KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Som Lars Lilja inledningsvis sade har vi en gemensam grundsyn. Vi tycker att detta är ett viktigt arbete. Vi har stor respekt för det arbete som bedrivs vid dopningslaboratoriet och jouren vid Karolinska Universitetssjukhuset i Huddinge. Jag tycker ändå att det är bra att vi nu får en översyn av denna verksamhet.
Att det ställs krav internationellt och att vi ibland kan ha synpunkter på detta orsakar ibland administrativa kostnader och tid, som Lars Lilja var inne på.
Det framgick också rätt tydligt under den stora konferens som Wada hade med anledning av sitt tioårsjubileum i december där vi båda deltog i diskussionen och genom att lyssna på de andra. Detta är kanske mer ett samtal än en debatt även om det är en interpellationsdebatt.
Men liksom Lars Lilja tror jag att den forskning som är knuten till laboratoriet har stor betydelse. Visst är det så. Man får en kunskap direkt på plats. Man har också lättare att ta kontakt både internationellt och nationellt. Dessutom är det en stor resurs kunskapsmässigt, inte minst för alla aktiva inom idrottsvärlden.
Kan man nu också vidga detta arbete till att omfatta dopning över huvud taget i samhället är det viktigt. Det är inte omöjligt att många av de kunskaper som man i dag har på dopningslaboratoriet även kan komma till godo när man ska se över dopningen generellt i samhället.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det finns inga som helst förslag om att lägga ned laboratoriet. Däremot är det rimligt att man, när man efter Riksidrottsförbundets initiativ gör en översyn och ser om det finns möjligheter att ha en, som det heter, nationell antidopningsverksamhet och att bilda en fristående nationell antidopningsorganisation där både staten och idrotten är delaktiga, också ser över hur det i dag fungerar och, naturligtvis, gör internationella jämförelser.
Vi är eniga om att vårt laboratorium håller hög kvalitet och är mycket betydelsefullt - detta sagt bara för att klargöra att det inte finns några tankar av nämnda slag.
Även om tiden kan tyckas kort tror jag att utredaren kommer att ha möjlighet att både se över möjligheten att bilda en sådan här nationell organisation och se vad man kan göra för att komma åt den dopning och det missbruk som sker kanske också på våra privata gym runt om i Sverige.
Också här finns en hel del att lära av erfarenheter utomlands, inte minst från Danmark. Liksom Lars Lilja ser även jag fram emot att ta del av den utredning som så småningom kommer. Det finns också möjligheter att avlämna delrapporter under utredningens gång. Det bästa vi nu kan göra från våra båda håll är alltså att hålla den här diskussionen levande i en större krets.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Monica Green har frågat mig om jag är nöjd med situationen för jämställdheten inom kulturen och om inte vad jag avser att göra för att skynda på jämställdhetsarbetet inom sektorn. Jag delar Monica Greens uppfattning att jämställdheten inom kulturen behöver stärkas. Det är viktigt och grundläggande att kulturarbetsmarknaden i likhet med arbetsmarknaden i stort präglas av likabehandling och jämlika villkor för män och kvinnor.
Dessa frågor har varit viktiga för mig under mandatperioden. Den övergripande strategin för regeringens politik på området är att ett jämställdhetsperspektiv ska integreras i verksamheten, vilket numera också framgår av instruktionerna för myndigheterna inom kulturområdet.
Det finns därutöver även behov av särskilda insatser för att kontinuerligt följa upp det jämställdhetsarbete som redan pågår men också för att stödja och stimulera satsningar som syftar framåt. Som en uppföljning av betänkandet Plats på scen uppdrog därför regeringen i augusti 2007 åt Statens kulturråd att efter samråd med Konstnärsnämnden och JämO göra en fördjupad analys av jämställdheten inom scenkonstområdet.
I analysen konstateras bland annat att medvetenheten och kunskapen om jämställdhetsfrågor har ökat. Könsfördelningen har på många håll förbättrats även om jag håller med Monica Green om att det fortfarande är en beklämmande statistik. Regeringen har även satt av 6 miljoner kronor för perioden 2007-2009 för jämställdhetsprojekt inom kultursektorn.
Uppdraget var en följd av den artikel som jag skrev tillsammans med integrations- och jämställdhetsminister Nyamko Sabuni i maj 2007. Samtidigt som jag inte vill förneka betydelsen av särskilda insatser är det väsentligt att understryka vikten av att göra fler medvetna om de strukturer som har rått under lång tid.
Genom ökad insikt, goda exempel, större mod och fortsatta diskussioner kan vi bidra till en verklig jämställdhet inom kultursektorn. Vi har kommit en bit på väg, men visst finns det mycket kvar att göra.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det är möjligt att inte Monica Green lyssnar riktigt. Visst kan vi säga att det här är ett stort problem, men jag ser andra områden med betydligt större problem. Vi kan ta de börsnoterade företagen som ett exempel. När jag säger att vi har 34 kvinnor som chefer mot 31 män på teatrarna måste väl ändå Monica Green höra att det faktiskt har hänt väldigt mycket. Men jag sade också att det på musikområdet fortfarande är problem, även om de också successivt närmar sig.
Det gäller även filmen. Det handlar inte om regissörer. Där är det problem just med jämställdheten. Det är för få kvinnliga regissörer. Jag tror inte att någon fick stöd för de fyra första filmerna. Men ser man till manus och ser man till producenter står kvinnorna för över 40 procent. Det här är man väl medveten om på Filminstitutet. Det är också någonting som de arbetar med på olika sätt, med speciella satsningar. Jag sade inte att jag är nöjd. Jag sade att det är mycket att göra.
Men jag säger också att det absolut går åt rätt håll. Jag ser det fortfarande som ett stort bekymmer inom kulturen att kvinnorna dominerar så starkt just i publiken. Om vi inte får fler män att ta del av kulturen och intressera sig för kultur kommer det kanske också att avspegla sig i hur man värderar kultur.
Men de satsningar som man trots allt gör, inte minst gäller det utbildning och stöd, har betytt väldigt mycket för att utjämna den här skillnaden och, som jag sade, utan kvotering. Sedan är vi helt eniga om hur viktigt det är att tidigt introducera barn och unga. Då kan jag säga att vår regering har infört att barn och unga ska vara en prioriterad grupp. Det står i ett av våra kulturpolitiska mål. Det är en förändring. Det har inte funnits tidigare.
Skapande skola, som är inne på sitt andra år, innebär också att barn och unga får större del av kulturen än de har fått tidigare, någonting som vi har arbetat för. Vad jag hade velat veta om tiden hade medgett det - det får kanske bli en annan gång - är vad Monica Green ser för lösning. Är det kvotering? Jag tror inte det. Det här kan vi åstadkomma på många sätt som är mycket bättre än så på just det här området.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Helene Petersson i Stockaryd har frågat mig om jag avser att ta något initiativ med anledning av riksdagens krav på översyn av mediekoncentrationen i Sverige eller om jag anser att kravet är tillgodosett med skrivningen i budgetpropositionen, vilket arbete som jag är ansvarig för som pågår i Regeringskansliet med bäring på mediekoncentrationen i Sverige samt när arbetet beräknas vara avslutat och hur jag avser att det ska återrapporteras till riksdagen.
I budgetpropositionen för 2010 anges, vilket Helene Petersson konstaterar i sin interpellation, att regeringen inte finner skäl att initiera ytterligare insatser med anledning av riksdagens tillkännagivande om behovet av en översyn av mediekoncentrationen i Sverige. Riksdagens tillkännagivande får anses uppfyllt genom den redovisning som lämnas i propositionen.
Det pågår ett fortlöpande arbete som sammantaget bidrar till att uppfylla de mediepolitiska målen om bland annat yttrandefrihet, mångfald samt massmediernas oberoende och tillgänglighet. Det handlar bland annat om att skapa goda förutsättningar för radio och tv i allmänhetens tjänst, för radio och tv i övrigt samt för dagspress och film.
Som ett exempel kan nämnas den proposition om radio och tv i allmänhetens tjänst som överlämnades till riksdagen i juni 2009. I övrigt pågår arbete inom de nämnda områdena och redovisning kommer senare. Mot denna bakgrund är jag alltså inte beredd att ta några ytterligare initiativ med anledning av det nämnda tillkännagivandet. Jag är däremot självklart beredd att föra en fortsatt diskussion kring mediemångfald och ägarkoncentration.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Helene Petersson säger sig inte vara nöjd. Det får står för Helene Petersson själv. Nu fanns en önskan från Helene Petersson i den motion som godkändes av riksdagen om att man ska belysa helheten. Vi kan vara glada över att vi i Sverige har statistik och underlag som är tydliga och transparenta.
Det går att se vilka som äger vad, hur stor andelen är och hur stor omsättningen är. Det gör att systemet är tydligt, och det tycker vi är bra. Jag kan gärna ge såväl Gunnar Andrén som Helene Petersson rätt i att det finns risk för medieskugga eller att vissa medier kan bli dominanta inom sina områden.
Vi har haft en intensiv diskussion när det gäller filmområdet och biograferna. Det finns snudd på ett monopol för en aktör och där andra kan ha det lite tufft. Sedan är det frågan om vad man vill göra. Nu har jag förstått på Helene Petersson att hon inte efterlyser en lag likt den i Norge. Jag fann anledning att se på hur det ser ut i Norge i dag.
Det finns en lag som stadgar att ingen aktör får äga mer än en tredjedel av dagspressens upplaga, men de tre största aktörerna i Norge har en större andel tillsammans än vad de tre största aktörerna har i Sverige.
I någon mening är mediekoncentrationen trots lagen ett större problem i Norge än vad den är i Sverige. Jag ska försöka besvara såväl Gunnar Andréns som Helene Peterssons fråga om gratis nyheter.
Det kan möjligen ses som ett bekymmer, men vi har trots allt en stark ställning för Sveriges Radio, Sveriges Television och Utbildningsradion, som också i förslaget till en ny proposition får ett stärkt uppdrag när det gäller såväl utrikesbevakning, inrikesbevakning som inte minst kulturbevakning. Det är viktigt. Jag kan också glädja mig åt att det händer oerhört mycket på medieområdet.
Det är helt andra låga trösklar i dag för att informera sig och informera. Eftersom Helene Petersson nämnde den rapport, Medieutveckling , som Radio- och tv-verket ger ut kan jag kort nämna det som står inledningsvis: "Mediemarknaden fortsätter sin expansiva utveckling med allt fler mediekanaler på allt fler plattformar."
Det är naturligtvis positivt. Även om vi naturligtvis ska ha ögonen på mediemarknaden - det handlar om att värna yttrande- och tryckfriheten - känner jag i dag inte den oro som Helene Petersson gör. Konkurrensen har i många avseenden ökat.
De två största aktörerna expanderar i dag inte i Sverige utan snarare i så fall utomlands. Det har kommit fler starka aktörer. I någon mening har konkurrensen blivit tuffare, och förhoppningsvis är det också till gagn för såväl läsare som tittare.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag hoppas att jag missförstod Helene Petersson när hon tog upp det där med att tjäna pengar som ett problem och ett hinder för kvalitet. Jag tror tvärtom att en mediekoncern eller ett medieföretag som tjänar pengar också har möjlighet att göra seriös journalistik, vilket är väldigt viktigt.
Om man ska se till hur det ser ut har vi inte överlämnat det åt marknaden, som jag uppfattade att Helene Petersson åtminstone tidigare talade om - att hela mediebranschen är som på ett gungfly. Vi kan se på public service, som jag tidigare nämnde har en stark ställning. Vi har ett presstöd på runt 560 miljoner kronor.
Vi har ett filmstöd. Vi har ett radio- och tv-verk som fördelar tillstånd, för i fjol 40 nationella och 14 lokala och regionala kanaler. Det är inte något som är satt enbart på en obskyr marknads villkor.
Flera tidningar som har fått omfattande presstöd genom åren har trots detta inte klarat sig. Det är inte alltid bara en fråga om att det finns ekonomiska medel. Jag är den första att beklaga att flera tidningar inte har överlevt. Om man säger, som Helene Petersson, att det finns ett hot mot det fria ordet tycker jag att man målar i väldigt svarta färger.
Jag skulle snarare vilja säga att det fria ordet aldrig har varit så fritt som det är i dag, med alla de plattformar vi har, möjligheterna att relativt enkelt trycka böcker och möjligheterna att lägga ut film på Youtube. Gunnar Andrén tog upp exemplet hur han som debattredaktör tvingades refusera tusentals insändare, och i dag kan alla dessa röster nå ut.
Att vi sedan har ett antal starka aktörer kan man se som ett problem, men man kan också se det som en nödvändighet med den tekniska utveckling som i dag sker. I Europa finns en lista på de 25 största mediehusen, och bland de tio första finns inget nordiskt medieföretag över huvud taget. Om vi talar om Norden är det egentligen bara nordiska medieföretag.
Bonniers, som är en stor aktör här och den största i Sverige, återfinns först på 14:e plats. Det kanske man också ska ta i beaktande. När Bonniers nu expanderar gör man det utomlands.
De är förvisso en stor aktör här, men med europeiska mått mätt är de inte precis en liten plutt men ytterst ett medelstort företag.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Inom public service är man mycket glad över uppräkningen med 3 procent. Vi är också väldigt glada över att vi inte behöver höja tv-licensen, vilket i sin tur gläder tv-tittare och radiolyssnare. Helene Petersson tog upp frågan var det här nu ligger i EU-sammanhang.
Det finns ett initiativ från parlamentets sida som också har beaktats av kommissionen, som har tagit fram en rapport. Det är ett arbete som har pågått i flera steg, där man i steg två har gjort en oberoende studie av hur man ska kunna ta fram olika verktyg för att mäta mediemångfalden.
I ett tredje steg, och i ett meddelande vi nu väntar på från kommissionen, kommer man att se hur de olika verktygen kan användas. Men det är fortfarande någonting vi väntar på från kommissionens sida. Vi kommer förmodligen att få en rapport vid vårt ministermöte i slutet av november, men frågan lär inte komma upp som ett ärende då.
Däremot kommer vi att ha flera anledningar att diskutera Europeana, som är en annan viktig fråga, kanske inte just för mediekoncentrationen men för tillgången till information, till varandras arkiv och till varandras kulturarv - i synnerhet som vi har Google, som förvisso är ett gott initiativ men som också blir en stor aktör på marknaden.
Då kan det vara viktigt att vi värnar de europeiska intressena. Avslutningsvis vill jag tacka för diskussionen men konstatera att jag i dag inte ser de risker som Helene Petersson ser när det handlar om mediekoncentrationen i Sverige. I någon mening har konkurrensen faktiskt blivit bättre, även om det absolut finns skäl att hålla ögonen på utvecklingen framöver.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Helene Petersson i Stockaryd har frågat mig var min gräns går för att jag ska anse att Sverige är på väg mot en sådan mediekoncentration att regeringen bör agera. Jag har under denna mandatperiod vid upprepade tillfällen debatterat frågan om ägarkoncentration och mångfald i medier i denna kammare till följd av interpellationer från Helene Petersson.
Eftersom jag inte minst vid den senaste debatten, i oktober 2009, utförligt förklarade min och regeringens hållning i den aktuella frågan, finner jag inte skäl att bli alltför långrandig i mitt svar. Jag kan dock på nytt sammanfattningsvis konstatera att regeringen bedriver en mediepolitik med utgångspunkten att fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedling och opinionsbildning som är nödvändig i ett demokratiskt samhälle.
Ett spritt ägande kan vara en viktig faktor för att skapa mångfald, men det handlar lika mycket om att skapa goda villkor för företag och företagande inom olika medier. Väl utformade regler för radio och tv, presstöd och filmstöd kan också bidra till att säkerställa mångfalden genom att komplettera det utbud som marknadskrafterna levererar utan att snedvrida konkurrensen på marknaden mer än nödvändigt.
Till detta kommer att den tekniska utvecklingen öppnat för nya aktörer att etablera sig inom olika medier. Jag vill vidare inte kommentera enskilda fall av företagsförvärv - som till exempel Bonniers köp av Pocketgrossisten - vilka dessutom kan komma att prövas av Konkurrensverket och EU-kommissionen enligt de regler om förbud mot företagskoncentrationer som finns i konkurrenslagen respektive EU-rätten.
Det är tillämpningen av dessa regler som ytterst sätter och bör sätta gränserna för företagskoncentrationer, inte agerande från regeringen. Regeringen kan däremot initiera förändringar och lämna förslag i syfte att främja det mediepolitiska målet, som ju bland annat rör yttrandefrihet, mångfald samt massmediernas oberoende och tillgänglighet.
Här finns många exempel på sådant vi gjort under mandatperioden som jag nämnt i tidigare debatter och som bland annat rör public service samt radio-, dagspress- och filmområdet. Som ett exempel kan nämnas den proposition om radio och tv i allmänhetens tjänst som överlämnades till riksdagen i juni 2009.
Ett annat exempel är den nyligen beslutade propositionen om en ny radio- och tv-lag som bland annat syftar till att förenkla och modernisera lagstiftningen och att skapa goda förutsättningar för radio- och tv-företagen. Ett ytterligare exempel är det pågående arbetet för att säkerställa att de regler som gäller för presstödet inte står i strid med EU:s statsstödsregler.
En utgångspunkt är här att regeringen anser att presstödet ska värnas, eftersom det är viktigt för mångfalden på lokal och regional nivå.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi har diskuterat den här frågan förr, och jag misstänker att vi kommer att fortsätta göra det ett antal gånger. Det här är ett större område än bara det som interpellanten i dag tar upp. Helene Petersson sade, om jag nu citerar det korrekt, att det händer något inom mediemarknaden snudd på varje månad. Precis så är det.
Det är också ett skäl till att man från politikernas sida ska vara väldigt försiktig med att vara klåfingrig, för man vet inte särskilt mycket om vad som kommer att hända. Vi har sett mycket på bokmarknaden, inte minst efter att bokmomsen sänktes, vilket är väldigt positivt, och efter att vi har börjat kunna köpa böcker på Internet. Vi kunde också se andra uppstickare på förlagsmarknaden.
Jag noterar att Helene Petersson är en varm vän av mindre företag på förlagsmarknaden för en fungerande konkurrens. Det är jag också. Välkommen i den skaran! Så har det heller inte alltid varit. Det händer saker, för marknaden fungerar trots allt rätt bra. Piratförlaget är ett exempel på vad som händer när några stora aktörer inte agerar som författarna vill. Då bildar man ett alternativ.
I dag har man möjlighet att göra detta. Vi har i dag en konkurrenslagstiftning som dessutom har skärpts. Den ligger inte på mitt område utan på Näringsdepartementets område. Det är en skärpt konkurrenslagstiftning. Helene Petersson talade om tidigare utredningar. Vi behöver inte gå så långt tillbaka som 1949 eller till Carl Lidbom och den debatt som var i början eller mitten av 1970-talet.
Vi kan gå till den debatt vi hade på 1990-talet och i början av 2000-talet. Då hade regeringspartiet, som Helene Petersson sympatiserar med, tänkt sig att lägga fram en proposition om mediekoncentration, men man drog tillbaka den. Man valde att inte lägga fram den, för man visste att man inte skulle få något stöd för den i riksdagen.
Jag vet inte om en mediekoncentrationslag är något som Helene Petersson frågar efter i dag. Det är en fråga jag skulle vilja skicka tillbaka. Vad är det Helene Petersson vill att man från regeringens, riksdagens och politikernas sida skulle göra för att förhindra eventuella uppköp inom förlagsbranschen?
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ska först be om ursäkt för att jag inte svarade Gunnar Andrén på frågan om reklamskatt. Jag ser naturligtvis också att detta är ett bekymmer. Sedan kan jag väl också se att man ska vara väldigt försiktig när man inför nya skatter, för det är rätt svårt att avskaffa dem. Det vet vi sedan tidigare. Och de som jag nu har äran att ha en debatt med brukar inte heller vara de som vill sänka skatter i andra sammanhang.
Ser jag några problem? Jag ser flera problem på medieområdet. Men det handlar kanske inte framför allt om att det skulle bli en sådan mediekoncentration att det skulle hota yttrandefriheten. Jag ser en del bekymmer i hur man ska kunna ta betalt för nyheter.
Jag ser ett problem i att många unga väljer bort dagstidningen därför att de kanske har vant sig vid gratistidningar eller vid att läsa nyheterna på nätet, där det inte alltid är en fördjupning. Men samtidigt kan jag glädja mig åt att det händer otroligt mycket.
Den så kallade bloggosfären innehåller allt möjligt, inte bara lättviktiga nyheter utan också riktigt djupa analyser och länkar till andra områden. I den meningen är varken yttrandefriheten eller mediefrågorna i någon mening hotade. Jag tror att Helene Petersson och jag är ungefär jämngamla. Vi är födda i mitten av 1950-talet.
Jag var ungefär 15 år när jag blev politiskt aktiv. Det kan hända att Helene Petersson också var det. Jag kommer ihåg hur det såg ut då. Jag kommer ihåg att det var förbjudet med någon annan tv och radio än den som ingick i monopolet. Jag vet vad som hände dem som försökte utmana det här monopolet. De blev dömda. En person dömdes till och med till fängelse. Det tycker jag var ett stort problem när det handlar om mediemångfalden.
I dag är vi inte där. Vi har en enorm mångfald, ibland så stor att vi inte förmår svälja den. Det finns ett brus av åsikter och synpunkter. Gunnar Andrén var inne på en del tidigare och tog också upp goda exempel i en tidigare interpellationsdebatt. Han har känt sig föranledd att refusera det ena inlägget efter det andra därför att det inte har funnits tid, plats eller möjlighet att låta alla komma fram. I dag har vi inte längre den begränsningen.
Vi har kanske ibland svårt att ta emot det. När det handlar om det specifika exempel som Helene Petersson tar upp i interpellationen, Bonniers förvärv av Pocketgrossisten, kan jag inte ha särskilda synpunkter på det, eftersom affären uppenbarligen är anmäld till Konkurrensverket. Vi har en konkurrenslagstiftning, och den har jag att följa. Jag kan inte börja ha synpunkter på lagen.
Lagen har dessutom skärpts i syfte att förbättra konkurrensen på flera områden. Och när det handlar om de små och medelstora företagen har den här regeringen gjort väldigt mycket, mycket mer än den tidigare. Där slutade det bara med någon form av prat utan några konkreta förändringar.