Ingela Nylund Watz (S):
Jag har heller inte krävt att statsrådet ska se till att ta över lokalerna. Då har statsrådet helt missuppfattat min poäng med mitt första inlägg. Låt mig påminna lite grann om hur läget faktiskt är. 1 100 personer har hittills blivit meddelade att de blir av med sina jobb. Utöver det, det borde statsrådet inse, kommer minst ytterligare ett par hundra människor som arbetar i Södertälje att bli utan jobb.
Det är folk i servicenäringen. Det är tjänstenäringarna och det är underleverantörer. Det här skapar ju en mycket besvärlig situation i ett redan väldigt hårt drabbat Södertälje. Jag tror faktiskt, med tanke på den bakgrund som statsrådet har i Stockholmsregionen, att Jan Björklund har en viss kunskap om Södertäljes utsatthet, inte minst när det handlar om arbetslösheten. Men låt mig ändå dra några fakta för att påminna Jan Björklund.
Öppet arbetslösa och sökande i program och aktivitetsstöd är 13,8 procent jämfört med 8,7 procent i riket. Ungdomsarbetslösheten är 18 procent. Bland utrikes födda är arbetslösheten 26 1⁄2 procent jämfört med drygt 20 procent i övriga landet.
Det säger sig självt att Astra Zenecas nedläggning av forskningen i Södertälje kommer att få mycket allvarliga konsekvenser i ett redan synnerligen besvärligt läge, ett läge som naturligtvis kommer att förvärras än mer på grund av regeringens brist på handlingskraft när det handlar om jobb- och tillväxtpolitik.
Men, fru talman, som jag sade i mitt första inlägg är det ingen som har krävt att regeringen ska ta över forskningsanläggningen i Södertälje eller lokalerna för den delen.
Däremot vet jag att det är väldigt många Södertäljebor och invånare i kommunerna runt omkring som väntar på konkreta besked om vad regeringen egentligen är beredd att göra för att hjälpa till i det besvärliga läget, inte minst mot bakgrund av att situationen i Södertälje skiljer sig ganska drastiskt från hur det gick till i Lund. Där fick kommunen och det omgivande samhället två års frist av Astra Zeneca.
I Södertälje ska processen vara slutförd på tio månader. Detta om något borde ha fått regeringen att visa ett större engagemang i frågan än man hittills har gjort. I stället var beskedet till kommunledningen av Lars Leijonborg när han besökte kommunstyrelsen strax efter att han hade blivit utnämnd att Södertälje inte var hans ansvar, något som ministern nu bekräftar i sitt svar. Fru talman!
Jag tror inte att det finns någon motsättning mellan att se den potential som finns i Södertälje med de forskningsmiljöer som finns där i dag, som är helt unika och som riskerar att bli tomma, och det arbete som Lars Leijonborg har för att se till att framstående forskare finns kvar i Sverige.
Jag tror tvärtemot att det uppdraget skulle kunna gå att förena om regeringen tog ett bredare grepp, där man såg olika departement och olika myndigheter som en samlad resurs och faktiskt gav en samordnare ett bredare mandat än det Leijonborg har haft hittills.
Den här debatten menar jag alltså handlar om regeringens bristande förmåga och ovilja att ta på sig ledartröjan i ett väldigt allvarligt läge för en väldigt utsatt del av Sverige. Jag önskar därför att Jan Björklund kunde komma med lite mer positiva besked om att man tillsammans med regionen är beredd att göra mer och större insatser. Kan Björklund lämna några sådana besked?
Vilka åtgärder är det som antyds i interpellationssvaret? Kommer Leijonborg att få förlängt eller utvidgat uppdrag? Vad händer om två veckor?