 miljarder som blir klart någon gång långt in i framtiden och som regeringen än så länge inte ens har lyckats presentera en seriös finansiering av. Det löser inte järnvägens problem de närmaste åren, men framför allt riskerar det att tränga ut andra viktiga objekt och utsätta skattebetalarna för stora risker.
Från regeringens sida är det märkbart tyst just nu, och här förtjänar både människor och kommuner runt om i landet ett tydligt besked om vilken väg regeringen tänker sig att gå och vilken finansiering man i så fall tänker sig. Moderaterna tror på svensk järnväg men också på en ansvarsfull ekonomisk politik.
Spadtaget för Ostlänken är som sagt ett efterlängtat första spadtag för mer kapacitet och en del i att lösa järnvägens problem här och nu. Moderaterna vill fortsätta underhålla och bygga ut svensk järnväg för snabb och effektiv tågtrafik. Till skillnad från regeringen ser vi också att det finns poänger med ett fungerande vägnät runt om i vårt land.
Regeringen höjer anslagen till järnvägsunderhållet med 47 procent, medan anslagen till vägunderhållet höjs med 7 procent. Trafikverkets generaldirektör varnar för att regeringens låga anslag leder till sämre vägar på sina håll i landet.
Det innebär förlorad tid och högre kostnader för företagare på landsbygden men också svårigheter att få ihop vardagen för familjer som inte har promenadavstånd mellan föräldrarnas jobb och barnens förskolor. Bedömningen att delar av vägnätet kommer att tappa i funktion och släpa efter är allvarlig och rimmar illa med nollvisionen. Detta kan inte Moderaterna acceptera.
Därför satsar vi i den nationella planen 6 miljarder kronor mer än regeringen på vägunderhåll för att hela Sverige ska leva. Här ingår också en satsning på våra vägar för tyngre lastbilar, så att färre lastbilar behövs för att transportera samma mängd gods, med lägre utsläpp och stärkt konkurrenskraft för inte minst vår skogsindustri.
Vägar behövs för att Sverige ska hålla ihop, men bränslet i tanken måste bytas ut. I riksdagen finns det en bred enighet om att minska utsläppen från transportsektorn. Men tyvärr arbetar regeringen mer med förbud än med teknikutveckling och bränslebyte. Domen mot regeringens miljöpolitik har varit hård.
Miljöpartiets opinionssiffror sviktar samtidigt som utsläppen ökar igen. Regeringens kilometerskatt och flygskatt är direkta straffskatter på avstånd snarare än på utsläpp. Men tekniken går framåt i rasande takt, och den måste vi bejaka.
Förlängd supermiljöbilspremie, införandet av ett bonus-malus-system och en successiv reduktionsplikt med krav på inblandning av biodrivmedel är några exempel på åtgärder för att sänka utsläppen utan att minska tillgängligheten. Även automatisering och digitalisering driver på utvecklingen med nya innovationer.
Här är en fortsatt utbyggd it-infrastruktur en viktig del. Vi behöver också regel- och lagförändringar för mer av sjöfart, cykling, bilpooler och delningsekonomi för ett förändrat resande och ett bättre utnyttjande av våra resurser. Så bedriver vi en resultatorienterad och effektiv miljöpolitik utan att slå undan benen för människor och företag.
Fru talman! En majoritet i Sveriges riksdag har krävt en flygstrategi för att förbättra flygets konkurrenskraft. Döm om vår förvåning när vi fick tillbaka ett dokument innehållande en flygskatt, med det direkt motsatta resultatet. En majoritet i utskottet underkänner därför här i dag regeringens flygstrategi och anser inte att frågan är slutbehandlad.
Flygskatten är skadlig för tillgängligheten i vårt land. Den är så skadlig att regeringen i samma veva föreslår bidrag till vissa flygplatser, men bara till flygplatser i Norrland och på Gotland. Jag undrar: Vad hände med övriga Sverige? Anser inte regeringen att flyget behövs där?
Logiken om att ta pengar för att sedan ge pengar är lika typiskt socialdemokratisk som den är svår att förstå. Flygskattens marginella klimatnytta - så är det, enligt expertisen - visar att regeringens politik återigen skjuter bredvid målet.
Moderaterna vill i stället utreda differentierade start- och landningsavgifter utifrån bränsle och en reduktionsplikt med krav på inblandning av biobränsle också i flygets tank - allt för att stimulera det goda. I TV4:s partiledarduell sa statsrådet Isabella Lövin att vi måste resa mindre i framtiden. Moderaterna vill inte att människor ska resa mindre. Vi vill att utsläppen ska bli lägre.
Fru talman! För att säkra att skattebetalarna får så mycket infrastruktur som möjligt av varje satsad krona vill Moderaterna tillsätta ett oberoende transportpolitiskt råd, likt Finanspolitiska rådet, som ska granska och utvärdera politiken. Vi ser att planeringsprocesser är utdragna och att kostnadsuppskattningar ofta visar sig vara felaktiga, med fördyringar och förseningar som följd.
Här behövs en närmare granskning och en second opinion i fråga om både myndigheters och politikens beslut så att skattebetalarna får valuta för sina pengar. En god styrning är viktig också för att tilltron till våra myndigheter ska fortsätta att vara stark. Därför är det senaste årets händelser på flera myndigheter inom transportområdet mycket allvarliga.
I somras avslöjades it-läckan på Transportstyrelsen, en av modern tids största säkerhetsskandaler, som ytterst är en fråga om rikets och enskilda människors säkerhet. Under hösten avslöjades korruption och misstänkta lagbrott inom Trafikverket. Händelserna pekar på problem med bristande rutiner och ansvar.
Både säkerhetsskandalen på Transportstyrelsen och korruptionsbrotten inom Trafikverket väcker djup oro. Regeringen måste kunna säkerställa att lagbrott inte begås på våra myndigheter och att skattepengar går till rätt saker. I förlängningen riskerar vi annars något så allvarligt som att människor förlorar tilltron till våra myndigheter och det offentliga Sverige.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag återkomma till vikten av att hålla två tankar i huvudet. Vi står inför stora utmaningar på transportområdet. Men kan vi sätta hoppfullhet framför hopplöshet och skapa lösningar i stället för att bara se problem ser jag ljust på framtiden för svensk transport och svensk infrastruktur. Under alliansregeringen såg vi glädjande nog hur utsläppen minskade samtidigt som tillväxten ökade.
Det är en klok, sammanhållen politik. Genom en robust järnväg att lita på och mer av sjöfart och cykling liksom teknikutveckling och bränslebyte kan vi skapa hållbarhet genom tillväxt och tillväxt genom hållbarhet. Så skapar vi en långsiktig färdväg för ett starkare Sverige.