Lars Hjälmered (M):
Då var det dags för debatt med miljö- och jordbruksutskottet igen. Den här gången är det ett motionsbetänkande om havsmiljö som jag tycker innehåller en lång rad olika frågor: samarbetet länderna runt Östersjön emellan, övergödning och en lång rad andra frågor. Jag tänkte nog vara lite mer positiv än Jan-Olof Larsson och försöka beskriva vad som faktiskt görs med politisk prioritet när det handlar om havsmiljö.
Det är avsatta medel och en serie av olika konkreta åtgärder som har gjorts och som görs för att stegvis förbättra miljösituationen i Östersjön och i Västerhavet. Jag tycker i sammanhanget att det också är viktigt att peka på hur allvarlig miljösituationen är och ta utgångspunkt i detta. Östersjön är ju ett väldigt utsatt och i många stycken sargat hav. Vi har kunnat se där och även i Västerhavet att vi länge har haft ett fiske som har gått utöver vad som är långsiktigt hållbart och bedrivits på ett sätt vi inte kan göra över tid.
Jag tycker också att det i sammanhanget är viktigt att peka på den andra sidan av detta. Låt mig ta fram ett exempel på det positiva, möjligheterna som finns när det gäller bad, båtfärder, fritidsfiske och att kunna njuta av fantastiska skärgårdsmiljöer, som jag gör sommartid i Jan-Olof Larssons och Lars Tysklinds hemtrakter i Bohuslän till exempel. Närmast omistliga värden tycker jag att vi har där. Det om inte annat är ett viktigt skäl för att fortsätta att arbeta aktivt och prioritera havsmiljöfrågorna.
Och prioritet har verkligen de här frågorna fått. Under förra mandatperioden var det 1 havsmiljömiljard och under denna mandatperiod är det drygt 2 miljarder kronor som avsätts på lite olika sätt. Det finns en serie exempel. Vi har en havs- och vattenmyndighet hemma i Göteborg som har ett samlat och särskilt uppdrag kring havsmiljöfrågorna och som arbetar för fullt sedan ett drygt halvår tillbaka. Vi har bildandet av marina reservat och en marin nationalpark.
Vi har en serie lokala vattenvårdssatsningar. Det är båttvättar, musselodling och en mängd andra saker i stort och i smått, där man tar steg för att förbättra miljösituationen. Men vi har också väldigt mycket kvar att göra över tid för att verkligen ta oss an en av vår tids riktigt svåra och stora utmaningar. Jag tänkte, herr talman, peka på tre utmaningar som ligger framför oss under de kommande åren.
Först övergödningen, som ju är Östersjöns riktigt stora problem och samtidigt internationellt till sin natur. De senaste åren har det i det här internationella samarbetet fattats beslut om att alla länder runt Östersjön ska öka fosforreningen och fatta beslut om att införa fosfatfria tvättmedel - något som är självklart i Sverige men som alla länder runt Östersjön faktiskt inte har infört ännu.
Det kan vara så pass enkla saker som behöver göras så att man också ser när vi hanterar den här frågan att den insats vi gör i Sverige är lika viktig som den som sker i Polen, Tyskland, Litauen eller något av de andra länderna. Den andra utmaningen är den biologiska mångfalden, särskilt skulle jag vilja säga när det handlar om fiskebestånden. Reglerna är gemensamma i Europa och under översyn just nu.
I det arbetet tycker jag att det är viktigt att se efter om det kan vara möjligt att få in fler fiskarter i förvaltningsplanen jämte torsk, lax och ål, som i dag har i vetenskap grundade förvaltningsplaner, så att man får en långsiktighet i förvaltningen av fisket. Man behöver också titta på annat, som redskap och utkast, utifrån att vi ska ha ett långsiktigt hållbart fiske, kort och gott kunna fortsätta leva av vad havet har att ge också i framtiden.
Den tredje utmaningen för havsmiljön jag vill peka på, herr talman, handlar om sjöfarten. Med det land vi har, med vatten runt oss, i en liten avkrok av Europa eller vad vi ska säga kan vi konstatera att sjöfarten är helt avgörande för Sverige och för det svenska välståndet. Vi behöver kunna transportera människor och transportera gods till och från Sverige. Goda kommunikationer är en förutsättning för tillväxt och välstånd. Och en god ekonomi är en förutsättning för att kunna ha en offensiv miljöpolitik.
Sjöfarten som sådan har ju vissa miljöfördelar i långväga transporter, men det finns också utmaningar kopplade till sjöfarten, framför allt kring olyckor och tillbud och driften av fartyg när det kommer till miljöpåverkan. Det är rätt stora utmaningar som den branschen långsiktigt nu måste ta sig an utifrån lagar och regler men också när det gäller att ta ett eget ansvar. Där finns otroliga möjligheter. Bland mycket annat i teknikutvecklingen just nu tittar man ju på alternativa bränslen, metanol, DME och gas.
Man tittar också på hur man kan operera och styra fartyg på ett bättre sätt med hjälp av gps, datorer och sådant, till exempel för att kunna separera trafiken i Östersjön och Västerhavet för att minska risken för olyckor och tillbud, men också för att kunna få optimala rutter när man kör ett handelsfartyg utifrån sådana saker som vind, våghöjd och liknande för att få fram det som är riktigt bra för att därigenom kunna minska bränsleförbrukning och på så sätt minska utsläppen.
Vi har ett stort politiskt ansvar för att fortsätta ställa tydliga och höga miljökrav på sjöfarten. Men i sammanhanget ska man också inskärpa branschens ansvar för att få fram ny teknik och för att minska sin miljöpåverkan och risken för olyckor och tillbud. Situationen i Östersjön och Västerhavet är oroande. Vi har omistliga värden vi inte får tappa.
Därför tycker jag att det är avgörande och viktigt att vi har en allians som prioriterar och fortsätter att prioritera havsmiljöfrågorna på den politiska dagordningen med avsatta pengar, internationellt arbete och saker som görs i stort och smått för att stegvis förbättra miljösituationen. Med det, herr talman, känner jag mig trygg med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.