Mats Berglund (MP):
Vårt gemensamma kulturarv tillhör oss alla och ska vara fritt och tillgängligt för alla. Det är en grundläggande utgångspunkt i diskussionen om fri entré. Statliga museer och andra offentliga kulturarvsinstitutioner ska vara tillgängliga för så många som möjligt. Där det är möjligt bör kulturarvsinstitutionerna ta bort avgifter, öppna upp sig, aktivt söka fler och nya besöksgrupper och besökare.
Jag och Miljöpartiet välkomnar den granskning som Riksrevisionen har gjort och som pekar på vissa brister i den reform som MP-S-regeringen genomförde förra mandatperioden med fri entré till 18 statliga museer. Regeringen har på ett mycket bra sätt svarat att åtgärder kommer att vidtas eller redan har vidtagits mot dessa brister.
Men det granskningen framför allt visar är att fri entré-reformen har varit och fortfarande är en stor succé. Kulturarvet är nu i betydligt högre grad fritt och tillgängligt för fler. Antalet besökare och besök ökade direkt med runt 50 procent när reformen genomfördes, och den ökningen har stått sig.
Mycket talar också för att fler grupper nås, även om det inte med säkerhet kunde fastställas i Riksrevisionens rapport. Det senare har varit ett frågetecken. Myndigheten för kulturanalys har inte tydligt kunnat säga att reformen har nått ut till nya besökare eller till hela landet. Men i de intervjuer som Riksrevisionen har gjort framkommer ändå att museerna har sett en tydlig ökning av så kallade oerfarna museibesökare.
Museerna säger också att det är lite mer liv och rörelse nu och att besökarna beter sig lite annorlunda mot vad de gjorde tidigare. Flera museer menar också att fri entré-reformen har gjort det lättare att nå ut till andra delar av landet.
Man behöver inte styra alla besökare in genom museets ytterdörr och entrékassa utan kan möta besökare där de befinner sig. Det handlar om turnéer i landet, digitala satsningar, uppsökande verksamhet, skolbesök, föreläsningar eller, som nämns i rapporten, till exempel Världskulturmuseets popup-utställning som turnerat i Västsverige. Fru talman!
Riksrevisionens rapport tar också upp finansieringen. Det är ett övergripande problem för hela kultursektorn att den generellt är underfinansierad gentemot andra sektorer. Kulturen skulle helt enkelt må bra av att det offentliga satsade mer. Här vill jag ändå påpeka att under den tid som vi har haft gröna kulturministrar har det offentliga stödet till kulturen ökat kraftigt.
Vi skulle till och med kunna tala om en återkomst av kulturpolitiken efter många år av borgerlig passivitet. Vad gäller fri entré-reformen framkommer det tydligt i Riksrevisionens granskning att den var grundligt förberedd. Den var fullt finansierad genom de 80 miljoner kronor som tillfördes, och det rådde en stor samsyn mellan de olika museihuvudmännen kring fördelningen av resurserna.
En fördel som flera av museerna framför med en finansierad fri entré är att ekonomin blir mer förutsägbar. Det blir helt enkelt lättare att planera verksamheten och verksamhetsåret när man vet hur intäktssidan ser ut. Man kan i lugn och ro planera utställningar, evenemang och särskilda satsningar av olika slag. På baksidan av det myntet finns en nackdel som framhålls i samma stycke: museerna har svårt att själva påverka intäkterna.
Något som inte står i rapporten är att det faktiskt kan ses som en folkbildningsmässig, konstnärlig eller kanske mer vetenskaplig fördel att man inte tvingas ta hänsyn till den ekonomiska intäktssidan när man planerar exempelvis en utställning eller en programverksamhet som täcks av kompensationen.
Det är i stället den konstnärliga verkshöjden eller relevansen för kulturarvet eller för folkbildningen som blir avgörande - inte ekonomin. En effekt kan då vara högre kvalitet i verksamheten. När granskningen gjordes hade kompensationen legat still på 80 miljoner kronor per år, men sedan dess har regeringen som bekant tillfört ytterligare 10 miljoner kronor.
Summan ligger på 90 miljoner kronor för 2020. Det ska också sägas att Nationalmuseum har fått särskilda extrapengar för att klara det enorma publiktryck som kom efter nyöppningen. Det är ju inte säkert att det bara har med fri entré att göra, utan det är snarare så att de har haft en verksamhet och en utställning som har blivit väldigt populära. Fru talman!
Om man ska säga något om de reservationer som finns i betänkandet från två partier, Moderaterna och Sverigedemokraterna, och vad de anför där kan man säga att båda uttrycker oro för att reformen riskerar att ensidigt gynna storstadsbor, som det står i den ena reservationen, eller specifikt vuxna innerstadsbor i Stockholm och turister, som det står i den andra. Reformen innebär fri entré på 18 museer, varav flertalet har sina utställningslokaler i Stockholm.
Men fem av museerna - om jag har räknat rätt - ligger på andra orter, till exempel Karlskrona, Linköping och lilla Håbo kommun i Uppland, där Skoklosters slottsmuseum ligger. Men de finns också i Göteborg och Malmö. Men det är ju så att många av de statliga museerna, precis som andra kulturinstitutioner, ligger i Stockholm. Det faktum att vi har kulturinstitutioner i Stockholm kan dock aldrig vara ett argument för att minska kulturbudgeten eller att strunta i satsningar.
Regeringen satsar brett på kultur i hela landet. Vi har regional kultur och kommunal kultur. Den rödgröna regeringen har konsekvent stöttat kommuner och regioner i deras kultursatsningar. Ungefär hälften - kanske lite fler - av länsmuseerna har fri entré i dag.
I min egen valkrets som också är min hemkommun, och som råkar vara just Stockholms stad, var Miljöpartiet drivande när vi införde fri entré på våra två kommunala museer, Stadsmuseet och Medeltidsmuseet. Välkomna dit, måste jag också säga, för det är fantastiska museer! Bakgrunden var naturligtvis värnandet av det gemensamma kulturarvet.
Miljöpartiet har också säkerställt att vi har kvar fri entré på de två kommunalt drivna museerna nu när vi har gått in i den grönblå koalition som styr Stockholm sedan valet 2018. Utan Miljöpartiet hade det inte varit så. Fru talman! Jag är gärna med och driver på för att vi med statliga medel ska öppna upp för fri entré på fler museer.
Det gäller både statliga museer och stiftelsemuseer men också länsmuseer och kommunala museer, och för all del också privata eller föreningsdrivna museer, om det är möjligt. Det handlar om kulturarvet. Det tillhör oss alla och ska vara fritt och tillgängligt för alla. Det handlar om kultur, bildning och demokrati. Med fri entré minskar vi trösklarna för fler besökare och för nya grupper av besökare.
Med fri entré talar vi också om att kulturarvet faktiskt tillhör oss alla, ägs av oss alla, gemensamt. Det är också en viktig pedagogisk vinst. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.