KBLab/rixvox huggingface dataset:
Leif Jakobsson (S):
Det innebär då att vi får återkomma till de detaljerade förslagen. Det pågår ju en remissrunda nu. För två år sedan hade Skatteverket redan tagit fram förslag som det hade gått att använda. Det finns ingenting som hindrar att man först slår till mot de riktigt allvarliga överträdelserna, det vill säga kontantutbetalning och en del andra saker, men det har inte gjorts.
Det har varit en senfärdighet på det här området och en ovilja att komma till skott och sätta stopp för det överutnyttjande och fusk som sker. Jag lockas, herr talman, att dra mig till minnes den tidigare interpellationsdebatten mellan finansministern och Peter Persson.
Finansministern avslutade sitt resonemang med: Ni kan glömma det där med jobb, skola och Socialdemokraterna. Det är bara bidrag, bidrag, bidrag. Efter att ha hört den här och många fler debatter med finansministern känns det som att den moderata politiken handlar om avdrag, avdrag, avdrag. Det tycks vara livsluften.
Snart ska vi väl ha avdrag även för att stiga upp på morgonen. Det verkar vara på det sättet. Jag blir orolig när en hel bransch säger att detta måste göras någonting åt. Man måste få stopp på fusket. Seriösa företagare måste få rimliga villkor för att inte bli utkonkurrerade av oseriösa företag.
Det måste bli stopp för läckaget av skattepengar. Men sedan tar det två år att genomföra sådana här ganska enkla lösningar. Då förutsätter jag att finansministern nu håller sitt löfte och kommer med en proposition så att vi hinner fatta beslut under vårriksdagen.
Leif Jakobsson (S):
Jag tackar för svaret, men det var inte precis svar på de frågor jag ställde. Varför ställer jag frågorna? Jo, det är klart att det är ganska exceptionellt att i den situation regeringen befinner sig i lägga fram en budget för nästa år där man räknar med ungefär 3 procents tillväxt. Det är ett ganska, eller till och med riktigt, hyggligt år.
Samtidigt räknar man med att behöva låna 50 miljarder, och ett budgetunderskott på 1 1⁄2 procent, ett sådant här ändå ganska bra tillväxtår. Det är klart att jag undrar varför man då väljer att låna upp ytterligare 300 miljoner för att sänka skatter för människor som inte bor i Sverige. Jag har naturligtvis testat de argument och teorier finansministern brukar hänvisa till.
Det första är att man ska sänka skatter för att det ska skapa jobb. Teorin bakom det är det välkända att människor som inte arbetar tillräckligt mycket ska sitta vid köksbordet, läsa skattetabellen och inse: Oj, jag kan tjäna pengar på att jobba! Då går de och klipper sig - det var inte personligt, finansministern - och söker ett jobb. Det är ungefär teorin bakom det.
Den faller dock ganska snabbt, eftersom vi talar om skattskyldiga som inte bor i landet. Jobbtillväxten i Sverige skulle väl alltså inte påverkas på något som helst vis, och därför faller naturligtvis det argumentet. Det har fallit i Sverige också, med alla studier och hela jobbskatteavdragsdiskussionen om att det inte fungerar.
Då har vi sett att det i den här budgeten har tonat fram ett nytt argument, som handlar om konsumtionsstöd för att upprätthålla hemmamarknaden. Det kan man tänka sig, och det skulle nog vara så att vi argumenterade väldigt hårt för det inför budgeten för det här året, 2013, när vi hade betydligt sämre tillväxtprognoser.
Då valde regeringen i stället att lägga pengarna på att sänka bolagsskatten, vilket inte har ett dugg effekt på den inhemska efterfrågan. Ändå kan det vara en konsumtionsstimulans. Ja, det är klart att det blir att sänka skatten för skattskyldiga som bor utomlands, men det lär inte stötta hemmamarknaden. Det lär inte stötta de svenska jobben.
De gamla vanliga argumenten duger alltså inte. Då får vi i svaret en ny teori, nämligen att man sänker skatter för att förenkla och på så sätt få mindre administration. Det kan vi väl kanske köpa i teorin - det skulle inte kosta någonting att ta in skatterna om man satte dem till noll.
Det är dock inte speciellt troligt eller önskvärt. Det är klart att det finns en kostnad förknippad med skatteindrivningen. Då måste man pröva det nya, tredje, argumentet, nämligen att man nu lånar pengar för att sänka skatten för att man ska minska administrationen.
Det är 300 miljoner det kostar, och jag skulle vilja se kalkylen som visar att staten tjänar 300 miljoner på den här administrativa förenklingen. Det motsvarar i storleksordningen 500-600 anställda på Skatteverket. Finns den kalkylen? Varför är den i så fall inte med i budgetpropositionen?
Eller är det så enkelt att det finns ett fjärde motiv: Att Moderaterna ska bedriva valrörelse på solkusten, liksom man gjorde 2006?
Leif Jakobsson (S):
Jag ska göra ett undantag. När någon annan ger sig in i en interpellationsdebatt brukar jag inte bemöta vederbörande, men Finn Bengtssons argumentation var väl den mesta krystade jag har hört.
Jag kan faktiskt tänka mig en sak, att det finns en hel del utlandssvenskar som åker till Ikea på den ort där man bor och köper knäckebröd och lite annat, men jag tror inte att det skulle ha någon större betydelse för vårt folkhushåll. Problematiken är att vi har asymmetriska skattesystem - självklart har vi det.
Väldigt många av dem som bor utomlands men ändå har till exempel sin pension här från Sverige har också en inteckning i det svenska välfärdssystemet som ser väldigt annorlunda ut än vad det gör på många andra håll i Europa. Det är klart att de tänker sig att de kanske en dag behöver åka hem och ta i anspråk till exempel vår sjukvård och annat.
Då tycker jag att det är högst rimligt att de är med och finansierar det under tiden. Det är den moraliska dimensionen i det hela. Finansministern säger att det blir jättestor administration. Jag bara undrar: Hur ser kalkylen ut? Hur sparar man in de motsvarande 300 miljonerna?
Finansministern säger: Det här är så fruktansvärt mycket att vi väljer att låna 300 miljoner extra nästa år för att vi ska bli av med den här administrationen. Då måste det väl finnas en uppsida i detta, men den hör jag inte talas om. Jag bara uppskattar väldigt snabbt att det motsvarar 500-600 anställda på Skatteverket, men vi får väl höra med generaldirektören på Skatteverket om det finns motsvarande ledig kapacitet.
Vi socialdemokrater har nämligen en del andra idéer om vad Skatteverket i så fall skulle kunna syssla med. Det handlar om att ge sig på ekonomisk brottslighet och annat. Då kommer vi till frågan: Vad innebär då det här?
Jo, en svensk pensionär som bor utomlands och har 15 000 i pension varje månad från Sverige får, enligt uppgift i Privata Affärer, en skattesänkning på 600 kronor i månaden. 600 kronor i månaden får en svensk pensionär som får svensk pension men inte bor i Sverige.
I samma budgetproposition föreslår Anders Borg att en svensk pensionär som bor i Sverige ska få 100 kronor i skattesänkning. Det är sex gånger mer till den pensionär som bor utomlands. Det gäller att hantera sammanhållningen i vårt land.
Att tala om att vi satsar sex gånger mer på en pensionär som har lämnat landet tycker jag är otroligt utmanande. Jag skulle vilja ha en förklaring på varför en svensk pensionär med svensk pension som bor i utlandet ska ha sex gånger så stor skattehöjning som den som bor i Sverige.
Leif Jakobsson (S):
Det är intressant att många vill delta i debatten, men jag har fortfarande inte fått svar på varför en svensk pensionär med svensk pension ska ha sex gånger större skattesänkning om han bor utomlands jämfört med om han bor i Sverige. Ni måste förstå att det är ganska utmanande att göra på detta sätt.
Undertonen i ert resonemang är att ni har sänkt skatten genom jobbskatteavdraget och gjort andra justeringar i skattesystemet men att dessa stackare inte har hängt med i skattsänkningarna. Det är mycket utmanande mot landets arbetslösa och sjuka som inte har fått en enda krona av dessa skattesänkningar.
De har inte fått vara med i argumentet att det ska vara konsumtionsstimulanser för hemmamarknaden. Det finns dock ingen som helst anledning att begränsa den konsumtionsstimulans som det femte jobbskatteavdraget sägs vara till dem som jobbar. Tvärtom är det nog många i de andra grupperna som skulle kunna hantera den frågan betydligt bättre. Frågan kvarstår.
Varför får en svensk pensionär i Sverige 100 kronor i månaden medan en svensk pensionär i utlandet får 600 kronor i månaden? Jag lovar att vi ska hålla koll på hur mycket av sin valrörelse och valturné Moderata samlingspartiet tänker lägga på Solkusten nästa år, 2014.
Leif Jakobsson (S):
Det kan vara viktigt att rekapitulera vad detta egentligen handlar om. År 2012 blev det allmänt känt att en del av riskkapitalbolagen inom den offentligt finansierade verksamheten, såsom vård och skola, förutom att göra stora vinster såg till att via räntesnurror flytta dessa vinster till skatteparadis.
Den fjärdedel svenska folket skulle ha tillbaka i bolagskatt kom alltså inte tillbaka utan hamnade i skatteparadis. Min fråga om finansministerns bedömning ska ses mot bakgrund av att vi socialdemokrater tyckte att den begränsning av räntesnurror som gjordes var en vettig tillfällig lösning.
Till att börja med redovisade Finansdepartementet att det skulle ge 6 miljarder i intäkter, men när budgetpropositionen kom var det 8,8 miljarder. Det är svårt för oss i oppositionen att ifrågasätta hur man har räknat och vad det finns för prognoser och beräkningar bakom detta. Vi fick så att säga köpa grisen i säcken.
Eftersom vi redan då tillämpade den princip som numera även finansministern tillämpar, i alla fall i teorin, om krona för krona, så accepterade vi de 8,8 miljarderna som en finansiering av en delvis sänkning av bolagsskatten. Resten, som finansministern ville lånefinansiera, sade vi nej till. Detta gör det besvärligt, inte minst för oss i oppositionen.
Om det som Ekonomistyrningsverket säger stämmer känner vi att vi lurats in en situation att tillsammans med regeringen försvaga landets ekonomi. Eftersom det är över två månader sedan jag ställde interpellationen borde det ha gått att ge svaret lite mer innehåll.
Den statliga myndigheten Ekonomistyrningsverket sade först att det kunde bli 6 miljarder, men i sin senaste rapport säger man att det kan bli bara 3 miljarder. I så fall är 13 av de 16 miljarderna i bolagsskattesänkningen lånefinansierade.
Då har Anders Borg lånat 13 miljarder i kommande generationers namn för att sänka bolagsskatten. Det jag är ute efter är om det finns någon annan prognos och syn än den Ekonomistyrningsverket har att de pengar som skulle komma av räntesnurrebegränsningen inte kommer in?
I så fall vill jag ha den redovisad här och nu. Delar av finansministerns svar oroar mig. När det närmaste en prognos man har är "indikatorer" känner jag oro. Det finns antydningar, men några 8,8 miljarder kan man inte se. På två månader borde det ha gått att titta på just denna sektor.
Det är av centralt intresse att det som finansministern påstod också kommer in. Vi socialdemokrater kommer att jaga de hål som finns i finansministerns budget. Vi har ett stort intresse av att statens saldo stämmer och att handkassan är räknad och kontrollerad den 14 september.
Vi drog nämligen både 1982 och 1994 dyrbara lärdomar av borgerliga regeringars sätt att hantera statens ekonomi.
Leif Jakobsson (S):
Det gick till andra inlägget innan Anders Borg lyckades få till att det nog egentligen var den socialdemokratiska regeringens fel att riskkapitalbolag profiterade på vård och flyttade vinsterna utomlands. Det är snart åtta år sedan. Det blir lite tramsigt. Ansvaret ligger faktiskt hos er. Likadant är det med ansvaret för en budgetproposition.
Den skrivs inte under av tjänstemän, utan den skrivs under av en regering, och det är en regering som måste står för de bedömningar och de siffror som man lägger fram för den här kammaren. Det är det jag känner oro för. Som jag sade: Vi har 1982 och 1994 sett vad borgerliga regeringar lämnar efter sig i svarta hål. Därför vill vi vara säkra på att saldot stämmer och att handkassan är räknad och är korrekt.
Det är därför vi tittar på de olika områden där det finns tydliga indikationer på att något inte står rätt till. Det som gör att vi ställer oss frågan är naturligtvis att en statlig myndighet, Ekonomistyrningsverket, säger att det fattas 5-6 miljarder i intäkter på bolagsskatten.
Om Anders Borg har en annan åsikt får han väl säga det här i kammaren: Här har Ekonomistyrningsverket missförstått allt, de har fel, och de kalkyler som vi gjorde från början håller. Ingen skulle bli gladare än jag, mitt parti och svenska folket om de 8,8 miljarderna verkligen kommer in, så att inte finansministern har lånat ännu mer för att sänka bolagsskatten.
Det är bara det som det handlar om: ordning och reda, att få reda på hur det egentligen står till. Här svarar finansministern att det ska göras en prognos i samband med vårpropositionen. Det kan inte vara många dagar tills den ska gå i tryck. Då vill jag höra den prognosen. Hur stor del av de 8,8 miljarder som skulle finansiera bolagsskattesänkningen bedömer regeringen kommer in?
Vad kommer det i så fall att stå i vårpropositionen? Vi känner också till indikationer på andra sätt.
De företag som sysslade med räntesnurror har också sparade förlustavdrag som de använder fortsatt och kan använda under några år till. Vad jag kan förstå kommer det att innebära att man inte kommer att ta upp detta till beskattning under några år framöver. Är den delen med i beräkningen om de 8,8 miljarderna?
Och hur kunde det gå från 6 till 8,8 miljarder på så kort tid som från sommaren och fram till det att budgeten presenterades? Det är det som gör att man ifrågasätter hur kalkylerna kommer fram.
Det kanske snarare var så att den ökningen togs fram för att finansiera en bolagsskattesänkning. Sammantaget: Jag vill höra om finansministern kan garantera att de 8,8 miljarderna kommer in. Om inte enligt principen krona för krona, hur ska då de pengarna tas in i stället?
Leif Jakobsson (S):
För säkerhets skull får jag be finansministern att tänka på att ordförande i skatteutskottet är en partikamrat till honom som heter Henrik von Sydow. Jag är faktiskt bara vice ordförande. Annars kan det bli komplikationer i ert parti. Jag ställde en mycket tydlig fråga.
Kan Anders Borg garantera att dessa 8,8 miljarder verkligen kommer in? Och är det Anders Borgs bedömning att Ekonomistyrningsverket är helt fel ute, eftersom det skiljer 6 miljarder mellan vad Anders Borg nu säger och vad Ekonomistyrningsverket säger när det gäller bedömningen? 6 miljarder är väldigt mycket pengar.
Det skulle räcka till exempelvis 12 000 lärare, och det skulle räcka till mycket annat, men som i så fall försvinner. Finansministern säger att jag påstår att det fattas 8 miljarder. Nej, det har jag inte gjort. Det är det som hela denna debatt handlar om. Jag vill veta vad finansministern anser. Jag vill ha svart på vitt.
Jag har inte gått in på Ekonomistyrningsverkets Facebooksida och tryckt på gillaknappen. Det är inte det som det handlar om. Men jag känner oro när en statlig myndighet säger att det kanske finns ett hål på 6 miljarder. Även om det naturligtvis är besvärligt för en minister att gå emot en statlig myndighet vill vi faktiskt veta. Då kan det vara lämpligt att finansministern talar om det. Om det finns ett hål där, finansministern, är det faktiskt så att ni fortfarande är i regeringsställning.
Då kan ni inte säga att oppositionen får hitta på en finansiering. Det är ni som har lagt fram budgeten, och det är ni som är ansvariga. Återigen vill jag säga att vi tänker se till, efter tidigare erfarenheter, att saldot stämmer och att handkassan är räknad och kontrollerad den 14 september.
Leif Jakobsson (S):
Jag har inte protokollet framför mig, men jag är ganska säker på att ministern uttryckte det så här: där kompetensen - i bestämd form - finns.
Det har varit ganska provocerande med hänvisningen att det bara var Stockholm som kunde gälla, inte minst när det sedan visade sig att det finns 324 patentkonsulter och patentingenjörer i Öresundsregionen och 163 i Stockholmsregionen. Det ministern sade stämmer alltså inte riktigt.
Det är inte bra när den här typen av frågor hanteras med så svepande underlag. Jag beskrev för ministern hur det uppfattas av hennes egna partikamrater och av Alliansen nere i Skåne och på andra håll. Det är klart att språket alltid är en fråga när vi söker samarbete.
Det är det i nordiska organisationer, i internationella organisationer och i europeiska organisationer. Men i de flesta fall brukar man hitta sätt att överbrygga problemen, just därför att man tycker att själva samarbetet är viktigt, att vi kan närma oss varandra, att vårt näringsliv kan bli mer och mer integrerat och att vi kan söka jobb.
Det är ytterst en väsentlig fråga nere hos oss att få integrationen mellan Danmark och Sverige att fungera bättre. Jag kan inte låta bli att tycka att det är ett misslyckande att det inte blev en nordisk domstol. Sedan kan ministern stå och säga att Danmark och Finland har hoppat av och att vi inte kan göra någonting åt det.
Men när ministern står här i riksdagens talarstol och säger att det bara finns en enda tänkbar placering för en nordisk patentdomstol och att det är Stockholm är det ungefär samma slags uttalande som den kommun vi befinner oss i har gjort när den kallar sig Skandinaviens huvudstad.
Det är inte helt populärt i andra delar av Skandinavien och Norden. Det finns väl anledning att vara så pass ärlig när det gäller den danska situationen att man kan säga att de har funnit att de måste ha en folkomröstning om inrättandet av patentdomstolen.
Det var en diskussion för ett år sedan, men man kom inte överens med Dansk folkeparti tillsammans med några andra, som krävde en folkomröstning. Danskarna ska alltså gå till folkomröstning i denna fantastiskt stora och omvälvande fråga.
Med tanke på hur debatten går i Danmark om andra europeiska frågor och hur man uppfattar det europeiska samarbetet är det inte svårt att misstänka att den danska regeringen för att klara folkomröstningen måste bjuda till lite när det gäller placering, språk och den typen av frågor. Det tror jag att man ska ha med sig.
Hade den svenska regeringen i stället i ett tidigt skede träffat en uppgörelse tillsammans med Danmark hade denna funnits på plats nu inför folkomröstningen, och då hade det varit en annan sak. Men nu känner väl den danska regeringen sig tvungen att vädja till danskheten, så som det tyvärr ofta är i det landet när man ska avgöra stora frågor.
Leif Jakobsson (S):
För protokollet: Malmö ligger i Sverige. Ministern tog upp språkfrågan. Ja, det är alldeles riktigt att det är bäst att hitta ett språk att arbeta på. Det man så här i efterhand, när det visar sig att det inte blir någon gemensam domstol, kan fråga sig är om det berodde på språkfrågan. Vad är huvudsak, och vad är bisak?
Vad var det egentligen som gjorde att det blev så här? I slutändan har nog den danska folkomröstningen sin betydelse i sammanhanget. Den skapar naturligtvis lite oro. I övrigt är det en sak jag inte kan komma undan. Vi står här och resonerar, och jag nämner hur det ser ut i Öresundsregionen, hur mycket patentverksamhet och kunskap det finns.
Då svarar ministern med att jämföra de olika länderna . Jag pratar om en region som är i två länder. Vi måste faktiskt börja tänka så; vi måste börja tänka på det sättet att det inte är nationsgränsen, framför allt inte i Norden, som ska avgöra vad som tillhör och inte tillhör. Människor känner sig inte så. Jobbar man i gränstrakterna ser man resurser i bägge länderna.
Vi har tittat på hur Öresundsregionen ser ut, men ministern ger svar om nationalstater. Det är där vi rejält skiljer oss åt. Sedan är det inte i huvudsak jag som har fört fram kritiken om Stockholmsfixering och Mälardalsregering.
Jag hänvisar bara till ministerns egna partivänner som allt oftare använder de uttrycken och försöker distansera sig för att klara en valrörelse i Skåne.
Leif Jakobsson (S):
Jag blev apostroferad, och jag vill därför säga följande till Gunnar Andrén. Hans inlägg illustrerade precis den sammanblandning som finns kring jobbskatteavdraget, i regeringens motivering men framför allt i Gunnar Andréns. Motivet hittills har nämligen varit teorin om att det är jobbskapande.
Men jag har i alla fall noterat, och det är vi många som har gjort, att argumenten för det femte jobbskatteavdraget mer har haft karaktären av att det handlar om köpkraftsstimulans och att man ska hålla hemmamarknaden under armarna under den tid som resten av Europa kurerar sig och så vidare. Det är två helt olika saker.
Gunnar Andrén säger gång på gång: Varför ska inte svenska folket få en köpkraftsförstärkning? Nja, om man skulle ge svenska folket en köpkraftsförstärkning skulle man ge det också till pensionärer, sjuka och arbetslösa. Det är det som är skillnaden.
Konstruktionen för jobbskatteavdraget utgår ju ifrån finansministerns grumliga teorier, som aldrig har bevisats, medan det Andrén pratar om är ren konjunkturpolitik. Socialdemokratiska regeringar har sänkt skatter - många fler än dem Gunnar Andrén räknade upp. Vi sänkte en hel del och gjorde väl den största skattesänkningen någonsin tillsammans.
Men jag vill bara påminna om saneringen efter regeringen Bildt, då vi införde dubbla egenavgifter. Sedan sänkte vi åren efter, när vi fick ordning på ekonomin igen. Då sänkte vi skatten år för år. Vi sänkte dock skatten för alla som betalade skatt. Vi sa inte att vissa skulle få det, och vi sa framför allt inte att arbetslösa inte skulle få ta del av det.
Det är precis där skillnaden går. Ni får klara ut era argument. Som jag sade i en tidigare interpellationsdebatt: Är jobbskatteavdraget till för att arbetslösa ska sitta vid köksbordet, läsa skattetabeller och upptäcka - aha - att det lönar sig att arbeta, så att de går och klipper sig och tar ett jobb, eller är det för att upprätthålla den inhemska konsumtionen? Man kommer till helt olika slutsatser.
Ni använder argumenten växelvis, och därför blir debatten väldigt förvirrad.
Leif Jakobsson (S):
Jag trodde inte att det fanns någon borgerlig politiker som i en ekonomisk debatt vågade ta upp perioden 1994-2006. Det handlade inte om något annat än att sanera ekonomin efter regeringen Bildt. Det var inte precis skattesänkningar som stod först på dagordningen när var tredje skattekrona lånades. Det var en helt exceptionell tid.
Vi planerade inte för att en ny regering skulle ta det utrymme som vi hade för att möta kriser och den demografiska utmaningen och att dessa pengar skulle bränna i fickan och användas till sänkta skatter. Ibland idkar vi lite självkritik, och där var vi väl lite för naiva.
Finansministern talar inte om konsumtionsstimulanser, för han talar om andra teorier. Men om vi talar om konsumtionsstimulanser och uttrycker det i Volvobilar, säger jag så här: Min gamle far som slet på Kockums skulle vara värd att få köpa en ny Volvo, men han har inte fått en krona av era jobbskatteavdrag.