Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
I dag debatterar näringsutskottet de statligt ägda bolagen i Sverige och vilken roll de spelar. Det kan i vissa fall finnas skäl till att staten är ägare i ett företag när detta har en samhällsbärande funktion och samhällsansvar, som till exempel LKAB. Men statens uppgift ska framför allt vara att sätta upp regler och ramverk för företag.
När staten äger företag ska det ske med stor långsiktighet, öppenhet, ansvarsfullhet och höga krav på tydliga principer som måste efterlevas och följas upp kontinuerligt. Det är därför angeläget att regelbundet gå igenom den statliga bolagsportföljen, vilket görs i ett betänkande en gång om året. Då bedöms om det finns andra aktörer som bättre kan utveckla företagen.
Staten ska inte konkurrera med privata företag på fungerande marknader. Alliansregeringen minskade det statliga ägandet under åtta år och använde intäkterna till att betala av på statsskulden så att kommande generationer inte ska tyngas ned av en onödig skuldbörda. Företagens effektivitet och lönsamhet har även ofta förbättrats efter att det statliga inflytandet minskat samtidigt som investeringarna har ökat.
Grunden i Moderaternas näringspolitik är fortsatt att skapa förutsättningar för fler nya företag och fler arbetsgivare som kan och vågar anställa. I dag finns det 50 hel- och delägda företag som är statligt ägda och omfattas av ägarpolicyn i vilken det fastställs vilka internationella riktlinjer som alla statligt ägda företag ska efterleva.
År 2007 införde alliansregeringen krav på att de statligt ägda bolagen årligen ska hållbarhetsredovisa i enlighet med Global Reporting Initiative, GRI.
Riktlinjerna har sedan utökats, och för tre år sedan tog alliansregeringen initiativ till att möjliggöra för samtliga dessa statliga företag att utveckla hållbarhetsarbetet, strategier för att nå dit och en målsättning att öka värdet och minska riskerna inom de statliga bolagen. År 2014 startade arbetet med att följa upp bolagens respektive hållbarhetsmål. Vi vill fortsätta att sträva efter en hållbar och långsiktig förvaltning av de statliga bolagen.
Det finns ingen anledning för staten att vara ägare eller delägare i ett av de företag som har andra ägarkunskaper och kan sköta detta mycket bättre än staten. Då bör dessa bolag successivt fasas ut. Fru ålderspresident! Vi lever i en minst sagt utmanande värld, och det finns en hel del arbete att göra.
Det är därför som jag ser det som märkligt men också oroande att regeringen ser statliga företag som en primär intäktskälla. På ett år, mellan 2014 och 2015, tog regeringen ut 1,7 miljarder kronor från SJ. Våren 2015 skedde en utdelning på 230 miljoner kronor från företaget. Regeringen tog på ett år ut dubbelt så mycket som alliansregeringen gjorde sammantaget under sina åtta år.
Annorlunda uttryckt var det 15 gånger så stor utdelning som genomsnittet under alliansåren. När Sverige lider av en akut bostadsbrist plockar regeringen samtidigt ut över 7 miljarder kronor ur statliga Akademiska Hus, vars uppdrag är att förvalta universitet och högskolor samt bidra till byggnation av nya studentlägenheter. Det är orimligt och går inte ihop.
Om regeringen har möjlighet att ta ut 7 miljarder kronor ur Akademiska Hus tyder det på att de hyror som tas ut kanske är fel. Det är också en sak man får fundera på. De hyror som Akademiska Hus tar ut kan vara alltför höga. Universiteten själva vittnar om en orimlig hyressättning.
Samtidigt borde de pengar som tas ut rimligen återinvesteras i universitetsbyggnader och i den kärnverksamhet som stöder ny forskning. Följden av vad som händer med Akademiska Hus är att de i sin tur får höja hyror för att klara sitt uppdrag från ägaren staten. Det leder till att en kommun som hyr av Akademiska Hus plötsligt lämnar pengar till hyra för att staten ska gå med vinst. Låt mig återkomma till samhällsansvaret och statliga bolag.
Postnord fungerar inte som det är tänkt. Så enkelt är det. En marknad håller på att ersättas med en annan. Då menar jag att vi mer sällan kommer att använda oss av pappersformen för att skicka brev. I dag blir det alltmer digitalt. Det här får onekligen konsekvenser för ett bolag vars syfte är att leverera post i pappersform samt paket till kunderna.
Postnord är ett statligt företag som bär ett samhällsansvar: att varje dag nå ut till kunderna med paket, logistik och brev. Men efter den svidande kritik som under hösten har riktats mot Postnords agerande - det handlar om brev som inte kommer fram och räkningar som försvinner så att människor kommer i kläm - är det nödvändigt att komma till rätta med Postnords samhällsansvar. Ytterst är detta ett statligt framtids- och ägaransvar.
Regeringen måste tillse att bolaget lever upp till sina åtaganden. Antalet klagomål som inkommit från privatpersoner och företag mot Postnord har på bara fem månader stigit från 5 600 till 7 500. Det går åt fel håll. Samtidigt har Post- och telestyrelsen, PTS, rapporterat om en anmärkningsvärd försämring av den svenska posthanteringen, vilket också bekräftas av EU-kommissionens postorgans undersökning.
En väl fungerande posthantering är en grundläggande funktion i vårt samhälles infrastruktur. När den inte fungerar kan det få förödande konsekvenser för enskilda människor. Detta vet vi också har skett. Den lilla människan drabbas när räkningar inte blir betalda. Regeringen måste nu på allvar som ägare i Postnord säkerställa att verksamheten är att lita på. Fru ålderspresident!
Vi välkomnar att regeringen inlett försäljningen och avyttringen av det statliga ägarintresset i SAS. I oktober såldes 19 miljoner stamaktier, vilket minskade det statliga ägandet i SAS. Gott så! Ett flygbolag som verkar på en fri och öppen marknad ska inte hållas under armarna av de svenska skattebetalarna, detta oavsett om SAS lyckas eller inte lyckas hålla nere sina kostnader eller locka tillräckligt många resenärer.
Historien berättar om ett flygbolag som inte kunnat säljas på grund av att det gått för bra eller gått alldeles för dåligt. Tiden har aldrig varit den rätta, vilket är fel. Det är bra att regeringen avyttrar ägande i SAS. Uppmaningen till regeringen är att framdeles sälja statens del av bolaget.
Det vore också önskvärt med ett förtydligande från regeringens sida av den långsiktiga planen för bolaget bortom de 180 dagar som nu ligger låsta innan man kan ta vidare steg. Fru ålderspresident! Statens uppgift är och ska vara att ange de ramar och regler som ska gälla för näringslivet och företagen, inte att äga och driva företag. Med ett fortsatt omfattande statligt ägande skulle staten fortsätta att agera dubbelt.
Det blir i slutändan som om domaren i en fotbollsmatch skulle vara med och spela i matchen som han samtidigt dömer. I och med den proposition som alliansregeringen lade fram 2007 har skillnaden mellan den privata och den offentliga sfären blivit tydligare. Vi menar att en minskning av det statliga ägandet är en förutsättning för ett vitalt företagsliv där konkurrensen sker på lika villkor.
Andelen statligt ägda företag har i Sverige historiskt sett även varit bland de största i OECD och i Europa. Det statliga ägande där det finns anledning till statligt inflytande ska kontinuerligt utvärderas. Det ska genomsyras av öppenhet, god etik och ansvarsfullhet. På de områden där det kan finnas skäl till omprövning av det statliga ägandet ska detta ske ytterst seriöst och vara genomarbetat.
För de statliga företag som omfattas av ett särskilt samhällsuppdrag ska dessa principer tydligt framgå och redovisas. Regeringen har slutligen som uppdrag att värna ägarpolicyn kring statliga företag, genomföra de beslut som fattas i denna kammare och vara beredd på att lyssna och ompröva sin syn på statligt ägande där det kan vara önskvärt. Jag yrkar bifall till Alliansens reservation nr 1.