Anna Ekström (S):
I mars 2016 skrev den amerikansk-polska journalisten Anne Applebaum en mycket omtalad text: Is this the end of the West as we know it? Lite förenklat handlade tesen som Anne Applebaum drev om att våra västerländska samhällen och våra rättsordningar som vi har lärt känna dem stod inför tre val som skulle kunna komma att förändra rådande världsordning i grunden.
Så här drygt ett och ett halvt år senare kan vi konstatera att Anne Applebaum fick rätt i två av sina förutsägelser. Det blev inte en ultranationalistisk vinst i det franska presidentvalet. Men både brexit och det amerikanska presidentvalet slutade på det sätt som Anne Applebaum beskrev.
Det är svårt att säga vad som ligger bakom att så omvälvande förändringar kan få grogrund på så kort tid. Man kan säkert konstatera att framväxten av politiska rörelser som brexit, alternativhögern i USA och nationalistiska krafter i Europa har skett i en jordmån av växande ojämlikhet och en oförmåga att hantera globaliseringens förlorare.
Men de har även gjorts möjliga på grund av ökande bildningsklyftor. I kölvattnet av dessa ökande bildningsklyftor ser vi närmast en flodvåg av alternativa fakta, filterbubblor och hårt vinklade framställningar av verkligheten Herr talman! I en sådan tid menar jag att folkbildningen är viktigare än någonsin.
Jag vill därför ägna mitt anförande åt att lyfta fram regeringens stora satsningar på folkbildning i budgeten för 2018. Ända sedan de första sockenbiblioteken och ända sedan de första folkhögskolorna såg dagens ljus i mitten av 1800-talet har folkbildningen brutit mark för demokratins framväxt och frigörelsen av människan.
Folkbildningen har slutit bildningsklyftor och möjliggjort för generationer av människor att bli politiker och ta plats i våra folkvalda församlingar. Folkbildningen har knutit ihop landet och sett till att det har funnits starka utbildningsmiljöer och starka bildningsmiljöer långt bortom universitetens och storstädernas räckvidd.
Med sin kritiskt prövande strävan efter kunskap och bildning har folkbildningen alltid varit en viktig motvikt mot de ytliga idéströmningar som försöker måla världen i antingen svart eller vitt. Och i dag, när auktoritära krafter över hela Europa och hela världen återigen vädrar morgonluft, är den kampen viktigare än på mycket länge.
Men folkbildningen bidrar också i arbetet med andra viktiga frågor. En sådan fråga är hur fler ska kunna få jobb på den svenska arbetsmarknaden. Herr talman! Sedan regeringen tillträdde har arbetslösheten sjunkit, och i Sverige har vi nu den högsta sysselsättningsgrad som Eurostat någonsin har uppmätt i ett EU-land.
När det gäller sysselsättningen för unga får vi gå tillbaka till 1992, innan vi hade 500 procents ränta, för att hitta lika fina sysselsättningssiffror. Mer än 200 000 fler människor har i dag ett jobb att gå till jämfört med när regeringen tillträdde. Det går alltså bra för Sverige. Men det går inte lika bra för alla människor.
För personer som är födda i Sverige och har en fullständig gymnasieutbildning eller ännu högre i sitt cv är det i dag ganska enkelt att få ett jobb. Men för personer med lägre utbildning - personer som saknar en fullständig gymnasieexamen - är arbetsmarknaden betydligt tuffare. Utbildningsklyftorna skär rakt igenom samhället.
Det gäller inte bara på arbetsmarknaden, utan det gäller också socialt, hälsomässigt och politiskt. Det kan handla om återstående livslängd för en 30-årig man; den är dramatiskt annorlunda beroende på om mannen är högutbildad eller lågutbildad. Det kan röra sig om hälsa. Det kan röra sig om tillit till och förtroende för våra samhällsinstitutioner och demokratin själv.
Bildningsklyftorna skär rakt igenom vårt samhälle. När man gräver djupt i statistiken är det ofta en sak man kommer fram till: betydelsen av en fullgjord gymnasieutbildning. Herr talman! Folkbildningen gör betydelsefulla insatser på alla dessa områden.
När jag är ute och besöker någon av våra många folkhögskolor runt om i landet möter jag ofta kursdeltagare, inte sällan på allmän kurs, som säger att de har försökt och försökt i den vanliga gymnasieskolan men att det inte har fungerat. När de börjar folkhögskolan känner de att de har hittat hem. Här får de träna på att lyckas i stället för att, som tidigare, träna på att misslyckas och misslyckas om och om igen.
Här får de den trygga miljö och den hjälp som passar just dem och en pedagogik som låter dem utvecklas i den takt som de själva klarar av. Jag möter också många studieförbund som gör helt otroliga insatser för att stärka självförtroendet hos personer som saknar studievana och lockar tillbaka dem till skolbänken. Och tillbaka till skolbänken måste man om man ska vara trygg på den svenska arbetsmarknaden i dag och saknar en fullständig gymnasieutbildning.
Sist men inte minst, herr talman, möter jag även många vuxlärare som vittnar om att nyanlända som har gått kursen Svenska från dag ett eller som har deltagit i Vardagssvenska via folkbildningen har fått ett riktigt rejält försprång i svenskundervisningen inom sfi. Det är för mig helt tydligt att folkbildningens insatser spelar stor roll, inte bara för bildningen i Sverige utan också för att säkerställa att människor är rustade för den tuffa arbetsmarknad som finns där ute.
I budgetpropositionen för 2018 satsar regeringen, i nya färska pengar, mer än en halv miljard kronor på folkbildningen. Det är den största satsningen på folkbildningen på den här sidan millennieskiftet. Det handlar om den största utbyggnaden av folkhögskolan på två decennier med medel motsvarande 5 000 nya utbildningsplatser och dessutom medel som innebär en höjd platsersättning.
Det handlar om en förstärkning av det särskilda utbildningsstödet för att säkerställa att folkhögskolan förblir en viktig utbildningsväg för deltagare med funktionsnedsättning. Det är en insats som har varit mycket välkommen på de folkhögskolor som har gjort en extra insats när det gäller personer med funktionsvariationer.
Det handlar om en helt en ny satsning på uppsökande och motiverande studieförbundsinsatser för att rekrytera till utbildning och stärka särskilt utrikes födda kvinnors chans till etablering. Det handlar om en förstärkning av medlen till kursen Svenska från dag ett för att minska lite grann på den avtrappning som görs av insatserna när Migrationsverkets handläggningstider fortfarande är alldeles för långa.
Det handlar om en ny satsning på studieförbundsinsatser för att stärka föräldrars delaktighet i sina barns lärande. Det rör sig alltså om stora och viktiga insatser på folkhögskolor och studieförbund så att de ska få ännu bättre förutsättningar att bedriva den verksamhet de har och att kunna nå ännu fler. Herr talman! Kärt barn har många namn. Jag har hört denna budgetproposition kallas både det ena och det andra.
Den har kallats för en kulturbudget, en kompetensförsörjningsbudget, en pensionärsbudget, en välfärdsbudget och en barnbudget. Jag skulle vilja kalla den för en folkbildningsbudget. Vi får gå tillbaka till 1990-talets stora kunskapslyft för att hitta lika stora satsningar på folkbildningen från regeringens sida. Det är därför med stor stolthet som jag lägger fram de förslag på folkbildningens område som finns i regeringens höstbudget.
I en tid när det blir allt svårare att skilja sant från falskt, fakta från rykten och kunskapsgrundade åsikter från anekdotiskt tyckande står folkbildningen som en fyr eller en fackla för kunskap och bildning. Oavsett om det handlar om att fler ska klara gymnasiet, att hjälpa nyanlända till sitt första jobb eller att vara en bred kulturarena är folkbildningen med och möter samhällets utmaningar.
Med regeringens budget får folkbildningen ännu bättre möjligheter att göra detta.