KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bill (M):
Sverige har ett ganska bra storföretagsklimat. Men för små- och medelstora företag och för entreprenörer är det betydligt sämre. Det finns det flera studier som visar. För vissa företag är det extra dåligt.
När man frågar vad detta beror på brukar den första kommentaren vara: Inte nog med att det är tuffa regler och mycket byråkrati, vår värsta konkurrent är dessutom ett kommunalt bolag. Då frågar man sig om detta är inom sektorer som är klassisk kommunal verksamhet.
Är det till exempel en friskola som oroar sig för att en kommunal skola har bättre villkor? Nej, det är det inte. Det rör inte vård, skola eller omsorg, som ju är kärnverksamheter för kommuner och landsting. Det rör ofta vad jag vill kalla för ren näringsverksamhet. Det kan vara ett tvätteri eller ett elföretag.
I Eskilstuna finns det ett helägt kommunalt dotterbolag till Eskilstuna Energi som har 35 anställda elektriker som ägnar sig åt elinstallationer. Detta gör man på en marknad som i stort sett i alla svenska städer fungerar bra.
Jag kan inte se något enda skäl till att det ska finnas någon typ av kommunala elinstallationsföretag i Eskilstuna. Det rör kiosker och restauranger. Det har blivit vanligt med kommunala gym, kommunala solarier och kommunala billackeringsverkstäder. Fru talman!
På onsdag kommer flera av dessa drabbade näringsidkare till riksdagen för att berätta om de företag de hade men som har gått i konkurs eller är på väg att gå i konkurs på grund av att kommunen har konkurrerat ut dem. Då frågar vän av ordning: Kanske kommunerna är effektivare?
Svaret är: Nej, det är de inte, men de kan hålla helt andra priser. Kommunerna använder skattebetalarnas pengar när de bedriver näringsverksamhet. För de små och medelstora företagen gäller det att man använder sina egna och möjligen bankens och riskkapitalägarnas pengar för att bedriva verksamhet.
Hur i hela friden ska ett litet sprutlackeringsföretag kunna konkurrera med någon som inte har några kapitalkostnader eller investeringskostnader för sin verksamhet? Fru talman! Om man ska fundera över vilka saker som är riktigt dåliga för små och medelstora företag i Sverige hamnar kommunalt företagande mycket högt upp på listan.
Per Bill (M):
Till att börja med riktar jag inte kritik mot just statsrådet, eftersom du inte varit ansvarig för det här området så länge. Under de senaste tolv åren har det inte gjorts någonting på området. Därför ska man väl, fru talman, vara tacksam över att det nu ändå kommer ett par utredningar. Jag tror att det är bra att göra den typen av utredningar. Självklart har statsrådet också rätt i att det finns en gråskala.
Men det finns också saker som är väldigt ljusvita och saker som är väldigt mörksvarta, och däremellan finns det en gråzon. Det är här som en bra dialog mellan kommuner och landsting å ena sidan och företagare å andra sidan verkligen skulle kunna hjälpa till.
Jag tror inte att det är det lilla kommunala kaféet inne på ett äldreboende och att man har anställda, som statsrådet uttrycker det, som står relativt långt bort från den ordinarie arbetsmarknaden.
Jag tror inte att det är dessa små kaféer inne på kommunala anläggningar som är det stora problemet, även om jag skulle kunna hitta alternativa lösningar även där. Det stora problemet är just fallen som Eskilstunas elinstallationsföretag eller de många kommunala gymmen som poppar upp.
En av gymägarna kommer till riksdagen på onsdag för att berätta hur hennes företag konkurrerades ut av ett kommunalt företag. Det är naturligtvis inte roligt om man som företagare investerar kanske en miljon eller två i olika typer av styrketräningsmaskiner, löpband och så vidare. Sedan kommer en kommun in och för skattebetalarnas pengar köper in alltihop.
Man kan sätta vilka priser som helst och gå med förlust hur länge som helst, eftersom det är skattebetalarna som betalar. Då är det ganska klart att denna gymägarinna blir väldigt ledsen över den osunda konkurrensen. Hon tycker att det är konstigt att hennes egna skattepengar som hon betalar in används för att driva hennes företag i konkurs.
Där tycker jag inte att det handlar om en gråzon. Där handlar det om ett solklart fall av missbruk av den kommunala kompetensen. Fru talman! Det skulle vara bra ifall många av dem som stod en bit från den ordinarie arbetsmarknaden snarare kom ut i riktiga små företag.
Kanske hade de sin anställningstrygghet och en del av sin lön från kommunen. Men de var utplacerade som hjälpredor i olika företag. Det är ett alternativ till att ha företag som helt och hållet drivs av kommunen där man har det goda syftet att se till att människor som står en bit från den ordinarie arbetsmarknaden kommer in och gör en god insats.
Det gör väldigt många av dessa personer. Det finns många sätt hur vi skulle kunna få in fler människor i arbete och också i små och medelstora företag.
Jag hoppas att vi snart kan få en situation där kommuners och landstings riktiga uppgift - förutom att sköta vård, skola och omsorg - är att se till att på olika sätt vara en mycket god upphandlare av tjänster. De ska vara upphandlare inte bara av stora företags tjänster utan också av små och medelstora företags tjänster på marknaden.
Per Bill (M):
Jag hoppas verkligen att det blir så. I många kommuner vore det ett bättre sätt att göra den upphandling som man vill göra. Där håller jag med statsrådet att det är upp till varje politisk majoritet att välja hur stor upphandlingen ska vara.
När man väl har valt detta är det viktigt att vi hittar sätt som gör att man kan handla upp mindre volymer och se till att små och medelstora företag också finns bland konkurrenterna. Därigenom blir konkurrensen bättre, och skattebetalarnas pengar används på ett bättre sätt. Fru talman!
Jag är också glad över att vi åtminstone hittat ett företagande där vi är helt överens att kommunerna och landstingen ska hålla sig borta. Det är turistresor utomlands. Det är en bra början. Sedan hoppas jag att vi steg för steg kan hitta alltfler branscher där det över huvud taget inte behövs några kommunala eller landstingsägda företag. Fru talman!
För mig är det egentligen precis tvärtom. Det är snarare så att vad kommuner och landsting borde göra är att kommunfullmäktige en gång om året tittar igenom de näringsverksamheter som man för tillfället har.
Då ska man se om det finns några möjligheter att knoppa av dessa till små företag på den privata sidan, att skriva kontrakt med dem och på olika sätt få i gång ett nytt näringsliv. Här finns det fantastiska möjligheter att steg för steg se till att få fler små och medelstora företag även i ganska små kommuner.
Per Bill (M):
Nej, vi använder samma måttstock. Vi kan naturligtvis fundera på om det är alliansen som är dålig på att vara kritisk eller om det är minoriteten som är dålig på att kompromissa när det gäller den nya regeringen.
Jag skulle naturligtvis ha kunnat ta med mig ett klipp från den andra kvällstidningen här i Stockholm, den socialdemokratiska. Om jag kommer ihåg rätt stod det där "surpuppor" - med socialdemokratiskt "S" - så jag skulle vilja påstå att det har varit en ganska blandad kritik av det arbete som vi har gjort.
Om jag har i huvudet vad det stod i Dagens Nyheter var det väl att KU kritiserar sig självt mest. Det är naturligtvis något som vi kanske ska reflektera över senare. Som jag säger tycker jag att vi har lagt ribban på samma nivå, men jag kommer ständigt att arbeta för att vi steg för steg ska bli bättre.
Det gör jag alltid, varje gång. Det skulle ju vara otroligt tråkigt att arbeta om man inte kunde bli bättre. Och jag lovar att det gäller alla på planen oavsett om de är stjärnor, ganska stora stjärnor eller om det nu skulle finnas någon medelmåttig spelare.
Per Bill (M):
Jag kan ge ett exempel. Vi är tydligt kritiska mot det slarv som Carl Bildt gjorde sig skyldig till när det gäller det antal optioner som han äger i Legg Mason.
Det är ett tydligt exempel på att en regel var överträdd - en viktig regel för oss som tror på att man ska kunna komma och gå i politiken. Jag har svårt att se att vi inte skulle kunna vara kritiska i våra ställningstaganden. Jag har gått tillbaka och tittat på de fem reservationerna.
Jag skulle inte vilja skriva under någon av dem i dag heller. Jag tror inte att vi skulle kunna komma särskilt mycket längre i att kompromissa oss mot en lösning. Det stora problemet med de fem reservationerna är, som jag ser det, att de inte är upphängda på en tydlig regel som man kan visa har överträtts.
Per Bill (M):
Granskningen av Carl Bildt har rönt stort intresse och fått mycket tid i KU:s allmänna utfrågningar. Vi har ägnat mycket tid åt att titta på Carl Bildts uppdrag och de finansiella intressen som Carl Bildt har haft.
Det har framför allt handlat om optionsinnehavet i företaget Vostok Nafta och risken för jäv i samband med ett regeringsbeslut den 9 november 2006. Den borgerliga alliansen anser att det inte är fråga om jäv eftersom Carl Bildt inte har haft något direkt ekonomiskt intresse av Peter Gaz. Det är det företaget det här handlar om.
Vi har också gott stöd från juridisk expertis för detta. Man kan lägga till att detta var en prolongation av ett ärende som i första vändan togs av den gamla socialdemokratiska regeringen med Morgan Johansson och Berit Andnor.
Morgan brukar säga: Vi fick inte några 5 miljoner för att göra detta. Men det fick inte Carl Bildt heller. Granskningen av Carl Bildt handlar också om hur Carl har skött den ekonomiska redovisningen gentemot Statsrådsberedningen.
Här är vi tydliga och klara med att Carl Bildt inte har levt upp till de krav som man bör ställa. Vi är tydliga när det gäller att han inte fullt ut har redovisat sitt innehav, vilket gör att vi påtalar detta.
Carl Bildt har själv också medgivit att han har förbisett ett antal av optionerna i Legg Mason. Dessbättre har detta inte haft någon betydelse för själva jävsdiskussionen. Men, herr talman, det här är viktigt. Den information som finns skall vara korrekt.
Det är just då som vi kritiskt kan granska framför allt människor som kommer från näringslivet och från organisationslivet, på vilket sätt de har olika bindningar eller när de har avvecklat dessa.
Det är därför viktigt, anser vi i konstitutionsutskottet - ett enigt konstitutionsutskott på denna punkt - att de här sakerna redovisas korrekt. Framför allt för mig, som vill att vi ska få människor som går in och ut ur politiken, är det här viktigt.
Det här gör ju att man inte behöver gå från sin fädernesgård ifall man råkar bli jordbruksminister och att man kan bli forskningsminister trots att man har jobbat på Karolinska Institutet eller någonting annat. Det är därför det är viktigt att vi håller koll på detta.
Och det är därför det är viktigt att man inte slarvar med redovisningarna. Herr talman! Oppositionen har även ifrågasatt Carl Bildts engagemang utanför politiken.
När jag försöker titta på de engagemangen handlar det om fredsskapande arbete, arbete för frihandel, arbete med MR-frågor, utvecklande av vårt svenska näringsliv och uppmuntrande av IT-entreprenörer, för att ta några exempel. Herr talman!
Jag tycker inte att det är någonting som man behöver skämmas för när man kommer till konstitutionsutskottet och berättar om det.
Per Bill (M):
Jag ska börja med att svara rakt och enkelt på den frågan. Nej, det är jag inte. Jag har sagt att vi i alla ärenden sätter upp ribban på samma nivå. Vi vill att man ska ha överträtt någon regel. Vi vill att man inte ska ha ett säkerhetsavstånd. Vi vill att det ska vara tydligt och klart att man har överträtt någonting.
Det är det inte här när det gäller jävssituationen. Jag har fått kritik för att jag har kallat Carl Bildt en stjärna. Det är farligt med sportklyschor, men det är flera som tycker om sportklyschor. Att använda sportklyschor är ett sätt att nå ut till en bred allmänhet. Jag hörde Morgan väsa under min utfrågning när jag nämnde Henrik Larssons namn.
Morgan Johansson pratar ganska högt ibland, kan jag säga, när vi har våra utfrågningar. Men det är ganska kul och trevligt. Jag tycker att Carl Bildt är en stjärna, men det innebär inte att han har någon annan regelbok att rätta sig efter än den som samtliga andra statsråd ska rätta sig efter.
Att tro det är likadant som att tro att Henrik Larsson i HIF har någon möjlighet att få färre gula kort eller bli mindre utvisad på grund av att han har kommit tillbaka till svensk fotboll. Det är en absurd idé. Det finns ingen domare i Sverige som skulle komma på idén att behandla Henrik Larsson på ett annat sätt än vad man behandlar övriga duktiga spelare i elitserien.
Per Bill (M):
Jag känner att sportklyschorna nu börjar hamna på djupt vatten. Jag tror att jag avstår från att fortsätta. Det är nog klokt. Det har, som Mikael Johansson har vidimerat, varit en skillnad i klimatet när vi har försökt att nå kompromisser när det har gällt den gamla regeringen och när det har gällt den nya regeringen.
Man kan naturligtvis säga att det är några som inte vågar ta sig ton mot den nya regeringen. Eller också kan man säga att det inte har funnits några öppningar, några möjligheter till kompromisser och att det redan var skrivet i sten att man skulle rikta kritik mot vissa ministrar.
Jag avstår från att recensera minoriteten, men jag har verkligen försökt att, precis som Ingvar Svensson, titta på de fem reservationer som finns och se om det är någon av dem där jag tycker att det finns en ordentlig substans, där vi verkligen skulle ha kunnat komma varandra närmare.
Jag vill inte att vi går mot en praxis där man till exempel ska fundera över om det är någon minister som äger ett visst antal aktier i ett investmentbolag i Sverige. Nu måste vi bums titta på vilka bolag som detta investmentbolag äger. Sedan måste vi kontrollera samtliga dotterbolag till dessa bolag som ägs av investmentbolaget. Det leder alldeles för långt.
Avståndet till det som ska anses vara jäv är för stort. Vi skulle dra i gång en jätteapparat för någonting som inte skulle tjäna något syfte.
Per Bill (M):
Jag vill tacka infrastrukturministern för svaret. Jag ser fram emot infrastrukturpropositionen. Tack också till Agneta Gille, som under många år verkligen kämpat för att vi ska få upp standarden på den vägen.
Jag lovar att jag under de närmaste åren kommer att fortsätta bidra genom att från min sida göra klart för regeringar, oavsett vilken färg de har, att det är fråga om en väg som är i stort behov av upprustning. Det är verkligen viktigt.
Jag tror dessutom att vi har en god indikation på att Regionförbundet Uppsala län genom sina tidigare prioriteringar gentemot den förra regeringen kommer att fortsätta att göra den typen av prioriteringar. Därför tror jag att den övergripande inriktning som infrastrukturpropositionen kommer att ha blir av stor vikt.
Om det blir lite mer pengar till upprustning av våra vägar känner jag mig mycket trygg i att det kommer att gagna Uppsala län och upprustningen av väg 288.
Per Bill (M):
Jag kan fatta mig väldigt kort eftersom vi är överens om detta betänkande. Mobil-tv kan vara en av de stora framtidsfrågorna, det vet vi inte riktigt. Vi vet inte hur stora våra mobiltelefoner kommer att vara, om vi ska titta på tv i dem eller om vi ska gå runt med några andra typer av stora pojkars leksaker.
Det som är viktigt i det här, och där delar jag Helene Peterssons åsikt, är att vi försöker göra en uppdelning av spektrumet och att vi gör samordningen inom EU så god som möjligt. Vi har en viss fördel jämfört med många andra länder.
Om man är ett litet land som ligger inklämt mellan flera andra stora länder mitt i centrala Europa är naturligtvis risken för störning mycket större än vad den är i Sverige som ligger en bra bit ifrån många av de andra länderna. Men det här är naturligtvis en viktig fråga. Jag tänkte, fru talman, inte ta upp mer tid än att säga att vi är överens om del ett.
Del två och del tre kommer senare.
Per Bill (M):
Precis som Phia Andersson sade handlar det här betänkandet om regional demokrati. Det är viktiga frågor. Även om vi nu avstyrker samtliga motioner och säger att vi yrkar bifall till utskottets förslag innebär det inte att de här frågorna inte är viktiga. Det är tre typer av motioner som vi diskuterar i detta betänkande.
Det är motioner som rör regionala och kommunala styrelseformer - det kommer Stefan Tornberg från Centerpartiet att gå in på mera i detalj. Det andra är frågor som rör regionsamarbete över nationsgränser.
Det säger sig självt med vårt EU-samarbete och vårt långvariga nordiska samarbete att det är viktigt och bra att man ser till att göra det möjligt för dem som så vill - till exempel i Öresundsregionen, mot den norska gränsen eller mot den finska gränsen - att hitta möjligheter för att bättre kunna samarbeta.
Men där får vi vänta på en proposition som ska komma. Likadant är det för den tredje och dominerande bunten av motioner som handlar om Ansvarskommitténs förslag. Det handlar om organisationen av stat, kommuner, regionkommuner och landstingskommuner.
Vi vet att regeringen håller på att bereda frågan. Det finns ingen anledning att gå ut i förväg, utan jag tror att det är klokt att lugnt och försiktigt ta sig an de här frågorna, för det är viktigt att det blir rätt från början.
Att få gränser som inte stämmer överens eller att utestänga någon del från en region som de tycker att de tillhör är en väldigt oklok politik.
Per Bill (M):
Det kan möjligen bero på att jag inte tror att alla dessa goda saker alltid ska ske tillsammans med vissa andra län. I mitt hemlän, Uppsala, som jag försökte använda som exempel är det uppenbart hur stor nytta vi har av samarbete när det gäller sjukvård med de delar som ligger norrut och västerut.
När det däremot gäller arbetsmarknad och kommunikation är vi alltmer en del av Storstockholm eller Mälardalsregionen.
Per Bill (M):
Eftersom jag har suttit i utbildningsutskottet i fyra år har jag många gånger ställt frågorna: Hur får vi bättre utbildning? Hur får vi bättre forskning? Hur får vi en bättre fungerande högspecialistsjukvård?
Jag tror inte att jag någonsin under de åren har stött på någon som har sagt att det viktigaste av allt är att bilda riktigt stora regioner.
Per Bill (M):
Jag hör till de föräldrar som inte vågar ta med barnen på derbymatcher i Stockholm. Vi tvingas vara kvar i Uppsala och titta på när Sirius spelar i division 1 norra. Det är inte så illa. Det är väldigt fridfullt. Men visst vore det kul att kunna ta med barnen på en match mellan AIK och vårt Djurgården.
Jag vill verkligen att vi gemensamt i den här kammaren hittar ett sätt att stoppa huliganerna. Det måste vara ett sätt som vi är överens om i mycket breda grupper. Jag ska inte prata så mycket om fotboll, utan mer om form och de grundläggande fri- och rättigheterna.
Utskottsinitiativ är ett viktigt verktyg som riksdagen har haft sedan 1971. Då fick alla utskott - tidigare var det bara tre - möjlighet till utskottsinitiativ. Då sade KU att det var viktigt att fortsätta att göra som KU hade gjort många årtionden dessförinnan, nämligen att sträva efter enighet i utskottsinitiativen.
Så har det tyvärr inte varit det här första riksdagsåret efter valet. Vi hade två utskottsinitiativ i höstas. Ett rörde EU:s vårtoppmöte, och ett rörde en remiss från Domstolsverket. En gång är ingen gång. Två gånger är oroande. Men under de senaste tio dagarna har vi haft tre utskottsinitiativ.
Förra veckan gällde det fas 3 i arbetsmarknadspolitiken. I går debatterade vi ett utskottsinitiativ med anledning av socialförsäkringsutskottets betänkande om vissa förändringar i sjukförsäkringen, och i dag har vi utskottsinitiativ nr 5 från S, MP, SD och V kring anmälningsplikt vid idrottsarrangemang.
Herr talman! Det är lite svårt att rangordna vilket av dessa utskottsinitiativ som är minst lämpligt eftersom de på olika sätt trampar i de konstitutionella gråzonerna. Men det är tre saker som åtminstone före denna debatt oroade mig. Det första var att man skulle forcera regeringen att ta fram ett förslag som skulle träda i kraft 2012.
Det andra som oroade mig var att det var på ett område som rör enskilda medborgares grundläggande fri- och rättigheter. Det tredje var att man satte nytt rekord i att vara nära det som KU sade, nämligen att initiativ ska tas med breda majoriteter. Här skedde det med ordförandens utslagsröst. Herr talman!
De grundläggande fri- och rättigheterna gäller alla medborgare, inte bara vissa medborgare, och det är faktiskt viktigt. Det är viktigt för oss att stå upp för alla individers grundläggande fri- och rättigheter.
Därför har vi ett ganska stort regelverk kring att göra intrång i dessa medborgerliga fri- och rättigheter. Det var därför bra och glädjande att höra Mehmet Kaplan.
När jag hörde hans anförande och hur han snarare poängterade orden "ska kunna tas i bruk" och så vidare kändes det som att det kanske ändå finns en öppning här någonstans.
Per Bill (M):
Jag hann inte ta replik på Peter Eriksson eftersom jag tyckte att han likt Mehmet Kaplan hade en ganska hovsam ton och resonerade. Sedan kom det en liten spark på slutet. Men jag hann inte få upp mitt kort tillräckligt fort. Fru talman! Det finns definitivt anledning för en minoritetsregering att söka breda lösningar.
Men det finns också anledning för mig som vice ordförande i konstitutionsutskottet att påtala hur det är tänkt att man ska använda initiativrätten. Att använda initiativrätten på just ett område som rör våra grundlagar tycker jag är mycket problematiskt.
Det är på detta område som vi verkligen försöker hitta de riktigt breda överenskommelserna där minst sex partier ska finnas med. Jag tycker att det är lite konstigt att vi här ska in och trampa på de grundläggande fri- och rättigheterna för ett fåtal och att det ska vara enda sättet.
Per Bill (M):
En aktiv riksdag är alltid bra. Det är naturligtvis extra bra och roligt när man är i opposition, vilket jag varit i tolv år. Jag var mycket nöjd när jag fick igenom mitt utskottsinitiativ som byggde på en folkomröstning. Folket sade att de ville byta länstillhörighet, från Västmanlands till Uppsala län.
Jag motionerade redan före folkomröstningen om detta och sade att vi bör följa folkomröstningsresultatet. Detta fick jag kämpa för i tio år eftersom Socialdemokraterna inte ville följa folkviljan. Det kallar jag ett legitimt utskottsinitiativ.
Riksdagens utredningstjänst har tittat på utskottsinitiativen och konstaterar att det tagits 47 utskottsinitiativ under de senaste tio åren.
Endast 15 av dessa kan sägas vara sådana som uppkommit på grund av en fråga i medierna eller i en debatt i kammaren, det vill säga som inte hängt ihop med något ärende i en motion eller proposition - 15 sådana initiativ på tio år.
Därför är det väl inte så konstigt om jag som vice ordförande i konstitutionsutskottet är lite oroad när Socialdemokraterna, Sverigedemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet enats om fem utskottsinitiativ bara under de månader som gått sedan valet.
Per Bill (M):
Tack vare bland annat Peter Hultqvist har KU nu inte bara en sifferserie redovisad i betänkandet, utan det finns flera tabeller. När man korsläser tabellerna, som man ju gör om man är förtjust i siffror, kan man ibland bli lite förbryllad.
Peter har plockat fram två siffror om vilka det ter sig rimligt att påstå att 3 608 är mindre än 3 723 - det håller jag med om. Samtidigt kan man titta på tabellen innan över tjänstgörande i Regeringskansliet från år 2004 till år 2010.
4 486 kan konstateras vara mindre än 4 621, som är siffran för det totala antalet anställda år 2004. Lite grann beroende på vilken tabell man tittar på kan man komma till lite olika resultat, men siffrorna ligger ganska nära varandra. Beroende på vilka tabeller man hamnar på blir det lite över eller lite under.
Det kan tyda på att antalet är relativt konstant från år 2004 och framåt.
Per Bill (M):
Det här är min femte höstgranskning. Den avviker inte särskilt mycket från övriga höstgranskningar som jag varit med om. Nästan alltid hittar vi saker som kan vara bättre, vilket ter sig ganska bra om man vill vara den gode revisorn som ser till att Regeringskansliet för varje år blir lite bättre.
Den här gången har vi, som jag tidigare sagt, hittat flera saker som har en klar förbättringspotential, så jag håller helt med. Ett enigt utskott påpekar till exempel att handläggningstiderna är för långa. Det råder väl inte någon tvekan om att det när det gäller en del av upphandlingsarbetet, som andra här kommer att beröra, finns mycket att lära.