KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tina Acketoft (L):
I och med att Utbult bad om ursäkt till min ärade kollega tycker jag att det var helt okej att han tog av sin talartid till att göra det. Jag måste säga att det inte räcker att vara född och uppvuxen vid kusten för att man ska kunna fylla Lars Tysklinds skor. Det gör det absolut inte. Hade det varit så enkelt hade jag varit lycklig. Vad jag däremot gör är att gå tillbaka till Lars Tysklind för att kontrollera att jag hamnar rätt eftersom detta är en ny period för mig i ett nytt utskott.
Det vill säga att alla de punkter som jag har på min agenda har jag kontrollerat. Jag har inte bara kontrollerat dem med Lars; jag har dessutom kontrollerat dem med dem som har hört av sig till mig - och som faktiskt hyllar 73-punktsprogrammet. De säger att vi har landat precis rätt. De var nämligen rädda för Miljöpartiets motioner. De var också rädda för den linje som Roland Utbult tydligen förespråkar, det vill säga att hämta hem allt som går att hämta hem.
De ville ha en medelväg, och de tycker att det här förslaget är riktigt bra. Det gjorde mig glad och stolt. Det känns som lite av en ära att få stå här och försöka fylla Lars Tysklinds skor när jag dessutom har ett antal organisationer i ryggen.
De är till exempel från Kosterhavet, där man säger att 73-punktsprogrammets förslag är bra förslag och att programmet är en bra avvägning mellan det som vi måste kunna balansera: ansvar och rättigheter. Så tack, Roland Utbult, för visad medkänsla, men jag mår jättebra!
Tina Acketoft (L):
Då vill jag förtydliga: Det är absolut inte yrkesfiskarna jag har någon som helst misstro mot. De tycker ju att dessa förslag är bra. De tycker att det är bra med begränsad bottentrålning och försök med övervakningskameror för att komma till rätta med det illegala fisket. Ja, det är illegalt fiske om det bryter mot lagen. Då är det per definition illegalt fiske. Något annat är det inte.
Det är alltså inte yrkesfiskarna jag har någon som helst misstro mot, utan det är Roland Utbults debatteknik. Den hyser jag faktiskt stor misstro mot. Jag kan bara citera ordföranden i den förening som är närmast, som jag tror har skrivit till flera av oss. Det är Samhällsföreningen Resö-Galtö ekonomisk förening vid Kosterhavet, alltså just det hav som Roland Utbult nu talar för.
De säger att de är glada över utskottets majoritet. De tycker att vi har landat i en bra balans. De tycker faktiskt att vi kan ta hand om både ansvars- och rättighetssidan och att det inte behöver finnas något avgörande motsatsförhållande mellan naturskydd och ett långsiktigt hållbart fiske. Jag tycker att man kanske ska läsa lite ordentligare innan man svingar - även om man ber om ursäkt i ett senare replikskifte.
Jag tror att Roland Utbult egentligen menar det vi gör, men just nu vill man desperat ta på sig rollen som Kosterhavets stora frälsare - när folk där faktiskt är tacksamma över det som utskottsmajoriteten presenterat här i dag.
Tina Acketoft (L):
Tack så mycket, Kjell-Arne Ottosson! Ja, det är möjligt att det behövde föras till protokollet. Jag tror dock att detta är kunskap som förmodligen alla här i salen har. Som det ser ut i dag är sälbeståndet självklart livskraftigt. Det är därför jag valde att inte skriva under förslaget om att utöka skyddsjakt eller jakt på säl. Det finns andra frågor som vi måste lösa först så att vi kan använda 100 procent i stället för de 50 procent som vi gör i dag.
Inte sjutton skjuts fler sälar om vi säger att man får skjuta 150 procent om vi nu har 100 procent och bara kan skjuta 50 procent. Självfallet måste vi ha åtgärder på plats som gör att man faktiskt och aktivt kan använda hela den kvot vi har. Jag kan tillägga att det är otroligt svårt där jag bor, för där simmar tumlare mellan sälar. Hur gör man då? Problemen finns.
Men som jag sa är lösningen just nu inte att utöka antalet, utan lösningen är att se vilka regelförenklingar vi kan göra och hur vi kan utveckla de metoder som behövs för att vi ska kunna fylla den kvot som redan finns i dag.
Tina Acketoft (L):
Det som Kjell-Arne Ottosson säger stämmer, det vill säga att det blir förändrade regler om man så att säga förändrar rubriken för var sälen kan skjutas. Just hållbar förvaltning av säl är dock under beredning i Regeringskansliet. Fortfarande finns dessutom 50 procent kvar av den kvot som vi inte skjuter av. Jag vill först se var vi hamnar när vi hittat andra lösningar. Som jag sa i mitt anförande är vi inte till hundra procent negativa till detta.
Men som det ser ut i dag och tills vi har sett vad som händer står vi fast vid denna punkt.
Tina Acketoft (L):
Den nya klimatlagen trädde i kraft den 1 januari 2018, och Klimatpolitiska rådet ska göra årliga utvärderingar av klimatpolitiken. I årets rapport har man haft fokus på transportsektorn, en sektor som står för en tredjedel av Sveriges samlade koldioxidutsläpp. Man konstaterar kallt att vi med nuvarande förutsättningar bara når halvvägs till målet om att minska utsläppen med minst 70 procent till år 2030.
Vi vet att just transportfrågor upplevs som väldigt nära den enskilda medborgaren och kan separera och segregera människor om vi inte fattar kloka beslut och ser till helheten. Det ställer faktiskt krav på både kraftfulla politiska åtgärder och på att vi ska beakta de skilda förutsättningarna mellan till exempel stad och landsbygd. Ska klimatpolitiken kunna genomföras räcker det inte med vare sig politiska pamfletter, piskor eller morötter.
Den måste faktiskt byggas på samförstånd, förståelse, acceptans och samverkan. Alternativet är kaos och gula västar på gatorna, och det är ett uttryck för frustration. Alternativet är också att ungdomar går från skolan för att strejka, och det är också ett uttryck för frustration. Liberaler tror på grön skatteväxling. Förorenaren bör betala.
Därför vill vi höja skatter på utsläpp och miljöskadlig verksamhet genom att ta bort skattesubventioner till fossila bränslen, reformera reseavdraget, höja förmånsvärdet på bilar som inte är miljöbilar - för övrigt ett uttryck som vi måste definiera betydligt bättre än vi gör i dag - samtidigt som vi vill sänka skatten på jobb och företagande just för att det ska löna sig med en grön skatteväxling. Även flyget ska naturligtvis stå för sina klimatkostnader.
Som en del av januariavtalet kommer ett förslag om miljöstyrande start- och landningsavgifter att tas fram, och en hög inblandning av hållbart, förnybart bränsle ska ges ekonomiska incitament. När ett system för flygbränsleskatt finns på plats vill vi också att det ska ersätta dagens biljettskatt på flyget. Det flyg som släpper ut mer ska betala mer än det som släpper ut mindre, och det ska vara lätt för oss som konsumenter att göra rätt.
Därför vill vi också införa en obligatorisk klimatdeklaration vid köp av flygresor. Fru talman! Att vi måste använda mer fossilfri el när vi ser elen som lösning på alla våra problem är självklart. Vi vill därför ha mål om 100 procent fossilfritt elsystem med en mix av kärnkraft, vattenkraft och förnybart. Vi menar att kärnkraften behövs för klimatets skull, vilket också FN:s klimatpanel tycker.
Tina Acketoft (L):
Statsrådet efterlyste konkreta inspel från de olika partierna, och då måste vi faktiskt tala om kärnkraft och mindre kolkraft samt satsa på en ökad forskningsbudget i EU, till exempel om fjärde generationens kärnkraft, som Liberalerna föreslagit sedan länge. Det är konkreta inspel. Fru talman! Så här drygt två veckor före Europaparlamentsvalet borde alla debatter handla om EU:s roll och hur de olika partierna kan arbeta i EU och med EU. De flesta partier här hävdar att de är miljöpartier.
Men det är faktiskt bara ett enda parti som tydligt deklarerar behovet av en EU-gemensam koldioxidskatt för att vi över huvud taget ska ha en chans att nå Parisavtalets mål, och det är Liberalerna. När det kommer till kritan är alla övriga partier mer oroliga för att ge EU en viss beskattningsrätt än de är för klimatet och den globala uppvärmningen; det kan vi bara konstatera.
Fru talman! Sverige måste arbeta för att EU ska vara en garant för Parisavtalet och visa vägen framåt i klimatarbetet. Det tror jag att vi alla är överens om.
Om vi menar allvar med alla dessa ord här i dag, om vi ska vara ett föredöme i klimatarbetet och om klimatarbetet ska vara i fokus för allt arbete vi gör duger det inte att inte se till helheten och plötsligt ropa på mer subventionerad diesel för bönderna som kompensation för förra årets torka. Tvärtom är det att hälla bensin, eller diesel, på en redan verksam eld.
Det kommer varken att hjälpa bönderna då det faktiskt ökar risken för fler torrår eller möta förståelse hos gemene man för att denne ska satsa på elbilar och kollektivtrafik.
Hans Backman (FP):
Jag tycker att jordbruksministern traskar runt huvudproblemet. Jordbruksministern säger att vi ska ha distriktsveterinärer som utför djurvården åt framför allt bönder. De ska också utföra vård av smådjur där det behövs, exempelvis långt uppe i Norrland och på mindre orter där det inte finns någon privat verksamhet.
Sedan säger jordbruksministern att hon har ögonen på att det här ska fungera bra. Men jag tycker att enligt det exempel som här ges är det så uppenbart att det inte fungerar bra. Jag skulle vilja att jordbruksministern uppdrar åt Jordbruksverket via departementet att se över hur det fungerar ute i landet. Det fungerar uppenbarligen inte. Företagarna är väldigt upprörda i Gävleborg över att man konkurrerar på det här viset med de veterinärkliniker som finns.
Det här ingår inte alls i det syfte som man har. Här är det så tydligt, och det finns flera veterinärkliniker i området som är privata. Det fungerar inte bra, så jag vill uppmana jordbruksministern att se över det här - i Gästrikland och i hela landet förstås. Det finns säkert fler exempel. Den här frågan är viktig för företagsamheten i stort. Det handlar om att staten måste ha en känsla för när det inte är lämpligt att utföra skattefinansierad verksamhet eftersom man då riskerar att konkurrera ut privat verksamhet.
I dag brister det i det avseendet hos staten när det gäller Jordbruksverket. Det finns rapporter från Konkurrensverket som visar att kommersiell verksamhet från stat, landsting och kommun är ett allvarligt problem. Sammantaget säljer staten och kommunerna varor och tjänster för ca 170 miljoner kronor per år. Det vi i dag tar upp när det gäller Jordbruksverket är ett av de sätt som man konkurrerar felaktigt på. Det ligger sedan länge ett lagförslag färdigt hos regeringen, på Näringsdepartementet, som syftar till att förhindra osund myndighetskonkurrens.
Tyvärr verkar det inte finnas någon politisk vilja att gå vidare. Det ligger där, och det händer ingenting. Jag skulle vilja uppmana jordbruksministern att ta tag i sina kolleger på Näringsdepartementet så att de verkligen kommer till skott med lagförslaget och vi får en bra och fungerande lag som förhindrar osund myndighetskonkurrens. Jag kan också ta upp det som Konkurrensverket säger. Man pekar på tre huvudproblem, och mycket av det gäller just för Jordbruksverket. För det första finns det en sammanblandning av uppgifter om myndigheter med näringsverksamhet.
För det andra handlar det om olika offentliga subventioner. För det tredje handlar det om att information om kompetens som har byggts upp för myndighetsrollen utnyttjas för kommersiella syften. Det är mycket av det som sker när Jordbruksverket ger sig in och konkurrerar med de privata veterinärklinikerna.
Det är ett rejält problem. Då är min fråga: Avser ministern, efter att en diskussion här har kommit upp, att se över verksamheten, se hur den fungerar i dag och vad det finns för problem samt var man kan vara tveksam till om Jordbruksverket utför uppgifter som ligger inom uppdragets ram?
Hans Backman (FP):
Jag vill först tacka ministern för debatten. Jag måste ändå konstatera att vi ser att ni inte är riktigt lika skarpa från regeringens sida som vi är när det gäller att ta tag i de här problemen. För mig är det uppenbart att Jordbruksverket agerar på ett felaktigt sätt i fråga om etablering och osund konkurrens inom veterinärstationerna i Sverige, bland annat i Gästrikland.
Sedan säger jordbruksministern att man inte är en dominerade aktör, man har 15 % av marknaden. Nej, det är väl bra. Det vore väl hemskt om staten tog över all veterinärverksamhet eller vore en dominerande aktör. Det är inte heller tanken med det hela. Det är inget riktigt bra argument att man bara har 15 %. Det kan säkert finnas svårigheter att rekrytera här och var.
Men det är uppenbart att man är inne och tassar också på den privata marknaden där det inte finns några problem att rekrytera, exempelvis i Gästrikland. Synen på det här oroar mig en smula. Jordbruksministern har i en intervju i Gävle Dagblad i mitt hemlän sagt att smådjursverksamhet är ett sätt att finansiera den verksamhet som distriktsveterinärerna har ett offentligt uppdrag att utföra. Det tycker jag är tveksamt. Det är inte alls så det ska vara.
Man har ju i uppdrag att utföra vård av böndernas djur, inte att finansiera verksamhet genom att gå in på den privata marknaden. Det tycker jag är ett olyckligt uttalande. Det säger en del om det stora problemet. Jag vill avsluta med att även jag efterlysa utredningen och en reell översyn av Jordbruksverkets verksamhet, så att vi kan få klargjort vad Jordbruksverket ska och inte ska göra och att man upphör med verksamhet som konkurrerar med den privata.
Därför vill jag att jordbruksministern ska föregå med gott exempel och bli den minister som inleder ett arbete för att få bort osund statlig konkurrens, som finns också inom många andra sektorer.
Hans Backman (FP):
Först vill jag tacka statsrådet för svaret. I Sverige kan kommunernas socialtjänst besluta om att minska familjens socialbidrag om barn som är mellan 13 och 17 år sommarjobbar. Det finns ingen lag som säger att barn har rätt att behålla det de tjänar. Socialtjänstlagen som är en ramlag ger kommunen och socialkontoren tolkningsföreträde om vad som ska gälla i beslut som fattas i enskilda ärenden. Jag anser att det är felaktigt att låta ungdomars feriejobb minska familjens socialbidrag.
Detta system är både hårdhänt och okänsligt eftersom det drabbar en redan utsatt grupp i vårt samhälle. Samhället ger helt fel signaler när kommunen säger till ungdomar att deras lön inte ska gå till att förbättra deras eller familjens ekonomi utan att den kan reducera kommunens kostnader. Socialstyrelsen beskriver i sina allmänna råd att man bör ta hänsyn till ungdomarna själva och att de ska uppmuntras att arbeta. Detta måste bli tydligare så att kommunerna inte kan frångå denna princip.
Nu har även Ungdomsstyrelsen i en rapport till regeringen påpekat att ungas väg in till arbetsmarknaden och till ett etablerat liv blivit allt längre. I samband med detta kritiserar Ungdomsstyrelsen att en familj som har socialbidrag riskerar att förlora detta om en ungdom i familjen har ett sommarjobb. Det finns risk för att det innebär att ungdomar i dessa familjer väljer att inte sommarjobba alls.
Det är allvarligt eftersom de ungdomar som tidigt kommer i kontakt med arbetsmarknaden genom extrajobb har lättare att få arbete när de lämnar skolan och går ut i vuxenlivet än de ungdomar som aldrig har varit i kontakt med arbetslivet tidigare. Enligt Ungdomsstyrelsen är kopplingen mellan skola och arbetsliv svag. De flesta unga får arbete genom kontakter. De som inte får göra praktik eller extrajobba på skollov eller vars föräldrar saknar kontakter har därför sämre förutsättningar än andra när de ger sig ut på arbetsmarknaden.
I sitt svar säger statsrådet att regeringen är väl medveten om problematiken och att statsrådet avvaktar den av regeringen tillsatta utredningen Från bidrag till arbetes förslag om detta. Jag vill ändå fråga om statsrådet delar den oro som jag och Ungdomsstyrelsen känner över att ungdomar som drabbas av att familjens socialbidrag minskas om de sommarjobbar väljer att inte sommarjobba alls och därmed genom bristande kontakter kan få sämre förutsättningar än andra när de ska ut på arbetsmarknaden senare i livet.
Som jag tidigare sade beskriver Socialstyrelsen i sina allmänna råd att man bör ta hänsyn till ungdomarna själva och att de ska uppmuntras att arbeta. Jag vill därför också fråga om statsrådet anser att socialtjänstlagen i sin nuvarande utformning lever upp till Socialstyrelsens allmänna råd.
Hans Backman (FP):
Vi ska följa upp detta i våra kommuner. De som jag har pratat med har samma inställning som jag om att detta inte är bra. Problemet är också att hanteringen är olika i olika kommuner. I Hofors och i Gävle är det Socialdemokraterna som styr. Det är samma partis företrädare, och det är själva grundproblemet, tycker jag. Jag tycker inte att vi har råd att ha lagar som kan hämma ungdomars vilja att arbeta.
Det gläder mig att statsrådet delar min syn på detta och känner att det är en viktig fråga och är beredd att förändra lagen. Sedan tycker jag att man skulle kunna lyfta ut en sådan här fråga och snabbutreda just detta. Den andra utredningen innehåller nämligen en mängd andra saker också. Så det tar sin tid innan dessa utredningar blir klara. Ibland tycker jag att det är väldigt många utredningar i den här riksdagen som tar en enormt lång tid. Då känner man en viss frustration när man ser saker som borde åtgärdas väldigt snabbt. Då tycker jag att man kanske skulle kunna lyfta ut en del för att göra en väldigt snabb behandling av just den.
Dessa möjligheter har vi ändå. Jag tycker att vi ska använda både hjärta och hjärna som en klok man sade en gång i tiden. Det var Bengt Westerberg. Hjärtat säger att ungdomar inte ska behandlas orättvist och olika i olika kommuner. Och hjärnan säger att vi inte ska ha lagar som gör att ungdomar kan så att säga tappa lusten att arbeta. Det är en viktig princip att det alltid ska löna sig att arbeta. Och att ungdomar vill arbeta ska uppmuntras. Och det ska vara rättvisa lagar i vårt land.
Hans Backman (FP):
Jag får tacka näringsministern för debatten trots att han nu har förfallit till att ge sig på högeralliansen i stället för att seriöst debattera det stora problemet, varför det är så många, inte minst unga, som står utanför arbetsmarknaden. När det gäller tryggheten är ju den stora tryggheten för de unga att få ett jobb, inte att få möjlighet att leva på bidrag väldigt länge. Av dem som är unga i dag och inte har ett jobb är det väldigt många som inte ens har någon a-kassa.
De har ju extremt dåliga villkor och svårt att komma in på arbetsmarknaden. De lever i något slags moment 22. Det glömmer näringsministern bort. Hela vår politik går ut på att underlätta för att skapa jobb. Det är där vi skiljer oss från Socialdemokraterna, tycker jag, när vi har flera förslag som företagarna själva säger sig tycka vara relevanta och bra. Och det kan ju vara bra att lyssna på företagarna då och då.
Även företagarnas egen riksorganisation säger att medfinansieringen av sjukförsäkringen inte är bra därför att den hämmar företagare från att anställa, och det är väl bra att lyssna på dem som torde vara experter på området. Det kan inte vara helt fel. Med tanke på att antalet personer i arbetsför ålder ökade med 40 000 år 2005 var den reguljära sysselsättningsökningen svag. Antalet personer som inte är sysselsatta fortsätter att öka.
SCB meddelar vidare att en betydande del av sysselsättningsökningen förklaras av ett ökat antal friårslediga. Det betyder att många av de nya jobben har kommenderats fram av regeringen och inte är en effekt av en genuint stor efterfrågan på arbetskraft. Jag håller med om att globaliseringen är en utmaning. Trycket på svenska företag blir allt hårdare.
Men för att vi ska bli en vinnare i globaliseringen - vilket vi kan bli, för vi har en bra frihandelstradition - då gäller det att det kommer fram nya jobb i företagen så att de kan växa. Antalet kunder ökar ju i världen. När Kina, Indien och de forna östländerna får drastiskt bättre levnadsvillkor kommer vi också att få många nya kunder. Företagarna säger: Vi kan få många, många möjligheter att nyanställa, om villkoren blir de rätta.
Det är därför jag är oroad över att jag i dag inte har fått något konkret svar på hur vi ska få bukt med den höga arbetslösheten. Kan vi gå företagarna till mötes i något av de krav de ställer för att förbättra viljan att anställa? Det är ju det som det handlar om. Viljan finns men villkoren måste bli bättre.
Hans Backman (FP):
Det finns kanske kloka synpunkter i motionen, men det pågår ett arbete i Idrottsstödsutredningen som handlar bland annat om integration. Jag tycker att utredningen inte bör föregripas, och det tycker även utskottet. Även i satsningar på Idrottslyftet ingår att projekt som syftar till ökad integration ska prioriteras.
Enligt RF har det gjorts många insatser i olika integrationsprojekt, bland annat satsningar på näridrottsplatser.
Hans Backman (FP):
När det gäller motionen om integration tror jag säkert att en del av de synpunkterna kan vägas in i det arbete som görs i Idrottsrättsutredningen om integration. Möjligen kan det komma in en del förslag från motionen i denna. När det gäller internationella idrottsevenemang vill jag först säga att det är positivt att regeringen har startat upp arbetet i och med regeringsförklaringen.
Det hade gått ganska många år under Socialdemokraternas regeringstid där det inte hände något. Vad gäller Nyamko Sabunis departement och de olika evenemang som Lars Wegendal tar upp är jag övertygad om att bara det att Lars Wegendal belyser frågan är tillräckligt för att man ska ta till sig de synpunkterna i den helhet som ska arbetas fram nu till sommaren.
Man kommer naturligtvis att beakta möjligheten att få även den typen av arrangemang till Sverige. Jag tycker också att det är bra att man har tagit till sig synpunkterna om att det behövs fler departement. Det är Finansdepartementet, Näringsdepartementet och Kulturdepartementet som handlägger sådant som rör idrottsrörelsen. Jag tycker att det var ett bra svar av idrottsministern när hon sade att vi ska ha en strategi före sommaren. Det tycker jag att man ändå får kalla i närtid.
Tack och lov närmar vi oss sommaren nu.
Hans Backman (FP):
Det är klart att det är en svår fråga, för det drabbar människor. Det är en känslomässig fråga för alla oss som bor i regionen, för många andra och för alla oss som engagerar sig i människor såsom vi politiker gör. Vi måste ändå vara ärliga och konstatera att vi som politiker inte kan bestämma över vad ett företag ska göra eller inte göra.
Ett sådant samhälle vill väl egentligen inte Socialdemokraterna och Vänsterpartiet heller ha. Företagen äger sina beslut. Men det är förstås viktigt att ha en dialog med företaget och Stora Enso och försöka se möjliga lösningar. Det förutsätter jag att Maud Olofsson har. Jag vill också nämna en bra sak i sammanhanget. Stora Enso har bestämt sig för att bekosta merparten av arbetet för en grupp som ska försöka skaffa fram nya jobb i Norrsundet.
Den 21 november kom Gävle kommun och ett antal myndigheter överens med Stora Enso om att bilda en etableringsgrupp som nu ska starta sitt arbete med att ordna eventuella lokala konsultinsatser för att skapa nya jobb. Personalchefen på Stora Enso i Norrsundet, Marie Lyxell Stålnacke, har också sagt att det finns idéer som skulle kunna leda till nya företag. I gruppen som har bildats kommer Gävle kommuns näringslivsavdelning, arbetsförmedlingen, länsstyrelsen och Ockelbo kommun att ha representanter.
Detta är en bra sak och ett gott steg för att nå framgång. Det är också viktigt med lokala initiativ. Jag vet att Carina Blank, kommunalråd i Gävle, jobbar med att få fram utbildningar och praktikplatser för dem som nu kan drabbas av arbetslöshet, och Gävle kommuns folkpartister försöker med sitt förslag om att stärka företagens möjligheter att få uppdrag genom den lokala utmaningsrätten att dra sitt strå till stacken.
Min förhoppning är att vi tillsammans från riksdag, regering och kommun ska göra vad vi kan för att stötta dem i Norrsundet som drabbas av denna svåra situation.