Torbjörn Björlund (V):
Det betänkande som vi nu debatterar behandlar en skrivelse från regeringen som handlar om att bekämpa terroristbrott och bekämpa terrorism i Sverige. Vänsterpartiet är i grunden positivt till skrivelsen. Vi tycker att det finns väldigt många bra saker i den som man ska lyfta fram. Men jag vill också påpeka några saker som är väldigt grundläggande för att detta ska vara både effektivt och rättssäkert. Man måste sätta rättssäkerheten i första rummet.
Ska vi ha ett öppet demokratiskt samhälle är det oerhört viktigt att vi har detta klart för oss. Vi kan inte tumma på de sakerna i terroristbekämpningen för att kunna behålla vårt öppna samhälle. Samtidigt ska vi ta riskerna på allvar. Kombinationen av effektivitet och rättssäkerhet måste grundas på att vi ser vilka risker som finns.
I skrivelsen och i förslagen från andra partier finns det en viss övervikt åt att hela tiden prata om muslimsk eller islamsk extremism. Men ser man på hur det har sett ut har det i Sverige under de senaste två decennierna varit övervägande högerextrema terroristbrott som har begåtts.
Går man tillbaka 20-25 år i tiden är det olika händelser som visar ett mönster där det är de högerextrema krafterna som åstadkommer mest i Sverige. Men det tar inte bort det faktum att det i världen finns ett antal olika rörelser, både högerextrema och religiöst extrema, som är farliga och som ska bevakas.
Vi har haft Lasermannen, Peter Mangs och ett antal olika bränder i flyktingboenden, sådant som är terroristbrott, och dem måste vi vara uppmärksamma på. De måste innefattas i det arbetet för att man ska kunna hävda detta. En sak som vi vill poängtera är att man inte får glömma bort helhetsbilden. Ska vi ha effektivitet mot all extremism som utmynnar i terrorbrott måste vi ha hela bilden klar för oss.
Det innebär också att man - som jag ibland kan få en känsla av - inte kan hasta fram åtgärder för att bekämpa terrorism som tummar på reglerna. Det är oerhört viktigt, och det vill vi i Vänsterpartiet gärna lyfta fram. Man måste ha klart för sig vad man ska göra för att få effekt samtidigt som man försvarar mänskliga rättigheter och det rättssamhälle som vi har i dag.
För oss handlar det om att satsa hårt på att förebygga extremism och radikalisering, framför allt av yngre människor. Det är det absolut viktigaste. I skrivelsen finns det ganska bra beskrivet hur det bör gå till. Det har också tillkommit andra förslag under hanteringen som är ganska bra.
Det är allt från olika satsningar på vissa grupper till att ta in olika organisationer i samhället, kunskapshus med mera. Det är väldigt bra förslag som vi tycker att man ska lyfta fram. Det tror vi är det bästa. Vi kommer inte att kunna hantera terrorismen enbart med repressiva åtgärder. Det kommer att födas nya terrorister hela tiden. Erfarenhetsmässigt ser man hur det har sett ut i världen när det bara har funnits repressiva åtgärder.
Det är inte så att de extrema islamistiska rörelserna kommer från ingenting. De kommer av att man har gjort fel saker i konflikthärdar. Irak är det absolut bästa exemplet. Det är mycket som kommer därifrån. När man försöker bomba bort terrorismen kommer den tillbaka. Det får alltså motsatt effekt. När vi i Sverige hanterar det här måste vi ha klart för oss vad de statliga maktmedlen egentligen handlar om.
Vad ska vi göra för att använda statens våldsmonopol och maktmedel för att förhindra terrorism och framför allt förebygga terrorism? Det är det absolut viktigaste. Då blir det också balans i effektivitet och rättssäkerhet, vilket är kärnan i det som behöver göras. Det måste vara proportionalitet i det som man gör. Det innebär att en del av de förslag som de borgerliga partierna och framför allt Sverigedemokraterna lägger fram är inte proportionerliga.
Det är ett överarbete och en nästan panisk skräck för att inte göra en massa saker. Om man tänker efter och gör rätt saker blir det också effektivitet och resultat. Jag vill yrka bifall till reservation 5. Den handlar om detta med att kriminalisera terrorresor. Det är en ganska besvärlig materia. I skrivelsen står det att man borde utreda frågan, vilket jag tycker är bra.
Frågan går att utreda utifrån vad vi har för lagstiftning i dag och vad som är effektivt och inte. I detta arbete finns det några personer som jag tycker att man ska lyssna på. För ett tag sedan var Agnetha Hilding Qvarnström, som är chefsåklagare vid Riksenheten för säkerhetsmål, intervjuad i SVT.
Hon säger att terrorbekämpning kanske inte i första hand handlar om bara nya lagar. Det handlar om att hantera de lagar som finns i dag och tillämpa dem. Det gäller också att få ett bra bevismaterial för att man ska kunna sätta dit terrorister. I intervjun säger Agnetha Hilding Qvarnström att en kriminalisering av terrorresor inte gör det enklare jämfört med hur det är i dag. Då måste vi alltså utreda vad vi ska göra för att få det att bli bättre.
Nuvarande lagstiftning är tillräcklig, men det svåra är att bevisa vad man är ute efter. Annars blir det fel effekt. Om man har bevis för att en person har rest utomlands för att begå terrorbrott eller utbildas, kan man använda det som bevis när personen kommer hem. Men det går redan i dag. Frågan är om kriminaliseringen blir effektfull om man inte gör någonting förebyggande.
Det är vad det handlar om. Bevisföringen är det som är det svåra. Räcker dagens lagstiftning till blir det här alltså en lagstiftning som är tom, och då blir det ingen effekt. Det är oerhört viktigt och centralt att man lyfter de saker som ger effekt när man stiftar lagar. Man måste vara säker på vad de innebär. Vi är för att man ska utreda vad en kriminalisering av terroristresor skulle innebära.
Men vi är inte säkra på att det blir någon effekt om man inte gör rätt saker. Jag vill återkomma till detta med att förebygga. Det är ändå kärnan i skrivelsen från regeringen och i betänkandet. Det handlar verkligen om att man måste hitta säkra sätt att förebygga rekrytering och utbildning av terrorister. Oavsett vilken religiös eller politisk extremism det handlar om är det det som är kärnan.
Där har vi ganska mycket att göra som kommer att ge effekt på sikt. Det bör vara utgångspunkten, att det inte bara ska vara repressiva åtgärder utan också att man måste förebygga. Det är klart att terroristdåden måste förhindras. De som utför sådana dåd ska tas om hand. Men det måste kombineras med just effektivitet. Jag vill också påpeka att det kom ett yttrande från försvarsutskottet.
Vi hade en avvikande mening som handlar om kommande eventuell användning av Försvarsmakten. Framöver finns det naturligtvis en möjlighet att använda Försvarsmakten för terrorbekämpning. Den frågan måste vi titta mycket noga på för att utreda i vilka sammanhang som man kan göra det.
Annars blir det en löpande panik som kan bli överkurs, om jag säger så.