KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Jag tackar finansministern för svaret. Nu är det fastighetsskattedebatt igen. Jag tycker att det är lite spännande att regeringen lägger fram förslag om att införa en begränsningsregel. Jag kommer ihåg att för några år sedan var det mycket fnysande kring vår begränsningsregel.
Man tyckte från alliansens sida att vi inte ska behöva ha ett system som kräver att det finns en begränsningsregel. Jag har alltid tyckt att begränsningsregeln är bra. Jag tycker att den har en bra fördelningspolitisk profil. Där finns det en koppling till förmågan att betala fastighetsskatt.
Det är det som har varit den bärande kritiken många gånger mot fastighetsskatteuttaget. Det har redan kommit en proposition om detta till riksdagen. Den kom efter att jag hade skrivit den här interpellationen till finansministern. Men det är intressant att debattera det här ändå.
Beslutet kommer förmodligen inte att tas förrän någon gång i höst. Den centrala frågan är: Varför omfattar inte begränsningsregeln alla människor som av olika skäl har en låg inkomst? Varför begränsar regeringen detta till att gälla pensionärer eller personer som har aktivitets- eller sjukersättning?
Det är väl lika legitimt att underlätta för andra grupper som av olika skäl inte har en hög inkomst. Jag har också siffror på detta. Jag har frågat riksdagens utredningstjänst. Mina siffror liknar Eva-Lena Janssons siffror.
Ca 51 000 individer skulle omfattas av regeringens förslag, men om man byggde ut systemet att omfatta alla skulle det handla om drygt 110 000 småhusägare. Jag tycker att finansministern i sitt svar på den här interpellationen förminskar problemet en hel del.
Jag hittade ett pressmeddelande som var utsänt från Finansdepartementet. Man skrev när förslaget kom: Vi vet att många pensionärer har det knapert ekonomiskt. Det är säkert ett helt riktigt uttalande, men jag tror väl att både vi och finansministern vet att det även finns andra människor som har det knapert ekonomiskt. Jag är intresserad av att höra finansministerns kommentar till detta.
Varför ska inte alla omfattas av den här regeln? Vi pratade förut om gränsdragningsproblem och administrativt krångel. Man kan instämma i vad flera remissinstanser har påpekat: Att selektera människor på det här sättet innebär en ökad administrativ börda.
Marie Engström (V):
Jag ställde en fråga till finansminister Anders Borg, men jag tycker inte riktigt att jag har fått svar på den. Varför är det bara vissa grupper som ska kunna använda sig av begränsningsregeln? Varför ska den inte gälla alla med lägre inkomster? Det är egentligen det centrala i det vi debatterar här.
Det har lite grann blivit regeringens kännemärke att ha olika skatteregler för olika grupper. Jag tänker på jobbskatteavdraget som inte ska gälla till exempel pensionärer och människor som får sjukersättning eller a-kassa.
Kan det vara så att man efter den starka kritik man fått, framför allt från olika pensionärsorganisationer som menar att pension är uppskjuten lön, vill blidka dessa grupper och därför i panik tar till ett sådant här förslag och säger att vi återinför begränsningsregeln och så låter vi den gälla just för pensionärerna?
Nu har ni också flaggat för att i varje fall pensionärerna ska få jobbskatteavdraget eller någon typ av inkomstskattereduktion. Men är det inte så att ni har trasslat in er ganska rejält när det gäller skattesystemet? Jag tänker på den likformiga beskattningen med generella regler.
Om man som ni gör det ena avsteget efter det andra hamnar man väl till slut i att stå och plottra och säga att nej, den ena gruppen ska inte omfattas, men det ska den andra gruppen - och så helt plötsligt, precis som Eva-Lena Jansson säger, kan det vara så att människor i ena stunden kan befinna sig i den ena gruppen för att därefter befinna sig i den andra gruppen. Och vi får ett system som blir allt krångligare.
Finansministern, jag vill ha svar på varför inte alla kan omfattas av begränsningsregeln.
Marie Engström (V):
Finansminister Anders Borg säger att Vänsterpartiet mörkar om fastighetsskatten. Anders Borg, jag har skrivit en interpellation. Jag vill ha svar på varför inte alla omfattas av ert förslag till begränsningsregel såsom vi hade det förut, för jag tycker att det är mer rättvist. Anders Borg undviker galant att svara på den frågan.
I stället sätter han i gång och pratar och kastar tillbaka debatten i mitt knä och säger att jag mörkar om fastighetsskatten. Men vad jag vet skulle den här interpellationsdebatten inte handla om Vänsterpartiets förslag till fastighetsskatt utan om Anders Borgs och regeringens förslag till utformning av begränsningsregel, och med anledning av det har jag ställt en fråga.
När det gäller vårt förslag till fastighetsskatt tog jag i förra interpellationsdebatten upp att vi tycker att det regeringen har gjort, att återföra uppskov med reavinstskatt, är en bra åtgärd. Det är någonting som vi kan tänka oss att också föreslå. Nu säger jag det en gång till.
Det betyder ju att fastighetsskatteuttaget i och med det faktiskt kan sänkas om man jämför med de procentsatser som gällde förra mandatperioden. Nu är jag jättetydlig. Mer än så kan jag inte säga i dag, men vi kommer liksom andra partier att återkomma till det inför valrörelsen och ta debatten i det läget.
Anledningen till att jag har pratat om jobbskatteavdrag är ju att jag vill exemplifiera hur ni gärna sätter olika skattesatser för olika grupper, vilket ni nu också gör när ni ska införa en begränsningsregel där ni selekterar olika grupper. Den ena gruppen ska få tillgång till den, den andra ska inte det. Ni kan inte på något sätt motivera varför inte alla ska kunna omfattas av en begränsningsregel.
Marie Engström (V):
Som tidigare sagts har vi under förmiddagen och eftermiddagen här haft en budgetdebatt. Ulla Andersson har för Vänsterpartiets del redan deltagit i diskussionen och framfört de viktiga punkter som vi vill framhålla. Det handlar då om att stoppa uppsägningar i kommunerna och om att vi vill tidigarelägga infrastrukturprojekt.
Vi vill också ha ett tidsbegränsat ROT-avdrag som även omfattar flerfamiljshus, alltså inte bara det som alliansen nu sjösätter. Vidare tycker vi att det är viktigt att investera i utbildning och praktik samt att det behövs ett brett ungdomslyft. De frågorna har varit centrala för oss.
Vi har här också haft några timmars skattediskussioner och konstaterat att alliansen har sänkt skatter med ca 85 miljarder kronor. Det är nu så illa att många kommuner och landsting kommer att få fatta beslut om skattehöjningar. Trots att man kommer att höja skatter riskerar många människor att mista jobbet. Vi tycker att det är en cynisk politik från alliansens sida.
Med dessa ord, herr talman, yrkar jag bifall till Vänsterpartiets reservation 5.
Marie Engström (V):
Jag skulle kanske vilja se lite mer ödmjukhet från Fredrik Schulte. I sitt anförande sade han att Sverige står väldigt bra rustat och att det finns stort hopp om att jobben kommer tillbaka. Jag hoppas också att jobben kommer tillbaka.
Men vi befinner oss i en mycket djup lågkonjunktur och det behöver göras mycket för att städa upp efter den finanskris som vi just nu genomlever. Vad ni bland annat gör på skatteområdet - jag har lyssnat på de senaste replikväxlingarna - är att ni faktiskt straffbeskattar vissa grupper.
Ni har lyckats öka en skattebas, nämligen de arbetslösa. Det är inte nog med att de får en lägre a-kassa. De får också högre skatt i och med ert jobbskatteavdrag. Så är det. Är man arbetslös får man inget jobbskatteavdrag. Jag lyssnade också på det som Fredrik Schulte sade om frivilligarbetarna.
Enligt deras egna organisationer handlar det om ca 200 000 människor. De är inte få. De straffbeskattas också sedan vi ändrade regelsystemet för övriga avdrag. Vi från Vänsterpartiet har sagt att det finns fog för att hålla sig kvar vid nivån 5 000 kronor.
Men se då över och ändra reglerna för de kostnadsersättningar som man får i stället. Varför, Fredrik Schulte, vill ni straffbeskatta vissa grupper i samhället?
Marie Engström (V):
För de människor som går upp på morgonen och går till sitt jobb och som sedan återvänder hem på kvällen och därefter, tyvärr, blir arbetslösa har ni höjt skatten. Så har ni gjort. Det är det jag menar med straffbeskattningen. Men Fredrik Schulte ger inget svar.
Jag tycker att du, Fredrik Schulte, också negligerar den stora gruppen frivilligarbetare, att du behandlar den på ett väldigt nonchalant sätt.
Ska de betala mer i skatt bara för att ni behöver pengar till att finansiera ett dyrt jobbskatteavdrag där pengarna i första hand går till människor som redan är välbeställda och som har jobb och höga inkomster? Är detta det svar Fredrik Schulte kan ge? Jag tycker att det hela är ganska anmärkningsvärt.
Fredrik Schulte pratar egentligen mer, kan vi säga, makroekonomi. När jag ställer frågor i det lilla får jag svar i det stora så att säga. Javisst, ekonomin måste stimuleras, och det behövs finanspolitiska åtgärder, insatser. Självklart är det så.
Vad som i dag står för dörren är kommunsektorn som är i behov av ett väldigt stort stöd. Då förfasar man sig över det Fredrik Reinfeldt sade i går kväll i en tv-debatt: att det inte kommer några pengar till kommunsektorn. Det är väldigt negativt för jobben.
Marie Engström (V):
I sitt anförande säger Lennart Sacrédeus att högavlönade ska betala mer i skatt än högavlönade. Jag förstår att det var en felsägning. Det kanske ska vara så att högavlönade ska betala mer i skatt än lågavlönade. Eller det kanske är så att lågavlönade ska betala mer än högavlönade. Vad vet jag?
Jag kan i alla fall säga att varje år när ni lämnar er budget ställer jag en fråga till riksdagens utredningstjänst. Jag vill ha reda på två saker. Hur ser förändringarna i den ekonomiska situationen ut i olika inkomstgrupper, det som vi kallar deciler i det här huset?
Då får jag ett svar som gäller decil 1 till decil 10. Sedan frågar jag hur den här förändringen fördelar sig på kvinnor respektive män, och då får jag svar på det också.
Tyvärr har jag inte med mig det diagram som jag brukar göra utifrån RUT:s analys, men där brukar man klart och tydligt se att de högre decilerna, 8, 9 och 10, får ett bättre ekonomiskt utfall av era förslag samt att det i första hand gäller männen. Det framstår väldigt klart och tydligt.
Det säger jag mot bakgrund av de diskussioner som har varit här i dag i det här ärendet. Jag begärde inte replik tidigare för att delta i den diskussionen. Jag har några frågor till Lennart Sacrédeus. Varför vill ni straffbeskatta frivilligarbetare?
Instämmer Lennart Sacrédeus i det som Fredrik Schulte sade förut om att finansiera jobbskatteavdraget och samtidigt införa avdragsrätt för gåvor till ideella föreningar?
Marie Engström (V):
Jag ska upprepa min fråga till Lennart Sacrédeus. Delar Lennart Sacrédeus Fredrik Schultes uppfattning att vi inte behöver göra några förändringar i regelsystemet för att förhindra att frivilligarbetare straffbeskattas, vilket de gör i dag sedan vi har ökat gränsen för övriga avdrag från 1 000 kronor till 5 000 kronor?
Fredrik Schulte sade att det inte var aktuellt att göra några förändringar därför att man inte är beredd att ta det skattebortfallet på grund av att det är pengar som behövs för att finansiera jobbskatteavdraget.
Marie Engström (V):
Jag får tacka mina meddebattörer för interpellationen och svaret. Jag tror att det är en ganska viktig fråga som vi debatterar här på kvällskvisten. Vi kan konstatera att det fanns ett annat förslag till lösning när det gäller Skatteverket och Kronofogdemyndigheten. Men nu har skiljandet mellan Skatteverket och Kronofogdemyndigheten verkställts.
Då har vi att utgå från det naturligtvis och försöka lösa de problem som har uppstått. När de första varslen kom i höstas ställde jag en fråga direkt till finansministern. Jag fick då bland annat svaret att finansministern noga skulle följa frågan och utvecklingen.
Efter det har skatteutskottet hanterat frågan i debatt om ramar för utgiftsområde 3 som hanterar Kronofogdemyndigheten. En utskottsmajoritet konstaterar i det betänkandet att anslaget är väl avvägt för Kronofogdemyndighetens verksamhet.
Det kan förvåna lite grann mot bakgrund av att ca 125 personer nu står inför en befarad uppsägning. Vi har ställt ganska tuffa krav på Kronofogdemyndigheten från riksdagens sida, att driva in skulder och upprätthålla en god betalningsförmåga.
Vi ställer också krav på att de ska ha ett bra, brett förebyggande arbete för att kunna nå de målsättningar som finns uppställda i budgetpropositionen.
Min fråga till finansministern blir: Tycker finansministern också att det här anslaget är väl avvägt för att kronofogden ska kunna fullgöra sin verksamhet? Man kan inte i fortsättningen ha den volym och den verksamhet som man har haft hittills med tanke på att människor har varslats om uppsägning.
Tror finansministern att kronofogden framgent kommer att klara de mål som vi har ställt upp och som regeringen själv har ställt upp i budgetpropositionen med den framtid som nu målas ut för Kronofogdemyndigheten?
Marie Engström (V):
Det är självklart att alla myndigheter ska prövas likvärdigt. Det kan inte vara så att någon har en fil där de går före någon annan. Jag hoppas verkligen inte att det är på det sättet, finansministern, och det tror jag väl inte heller. Men det är självklart att vi som jobbar med skattefrågorna och har ansvar för utgiftsområde 3 också tar upp de myndigheter som ligger under det utgiftsområdet.
Det är en självklarhet. Ansvaret för ekonomistyrning, ekonomisk kontroll och så vidare ligger självklart hos myndigheten i dess verksamhet. Det ska vi inte peta i.
Men vi har ansvar för att myndigheter har så mycket resurser så att de kan få de verktyg de behöver för att nå de mål som vi fattar beslut om här i riksdagen.
Det är vår uppgift, och det är det som är kärnan i den interpellation som Britta Rådström har skrivit: Finns det möjlighet för Kronofogdemyndigheten i dag att leva upp till de förväntningar vi ställer på dem utifrån den ekonomiska situation de har hamnat i och som uppenbarligen också uppstod ganska oförutsett, vad jag förstår?
Jag ställde denna fråga även i mitt förra anförande: Tycker finansministern, precis som utskottsmajoriteten i skatteutskottet, att det anslag man fått till Kronofogdemyndigheten är väl avvägt för det ansvar man har och den verksamhet man har ansvar för?
Marie Engström (V):
Jag tackar näringsministern för svaret på min interpellation. Jag skrev interpellationen den 1 december förra året; det är en och en halv månad sedan. Jag skrev den efter att de första varslen hade lagts vid Volvo i Arvika. Sedan dess har det faktiskt hänt en del, och det är framför allt i Arvikatrakten i västra Värmland - det handlar om underleverantörer till fordonsindustri och så vidare - som varslen har lagts.
Jag läste i någon av dagstidningarna i dag att just Arvika i västra Värmland är en av de värst drabbade kommunerna eller hör till de värst drabbade kommungrupperna i Sverige i dag. Det var också en av de kommuner som kanske drabbades först, därav min interpellation. Nu gäller det kanske inte bara Arvika, utan sedan dess har också andra varsel lagts.
Det har lagts i Karlstad på Zakrisdalsverken, i Filipstad på Wasabröd. Det har lagts i Kil. Det har lagts i Torsby på Moelven och på Rottneros i Sunne. Så det gäller naturligtvis flera olika platser. Jag har till exempel varit i kontakt med Arbetsförmedlingen i Arvika. De har tuffa dagar just nu.
Man har lyckats få två nya förmedlare, men dem har man liksom själv fått ringa in, som man uttrycker det. Man menar att man skulle behöva så mycket som fem stycken för att klara av situationen i dag. Det handlar ju inte bara om de lagda varslen, som så småningom tyvärr faller ut i uppsägningar, utan det handlar också om korttidsanställda som många gånger tvingas sluta till följd av läget på arbetsmarknaden.
I Värmland har vi också många byggnadsarbetare som har Norge som sin arbetsmarknad. Nu väntar man att väldigt många av dem snart kommer tillbaka till länet och inte längre har jobb på den norska byggarbetsmarknaden. Det är också ett problem. Skogs- och träindustrin i Värmland har också sagt upp folk under 2008. Totalt 266 personer har faktiskt fått gå.
Det är den högsta siffran sedan i början av 1990-talet. De, precis som byggbranschen, frågar nu efter förslag om upprustning av till exempel miljonprogrammet. Regeringen har lagt fram förslag om ett ROT-avdrag, men det handlar om villor och om bostadsrätter.
Men man har inte lagt fram förslag som rör det stora miljonprogrammet och de renoveringsbehov som väldigt många lägenheter har i dag. Det är en fråga till näringsministern: Kommer regeringen att göra någonting åt det behovet? Kommer regeringen att komma med några sådana förslag? En annan sektor som har försämrats kraftigt på senare tid är kommun- och landstingssektorn.
I Värmland höjer vi till exempel landstingsskatten. Det är ett sätt att korta köer och att förhindra neddragningar inom bland annat allmänmedicin. Men det hjälper inte. Dessutom tvingas man varsla på grund av alltför dålig ekonomi.
Precis som ledningen för SKL har påpekat har statsbidragen inte räknats upp för år 2009. Det blir min nästa fråga till Maud Olofsson: Tänker regeringen göra någonting åt den situation som i dag råder inom kommunsektorn?
Marie Engström (V):
Visst finns det resurser i samhället, Maud Olofsson, men just nu har jag försökt att peka på områden där det saknas resurser och där man skriker efter mer resurser. Jag tycker också att det är väldigt viktigt att få fler människor i arbete och på så sätt skapa resurser till välfärden. Det är bland annat därför jag står här. Det är bland annat därför jag har skrivit den här interpellationen.
Och det är därför jag vill peka på olika områden som behöver insatser för att vi ska kunna gå framåt, för att ett län som Värmland till exempel inte ska drabbas för hårt av den lågkonjunktur som vi har fått. Det är orsaken till att jag står här.
Ett av de förslag som våra regionala samordnare har fört fram är ekonomiskt stöd vid fortbildning. Häromdagen startades en diskussion om eventuellt permitteringsstöd, alltså fortbildning under den tid man är varslad, och detta ska naturligtvis göras tillsammans med kommun, företag och fack.
Det är inte bara staten som ska gå in med pengar. Det är oerhört viktigt. Det liknar lite grann de gamla så kallade permitteringsstöden. Det debatterades häromdagen av någon från Näringsdepartementet. Men sedan gick statsministern ut och lade locket på och sade att det kan man inte tänka sig att göra.
Jag tror att det är väldigt olyckligt att regeringen inte tar till sig de förslagen. De finns från våra samordnare. Jag tycker att näringsministern ska titta på det här en gång till. Det tror jag skulle vara väldigt värdefullt, så att vi inte tappar de människorna när förhoppningsvis konjunkturen stiger igen och vi behöver allt kunnande i våra företag.
Marie Engström (V):
Jag kom in lite sent i debatten, men jag blev lite intresserad när vissa borgerliga företrädare påpekade att det som sades från socialdemokratiskt håll angående jobbskatteavdraget byggde på många missförstånd. Jag tror inte alls att det är på det sättet.
Jag reagerade också när Lennart Hedquist gjorde en jämförelse mellan människor som har inkomst av arbete och människor som har inkomst av pension och sade att människor ska inkomstbeskattas olika beroende på att de har olika utgifter. I vilka andra sammanhang, Lennart Hedquist, beskattar vi människor olika beroende på att de har olika levnadsomkostnader?
Tittar vi på familjesituation och beskattar olika, eller tittar vi på var människor bor eller hur de bor? Det gör vi inte. Vi reglerar inte inkomstskatterna på det sättet. Vi kanske har andra typer av beskattning, bostadsbeskattning och så vidare. Men vi talar om inkomstskatterna här. Det finns absolut ingen logik i det som ordföranden i skatteutskottet står och säger.
Men som vanligt när jag lyssnar på debatten är jobbskatteavdraget medicinen mot det mesta. Jag tänkte bara påpeka att vi från Vänsterpartiets sida tycker att det är helt fel att man inkomstbeskattar olika grupper på olika sätt och att inkomsttagare, pensionärer, sjuka och arbetslösa inte ska ha samma skatt för samma inkomst.
Vi tycker att det finns all anledning att ha en generell kritik mot den typen av skattepolitik. Vänsterpartiet tycker naturligtvis att det var bra att regeringen införde en höjning av grundavdraget just för pensionärsgrupperna. Men man kunde ha gått mycket längre. Det var inte många kronor som pensionärerna fick i regeringens budgetförslag.
Marie Engström (V):
Jag tackar interpellanten för en intressant interpellation. Jag tackar också finansministern för svaret. Efter att frågan om ROT-avdrag diskuterats länge kom, som sagt, ett förslag från regeringen.
Jag är mycket intresserad av att veta varför man inriktar detta till just villa- och bostadsrättsägare och varför man utesluter en stor del av bostadsmarknaden.
Byggnads säger att ett värsta scenario är att arbetslösheten kan stiga till uppåt 20 procent ganska snart bland byggnadsarbetare. Boverket säger att renoveringsbehovet i miljonprogrammet är oerhört stort och att takten måste öka. Det är väldigt många som går ut och pratar om detta. Det finns ett behov av att till exempel tillgänglighetsanpassa bostäder för äldre.
Om vi ska fullgöra våra åtaganden finns det ett behov att tillgänglighetsanpassa offentliga lokaler för människor som har funktionshinder. Det finns väldigt mycket att göra inom detta område. Ändå väljer regeringen att rikta åtgärderna till människor som bor i villor och till människor som bor i bostadsrättsföreningar. Det tycker jag är en märklig prioritering.
Det sista som finansministern sade i sitt svar på interpellationen var: "Om hyresrätter kan stödjas på något annat sätt är en fråga som måste övervägas vidare." Ska vi tolka det som att regeringen ändå lite grann under galgen, efter den massiva kritiken mot regeringens förslag, kommer med någonting som rör till exempel miljonprogramsområdena?
Jag har funderat på en annan sak. Detta ska vara ett konjunkturstöd. Varför gör man det permanent? Vilka åtgärder ska man ta till nästa gång i så fall om vi, vilket vi inte vill, skulle hamna i en kraftig lågkonjunktur som den som vi i dag befinner oss i?
Det finns människor som undrar följande: Om två personer äger en fastighet får man totalt sett ett större avdrag än om det är en person som äger en fastighet. Hur har man resonerat där? Jag är också lite intresserad av vad som händer om det är fler än två som äger en fastighet? Finansministern kanske skulle kunna komma med ett sådant klarläggande.
Men den stora frågan är: Varför har regeringen inte föreslagit någonting när det gäller de stora behov som i dag finns inom miljonprogrammet och i fråga om att anpassa boendet för äldre och för alla de människor som har något funktionshinder?
Marie Engström (V):
Regeringens företrädare brukar alltid framhålla att man har den mest expansiva finanspolitiken i Europa. Det har jag hört förut, i andra interpellationsdebatter med Anders Borgs kolleger. Det svaret brukar vi få. Men jag säger som Monica Green: Nu var det ROT-avdraget vi ville diskutera.
Kanske är detta en viktig del i en expansiv politik, men att en skattesänkning som inte är tillfällig skulle ha bäst påverkan på sysselsättningen begriper jag inte. Vad är i så fall incitamentet för att tidigarelägga? Det är ju den effekten man vill uppnå med en sådan här åtgärd.
ROT-avdrag har ju införts även tidigare och då varit tidsbegränsade, över en besvärlig lågkonjunktur, just i syfte att människor skulle tidigarelägga om- och tillbyggnader och renoveringar. Jag förstår alltså inte riktigt det resonemang som Anders Borg för fram. Sedan till den andra delen. Jag vet inte om jag ska upprepa alla mina frågor.
Jag tog upp behovet av renovering i miljonprogrammet, till exempel tillgänglighetsanpassning - jätteviktigt för både funktionshindrade och äldre - och energieffektivisering.
Varför ser inte regeringen de behoven inom exempelvis miljonprogramsområdena utan bara när det gäller privata villor och bostadsrätter? Jag märker att finansministern inte svarar på den frågan. Varför är regeringen så ensidig i sina satsningar?