Mehmet Kaplan (MP):
Tack, Erik Ottoson, för att du nystade i denna relativt krångliga materia! Den är nog så viktig, för den avgör vad var och en av oss möter när vi slår på våra telefoner, pekplattor och datorer och behöver kontakt med internet och med de sociala tjänster som finns där. Det handlar om koppling till myndigheter.
Det handlar om när vi startar företag och om när vi faktiskt lever våra liv. I dag är inte internet någonting som är separat och frånskilt, utan det är en del av verkligheten för alla i Sverige levande människor. Därför tycker jag att den här diskussionen är viktig, och Erik Ottoson lyfter denna fråga på ett föredömligt sätt. För protokollets skull skulle jag dock vilja säga något.
I den andra delen, när Erik Ottoson beskrev den auktion som skulle komma råkade han säga 800-megahertzbandet, tyckte jag mig höra. Jag säger detta så att det inte blir fel i protokollet, för det är 700-megahertzbandet som vi har framför oss. I första delen av ditt anförande sa du 800-megahertzbandet, och det var riktigt då. Sedan gäller det situationen med spektrum.
Det är svårt att beskriva det om man inte har en vit tavla framför sig där man kan rita upp hur det här med spektrum funkar. Spektrum är en naturresurs. Den är ändlig, som nästan alla andra naturresurser. Men det finns ett spektrumtak, och det gör det möjligt att förvärva en maximal mängd spektrum i 700-megahertzbandet.
Det är inte givet att någon operatör kommer att lyckas förvärva så mycket spektrum inom bandet att operatören skulle nå det taket.
Rent tekniskt är det dessutom så att hur mycket man är villig att betala för spektrum i det bandet är ett beslut som affärsmässigt kommer att balanseras av mot det behov och det utrymme som varje operatör menar är försvarbart gentemot sina ägare att faktiskt hantera.
Vi vet att i de band som i dag används inom frekvensutrymmet är det inte så att hela de utrymmena används av operatörerna. Det här är någonting som Post- och telestyrelsen naturligtvis har kännedom om. Det var de som gjorde den förra tilldelningen, som både Erik Ottoson och jag är nöjda med. Resultatet ser vi i Sverige.
Som jag tidigare sa tittar till exempel ministerkollegan i Finland avundsjukt på hur vi har hanterat den här frågan. Det ligger inte på statsråden eller på regeringen, utan det är en enskild myndighet som får hantera input men också uppnå målet om att vi i Sverige ska fortsätta att vara i världsklass när det gäller telefoni och internet.
Om någon aktör skulle ha förmågan att förvärva en högre andel spektrum kan det naturligtvis potentiellt möjliggöra högre kapacitet för slutkunden för just den operatörens användare. Men här talar vi då om den större mobila bandbredden, som egentligen i grunden inte har inneburit något problem i den tidigare tilldelningen.
För helt enligt samma resonemang som Erik Ottoson anför skulle kanske fyra sluttilldelningar vara bättre än tre. Det är alltid en fråga om vad vi får för sluteffekt. Men de här synpunkterna har matats in till PTS - det känner jag till. Vi har diskuterat det här med operatörerna enskilt men också inom Bredbandsforum.
Jag litar fortsatt på att Post- och telestyrelsen gör det här i enlighet med bästa möjliga utfall för Sverige.