Patrik Björck (S):
Till Elisabeth Svantesson: Nej, den här interpellationsdebatten ska inte utvärdera hela den borgerliga alliansens misslyckande, utan vi håller oss till detta med nystartsjobben. Det kommer fler interpellationsdebatter, var så säker! Nej, Elisabeth, jag tror inte heller att det här är den enda åtgärden. Ni har ju faktiskt fixat 27 nyfriskjobb också.
På den vägen och med den takten vet jag inte när ni har räknat in den en och en halvmiljon som ni själva har satt upp som mål. Det är klart att man kan raljera och skoja om det här, men tyvärr är det en bister verklighet att ni lämnar människorna i sticket. Ni gör ingenting och ni har inga förslag.
Det är klart att det är spännande att höra att arbetsmarknadsministern är så öppen att han gärna tar till sig socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik nu när han står här med sitt eget misslyckande, i ruinerna av sin egen politik. Problemet är bara att arbetsmarknadsministern säger nej till alla våra förslag och att arbetsmarknadsministerns kolleger här i kammaren röstar ned alla våra förslag. Det är ju lite bekymmersamt.
Sedan kan man ju hoppas och tro att arbetsmarknadsministern eller åtminstone Elisabeth Svantesson har läst våra motioner och våra reservationer när det gäller arbetsmarknadspolitiken, så jag tror inte att det ska vara någon hemlighet vad vi vill. Man ägnar sig åt någon sorts mytbildning och säger att vi ska berätta vad vi ska göra efter 2010.
Vi har berättat vad vi ska göra 2006, 2007 och 2008 i alla våra reservationer och motioner med anledning av de förslag som regeringen kommit med. 2010 ska vi självklart också ha en politik som är bättre än er, var så lugna. Men nu diskuterar vi er politik i dag och vår politik i dag. De sista åren som vi hade ansvaret ökade antalet sysselsatta mer än det första året som arbetsmarknadsministern hade ansvaret.
Ett sätt att utvärdera konkret, faktamässigt, bortanför floskler och allmänt tjafs är att titta på siffror, på vem som har levererat, hur man levererat och vad man levererat. Det är så det ska gå till. Det är därför vi vill utvärdera er nu. Jag förstår att ni vänder er mot det, att ni inte vill bli utvärderade för att ni tycker att ett år är för kort tid och så vidare. Men så fungerar inte politiken. Den är betydligt grymmare än så. Och det är inte bara vi som kommer att utvärdera er.
Väljarna kommer också att utvärdera er. Huvuddelen av dem som lämnat nystartsjobben har blivit arbetslösa och en liten bråkdel av dem har gått till ett arbete hos den arbetsgivare som använt dem. Detta är bara ett bekymmer med nystartsjobben. Det finns fler. Två tredjedelar av jobben går till män. Det finns alltså ett genusperspektiv på det här också.
När arbetsmarknadsministern hade arbetat med arbetsmarknadsfrågor i ett år upptäckte han att det fanns en skevhet på arbetsmarknaden. När vi införde nystartsjobben, säger arbetsmarknadsministern, ville vi att de skulle hamna i privat sektor, men när vi utvärderade dem efter ett år upptäckte vi att den här skevheten finns på arbetsmarknaden. Och jag säger: Bättre sent än aldrig. Det är väl bra att arbetsmarknadsministern har upptäckt det.
Men det här var en kritik som fanns redan när nystartsjobben infördes en gång i tiden, så det kan ju inte ha varit förvånande. Nu kommer säkert arbetsmarknadsministern i sitt svar att säga: Nu efter ett års misslyckande har vi insett att det finns en sådan här skevhet. Nu ska vi öppna nystartsjobben även för den offentliga sektorn, och då ska vi på något sätt åtgärda det. Vi kommer att vara med även där och utvärdera, ifrågasätta och kritisera den politiken.
Än så länge ser inte starten särskilt bra ut.