Ali Esbati (V):
Det är en både viktig och mycket märklig debatt som vi har i dag. Den är viktig, eftersom frågorna berör ekonomiska värden på över 600 miljarder kronor per år.
Konflikten i dag har handlat om något mycket centralt: Ska det offentliga, alltså våra demokratiska företrädare, hjälpa eller stjälpa anständiga arbetsvillkor och upprätthållandet av den svenska modellen när man för vår räkning inbjuder företag att i konkurrens leverera varor och tjänster?
Debatten är samtidigt mycket märklig, eftersom agerandet och argumentationen från de fem högerpartierna i dag kring denna proposition har varit och är så hattig och ansvarslös, och ibland nästan bisarr. Låt mig börja med Sverigedemokraterna, eftersom de uppvisar ett särskilt märkligt agerande här.
På den specialiserade upphandlingssajten Inkopsradet.se kan man hitta en artikel med rubriken "Starkt stöd i riksdagen för nya krav". Här konstateras det att regeringen jobbar med frågan. En företrädare för Vänsterpartiet - det råkar vara jag - och en företrädare för Sverigedemokraterna - Sven-Olof Sällström, som inte är här i dag - intervjuas. Där kan man läsa följande.
Krav på kollektivavtal i offentliga upphandlingar överensstämmer med vår politik, säger Sven-Olof Sällström, riksdagsledamot för Sverigedemokraterna och arbetsmarknadspolitisk talesperson. Det har vi drivit i flera år. Sven-Olof Sällström säger faktiskt att han vill gå ännu längre. Han säger: Generellt anser vi att obligatorium borde gälla kollektivavtalsnivå fullt ut. Men han konstaterar att det kanske inte är praktiskt möjligt i dag.
Enligt denna artikel säger Sverigedemokraterna dessutom att man helst inte ska säga att skall-kraven ska ställas när det är behövligt, som det nu står i propositionen, utan alltid. Artikeln är daterad den 24 februari 2016. Det är den ståndpunkt som Sällström och hans partikamrater i flera år hade påstått vara SD:s politik.
Det hade partiledaren Åkesson stått och sagt i partiledardebatter, i och för sig antagligen utan att riktigt veta eller bry sig så mycket om vad han talade om. Det brukar vara så för SD när man kommer utanför expertområdet med hets och repression. Men så var det ändå. På detta sätt har man salufört sig gentemot arbetande människor i det här landet. Sedan har Sverigedemokraterna ändrat sig - inte modererat sig, inte nyanserat sig och inte mötts av någon ny utveckling i verkligheten heller.
Om det är någonting som har hänt senare är det att fler exempel på orimliga arbetsvillkor i upphandlad verksamhet har kommit till ytan. Nej, i stället har Sverigedemokraterna svängt på en femöring, eftersom de är så ohyggligt desperata att få visa sig duktigast i klassen inför penningstinna kapitalkrafter och eftersom de sätter sina maktambitioner i det politiska spelet före varje enskilt politiskt ställningstagande och före varje sakargument.
Man kan bara läsa partiets motion med anledning av denna proposition. Nu låter Sverigedemokraterna i stället som ett gäng puerila och nyfrälsta ungmoderater, som dessutom blivit lite runda under fötterna, gissningsvis av den goda konjak som de mer ideologiskt hårdföra arbetsgivarlobbyisterna generöst har låtit bjuda på.
Jag hoppas verkligen att fler, inte minst de människor som arbetar och sliter fackligt i det här landet, tar del av den SD-motionen. Där skriver Sverigedemokraterna: "Däremot finns gott om exempel på hur just mindre företag och deras anställda trakasserats av de större fackklubbarna."
De skriver också: "Det finns vidare ingen evidens för att företag som saknar kollektivavtal skulle erbjuda sämre villkor än kollektivavtalsanslutna företag." Det är i och för sig inte helt klart vad de här snurriga påståendena ens har att göra med detta lagförslag. Men tydligen är hatet mot fackföreningar och kollektivavtal så starkt hos Sverigedemokraterna att de till och med får feeling och föreslår att hela lagförslaget på närmare 1 500 sidor ska slängas rakt av. Det är faktiskt det som yrkas i motionen.
Sedan har de läst den borgerliga motionen och anslutit sig till den i stället. Nu föreslår Sverigedemokraterna avslag på sin egen motion och har i stället snickrat ihop en linje tillsammans med de tidigare regeringspartierna. Det är en linje som innebär att de "bara" ska yrka avslag på det politiskt mest brännbara här, alltså allt som handlar om sociala och arbetsrättsliga krav. Då kan vi titta lite närmare på detta, alltså det som har fått en majoritet i utskottet tack vare alliansen mellan Alliansen och Sverigedemokraterna.
Genom att föreslå strykningar vill dessa fem partier hindra att offentlig upphandling ska användas för att stärka sjysta konkurrensvillkor och arbetsförhållanden och inte motsatsen, alltså förhindra social dumpning och premiering av skumrask. Exemplet med färdtjänst i Stockholms läns landsting har tagits upp i den här debatten. En moderat ledamot frågade här: Vem är det som ansvarar för dessa upphandlingar?
Det är högeralliansen i Stockholms läns landsting. Låt oss komma ihåg vad den ansvarige moderatpolitikern svarade när han konfronterades med uppgifter om att chaufförer hade kört 180 timmar i månaden och ändå tvingades söka försörjningsstöd. Han sa: Det är inte min uppgift att uttala mig om hur våra entreprenörer bedriver sin verksamhet så länge de levererar det vi har ställt krav på att de ska leverera.
Det är den typen av orimliga villkor och den typen av fega undanflykter som högerpartierna vill slå vakt om när de yrkar avslag på propositionen i dessa delar. Dessutom bidrar detta till ytterligare juridisk osäkerhet och förvirring ute i verkligheten.
Samme stockholmske moderatpolitiker säger till exempel så här angående detta med att följa de nivåer som sätts av branschens kollektivavtal - avtal man alltså inte förhåller sig till i dag: "Där är juristerna i Sverige väldigt tydliga med att det juridiska läget är väldigt oklart." Det är just den typen av förvirring som högerpartierna vill slå vakt om när de avslår propositionen i de delarna.
De är också så måna om att göra detta att de till och med väljer att utsätta Sverige för risken att få böter från EU för att vi inte implementerar det som har varit ett av syftena med de nya direktiven. Den generellt sett marknadsfundamentalistiska kommissionen kan alltså komma att kritisera Sverige för att vi inte ser till att hyfsa till vår marknad vid upphandlingar. Så extremt uppför man sig på den kanten.
Den här ansvarslösa femklövern har också den goda smaken att be regeringen att återkomma "om den finner att den lagstiftning som riksdagen antar skulle behöva kompletteras i något avseende för att fullt ut genomföra de bakomliggande EU-direktiven". Detta hade varit ganska lustigt om det inte var väldigt tragiskt för svenska arbetare och för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Herr talman!
Det vi ser från högerhåll är ett bittert förakt för den svenska arbetsmarknadsmodellen, där ett grundläggande element ju är att kollektivavtalet anger vad det är för nivåer för löner och andra villkor som ska gälla inom olika branscher i Sverige. För vad ska man annars basera normerna på? Vi har ju ingen lagstiftning om löner.
Om man nu ska hitta en rimlig nivå som det gäller att hålla sig till är det ju kollektivavtalen som gäller, och de täcker in de allra flesta svenska arbetsplatser och de allra flesta arbetare i dag. Vad ska alltså finnas i stället?
Det är utifrån detta förakt man nu passar på att undergräva det nödvändiga arbete som har gjorts för att försöka förbättra och modernisera lagarna om offentlig upphandling på det området. Vår kamrat från Centerpartiet tyckte att det blev en obehaglig debatt av detta. Ja, så blir det ju - det blir ganska obehagligt om man tar ställning för lönedumpning.
Det är det som är obehaget, och det kommer inte framför allt att bäras i denna kammare. I den här debatten har man gjort många försök att blanda bort korten, och jag förstår varför. Det finns nämligen ett väldigt brett folkligt stöd för att skattemedel inte ska användas kravlöst och på ett sådant sätt att den svenska modellen undergrävs.
TCO visade i en rapport tidigare i år att till och med 80 procent av moderatväljarna tycker att det är mycket dåligt eller ganska dåligt att företag kan vinna offentliga upphandlingar genom att dumpa löner och arbetsvillkor. Så ser läget ut. Vänsterpartiets arbete för sjysta villkor på arbetsmarknaden kommer inte att avslutas, oavsett hur omröstningen i riksdagen i dag slutar. Det kommer att fortsätta i såväl debatter som ute i kommuner och landsting.
Med sina ställningstaganden i dagens debatt har dock Moderaterna, Sverigedemokraterna, Centerpartiet, Liberalerna och Kristdemokraterna visat att de är beredda att gå väldigt långt för att underlätta för social dumpning och oseriösa aktörer. Det hoppas jag att många i Sverige uppmärksammar och lägger på minnet.