KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill först säga tack till utrikesministern för svaret. Jag tar detta till intäkt för att Sveriges regering kommer att arbeta för ett stärkt stöd för de mänskliga rättigheterna i Ryssland. Då vill jag i detta sammanhang säga att 80 miljoner kronor är mycket pengar i Ryssland. Det är mycket pengar att agera för, och därför är det viktigt att göra rätt saker.
Jag hoppas och förväntar mig att regeringen kommer att arbeta tydligt och klart utan att darra på manschettknappen när det gäller vad pengarna ska användas till och hur det ska följas upp. Ryssland är ökänt för sin korruption, och inte en krona får landa fel.
Jag förväntar mig också ett starkt arbete inom EU, och jag kommer att följa upp att regeringen också agerar där, liksom inom OSSE när nu Sverige får ordförandeskapet, även om jag inte ska gratulera i förväg. Jag hoppas dock att det kommer att bli så.
Där finns då en möjlighet att som ordförandeland göra en förklaring om vad Sverige avser att prioritera.
Margareta Cederfelt (M):
Jag riktar min fråga till Mikael Damberg. Jag vill börja med att säga att min fråga handlar om havet, om fisket och om arbetsmiljön på havet. Sverige är sedan 1959 medlem i FN-organet International Maritime Organization, IMO. Sverige är ett av 172 medlemsländer. Sverige ingår också i dess council, eller råd, och har därmed en ledande funktion.
En viktig fråga för rådet handlar om just det som jag nämnde. Men det finns också något som heter Cape Town Agreement, som Sverige ännu inte har ratificerat. År 2022 kommer denna överenskommelse att träda i kraft. Jag undrar vad som är regeringens uppfattning i fråga om detta. Kommer regeringen att ratificera? Arbetet med ratificering har nämligen pågått länge.
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga är riktad till statsrådet Per Bolund. Jag har hört här hur statsrådet slår sig för bröstet när det gäller bostadsfrågorna. Nej, bilden som uppmålas stämmer absolut inte. Enligt Boverket saknas 640 000 nya bostäder.
Statsrådet nämnde förut att 24 000 nya bostäder har byggts. Om det tempot hålls dröjer det minst 27 år innan nuvarande brist har reparerats.
Jag vill, fru talman, lyfta att det faktiskt handlar om levande människor, som antingen saknar bostad, är trångbodda eller inte kan flytta trots att behovet finns. Det är detta det handlar om, och jag vill veta vad statsrådet ska göra åt det.
Margareta Cederfelt (M):
Nej, jag kan tyvärr inte instämma med statsrådets beskrivning. Först och främst har den nuvarande regeringen, med en socialdemokratisk statsminister och ett stort antal socialdemokratiska ministrar, suttit sedan 2014 - det är fem år. Det innebär att regeringen har haft många möjligheter att åtgärda problemet, som dock ändå växer. Från början var det Stockholm som hade problem. Sedan blev det övriga storstadsregioner, och nu råder det brist på bostäder i hela Sverige.
Detta är också något som Riksrevisionen har granskat: vad regeringen avser att göra när det handlar om trångboddhet.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill rikta en fråga till utrikesministern. Den handlar om Ryssland och Ukraina. Ledarna för Ukraina och Ryssland har mötts för att ha ett samtal. Det skedde i Paris och i Normandieformatet.
Detta är naturligtvis mycket välkommet så att det kan bli ett slut på den ryska aggressionen gentemot Ukraina. Vad som har hänt i och med detta är att parterna kom överens om att Minsköverenskommelsen gäller. Talmännen i de olika parlamenten har också uttalat sig och sagt att Minsköverenskommelsen gäller.
Zelenskyj har dessutom tagit kontakt med Europeiska rådets ordförande Charles Michel och vädjat om att EU ska fortsätta med sina sanktioner gentemot Ryssland. Jag ser detta som en väldigt viktig fråga, för om det ska bli en hållbar överenskommelse behöver Ukraina ha stöd.
Avser utrikesministern att fortsätta arbeta för att Sverige ska biträda sanktionerna gentemot Ryssland?
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill fråga statsministern om internationellt samarbete. När det nu råder en coronapandemi som florerar över hela jordklotet är det viktigare än någonsin med det internationella samarbetet. Det är viktigt att lära av dem som har lyckats, det vill säga de som ser ut att ha gjort något som har dämpat coronavirusets framfart.
Här tänker jag specifikt på WHO. Det finns ett land som inte tillåts medlemskap i WHO, som inte får sitta med vid bordet och diskutera, som inte ges möjlighet, som andra länder, att ställa frågor. Det är ett land med 23 miljoner invånare men få fall av coronasmittade - tack och lov. Jag tänker här på Taiwan.
Jag undrar om statsministern är beredd att aktivt arbeta för att Taiwan ska bli en fullvärdig medlem av WHO.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill fråga statsministern om forskning inom området. Sverige har en framstående industri, och Sverige har framstående forskare. Forskning om läkemedel är oerhört viktigt. Men det handlar också om forskning i ett vidare perspektiv om det nya coronaviruset som vi inte har någon kunskap om sedan tidigare. Det handlar om grundläggande forskning om viruset. Det handlar om spridning. Det handlar om medicin och omvårdnad.
Jag kan stå här och rabbla upp det ena området efter det andra. Här skulle Sverige kunna göra en fantastisk insats både ensamt som nation men också i samarbete med andra länder. Det är oerhört viktigt. Hur ser statsministern på denna fråga? Vad är statsministern beredd att göra för att Sverige ska kunna ta på sig ledarrollen i ett vitt perspektiv när det handlar om den viktiga forskningen angående corona?
Margareta Cederfelt (M):
Jag har en fråga till försvarsministern. Min fråga handlar just om desinformation. På Försvarsmaktens hemsida står att läsa att coronaviruset har orsakat en omfattande spridning av falska uppgifter. Att motverka detta handlar förstås om kritiskt tänkande och ett säkerhetsmedvetande. Det är viktigare än någonsin. Försvarsministern nämnde det långsiktiga arbetet för att rusta Sverige gentemot desinformation.
Men det behövs ju också någonting kortsiktigt. WHO talar om en infodemi. Det finns falsk information som sprids både från andra länder och i Sverige. Med anledning av detta vill jag fråga försvarsministern vilka åtgärder regeringen avser att vidta här och nu för att minska risken för att falsk information, desinformation, sprids i Sverige under covid-19 och dessutom får fäste som en rutin i Sverige.
Margareta Cederfelt (M):
Det försvarsministern nämnde är ett av alla dessa desinformationsförsök som har gjorts som vi är medvetna om. Men det finns mycket mer, och det finns olika metoder för detta. Vilka åtgärder avser försvarsministern att se till att regeringen vidtar för att vi ska nå ut bredare?
Det gäller inte bara det vi känner till har gjorts mot försvaret; jag tänker också på hemvärnet och på andra rykten som har spritts om att Sverige har sagt att covidviruset inte är farligt.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill fråga utrikesministern om Belarus. Belarus är ett land där OSSE har observerat valen sedan 1994. År 2019 när det var parlamentsval och jag tjänstgjorde som Special Coordinator var det en sak som var slående, och det var att OSSE:s rekommendationer sedan 1994 har varit ungefär desamma.
En enda förbättring har genomförts av Belarus: tillgängligheten till vallokalerna för personer med funktionshinder. I övrigt är det ingen förändring över huvud taget. När jag talade med allmänheten, vanliga medborgare, om valet och vad de hade för förväntningar sa de: Vänta och se! Det här valet kommer att gå lugnt och städat till, för Lukasjenko bryr sig inte om valet. Vänta till presidentvalet!
Och det var precis vad som hände. Här skulle det behövas förändring. Här skulle OSSE behöva agera. Därför vill jag fråga utrikesministern vilka åtgärder hon har vidtagit under ordförandeåret. Försöker hon få till stånd en förändring för demokrati?
En valobservation bör rimligen leda till några förändringar, speciellt som den har pågått sedan 1994 utan resultat. Det vi nu kan se är hårdare villkor; en förfärlig situation för oppositionen. Finns det några försök att till exempel få till en OSSE-mission i Belarus? Det skulle kunna vara ett sätt att arbeta vidare.
Margareta Cederfelt (M):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Det svar som utrikesministern har givit här visar på många svårigheter inom OSSE. Det är i det perspektivet som den moderata reservationen ska ses. Vi uttalar behovet av en översyn av vad OSSE gör och hur OSSE agerar.
Det handlar inte om enskilda ordförandeskap, personer eller funktioner, utan det är fråga om organisationens förmåga att nå fram till resultat och förbättringar. Någonstans måste också OSSE i sitt arbete syfta till att förbättra villkoren för medborgarna i OSSE:s 57 medlemsländer.
Uppdraget är jättesvårt med konsensusbeslut och så vidare. För att kunna gå vidare skulle en översyn vara till fyllest. Jag är helt medveten om att bland dessa 57 medlemsländer finns minst ett land som säger att en översyn inte behövs.
Att hitta en väg framåt i denna komplicerade materia för att nå bättre resultat och efterlevnad av Helsingforsöverenskommelsen skulle vara bra.
Här skulle Sverige som ordförandeland kunna arbeta aktivt, inte bara för att säga att vi nu har gjort detta och det blev ingen översyn utan för att se till att lämna över stafettpinnen till nästa ordförandeland.
En översyn är viktig för att nå resultat, för att uppnå fred och säkerhet i OSSE:s breda perspektiv - som inkluderar ett stort antal dimensioner.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill ställa ett par frågor till Håkan Svenneling angående Israel. Vi moderater vill se en tvåstatslösning. Vi vill också att Jerusalem ska kunna vara en delad huvudstad för två länder. Delar Håkan Svenneling detta synsätt? Så till min andra fråga.
Tycker Håkan Svenneling verkligen att regeringen skötte erkännandet av Palestina som stat väl? Det skedde ingen förankring i riksdagen, utan den folkvalda och lagstiftande församlingen blev helt förbipasserad.
Tycker Håkan Svenneling att detta var en korrekt och bra process? Jag skulle gärna vilja ha en kommentar på det. Israel är en demokrati. Israel befinner sig i en konfliktdrabbad region, och senast i dag angreps Israel med missiler från Iran.
När denna typ av attacker sker är det självklart att ett land vill och måste försvara sig självt och sin befolkning. Detta visar hur viktigt det är att det blir fred i regionen. Utan en varaktig fred kommer det att finnas konflikthärdar.
Jag vill bestämt säga att Israels omgivning, specifikt Iran, har ett stort ansvar för att fred ska uppnås.
Margareta Cederfelt (M):
Jag försvarar inte korruption var den än förekommer. Det är viktigt att det finns processer för detta. Jag anser också att det måste till en fred i regionen.
Det visar hur viktigt det är med en fredlig lösning just eftersom det förekommer militära attacker regelbundet. Så kan en tillvaro inte fortsätta, för krig föder krig.
Bästa sättet att bekämpa förtryck och krig är att människor kan känna hopp och tillförsikt, och det är här jag tror att EU och USA kan bidra när det handlar om en fredsprocess mellan Israel och Palestina men också i regionen i stort.
Det kan inte bli en långvarig fred mellan Israel och Palestina så länge konflikterna pågår och Iran agerar som de gör i dag, som en destabiliserande faktor med stora resurser. Numera är de också en kärnvapenmakt som har ökat sin produktion och anrikningen av uran för att kunna framställa ytterligare kärnvapen.
Detta visar hur pass allvarlig situationen är i Mellanöstern. Jag hoppas att det kan bli fredliga lösningar. Jag hoppas också att Sveriges relationer med Israel kan bli bättre. Israel är den enda starka demokratin i den regionen, och då är det viktigt att Sverige har bra relationer med det landet.
Det ger en tydlig signal också gentemot den antisemitism som finns runt om i Europa.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har ett par frågor till Pyry Niemi.
Den första frågan handlar om hur Pyry Niemi och Socialdemokraterna ser på ansvarsutkrävandet när det gäller de personer som åkte ned till framför allt Syrien och Irak och deltog i IS, eller Daishs, grymheter och som begick fruktansvärda brott mot mänskligheten. Här är det viktigt att det blir ett ansvarsutkrävande.
Vad anser Pyry Niemi om detta? Det är min ena fråga. Den andra frågan handlar om Sveriges och Israels minst sagt frostiga relationer. Om relationerna var dåliga tidigare blev de mycket dåliga när regeringen, helt utan förankring i Sveriges riksdag, erkände Palestina.
Margareta Cederfelt (M):
Självklart är det inte vi politiker som dömer personer, Pyry Niemi, utan det är domstolar. Något annat har jag inte talat om. Jag har inte talat om vilka straff som ska utdömas eller hur straffskalan ska se ut i det här sammanhanget. Däremot har jag sagt att dessa personer ska dömas, eller hanteras, i domstol.
Jag skulle gärna se att personer som åkt ned för att strida för IS också kan dömas - eller att ärendet ska kunna tas upp till domstolsförhandling - på plats i det land där brotten har begåtts. Detta är en viktig del i rättskipningsprocessen. När det gäller den andra frågan jag nämnde, om Israel, skulle jag gärna se att samarbetet mellan Sverige och Israel blev bättre.
Jag bedömer inte annat än att relationen är frostig och att det inte finns ett positivt klimat, och detta tycker jag är mycket tråkigt just eftersom Israel är den enda demokratin i regionen. Sverige skulle ha mycket att vinna på att kunna samarbeta kring högre forskning, innovationer och vaccin, till exempel när det handlar om covid, eftersom Israel har lyckats vaccinera sin befolkning.
Det finns ytterligare en anledning till att jag vill lyfta upp relationen med Israel. Det handlar om att vi har en växande antisemitism i Sverige. Här har regeringens agerande stor betydelse. Ett sätt att faktiskt markera att antisemitism inte hör hemma i Sverige är att regeringen ser till att utveckla samarbetet med Israel.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill börja med att tacka socialminister Lena Hallengren för svaret. Coronapandemin har drabbat Sverige hårt, och den har drabbat världen hårt. Tyvärr ser vi i dag inget slut på pandemins härjningar och hur människor drabbas.
Regeringen har en strategi, Folkhälsomyndigheten har en strategi, MSB har en strategi och övriga myndigheter, som socialministern nämnde, har en strategi. Samtidigt kan vi se att sjuktalen i Sverige är höga.
Jag jämför med andra nordiska länder, eftersom det är denna region i världen som vi befinner oss i. Då kan jag konstatera att Sverige är hårdare drabbat än våra nordiska grannar. Sverige har en svårare situation än Danmark, Norge och Finland. Jag tar upp frågan därför att det är den vanliga medborgaren - alla - som drabbas. Det är viktigt att agera.
Precis som socialministern sa är det viktigt att veta vad man gör. Jag uppfattade att det som socialministern sa var att man ska vara beredd att ändra sig - att ändra strategi - för att skydda medborgarna. Men jag hörde ingenting om instrumenten för att göra ändringar, det vill säga testning och smittspårning. Sverige kom igång sent med detta.
Det finns de som hävdar att den situation som vi har i Sverige i dag beror på att vi började smittspåra och testa sent i förhållande till andra länder. Varför nämnde socialministern inte någonting om detta i sin strategi? Jag nämner frågan, eftersom det var någonting som även Ulf Kristersson tog upp i partiledardebatten i går. Jag vill nämna en annan fråga som också är viktig.
Den handlar om förebilder. Det är inte alltid vad vi säger som har betydelse, utan det är vad vi gör och hur vi agerar. Det är inte antalet presskonferenser. Jag tänker här förstås på MSB och den avgångne generaldirektören. Jag tycker att det var bra att generaldirektören avgick.
Det hade varit ohållbart att vara generaldirektör för en krisberedskapsmyndighet och samtidigt inte leva som man lär. Men jag ställer också frågan vad regeringen har för rutiner för att stå i nära kontakt med generaldirektörerna.
Jag tycker att detta är viktiga frågor som jag vill ta upp. Jag vill också nämna några andra frågor som jag ser som väldigt viktiga. De åtgärder som har vidtagits och som ministern nämner tycker jag är bra, även om de har kommit sent.
Här skulle jag faktiskt vilja nämna de åtgärder som det senast har beslutats om här i riksdagen den 10 januari om stängningar och om möjligheter för regeringen att agera kraftfullare. Varför har någon kommunikation uppenbarligen inte skett med länsstyrelserna?
Margareta Cederfelt (M):
Jag tackar Lena Hallengren för svaret, men jag vill för tydlighetens skull säga att jag helt står bakom mitt partis politik och Ulf Kristerssons uttalande. Jag tycker att det är viktigt, och han sätter fingret på någonting som är oerhört angeläget. Vad jag också vill lyfta upp, som socialministern nämnde här, är vaccinationer. Detta är oerhört viktigt för att bryta smittspridningen och för att inte fler ska bli sjuka.
Jag vill samtidigt säga att jag är bekymrad när jag nu läser om att allt fler är rädda för att vaccineras och kanske avstår från vaccination. Då blir det inte det skydd som vi behöver i befolkningen. En medicinskt ansvarig sjuksköterska i Burlöv uttalade sig just om att personalen inom äldreomsorgen till stora delar inte vill vaccinera sig.
De äldre har tagit sprutorna, för de inser allvaret. Vad kommer regeringen att göra för att fler svenskar faktiskt ska vara beredda att vaccinera sig och ta sitt ansvar? Annars blir det inte stopp på infektionen. Det är en viktig del. Kanske kan det vara så att det behövs en morot i form av ett intyg? Även här är Sverige sent ute.
Danmark är igång med sitt arbete för att ta fram ett intyg som ska underlätta rörlighet och som ska kunna användas i olika sammanhang till stöd för rörlighet. Det gäller att tänka till här, socialministern. Det gäller att se till att motivera fler människor att vaccinera sig.
Vi kan inte sitta i en situation där vi ska lita på att våra grannländer vill hjälpa oss när deras smittal går ned medan den svenska hälso- och sjukvården går på högvarv när människor i Sverige fortfarande insjuknar i högre grad än vad som sker i våra nordiska grannländer. Det är viktigt att regeringen står på tå här och agerar snabbt.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill ställa min fråga till utrikesministern; den handlar om Hongkong. Hongkong har fått en så kallad säkerhetslag. Kina har agerat, och fortsätter att agera, mycket kraftfullt genom att fängsla personer, hindra medier från att arbeta fritt och negativt påverka Hongkongs juridiska oberoende.
Här handlar det om att omvärlden fortsatt tryggt och fast måste stå upp för Hongkongs frihet och rättigheter. Andra kriser pågår - Belarus har nämnts här - men det är viktigt att inte glömma bort Hongkong. Detta handlar också om andra länders rättigheter; det handlar om Taiwan, Tibet och mycket mer än Hongkong.
Jag vill därför höra hur utrikesministern anser att Sverige ska arbeta vidare med dessa frågor.
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga går till justitieminister Morgan Johansson. Borlänge, Vilhelmina, Uppsala, Bäckhammar, Övertorneå med flera - jag kan fortsätta att rabbla, och det gäller städer som landsbygd. I alla fallen handlar det om orter, städer och platser där kriminaliteten har ökat.
Det handlar om fler brott, färre poliser och vanliga människor som råkar illa ut: butiksinnehavaren som blev rånad vid 43 tillfällen och ungdomen som blev av med sin jacka, för att nämna några exempel. Det är viktigt att agera mot gängkriminaliteten, inte i morgon utan nu.
Jag vill fråga justitieministern: Vilka åtgärder avser regeringen att vidta, och när?
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga går till statsrådet Peter Eriksson och handlar om hållbarhetsmålet 14. Jag ställer denna fråga eftersom Miljöpartiet säger sig har drivit frågan om oceaner under flera års tid. Det finns något som heter Kapstadenavtalet. Det reglerar fisket, bekämpar det illegala fisket, och det reglerar också arbetsmiljön ombord på fiskebåtar.
Detta är stora frågor, för 3 miljarder människor är beroende av havet för sin överlevnad. Det beräknas att 200 miljoner människor jobbar på fiskebåtar. Samtliga nordiska länder utom Sverige har ratificerat Kapstadenavtalet. År 2019 hölls en större konferens i Torremolinos som just vände sig till ministrarna. Det var 120 länder som deltog.
Samtliga nordiska ministrar fanns med utom Sveriges. Varför?
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga går till statsrådet Anna Hallberg och handlar om principöverenskommelsen om handel mellan EU och Kina - investeringsavtalet, som det heter. I själva principöverenskommelsen finns det en klausul som berör tvångsarbete och att detta ska upphöra.
Jag vill fråga statsrådet på vilket sätt regeringen kommer att arbeta för att det faktiskt ska bli möjligt att följa upp och också vidta åtgärder om det är så att Kina inte följer överenskommelsen om att följa ILO-konventionen och att tvångsarbetet därmed ska upphöra.
Jag nämner detta då det är en principiellt viktig fråga eftersom den rör EU:s kärnvärden.
Margareta Cederfelt (M):
Att jag går in i den här debatten just nu beror på att civilsamhället är viktigt, precis som mina moderata kollegor har sagt. I ett fritt, demokratiskt samhälle har civilsamhället en funktion. Men då måste det också finnas tillit, tillsyn, transparens och öppenhet.
I många länder finns inget civilsamhälle. Det som skulle vara civilsamhället är styrt av staten. Det är staten som står för allt. Då är det inget civilsamhälle, men det kallar sig för civilsamhälle. Där visas vikten av ett fritt, öppet och demokratiskt samhälle. Men jag vill också säga att det finns fristående civilsamhällesorganisationer som stängs i en diktatur.
Memorial är ett exempel. Det är svårt att låta bli att tala om Ryssland i dag. Det är svårt att låta bli att tala om ett land som gör en militär invasion av värsta slag i ett av våra grannländer. Jag träffade för en timme sedan en organisation som heter Nordic Ukraine Forum. Den består av unga studenter från Ukraina som befinner sig i Sverige och våra grannländer.
De deltar i denna organisation helt frivilligt. Från att ha varit en intellektuell grupp är detta nu en organisation som är praktisk. Man arbetar för att stödja ukrainska flyktingar och i olika led för att få in mer stöd till Ukraina. Det här visar hur viktigt det är med ett civilsamhälle. Det är något som jag är helt övertygad om att majoriteten av partierna i Sveriges riksdag står bakom.
Jag vill inte börja diskutera vem som står bakom och inte. Däremot står jag helt och hållet bakom att det behövs tillsyn och underlag. Självfallet, för det handlar ju om tilltro bland medlemmarna men också för en organisation.
Hur ska en frivillig organisation som Nordic Ukraine Forum kunna verka och samarbeta med myndigheter om det inte finns en tilltro till verksamheten, om medborgare inte tror på den? Jag vill också nämna att de lyfte fram att de tänker jobba för att samla in information till ICC, Internationella brottmålsdomstolen.
De ser det som en viktig fråga att bidra till att skynda på den processen, för hanteringen i ICC kan ta många år. Jag var jätteglad att kunna tipsa dem om en annan NGO som arbetar med precis de frågorna och som har revisor och transparens.
Det är detta vi måste arbeta för, precis som mina moderata kollegor säger.