KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Widegren (M):
Hans Linde radar upp problemen. Jag kan vara mycket överens med honom om de problem vi fortsatt ser i Afghanistan, men vi är inte här bara för att komma överens om problembilden utan faktiskt också för att hitta olika lösningar. Vänsterpartiet står ju helt tomt på lösningar. Vänsterpartiet väljer att bara säga nej. Det ger inga resultat. Då säger vi snällt att vi ser att effekterna har nått fram.
Om det inte hade varit säkrare och tryggare än det var tidigare, hade effekterna då blivit att åtta gånger fler elever går i skolan eller att 80 procent av befolkningen har tillgång till sjukvård? Det är klart att det bygger på att man i samhället har en grundtrygghet, en säkerhet, och känner att man kan börja bygga sitt eget samhälle. Vi är där för att hjälpa dem att bygga sitt samhälle.
Vi vet att den militära lösningen inte är hela lösningen, och det var därför vi under föregående år väldigt tydligt valde att gå över till civil ledning för att ge resultat insatsmässigt. Det låter som att det ena utesluter det andra, men för oss handlar det om en helhet. Jag bara noterar att Vänsterpartiet ställer sig helt utanför detta och inte vill bidra till den långsiktiga insatsen.
Hans Linde vet mycket väl, herr talman, att man inte kan eller har möjlighet att bara skicka in resurser om man inte vet att de når ända fram. Det finns ingen skattebetalare som vill vara med och bidra på det sättet. Vi vill säkra trygghet och säkerhet först och främst, och sedan se till att resurserna når ända fram.
Cecilia Widegren (M):
Leif Pettersson ställer i denna sena timme en viktig fråga om en av de mest omfattande reformer som alliansregeringen har att genomföra. Det handlar om det framtida svenska försvaret. Leif Pettersson ställer också frågan med koppling till Boden specifikt. Med all rätt ställer han sin fråga, för norra delen av Sverige är minst lika viktig i utbildningen av det nya försvaret som andra delar av Sverige.
Leif Pettersson glömmer dock en viktig parameter i denna diskussion. Det är inte bara en försvarsreform som riktar sig till Sveriges försvarsminister; det är också en samhällsreform. Därför har Leif Pettersson och jag lika stort ansvar att gå hem till våra orter och fundera över vad vi gör totalt sett för att kunna genomföra denna reform.
Det är en reform som rör sig från värnplikt till frivillighet där frivilligheten i sig gör att fler än bara ansvarig försvarsminister har att gå hem och fundera över vad man kan göra för att motivera unga människor i Boden, unga tjejer och kvinnor, att söka till och bli rekryterade och anställda i morgondagens försvar.
En sådan här reform är lika stor som om näringsministern hade haft möjlighet att flytta en annan typ av verksamhet till Boden, kanske en industri eller någon annan etablering som man lockat hem från den internationella arenan. Nu har Sveriges riksdag beslutat att vi ska etablera den här utbildningen i Boden. Då har också Leif Pettersson, jag och andra av riksdagens valda företrädare ansvar att få ihop helheten.
Hur ska samhället på plats i Boden ta till vara på all den arbetskraft som ska utgå från Boden totalt sett? Då gäller det att gå hem till sig och tala med kommunen och regionföreträdarna på plats. Bostäder ska finnas på plats. Infrastrukturen ska vara där för kommunikationerna. Om man har en respektive är det också viktigt att denne ges jobb och möjligheter. Det här är inte bara en försvarsreform, och det är inte bara en samhällsreform.
Det är naturligtvis en jobbreform för Boden. Det är viktigt att se helheten i den viktiga jobbfrågan. Hur ska man på plats lokalt bygga förutsättningar för att man vill söka anställning i Boden? I dag är det 14 sökande per plats in i försvarsreformen, som är oerhört populär jämfört med sökandestatistiken till utbildningar på universitet och annat.
Det är viktigt att man också ser den som en samhällsreform som skapar grunden för att var och en som utbildar sig inom Försvarsmakten ska ha möjlighet att söka sig till Boden och bo och verka där. Då är ansvaret något större än att bara ställa Sveriges försvarsminister till svars. Det är också viktigt att ställa frågorna kopplade till samhället som helhet.
Hur ska bostäder, kommunikation, den sociala tillvaron och det kulturella livet utvecklas i Boden? Frågorna är fler, och de är viktiga för oss riksdagsledamöter.
Cecilia Widegren (M):
Nej, Lennart Axelsson, jag vet inte vad den sittande vänsterregeringen vill med svensk välfärd, och jag tror faktiskt inte att väljarna vet det heller. Problemet är nämligen att ni fortfarande administrerar alliansregeringens budget för 2014. Ni kommer att sitta kvar, påstår ni, under 2015, och då kommer ni sannolikt att administrera Alliansens budget för 2015.
Lennart Axelsson säger att lösningen på problemet är att fortsatt inte bara beskatta ungas möjligheter på arbetsmarknaden utan höja skatterna för unga människor. På det sättet får han en påse pengar som han kan pytsa ut någon annanstans. Det som oroar mig och många andra i Alliansen är att vi fortsatt har en ohälsa bland unga människor om de inte får möjlighet till det första jobbet.
Vi vill stimulera och fortsätta att möjliggöra för unga att få jobb, göra det enklare för unga att få ett första arbete. Annars kommer inte fler unga människor att få jobb. I går justerade utbildningsutskottet sitt betänkande. Där föreslår allianspartierna fler utbildningsplatser till sjuksköterskor, läkare, barnmorskor, specialistsjuksköterskor. Vi väljer att inte beskatta unga människor på arbetsmarknaden, för vi tror att det kan öka ohälsan bland dem.
I stället fortsätter vi att skapa förutsättningar för fler att komma i arbete. Det blir inte bättre bara för barnmorskor utan också för de unga. Det blir även bättre för de äldre, som får möjlighet att vara kvar på arbetsmarknaden. Nej, Lennart Axelsson, jag vet inte vad den sittande vänsterregeringen vill, och jag hoppas verkligen att svenska folket röstar bort den i mars.
Cecilia Widegren (M):
Det vill inte Alliansen. Vi kommer därför att fortsätta att lägga fram fler förslag för fler jobb. Vi hade en politik som tydliggjorde att 300 000 till kom i arbete under de tidigare åtta åren. Vi lägger därför fram flera förslag under den här veckan som innebär att kostnaderna för arbetsgivare fortsätter att sänkas så att de ska kunna anställa fler. Vi sänker trösklarna för unga människor, så att de får in en fot på arbetsmarknaden, och för äldre som vill jobba efter 65. Det ska löna sig mer att arbeta.
Varje litet jobb ger inte bara ökad välfärd för den enskilde. Det ger även mer möjligheter för oss att stärka välfärden för alla de andra - de mest sjuka, kroniker, de mest utsatta äldre. Dem vill vi lägga lite extra välfärd på eftersom de behöver det.
De ska inte falla mellan stolarna genom gamla lösningar som Socialdemokraterna fortsätter att lägga på riksdagens bord, utan de ska verkligen ges möjlighet att få den där extra kvaliteten i vardagen på äldre dagar eller, om du är kroniker, varje dag i ditt liv. Alliansen kommer att fortsätta att möjliggöra detta. Genom att lägga 28 miljarder mer i kärnan till välfärden under de senaste åtta åren har vi tydliggjort att vi har en politik som kan klara det för framtiden.
De förslagen kommer vi att rösta om i riksdagen den här veckan, och självklart kommer jag att yrka bifall till förslagen.
Cecilia Widegren (M):
Svensk ekonomi står stark. Det märks inte minst internationellt trots en tuff lågkonjunktur, där Sverige har fler i arbete och högre välfärdsambitioner än många andra länder. Miljöpartiets Jan Lindholm slåss för en budget som inte fått gehör. Med gamla lösningar är den nedröstad, förra veckan och denna vecka.
Med ett väljarstöd på 38 procent sa sig sittande vänsterregering vara en samarbetsregering. I 74 dagar i dag har man försökt regera Sverige. Jag vet inte någon gång som ansvarigt statsråd på utgiftsområde 9 har valt att räcka ut en bred hand för att prata om samarbete med socialpolitiker i Sverige.
Det är väldigt mycket tomma ord och inget innehåll. Detta väljer Miljöpartiet att backa upp, vara stolt över, slåss för och fortsätta att fäktas för här inne i kammaren. Men det förvånar oss, för vi har ju hört att Miljöpartiet är för mångfald och valfrihet. Var någonstans, i den styrka som Miljöpartiet nu väljer att lyfta upp kring den budget som har förlorat, finns den här valfriheten och den här mångfalden?
Vänsterregeringen fortsätter nämligen att slåss för att landstingspolitikerna ska avgöra var valet till den nära sjukvården ska ske. I framtiden vill Jan Lindholm att det ska spela roll var i Sverige man bor för att få tillgång till valfrihet och mångfald i den nära vården. Vad är det Miljöpartiet slåss för när man slåss för en vänsterregering? Det kan ju inte vara Miljöpartiets ideal.
Jan Lindholm har nu chansen att tala om på vilket sätt han och Miljöpartiet kommer att kämpa för mer valfrihet och mångfald i svensk hälso- och sjukvård och omsorg.
Cecilia Widegren (M):
Jag vet inte hur många som hörde svaret på den fråga jag ställde. Jag hörde i alla fall inget svar. Det kanske är symtomatiskt för Miljöpartiet nu som ingår i en vänsterregering där man inte ens får gehör för så viktiga frågor som välfärd, sjukvård, omsorg och socialtjänst. Det är högst beklämmande. Därför kommer vi allianspartier att fortsatt på riksdagens bord lägga förslag om just ökad mångfald och ökad valfrihet.
Vi tror nämligen att det stärker kvaliteten som är så ytterst viktig i mötet mellan medarbetare och medborgare som sker varje dag. Jan Lindholm hade heller inte läst på allianspartiernas budgetmotion eftersom han valde att säga att vi inte kommer att fortsätta den viktiga cancersatsning som vi började genomföra för några år sedan.
Där ligger en satsning på en halv miljard som är väldigt viktig för att förbättra den ojämlikhet och inte minst de regionala skillnader som finns mellan cancersjuka. Vi får se till att hålla oss till innehållet i politiken om vi ska ha en förnuftig debatt framåt. Det är beklagansvärt att se att Miljöpartiet nu på område efter område tappar mark. Innehåll är en sak man går till val på. Det är bra att stå upp för det även efter valet.
Jag väljer därför att återupprepa min fråga till Miljöpartiet och Jan Lindholm. På vilket sätt kommer Miljöpartiet i den sittande regeringen att fortsätta slåss för valfrihet och mångfald och se till att det är patienterna som får makten att välja vårdgivare, utförare och vårdcentral i den nära hälso- och sjukvården - det självklara valet som 80 procent av befolkningen vill göra enligt SOM-institutet?
Se till att det inte ska spela någon roll var någonstans i Sverige man bor!
Cecilia Widegren (M):
Vänsterns Karin Rågsjö är stolt över en vänsterregeringsbudget som har fallit och är nedröstad. Vänstern sitter inte i regeringen, eller den sitter kanske i regeringens knä och styr regeringen för den vänsterpolitik som vi nu ser. Vänsterns Karin Rågsjö säger att hon är orolig över den psykiska ohälsan.
Men om man ska ta den oron på allvar måste Karin Rågsjö berätta för oss härinne hur högre skatter för att anställa unga, som skapar färre jobb och oroar unga, stärker kampen mot den psykiska ohälsan.
Det gäller också högre kostnader för företag så att färre får jobb och att fler är i utanförskap, eller hur högre skatter för äldre som skapar färre jobb och oroar äldre leder till en stärkt kamp mot psykisk ohälsa. Det är mycket ord från Vänsterpartiet, men det måste också finnas ett innehåll. När jobben blir fler har vi mer resurser till det som är det gemensamma.
Framför allt stärker det den enskilde som får möjlighet till ett bättre arbetsliv. Vänsterns Karin Rågsjö vill inte att det ska spela någon roll var någonstans i Sverige man bor. Då måste också Vänsterns Karin Rågsjö för kammaren och åhörarna berätta: När man stärker politikernas makt och tar ifrån patienterna makten, på vilket sätt blir hälso- och sjukvården bättre för den enskilde?
Hur kan det i ett sammanträdesrum med stängda dörrar fattas bättre beslut än hos den enskilde omsorgstagaren och patienten?
Cecilia Widegren (M):
Vänsterns Karin Rågsjö börjar tappa på att hålla upp för den politik som hon står för eftersom hon väljer att inte svara på frågan om på vilket sätt den psykiska ohälsan minskar när fler är i utanförskap, färre får jobb och de trösklar som i dag finns för att komma in på arbetsmarknaden inte bara ska vara höga utan ska vara ännu högre. Allt detta hänger ihop, inte minst för den enskilde.
Vårt uppdrag härinne torde vara att på alla områden inte bara prata om detta utan hela tiden verka för en sådan politik. Det är beklagansvärt att se att trösklarna fortsatt ska vara höga på arbetsmarknaden för unga och äldre att ta sig in. Forskningen visar att patientdelaktighet leder till bättre vård och hälsa. Från den 1 januari i år kommer alliansregeringens nya patientlag att träda i kraft där patientens makt ökar.
Vänsterns Karin Rågsjö är säkert totalt emot detta där patienten får möjlighet att välja vårdgivare, vara mer delaktig och få del av kunskap mer kopplad till den ohälsa som den kanske befinner sig i. Karin Rågsjö! På vilket sätt får den enskilde bättre hälsa när dina politiker och du får mer makt? Torde det inte vara mycket bättre att den enskilda människan, som just denna patientlag nu ger förutsättningar för, får den ökade makten och rätten?
Eller kommer Vänsterns Karin Rågsjö att göra allt för att ta bort den nya patientlag som nu träder i kraft?
Cecilia Widegren (M):
Statsrådet Wikström slåss för en budget som är överkörd, förlorad och nedröstad. Statsrådet ska inte glömma bort att statsrådet innehar ett ämbete som innefattar att genomföra av riksdagen fattade beslut. Riksdagen har fattat beslut om en alliansbudget för 2014 och Alliansens politik för 2014.
Riksdagen kommer under den här veckan att fortsätta att fatta beslut om en alliansbudget för 2015 och Alliansens politik för 2015. Statsrådet har suttit i 74 dagar. Avser statsrådet att sitta kvar är det Alliansens hälso- och sjukvårdspolitik och omsorgspolitik som statsrådet har att genomföra.
Min första fråga till statsrådet är därför: På vilket sätt kommer statsrådet att ta ansvar för att inte avveckla kömiljarden utan utveckla den till en tillgänglighets- och samordningsmiljard? Den ska öka huvudmännens förutsättningar och drivkrafter och skapa mer sammanhållna vårdkedjor, öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten, öka tillgängligheten och korta köerna runt om i hela Sverige.
Min andra fråga till statsrådet gäller självklart den avveckling av vårdvalet för den enskilde som statsrådet ihärdigt fortsätter att slåss för. Det var dåligt berett och hade dåligt stöd bland remissinstanserna. Lagrådet var tydligt: Genomför inte förslaget!
Statsrådet väljer ändå - trots återkallelse, som är mycket sällsynt - att fortsätta att hävda att han efter valet kommer att komma tillbaka med en proposition till riksdagen som riksdagen inte vill ha. Statsrådet, förklara! På vilket sätt är det bättre att politikerna får ökad makt än att patienterna får mer makt att välja den nära vården?
Cecilia Widegren (M):
Alla allianspolitiker här inne - Moderaterna, Kristdemokraterna, Folkpartiet och Centerpartiet - har röstat för sin politik. Vi är sju partier här i kammaren som delar synen på människors lika värde. Vi röstar för vår politik. Statsrådet Wikström har nu att genomföra Alliansens hälso- och sjukvårdspolitik. Statsrådet Wikström valde att inte kommentera detta med ett enda ord.
Statsrådet Wikström kommer att granskas - av oss alla här inne men också av väljarna. Det är riksdagens beslut som gäller, statsrådet. Min första fråga kvarstår: På vilket sätt kommer statsrådet att utveckla kömiljarden till en tillgänglighets- och samordningsmiljard för att hålla ihop vårdkedjorna mer för patienten, korta köer och öka tillgänglighet?
Min andra fråga kvarstår: Varför är det så viktigt för statsrådet att slåss för någonting som Lagrådet säger är illa berett, som remissinstanserna är emot och som skulle innebära mer politikermakt och inte främja patientens val vad gäller den nära vården? På vilket sätt vill statsrådet fortsätta att utveckla sjukvården med det synsättet?
74 dagar har statsrådet haft på sig att ta orden om öppna händer och säga: Jag vill samtala med andra. Jag vill göra någonting för svensk hälso- och sjukvård och omsorg. Inte vid ett tillfälle har detta skett. Inte ett enda konkret förslag har vi fått, inte ett innehåll. Man kan inte bara använda ord i kammaren. Man måste också lägga fram förslag och sedan stå för dem. Det är rätt tyst, Gabriel Wikström.
Cecilia Widegren (M):
Veronica Palm vill fortsätta att ta makten från den som är sjuk, den som har behov, oavsett ålder och oavsett bostadsort.
Hon vill se till att hon och andra politiker får mer makt trots att rapport på rapport visar att de här reformerna har gett mer av de här effekterna för de mest sjuka äldre och dem som har större vårdbehov i landsting där Socialdemokraterna själva har styrt.
Jag ställde två tydliga frågor till Veronica Palm eftersom ansvarigt statsråd under det här riksmötet inte har behagat vara här i kammaren och ta de här diskussionerna. Jag fick inga svar på de frågorna. Vi vill fortsätta att utveckla vårdvalet eftersom kvaliteten i vården uppstår i mötet mellan vårdens medarbetare och patienterna.
Det är väldigt många läkare, sjuksköterskor, vårdlotsar och andra medarbetare som jobbar varje dag för att utveckla den här kvaliteten. Det är från dem ni tar makten över den här utvecklingsmöjligheten. Det är många av dem som nu har fått möjlighet att starta upp och etablera sig. Veronica Palm! Varför är din makt som vårdpolitiker viktigare än mötet mellan vårdens medarbetare och patienterna, där kvaliteten uppstår varje dag?
Vad är det som gör att du inte hellre vill se utvecklingsmöjligheterna som kan finnas i de här mötena när de får rätt förutsättningar? Orden står för ett icke-innehåll om man inte ger förutsättningar när man talar om valfrihet och mångfald. Socialdemokratiska ord räcker inte. De måste fyllas med innehåll. Det är också det som vårdvalet har gjort. Svara gärna på frågorna, Veronica Palm!
Cecilia Widegren (M):
En idélös, svag vänsterregering har ideologiska skygglappar och inget annat än förslag som vi känner igen sedan kanske tio femton år tillbaka i tiden och som många socialdemokratiska landstingspolitiker och kommunpolitiker för länge sedan har lämnat. Men inte riksdagsledamoten Veronica Palm. Hon håller fast vid det. Svensk hälso- och sjukvård har utvecklats enormt. Fortsätt att ge de förutsättningarna!
Se till att regeringen genomför de av riksdagen i dag fattade besluten men också de beslut som har fattats under året! Inom hälso- och sjukvårdens område har de varit väldigt tydliga. Behåll den nära hälso- och sjukvården och den valfrihet och möjlighet att välja som finns för patienten! Det ska vara ordning och reda i välfärden vad gäller både kvalitet och ersättning.
Det var också därför alliansregeringen tillsatte en ägarprövningsutredning - för att se till att få ordning och reda oavsett vem som är utförare. Välfärden är ingen marknad, Veronica Palm, men det är också därför man måste se till att skapa denna ordning och reda från början. Tyvärr vill inte du se det eller möjliggöra för vårdens medarbetare att vara en del av utvecklingen framåt.
Jag kan konstatera att sedan vårdvalet infördes har alternativa mottagningar öppnats i bland annat Angered och Bergsjön i Göteborg, Rosengård i Malmö, Husby, Ronna, Skärholmen, Tensta och Vårberg. Ingen vårdcentral i glesbygd har lagts ned. Det finns i dag mer nära hälso- och sjukvård tack vare vårdvalet. Det vill vi fortsätta att utveckla framåt.
Se nu till att genomföra de av riksdagen fattade besluten att behålla och utveckla vårdvalet! Annars kanske det är dags för en till sådan där KU-granskning, Veronica Palm, om ni inte gör det som riksdagen faktiskt fattar beslut om.
Cecilia Widegren (M):
Vänsterpartiets debattörer är större försvarare av den här regeringen än kanske någon annan. Det är lite symtomatiskt inom våra frågor. Det hör till det absolut allra viktigaste i den grundtrygghet vi har i dag att den nära hälso- och sjukvården är just nära, tillgänglig och högkvalitativ.
Är det så som vårdcentraler som nu utvecklas beskriver att man kan ta ännu bättre hand om de mest sjuka som kommer flera gånger per år och behöver det, då har vårdvalsreformen faktiskt spelat roll på individnivå. Då blir det lite konstigt när vänsterdebattörerna bara vill ta bort det här och backa tillbaka tio år i tiden och säga: Nej, men det var absolut bättre förr.
Det gör man i stället för att lägga konstruktiva förslag på bordet som utvecklar den nära hälso- och sjukvården. Jag tror att vi på allianssidan bara sitter och väntar på att propositionerna ska hagla ned över Sveriges riksdag så att vi kan ta del av de framtida idéerna och förslagen om hur det här ska utvecklas. Men man tar inte ens del av Riksrevisionens rekommendationer. Några propositioner har vi ju inte sett, men man tar inte ens del av detta.
Vi säger att vi fortsatt vill utveckla den här reformen. Det finns mer att göra. Karolinska Institutet konstaterar till exempel att samtliga inkomstgrupper har fått ett ökat antal läkarbesök utan att det har gått ut över någon annan grupp. Det konstaterar Karolinska Institutet.
ESO, SNS, Vårdföretagarna, Västra Götalandsregionen och Region Skåne - det är flera olika - har granskat och lagt fram ett antal utvecklingsförslag. Jag undrar när Vänsterpartiet kommer att säga: Nej, vi ska inte backa in i framtiden. Vi ska ta tag i de här utvecklingsförslagen och se hur vi kan stärka kvaliteten ytterligare i mötet mellan patienten och vårdens medarbetare.
Cecilia Widegren (M):
Tänk, jag trodde att vi här inne var överens om att det var vårdens behov som skulle styra, inte Karin Rågsjö, vänsterpartister, socialdemokrater och miljöpartister - eller någon annan politiker för den delen. Jag trodde att vi var överens om att det oavsett ålder, oavsett kön, oavsett etnicitet och oavsett bostadsort var vårdens behov som skulle styra den nära hälso- och sjukvården och svensk hälso- och sjukvård.
Men, tänk, det var vi inte. Här i dag, riksmötets sista dag, fick vi ett tydligt besked förut. Det är politikerna som ska styra. Det är inte vårdens behov. Då är Moderaterna och allianspartierna väldigt långt från Vänsterpartiet, för vi tycker verkligen att det är vårdens behov och den enskildes utmaningar som fortsatt ska styra.
Oavsett ålder och oavsett bostadsort ska vi se till att det högkvalitativa mötet mellan patienten och vårdens medarbetare ska ges bästa möjliga förutsättningar. Det är vård efter behov som styr framåt.
Därför hoppas jag att det blir en tydligare majoritet i dag i fråga om de två förslag som nu ligger på riksdagens bord som handlar om att utveckla vårdvalet och att se till att den valfriheten finns kvar, så att vårdens behov framåt styr svensk hälso- och sjukvård.
Cecilia Widegren (M):
Riksdagen ska möjliggöra en lagstiftning som är lika för alla oavsett var man bor i Sverige. Min utgångspunkt är därför inte södra Stockholm. Min utgångspunkt är hela Sverige. Att då sätta sig över den patienträttighet som finns i dag är att ta sig väldigt mycket makt över den enskilda människan.
Veronica Palm vet att det sedan den 1 januari finns en patientlagstiftning som möjliggör just den enskilda patientens rättighet. Har Veronica Palm och Socialdemokraterna tänkt återkomma till riksdagen med förslag även på det området, alltså om att uppriva den rättigheten och den reformen? Nu sätter man sig ju över den möjlighet som har funnits sedan den 1 januari 2010 om vårdval för den nära vården runt om i Sverige.
Det är lite grann detta man kan läsa in i svaret på alla de frågor jag ställde till Veronica Palm. Det handlar om att man som politiker skulle kunna styra detta bättre än någon annan. Vi har i dag en patientlag. Är det regeringens och Socialdemokraternas avsikt att återkomma till riksdagen och också riva upp de rättigheter som finns på det området? Vi ska fortsätta att ha god tillgänglighet och kvalitet, och vårdens medarbetare ska fortsatt få den här utvecklingen.
Jag tror faktiskt inte att Veronica Palm har läst det direktiv som regeringen i dag fattar beslut om. Där väljer regeringen att köra över det som blir riksdagens beslut i eftermiddag. Respekterar inte Socialdemokraterna det beslut som riksdagen kommer att fatta i dag klockan fyra?