KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat mig hur jag och regeringen avser att skapa goda förutsättningar för den nationellt viktiga kalk- och cementindustrin på Gotland. Jesper Skalberg Karlsson har också frågat mig om jag står bakom regeringens uttalanden om att man även i fortsättningen vill se kalk- och cementindustri på Gotland. Regeringen tar skyddet av Sveriges natur på stort allvar, vilket vi har visat genom förra årets beslut om ett antal Natura 2000-områden på Gotland.
Jag är samtidigt medveten om att fjolårets beslut ändrar förutsättningarna för framtida kalkbrytning i Bästeträsk. Nuvarande och planerad kalkbrytning i övrigt på Gotland påverkas inte av beslutet. Som regeringen kommunicerade redan i somras är vår uppfattning att för Gotlands räkning gör vi bedömningen att ytterligare åtgärder som berör större områden inte kommer att behövas för att följa Sveriges förpliktelser enligt EU:s art- och habitatdirektiv.
Regional utveckling och skapandet av nya jobb i hela landet är mycket viktiga frågor för regeringen. Regeringen anser att det är mycket viktigt att Gotland fortsatt har en livskraftig industri och näringsliv. Därför aviserade regeringen under förra året en kraftfull satsning om 100 miljoner kronor för att stärka företag och företagande på Gotland. En särskild kontaktperson är utsedd som har regeringens uppdrag att ta fram förslag för att stärka näringslivet i regionen.
Uppdraget omfattar konkreta insatser för fler jobb och hållbar näringslivsutveckling i Gotlands län där kalkindustrin är en viktig del. Uppdraget är påbörjat och genomförs i bred dialog med företrädare för näringsliv, offentlighet och det civila samhället. I mitten av juni kommer en rapport med förslag på konkreta åtgärder att lämnas till Regeringskansliet för vidare hantering.
Dessutom har Naturvårdsverket och Havs- och vattenmyndigheten i år fördelat totalt 72 miljoner kronor till Gotlands län för skydd och skötsel av värdefulla områden, friluftslivsinsatser samt åtgärder för havs- och vattenmiljön, insatser som stärker det lokala näringslivet och skapar sysselsättning.
Mikael Damberg (S):
Först om det arbete som Peter Larsson bedriver: Jag menar verkligen att inte heller jag kan alla detaljer om det förslag som ännu inte finns. Däremot har jag fått uppfattningen att många aktörer regionalt och lokalt har uttryckt stort intresse för arbetet och också känner sig delaktiga i det arbete som bedrivs.
Det tror jag är en bra förutsättning, så att man inte diskuterar ett Gotlandspaket på 100 miljoner kronor som bara kommer uppifrån utan att man jobbar med regionala och lokala styrkor och utgår från det när man jobbar med regional näringslivsutveckling. Det tror jag är en bra modell. Vad jag har förstått av de samtal som jag har haft med Peter Larson i början av den här processen tittar man också på industridelarna för att se vad man kan göra ytterligare för att stärka industrins ställning på ön.
Vi får se vilka förslag som kommer att lämnas, men detta är i alla fall den bild som jag har fått. Det är sant som sägs i den här debatten att det inte finns något formellt förslag på regeringens bord. Därför blir det lite svårt att säga hur regeringen kommer att ta ställning till ett förslag som inte finns.
När man är orolig för frågor tror jag att det är viktigt att man inte går händelserna i förväg, innan man vet vilka förslag som de facto kommer att finnas - det är viktigt att säga det. Jag tycker att vi är tydliga i det här interpellationssvaret om att regeringen gör bedömningen att ytterligare åtgärder som berör större områden inte kommer att behövas för att fullfölja Sveriges förpliktelser enligt EU:s art- och habitatdirektiv.
Utöver att följa Sveriges förpliktelser när det gäller EU:s art- och habitatdirektiv är syftet också att åtgärda eventuella andra nationellt identifierade brister i nätverket. Det är det uppdrag som finns. Enligt Naturvårdsverkets direktiv är utpekande för att åtgärda dessa brister i nätverket angeläget medan arbetet med de brister som fastställs av kommissionen har lägre prioritet.
För nationellt identifierade brister är en positiv markägarförankring särskilt betydelsefullt för urvalet av området. Regeringen förutsätter att länsstyrelsen följer Naturvårdsverkets riktlinjer i den här delen.
Mikael Damberg (S):
Då vill jag tacka Jesper Skalberg Karlsson för interpellationen och hans engagemang för näringslivsutvecklingen på Gotland. En förutsättning för regional utveckling är att man förmår samverka och att man också förmår arbeta tillsammans för att utveckla en region. Det arbetet pågår just nu på Gotland, med förutsättningen med de 100 miljoner kronor som regeringen har avsatt för detta. Jag hoppas också att det kan bli ett bra resultat.
I det ingår att utveckla också industrin på ön. Det var specifikt nämnt i uppdraget till Peter Larsson, och det kommer jag som näringsminister att fortsätta verka för. Om det kommer ett förslag till regeringen är regeringen skyldig att hantera och bereda det, och det kommer vi att göra på sedvanligt sätt.
Regeringen ska göra en samlad bedömning av de inkomna förslagen baserad på de principiella diskussioner som vi har haft i den här interpellationsdebatten och tidigare. Tack för debatten!
Mikael Damberg (S):
Anders Åkesson har frågat mig dels hur jag avser att verka för att minska marktransporternas andel av Swedavias klimatpåverkan i allmänhet, och för Arlanda flygplats i synnerhet, dels hur jag avser att agera för att klargöra den statligt konstruerade incitamentskonflikten för Swedavia som innebär att ekonomi och miljö ställs mot varandra. Swedavia AB ska enligt bolagsordningen äga, driva och utveckla de tio flygplatser som utgör det nationella basutbudet i Sverige.
Dessutom har riksdagen gett Swedavia ett särskilt samhällsuppdrag, nämligen att bidra till att de transportpolitiska målen uppnås. Det övergripande transportpolitiska målet är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Det finns även ett funktionsmål och ett hänsynsmål som bland annat tar upp aspekterna tillgänglighet respektive säkerhet, miljö och hälsa.
Som ett av bolagets hänsynsmål mäts och redovisas koldioxidavtryck för bolagets flygplatser fördelat på egen verksamhet, flygtrafik samt marktransporter till och från respektive flygplats. En viktig utmaning för regeringen och bolaget är att minska koldioxidutsläppen från alla vägtransporter till och från Arlanda och andra flygplatser. Därför fortsätter regeringen att arbeta för att göra det attraktivt och enkelt att åka kollektivt till landets flygplatser.
Det går i dag att åka snabbtåg, fjärrtåg och pendeltåg till Arlanda flygplats. Från 2009 till sista kvartalet 2014 ökade andelen kollektivt resande från 45 till 50 procent. I enlighet med regeringens krav har Swedavias styrelse fastställt strategiska hållbarhetsmål, varav ett är att under 2020 nå nollutsläpp av fossila koldioxidutsläpp från den egna verksamheten.
För närvarande minskar utsläppen snabbare än bolagets egen plan, och de tio av Swedavias flygplatser som ingår i det nationella basutbudet är certifierade på den högsta nivån av Airport Carbon Accreditation , en internationell standard för flygplatsers klimatarbete. Jag kan konstatera att Swedavia arbetar aktivt för att minska klimatpåverkan kopplad till flygplatser.
Mikael Damberg (S):
Jag tackar Anders Åkesson eftersom han ger mig tillfälle att berömma ett statligt bolag. Jag tycker att Swedavia jobbar hårt med sitt hållbarhetsarbete. Swedavia jobbar i dag med ett klimatarbete utmed hela resan - från ökad kollektivtrafik vid flygplatserna till förnybara flygbränslen och med målet om nollutsläpp från den egna verksamheten till 2020.
Det är ambitiöst, och det är också en av orsakerna till att samtliga flygplatser ingår och är ackrediterade på högsta miljömässiga nivå internationellt. Detta är ovanligt; det finns inte så många flygplatser globalt sett som kommer upp i den standard som Swedavias flygplatser befinner sig på i dag.
Jag ska svara på parkeringsfrågan alldeles snart, men jag vill först säga någonting om det som man gör i dag med den egna verksamheten och som är imponerande. I dag svarar Swedavias fordonsflotta - fordon som röjer landningsbanor med mera så att trafiken kan fungera - för 92 procent av koncernens kvarvarande utsläpp av fossilt koldioxidutsläpp.
Som ett led i detta byter nu Swedavia ut samtliga snöröjningsfordon mot biobränsledrivna motsvarigheter. Det är ett unikt exempel internationellt sett där Swedavia verkligen är ledande och gör detta tidigare än många andra. Swedavia har också under många år jobbat målmedvetet för att se till att inte minst kollektivtrafiken till Arlanda fungerar bättre.
I dag finns flera olika möjligheter att ta sig till Arlanda också kollektivt, inte minst med tåg och pendeltåg som har öppnat nya möjligheter att resa till Arlanda utan att släppa ut koldioxid på det sätt som har varit fallet tidigare. Jag tycker att det är en positiv utveckling, och det går åt rätt håll. En annan sak jag ska säga gäller taxibilarna, där Swedavia har valt att styra taxiverksamheten på ett sådant sätt att miljöbilar premieras vid Arlanda.
Dessutom sker inget avgiftsuttag gentemot busstrafiken, vilket gör att den typen av trafik gynnas ekonomiskt. Flygplatsen har vunnit pris internationellt för detta arbete med att öka kollektivresandet. Tåget har tagit marknadsandelar och skapat en positiv utveckling över åren. När det gäller parkeringsfrågan finns det såklart många som i dag åker bil till Arlanda och ställer bilen där.
I dag är därför priset på parkering vid flygplatsen i paritet med den i Stockholms innerstad. Det är ett medvetet val man har gjort från Swedavias sida att ha en hög parkeringsavgift på Arlanda. Man vill att det alltid ska vara de kollektiva valmöjligheterna att åka till Arlanda flygplats som är billigare.
På alla dessa områden skulle jag vilja säga att Swedavia jobbar målmedvetet med en strategi som handlar om att man vill ställa om verksamheten i hållbar riktning. Frågan om kollektivt resande till och från Arlanda är definitivt en av nyckelfaktorerna för att Swedavia ska nå sina egna miljömål.
Mikael Damberg (S):
Frågan om konflikten kan man beskriva på många sätt. På ett större plan brukar den diskuteras i miljöpolitiken i stort. Finns det en konflikt mellan ekonomisk tillväxt och miljöpolitik? Det finns de som hävdar att det alltid finns en konflikt och att det är omöjligt att få en ekonomisk utveckling när man gör större miljöinvesteringar. Sverige har visat över historien att vi har kunnat reducera koldioxidutsläppen samtidigt som vi har haft en ekonomisk tillväxt i ekonomin.
Det är inte så många utvecklade ekonomier som har lyckats med det som Sverige har gjort. Det är otroligt viktigt att Swedavia är ett ekonomiskt lönsamt bolag. Detta är ett bolag som jobbar på en marknad och som också bedriver en internationellt konkurrenskraftig verksamhet, inte minst för att få direktlinjer till Sverige, i en skarp tävlan med Köpenhamn, Oslo och Helsingfors för att bedriva en verksamhet som är attraktiv för flygbolagen att flyga på.
Det finns alltså en affärsmässighet i grunden. Jag måste säga att Swedavia jobbar väldigt målmedvetet med sina hållbarhetsmål. De har en strategi där ett av de mål som bolaget har uttalat är att det ska vara billigare att välja kollektiva färdmedel än att ta bilen till Arlanda. Jag vet att Swedavia har haft en del kreativa upplägg för detta.
Man ville ett tag införa biltullar, men enligt gällande lagstiftning är det som vi vet inte möjligt för dem att införa separata biltullar där. Swedavia har alltså försökt på olika sätt att styra trafiken. Det finns en konflikt till. Nu är vi väldigt mycket inne på detaljer, men när man får läsa på inför en debatt lär man sig alltid nya saker: En alltför hög prisnivå på parkeringen innebär att andelen resande som blir hämtade och lämnade på Arlanda av privatbilister ökar dessutom.
I dag är det 16 procent av resandet till och från Arlanda som sker med hjälp av andra bilar. Då gäller det att få hela systemet att fungera så att det kollektiva resandet blir billigare än det privata resandet och att man stimulerar det på olika sätt. Jag känner att med den fart som Swedavia har på miljöarbetet och för att minska koldioxidutsläppen har jag än så länge inte sett en överhängande risk för att de här frågorna kommer i stor konflikt med varandra.
Men det är klart att man alltid får vara vaksam, för det finns inte pengar till allt och man måste göra ekonomiska avvägningar. Men min bild av Swedavias verksamhet är att man prioriterar de här frågorna högt och att det är en del av den profil man vill att inte minst Arlanda ska ha som en flygplats som ligger i framkant när det gäller att ta hållbarhetsfrågorna på allvar.
Mikael Damberg (S):
Jag vill avsluta med att tacka Anders Åkesson för den här interpellationen som har gett mig ny kunskap i ärendet. Jag är helt övertygad om att vi båda kommer att följa Swedavias arbete på det här området. När jag ställer frågor till Swedavia är de tydliga med att de har den här inriktningen.
Man vill öka inte minst kollektivresornas andel av resorna till och från Arlanda, och man vill se Arlanda som ett ännu starkare nav för inte minst spårbunden trafik, för det är långsiktigt väldigt bra för flygplatsen.
Mikael Damberg (S):
Daniel Sestrajcic har frågat mig om jag avser att ta några initiativ i syfte att motverka att riskkapitalbolag och andra bolag köper upp, lägger ned och flyttar ut lönsamma företag, till skada för en etablerad lokal näringsstruktur.
Daniel Sestrajcic har vidare frågat om jag avser att vidta några åtgärder för att säkerställa att AP-fonderna inte medverkar till att lönsam produktion flyttas ut ur landet samt vilka åtgärder jag tänker vidta för att värna den lokala näringsstruktur som under decennier byggts upp kring Findus i Bjuv.
Arbetet är så fördelat inom regeringen att det är jag som näringsminister som besvarar frågorna om vad regeringen gör för att öka förutsättningarna för små och medelstora företags möjligheter att växa och anställa fler. Det är djupt beklagligt att ägare till en lönsam verksamhet som Findus i Bjuv kommer fram till beslut om att flytta den till Tyskland.
Regeringen gör i den här typen av situationer alltid en bedömning av behovet av insatser beroende på de förutsättningar som råder lokalt och regionalt i den del av landet där ett varsel läggs. Regeringen har inga legala möjligheter att stoppa ett beslut som fattats av ett privat bolag, men jag har träffat företaget och ägarna för att förhöra mig om grunderna för deras beslut och framhålla att jag förväntar mig att de agerar ansvarsfullt mot de anställda och mot regionen.
AP-fonderna ska långsiktigt maximera avkastningen i relation till risken i placeringarna, och regeringen får enligt AP-fondslagen inte ha synpunkter på förvaltningen. Angående den lokala näringsstrukturen kring Findus i Bjuv vill jag nämna att regeringen kontinuerligt ser över möjligheterna till ytterligare insatser för att främja långsiktig konkurrenskraft och tillväxt.
Inom regeringens politik för regional tillväxt finns också stora satsningar som kommer Skåne till del, bland annat 1 miljard kronor fram till 2020 inom det regionala strukturfondsprogrammet och ytterligare 3,4 miljarder kronor inom flera gränsöverskridande Interregprogram för tillväxtfrämjande insatser tillsammans med regioner i bland annat Norge, Danmark och Tyskland. Därtill finns stora satsningar inom ramen för landsbygdsprogrammet som bland annat syftar till att stärka konkurrenskraften hos företag på landsbygden.
För hela Sverige omfattar landsbygdsprogrammet 36 miljarder kronor fram till 2020. Regeringen har också nyligen presenterat en nyindustrialiseringsstrategi för att stärka svensk industris konkurrensförutsättningar och attrahera nyinvesteringar i svensk produktion. Vidare har regeringen beslutat om en exportstrategi och nyligen lämnat en proposition till riksdagen om ny och förbättrad struktur för statligt riskkapital. Under våren tar regeringen även fram en nationell livsmedelsstrategi som omfattar hela livsmedelskedjan.
Mål för arbetet är att öka sysselsättningen, produktionen, exporten, innovationskraften och lönsamheten i livsmedelskedjan, samtidigt som relevanta nationella miljömål nås.
Mikael Damberg (S):
Långsiktigt ägande är en viktig fråga. I den industristrategi som vi jobbar med, Smart industri, handlar det om att göra industrin mer attraktiv, det vill säga att locka fler investeringar till Sverige. Det handlar inte bara om att behålla de företag som redan finns i Sverige och utveckla dem, utan det handlar också om att vara attraktiva för att locka till oss mer investeringar. Det ligger alltid i korten när man funderar över hur man utvecklar ett företagsklimat att man också är attraktiv för nya investeringar.
Det långsiktiga ägandet är en viktig fråga. Vi gör nu insatser för att reformera det statliga riskkapitalet för att se till att företag kan växa i Sverige och att vi använder både statligt kapital till viss del för detta, vilket marknadskonkurrerar, och även attraherar mer privat kapital så att vi får fler växande företag. Det är en viktig förändring vi nu genomför som har med ägandet men framför allt med finansieringen att göra.
Den andra frågan handlar om AP-fonderna, och jag vill gärna ge rätt i den delen att vi har haft en diskussion på senare år om att öppna upp för andra typer av placeringar för AP-fonderna utan att för den skull politisera placeringarna i AP-fonder. Vi partier som står bakom pensionsöverenskommelsen är tydliga med att vi inte vill politisera förvaltandet av våra pensionspengar.
De ska förvaltas på ett så bra sätt som möjligt för våra pensionärers framtida pension. Det har också förts en diskussion om något friare placeringsvillkor så att mer av kapitalet skulle kunna placeras i till exempel onoterade svenska bolag för att inte bara behöva gå via alternativa investeringar, som görs i dag. Däremot förstår jag inte riktigt Daniel Sestrajcics fråga.
Menar han att AP-fonderna inte skulle ha rätt att placera sina pengar i fonder? Om AP-fonderna bara skulle placera pengar i enskilda bolag skulle vi få en helt annan struktur på AP-fondernas verksamhet framöver. Jag ser inte riktigt vad det betyder det Vänsterpartiet för fram i diskussionen.
De diskussioner vi hade om AP-fondernas placeringsmöjligheter och organisering gick i stå efter kritiska remissynpunkter på vissa delar. Regeringen har varit tydlig med att om det finns en öppning i kammaren är vi beredda att åter diskutera frågorna, inte minst om långsiktigt ägande och friare placeringsmöjligheter. Det återstår att se om det går att komma framåt i frågan.
Den typen av ekonomi skulle långsiktigt vara ganska farlig för svenska pensionspengar.
Mikael Damberg (S):
Jag tackar interpellanten för en viktig fråga om Bjuv och vad som händer där nu. Jag har träffat kommunstyrelsens ordförande i Bjuv, och jag har haft kontakt med de fackliga organisationerna. Mina medarbetare på departementet har också jobbat på plats i Skåne med regionen, med de statliga myndigheter som berörs och med de lokala parterna för att diskutera hur situationen utvecklas.
Jag förstår att man gärna vill ha svaren redan nu, men vi kan inte gå händelserna i förväg. De konkreta besluten är inte ens fattade. Vi vet inte exakt vilka människor som kan drabbas av detta.
Men vi är redan igång tillsammans med regionen för att se vad vi kan göra, inte bara för att ta hand om de människor som kan drabbas av detta och se till att de kommer vidare i nya jobb utan för att livsmedelsindustrin i Bjuv, som är en del av livsmedelsindustrins hjärta i Sverige, kan fortsätta att utvecklas. Svar på interpellationer En liten del av det har med forskning och utveckling att göra, men det har också med andra frågor att göra som kräver ett svar.
Jag kommer att fortsätta att engagera mig i denna fråga, både gentemot Findus och ägarna men också med regionala och lokala partner för att se vad vi tillsammans kan göra för att göra det bästa av situationen. Det är inte bara personer och familjer som drabbas. Om detta inte hanteras rätt kan det bli ett hårt slag mot svensk livsmedelsindustri, och mitt stora intresse är att se till att verksamheten i Bjuv kan fortsätta att utvecklas på ett eller annat sätt.
Mikael Damberg (S):
Magnus Oscarsson har frågat mig vad jag avser att göra för att snarast garantera fortsatt tillgång till bredband för alla enskilda och företag på landsbygden som nu hotas av nedmonterat kopparnät utan rimligt alternativ. Bredbandstäckningen är generellt sett mycket god i Sverige, även om det finns skillnad i tillgång till bredband med högre överföringshastighet mellan stad och mer glesbefolkade områden.
Enligt Post- och telestyrelsens senaste bredbandskartläggning har utbyggnaden av bredband om 100 megabit per sekund gått framåt även utanför tätort och småort under det senaste året, till stor del tack vare effekterna av tidigare bredbandsstöd. Tillgången till mobilt bredband är jämnt fördelad över landet, och enligt PTS har över 99 procent av hushållen och företagen i hela landet tillgång till detta.
Enligt Telia Company AB ersätts nu delar av det gamla kopparnätet successivt då det inte anses leva upp till framtida behov av kapacitet och driftssäkerhet. Det innebär att de kunder som i dag får tjänster levererade via kopparnätet i stället kommer att få dessa i första hand via mobilnätet eller fibernät där sådana byggs.
För de kunder som helt saknar möjlighet till fiberanslutning eller mobiltäckning vid sin fasta bostad eller sitt fasta verksamhetsställe kan bredband via satellit vara en lösning enligt Post- och telestyrelsen. Tillgång till bredband är en viktig fråga för Sverige och målet är att Sverige ska ha bredband i världsklass. Målet i bredbandsstrategin är att 90 procent av alla hushåll och företag bör ha tillgång till bredband med hastigheten 100 megabit per sekund år 2020.
Dessutom ska goda förutsättningar ges för en väl fungerande konkurrens och främjande av investeringar i bredband i mer glesbebyggda områden. Arbete pågår med såväl långsiktiga som kortsiktiga åtgärder för att förbättra tillgången till elektronisk kommunikation och kapacitet. Regeringen har gjort stora satsningar på bredbandsutbyggnad i områden där den marknadsmässiga utbyggnaden inte sker.
Inom ramen för landsbygdsprogrammet har regeringen avsatt 3,25 miljarder kronor fram till 2020, och inom ramen för regionalfonden i de norra delarna av Sverige har regeringen möjliggjort kompletterande bredbandssatsningar på 1,2 miljarder kronor. Regeringen har även finansierat regionala bredbandskoordinatorer, som ska fungera som kontaktpunkt för både offentliga och privata aktörer samt stödja och främja bredbandsutbyggnaden i länet.
Regeringen kommer att noga följa Telia Companys arbete med avvecklingen av kopparnätet, som enligt företaget berör omkring 10 000 kunder i 29 kommuner under 2016.