KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Myndighetsstyrningen i Sverige bygger på att vi i riksdagen stiftar lagar och på att regeringen på den grunden utfärdar förordningar eller ger målsättningar för myndigheterna i deras regleringsbrev. Detta är grundläggande svensk myndighetstradition som har tjänat Sverige väldigt väl. Vi har alltså oberoende myndigheter som tillämpar lagar och följer förordningar. Vi har inte ministerstyre.
Vi har ingen ministerstyrning i enskilda ärenden, och vi har inte ministerstyre när det gäller myndigheternas organisation eller val av lokaler. Jag kan naturligtvis inte överpröva eller ompröva Skatteverkets ställningstagande om servicekontoret i Angered. Skatteverket måste fatta de beslut som man finner nödvändiga för att på bästa möjliga sätt erbjuda en bra service i Göteborg. Sedan har vi fått utredningar, och dem har vi all anledning att titta på.
Det som till exempel lyfts fram av Statskontoret är att vi bör se över hur vi kan tydliggöra målen för myndigheternas servicegivande, så att de bättre ser vilka grupper eller serviceområden som bör förstärkas. Man vill att vi ska se över hur vi finansierar myndigheternas service i samverkan.
Man vill att vi ska titta på om det går att vidga samverkan så att den kan inkludera fler myndigheter - man nämner Arbetsförmedlingen, Migrationsverket, Kronofogdemyndigheten och Lantmäteriet som några exempel. Detta är frågeställningar som vi noggrant måste bereda vidare i Regeringskansliet för att se om det finns skäl att se över denna samverkan.
Både Statskontoret och Försäkringskassan framhåller också att vi nu har en omfattande förskjutning av servicen, inte minst på Skatteverkets område, där allt fler människor deklarerar via elektroniska tjänster. Vi ska konstatera att svensk myndighetsservice, inte minst Skatteverkets, är av mycket hög kvalitet.
Det framgår av Statskontorets genomgång att myndigheternas service till medborgarna i grund och botten fungerar väldigt väl. Att man särskilt kan säga det om Skatteverket tycker jag framgår av att vi har fått en rad olika enkäter som visar att människor uppfattar att de får bra service och känner förtroende för Skatteverket, trots att det i grund och botten är en besvärande omständighet att servicen handlar om att man måste betala in pengar till Skatteverket.
Vi ska naturligtvis behandla Statskontorets rapport med stor nogsamhet, men varken den rapporten eller Försäkringskassans rapport kan påverka hur regeringen förhåller sig till Skatteverket i en sådan fråga som servicekontoret i Angered. Det är en fråga som ska och måste avgöras av Skatteverket, och det måste skötas utifrån Skatteverkets egen lokala organisation i Göteborg och i Västra Götaland. Det är inte ett regeringsärende och bör heller inte vara det.
Anders Borg (M):
Naturligtvis är det regeringen som har det övergripande ansvaret för myndighetsstyrningen, och den sker via lagar, förordningar och regleringsbrev. Hur detta sedan tillämpas i enskilda områden i Sverige är upp till de enskilda myndigheterna. Vi har inte den typ av detaljstyrning att vi i regeringen går in och kontrollerar var man bör ha sina servicekontor. Så har det aldrig varit i Sverige, och så kommer det aldrig att bli i Sverige. I grund och botten ska vi ha oberoende myndigheter som sköter sin verksamhet.
Därför kan jag inte ge något annat svar på denna interpellation än att det är Skatteverket som sköter detta och som kommer att sköta det i framtiden, och det är Skatteverkets beslut som är avgörande. Det kommer att gälla oavsett vilken regering vi har i Sverige i framtiden. Det vi kan tala om här är övergripande myndighetsstyrning.
Det var därför jag tog min utgångspunkt i Statskontorets rekommendationer: Vilken typ av mål för servicen bör man ha, vilken typ av finansiering bör vi ha för samverkansformerna och vilken typ av myndigheter bör ingå i detta? Detta ska vi naturligtvis noggrant behandla, för vi har en bra och välfungerande myndighetsservice, och det är det som är regeringens ansvar. Det är inte regeringens ansvar att överpröva enskilda beslut i Skatteverket, utan det är en diskussion som man i sådana fall bör föra direkt med Skatteverket.
Det har ju också förts en lokal dialog i de frågorna. Det är Skatteverket som äger dessa beslut och bör fatta dem självständigt utifrån hur man bedömer att man uppfyller målen.
Anders Borg (M):
En minister kan inte gripa in och ändra ett myndighetsbeslut av ett mycket enkelt skäl. Det strider nämligen mot den grundläggande utgångspunkten i vår grundlag. Vi har inte ministerstyre.
Den grundläggande utgångspunkten är och förblir att det är Skatteverket som fattar beslut om var man ska bedriva sin verksamhet. Därmed har vi alltså haft en klarläggande interpellationsdebatt om detta, och jag vill tacka för att jag har fått namnunderskrifterna. Jag har naturligtvis stor förståelse för att medborgarna i Angered vill ha en bra myndighetsservice.
Anders Borg (M):
Jacob Johnson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder så att ett förslag om generella regler mot skatteläckage kan implementeras. Frågan är ställd bland annat mot bakgrund av Riksrevisionens granskning av Sveriges skatteavtal med andra länder där den så kallade tioårsregeln diskuteras. I Riksrevisionens rapport framförs att tioårsregeln har haft begränsad effekt när det gäller svensk beskattning på kapitalvinster som uppkommer när en fysisk person överlåter aktier och andelar i samband med utflyttning.
Tioårsregeln innebär i grova drag att kapitalvinster som uppstår vid avyttring av aktier och vissa andra tillgångar ska beskattas i Sverige under de tio nästföljande åren efter utflyttning från Sverige. Så sent som i maj i år svarade jag Jacob Johnson på en skriftlig fråga om jag avser att ta några initiativ för att Sverige ska införa generella regler mot skatteläckage vid utflyttning . Jag instämmer i Jacob Johnsons bedömning att det är ett problem att tioårsregeln i vissa fall får en begränsad effekt.
I den mån det innebär att inkomster undandras svensk beskattning är det ett problem som måste åtgärdas. Frågan om att förhindra skatteläckage är mycket viktig och jag avser att följa den noga framöver. Som jag angav i mitt svar till Jacob Johnson i maj är det en komplex fråga att ersätta tioårsregeln med generella regler. Det krävs en noggrann analys, inte minst när det gäller hur reglerna ska förhålla sig till EU-rätten och till Sveriges skatteavtal.
Innan en sådan analys är gjord är jag inte beredd att lägga fram något förslag om att ersätta tioårsregeln med generella regler mot skatteläckage vid utflyttning.
Anders Borg (M):
Det finns många gemensamma utgångspunkter i denna debatt för mig som finansminister och för Jacob Johnson. Det är klart att vi ska ha ett väl fungerande skattesystem, och det är klart att vinster som upparbetas i Sverige i huvudsak ska beskattas enligt de regler som vi har i Sverige. Det är så att säga den grundläggande utgångspunkten för vårt skattesystem. Vi har ett problem med skatteläckage. Skatteverket har analyserat frågan och landar i slutsatsen att det handlar om betydande brott.
Det är någon eller några miljarder i skattebortfall som inte kan vara motiverat givet de regler som vi har. Detta är en komplex fråga, och det måste bedrivas ett fortsatt arbete i den. Det är inte omöjligt att hantera den. Det är så att säga inte grundforskning som behöver göras utan det är ett arbete för att få fram fungerande generella regler, och det arbetet måste slutföras.
Det är klart att det måste bygga på en noggrann analys. Jag har därför mycket svårt att se att det i grund och botten finns någon stor skiljelinje mellan mig och Jacob Johnson. Det finns ett problem, och det bör åtgärdas. Det måste analyseras innan vi är framme med generella regler som fungerar. Jag har mycket svårt att se att Jacob Johnson skulle vara för att vi införde regler som inte fungerar, utan Jacob Johnson måste ha samma utgångspunkt därvidlag. Så snart vi kan komma fram i denna fråga desto bättre är det.
Anders Borg (M):
Utgångspunkten för skattepolitiken är att det ska vara lätt att göra rätt och svårt att göra fel och att vi ska ha ett skattesystem som präglas av legitimitet och där medborgarna uppfattar att de gärna betalar sina skatter därför att de uppfattar att de får en rimlig skattenivå för en rimlig välfärdstjänst som de efterfrågar och känner behov av. Därvidlag står sig Sverige väl i konkurrensen med anda länder. Vi har ett väl fungerande skattesystem, och vi har ett väl fungerande välfärdssystem.
Sedan kan vi alltid diskutera exakt hur höga skatter respektive hur mycket välfärd som vi har råd med vid olika tidpunkter. Låt mig understryka att vi har ett problem här. Jag ska inte bli speciellt långrandig, för debatter bör rimligen mest föras på områden där man är oense, och jag tror i grunden inte att det finns någon stor oenighet här. Vi har ett problem. Det förekommer helt enkelt att vi får en brist på skatteintäkter. Det problemet ska åtgärdas, och åtgärderna ska bygga på grundlig analys.
Analysen måste genomföras, och det ska vi naturligtvis göra med den skyndsamhet som vi kan. Låt mig dock påpeka att Sverige är ett föregångsland när det gäller skattebetalningar. Vi har osedvanligt lite skattefel i vårt skattesystem jämfört med de flesta andra länder. Detta gör att jag kan dra slutsatsen att efter klockan tre arbetar vi på Finansdepartementet med grundlig analys för att så småningom lösa detta problem.
Anders Borg (M):
Låt mig upprepa vad jag sade i min inledning: Jag instämmer i Jacob Johnsons bedömning. Det finns ett problem med tioårsregeln, och den har i många fall en begränsad effekt. Det är ett problem att man undandrar sig svensk beskattning när vinsterna har upparbetats i Sverige. Detta är en mycket viktig fråga, precis som jag underströk i mitt inledande svar, och vår ambition är naturligtvis att se till att vi hittar en lösning på svårigheterna.
Det kan man naturligtvis göra genom generella regler, men de kräver då en noggrann analys, och vi kan inte agera förrän den är genomförd.
Anders Borg (M):
Socialavgifterna, inklusive den allmänna löneavgiften, är i ekonomisk mening skatter och avgifter som betalas på lön eller annan ersättning för utfört arbete. I samband med omläggningen av pensionssystemet gjordes en omstrukturering av socialavgifterna där det bestämdes att eventuella justeringar av avgifterna ska ske inom ramen för ett i princip oförändrat avgiftsuttag. Det sammanlagda uttaget av socialavgifter och allmän löneavgift bestäms av riksdagen.
En gång om året, i samband med budgetprocessen, kalibreras alla delavgifter utom ålderspensionsavgiften. Avsikten är att varje avgift ska stå i proportion till de utgifter den ska finansiera. Kalibreringen görs med hjälp av prognoser på intäkterna från de samlade socialavgifterna och prognoser på de utgifter som varje avgift ska finansiera. Genom kalibreringen bestäms nivåerna på varje delavgift. Den allmänna löneavgiften justeras därefter i motsvarande mån för att hålla det totala avgiftsuttaget oförändrat.
Hur de skatter och avgifter som tas ut ska användas bestäms av riksdagen genom fastställandet av statens budget. Det gäller naturligtvis också den allmänna löneavgiften. Jag har mot denna bakgrund inte för avsikt att vidta några åtgärder när det gäller att fastställa de sociala avgifterna.
Anders Borg (M):
Jag har i mitt svar redogjort för hur vi bestämmer sociala avgifter i Sverige. Jag har uppfattat att vi i breda tag var helt överens om det och att vi i samband med pensionsöverenskommelsen enades om att det skulle se ut på det här sättet. Om detta är vi alltså inte oense. Jag är lite frågande inför vad det är för ny princip som Jasenko Omanovic försöker sätta fast här. Låt mig göra ett tankeexperiment.
Socialdemokraternas mål är att fler människor ska vara sjukskrivna, att antalet förtidspensionärer ska växa och att antalet arbetslösa med a-kassa ska bli större, så att man kommer tillbaka till det system vi hade tidigare där många människor stod utanför arbetsmarknaden. Det är den typ av förslag som Socialdemokraterna har i sina budgetmotioner.
Betyder det att när sjukskrivningar, förtidspensioneringar och arbetslöshet ökar kommer man också att höja de sociala avgifterna på de här områdena utöver vad man annars skulle ha gjort? Betyder det att vid sidan av de skattehöjningar på 25-30 miljarder som Socialdemokraterna redan har lanserat kommer det underförstått också en automatisk skattehöjning som en ny princip från Socialdemokraterna?
Ska vi räkna med att när sjukfrånvaro, arbetslöshet och förtidspensioneringar stiger med en socialdemokratisk regering ska man automatiskt höja skatterna? Då vill jag bara påpeka att Sverige har bland världens högsta skatter. Vi har bland de högsta sociala avgifterna, och vi vet att höga skatter har konsekvenser. Det mest uppenbara på det här området är naturligtvis att lönehöjningsutrymmet minskar.
Under en socialdemokratisk regering skulle man i sådana fall använda det utrymme som finns för lönehöjningar till att i stället höja sociala avgifter. Man kan inte ha både lönehöjningar och höjningar av sociala avgifter, utan man måste välja mellan dessa. Väljer man då att höja de sociala avgifterna och att detta ska ske med automatik när utanförskapet växer måste man redovisa det för väljarna, så att vi vet att det är en automatisk skattehöjningspolitik som Socialdemokraterna vill lansera.
Vi vet att den typen av skattehöjningar skulle slå hårt mot sysselsättningen. Det skulle nämligen göra att skattekilen vidgas. Därigenom skulle det bli mindre lönsamt att arbeta och mer kostsamt att anställa. Det är naturligtvis en politik som jag vill varna väljarna för. Det skulle göra att vi återupprepar det vi upplevde under den förra socialdemokratiska regeringen, att arbetslösheten stiger, att sysselsättningen står och stampar och att vi drar runt ett omfattande utanförskap.
Då är det bättre med den politik - det borde vi kunna vara överens om - som den här regeringen har fört, där vi har kunnat vårda vägen mot full sysselsättning, trots en allvarlig ekonomisk kris i omvärlden.
Anders Borg (M):
Jag ska tydliggöra för Omanovic varför jag nämnde restaurangmomsen. Jag hade en debatt alldeles nyligen med Bo Bernhardsson som rörde just att Socialdemokraterna är emot sänkningen och vill höja den. Det framgår också av den socialdemokratiska budgetmotionen att det är det förslag man har lagt fram för Sveriges riksdag. När man lägger ihop 15 med 5 blir det 20. Lägger man till de övriga skattehöjningar som Socialdemokraterna förordar blir summan större. Den landar på mellan 20 och 30 miljarder kronor.
Ska vi sedan lägga till att man också vill samarbeta med Miljöpartiet och Vänsterpartiet, som förordar andra skattehöjningar, landar förmodligen summan på mellan 30 och 40 miljarder. Det är klart att en huvudfråga inför den kommande valrörelsen är hur löntagarna ska orka bära de skattehöjningar som Socialdemokraterna vill lägga på allt och alla. Det är en kärnfråga i valrörelsen som Socialdemokraterna aldrig vill tala om.
Man är och förblir ett skattehöjarparti som tycker att höjda skatter är kärnan i verksamheten, naturligtvis vid sidan om att man också ska se till att det blir fler som är sjukskrivna, som har a-kassa och som är förtidspensionärer. Det här är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Man höjer skatterna för att betala utbyggda bidragssystem. Vi vet ju vad det leder till.
Eva-Lena Janssons fundering är att om man höjer socialavgifterna med 15 miljarder ska det inte leda till någon lägre sysselsättning. Så kan det bli, Eva-Lena Jansson, därför att då har hela effekten landat i sänkta löner för ungdomar. Då har hela 15 miljarder tagits ut genom att ungdomar får lägre löner. De anställda i Handelsanställdas förbund och Hotell- och restaurangfacket har fått betala för den socialdemokratiska bidragspolitiken genom sänkta löner.
Det kan antingen komma i sänkta löner eller i termer av sänkt sysselsättning. Finns det någon annan, tredje logik som inte jag känner till? Detta är ett väl genomforskat område. Det är märkligt att vi ens ska behöva ägna tid åt att debattera det. Höjer man socialavgifterna leder det antingen till lägre sysselsättning eller till lägre löneökningstakt. Det är väl bra om Eva-Lena Jansson åker runt till Handelsanställdas förbund, Hotell- och restaurangfacket och redovisar att det är det som är målet för Socialdemokraterna.
Anders Borg (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder via skattesystemet för att minska de ekonomiska klyftorna i Sverige. Sverige är ett av de länder i EU som har lägst andel ekonomiskt utsatta. Om jämförelsen begränsas till länder med liknande levnadsstandard - och relativ låg inkomstgräns - är Sverige det land där lägst andel av befolkningen lever eller riskerar att leva i ekonomisk utsatthet och social utestängning. Den långsiktigt bästa fördelningspolitiken är att få fler kvinnor och män i arbete.
Att så många som möjligt arbetar är också en förutsättning för en generös och gemensamt finansierad välfärd. Jobbskatteavdraget är den viktigaste reformen i regeringens arbete för att få fler att arbeta. Regeringen har även gjort flera satsningar på grupper med relativt svag förankring på arbetsmarknaden och mer kommer att göras inom utbildnings- och arbetsmarknadsområdet. Sedan 2008 har skuld- och finanskris i vår omvärld slagit mot svensk ekonomi. Tack vare regeringens politik har krisens effekter dämpats.
Målet för regeringens politik är full sysselsättning. Därför fortsätter arbetet med att finna sätt att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och stärka svaga gruppers ställning på arbetsmarknaden. På skatteområdet har regeringen ambitionen att förstärka jobbskatteavdraget ytterligare, och avser även att återkomma med förslag om ytterligare sänkt skatt för dem som har fyllt 65 år. Det kan ske när det ekonomiska läget tillåter det och under förutsättning att viktiga reformer inom prioriterade välfärdsområden först kan säkras.
Anders Borg (M):
Låt mig börja med att svara på Peter Perssons frågeställning om AP-fonderna. Det är socialdemokratisk politik vi ser i sin prydno. Vi har ju öppnat för att vi ska ha färre AP-fonder.
Det är Socialdemokraterna som har sagt nej till det, därför att man anser att det är ett samhällsintresse att det står whiskybuteljer tillgängliga för högavlönade förvaltare, som får höga löner och whisky på pensionärernas bekostnad. Det är socialdemokratisk politik! Det är ju Socialdemokraterna som har vägrat göra en reform av AP-fonderna. Jag välkomnar om Socialdemokraterna omprövar sin hållning, så att vi kan minska whiskydrickandet på pensionärernas bekostnad.
Men det är ju whisky som serveras av Socialdemokraterna. : Fru talman! Ordningsfråga!) Låt oss konstatera att den här debatten handlar om rättvisa och orättvisa i Sverige. Jag förstår att det är provocerande för Socialdemokraterna. Eva-Lena Jansson säger att skillnaderna har ökat snabbare i Sverige än i något annat OECD-land. Men sedan glömmer hon bort att berätta att det var under den tid då hennes parti satt i regeringen.
Det var Socialdemokraterna som mer än något annat OECD-land misslyckades med rättvisan. Hon säger att regeringen föredrar att åka till Bryssel för att vi inte får beröm för att det inte har blivit lika illa här, att det inte har blivit värre här jämfört med andra länder. Det har alltså inte blivit värre här under en mycket svår kris, den värsta sedan depressionen. Men när Socialdemokraterna styrde, då blev det värre än i något annat jämförbart land!
När ska Socialdemokraterna ta sitt misslyckande med jobbpolitiken på allvar? När ska de ta på allvar att det är deras misslyckade arbetsmarknadspolitik som ökar orättvisorna?
Anders Borg (M):
I dag har Skatteverkets chef i Dagens Nyheter presenterat resultat kring hur vi ser på skattesystemet och riskerna för skattefusk. Av den undersökningen, som har gjorts ett antal gånger, framgår det att tre av fyra svenskar i dag inte anser att man bör ägna sig åt skattefusk. Det är en kraftig uppgång från ungefär varannan svensk för ett antal år sedan. För några år sedan var det 14 procent som ansåg att det var acceptabelt med skattefusk.
I dag är det 6 procent. Det har alltså skett en påtaglig förbättring. Andelen som tror att man upptäcks om man skattefuskar har ökat från strax över 40 procent till 57 procent. Det har alltså skett en betydande förskjutning av hur svenska folket uppfattar skattesystemet. Mot att det i dag är 42 procent som anser att skattesystemet är acceptabelt var det för några år sedan 22 procent.
Det beror på att vi har gjort ett antal förändringar just för att få ned skattefusket, minska skattefelen. Det handlar om RUT-avdragen, som nämns i artikeln. Det handlar om jobbskatteavdrag, omvänd moms i byggsektorn, inte minst de rätt kraftiga regelförändringar som vi gjorde för fastighetsbranschen samt olika skatteavtal, senast med Schweiz.
Även i den kommande budgeten kan vi se att det kommer att ske betydande förändringar i skattelagstiftningen. En lagrådsremiss kring räntebegränsningarna har behandlats under sommaren. Det handlar om ett av de större beslut som kommer att tas kring det svenska skattesystemet under de här åren.
Det är en omfattande förändring som kommer att minska riskerna för skatteundandragande och skatteplanering på ett högst påtagligt sätt och därmed också på ett högst påtagligt sätt förstärka skatteintäkterna. Det är alldeles uppenbart att regeringen i praktiskt taget varje budget har återkommit med omfattande förslag för att förstärka detta.
Det tycker jag naturligtvis är väldigt tillfredsställande.
Anders Borg (M):
Jag vill ändå påpeka att vi nu har en färsk undersökning som visar att det har skett en stor förändring. Skattemoralen i Sverige har förbättrats. Det har skett en betydande förbättring när det gäller medborgarnas syn på skattesystemet. Det är större acceptans. Det är mindre acceptans för fusk och mindre acceptans för att man undandrar sig beskattning. Det tycker jag är väldigt positivt.
Det är centralt att vi vårdar den typen av framsteg så att vi kan se ett skattesystem som är legitimt, men det måste bygga på att vi också har skatter som är konkurrenskraftiga. Därför är det viktigt med den typ av skattelättnader som RUT-, ROT- och jobbskatteavdrag och sänkt restaurangmoms har inneburit. Det är också viktigt att vi förenklar skattesystemet så att det är lätt att tillämpa.
Skatteverkets devis att det ska vara lätt att göra rätt och svårt att göra fel är en grundläggande utgångspunkt när vi jobbar med förändringar i skattesystemet. Det är klart att kontrollåtgärder också spelar roll. De nya avtalen, senast med Schweiz, är viktiga. De ökar upptäcktsrisken och minskar möjligheten att undandra sig beskattning.
När vi samtidigt inte har de gamla skatterna arvs- och gåvoskatt och förmögenhetsskatt, som ledde till mycket skatteplanering, har vi bättre fungerande skattesystem. Det är uppenbart hur skatter och bidrag påverkar samhällsekonomin. Det är nödvändigt med skatter; annars har vi ingen offentlig ekonomi. Men nästan alla skatter snedvrider samhällsekonomin. De ger en relativt hög kostnad, särskilt i ett samhälle som det svenska med höga skatter.
De leder till färre sysselsatta, lägre bnp och sämre utveckling av välfärden. Det är samma sak med bidrag. De snedvrider också. Det är nödvändigt att vi har bidrag för att skydda människor vid tillfälliga inkomstbortfall, men man ska vara medveten om att de har en snedvridande effekt. När vi nu gör förändringar i skattesystemet och de snedvridande effekterna minskar, och när de snedvridande effekterna i bidragssystemet minskar blir fusket i systemen mindre.