Lars Gustafsson (KD):
När jag skrev min motion Fö212 trodde jag att den skulle hamna i jordbruksutskottet, men man ska tydligen debattera jordbruksfrågor i försvarsutskottet. Det blir rätt intressant när man ska försvara den frågan. Nåväl. Orsaken till min motion, som var uppdelad i två delar och den ena delen hamnade här, var den rekordartade nederbörd som föll i Halland.
Man kunde notera att det var nästan 1 000 millimeter under förra året. Under sommarmånaderna föll det drygt 500 millimeter. Detta innebar att ett mycket stort antal lantbrukare drabbades som råkade befinna sig i låglänta områden. Jag har träffat många lantbrukare som har förlorat 2 1⁄2 miljon kronor. Jag tror inte att det är så enkelt att privatförsäkra sig mot sådant.
Det finns en skillnad mellan skador som uppkommer av översvämningar och nederbörd och skador som uppkommer av stormar. När skador uppkommer av stormar ser man vad som har hänt, men de andra skadorna ser man inte. Man kan se skördeskadorna, men det är också långsiktiga skador i marken av olika mikroorganismer som gör att man kanske inte kan odla och så vidare. Det innebär att det kan bli långsiktiga problem för den enskilde lantbrukaren.
Den enskilde lantbrukaren kan inte, som det har påståtts, bära hela den bördan. Vi kan bara tänka på att 12 procent av Sveriges potatis odlas i Halland. I södra Halland är det nästan uteslutande potatis man odlar. Enskilda lantbrukare har drabbats oerhört hårt. För att förklara närmare kan jag berätta att en 80-årig dam kunde meta abborre i sin källare efter regnen på grund av översvämningarna.
Det hade hon aldrig varit med om tidigare i sitt 80-åriga liv. Man hänvisar ibland till gårdsstödet. Men gårdsstödet är ju till för att utjämna mellan missväxt och vanliga företeelser, och det har ingenting med katastrofer att göra. Vi vet alla att klimatsvängningarna kommer att öka. Jag hoppas att detta inte blir en partipolitisk fråga, utan här gäller det att se till enskilda människor och en viktig näring för Sverige.
Jag tror att vi alla är överens om detta. Jag tror inte heller att man kan hänvisa till en privat försäkringslösning rakt över, utan man måste hitta en sorts joint venture, att flera parter måste gå in med en viss risk i själva premien. Det måste lösas ganska snart.
Jag tror att jordbruket tillsammans med jordbrukets organisationer och även myndigheterna och staten gemensamt måste hitta en lösning på detta. Det jag sedan skulle vilja säga är att det också finns ett problem som redan har uppkommit för dem som har drabbats, och därför lade jag i min motion till att jag tycker att man kunde gå dem till mötes på så vis att man ökar periodiseringsfonderna när det gäller skatten, att de fick lite längre tid på sig att ta hand om skadorna.
Om detta skulle hända nästa år igen tror jag att vi får se ganska många som går i konkurs. Det är inte bara i Halland, utan det finns en del andra drabbade län. Jag vill tacka för utskottets eftertänksamhet. Jag ska inte klaga över utredningen, men jag vill uppmana regeringen att beakta vad utskottet har sagt. Detta är en ödesfråga för många människor, mycket större än vad man kan tro.
Vi vet att andra länder har system där man även utbetalar ganska små summor. I exempelvis Holland kan det vara upp till 10 miljoner något år och 50 miljoner ett annat år. Det är ganska små summor, men ibland slår det till och då kan inte det enskilda lantbruket bära hela kostnaden utan måste få förutsättningar att fortsätta vidare. Med den insikten, herr talman, tror jag att jag kan yrka bifall till förslaget i betänkandet.
Jag är tacksam för svaret även om min motion avslås i dag.