Meeri Wasberg (S):
Jag tackar statsrådet för svaret, och tro mig, jag är glad över att få debattera denna fråga med någon som åtminstone verkar bry sig om hur det står till med arbetet inom staten.
Som framgår av min interpellation ställde jag en fråga i slutet på förra året, då vi alla kunde se hur trycket på våra statliga myndigheter ökade både på grund av fler och mer komplicerade uppgifter men också på grund av att det är just våra statstjänstemän som tvingas möta enskilda människors frustration i pressande situationer, allt oftare med hot och våld som följd. Den bilden skiljer inte så mycket nu några månader senare.
Det finns helt uppenbara behov av att uppgradera de demokratiska värdena i statsförvaltningen, men tyvärr verkar åtgärderna lysa med sin frånvaro. Det handlar inte minst om synen på statens uppgift och i förlängningen av detta synen på dem som är satta att utföra densamma. Krus hade sedan 2009 haft uppdraget att stödja och samordna myndigheternas arbete med strategisk kompetensförsörjning.
Krus lades ned vid årsskiftet, och det fanns inte någon ny verksamhet fanns på plats. Som jag skriver i min interpellation fick jag bland annat svaret att "Regeringen förbereder tillsättningen av en värdegrundsdelegation." Nu har detta i detta justerats till att "regeringen beslutat att inrätta en värdegrundsdelegation". Men arbetet har vad jag förstår ännu inte kommit i gång. I övrigt lade man tillbaka frågan i knäet på myndigheterna själva. Det är klart att det ligger ett stort ansvar på myndigheterna.
Men det är också en fråga om vilka förutsättningar som de tillåts verka under. Det känns tungt att konstatera att de av oss som är och vill kunna vara fortsatt stolta över svensk statsförvaltning, som enligt regeringens hemsida håller världsklass, faktiskt har anledning att känna en viss oro.
Ingen av oss, inte heller statsrådet, tycker att det känns bra när vi tar del av rapporter om misstänkta mutbrott, om hur anställdas yttrandefrihet som naggas i kanten och om hur det blir lägre i tak. När jag skrev interpellationen hade Arbetsförmedlingens medarbetarundersökning nyligen presenterats och var då den senaste i raden av oroande signaler.
I sitt tidigare svar beskriver statsrådet hur viktigt det är att förvaltningen arbetar innovativt och att det för detta ändamål har tillsatts ett nationellt råd. Statsrådet får ursäkta, men det har sedan länge funnits en uppgift som ingår i varje statstjänstemans arbete, nämligen att ständigt påpeka behov av förändringar och förbättringar.
Men när det blir lägre i tak och den som påtalar brister betraktas som kritiker snarare än som kompetent tjänsteman faller ord om innovativt arbete som utsäde på hälleberget. När höga chefer klargör för medarbetarna att det är frivilligt att arbeta här innebär det något mer än de uttalade orden.
Det är ett underliggande hot om att man bör hålla sig på mattan, inte ifrågasätta, inte kritisera etcetera. På det sättet kvävs innovationskraften effektivt, och politiken ges inte heller möjlighet att ta del av de förslag till förändring som syftar till en bättre service till medborgarna. Staten borde som arbetsgivare föregå med gott exempel på den svenska arbetsmarknaden, inte minst för demokratins och rättssäkerhetens skull.
Arbetsplatser där medarbetarna mår bra, känner stimulans i arbetsuppgifterna och uppmuntras att påverka gör helt enkelt ett effektivare och bättre jobb. Därför är jag trots allt bekymrad över att statsrådet inte har för avsikt att ta några ytterligare initiativ för att våra statliga tjänstemän ska kunna få bättre förutsättningar annat än de ständiga utredningar och tillsättanden som ska göras.