KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Lars Johansson frågar om jag är tveksam. Nej, jag är inte det. Jag tror att jag skulle kunna räkna upp väldigt många utredningar under Socialdemokraternas tid som har fått förlängd tid. Det är verkligen inte sällsynt. Det händer väldigt ofta. Det tror jag att Lars Johansson kan instämma i. Vi kan se efter hur många utredningar det är som har fått förlängd tid.
Man skriver direktiv, och sedan när utredaren eller utredningen börjar borra i materia kan de stöta på viss patrull när det gäller att få fram rätt information, bemanna sina kanslier och så vidare. Min och regeringens avsikt är inte att göra något hastverk av det här. Utredaren har framfört önskemål om en förlängning, och det har vi all anledning att tillmötesgå.
Sedan skymtar jag även hos Lars Johansson nästan en iver att den här utredningen kommer fram så att vi får en sådan här trafikförsäkring.
Eller missförstår jag Lars Johanssons ambition och Socialdemokraternas inställning när det gäller att låta trafikanterna bära en större del av sina egna kostnader eftersom detta belastar de personer som har ett gott trafikvett? Trafiksäkerhet ska löna sig. Därmed genererar vi också resurser till ett trafiksäkert beteende.
Jag har inte helt klart för mig om även Socialdemokraterna har diskuterat de här frågorna. Nu pågår en utredning, och utredaren har begärt att få en förlängning. Jag ser inget märkvärdigt med det. Vad skatteutskottet och trafikutskottet har diskuterat kan jag inte beröra eftersom jag svarar för socialförsäkringsfrågorna.
Detta ligger på mig eftersom det handlar om ganska mycket pengar som ska överföras för rehabiliteringen. Det är av den anledningen som denna utredning ligger på mitt bord. När det gäller Lars Elindersons fråga om en individuell försäkring kan man säga att det på sätt och vis är det eftersom man säger att trafiksäkerhet ska löna sig.
Grupper som man bedömer har låg risk för att orsaka trafikskador och skada sig själv ligger lägre när det gäller premier. På sätt och vis har vi redan de tankarna. Jag tror visst att utredaren också kommer att fundera på de här frågorna.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Vi avslutar med en sjukvårdsdebatt, och den tar jag gärna. Jag vill säga att det inte finns någon i den här kammaren som inte håller med mig när jag säger att vi ska ha skattefinansierad, allmän sjukvård som är tillgänglig för alla efter vars och ens behov. Det är prioritering nummer ett, och det finns ingen i denna kammare som säger emot det.
Om vi däremot har en annan utförare som på riksdagens eller landstingets uppdrag, genom skattefinansiering och utifrån kontroll, kan utföra sjukvård, som exempelvis Sankt Göran i Stockholm som jag inte tror att heller Lars Johansson vill lägga ned, och kanske på ett bra sätt kan hjälpa folk som behöver stöd och hjälp har jag ingenting emot det. Men den ska vara skattefinansierad, och den ska vara allmänt utformad efter vars och ens behov.
Det brukar vara så att om jag som invånare i Sverige är sjuk vill jag ha hjälp. Vem som är huvudmannen är jag inte lika intresserad av. Jag vill ha stöd och hjälp, och jag vill att det ska gå fort att bli frisk och komma på benen. Dessutom ska jag veta att sjukvården är skattefinansierad.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Regeringen har för vana att utreda, sedan remissbehandla och sedan ta ställning till ett konkret förslag. Men självklart är ambitionen med en utredning och med de direktiv som skrivs att det ska bli en förändring av trafikförsäkringen. Att forcera mot utredarens vilja tycker jag skulle vara anmärkningsvärt.
Men självklart står behovet kvar att överföra sjukpenning och rehabilitering på en privat försäkring som ändå är obligatorisk. Vi är övertygade om att trafiksäkerheten kommer att öka, att vi får en förbättrad rehabilitering och att skadekostnaden går ned. Vi ser sådana exempel bland annat i Finland som har haft det här systemet sedan 1950.
Nu tycker de att det är så väldigt bra att man 2005 har gått över till att också ta kostnaden för sjukvård. Jag vill påminna om att när det gäller satsningar på rehabilitering har denna regering i budgeten för i år satsat 3,4 miljarder kronor på just rehabilitering.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Den kvinnan eller de som har drabbats av whiplashskador skulle säkert ha varit behjälpta av att ha fått bra hjälp med trafiksäkerheten, bra forskning kring stolar, nackskydd och så vidare, som jag vet att många trafikförsäkringsbolag lägger ned mycket tid och kraft på. Det är precis det som händer.
Genom att föra över och koppla ihop trafiksäkerheten med personskador som är kopplade till detta kan vi få ett mycket bättre och snabbare omhändertagande. Whiplashkommissionen konstaterar i sin slutrapport från 2005 att mer än 30 000 personer anmäler nackbesvär efter trafikolyckor.
Det är en mycket olycklig utveckling vi ser där antalet skadade i trafiken har ökat markant under de senaste åren. Jag finner det inte orimligt att säga att trafiken och trafikskador får stå för en större andel av kostnaderna som skattebetalarna och också försäkringsbolagen har för de skador som uppstår.
När det gäller dessa kvinnor har deras bilar blivit omhändertagna mycket snabbt och kommit på hjul igen. Men personerna som har en whiplashskada har fått stå i kö i sjukvården och har inte blivit hjälpta. De 30 000 med whiplashskador 2005 hade säkert tyckt att det hade varit bra att få god hjälp i tid, men de har inte fått så god hjälp som deras bilar har fått.
Det är därför regeringen satsar 3,4 miljarder kronor, inte minst på smärtor i rörelseapparaten och speciellt när det gäller kvinnor.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Där fick vi äntligen höra från Johan Löfstrand vad meningen med interpellationen var, nämligen att misskreditera de privata trafikförsäkringsbolagen. Han tror att bolagen kommer att sortera bort. Han nickar. Jag har inte den uppfattningen. Vi kan titta på alla whiplashskadade kvinnor som inte har fått hjälp i den offentliga sektorn.
Jag vet att det är de privata försäkringsbolagens absoluta uppfattning att ge hjälp och stöd i tid, vilket många av de kvinnor som i dag går med svåra smärtor och skador inte har fått. Var finns kritiken mot den uteblivna hjälpen till dessa kvinnor som nu går förtidspensionerade?
Ni skickade ut 140 personer i förtidspension om dagen i tio år med 64 procent i ersättning, utan rehabilitering och utan arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att det var ett sakligt skäl till uppsägning. Där finns många av dessa kvinnor. Det är självklart regeringens uppfattning att vi ska ha ett bra system, men gott trafikvett ska också löna sig. Där är vi helt överens, Johan Löfstrand. Kommer utredningen, frågade Johan Löfstrand.
Den är redan på gång, så det var nog en felsägning. Syftet med den och skattepengarna var naturligtvis att ersätta för de gamla skador som redan har uppkommit. Annars skulle det ha blivit orättvist. Nya försäkringsbolag kunde starta den dag den nya försäkringen tog vid och få en guldgruva.
Vi ville inte att det skulle uppkomma, utan vi ville ersätta också de gamla bolagen och ge dem en kompensation för de åtaganden de har på grund av gamla skador så att de skulle kunna ge också gamla skadade den rehabilitering de inte fått förut. Den 15 juni 2009 kommer utredningen. Den ska remissbehandlas. Det är denna regerings uppfattning att vi inte föregår en utredning.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Gunvor G Ericson har ställt ett antal frågor till mig om framför allt våldsutsatta kvinnors rätt till sjukpenning och tar i sin interpellation bland annat upp en skrivelse från Motala kvinnojour i vilken det påtalas allvarliga brister i misshandlade kvinnors möjlighet till sjukskrivning.
Vad gäller rätten till sjukpenning för kvinnor som har utsatts för våld av sina män kan jag först konstatera att de svenska socialförsäkringssystemen är generella och obligatoriska och att välfärdssystemen omfattar alla.
Försäkringskassan ansvarar för att den bedömning som sker av den enskildes rätt till sjukpenning i samband med sjukdom som sätter ned arbetsförmågan följer den lagstiftning som finns, i detta fall lagen om allmän försäkring. I lagen står angivet att ersättning från den allmänna försäkringen ska utges vid sjukdom som sätter ned arbetsförmågan.
När det gäller rätten till sjukpenning görs det en bedömning av arbetsförmågan i det enskilda ärendet. Det görs således vid Försäkringskassan en individuell prövning av rätten till sjukpenning i varje enskilt ärende för att säkerställa att alla enskilda blir lika och korrekt behandlade.
Jag utgår ifrån att Försäkringskassans beslut grundar sig på en professionell handläggning.
Jag vill även informera Gunvor G Ericson om att regeringen nyligen har gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av begreppen sjukdom och arbetsförmåga samt en enhetlig bedömning av arbetsförmåga, bland annat eftersom dessa begrepp är mycket centrala inom framför allt sjukförsäkringssystemet.
Som Gunvor G Ericson anger i sin interpellation har regeringen i november 2007 beslutat om en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, och stora satsningar för att stoppa detta våld har gjorts, bland annat ökat skydd till de våldsutsatta.
Regeringen har vidare i budgetpropositionen för 2008 presenterat ett samlat åtgärdspaket för att skapa fler vägar tillbaka till arbete. I åtgärdspaketet ingår bland annat satsningar på en rehabiliteringsgaranti och en utvecklad företagshälsovård.
Som ett led i detta åtgärdspaket har regeringen presenterat förslag till en förändrad sjukskrivningsprocess med preciserade tidsgränser för de olika momenten vid prövningen av arbetsförmågan och med en tydligare utgångspunkt i individens förmåga och behov.
Det är regeringens uppfattning att de samlade satsningarna kommer att leda till ett mer effektivt stöd till kvinnor, och regeringen ser därmed arbetet med att minska ohälsan som en viktig del i arbetet med att uppnå målet för jämställdhetspolitiken.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Först ska jag säga att jag inser och förstår att det är en mycket besvärlig situation för väldigt många. Jag vill klargöra det med en gång. Det är en situation som vi önskar att ingen skulle behöva befinna sig i. Samtidigt vet jag att många organisationer gör ett fantastiskt arbete för att stödja och hjälpa kvinnor.
Det gäller även kvinnor med barn, där barnen blivit offer och fått ta del av våldet, eller åtminstone bevittnat våld. Låt mig ge ytterligare några svar. Regeringen har gett Socialstyrelsen i uppdrag att titta på riktlinjer för ohälsa, diagnoser och olika situationer.
Ett 80-talet diagnoser har presenterats och ligger nu så att säga på läkarnas bord som stöd och hjälp för sjukskrivningar. Det fattades två diagnoser, och det var lättare psykisk ohälsa och smärtor och diffusa smärtsymtom. Jag vet att man har diskuterat de här diagnoserna mycket.
Utredningen har också här fått förlängd tid. Men under maj månad kommer Socialstyrelsen nu förhoppningsvis att presentera de diagnoser som är kvar och som jag tror till viss del kan röra de här kvinnorna. Det handlar just om lättare psykisk ohälsa, ångest och smärtor. Låt oss därför se någon vecka eller två framåt när Socialstyrelsen kan presentera riktlinjerna.
Det är viktigt att vi inte får en aggressiv diskussion mellan professionen, läkarna, hälso- och sjukvården och Försäkringskassan utan att man är samstämd och enig i utformningen av riktlinjerna. Då får vi inte heller diskussioner på samma sätt mellan den sjukskrivande läkaren och Försäkringskassan, som man kanske tror överprövar.
Därför är det väldigt viktigt att riktlinjerna kommer även på det här området och att Försäkringskassan, Socialstyrelsen och läkarna är överens om detta. En fråga som vi också har diskuterat i dag är vad arbetsförmåga är. Jag tror att vi är överens om att vi ska prata om det snarare än om diagnos, för det är så individuellt.
Om vi nu ska hålla fast vid individen, hur man mår i den situation man befinner sig i, är det olika - varje människa är unik. Därför har jag tillsatt en utredning som ska titta på vad arbetsförmåga är. Ibland kan jag ha uppfattningen att vi säger det utan att veta riktigt vad vi menar med detta. Arbetsförmågeutredningen kommer att presentera sin första del i juni och slutredovisningen om ett år.
När det gäller bedömningen av arbetsförmåga, metoder och hur vi ska titta på detta kan det också vara ett starkt och stort led i detta arbete. När det gäller Försäkringskassans kunskap och så vidare är ju Försäkringskassan en myndighet med stor professionalitet - det är vi överens om - och som har ansvaret att ta till sig och söka den kunskap som man behöver för att göra ett bra och viktigt arbete.
Vi har också försäkringsläkarna, som nu går in i en helt ny roll, att snarare vara rådgivare och överbrygga mellan hälso- och sjukvården och Försäkringskassan på ett annat sätt.
När det gäller riktlinjer och beslutsstöd, arbetsförmågebedömningen och Försäkringskassans ansvar att tillägna sig sådan kunskap att man kan använda den på ett riktigt sätt tror jag att jag har gett några fler svar på Gunvor G Ericsons interpellation.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag kan börja med att konstatera att för att man ska kunna göra ett professionellt och riktigt arbete fordras det politiska beslut och ökade resurser. Därför ser jag med glädje att min kollega Nyamko Sabuni har lagt fram en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld, förtryck och våld i samkönade relationer.
När jag tittar i handlingsplanen ser jag att det handlar om en satsning på 800 miljoner kronor under tre år för att stärka skyddet för våldsutsatta kvinnor. Det är sammanlagt 56 åtgärder som beskrivs. Det handlar om skärpning i socialtjänstlagen. Det handlar om att tillföra kommuner utvecklingsmedel och att höja ambitionsnivån.
Det handlar om att Socialstyrelsen får i uppdrag att förbättra kunskapsstödet när det gäller arbetet med våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld. Det handlar om att förstärka tillsynen av Socialstyrelsens arbete när det gäller våldsutsatta kvinnor och barn.
Regeringen har gett Institutet för utveckling av metoder i socialt arbete, IMS, i uppdrag att identifiera och kvalitetssäkra bedömningsinstrument som kan användas i socialtjänstens arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld och varit våldsutsatta. Regeringen höjer organisationsanslaget som Socialstyrelsen fördelar till organisationer som arbetar för att motverka våld mot kvinnor.
Det är sammanlagt 56 åtgärder, och detta var några av dem, och det är 800 miljoner kronor under tre år. Jag håller med Gunvor G Ericson om att vi behöver resurser, politiska beslut och en medvetenhet. Jag vet att Försäkringskassan är helt medveten om att man måste se till att ha en ordentlig kunskap för att kunna fatta de rätta besluten.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Försäkringskassan har en skyldighet att ha tillräckliga kunskaper, och om de inte har det och ser det som en brist är det deras skyldighet - jag utgår från att de gör det - att se till att skaffa sig dem. Inte minst kanske denna interpellation väcker sådana tankar och behov. Gunvor G Ericson pekar också på någonting som är viktigt som behandlades tidigare i dag.
När hon tar upp det kan jag inte låta bli att notera att vi ser att många fler kvinnor än män är sjukskrivna, är förtidspensionerade, ställs utan rehabilitering och så vidare. Det är därför vi har infört rehabiliteringskedjan.
Vi har satsat 3,4 miljarder kronor på en förstärkt företagshälsovård för att hitta tidiga signaler, där det är viktigt att också arbetskamrater, fack, arbetsgivare och alla andra signalerar tydligt och tidigt om de ser att någon, i detta fall en kvinna, inte mår bra. Där har vi alla en skyldighet att agera. Det är också vårt ansvar.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jasenko Omanovic har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder så att Försäkringskassan även i framtiden kan erbjuda kvalificerade tjänster till svenska folket i hela landet. Det är oerhört viktigt att Försäkringskassans verksamhet fungerar väl och att medborgarna känner sig trygga i att de får rätt ersättning i rätt tid.
Regeringens ambition är att stärka rättssäkerheten och servicen. Precis som Jasenko Omanovic påpekar genomför Försäkringskassan en omorganisation som påverkar hela myndigheten. Syftet är att servicen till medborgarna ska bli bättre. Handläggningstider ska kortas och kvaliteten i handläggningen ska öka.
När det gäller kontoren runt om i landet pågår omfattande förändringar. Dessa förändringar görs bland annat i syfte att de som har särskilda behov ska få väl förberedda personliga möten på myndighetens lokalkontor eller på annan plats om den försäkrade önskar. Det är ett sätt att även i framtiden kunna erbjuda medborgarna kvalificerade tjänster i hela landet.
Strävan är att kunna erbjuda den för kunden bästa kanalen i varje situation samtidigt som verksamheten är effektiv. Detta sker i hög grad i samverkan med till exempel Skatteverket och Arbetsförmedlingen. Jag följer arbetet nära och vill betona att Försäkringskassan även i framtiden kommer att vara tillgänglig i hela landet.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag blir lite beklämd när jag hör om Jasenko Omanovics bristande förtroende för Försäkringskassans ledning och styrelse.
Det är ändå i denna riksdag man har beslutat om omorganisationen av Försäkringskassan till en självständig myndighet med en styrelse med fullt eget ansvar, och där har inte minst Jasenko Omanovics eget parti varit drivande. Nu hör jag Jasenko Omanovic säga att han inte har förtroende för Försäkringskassans omorganisation och därmed inte heller för dess ledning.
Interpellanten vet mycket väl att organisationen av verksamheten är en sak för styrelsen, dess ordförande och ledning. Eller menar Jasenko Omanovic att jag ska ringa till Försäkringskassan i morgon och ta tag i deras verksamhet och omorganisationen av deras verksamhet?
Är det vad Jasenko Omanovic vill att jag ska göra och därmed frångå riksdagens beslut om att Försäkringskassan är en egen självständig myndighet? Jag beklagar att Jasenko Omanovic inte har förtroende för Försäkringskassans styrelse och dess ledning.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag tar det som Jasenko Omanovic säger om att tejpa igen brevlådor på stort allvar. Jag kommer att gå till botten med detta och ber att få reda på var detta var någonstans. Detta är verkligen en sak för Försäkringskassans ledning att ta itu med, och jag hoppas att det redan är rapporterat så att det liksom inte kommer bakvägen.
Detta kommer jag att ta itu med, och jag kommer att fråga Försäkringskassans generaldirektör hur denna historia har gått till, så att det inte ånyo är en skröna som, märker jag, förekommer för att oroa väldigt många människor i denna debatt. Jag lovar att styra våra myndigheter med riktlinjer och med uppdrag på ett självklart sätt, och vi följer upp dem. Detta görs redan.
När det gäller organisationsförändringen säger vi: Öka kvaliteten! Öka tillgängligheten! Ha ett bra bemötande! Ha kortare handläggningstider! Sedan är det upp till Försäkringskassan att åtgärda detta, och jag har förtroende för att Försäkringskassan och dess personal också kommer att göra det. Men att gå in och styra i detaljer tror jag varken att Jasenko Omanovic eller jag skulle vara bra på.
Jasenko Omanovic skakar på huvudet. Detta gör att vi lämnar över till exempel till Försäkringskassans generaldirektör och dess styrelse att åtgärda det vi säger att vi vill. Jag har förtroende för att Försäkringskassan sköter detta arbete, och jag hoppas att det går bra.
Den politik jag kan bidra med är att ge mer resurser, och när jag tittar på de resurser och den budgetplan som Socialdemokraterna lade fram 2006, 2007 och 2008 ser jag att denna regering ger mer resurser och mer pengar än vad Socialdemokraterna hade planerat i sin budget.
Dessutom gav vi för att ge ytterligare stimulans och resursförstärkning i omorganisationen 700 miljoner kronor extra för innevarande år utöver budgeten. När det gäller antalet anställda låg redan på mitt bord under Jasenko Omanovics förra regerings ledning när jag tillträdde ett brev från Försäkringskassan där man talade om hur man ville förändra personalbemanningen.
Det var ju ni som i er budget skar ned på pengarna i förhållande till vår budget. Ni gav inte några 700 miljoner extra. Dessutom förklarade ni att nu var man inne i förändringsprocess 2, vilket är detta. Jag har inte hört ett ord om att ni vill gå ifrån det beslut ni har fattat.
Avslutningsvis, fru talman, ska jag läsa högt ur Jasenko Omanovics fråga. Han skriver att en del av landet löper risk att så småningom få en B-representation av Försäkringskassan. Menar Jasenko Omanovic att det finns personal som tillhör något slags B-kollektiv på Försäkringskassan?
Jag anser för min del att Försäkringskassans personal är kvalificerad, välutbildad och mycket professionell. Jag har inte upplevt att det finns någon B-representation av Försäkringskassan ute i landet.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag kan bara konstatera att interpellanten nu säger att det inte är resurser det är fråga om. Jag antecknade vad han sade. I den tidigare frågan handlade det om att ge mer resurser. Vi ger 700 miljoner kronor extra i år utöver det som fanns i budgeten. Vi ger mer än vad Socialdemokraterna gav i sin långsiktiga budget. Det tycker jag är viktigt. Personalen är sjuk och mår dåligt över alla beslut som har fattats, sägs det här. Problemet är att det inte har fattats några beslut.
Jag önskar att vi hade kunnat gå fortare fram, men det är den socialdemokratiska sjukförsäkringsmodellen som vi tyvärr ännu så länge måste arbeta med. Jag kan förstå att det är jobbigt för kassans personal. Slutligen säger Jasenko Omanovic så här - jag kan bara läsa innantill - om Sundsvall: Sundsvall får dessutom ett av kassans nationella centrum, och i Sundsvall ökar antalet anställda från dagens 120 till 200.
Jag tycker att det är svar nog.