KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Egon Frid - min gode vän här - har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att tillgodose den starka efterfrågan på hyresrätter samt vilka initiativ jag avser att vidta för att förhindra att byggprojekt stannar vid byggandet av en bottenplatta. Det är en ganska naturlig fråga. Dem har man nämligen inte så stor nytta av.
Som jag tidigare har uttryckt ser jag hyresrätten som central för en flexibel bostadsmarknad, och det är angeläget att utveckla hyresboendet också i framtiden. Däremot anser jag inte att nyproduktionen av hyresrätter kan ske med hjälp av ett bostadsfinansieringssystem som innebär subventioner som gynnar producenterna, försvagar kostnadsmedvetandet inom sektorn och långsiktigt driver upp kostnaderna. Det är nämligen vad som sker när man subventionerar produktionsledet.
Jag menar att ett ökat bostadsbyggande, däribland även byggande av hyresrätter, är möjligt med långsiktigt förutsägbara villkor. Det är exempelvis viktigt att byggherrarna har kännedom om vilka regler och ekonomiska förutsättningar som gäller så att detta kan inkluderas i projektkalkylerna. Att införa tillfälliga bidrag skapar osäkerhet och kortsiktighet.
Ekonomisk tillväxt, disponibla inkomster, inflation och räntor är avgörande för utvecklingen inom bostadssektorn, mycket mer än subventioner skulle jag vilja säga. Likaså anser jag att regelverk och stöd som inte främjar valfrihet på bostadsmarknaden ska avvecklas och att hyresmarknaden på sikt tjänar på neutrala och långsiktigt stabila villkor. Det är viktigt att komma till rätta med höga produktionskostnader, bland annat genom bättre konkurrens inom byggsektorn.
Det är dock inte bara produktionskostnaderna som påverkar byggandet. Även hyressättningssystemet, vilket i år korrigerats genom förändrade regler för hyressättningen i nyproducerade bostäder, kan historiskt ses som en av förklaringarna till det låga byggandet av flerbostadshus. Vårt mål är att skapa en långsiktigt sund ekonomisk utveckling och att öka sysselsättningen genom att få flera i arbete.
På så vis ökar även människors möjligheter att efterfråga bostäder, vilket i sin tur också gynnar produktionen av bostäder. När det gäller interpellantens åsikt att regeringen väljer att genomföra försämringar på det bostadspolitiska området vill jag bara påminna om att de investeringsstöd som infördes av den förra regeringen aldrig varit avsedda att vara mer än tillfälliga och att de kommer att upphöra år 2006 i enlighet med riksdagsbeslut då stöden infördes.
Den förra regeringen avsåg också att avveckla räntebidragen, även om det var först från den 1 juli 2008. När det gäller att förhindra att byggprojekt stannar vid byggandet av en bottenplatta är stödreglerna utformade på ett sådant sätt att en förutsättning för att stödet ska utbetalas är att projektet är färdigställt. Det vore mycket märkligt annars.
Det är också så att räntebidragen kommer att trappas av från och med år 2007 för att helt upphöra år 2012. Ju fortare ett projekt färdigställs, desto mer räntebidrag kommer alltså byggherren att få. Jag tror därför att Egon Frids oro för att byggprojekt avstannar efter byggandet av bottenplattor är något överdriven.
Mats Odell (KD):
Vi får väl se hur många plattor det blir, och vi får väl hitta på ett namn när vi ser dem. Det krävs byggvolymer, säger Egon Frid. Ja, visst är det så, och det kommer att byggas mycket under 2006 och 2007.
Att det sedan planar ut beror inte i första hand på specifika byggrelaterade åtgärder, utan det är de allmänna ekonomiska prognoserna, de makroekonomiska tendenserna, som kommer att slå igenom. Det handlar om räntenivån. Den är viktig. Det handlar om hushållens disponibla inkomster, om folk känner framtidsoptimism, om man vill satsa på att skaffa sig en ny bostad och så vidare.
Det är sådana saker som styr detta mycket mer än det vi politiker skruvar fram på våra små rattar. Det är människors egna val som ytterst avgör mycket av detta. I det sammanhanget vill jag gärna säga att borttagandet av räntesubventionerna görs i ett läge där räntorna är oerhört låga.
Räntekostnaden är lägre i dag trots att det inte är subventioner efter ett tag. När det handlar om egna hem är det inte alls tal om subventioner, och det byggs ju som aldrig förr. Det beror bland annat på de goda allmänna ekonomiska förutsättningarna och den låga räntan. Det är någonting som vi har lagt som vår viktigaste insats.
När Egon Frid och andra frågar efter vår långsiktiga strategi vill jag säga att det är att se till att människor kommer ut ur utanförskapet och får ett arbete. Det handlar om gemenskapen på en arbetsplats, att man får chans att bygga upp sin egen ekonomi och sitt självförtroende så att man efterfrågar bostäder, att man vågar ta språnget och investera i en egen bostad eller satsa på en hyresrätt, om det nu finns sådana byggda.
Det här är de allmänna villkor som är oerhört viktiga, men det finns också en annan sida. Egon Frid frågade om min partibeteckning, kristdemokrat, fortfarande gäller trots att jag är statsråd. Så är det i allra högsta grad. Jag är väldigt glad att kunna upprepa att vi har satsat 100 miljoner kronor i budgeten för nästa år för att hjälpa svagare grupper, exempelvis ungdomar, in på bostadsmarknaden.
Därutöver har vi kristdemokrater fått med oss de övriga allianspartierna på särskilda stöd för särskilda boenden för äldre. Det handlar om ett statsbidrag som kommunerna kommer att få söka. Det bearbetas för närvarande på Socialdepartementet hur det här stödet ska utformas. Det kommer att leda till att det också byggs flera särskilda boenden för äldre.
Mats Odell (KD):
Så går då ännu en interpellationsdebatt om bostadspolitiken mot sitt slut. Det är som vanligt givande och intressant att diskutera med vänner från olika delar av politiken och få pröva våra idéer och tankar runt detta. De förfinas ju undan för undan. Det är väldigt roligt att vi har fångat upp en idé som Vänsterpartiet har lagt fram, nämligen de särskilda pengarna för att hjälpa svagare grupper. Vad är svagare grupper? Det är när man står i början, i sin ungdom.
Man kanske bara har tillfälliga jobb, man får inte ett kontrakt för att man inte har fast anställning och så vidare. Där ska vi självklart vara med och hjälpa till. Och det gör vi. 100 miljoner kronor är satsade på detta. Vi ska skapa goda förutsättningar för byggande. Det gör vi framför allt genom att se till att människor har arbete, finns på arbetsmarknaden, kan lämna utanförskapet, kan komma tillbaka från långtidssjukskrivningar efter bra rehabilitering, komma in i arbete.
Mera skatteinkomster, mera fart på ekonomin - mera efterfrågan på bostäder. Det ska vara balans mellan de olika upplåtelseformerna. Jag håller helt och hållet med Egon Frid om detta. Vi arbetar för att skapa sådan balans. Vi ska också utveckla hyresrätten.
Jag vill gärna fortsätta ett konstruktivt arbete med hyresgäströrelsen, Sabo och fastighetsägarna för att hitta en svensk modell för hur vi ska klara detta i en alltmer globaliserad ekonomi.
Mats Odell (KD):
Jag är väldigt glad att kunna ge Hans Stenberg goda nyheter. Det är nämligen så att det sedan svaret skrevs har varit en direktkontakt mellan intressenterna och bolagets verkställande direktör och ordförande. Det skedde så sent som i onsdags denna vecka. Jag vet inte vad detta leder till, men man har presenterat sina intentioner, och en process är nu i gång.
De har ju kommit in i ett sent skede och behöver naturligtvis analysera vad en så här stor investering skulle innebära för deras del.
Mats Odell (KD):
Hans Stenberg måste ha läst upp ett anförande som inte var riktigt anpassat till det svar jag gav. Det har ju tagits en kontakt. Jag har fått en mycket noggrann redogörelse av verkställande direktören och ordföranden i bolaget för vad kontakten innebar, och jag rekommenderar Hans Stenberg att inte ha så stor tilltro till vad som skrivs i medierna.
En process är i gång och vill dessa intressenter köpa fabriken är det fullt möjligt. Produktionen är en sak som måste penetreras väldigt noga. Det finns olika sätt att lösa en överkapacitet. Det är något som jag antar att intressenterna verkligen måste kalkylera väldigt noggrant på. En kontakt är alltså tagen.
Jag är beredd att träffa intressenterna, och de kommer att komma in i processen precis på samma villkor som övriga intressenter.
Mats Odell (KD):
Först vill jag säga att jag har fullt förtroende för styrelsens sätt att arbeta. Jag kan berätta för Hans Stenberg att styrelsen ännu en gång har gått igenom beslutet att lägga ned fabriken. Det skedde så sent som den 8 november. En enig styrelse bestämde sig efter en noggrann genomgång att hålla fast vid det beslut man hade tagit - en enig styrelse.
Om jag ska få dem att göra något annat måste jag i princip, antar jag, avsätta hela styrelsen och tillsätta en ny. Styrelsen råder över bolaget. Nu är man i en fas där intressenten har presenterat sig. Man diskuterar en lösning, och det är styrelsen som har att handha den.
Om det däremot handlar om större delar av bolaget hamnar frågan i ägarens knä. Då ska vi se till att intressenterna kommer in i den process som nu pågår runt försäljningen av hela bolaget. Men det Hans Stenberg och jag kan glädja oss åt är att en kontakt har etablerats. En dialog är i gång. Man räknar på ömse håll - är detta hållbart? Är det lönsamt att köpa ut fabriken? Ska man höja produktionen? Var ska man i så fall marknadsföra produkterna?
Jag vet inte om Hans Stenberg har några råd att ge när det gäller detta, men ska man fördubbla produktionen måste man ju även sälja produkterna någonstans. Det finns ett antal sådana frågor som behöver lösas, och jag har fullt förtroende för att detta ska ske. Jag är som sagt också själv beredd att ta emot intressenterna och diskutera frågan med dem.
Mats Odell (KD):
Det är intressant med bostadsdebatter, inte minst med mina socialdemokratiska vänner, som har haft ansvaret för det här området i tolv år. Tittar vi på hur det har utvecklats då kan vi säga att under de tolv åren har det blivit ökad bostadsbrist.
Från att ha varit bostadsbrist i 60 kommuner var det, när ni lämnade makten, bostadsbrist i över 120 kommuner där över 60 procent av svenska folket bor. Här i Stockholmsregionen ökade bostadskön med över 100 000 bara på ett par år. Så vi ska ändå ha lite proportioner.
Det här är inte lätt, och det finns inga snabba genvägar för att lösa de här sakerna. Det gäller att man gör rätt och att man har rätt inriktning på det man gör. Nu frågar Ameer Sachet vad jag tänker göra för att öka bostadsbyggandet. Låt mig då konstatera att vi har ett väldigt högt bostadsbyggande.
Jag kan citera ur ett pressmeddelande från Sveriges Byggindustrier: "Den senaste tidens utveckling tyder på att bostadsbyggandet står sig bra trots avskaffandet av de statliga stöden. Det stämmer bra med vår bild av en stark underliggande efterfrågan på bostadsmarknaden, säger Fredrik Isaksson, prognoschef på Sveriges Byggindustrier . Till följd av ökad produktion och dämpad produktivitetstillväxt har antalet sysselsatta i byggindustrin fortsatt att öka.
Enligt SCB:s arbetskraftsundersökning har sysselsättningen ökat med 6 procent de senaste 12 månaderna trots att det alltjämt är svårt för företagen att rekrytera arbetskraft med önskad kompetens. Det är en fortsatt bred uppgång för byggandet och vi räknar med att det nästa år behövs 25 000 fler sysselsatta i byggföretagen än förra året.
Byggindustrin bidrar till den positiva utvecklingen på svensk arbetsmarknad, fortsätter Fredrik Isaksson." Det är ju så att vi har en resursbrist i produktionsledet. Över 70 procent av företagen får inte tag på arbetskraft. Jag pekar på att Riksbanken har höjt sin styrränta med 2 1⁄2 procent sedan valdagen.
Vi har också en allmän osäkerhet på de finansiella marknaderna på grund av den oro som finns runt om i världen på bostadskreditmarknaderna. Det här har, herr talman, inget att göra med avskaffandet av de subventioner som tidigare kännetecknade svensk bostadspolitik. Det är en mycket stark underliggande situation för bostadsbyggande.
Jag är helt överens med er interpellanter om att vi ska slå vakt om hyresboendet som en oerhört viktig del av svensk bostadspolitik - och svensk jobbpolitik. Det är ju inte så att det ofta finns gott om bostäder där jobben finns. Ofta är det tvärtom så att där jobben finns är det brist på bostäder. Därför är det väldigt viktigt att vi ser till att utveckla hyresrätten i rätt riktning. Carina Hägg ställde frågor om könsanalys av bostadspolitiken.
Mats Odell (KD):
Ja, det är alldeles rätt att Socialdemokraterna vill satsa först 250 miljoner och sedan 600 miljoner och därefter 700 miljoner kronor på byggföretagen som ju går på högvarv och som gör miljardvinster . Vår politik går i stället ut på att satsa på de hushåll som ska bo i husen.
Vi tror att det är en viktigare och mer träffsäker användning av skattemedel än att i en överhettad byggsektor skjuta in några hundra miljoner kronor i tron att detta förändrar bostadsköerna, att det förändrar saker för de människor som står i de bostadsköer som Socialdemokraterna lämnade efter sig. Herr talman!
Ameer Sachet säger att det här är en privat fråga för oss, men så är det inte. Vi tror inte att vi, för att kunna lyfta bostadsbyggandet i Sverige till den nivå som finns i våra grannländer, kan fortsätta med en politik som lett till att det i Sverige har byggts ungefär hälften så mycket per invånare som det har byggts i Danmark, Norge och Finland.
Därför måste vi hitta vägar så att människors efterfrågan på bostäder också kan kanaliseras till ett ökat byggande. Då har subventionspolitiken inte varit någon väg till framgång. Det vi nu ser är en avmattning - ja. Den beror på, som vi har sagt, höjda räntor och på en osäkerhet kring förhållandena på bostadsfinansieringsmarknaden.
Det går inte att lösa med ökade subventioner, utan det handlar om långsiktigt stabila villkor. Där hoppas vi på att, gärna tillsammans med Socialdemokraterna, kunna hitta vägar framåt till en social bostadspolitik som gör att också de som har små resurser kan hitta en bra bostad att bo i.
Mats Odell (KD):
Eva Sonidsson har frågat mig om dels hur rätten till bostad tryggas, dels varför målsättningen att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga priser tas bort samt när målen om långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader har uppnåtts. Regeringen tar regeringsformen på yttersta allvar. Att vi på något sätt skulle undandra oss ansvaret för att trygga rätten till bostad är ett grundlöst påstående.
Tvärtom är det nu som förutsättningar skapas för att bryta den negativa utveckling som varit under det långvariga socialdemokratiska regeringsinnehavet. Marknaden, som Eva Sonidsson verkar misstro så, är i själva verket central för bostadsproduktionen, och det är statens uppgift att skapa goda långsiktiga marknadsvillkor så att bostadsbyggandet därmed kan baseras på konsumenternas efterfrågan.
Vi har infört, och vi avser att införa, flera åtgärder för att stärka konsumenterna. Samtidigt ansvarar kommunerna för att skapa förutsättningar för alla kommuninvånare att leva i goda bostäder. Interpellanten undrar vidare varför regeringen föreslår att målsättningen att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga kostnader tas bort.
Här vill jag passa på att säga att Eva Sonidssons påstående, att regeringens förslag till nytt mål skulle inskränka sig till väl fungerande bostadsmarknader, inte riktigt stämmer. Regeringens förslag enligt budgetpropositionen för 2008 är "långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven".
I motsats till den tidigare regeringen utgår alltså regeringen i sin politik från den enskilda människans behov och efterfrågan och från individernas fria vilja och val. Jag kan tillägga att Sveriges Byggindustrier anser att regeringens förslag om ett nytt bostadspolitiskt mål är en "tydlig och glädjande markering med ett mål för bostadsfrågor där konsumenternas efterfrågan sätts i centrum".
Eva Sonidsson har även frågat när regeringens föreslagna mål om väl fungerande bostadsmarknader har uppnåtts. Att ett år efter regeringsskiftet tro sig snabbt kunna komma till rätta med alla de missförhållanden som skapats på bostadsmarknaden under långvarigt socialdemokratiskt styre vore väl optimistiskt. Den förra regeringen lämnade efter sig en bostadsmarknad som kännetecknades av utanförskap, handel med svartkontrakt, lågt bostadsbyggande och bostadsbrist.
Under perioden 2002-2006 ökade exempelvis bostadskön i Stockholm med 100 000 personer. Under samma period ökade antalet kommuner med bostadsbrist från 61 kommuner till inte mindre än 122 kommuner enligt Boverket. I dessa kommuner bor inte mindre än ungefär 60 procent av Sveriges befolkning. I Sverige byggs det ungefär tre bostäder varje år per tusen invånare medan det i länder som Norge och Finland byggs ungefär sex bostäder per tusen invånare.
Bostadsbyggandet i Sverige har, trots den tidigare regeringens subventioner, legat på låga nivåer internationellt sett. Regeringen har nu påbörjat arbetet med att bringa reda i den situation som den förra regeringens havererade bostadspolitik skapade.
Mats Odell (KD):
Eva Sonidsson frågar mig varför vi tar bort målet att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Jag ska läsa upp de mål vi har. De är delade i två eftersom det rör två departement. Det ena är mitt område som gäller bostadsfrågor och det andra är samhällsbyggande, det vill säga hos Andreas Carlgren på Miljödepartementet.
Målet för bostadsfrågor är långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. Målet för samhällsbyggande är en ändamålsenlig samhällsplanering och ett hållbart samhällsbyggande som ger alla människor en från social synpunkt god livsmiljö, där en långsiktigt god hushållning med mark, vatten, naturresurser och energi samt ekonomisk tillväxt och utveckling främjas. Herr talman!
Jag tror att om människor skulle få bostäder utifrån hur målen formuleras - mer eller mindre poetiskt - vore saken enkel. Nu är det inte så att målen har lett till att alla människor har fått förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader.
Jag nämnde i min inledning att under den period som målet har gällt har bostadsbristen spridit sig från 61 till 122 kommuner. Hur kommer det sig, Eva Sonidsson, trots att ni har haft så goda målsättningar, att bostadskön i Stockholm har ökat med 100 000 personer sedan 2002?
Sanningen är naturligtvis att vi kan vara eniga om målen, men det är betydligt större bekymmer att hitta vägar till att nå målen. Ni har i tolv år prövat era mål och era vägar. Det har lett till de resultat som jag just har nämnt här. Vid en jämförelse med våra nära grannar i Norden har det byggts hälften så mycket i Sverige.
Jag undrar om Eva Sonidsson verkligen tycker att det är en metod som vi ska återgå till om vi ska försöka få en kraftig ökning av bostadsbyggandet.
Man kan naturligtvis alltid fråga sig - vi har haft den debatten nyligen - om det som ni erbjuder i er motion, 250 miljoner kronor, är en ny subvention till de byggföretag som gör miljardvinster och som inte får tag på arbetskraft, är rätt metod. Jag lyssnar gärna på Eva Sonidssons utlåtande om det.
Mats Odell (KD):
Jag tror att Eva Sonidsson skulle behöva se sig om lite grann. Låt oss ta exemplet Åtvidabergs kommun. Där har den socialdemokratiska kommunledningen fattat alla nödvändiga beslut för att sälja hela det allmännyttiga bostadsbeståndet till långsiktiga privata fastighetsförvaltare för att därmed få loss pengar till andra angelägna investeringar för välfärdsutvecklingen i Åtvidaberg.
Det skulle vara intressant att höra vad Eva Sonidsson säger om det. Vi står här lite grann med facit i hand. I tolv års tid har Eva Sonidssons partis recept för bostadspolitik prövats. Det är vad som har lett fram till den situation som vi har i dag. Nu har vi slagit in på en ny väg.
Låt oss när det har gått lite längre tid diskutera vad som har varit det bästa för att utveckla bostadsmarknaden och se till att fler människor får möjlighet att hitta en bostad.
Jag vill gärna säga att jag tror att det som Eva Sonidsson här ser som negativt i de flesta kommuner, oavsett om de är styrda av alliansmajoriteter eller av socialdemokratiskt dominerade majoriteter, uppfattas som positivt, nämligen borttagandet av stopplagen.
Det vi har gjort är att vi flyttat beslutsmakten från Stockholm till den kommun där Eva Sonidsson bor. Jag vet inte var det är någonstans. Vi låter dem som era medborgare har valt till sina lokala politiker tillsammans med lokala hyresgäster bestämma över det. Det kallar vi för att slå vakt om det kommunala självstyret.
Jag kan inte förstå att det skulle vara en fördel för någon att det ska styras av centralpolitiker från Stockholm utom för just de politikerna.
Mats Odell (KD):
Jag vet inte vad Eva Sonidsson har för uppfattningar om fungerande marknader. Vi kan ta marknaden för livsmedel, marknaden för bilar eller någonting annat. En ganska vanlig uppfattning är att om det råder brist på någonting går priserna upp. Om det finns god tillgång håller det nere priserna. Vi har under de senaste dagarna sett diskussioner om livsmedelspriserna.
Vi har flera som efterfrågar produkter som det tidigare har varit överskott på, och då stiger mjölk- och ostpriserna också i Sverige. Den här mekanismen gäller också på bostadsmarknaden. Problemet för Eva Sonidsson är att hon representerar ett parti som har fört en politik som har lett till att det har byggts hälften så mycket i Sverige som i Danmark, Finland och Norge.
Om vi nu värnar om svaga grupper måste vi se till att vi inte har en bostadsbrist generellt sett i Sverige utan att det finns en god tillgång på bostäder. Det gör att priserna också generellt sett hålls nere med omsättning i bostadsbeståndet. Alla människor ska kunna få trygga och bra bostäder att leva sina liv i. Det tror jag att Eva Sonidsson och jag är helt överens om.
Mats Odell (KD):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att dels förtydliga motiven bakom att bevilja Schenström avgångsvederlag, dels förklara hur beslutet i formell mening stämmer överens med gällande regelverk. Bakgrunden till Ulrica Schenströms avgång var att statsministern inte längre hade förtroende för henne som sin statssekreterare. Statsministern redovisade i samband med statsministerns frågestund torsdagen den 2 november 2007 sina bevekelsegrunder för detta här i riksdagens kammare.
Av den så kallade statssekreteraröverenskommelsen framgår att statssekreterare som utan samband med regeringsskiften entledigas utan att de själva begärt det är berättigade till förmåner enligt överenskommelsen. För statssekreterare som avgår på egen begäran, utan att statsrådet avgår, tillämpas däremot inte överenskommelsen. Statssekreterare som lämnar sin anställning begär regelmässigt skriftligt att bli entledigade.
Detta är en formsak och har i sig ingen betydelse i frågan om personen därmed har rätt till avgångsvederlag eller ej. Det som avgör huruvida ett avgångsvederlag ska beviljas eller ej är motivet till varför personen slutar. Ulrica Schenström lämnade in sin begäran om entledigande efter det att statsministern för henne klargjort att han inte längre hade förtroende för hennes förmåga att verka som hans statssekreterare. Initiativet till hennes entledigande har därmed inte tagits av henne själv.
Därför har regeringen genom tillämpning av den så kallade statssekreteraröverenskommelsen fattat beslut om att hon är berättigad till avgångsvederlaget.