KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Karlsson (S):
Sverige har som militärt alliansfri stat en lång tradition av en stark nationell försvarsindustri, som har försett och förser landet inte bara med materiel utan också med kunskap och oberoende samt tillgång till viktiga militära industriella samarbeten.
En internationellt konkurrenskraftig försvarsindustri i de delar där det handlar om spjutspetsteknologi, och där Sverige har utvecklat världsledande kompetenser, har betydelse såväl ur ett långsiktigt strategiskt perspektiv som ur ett industripolitiskt perspektiv. Det är inte självklart att marknaden har den typ av materiel som Sverige behöver.
Tillgången till materiel måste vidare säkras inte bara i dag utan också när vi behöver den i en eventuellt framtida försämrad omvärldssituation. En försvarsindustri baserad i Sverige innebär inte bara tillgång till egen produktionskapacitet och kompetens i dag utan också att Sverige lättare kan få tillgång till materiel som tillverkas i andra stater.
När många efterfrågar en vara hamnar ett litet och militärt alliansfritt land långt bak i kön. Vi vill inte se att Sverige tvingas till handlingar eller ställningstaganden för att köpa nödvändig materiel för vårt försvar.
Vi måste vidare överväga vad en potentiell förlust i kompetens för industrin och forskningen skulle betyda för svensk handlingsfrihet framöver, för exportmöjligheter, inte minst spjutspetsteknologi för civilt bruk och för ingångna försvarsmaterielsamarbeten. Det gäller särskilt för kompetens och produkter som är strategiskt viktiga för Sverige, som till exempel undervattensteknik, detta både ur ett försvarspolitiskt och ur ett näringspolitiskt perspektiv.
När Sverige besitter kompetens och materiel som andra länder är intresserade av förbättras våra chanser att påverka. Försvarsindustrin i Sverige besitter stor konkurrenskraft och kommer att kunna konkurrera med omvärlden om vi ges den typ av förutsättningar som andra stater ger sin försvarsindustri. Därför efterlyser vi en försvarsindustristrategi från regeringens sida.
Min fråga till ministern är: Vad blev det av den arbetsgrupp i fråga om en materielindustristrategiplan som tillsattes i Regeringskansliet strax efter makttillträdandet, när den borgerliga regeringen tog över? Där har inte hänt någonting. Min fråga är: När kommer denna strategiplan?
Anders Karlsson (S):
Försvarsindustrin behöver en långsiktig planering för sin forskning och utveckling. Det är en viktig förutsättning för att man ska kunna matcha sina konkurrenter och ta fram de produkter som Sverige beställer. Genom en bättre dialog och ett utvecklat exportsamarbete kan exportförutsättningarna förbättras för en industri som arbetar med stränga regelverk för sin verksamhet. Inom områden som är strategiskt viktiga för svensk försvars- och säkerhetspolitik ska vi även vara med och satsa på forskning och utveckling.
Jag kan ta ett exempel. Det gäller undervattensförmågan. Svenska bräckvatten och Östersjöns topografi kräver särskilda förutsättningar när det gäller att skydda våra hav och kuster. Det är djupt oroande när Försvarsmakten i sitt svar på regeringens planeringsanvisningar aviserar stora neddragningar på utvecklingssidan och skriver att Försvarsmakten kommer att ha en mycket begränsad förmåga att utveckla nya förmågor.
Det riskerar att bli ett försvar för gårdagens hot. Det behövs också, som jag har sagt, en långsiktighet i försvarsindustrin. Det behövs av flera skäl men framför allt för att kortsiktiga korrekta beslut inte står emot långsiktiga intressen, säkerhets-, försvars- och näringspolitiska.
Andra länders strategiska agerande hotar att konkurrera ut en fullt konkurrenskraftig svensk försvarsindustri. En nationell försvarsindustristrategi är en förutsättning för att ge försvarsindustrin i Sverige långsiktiga och förutsägbara villkor. Då kommer vi igen till försvarsindustristrategin. Den måste komma.
Försvarsmaterielsektorn är i dag och under överskådlig framtid inte en marknad liknande dem för mobiltelefoner eller personbilar. I stället kommer starka stater av ekonomiska, politiska och säkerhetspolitiska skäl att fortsätta att driva sina intressen. Det är därför viktigt för Sverige att ha en långsiktig strategi för hur försvarsindustrin ska vara.
Det gäller inte minst av säkerhetsskäl men också för det som regeringen gick till val på, jobben först. Det är 100 000 människor som är indirekt och direkt sysselsatta i försvarsindustrin. Deras jobb står på spel. Så sent som i förra veckan besökte jag Karlskrona där man nu varslar och säger upp personal på Kockums eftersom man inte får något besked om den nya eventuella ubåten A 26.
En långsiktighet och en försvarsindustristrategi måste komma fram, försvarsministern. Se till att verkställa det, så att vi vet om vi har våra jobb kvar i Sverige och en fortsatt god spetskompetens i vårt land!
Anders Karlsson (S):
Jag har ställt en fråga till försvarsministern: Kommer det en försvarsindustristrategi? Frågan har inte besvarats. Nu har försvarsministern ytterligare ett inlägg, och jag hoppas att jag får ett svar. Jag vill ha ett svar därför att det är viktigt för de människor som är anställda där. Det finns indirekt och direkt 100 000 jobb i försvarsindustrin i Sverige i dag.
De anställda där vet inte om de mister sina jobb inom ett antal år eftersom det inte finns någon strategi för hur man ska utveckla svensk försvarsindustri. Försvarsindustrin satt med, och jag hoppas att den sitter med. Jag hoppas också att ni kommer till ett beslut med en långsiktighet för svensk försvarsindustri.
När det gäller försvarsindustrin och försvarsmateriel går det inte att jämföra med att gå och köpa ett kilo socker på Konsum eller Ica. Det är nationella intressen som företräds. Risken är att om regeringen sitter passiv i denna fråga går det precis som det gick för Volvo. De åker till Belgien och får besked: Vi är beredda att utveckla och hjälpa till så att Volvo ska överleva.
Under tiden sitter vår regering passiv. Precis samma sak kan hända med försvarsindustrin om ni fortsätter att sitta passiva. Vår försvarsindustri läggs ned, men de andra blommar därför att där finns regeringar som tar tag i frågan och vågar driva den till sin yttersta spets. Låt oss se regeringen göra det! Jag vill säga det, Sten Tolgfors. Ta tag i frågan och se till att vi kan behålla svensk försvarsindustri. Sedan välkomnar jag en öppen marknad.
Men den ska vara på lika villkor. Risken är att de svenska företagen svälts ut innan den marknaden är öppen för alla så att den kan fungera som marknaderna för till exempel mobiltelefoner eller personbilar. Ta tag i frågan. När kommer industristrategiplaneringen?
Anders Karlsson (S):
Maria Abrahamsson pratade här om de 133 miljarderna. Jag kan upplysa om att utredningen heter SoU2008:1. Jag tror faktiskt att Anders Borg var finansminister och att Fredrik Reinfeldt var statsminister 2008. Det är möjligt att jag har fel på den punkten, men det är den utredningen jag hänvisar till när det gäller de 133 miljarderna. Det kan jag väl få en kommentar till.
Det andra är att om ni nu tycker att det är viktigt att titta på F-skattsedeln och dess innebörd, varför är ni då så rädda för att ta med de punkter som vi socialdemokrater har fört in i vår motion? Varför är ni så rädda för att förhindra skattefusk eller ekonomisk brottslighet?
Varför är ni så rädda för att föra in det i en utredning? Eller varför huvud taget i en F-skattediskussion bli tvingad att under galgen göra det ni gjorde? Det gjorde ni upp med Miljöpartiet, och det är ju bättre än ingenting. Nu ska ni verkligen se över det här, men i vilken grad och hur mycket?
Anklaga inte oss för att vara motståndare till fri företagsamhet när vi har haft socialdemokratiskt innehav av regeringsmakten i 70-80 år och den svenska företagsamheten verkligen har bidragit till Sveriges välfärd! Maria Abrahamsson, återkom till verkligheten!
Svensk socialdemokrati har stöttat svenskt näringsliv i över 80 år av innehavande av regeringsmakten, och så ska du anklaga oss för att inte vilja göra det. Däremot vill vi inte att det ske fusk och att man ska undanhålla pengar från skatt. Det är det vi inte vill.
Anders Karlsson (S):
Ja, Maria Abrahamsson behöver allt stöd hon kan få i denna besvärliga situation. Det är intressant att Maria Abrahamsson undviker att svara på min fråga om F-skattsedeln. Det är märkligt att hon inte kan svara på varför de punkter som vi hade med i vår motion inte kan finnas med i en utredning. Varför är det så svårt?
Maria Abrahamsson erkände att hon hade fel i sitt påstående att utredningen kom under den socialdemokratiska regeringen. Det var lögn, och det har hon bekräftat. Den kom 2008. Det har gått fyra år sedan utredningen kom, och i praktiken har ingenting hänt.
I mitt anförande sade jag att det finns en hel del utredningar som det inte blivit något av. Vad har hänt med till exempel den utredning om taxiverksamheten som Skatteverket skickade till regeringen? Har den också stoppats i byrålådan?
Det finns mycket regeringen kan göra för att bidra till att minska skattefusket på 133 miljarder med några miljarder, men inget händer. När det nu ska göras en utredning om F-skattsedeln tar man inte med alla delarna. Varför, Maria? Om man nu vill göra det, varför kan man inte ta med alla de punkter som vi hade?
Ni vill egentligen inte göra det alls, men eftersom det fanns en majoritet i utskottet för att tillstyrka vår motion gjorde man upp med Miljöpartiet - och det är bättre än ingenting. Vi tycker dock att man ska fullfölja det. Det var faktiskt en socialdemokratisk regering som införde F-skatten. Men finns det felaktigheter ska man utreda det och komma till rätta med det.
Skattefusk underminerar nämligen skatteuppbörden. Detta bekymmer har man i ett sydeuropeiskt land i dag. Det heter Grekland.
Anders Karlsson (S):
Karin Nilsson nämner vår motion. En stor del av anförandet bygger på vår motion. Vi har skrivit så här i motionen: En inbetalning på 50 000 kronor kan som det är i dag gälla för 4 anställda likaväl som för 40. Genom en individuell skattedeklaration försvåras redovisningen av oriktiga siffror. Det skapar möjlighet att bedöma realismen i inbetalningen.
Den anställde ska också kunna kontrollera att skatter och avgifter har inbetalats för honom eller henne. Vi vill följa det förslag som lämnades i SoU 2011:40. I och med det återkommer jag till det som jag sade tidigare i mitt anförande.
Det finns ett stort antal utredningar liggande på Finansdepartementet som man kan ta del av. Nu hänvisar Karin Nilsson till en ny utredning som ska komma 2013. Vad blir det av den? Blir det lika mycket av den som det blev av de andra utredningarna? Jag upprepar det som jag sade i mitt anförande: Gå ut från avbytarbåset, delta i matchen och se till att det verkligen blir så.
Vi vill inte försvåra för några företag. Vi vill bara se att de sköts rätt. Är man som Centerpartiet småföretagarnas parti, som man så väl formulerar det, de nya liberalerna, borde man också se till att det verkligen blir rättvisa inom företagsamheten så att de som undanhåller skatter i stället ska konkurrera på lika villkor som de som är skötsamma.
Det är väl en självklarhet, eller är det inte det, Karin Nilsson?
Anders Karlsson (S):
Jag tror inte att jag fick svar på min fråga. I all företagsamhet dras det skatt för varje individ. Samtidigt som man räknar ut lönen och de sociala avgifterna som ska betalas in räknar man också ut skatten. I dagens datavärld är det inget problem. Jag kan inte se att det finns något problem när det gäller att skicka in det på individnivå. Fru talman!
Jag har i mitt tidigare yrke som ombudsman inom Byggnads ofta varit på företag och diskuterat detta. När man inom vår organisation räknade ackord och så vidare skedde det på individnivå, och det var inget problem i dagens datavärld. Det finns inga problem med det. Vi kan läsa vad man skriver i SOU 2011:40. Varför händer ingenting?
Vill man skydda de oseriösa företagen på bekostnad av de seriösa? Det tycker jag att man borde fundera över. Om det skulle bli lite mer krångel och lite sämre för dem som är seriösa och om de får någon annan kostnad tas ju den ut i nästa led.
Men samma argumentation har anförts när det gäller att man inte ska vara sjukskriven mer än 365 dagar eftersom det finns så många som fuskar. För dem som är cancersjuka upphör sjukskrivningen efter 365 dagar. Varför går det på det ena stället men inte på det andra? Det är min enkla fråga till Karin Nilsson.
Anders Karlsson (S):
Den här debatten tenderar att handla om någonting annat än om den fråga som ställts, som så ofta i interpellationsdebatter. Bo Bernhardsson frågar vilka saker regeringen avser att göra för att förbättra matchningen på arbetsmarknaden för att hjälpa företagen att hitta rätt personal.
Vi hör en ungmoderat tala om bidragssamhället och veckla ut det till något slags retorisk diskussion på en Mufstämma. Det är inte vad det handlar om. Det handlar om 400 000 människor som inte har något jobb att gå till. Det är 400 000 människor som inte vill någonting annat än att ha ett jobb. Det är så.
60 procent av dessa 400 000 är enligt Arbetsförmedlingen svårplacerad arbetskraft. Med det menar man att de inte har tillräcklig kompetens för att över huvud taget kunna få ett jobb på den arbetsmarknad vi har i dag.
Då läser jag i det beslut som vi fattade senast om statsbudgeten 2014 och kan konstatera att för att lösa problemen för de 400 000 arbetslösa, som inte vill någonting annat än att ha ett jobb, har man avsatt 9 miljarder - detta för att utveckla och utbilda dessa människor så att de ska kunna möta arbetsmarknaden.
Det är näst intill en skymf att inte se till att omfördela pengarna på ett annat vis. Samtidigt sänker man skatten och ger ytterligare pengar till oss som är välavlönade, 12 miljarder bara i jobbskatteavdrag. Totalt uppgår skattesänkningarna till 150 miljarder sedan 2006.
När det talas om arbetsmarknaden, antalet arbetslösa och utanförskap är det viktigt att vara medveten om att arbetslöshetsförsäkring är en försäkring och fungerar precis som alla andra försäkringar. Man är medlem i försäkringen och betalar avgiften. När det sägs att det är ett bidrag, då är man väldigt dåligt påläst.
Därför ska villkoren vara rimliga. Detsamma gäller sjukförsäkringen. Dessa försäkringar är inga bidrag, och det innebär inte något utanförskap att vara arbetslös. Vi har alltid sett arbetslöshetsförsäkringen som ett sätt att ställa om från att inte ha något jobb till att komma tillbaka i jobb.
Det har fungerat väl under väldigt många år i Sverige, ända till 2006 då man bytte regering. Och vad har hänt? Jo, arbetslösheten har de facto ökat från ca 6 procent 2006 till 8 procent 2013. Det kan ingen förneka. Att då säga att arbetslösheten har minskat är ju inte rätt.
Jag upprepar den fråga som Bo Bernhardsson ställde: Hur ska ministern göra för att få ned arbetslösheten och se till att det finns arbetskraft som näringslivet verkligen behöver?
Anders Karlsson (S):
Tack, ministern, för svaret! Jag har inte fått det svar som jag kanske trodde att jag skulle få i den här diskussionen.
Till dem som skulle vilja säga att jag använde härskarteknik när jag nämnde MUF-retorik vill jag bara säga: Det är som Peter Persson har sagt, att det inte handlar om ålder utan om vilken typ av diskussion som förs.
En massa siffror bollas i luften under den här interpellationsdebatten. Jag vill bara säga att i statens finanser 2006 var det ett stort överskott. Om jag inte missminner var det ca 70 miljarder. I dag, med den budget som vi beslutade om i dag, är det närmare 70 miljarder minus.
Man säger att man har skött finanserna, att det har lyckats med jobbskatteavdraget och så vidare. Då har man sänkt skatterna med 150 miljarder under den här perioden. Men det är 91 000 fler arbetslösa än 2006 - fakta finns i den här skriften, så att vi inte behöver diskutera om det är rätt eller ej.
När vi pratar om att sänka trösklarna vill jag igen fråga ministern: Vad menar ministern med att sänka trösklarna? Har våra sjukvårdsbiträden, våra restauranganställda och våra hantverkare för höga löner och för bra villkor? Är det anledningen till att vi har hög arbetslöshet? Bo Bernhardsson frågar om förbättrad matchning.
Samtidigt säger ministern att det är många som inte kan gå på högskolan. Jag inledde mitt förra anförande med att säga att 60 procent av de 400 000 - 240 000 människor - är svårplacerad arbetskraft som enligt Arbetsförmedlingen är i arbetslöshet i dag.
Anders Karlsson (S):
Det här är väl en av många debatter som Peter Persson har haft med finansminister Anders Borg om det som vi benämner massarbetslöshet. Anders Borg och den borgerliga regeringen gick till val 2006 på att stoppa utanförskapet och sänka arbetslösheten. Sju år senare har arbetslösheten ökat.
Ingen har förnekat det, men Anders Borg har inte sagt ett ord om det utan i stället pratat om sysselsättningen. Flera andra har tidigare talat om skillnaden mellan antalet sysselsatta och arbetslöshet; befolkningen har ökat med 500 000.
Det som är viktigt i det svenska samhället, och det som har byggt välståndet i Sverige, är att vi har skapat jobb, att det råder en hög sysselsättning bland människor i Sverige. Det har andra länder tagit efter. Med hjälp av barnomsorg och jämställdhetsarbete har kvinnorna kommit ut på arbetsmarknaden. Inte bara männen jobbar. Det har byggt vårt välstånd.
Vi ska slå vakt om detta och fortsätta att jobba så. Att gå till ett jobb och ha en egen försörjning ger både stolthet och värdighet.
Statsministern säger: 160 000 är födda i ett annat land, 120 000 har en utbildningsnivå som motsvarar högst grundskola och 60 000 är över 55 år. Är det förklaringen? Ska de som inte har ett jobb att gå till skuldbeläggas? Nej, det är en dåligt förd politik som skapar detta.
Jag måste ställa fråga igen till dig, Anders Borg: Varför fixar du inte de jobb du gick till val på 2006? Då har jag ytterligare en fråga till dig, finansministern. Du och jag hade en debatt i Almedalen 2006 om arbetslösheten och arbetsmarknaden.
Du sade att man inte kan göra någonting åt arbetslösheten för att jämviktsarbetslösheten är 6 procent. Nu har vi haft en arbetslöshet under en lång tid på 7 1⁄2-8 procent. Min retoriska fråga är: Är det som är jämviktsarbetslösheten? Du gjorde en lång utläggning om ekonomiska incitament och så vidare för att inflationen inte skulle dra i väg. Skulle du kunna beskriva det i dag?
Är det 7 1⁄2-8 procents arbetslöshet som är jämviktsarbetslöshet? Är det därför oviljan att sänka arbetslösheten är så stark hos regeringen? Det finns 80 000 människor, påstås det, som skulle kunna få jobb inom industrin om man bara gav gem rätt utbildning. Arbetsmarknadspolitiken har ni fullständigt raserat under er tid.
Är modellen - för att man ska ha den höga jämviktsarbetslösheten - att inte ge möjligheter för människor som har svårt att komma ut på arbetsmarknaden? Är det egentligen detta som det syftas till i svaret? Peter Persson har ställt ett antal frågor här. Inte någon av dem har finansministern behagat svara på, mer än att jobbskatteavdraget och sänkta skatter ger mer jobb.
Jag skulle kunna citera en före detta LO-ordförande som sade: Det kallas för hästskitsteorin. Ju mer havre man ger till hästen, desto mer blir det i spillningen till fåglarna efteråt. Är det detta som är idén - att göda dem som redan har det bra för att de sämre i samhället ska få det lite bättre? Svaren är finansministern skyldig såväl Peter Persson som oss andra som deltar i denna debatt.
Anders Karlsson (S):
I sitt svar till Peter Persson säger finansministern att trösklarna åter ska sänkas. För mig innebär det som finansministern säger att med de höga löner som man i dag har i Sverige kan man inte sänka arbetslösheten. Vad har man annars trösklar till?
Har sjukvårdsbiträden, hotell- och restaurangpersonal och så vidare så mycket betalt att trösklarna ytterligare måste sänkas? Är det så, Anders Borg? Har de för mycket betalt, eftersom det är ett hinder för att skapa fler jobb? Den frågan är berättigad att ställa.
Det här landet har, såvitt jag vet, inte ökat sin välfärd och skapat den höga sysselsättningsgrad som vi förhållandevis har på grund av att vi har konkurrerat med låga löner. Vi har konkurrerat med bland annat hög kompetens och leveranssäkerhet. Men här säger Anders Borg att trösklarna är för höga. De anställda har för mycket i lön.
Sedan använder han också sociala avgifter och arbetsgivaravgifter. Jag vill poängtera för finansministern - och för statsministern för den delen och även för Stefan Attefall, som sitter vid finansministerns sida - att sociala avgifter är avsatt löneutrymme för löntagare.
De har avstått löneutrymme där 18 1⁄2 procent betalas in till pensioner, till arbetsgivaravgifter och så vidare. På ett bräde kan finansministern stryka det och säga: Ja, vi sänker trösklarna. Alltså är löneutrymmet för stort för löntagarna. För mig är det en bakvänd politik som flera länder har försökt att driva.
Deras politik har gått baklänges, och det har den här också gjort i sju år. Låt oss byta regering den 14 september!
Anders Karlsson (S):
Jag hade inte tänkt lägga mig i den här debatten, men jag kom in här av en tillfällighet. Det här är en angelägen fråga för ett relativt litet antal människor som är starkt berörda av detta. Av den anledningen tycker jag faktiskt att frågan är för stor för att hänvisas till rättsväsendet, Anders Borg. Det är personliga tragedier på grund av fel information.
Det skulle kunna gå att rätta till. Din regering, Anders Borg, har gett skatteamnesti för människor som har undanhållit skatt för svenska staten under många år. Nu ger man dem amnesti att komma tillbaka till Sverige utan att betala skatt på pengarna.
Det här är peanuts i förhållande till de pengar som gått till skatteamnesti. Jag tycker att ni borde diskutera detta i regeringen. Och, Anders Borg, som finansminister har du ändå ett ansvar. Det handlar inte om några stora pengar. Men det här leder till personliga tragedier, och det ger dåligt renommé för Sverige.
Både jag och Ann-Kristine är ledamöter i Nordiska rådet, och där har vi varit tydliga i frågan och tyckt att den ska lösas. Jag vädjar till finansministern att tänka över det här en gång till. Det handlar om små pengar, och det här är något som man borde kunna rätta till. Det är personliga tragedier som Ann-Kristine Johansson här har berättat om. Jag har också träffat ett antal av dessa människor, framför allt som bor i Värmland i dag, och hört hur de har blivit behandlade.
Det är inte värdigt ett rättssamhälle. Sedan kan man säga att ord står mot ord. Men eftersom de troligen har rätt, att de har blivit felinformerade, borde man rätta till detta. Jag vädjar igen till finansministern: Se över det här och lös problemet! Det är småpengar i din stora budget.