Phia Andersson (S):
Detta betänkande rör flera olika motionsyrkanden från den allmänna motionstiden 2010 och 2011 på tryck- och yttrandefrihetsområdet. Jag kommer givetvis i mitt anförande att enbart belysa de motionsyrkanden som gäller vikten av meddelarskyddet i offentligt finansierad verksamhet som drivs i privat regi.
Det är glädjande att vi har ett förslag om ett tillkännagivande. Det här är en favorit i repris. Jag tror att det är femte året i rad som vi har försökt att få det till stånd. Jag säger som Gert Fylking: Äntligen! Sedan 1990-talet har allt fler offentligt finansierade verksamheter lagts över i privat regi.
Privata utförare i välfärden är i dag ett vanligt inslag. För de anställda i de verksamheter som har gått över till offentligt finansierad privat drift kan detta emellertid innebära problem, precis som har framgått. Enligt lag är personalen skyldig att slå larm om brister och oegentligheter, i första hand till sin chef.
Om chefen väljer att inte agera kan anställda fritt gå till massmedierna med sina uppgifter, trygga i förvissningen om att de har ett meddelarskydd som hindrar arbetsgivaren att efterforska källan och vidta repressalier - om de är offentligt anställda, inte privat anställda. Många fall av vanvård har kommit till allmänhetens kännedom på det sättet.
När verksamheten har övergått till privat regi är det dock andra lagar som styr. Då måste den anställde vara lojal mot sin arbetsgivare och inte röja företagshemligheter. Det innebär att de anställda inte längre omfattas av meddelarskyddet. Även i de fall där kommuner och landsting gjort upphandlingar och ställt krav på meddelarskydd går lagen om lojalitetsplikten före avtalen.
Fru talman! Vi socialdemokrater har länge påtalat dessa problem. I regeringsställning lät vi utreda frågan, men eftersom kritiken i remissomgången var stor och den socialdemokratiska regeringen fortsatte att utreda frågan innebar det att man inte hann lägga fram något lagförslag. Så blev det maktskifte 2006.
Detta har inneburit att de partier som tidigare inte velat ändra lagstiftningen har använt argumentet att de inget kan göra. Inte ens Socialdemokraterna lade ju fram ett lagförslag - det har varit det vanligaste argumentet, inte minst från justitieministern i interpellationsdebatter.
Men om det har varit norm i regeringen att inte lägga fram lagförslag som sågats i remissomgången skulle exempelvis en förändrad lagstiftning inom sjukförsäkring eller a-kassan aldrig kommit till stånd. Vi socialdemokrater lyfte upp frågan i Yttrandefrihetskommittén, men regeringen tog inga initiativ för att utreda frågan.
Kommittén skickade slutligen ett brev till regeringen om vikten av att frågan utreds men att tiden för detta inte rymdes inom kommitténs uppdrag.
Detta ger nu riksdagen regeringen till känna. Regeringen har sagt att en utredning ska tillsättas, men för att garantera att utredningen inte avgränsas till att enbart utreda delar av meddelarskyddet understryker utskottet vikten av att i utredningen belysa efterforskning och repressalieförbud.
Att en utredning äntligen har aviserats, efter alla dessa larm som kommer, tyder på att samhällsdebatten har hunnit i fatt våra beslut här i kammaren. Jag förstår att trycket på regeringen från en upprörd allmänhet också har lett till att vi i dag har ett enigt tillkännagivande.
Med tanke på hur lång resan med frågan om meddelarskyddet ändå har varit kommer vi socialdemokrater att noggrant följa denna utredning och de resultat som presenteras.
Vi tänker inte acceptera att frågan kommer att dras i långbänk i någon utredning i förhoppning om att upprördheten ska lägga sig, utan vi kommer att nogsamt följa denna utredning. Meddelarskyddet är en viktig del av yttrandefriheten och granskningen av hur skattemedel används. Vi tänker inte låta det urholkas när offentligt finansierad verksamhet drivs i privat regi.
Det är också en garant för att vanvård kan rapporteras om så skulle vara. Med detta sagt, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet.