KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
Vi debatterar med en liberal klimat- och miljöminister som driver sverigedemokratisk klimat- och miljöpolitik. Riksdagen har antagit mål för hur mycket Sveriges utsläpp av växthusgaser ska minska till 2030 respektive 2045. Det är inte - som SD, det största partiet i det blåbruna regeringsunderlaget, verkar tro - bara text på ett papper. Detta är mål som är fastslagna av Sveriges folkvalda riksdag och som är juridiskt bindande.
Det är dem som regeringen i sin första budget har slagit fast att man med sin politik inte kan nå. Regeringen behandlar dessa mål som valbara. Det är de inte. För varje enskilt ton växthusgas som släpps ut i världen ökar den globala uppvärmningen. För varje tiondels grad som medeltemperaturen i världen ökar förvärras konsekvenserna. Detta är den brutala sanning som alla politiker i hela världen måste ta till sig.
Det går inte att vänta. Varje åtgärd räknas. För varje tiondels grad som temperaturen ökar mellan i dag och 2030 ödeläggs fler hem. Fler barn svälter ihjäl, fler arter utrotas, fler konflikter uppstår och fler människor dödas. Det är konsekvenserna vi står inför. Fru talman! Det är med denna sanning för ögonen som man har satt sig i en regering som inte har någon som helst idé om hur utsläppen ska minska.
Det är i bästa fall aningslöst och i värsta fall cyniskt - man ökar utsläppen i dag och hoppas att någon annan ska lösa situationen längre fram. Jag gläds uppriktigt med statsrådet Pourmokhtari när hon beskriver sin nyvunna vänskap med Maldivernas klimatminister, för vänskap i en global värld är ett kraftfullt verktyg för fred och utveckling.
Men jag hoppas att statsrådet är ärlig i samtalen och berättar att den politik som Sveriges regering för sedan hon tillträdde kommer att lägga hennes nya väns hem under vatten. Detta är den verklighet vi lever i.
Märta Stenevi (MP):
Det är förbjudet för partier att ta emot anonyma bidrag över ett visst belopp.
Svenska folket har rätt att få veta vilka krafter partierna är beroende av för sin finansiering och vems agenda de driver. Därför ska bidragen redovisas öppet. Pengarnas påverkan ska kunna granskas. Och på papperet är vi också överens om detta. Men i brinnande valrörelse blev frestelsen för stor. TV4:s Kalla fakta avslöjade att fem av riksdagens åtta partier aktivt försökte kringgå lagen.
För denna granskning fick journalisterna också Stora journalistpriset i kategorin årets avslöjande. Det säger en del om sprängkraften i denna fråga. De identifierade inte mindre än åtta metoder som partierna använder. Kristdemokraterna föreslår att man i princip skulle kunna ge 238 kronor per dag i fyra år utan att det över huvud taget finns någon redovisning av det.
Moderaterna föreslog att en affärsman skulle vara med och med 350 000 kronor delfinansiera en verksamhet som inte är direkt knuten till Moderaterna men som gör väldigt stor nytta för partiet. Liberalerna föreslog olika bulvanupplägg och försäkrade sig om att överenskommelsen inte skulle gå att spåra till partiet.
En insamlingsstiftelse med nära kopplingar till Sverigedemokraterna har tagit emot över 5 miljoner kronor i just anonyma bidrag. Socialdemokraterna plockar friskt ur en gott-och-blandat-påse med lotterier, bulvaner och stiftelser. Detta är oerhört allvarligt. Så här ska det inte kunna gå till i Sverige. Riksdagen har klubbat igenom en lag som ska förhindra korruption.
Sedan använder fem av riksdagens åtta partier olika kreativa metoder för att komma runt denna lagstiftning. Vi ska också komma ihåg att Kalla fakta inte ringde vem som helst och erbjöd anonyma bidrag, utan man kontaktade högt uppsatta partiföreträdare för att försöka runda lagen. Det är minst sagt häpnadsväckande, och det måste få ett slut.
Väljarna förtjänar, fru talman, att veta i vems fickor partierna sitter. Fru talman! Min uppföljande fråga till statsrådet Strömmer är därför: Ser han mot bakgrund av detta inte att det redan nu finns anledning för regeringen att skärpa lagstiftningen och därmed också få bukt med fusket och försöken att runda lagstiftningen?
Märta Stenevi (MP):
En tillsyn är viktig, men det är fortfarande regeringen som bär det lagstiftande ansvaret. Öppenhet och transparens är helt avgörande för en stark demokrati, medan slutenhet och korruption bryter ned den. Det måste vara möjligt för väljarna att ställa oss makthavare till svars. Annars förtjänar vi inte den makt som har givits oss. Utan insyn blir det omöjligt att utkräva ansvar.
Europarådets antikorruptionsenhet, Greco, kritiserade lagen om insyn i finansiering av partier redan för fyra år sedan och varnade för att den är alldeles för lätt att kringgå. Det har också visat sig att de hade rätt i denna kritik. Vi i Miljöpartiet varnade redan då för detta innan lagen infördes. Vi krävde att gåvor inte ska kunna delas upp i många små belopp som till slut är gigantiska och ändå undgå insyn.
Vi krävde också att sidoorganisationer inte ska kunna användas som täckmantel. Då slog högerpartierna dövörat till, men i dag är det dags att lyssna och ta tag i det här problemet. Fru talman! Miljöpartiet kräver att regeringen omedelbart tillsätter en utredning om hur vi täpper till hålen i lagen. Vi vill förhindra bulvaner, mellanhänder och utspridningsmetoder, och vi vill även se över den straffrättsliga delen.
Det ska kännas ordentligt när man som parti försöker tjäna pengar genom mörkläggning och korruption. Fru talman! Det finns också mer vi kan göra för att stärka öppenheten. Ett aktivt utbyte av kunskap mellan olika samhällsaktörer är värdefullt för demokratin.
Dialogen mellan politiker och civilsamhälle och mellan akademi och näringsliv är både värdefull för förändring och viktig att värna, men vilka aktörer vi talar med ska inte vara hemligt. På senare år har marknaden för public affairs-företag - det vi ofta kallar lobbyister - vuxit, samtidigt som det saknas transparensregler. Det försvårar möjligheterna att granska beslutsprocesser och tvivelaktiga kontakter.
Vi behöver lära av Kalla f akta s avslöjande och ta behovet av transparens på allvar. Vi behöver ta på allvar att svenska folket måste få mer insyn i vad som sker bakom kulisserna och vem som påverkar de politiska besluten. Fru talman! Miljöpartiet vill därför inrätta ett transparensregister över lobbyister som för dialog med riksdagsledamöter och anställda vid partikanslier och myndigheter.
Vi lägger alltså fram två konkreta förslag i samband med allmänna motionstiden. För det första: Skärp lagen om insyn i finansieringen av partier! För det andra: Inför ett transparensregister! Fru talman! Det är min och Miljöpartiets förhoppning att alla riksdagens partier, så även statsrådet Gunnar Strömmers Moderaterna, ska ställa sig bakom dessa motioner så att vi täpper till kryphålen i lagen.
Jag skulle därför gärna vilja höra hur statsrådet ställer sig till Miljöpartiets förslag om att skärpa lagstiftningen på det här sättet. Det handlar om att öka demokratin, öka transparensen och minska risken för korruption och oegentligheter.
Märta Stenevi (MP):
Jag tycker att det är intressant att statsrådet Strömmer lyfter fram just väljarnas förtroende, eftersom det kommer att vara väldigt svårt för väljarna att avgöra ifall de kan ge ett parti sitt förtroende om partierna inte kan redovisa vad och vem som påverkar deras beslut. Fru talman! Miljöpartiet kommer alltid att bekämpa korruption och stå upp för ett öppet, transparent och demokratiskt Sverige. Svenska folket förtjänar att veta vem som ger bidrag till de partier som styr landet.
Lagstiftningen om insyn i partiernas finansiering måste skärpas, och ett transparensregister måste införas. Nuvarande lagstiftning öppnar uppenbart för en hel uppsjö av kreativa upplägg som vissa partier också har varit snabba att utnyttja, trots intentionerna i den lagstiftning de har ställt sig bakom. Kalla fakta har visat att fem av åtta partier aktivt har arbetat för att föra väljarna bakom ljuset - aktivt!
Deras kreativa upplägg har lämnat fältet fritt för till exempel utländska skolkoncerner, högerextrema grupper eller gruvbolag att pumpa in pengar i partierna utan insyn från väljarna. Vilka anonyma bidrag som partierna har tagit emot vet vi såklart inte. Vi vet inte heller vem som ligger bakom eller varför.
Det vi däremot vet är att fem partier har utvecklat metoder för att hålla just den informationen hemlig, så att väljarna inte ska kunna se varifrån pengarna kommer. Alla bör ju ställa sig frågan varför, fru talman. Att fem av riksdagens åtta partier försöker kringgå lagen för att dölja spåren efter sig är oroväckande, fru talman.
Det är osmakligt och ovärdigt, och i värsta fall är det också olagligt.
Märta Stenevi (MP):
De senaste dagarnas turkiska flygbombningar mot kurdiska mål i Irak och Syrien har krävt ett stort antal dödsoffer, däribland många civila. Det finns anledning att komma ihåg att den turkiska militären och deras allierade även tidigare har visat stor brist på respekt för civila liv. Man har attackerat bostadsområden. Man har dödat och skadat civila offer.
USA har nu riktat skarp kritik mot Turkiet eftersom det kommer oroväckande signaler om att YPG nu, på grund av de turkiska attackerna, ger upp kampen mot terrorsekten IS. Man uttrycker från amerikanskt håll oro för att mycket av arbetet med att trycka tillbaka IS riskerar att gå förlorat på grund av Turkiets agerande. I värsta fall skulle det kunna leda till att IS åter vinner mark i Syrien.
Men från Sveriges håll, herr talman, har det hittills endast uttryckts förståelse och sympati för Turkiets attacker i Syrien, trots de många orosmolnen. Herr talman! Jag vill fråga statsministern om han delar USA:s oro över Turkiets agerande och ifall Sverige nu, med stöd av USA, kommer att våga kritisera president Erdogan i den frågan.
Märta Stenevi (MP):
För att använda ett uttryck som statsministern brukar vara förtjust i: Jag tror att alla förstår att Turkiet bombar civila och att Sverige inte längre kritiserar de bombningarna. År 2019 var kammaren överens om att Sverige inte ska exportera vapen till Turkiet på just dessa grunder. Herr talman! Från högerpartierna har vi länge hört att en Natoansökan skulle stärka Sveriges röst för fred och frihet i världen.
I stället ser vi hur Sveriges regering nu kryper för den auktoritära regimen i Ankara och att Sveriges kritik har tystnat. Så här sa EU-parlamentets Turkietrapportör Sánchez Amor: "Varje rapport från EU och andra internationella organisationer understryker att Turkiet håller på att förlora sin demokrati. Turkiet saknar ett självständigt rättssystem. Jag vet inte hur den nya svenska regeringen ser på demokrati."
Ärligt talat, herr talman - det begriper inte jag heller. Anser statsministern att Turkiet uppfyller de krav som måste ställas på demokratier vad gäller fria val, fri press, skydd för minoriteter och värnandet av mänskliga rättigheter?
Hannes Hervieu (C):
Det är givetvis glädjande att justitieministern är så pass stolt över att Sverige har kunnat amortera på statsskulden, även om jag kanske tror att den typen av argumentation inte lugnar den restaurangägare som har svårt att amortera på sitt eget huslån i denna situation. Det är bra att satsningar har gjorts. De stöd som vi har varit med och tagit fram tillsammans är bra.
Men som jag berörde i ett tidigare inlägg handlar de berättelser som vi har fått ta del av i diskussionerna inför denna debatt om att gängen har riktat in sig på nystartade krogar som därmed har svårare att få ta del av stöden.
Fru talman! Därför hoppas jag att justitieministern inte ser dessa debatter eller kritiken mot det som jag lyfter fram som ett problem och inte försöker fokusera på de politiska konflikterna. Problemet är kriminaliteten, och konflikten är med de kriminella gängen. Fru talman! När jag har möjlighet vill jag också rikta mig till landets krogägare: Vi vet att ni är frustrerade, men vi har inte glömt er.
Men jag vill också rikta mig till den organiserade brottsligheten, om man mot förmodan ser denna debatt: Vi vet att ni har bra självförtroende just nu. Men vi har inte glömt er heller. Till dem som oroar sig för hur den organiserade brottsligheten ska utnyttja pandemin vill jag säga: Jag förstår er oro. Men samhället står starkt och är på er sida.
Hannes Hervieu (C):
Vi befinner oss i Gamla stan, Bellmans Stockholm. På kullerstensgatorna här utanför fanns runt 700 krogar på Bellmans tid. Nu är det pandemins tid. Nya siffror från Stockholms handelskammare visar att omsättningen för Stockholms krogar föll med 70 procent under den första veckan 2021. Trots att Centerpartiet nu är med och driver fram ökade stöd är fortfarande läget mörkt som en 1700-talsnatt.
Det här är givetvis värst för krogägare och deras medarbetare, men det finns också andra problem. Polisen vittnar om att kriminella nätverk nu söker upp restauranger som befinner sig i kris och utnyttjar pandemin för att stärka sina intressen. Min fråga är därför till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson: Vad gör regeringen för att förhindra att kriminella nätverk utnyttjar en restaurangbransch i kris?
Hannes Hervieu (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Centerpartiet är verkligen besjälade av att driva fram de stöden. Det vet statsrådet mycket väl. Vi tänker inte låta samhället ta en så att säga springnota och lämna restaurangbranschen i sticket. Min fråga handlade dock om den mer akuta krisen, just nu. Det är givetvis bra med nyrekryteringar, poliser som återgår i tjänst och så vidare. Men jag frågade om specifika insatser riktade till de branscher som är särskilt drabbade. Avser regeringen att komma med några sådana?
Hannes Hervieu (C):
"Ha det bra i värmen på en Sarakrog. Rosenrött och himmelsblått." Så sjöng Hasse & Tage på 70-talet. Men i dag är det kallt på krogarna - varken rosenrött eller himmelsblått utan nattsvart. Och trots att Centerpartiet har drivit fram ökade stöd till landets krogar brister det i hanteringen. Statsministern är ju ansvarig i den regering som är ytterst ansvarig för att stöden ska nå fram.
Han är så att säga regeringens hovmästare: ansvarig för att rätt sak serveras vid rätt tid. Men stöden serveras inte i rätt tid. De kommer för sent eller inte alls. Nu har vi tagit del av rapporter från polisen om att kriminella nätverk försöker att utnyttja krogarnas allvarliga situation och bland annat erbjuder dem snabba lån när stöden inte går fram. Fru talman! Samhället kan inte ta en springnota och lämna krogarna i sticket.
Min fråga till statsministern är: Hur agerar regeringen för att förhindra att kriminella nätverk utnyttjar en krogbransch i kris?
Gudrun Nordborg (V):
Jag tackar för Juno Bloms engagemang i sitt anförande. Jag delar till fullo den oro som du framför i fråga om vårdnad och umgänge, något som håller på att gå en helt annan väg än den som vi diskuterar om barn här nu.
Då blir jag lite fundersam om varför Liberalerna inte har stött kravet på att man ska gå vidare med att barnet får ett ombud. Det skulle få stor betydelse, inte minst i vårdnadsprocesserna, om det blev så. Detta har tagit tid. Det har varit på tapeten sedan 1980-talet att barn till och med skulle få talerätt.
Men barnen har ännu inte ens ett juridiskt biträde i dessa mål och ingen som hjälper dem i dessa frågor. Vad föranledde att ni avvaktar eller inte stödde den frågan?
Gudrun Nordborg (V):
Jag får köpa din förklaring. Den verkar ärlig och uppriktig. Samtidigt blir jag förvånad när Liberalerna verkar ha en linje som de vill vara stolta över och försöker täcka in på olika arenor. Men när det nu kommit en reservation i justitieutskottet som går åt det här hållet undrar jag varför de inte stöder den.
De samband i vårdnad och umgänge som vi ser när barn upplever våld är extremt viktiga att fokusera på. Vi kan tala länge om barnen i detta, men jag vill också markera att när en våldsam man får vårdnad och/eller rätt till umgänge med barnet är det en oerhört allvarlig maktutövning mot kvinnan.
Det utgör också en risk för ökat våld. Detta har vi under senare år sett oerhört dramatiska exempel på. Att bryta våldskapitalet på en privat arena är extremt viktigt. Man måste ta varje möjlighet att göra det. Ombud skulle var en del i det. Självklart kommer vi i Vänsterpartiet även att bevaka frågorna om vårdnad och umgänge i den debatt som kommer snart.
Gudrun Nordborg (V):
Som en del av den överenskommelse som vi i Vänsterpartiet ingick med regeringen stödde vi regeringens förslag till budget efter att vårt eget förslag hade fallit. Vänsterpartiet anser att regeringens budget hade varit mycket bättre för Sverige än vad förslaget från Moderaterna, Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna är. Alternativen bygger på vitt skilda värderingar.
De tre partierna fokuserar starkt på gängkriminaliteten, och, ja, den är allvarlig. De kallar den epidemisk, och det finns fog för det också.
Men det finns ytterligare en allvarlig och utbredd kriminell epidemi som även den riskerar att få dödlig utgång: mäns våld mot kvinnor. De tre skriver: "Det är bara genom att skapa ordning och trygghet på gator och torg som friheten kan öka för var och en att leva sitt eget liv.
Kvinnor och män ska känna sig trygga att gå ut i sitt kvarter." Gärna det, men den farligaste platsen för en kvinna är hemmet. Kvinnors rädsla både inomhus och utomhus är rädslan för sexuella övergrepp.
Detta är en rädsla som män mer sällan behöver känna. Den rädslan för övergrepp är en vidrig rädsla för att bli invaderad och för att bli allvarligt skadad. Vänsterpartiet är ett feministiskt parti som vill rubba könsmaktsordningen.
Inom rättsväsendet driver vi bland annat att vi vill inrätta en särskild akut hjälplinje, med nummer 115, för kvinnor som utsatts för mäns våld. Akutlinjen ska drivas av Polismyndigheten och bemannas av poliser tillsammans med socionomer och vårdpersonal.
Alla ska ha gedigen våldskompetens och kunna göra adekvata riskbedömningar.
Vi driver också krav på kompetensutveckling - ett femicidpaket - för polis, åklagare och domstolspersonal, så att mäns våld mot kvinnor i alla dess former, inklusive prostitution och människohandel för sexuella ändamål, ska hanteras med skärpt våldskompetens i hela rättskedjan.
Kompetensutvecklingen ska också inkludera hanteringen av det nya och viktiga barnfridsbrottet. Vänsterpartiet vågar se att det övergripande problemet med kriminaliteten är mäns våld mot andra män samt mäns våld mot kvinnor och barn.
Förebyggande vill vi därför motverka maskulinitetens destruktiva delar i allt, från förskolan och genom hela utbildningssystemet, inklusive professionerna. Vi har inte råd att fortsätta vara könsblinda. Vi har inte råd med mäns våld.
Vi har heller inte råd att enbart fokusera på strängare straff; det är något som forskningen verkligen understryker. Det går inte an. Det är ineffektivt och extremt dyrt. Dessa medel skulle kunna användas effektivare till förebyggande insatser.
Gudrun Nordborg (V):
Jag kan förstå Louise Meijers frågor, men jag tycker att hon gör en väldig övertolkning. Vi pratar om att det finns risker för diskriminering. Det är inte enbart Vänsterpartiet som har hävdat detta. Jag åberopade nyss en serie rättsliga instanser som har markerat samma oro över den här brottskonstruktionen. Jag skulle kunna bygga på med många ideella organisationer som också har kommit nära den här problematiken.
När det handlar om huruvida det är art- eller gradskillnader kan det bli en lek med ord. Jag inser fuller väl att det finns skillnader och att det riskerar att vara en mycket större hotbild när det handlar om våld i den så kallade hederns namn.
Men jag har också erfarenheter av rent svenska exempel där en kvinna eller ett barn har varit utsatt och fått hela släkten emot sig. Alla ställer upp till en kanske väletablerad mans försvar och vill inte tro på berättelser som kommer fram.
Det blir omöjligt att få framgång på en rättslig arena. Den svenska kvinnan blir isolerad och får välja ett annat liv, likt det som kommer efter våld i hederns namn. Risken för dödlig utgång är i båda de här fallen stor.
Vi har tyvärr alldeles för många fall som avslutas med att våldet går så långt att det blir dödligt.
Gudrun Nordborg (V):
Jag tackar Louise Meijer för hennes engagemang. Jag förstår det och kan dela det. Men vi har inte samma utgångspunkter. Jag menar att vi måste tolka Fadimes ord så att det skydd som vi vill ge i lagstiftningen ska gälla för precis alla. Om det är något kulturellt normativt och kollektivt som kommer till uttryck mot en person ska vi ge skydd. Vi ska göra det om det handlar om våld i hederns namn.
Men vi ska också göra det om det handlar om andra kulturella grupper eller subgrupper, inklusive kriminella gäng och religiösa sekter. Vi ska inte stanna. Vi måste se det hedersrelaterade våldet som uttryck för något kollektivt som inte enbart existerar i invandrade grupper. Vi måste se det som är likt.
Det handlar om äpplen och päron, säger Louise Meijer. Vi kan väl gilla frukt. Men vi behöver inte bli så blinda att vi tittar på en sak i taget. Vi har i en svensk kontext våld som vi måste hantera och som är allvarligt. Vi har våld i hederns namn som också måste hanteras och som är grymt allvarligt. Jag tillstår det till fullo.
Vi måste ha kompetenser för att se både likheter och skillnader i de här strukturerna och hur de växer fram och behöver hanteras på olika sätt. Där tror jag att vi är fullt eniga. Men vi ska inte glömma att det finns andra situationer som är relativt lika det som vi nu stämplar som våld i hederns namn.
Vi måste kunna hantera hela panoramat av våld med lagstiftning, kompetenser, olika sociala insatser och inte minst socioekonomiska insatser för att begränsa de klyftor och avstånd vi tyvärr har i det svenska samhället i dag.
Gudrun Nordborg (V):
Jag beundrar ledamoten Juno Bloms engagemang. Jag vet att du har jättestor kompetens, Juno Blom. Jag har också haft förmånen att ha fått arbeta tillsammans med dig i projekt om dessa svåra frågor. Jag är helt ense med dig om att det svenska samhället saknar kompetens. Det fattas våldskompetenser på många håll och kanter.
Det gäller också kompetenser som gör att man kan se att det finns olika typer av våld och olika kontexter där våldet förekommer som man måste angripa på delvis olika sätt och ibland helt olika sätt. Sedan tycker jag inte att jag som person eller vänsterpartist är ett typexempel på detta.
Det är komplexa frågor som vi måste driva framåt. Lagstiftningen är ett exempel. Där tror jag att det betyder väldigt mycket hur bra lagstiftning vi lyckas leverera. Går den att tillämpa, och blir den bra när vi tillämpar den? Det är vårt ansvar här och nu. Jag efterlyser också att man följer upp med kompetensutvecklingar. Där tror jag att vi är ense.
Det gäller också att markera barnperspektiven. Det brister i många fall för barn, och inte minst när barn är involverade i våld. Du pekar på föräldramakten som är väldigt stark i Sverige. Kan du peka på ytterligare exempel på sådant som vi borde göra nu enligt din mening för att lyfta fram de här frågorna starkare?