KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Åsling (C):
Det verkar som att Ulla Andersson har lyssnat på mig som fan läser Bibeln. Eller är du så hungrig att surheten rinner till, Ulla? Låt mig konstatera att många banker har agerat, i Sverige och i andra länder, på ett otillbörligt sätt. Det gäller ägare och ledningar - och det ska sägas. Däremot ifrågasätter jag den siffra på 30 miljarder som Ulla har lyft fram i talarstolen.
Du får lägga fram uträkningar om jag ska tro på dem. : Riksbanken!) Det har gjorts mycket under senare år för att rätta till problem på finansmarknaden. Det har inrättats en stabilitetsfond. Stabilitetsavgifter bildar fonden. Kapitaltäckningsgraderna har höjts i Sverige. De är högre än i Europa.
Vi jobbar för att aktieägarna ska ta ett större ansvar. Det är viktigt. Ägarna ska ta ett stort ansvar för vad de äger. Kapital har tillförts det svenska banksystemet. Kapitalet har varit avgiftsfinansierat under finanskrisen.
Det är också angeläget att vi går vidare med att öka konkurrensen på finansmarknaden. Det är vad vi pratar om när det gäller sparbankernas möjligheter via kapital och egenbevis. Det är också viktigt att slå fast att fler banker behövs. Det behövs en pluralism med olika associationsformer.
Per Åsling (C):
Vi ska inte ha någon uranbrytning i Jämtland. Vi ska inte ha någon uranbrytning i Sverige. Det borde vi kunna vara överens om. Centerpartiet har under många år regionalt i Jämtland, lokalt i kommuner och på ett nationellt plan varit emot uranbrytning.
Vi tog för länge sedan ställning för en lagstiftning mot uranbrytning och för att det kommunala vetot ska utvidgas så att det också gäller prospekteringstillfället. I alliansregeringen nådde vi inte ända fram. Det är allmänt känt.
Det har inneburit att när frågan har varit uppe till omröstning de senaste åren har jag röstat emot allianslinjen. Jag har röstat med oppositionen. I dag ska vi vid eftermiddagens votering ta ställning för eller emot uranbrytning respektive en lagstiftning.
Det är förvånande vilken vändning den här frågan har tagit. Det är särskilt förvånande att socialdemokrater och miljöpartister nu har skrivit ihop sig med sverigedemokrater och övriga partier. Det är väldigt urvattnat, och det är hur tydligt som helst var de politiska skiljelinjerna går i utskottets betänkande. Vi säger nej till uranbrytning.
Vi säger att vi vill stärka det kommunala vetot så att det ska gälla även vid prospekteringstillfället. Detta har också socialdemokrater och min före detta riksdagskollega från Jämtland Marie Nordén tydligt deklarerat i den här talarstolen när frågan har varit uppe tidigare år.
Jag citerar Marie Nordén: Frågan är för viktig för att det ska beslutas på kommunal nivå. Just i Jämtland blir det uppenbart att detta inte räcker, då en gruva i en kommun som till exempel Berg kan komma att påverka alla kommuner kring Storsjön. Så lät det då.
Vad är skillnaden nu, Anna-Caren Sätherberg, Hanna Westerén och Annika Lillemets?
Ni är svaret skyldiga! Varför ställer ni inte upp för den linje ni förfäktat tidigare? Varför tar ni inte tillfället i akt att skapa en långsiktig tydlighet som innebär att människor boende i dessa bygder vet vad som gäller?
Då krävs lagstiftning - det går inte att hänvisa till regeringsöverenskommelser som kan ändras från det ena året till det andra. Ställ upp för alla människor som nu är oroliga! Ställ upp för jämtar som drabbas och för bygder där investeringsviljan från hushåll och företag avtar på grund av osäkerhet! Nu kan vi rätta till det här.
Jag yrkar bifall till Centerpartiets motion och reservation.
Per Åsling (C):
Låt mig börja med att konstatera, Leif Jakobsson, att det gäller att fler människor kommer i arbete om vi ska få en större kaka att fördela på vård, skola och omsorg - och i övrigt på Välfärdssverige. Det är för att uppfylla den målsättningen, alltså att fler människor ska komma i arbete, vi så målmedvetet har haft fokus på att fler människor ska få den möjligheten och på att fler företag ska anställa.
Det bygger på att företag investerar. Jag läste med viss oro i Dagens Industri i dag att man från svenskt näringsliv, från olika branscher, nu signalerar att man känner osäkerhet på grund av bland annat den budget regeringen lade fram och den politik regeringen har fört.
Därför minskar andelen investeringar i Sverige, och det med ganska stora belopp. Ska vi lyckas måste fler människor få möjlighet att jobba, och det är i första hand de mindre företagen som anställer.
Vi vet att fyra av fem jobb skapas i de mindre företagen; i mitt hemlän är det nio av tio. Därför är det oerhört viktigt att dessa företagare känner att de får ägna kraften åt att utveckla företag, investera och satsa på innovationer i stället för åt administration.
Det är därför vi driver frågan om att minska regelkrånglet och den administrativa bördan för företag. Det är det som skapar ett starkare Sverige. Det är det som bygger Sverige.
Per Åsling (C):
Leif, du målar upp en bild av att det finns en diskrepans mellan att bekämpa brott och att minska administrationen inom Skatteverket. Så är det ingalunda.
Vi ska självklart jobba med att bekämpa osund, kriminell verksamhet, oavsett vad det är för verksamhet det är fråga om. Vad frågan här och nu gäller, liksom vårt förslag i skattemotionen, är att vi ska fortsätta jobba med att minska företagens administrativa börda.
Det är en helt annan sida av myntet när det gäller att underlätta för fler människor att komma i arbete. Det historiska skedde under den förra mandatperioden att regelkrånglet för första gången minskade i Sverige.
Det arbetet måste gå vidare, målmedvetet, och det är det vi jobbar med från Alliansens sida - att bolla upp alla goda inspel för att kunna fortsätta ett arbete som är igångsatt. Vår ambition är mycket större än det som har skett, men vi har ändå uppnått ett trendbrott.
Det gläder mig väldigt mycket. Vi går nu vidare för att bygga ett starkt Sverige, och det gör vi genom att vi förändrar möjligheter för företag och genom att se till att den som bidrar till den allmänna välfärden får lättare att göra det.
Vi gör det också genom att se till att det kan investeras runt om i landet.
Per Åsling (C):
Det händer ofta att jag får frågan varför jag talar så mycket om företagens villkor.
Jag ger alltid samma svar: Jag fokuserar på företagarna för att skapa möjligheter för andra att tala om skolan, om välfärden och om miljön, för det är bara genom att företagsamma människor startar företag, anställer och skapar nya skatteintäkter som vi har något att fördela här i kammaren. Det är via företagen som våra gemensamma resurser skapas.
Den svenska ekonomin mår bra av och är beroende av fler och växande företag. Herr ålderspresident! Landets småföretag skapar fyra av fem nya jobb, i Jämtland nio av tio. Allra tydligast är det i småorter och på landsbygd, med andra ord i Landsortssverige, där utvecklingen helt och hållet avgörs av småföretagens möjligheter att verka och växa.
Det är det som skapar en levande landsbygd. En av våra stora utmaningar är att förmå fler människor att starta företag. För att bedriva seriös näringsverksamhet behöver man en F-skattsedel. Därför är det angeläget att trösklarna inte är för höga. Det får inte sättas onödiga byråkratiska hinder för att starta företag.
Skatteverket har jobbat för att förenkla ansökningsförfarandet och har därmed underlättat för nya företagare. Samtidigt finns det tydliga riktlinjer för under vilka förutsättningar en F-skattsedel ska godkännas. Inom allianspartierna är vi förvånade över att Socialdemokraterna och Miljöpartiet vill ställa högre krav för att få F-skattsedel.
Det motverkar nyföretagandet, det minskar jobben och tillväxten och det är skadligt för Sverige. Allianspartierna anser att skattereglerna ska uppmuntra långsiktigt företagande i Sverige. Skatter och avgifter ska ligga på en rimlig nivå. Samtidigt ska företag som verkar i Sverige göra rätt för sig.
Herr ålderspresident! Flera av allianspartiernas talare har lyft upp frågan om företrädaransvaret. Det är en viktig fråga som min företrädare i skatteutskottet, Karin Nilsson, jobbade med i flera år. Skattesystemet ska bidra till ett gott företagsklimat med rimliga villkor.
Det är därför positivt att en majoritet har funnit anledning att se över reglerna och förordar att en utredning tillsätts. Den stora politiska utmaningen är inte viljan att satsa på välfärden, utan det är förmågan att generera de resurser som krävs.
Det var Centerpartiets och Alliansens utgångspunkt under regeringstiden, och den inriktningen fortsätter vi målmedvetet och konsekvent med.
Per Åsling (C):
Låt mig börja med att tacka statsrådet Ardalan Shekarabi för svaret. De privata vårdföretagen i vård och omsorg tar i dag emot en tredjedel av alla besökare i den landstingsfinansierade vården. Det är alltså en snabb förändring. Om vi tittar på enbart primärvården kan vi se att siffran är ännu högre.
De privata vårdgivarna är en självklar del av Sjukvårdssverige, såväl för patienter som för anhöriga och personal. Av de ca 11 000 privata företag som verkar inom vård och omsorg i Sverige i dag är hela 93 procent små företag med mindre än 20 anställda.
Dessa företag har startats av människor verksamma i vården och närvarande i verksamheten. De har tagit en stor risk och startat ett eget företag tillsammans med sina medarbetare på den vårdenhet där de tidigare har haft kommunen som arbetsgivare. Utvecklingen har gått fort.
I dag är 160 000 personer anställda i ett privat vård- eller omsorgsföretag. Den 6 oktober presenterade regeringen tillsammans med Vänsterpartiet sin överenskommelse om en välfärd utan vinstintresse. Många hade hoppats att det skulle ha klarats ut vad som ska gälla framöver, men så blev det inte.
Nu hänvisas till en utredning som ska vara klar först i mars 2016. Detta skapar en osäkerhet för många, såväl företag som anställda och patienter som har sett det som en positiv utveckling att det har startats 20 procent fler vårdcentraler sedan det fria vårdvalet infördes. Fru talman!
Låt mig ta ett exempel från mitt eget hemlän Jämtland. I norra Jämtland har Nya Närvården lyckats etablera tre hälsocentraler i glesbygd. Man har en fast läkarbemanning och nöjda patienter.
Landstinget har där under många år haft svårt att lyckas - jag skulle till och med kunna säga att landstiget har misslyckats. Nya Närvården har ungefär hälften av kommunens invånare listade hos sig. Personalen är nöjd med sin arbetsplats och engagerad, men nu är osäkerheten stor. Expansionsplaner som företaget har haft läggs på is.
Både personal och patienter är väl medvetna om att den jämtländska landstingsledningens inställning till privata vårdgivare är negativ.
Jag skulle vilja ha ett förtydligande när det gäller en av mina frågor avseende om statsrådet tycker att det skulle vara en välkommen utveckling att de privata vårdföretagen blir färre.
Per Åsling (C):
Det är rätt anslag som statsrådet har, att vi ska ha en saklig diskussion. Också jag tycker att det är motiverat att se över de regelverk som finns.
Konkurrensverkets rapport från december i fjol innehåller uppgifter om de ekonomiska resultat som vårdcentraler i både offentlig och privat regi uppnår.
Uppgifterna visar att rörelsemarginalen i primärvården ligger långt från de fantasinivåer som ibland målas upp i den politiska debatten. Rapporten visar att rörelsemarginalen för våra vårdcentraler, både offentliga och privata, ligger på ca 1 procent.
Konkurrensverket anger att spridningen i och för sig kan vara ganska stor, men den totala nivån sammanvägt är den som jag nämnde.
Enligt revisionskonsulterna Grant Thornton låg rörelsemarginalen i den privat drivna primärvården på 6,6 procent 2013, alltså på en synnerligen modest nivå.
Det är viktigt att regeringen och statsrådet klarar ut vad som kommer att gälla. Regeringen drog tillbaka vårdvalspropositionen efter kritiska utlåtanden av bland annat Lagrådet.
Statsrådet Gabriel Wikström har därefter deklarerat att regeringen avser att återkomma till riksdagen med en ny proposition i frågan under våren, med ikraftträdande vid halvårsskiftet.
Senare har statsrådet Wikström i en intervju i Dagens Eko konstaterat att på grund av extravalet kommer frågan att skjutas upp. Nu är det inte aktuellt med extraval, och därför vore det bra om vi i denna debatt kunde få klarhet i vad statusen är. Vad kommer att gälla framöver?
Med den kompletterande frågan ber jag att få tacka för det här inlägget.
Per Åsling (C):
Det finns olika förutsättningar runtom i Sverige. Därför krävs också olika lösningar med en mångfald av utövare för att på bästa sätt tillgodose människors olika behov av vård och omsorg.
I flera socialdemokratiskt styrda landsting, bland annat Jämtlands läns landsting, har en majoritet målmedvetet jobbat för att försvåra för privata utförare av vård.
Det är därför väldigt viktigt för att se människors olika behov att det finns en nationell lagstiftning som kan garantera en likvärdig möjlighet för människor runt om i landet att kunna göra egna val. Tillgängligheten ökar och servicenivån ökar.
Jag har sett, återigen kopplat till mitt hemlän, att tack vare att olika människor tagit initiativ och låtit kreativiteten och entreprenörskapet sprudla har anställda kunnat ta över. Det har ofta skett ihop med bygdeföretag.
Också rent kommersiella företag i form av aktiebolag har kunnat startas. Vad som är gemensamt är att antalet utövare har ökat. På platser där landstinget har avvecklat finns det nu utövare av vård med en bättre service. Det är intressant att regeringen avser att återkomma när det gäller den fria etableringsrätten, som ministern har talat om tidigare. Jag skulle vilja veta när.
Det har varit en bra diskussion vi har haft. Ministern har präglats av en insikt om att det finns en mångfald. Men har ministern hela regeringen och Vänsterpartiet bakom sig i den frågan?
Per Åsling (C):
Låt mig börja med att tacka finansminister Magdalena Andersson för svaret. Som ministern sa har jag hänvisat till ett uttalande av Morgan Johansson i en webbtidning i höstas, den 28 augusti.
Jag måste säga att jag blev glad när Morgan Johansson så tydligt deklarerade avsikten att, om det blev regeringsskifte, tillsätta en utredning.
Morgan Johansson hänvisade till sina egna erfarenheter, och man kunde lätt tolka det som att Morgan Johansson, nuvarande justitieministern, med kraft och skyndsamt skulle ta tag i frågan.
Han konstaterade att det är en ohållbar situation som vi befinner oss i. Det är av den anledningen, herr talman, som vi från Centerpartiets sida länge har jobbat för att lyfta fram den oorganiserade införseln och vidareförsäljningen av alkoholdrycker som ett allvarligt samhällsproblem som kräver insatser på flera nivåer.
Vi har sagt att ett första steg är en noggrann kartläggning av den illegala handelns omfattning och karaktär. Jag tycker att det är värdefullt att ministern deklarerar att regeringen ser väldigt allvarligt på illegal införsel av alkohol.
Det är också värdefullt att Tullverket har fått tydliga signaler i regleringsbrevet om att myndigheten med hög prioritet ska bekämpa storskalig eller frekvent illegal införsel av alkohol för att på så sätt begränsa den.
Ministern hänvisar också till att Tullverket ska redovisa beslagsstatistik och en bedömning av hur man bidragit till att minska möjligheten till illegal införsel av alkohol. Likaså hänvisas till den strategi som finns när det gäller alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken, den så kallade ANDT-strategin.
Vad den gäller är i första hand folkhälsoperspektivet. Min utgångspunkt, som jag tror att också Morgan Johansson hade som uppfattning när han gjorde sin deklaration, är att det ska göras en samlad och bredare översyn av denna illegala införsel.
Statskontoret gör nu en översyn av ANDT-strategin.
Men översynen går inte in på att vidga begreppet, utan den är inriktad på att analysera för det första i vilken utsträckning de statliga insatserna bidrar till att uppnå strategin och för det andra om utformningen av ANDT-strategin och politiken är ändamålsenlig för att uppnå strategins mål.
Man ska också utreda om det finns behov av att föreslå förändringar. Min fråga kvarstår. Det som det hänvisas till är värdefullt, men det nödvändiga och mer övergripande anslagsbehovet, att ta ett ordentligt grepp och göra en ordentlig översyn, kvarstår.
Varför gör inte regeringen någonting, Magdalena Andersson?
Per Åsling (C):
Jag måste få upprepa min fråga till Magdalena Andersson. Det var positivt när Morgan Johansson i augusti konstaterade att det fanns ett stort behov av att ta tag i denna allvarliga fråga.
Han sa att det var viktigt att tillsätta en utredning direkt efter valet om det blev ett regeringsskifte. Vad har i sak förändrats så att det initiativet och den politiska ambitionen inte har fullföljts? Det görs mycket positivt på regeringsnivå.
Det kommenterade jag i mitt förra inlägg. Det är bra att Statskontoret ser över ANDT-policyn.
Men utgångspunkten är att Statskontoret ska förse regeringen med underlag för nästa periods politik och ställningstaganden mellan 2016 och 2020, och det är en helt annan del av den fråga vi nu diskuterar.
Sedan jag fick interpellationssvaret i går har vi varit i kontakt med ansvariga för utvärderingen, och de bekräftade just det jag säger. Det gör att behovet av att ta ett större grepp kvarstår. Det som görs nu är inte tillräckligt.
Det är bra att Tullverkets uppdrag förtydligas, men ett större grepp behöver tas. Frågan är vad som måste göras. Vilka politiska åtgärder ska bli en konklusion av den ökade illegala införseln? Det är svårt, men det får inte innebära att vi inte gör något.
Jag är av den bestämda uppfattningen att ett första steg är att göra en ordentlig kartläggning av den illegala införseln och dess omfattning. Hur ser verkligheten ut? Hur ser kartan ut? Jag har själv varit vid gränsorter, till exempel Helsingborg, och sett hur alkohol kommit in.
Jag har träffat myndigheter i form av polis, tull och socialförvaltning på plats. Jag har varit med och ordnat ett seminarium här i riksdagen. Det är samstämmigt att det finns stora oklarheter i hur den svenska illegala införseln ser ut.
Om vi ska kunna fatta relevanta beslut här i kammaren är det angeläget att en kartläggning kommer till stånd. Myndigheterna deklarerar dessutom att införseln tenderar att öka. Det säger Tullverket och polisen, i alla fall i de siffror jag har tagit del av.
Utgångspunkten är att värna om folkhälsan, som i första hand är våra ungdomars hälsa. Som har sagts här från talarstolen under denna diskussion ökar tillgången på alkohol för våra ungdomar. Det är inte bra.
Det är heller inte bra att det sker på ett sätt som gör att den svenska alkoholpolitiken med Systembolaget mister sin auktoritet. Jag skulle vilja ha svar på den fråga jag ställde.
Per Åsling (C):
Som flera har sagt tycker jag att det har varit värdefullt att vi har kunnat ha denna diskussion här i dag. Jag tycker också att det är tillfredsställande att det finns en konsensus om att detta är ett problem för folkhälsan och för den svenska alkoholpolitiken och dess trovärdighet. Den här frågan borde inte vara parti- eller blockskiljande.
Därför skulle jag vilja be finansministern och regeringen - jag är beredd att sträcka ut en hand - att sätta sig ned tillsammans med oss och dra upp riktlinjer för hur en sådan översyn skulle kunna se ut. Ministerns ingång i det senaste anförandet om att se över metoder och verktyg tycker jag är positiv.
Det skulle kunna vara en grund för ett sådant gemensamt politiskt agerande. Det skulle på ett kraftfullt sätt signalera allvaret i frågan och riksdagens och regeringens samlade ambition om att angripa den, för folkhälsan och för våra ungdomar - vår uppväxande generation.
Jag önskar att vi kan skapa en sådan enighet, och jag vill återigen tacka finansministern för diskussionen.
Per Åsling (C):
Jag kan i allt väsentligt hålla med min jämtländska kollega Anna-Caren Sätherberg när det gäller vad hon har sagt här om problemet med den situation vi i Jämtland befinner oss i. Däremot drar vi olika slutsatser om hur vi ska lösa frågan.
Jag är, tror jag, den enda riksdagsledamot som både är född och uppvuxen och bor i Storsjöbygden, och det är Storsjöbygden vi pratar om nu. Vi märker hur det är negativt för framför allt de södra delarna av Storsjöbygden att ha det latenta hotet om en uranbrytning liggande som en våt filt över bygderna.
Det innebär att såväl hushåll som företag drar sig för att investera på grund av en osäkerhet. Det innebär också i sin förlängning att dessa bygder har en sämre utveckling än vad som skulle vara fallet om spelreglerna när det gäller just uranbrytning var mer långsiktiga.
Jag noterar att den här regeringen har tagit ställning i frågan. Jag tycker inte att det är tillräckligt. Vi har haft uranbrytning och prospektering i landet under årtionden. Uranbrytningen upphörde i och för sig tack vare ett starkt centerengagemang lokalt i Västergötland på 70-talet.
Men just den här osäkerheten och bristen på långsiktiga spelregler är inte bra. Om långsiktiga spelregler ska kunna skapas när det gäller risken för uranbrytning är det lagstiftning som gäller. Det är därför vi i Centerpartiet har sagt att vi vill försäkra oss om att borriggarna ska sluta rullas ut på den bördiga marken i Storsjöbygden.
Vi vill försäkra oss om att uranbrytning via alunskiffer inte ska komma till stånd. Det är därför vi har väckt vår motion, och det är därför Helena Lindahl har yrkat bifall till den och reserverat sig i näringsutskottet. Jag vill med det här yrka bifall till Centerns reservation nr 7.
Per Åsling (C):
Du gör en fantastiskt märklig analys i ditt inlägg, käre Birger. Ingenstans i världen byggs det eller planeras för kärnkraft utan offentliga subventioner. Vem tror att kärnkraften ska byggas ut på marknadsmässiga grunder?
Jag tror inte att vare sig du eller jag tror det, kära kollega. Den energipolitik vi har nu är tydlig. Den är väldig tydlig med att fokus ska vara på förnybart och på miljöriktig och klimatsmart energiförsörjning. Det är glädjande att omställningen går snabbt.
Det är också glädjande att debatten här i kammaren har svängt på det sätt den har gjort genom åren. Samma inriktning ser vi i vår omvärld. Fokus är på förnybar energi, för att man på så sätt ska klara klimatutmaningarna. Men för vår del är det också ett sätt att se till att hela landet får bättre möjligheter att växa och utvecklas.
Det är klart att den gröna atomen, cellulosan, kommer att vara basen för mycket av den framtida energiförsörjningen, inte minst när det gäller nästa generation diesel och bensin i våra fordon.
Det beslut som fattades här i riksdagen 2009 har bidragit markant till att vi går mot förnybart och ifrån kärnkraft.
Per Åsling (C):
Den svenska skattepolitiken och rättsprövningen kopplad till just skattepolitiken har genom årtionden förändrats. Jag tycker att det är ett bra arbete som riksdagen har gjort på initiativ från flera olika regeringar. Vi har under allianstiden också jobbat med dessa frågor.
De förändringar som ligger på bordet i dag är dessutom anpassade till det regelverk som hanteras av EU.
Per Åsling (C):
Jag har svarat: Det är väldigt viktigt att vi gör ett förtydligande när det gäller det dubbla förfarandet, alltså både skattetillägg och skatteåtal och därmed dom utifrån den rättspraxis vi har i Sverige.
Vi tycker att den proposition som regeringen har lagt på bordet och som samtliga partier, utom Sverigedemokraterna, i skatteutskottet har ställt sig bakom på ett bra sätt gör ett avvägande där vi låter myndigheterna ha en tydlig roll och där vi låter rättssystemet i form av domstolar ha en annan roll.
Med den proposition som vi i dag behandlar och det förslag till beslut som skatteutskottet har lagt på riksdagens bord klargör vi de här bitarna, och det tycker jag är väldigt bra.