KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är ett intressant inlägg som Ewa Björling gör. Låt mig få börja med att säga att år 2007 går det bra för Sverige, och vi ser att tillväxten ökar i landet.
Men här i kammaren på en interpellationsfråga utifrån de neddragningar som regeringen faktiskt har gjort på exportfrämjande åtgärder går Ewa Björling tillbaka till vad den socialdemokratiska regeringen gjorde. Det är inte Socialdemokraterna som har ansvaret i dag. Det är alliansregeringen som har ansvaret och inte vi. Det är det som frågan handlar om.
Vi kan vara överens om att det är viktigt med kvalitet. Men frågan är vad det blir för kvalitet när man gör neddragningar och det fortfarande finns en efterfrågan på att få den här hjälpen och behovet finns att få experthjälp via Exportrådet.
Det blir förhoppningsvis jättebra med det extra tillskottet med exportlånen. Det är ju så nytt så det kan vi inte ha någon uppfattning om. Vi hoppas att fler får möjlighet att komma ut på nya marknader i och med det. Men vi känner också oro för de rådgivare som finns i varje län.
Kommer pengarna att räcka till en rådgivare i varje län? Vi känner en stark oro för det.
Det gäller den lilla företagaren som kanske för allra första gången funderar på om han ska försöka komma ut på nya marknader för att han har en produkt som kan passa där och för att ha flera ben att stå på när lågkonjunkturen så småningom kommer. Tillväxten går ju alltid i cykler.
En annan sak som förvånar mig lite grann i svaret är att regeringen fäster stor vikt vid internationellt affärsfrämjande som skapar förutsättningar för marknads- och företagsutveckling och avser att vidareutveckla och effektivisera denna verksamhet. Den potential som finns bland småföretag att komma ut på exportmarknader ska tas till vara genom åtgärder som förbättrar deras förmåga till internationalisering.
Det kan vi vara överens om. Men på vilket sätt blir detta möjligt med mindre pengar och färre anställda? Det skulle vara intressant att få ett svar på detta. Handelsfrämjandet ska göra det enklare för svenska företag att växa internationellt. Det kan vi vara överens om. Men jag har samma fråga där.
Hur blir det möjligt med mindre pengar och färre anställda? En sak som jag inte upplever som så tydligt i svaret är när ministern säger att både Exportrådet och ISA har identifierat ett antal sektorer där Sverige har särskilda styrkor och där insatser för främjande efterfrågas.
Det skulle vara bra att få ett förtydligande av vad ministern avser i det här sammanhanget. Vad är det som behöver främjas?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag konstaterar att jag tyvärr inte fick något svar på frågorna som handlade om att regeringen fäster stor vikt vid internationellt affärsfrämjande som skapar förutsättningar för marknads- och företagsutveckling och avser att vidareutveckla och effektivisera denna verksamhet och att handelsfrämjande ska göra det enklare för svenska företag att växa internationellt.
Hur kan vi lyckas med detta med mindre pengar, färre anställda och mindre representation runt om i världen? Den frågan kvarstår. Det är viktigt att handelsministern är en dörröppnare ute i världen, men det räcker inte. Vi måste också ha experter som har sakkunskapen.
Jag uppfattar det som mycket glädjande att handelsministern här i kammaren säger att de regionala exportrådgivarna ska vara kvar. Då förutsätter jag att man avsätter pengar specifikt till detta. Det är bra.
Det behöver de små företagen för att våga gå ut på nya marknader och söka sig fram. Det är ett stort steg. För övrigt kan vi också vara överens om att det handlar om IT, miljöteknik och bioteknik. Och vi får inte glömma fordonsindustrin. Den betyder oerhört i ett svenskt perspektiv.
Vi hoppas på handelsministern och att det kan bli mer pengar och kanske rent av en återställare när det gäller medel till Exportrådet och till ISA.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag kommer från en helt annan del av Sverige, södra Sverige. Jag bor i Småland ganska nära Blekinge och Olofström. I Sverige har vi säkert tusen underleverantörer som på olika sätt är påverkade av vad som händer inom fordonsindustrin.
Många av dem finns i Småland, Blekinge och södra Sverige. Alla de underleverantörerna väntar också på besked. Det som är positivt i ministerns svar är att näringsministern faktiskt skriver att hon allmänt framhåller att industrigrenen är viktig. Det är en signal i sig.
Det kanske behöver lyftas fram lite tydligare utifrån vad som är ryggraden i den svenska ekonomin. Ministern skriver också i sitt svar att ministern har bjudit in till samtal och att det var i onsdags. Efter vad jag förstår var det föregående onsdag. Det skedde alltså redan innan Lars Johansson ställde den här interpellationen. Det är väl positivt och bra.
Frågan är vad som kommer ut av det och vilka framtidsvisioner och signaler ministern avser att ge ut till näringen.
Jag blir lite fundersam med tanke på att det har varit en debatt i medierna i Västsverige där Volvo och den fackliga organisationen IF Metall har ropat på hjälp, precis som har redovisats här tidigare. Näringsministern har inte svarat på detta.
Man kan ju känna en viss oro för att ministern inte lyssnar när man ropar på hjälp från en viktig näringsgren, om vi nu är överens om att fordonsindustrin har en viktig inverkan på svensk tillväxt.
Däremot har allianskolleger till ministern svarat på detta rop och skriver: Som vanligt heter den socialdemokratiska mirakelmedicinen för svensk industri en nypa av statliga forskningspengar här och en näve statliga portioner projektbidrag där.
Att det är ett allmänt gott företagsklimat som utgör den verkliga grunden för en framgångsrik inhemsk industri låtsas inte socialdemokraterna om. I det perspektivet kan vi säga att vi socialdemokrater med före detta näringsminister Östros har räckt ut handen till fordonsindustrin och berättat att så här skulle vi göra om vi fick möjlighet att styra landet.
Näringsministern har inte räckt ut handen. Därför ställer jag frågan: Delar regeringen uppfattningen att det är så här man ser på industrin? Då känns det lite märkligt, och då finns det all anledning att känna oro inför framtiden för hela fordonsindustrin. Vi har fått signaler från ministern om att exempelvis mode och hushållsnära tjänster är viktiga för tillväxten och utvecklingen.
Då kunde det vara bra för hela industrisektorn att man ger den samma signal om att man tycker att det är den som är ryggraden i tillväxten för samhället. På det sättet kan även modeindustrin, hushållsnära tjänster och det som handlar om hela tjänstesektorn få en möjlighet att växa. Men vi klarar oss inte utan industrin.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är väl bra att ministern varit i Detroit och träffat företrädare för branschen, men vad jag kan erinra mig skedde det någon gång i början av året. Nu är vi i slutet av året, och då kanske det inte är så konstigt att fordonsindustrin känner att den inte fått några signaler.
Jag vet inte vad ministern fick för information och underlag för att kunna fatta beslut, men med tanke på vad ministern sade i den föregående debatten var det underlaget så dåligt att det inte gick att fatta beslut utifrån det. Utifrån det underlag som finns i branschprogrammen borde det dock vara ganska klart med tanke på de behov som finns i Sverige.
Är inte sanningen den, näringsministern, att vi har två helt skilda sätt att se på detta? Precis som ministern sade vill den nuvarande regeringen vidta generella åtgärder medan vi vill vidta sektorsvisa åtgärder. Sverige är en liten nation, och om denna lilla nation ska ha möjlighet att konkurrera på en global marknad måste samhälle och politik samarbeta.
Det var framgångsrikt under de senaste tolv åren när vi hade regeringsinnehavet. Näringsministern säger att vi socialdemokrater inte har någon politik och att hon inte kan utläsa någonting i vår budget. Då har hon läst på dåligt. Vi vill använda det goda ekonomiska läget till att investera inför framtiden. Därför har vi lyssnat på industrins önskemål och gjort prioriteringar från och med 2009.
Vi satsar 2 miljarder mer än regeringen till forskning i högskolan och avsätter nya resurser till fördjupade och förnyade branschprogram för de kommande åren. Dessutom avsätter vi 2 1⁄2 miljard mer än regeringen per år för forskning som har bäring på energi och klimat. Detta framgår mycket tydligt av vårt budgetalternativ. Ministern måste nog läsa på lite bättre.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är ett mycket intressant svar som näringsministern har gett oss här i riksdagen, det som handlar om modebranschen och upplevelseindustrin, som för Sveriges del nog är en del av de nya jobben inför framtiden.
Det som är lite förvånande är exempelvis att slopandet av förmögenhetsskatten skulle vara någonting som ger den här industrin stora framgångar. Jag tror nog att de lever med väldigt små marginaler, så att i det perspektivet är det nog andra saker som kan vara viktiga för modeindustrin och upplevelseindustrin, inte minst det som handlar om det svenska varumärket.
Det svenska varumärket är ett starkt märke i internationell konkurrens. Någonting som ministern inte alls nämner i sitt svar är det som handlar om export och svenska designers möjlighet att komma ut på andra och nya marknader. Jag tänker på neddragningarna. Det är nästan en halvering av Exportrådets möjligheter.
Det är klart att det påverkar en sådan bransch som modeindustrin är. Och jag tänker på det som handlar om forskning och utveckling. Det är bra att ministern nämner det. Det har nog stor betydelse för möjligheten att utveckla den här industrin. Det gäller inte minst det som handlar om material.
Vi har väldigt fina och bra material i ett svenskt perspektiv, inte bara det som handlar om skinn. Vi har exempelvis får. Det är ett annat material som går att använda i många olika sammanhang. Vi har lin och så vidare. Det handlar inte bara om kläder som vi ser på utsidan. Vi är också duktiga på det som vi har inunder, och också i det perspektivet har vi möjligheter att använda olika material.
Därför är det viktigt med forskning och utveckling. Det är kanske mer viktigt att det finns möjligheter till möten via exempelvis inkubatorer, att få starta där och prova sina vingar innan man kommer ut och att där få hjälp med det som handlar om regelverket utifrån att driva företag.
Det är kanske viktigare än slopad förmögenhetsskatt för dem som är aktiva inom den här branschen. Vi får inte heller förledas att tro, precis som Luciano var inne på, att detta bara handlar om kvinnligt företagande.
Det är jättebra om vi skapar förebilder och bra förebilder utifrån det som handlar om kvinnors företagande, för då tror jag att det är fler som får inspiration och vågar ta steget. Men vi får inte förledas att tro att det är kvinnor som driver företagen inom det som handlar om mode och design. Jag tycker precis som föregående talare, Luciano, att svaret känns lite ihåligt.
Det vore bra om ministern ville återkomma med lite kött på benen när det gäller att det är viktigt för modeindustrin att gå vidare med det här. Det står i svaret: Jag bidrar gärna till att intresset för svenskt mode ökar såväl inom som utanför Sveriges gränser. Det är jättebra, men det måste också handla om flera branscher i det här perspektivet.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag kommer själv från Småland. Där har vi exempelvis Möbelriket. Det är också en del av upplevelseindustrin, och det som handlar om mode och design. I det perspektivet behöver man se helheten, när man tänker på forskning och utveckling.
Därför är det väl bra att näringsministern säger att det behövs generella åtgärder inom modebranschen.
Det är väl inte det som småföretagarna runt om i Sverige nu upplever, att de generella åtgärderna drabbar alla, när man nu gör skillnad på företag inom vissa tjänstebranscher i förhållande till dem som finns till exempel inom tillverkningsindustrin.
Det är väl bra om näringsministern har kommit fram till att det är viktigt med generella åtgärder och att vi behandlar alla företag lika i det perspektivet. Det känns något positivt också att näringsministern säger att det behöver göras gemensamma insatser. Bra! Då kanske regeringen blir positiv till det arbete som vi har påbörjat med branschprogram inom sex viktiga branscher för Sverige.
Där kanske man då kan utöka med det som handlar om upplevelseindustrin och där lägga in mode, design, smycken och så vidare som är kopplat till detta, och möbler, interiörer och så vidare, för att få ett brett gemensamt branschprogram för att stärka den här industrin i Sverige.
Någonting som ministern inte omnämnde alls i sitt svar var den fråga jag ställde om det som handlar om export och den här branschens möjlighet att utöka och komma ut på nya marknader under det förhållandet att regeringen har gjort kraftiga neddragningar på Exportrådet.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill börja med att säga att det är bra att jämställdhetsministern delar åsikten att det är viktigt att män och kvinnor får samma rätt och möjlighet till ekonomiskt oberoende. Men hur man uppnår det verkar det som att vi har lite delade åsikter om.
Det är därför jag har ställt de tre frågorna om att öka möjligheterna till ekonomiskt oberoende för kvinnor, rätten till heltid och hur vi kan få fler män att ta del av föräldraförsäkringen.
Det känns lite märkligt i kombination med arbetslinjen. I det här perspektivet är det mest kvinnor som blir drabbade. Det är mest kvinnor inom typiskt kvinnodominerade yrken som jobbar deltid i dag. På det sättet är det lite svårt att se hur fler kvinnor ska få möjlighet till heltid, för det är inte det som är lösningen.
Utifrån det perspektivet blir man ännu mer förvånad över att regeringen och jämställdhetsministern inte fortsatte och genomdrev förslaget med en lagstiftning om rätt till heltid. På det sättet hade kanske både arbetslinjen kunnat stärkas och fler kvinnor fått möjlighet att bli ekonomiskt oberoende.
Ministern säger också i sitt svar att jämställdhetsbonusen är ett steg för att nå ökad jämställdhet. Ja, jämställdhetsbonusen i sig kan nog vara ett steg på vägen, men i samma stund som man ska införa en jämställdhetsbonus inför man ett vårdnadsbidrag.
Det är väl ett stort steg bakåt, till att fler kvinnor förmodligen inte kommer ut på arbetsmarknaden. Hur stärker det arbetslinjen och möjligheten för kvinnorna att komma ut på arbetsmarknaden? Det känns på något sätt som att det är ett steg bakåt till 50-talet. Hushållsnära tjänster sägs vara ett sätt att utöka jämställdheten i samhället. Det tror jag inte ett dugg på.
Möjligtvis är det ett redskap för de redan välbeställda familjerna eller för dem som har ledande positioner inom sitt arbete, såtillvida att man har en hög inkomst och arbetar många timmar i veckan.
För dem finns möjligheten att köpa en tjänst, som innebär att någon kommer hem och städar så att man kommer hem till ett väldoftande hem på fredagskvällen. Det kan säkert vara bra. Men den deltidsarbetande kvinnan som sitter i kassan på Konsum har inte den möjligheten. För henne väntar kanske en framtida arbetslöshet när möjligheten att deltidsstämpla inte längre finns.
För henne ökar inte jämställdheten. För henne blir det ett sjumilakliv bakåt vad gäller jämställdheten och ett svek för jämställdheten i det perspektivet. Det skulle vara bra om jämställdhetsministern tog på sig genusglasögonen.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det blir inte enkelt att på fyra minuter diskutera alla dessa olika argument. Vi börjar med vårdnadsbidraget. Jämställdhetsministern säger att det handlar om valfrihet. Jag ska slå hål på en myt: Vi socialdemokrater har ingenting emot att familjer väljer att den ena föräldern är hemma med barnen under småbarnsåren.
Tvärtom är det upp till familjen eller den ensamstående mamman att välja det om förutsättningarna finns. Det vi är emot är att andra ska vara med och finansiera detta. Vi är emot att den ensamstående mamman ska vara med och skattefinansiera att några andra med bättre inkomster kan välja att vara hemma. Det är skillnaden.
Valfriheten gäller ju inte den ensamstående föräldern, som aldrig kan ta detta alternativ. Det är ingen valfrihet i det perspektivet. Detta tycker jag är en fråga som en jämställdhetsminister med genusglasögon ska ha med sig när man diskuterar framtidens jämställdhet.
När vi talar om de ekonomiska förutsättningarna och möjligheten till ekonomisk självständighet säger ministern att det handlar om rätten till arbete, och vi delar den uppfattningen. Men hon säger också att man inte ska leva på bidrag och att det är det vi pratar om. Det gör vi inte alls. Låt mig börja med a-kassan. Det är viktigt att vi tydliggör att a-kassan inte är något bidrag.
A-kassan är en försäkring där arbetstagare har avstått löneutrymme för att ha en trygghet om det händer någonting i livet, exempelvis att man blir arbetslös. Man ska stå till arbetsmarknadens förfogande. Det är det som gäller. Det handlar inte om bidrag. Detta måste jämställdhetsministern börja med att lära sig. Utifrån detta blir det kanske enklare att ta på sig genusglasögonen.
Jag vill också ta upp det som handlar om att förutsättningarna för kvinnor har minskat i den ekonomiska politiken. I de förslag som regeringen har genomdrivit och lagt fram under det sista året har 66 procent gått till männen medan 34 procent har gått till kvinnorna.
Det tycker jag ger en ganska tydlig bild av hur den nuvarande regeringen använder den ekonomiska politiken. Man blir lite fundersam när det gäller vilken roll jämställdhetsministern egentligen har i regeringen. Är det inte att titta i ett genusperspektiv och med samtliga ministrar diskutera hur de kan ha genusglasögonen på sig i sin politik?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag upplever nog att jämställdhetsministern på något sätt ser jämställdhetsfrågorna lite naivt. Jämställdhetsministern säger att hon tror att arbetsgivarna utnyttjar att staten betalar deltidsersättning för dem som arbetar deltid och inte får en heltid.
Jag tror att det vore bra om jämställdhetsministern besökte några arbetsplatser, där många kvinnor arbetar, inom handeln framför allt. Jag har själv en erfarenhet från arbetslivet när jag började arbeta deltid på Konsum. Orsaken till att jag inte fick heltid eller mina kolleger var inte att någon av oss deltidsstämplade, utan det var att arbetsgivaren ville ha möjlighet att kunna pussla när det gick upp och ned med försäljningen.
Det var det som var orsaken, inte att någon deltidsstämplade. Det kan vara lämpligt att gå ut på några arbetsplatser inom de här kvinnodominerade yrkena och ta del av hur det faktiskt går till och hur arbetsgivaren ser på detta. Jag tror att det är bättre än att titta på vissa tv-program i det här perspektivet.
Det är bra att ministern tar till sig av det som vi nu ser med de utlandsfödda kvinnorna, att de förlorar på den politik som regeringen nu för inom arbetsmarknadsområdet och de försämringar som har skett där.
I en tid när vi har tillväxt i landet, när det finns ekonomiskt utrymme att på olika sätt se till att även de kvinnorna ska få rätten till en egen inkomst är det läge att jobba med det nu. Min uppmaning är återigen: Ta på dig genusglasögonen! Gör en genusanalys och uppmana samtliga andra ministrar i regeringen att jobba med detta!
Se inte oss socialdemokrater i det här perspektivet som fiender! Vi har ett mål, att vi ska få en ökad jämställdhet i Sverige.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är ett lite märkligt och förvånande svar som finansministern har avgett i det här perspektivet. Att det är finansministern som svarar beror väl på att frågan är av ekonomisk karaktär. Att man ska utvärdera efter två år gör mig lite fundersam.
Det handlar om konkurrensneutralitet. Med tanke på den oro som finns i dag ute hos många småföretag kan man inte låta bli att ställa sig frågan: Vad hinner hända på två år i fråga om konkurrensneutralitet och att det påverkar olika branscher på olika sätt?
Det känns lite grann som att svaret är givet utifrån någon form av bättre vetande om marknaden och de förhållanden som småföretagen arbetar under i sin vardag. Samma svar gäller den administrativa bördan.
Det är ännu mer förvånande med tanke på att alliansen med Moderaterna i spetsen gick till val på enklare regler för företagen. Detta gör att det blir mer krångligt för företagen.
Jag kan citera exempelvis Camilla Littorin, som är förbundssekreterare för Företagarförbundet. Hon säger: "Det blir svårt för företagarna med gränsdragningarna. Säljer man en kopp kaffe får man en lägre arbetsgivaravgift men för den som säljer en bulle i en påse blir det full avgift. Sedan ska skattemyndigheten kontrollera i efterhand.
Då kan det bli en del obehagliga överraskningar." Detta är bara ett exempel. Det finns andra, exempelvis hamburgerkedjan Max, som får högre lönekostnader. Dess lönekostnader ökar med 20 procent. Vägg i vägg med den kan kanske McDonalds ligga och få sänkningar.
På vilket sätt gynnar detta företagandet och konkurrensen mellan företag? Vi tror från oppositionens och Socialdemokraternas sida att sjysta spelregler på marknaden och för företagen är viktigt. Det är det man vill ha så att man känner att konkurrensen är på lika villkor.
Utifrån de frågor som jag har ställt både om konkurrensneutralitet och om ifall vi kan vänta oss minskat regelkrångel säger inte svaret någonting. Vad har hunnit hända på två år med de olika företagen?
Risken är att en del företag inte klarar den orättvisa konkurrensen. De kanske inte finns kvar om två år. Har inte själva syftet bakom det hela - att det ska bli fler företag - blivit helt förfelat? Jag upplever att de tre frågor jag ställde kvarstår.
I det svar som finansministern har gett finns det inte något som jag uppfattar är en framkomlig väg.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är intressant att höra att finansministern säger att detta är ett väl avvägt förslag när det handlar om att man skapar en orättvisa mellan småföretag. Man sänker för vissa branscher och ställer vissa andra tjänstebranscher utanför. Det gäller exempelvis bemanningsföretag som jobbar inom restaurangbranschen.
Ett annat exempel är Vendingföreningen, som jobbar med service till företag. Det handlar exempelvis om kaffeautomaterna vi har här. De ställs också utanför.
Det är lite svårt, åtminstone för mig som socialdemokrat, att inse att detta är ett väl avvägt förslag med tanke på att många av de arbetstillfällen och företagare som finns hemma i Småland där jag bor, där vi har ganska mycket tillverkningsindustri, får höjd avgift. Det känns lite märkligt att det skulle vara ett väl avvägt förslag.
Finansministern talar om vad Socialdemokraterna skulle ha gjort och inte gjort. Det som skiljer oss åt just nu är att det är alliansen och Moderaterna som har ansvaret i landet. Vi är tyvärr i opposition, vilket också en bred majoritet av svenska folket i dag beklagar. Det ser man om man tittar på opinionsundersökningar.
Det borde göra att regeringen lite grann borde fundera över vad som är rättvist och rättvis politik. Det här, som handlar om sänkning för vissa tjänsteföretag, skapar en orättvisa mellan företagen.
Vi tror inte att företagare vill ha en orättvis politik, utan man vill ha rättvisa och man vill ha tydliga regler. Man ska komma ihåg att det handlar om att regeringen lägger fram ett förslag. Det förslaget och dess innebörd har man inte förankrat vad gäller konkurrensen i EU.
Under resans gång, sedan oktober månad, har man fått ändra förslaget flera gånger. För den lilla företagare som nu sitter och planerar nästa års arbete känns det nog lite osäkert: Hur blir det egentligen? Vad ska jag förhålla mig till?
Jag tror inte att företagen vill ha det så, allra helst inte småföretagen. De vill ha tydliga regler. Jag kan inte låta bli att tänka på den hund, en terrier, som jag har hemma. Man kan inte det minsta lilla gå utanför tydliga regler. Då vet inte hunden hur den ska bete sig. Jag tror att det på somliga sätt känns så för en del småföretagare också nu.
De vet inte hur de ska göra med sin budget och sin planering för nästa år. Det finns också en annan fråga som man slås av. Om man har 249 anställda och behöver anställa en till i sitt företag - vad händer då?
Får man då betala den förhöjda arbetsgivaravgiften för de 249 första för att anställa den 250:e? Eller vilka regler kommer att gälla då?