KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Som jag nämnde hoppas jag och tror mycket på att man inom ramen för nuvarande lagstiftning kan göra vissa förtydliganden. En förbättrad tillsynsverksamhet och fler förelägganden som förhoppningsvis i sin tur överklagas av skogsägarna och drivs i rättsprocesser tror jag kommer att mynna ut i en ökad tydlighet om hur lagstiftningen ska tolkas.
Jag menar ju att det stora problemet kanske inte är att vi behöver förändra lagstiftningen, utan vi behöver få klart för oss hur den ska tolkas. Väldigt mycket arbete görs nu för att nå den ökade tydligheten, och då är som sagt dialogprojektet en viktig del liksom översynen av de allmänna råden och föreskrifterna till inte minst 30 § skogsvårdslagen, den så kallade hänsynsparagrafen. Dessutom har vi naturligtvis Miljömålsberedningens arbete.
Men jag tror, återigen, att det viktigaste är att man tar arbetet med tillsynsverksamheten på allvar. Jag tycker som sagt att det är positivt att Skogsstyrelsen förra året fördubblade antalet förelägganden och att man tydligt har sagt att man kommer att prioritera det arbetet högre. Det tror jag kommer att leda till ökad tydlighet. Jag vänder mig som sagt mot alltför mycket schablonmässighet.
Visst kan det behövas ett och annat förtydligande av den nu gällande skogsvårdslagen, men i grunden fungerar, som jag sade i mitt anförande, herr talman, den svenska skogsbruksmodellen väl. Vi har sett en ökning av miljöhänsyn inom skogsbruket och en ökad mångfald av brukandemetoder. Det framgår klart och tydligt av skogsvårdslagen, upplever jag, att det är fullt möjligt att använda andra skogsbruksmetoder än kalavverkning.
Även Miljömålsberedningen har, som jag förstått det, kunnat konstatera att nuvarande skogsvårdslag absolut inte är något hinder för att bedriva kontinuitetsskogsbruk i alla möjliga former. Dagens skogsvårdslag möjliggör för den enskilda skogsägaren att utifrån sina mål och preferenser utforma brukandet, gärna i form av kontinuitetsskogsbruk.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar Jens Holm för att han har ställt denna interpellation som ger mig möjlighet att ännu en gång diskutera skogspolitik, vilket jag ofta och gärna gör. Skogen är vårt gröna guld och förtjänar mycket uppmärksamhet. Det är riktigt, Jens Holm, att skogen är en sann klimathjälte, men diskussionen om skogens klimatnytta är inte alldeles enkel. Den är definitivt inte så enkel som Jens Holm försöker göra gällande i sin interpellation och i dagens debatt.
Holm har givetvis rätt i att det är viktigt att minimera läckaget av växthusgaser från skogsmarken och att skogen är en kolsänka. Men att skogen är en kolsänka är bara en funktion bland många. Skogens produkter kan också ersätta fossila bränslen och energikrävande byggmaterial. När vi bygger i trä blir huset en kolsänka i sig.
Skogen har med andra ord många funktioner till nytta för klimatet. Därför, fru talman, gör man klimatet en björntjänst om man som Jens Holm stirrar sig blind på den stående skogen. Vi måste sätta in skogen i ett sammanhang och förstå att skogens största klimatinsats är den så kallade substitutionseffekten, det vill säga att produkter från skogen kan ersätta sådana produkter som i dag kräver mycket energi.
Vi kan till exempel värma upp våra hus med biobaserad fjärrvärme i stället för med oljebaserad fjärrvärme. Vi kan bygga hus i trä i stället för betong. Vi kan ersätta oljebaserade plaster, textilier, lösningsmedel och så vidare med material från vår skogsråvara. Därför är det viktigt att öka skogens tillväxt och vårt uttag ur skogen för att därigenom kunna skapa en större substitutionseffekt. Jens Holm!
Hur påverkar en ökad användning av kontinuitetsskogsbruk skogens tillväxt och vår möjlighet att plocka ut grot, det vill säga grenar och toppar, för att producera värme? Fru talman! Jag tror att Jens Holm saknar ett bra svar på min fråga, men det är inte därför jag ställer den; det är inte min poäng.
Min poäng är att sambanden i skogen är komplicerade, att skogens roll för klimatet både handlar om att lagra kol och att ersätta produkter som påverkar klimatet negativt. Som politiker måste vi därför vara försiktiga med att peka ut den ena eller andra metoden som bättre.
Vi får inte göra mål av medel, utan vi måste slå vakt om den svenska modellen som ger den enskilda skogsägaren stor frihet att själv välja vilken skogsbruksmodell han eller hon vill använda sig av. Ministern redogjorde klart och tydligt för att dagens skogsvårdslagstiftning möjliggör för en skogsägare att använda sig av kontinuitetsskogsbruk i stället för trakthyggesbruk. Det beslutet ska fattas av den enskilda skogsägaren, inte av Sveriges riksdag. Fru talman!
Avslutningsvis vill jag fråga ministern om det uppdrag som regeringen nyligen har gett Skogsstyrelsen och SLU om så kallad adaptiv skogsskötsel. Jag har förstått att syftet är att öka produktionen av biomassa och samtidigt förbättra miljötillståndet i skogen. Kan ministern lite mer utförligt beskriva uppdraget och syftet med detsamma?
Johan Hultberg (M):
Jag noterar att Jens Holm inte med ett ord berör den nytta vi har av skogen. Han nämner inte skogens betydelse för att vi har klarat att ställa om vår värme- och elproduktion till att bli praktiskt taget fossiloberoende. Jens Holm nämner inte med ett ord att vi i Sverige har 330 000 skogsägare som alla väljer sin väg och sitt brukande.
Utifrån sina mål, preferenser och åsikter formar de sitt enskilda brukande. Vi har sedan 1994 en skogsvårdslagstiftning som ger den enskilda skogsägaren stor frihet att utforma sitt brukande på det sätt som han eller hon finner bäst. Den friheten vill jag försvara.
Jag tror inte att vare sig Jens Holm eller jag är bäst skickad att bedöma vilken metod som lämpar sig bäst för den enskilda markägaren. Dessa avgöranden måste få ligga i den enskilda markägarens händer. Sedan dagens skogsvårdslagstiftning sjösattes har mycket positivt hänt i skogsbruket, inte minst på miljösidan. Vi har aldrig tidigare haft så mycket skog skyddad i Sverige.
Det har skett formellt genom att staten skyddar skog i form av naturreservat, men också genom skogsägarnas frivilliga åtaganden. Man har certifierat sig och avsatt frivillig mark för långsiktigt skydd. Många av de indikatorer som visar hur miljötillståndet är i skogarna pekar åt rätt håll. Vi har mer lövskog och gammal skog. Det mesta pekar åt rätt håll.
Jens Holm tror att en ökad reglering är det som klimatet, den biologiska mångfalden och Sverige som nation vinner på. Det tror inte jag.
Johan Hultberg (M):
För jag vet inte vilken gång i ordningen står nu vår miljöminister Lena Ek här i kammaren och besvarar en interpellation om EU:s utsläppsmål. Oavsett hur många gånger miljöministern, finansministern eller för den delen statsministern ger besked om regeringens hållning i frågan upprepar oppositionen sina frågor och försöker enträget göra gällande att det finns någon sorts oklarhet i den svenska positionen.
Lite tröttsamt kan jag tycka att det är eftersom Ek, Borg och Reinfeldt alla har varit väldigt tydliga med att den svenska regeringen verkar för att förutsättningarna ska öka för att EU ska kunna skärpa sina klimatmål. Men jag tänker på vad min far alltid påminde mig om när jag i mellanstadiet var less på att traggla mina engelska glosor: Repetition är kunskapens moder.
Därför är det väl bra att Ernkrans nu har gett miljöministern ytterligare en chans att ännu en gång klargöra regeringens syn på EU:s utsläppsmål. Herr talman!
Eftersom Matilda Ernkrans i sin interpellation helt felaktigt hävdar att Moderaterna som parti har kommit fram till att vi är emot en höjd EU-ambition vill jag tydligt markera att Moderaterna tillsammans med övriga allianspartier är och har varit pådrivande när det gäller att höja ambitionerna inom EU:s klimatpolitik.
För oss moderater är nämligen EU vår absolut viktigaste miljöorganisation eftersom det bara är tillsammans med andra som vi på allvar kan tackla de stora miljö- och klimatutmaningar vi står inför.
Vi vill att EU ska ha tydliga och ambitiösa miljö- och klimatmål, och därför var det väldigt glädjande att EU:s medlemsländer under det svenska ordförandeskapet i EU enades om att EU ska minska utsläppen med minst 80 procent och förhoppningsvis 95 procent fram till 2050.
Nu fortsätter alliansregeringen med miljöminister Lena Ek i spetsen att driva på för att gå från ord till handling inom EU och för att till exempel få det motsträviga Polen med på tåget. Herr talman! För Alliansen är det viktigt att Sverige är ett föregångsland för att därigenom visa ledarskap inom EU och få trovärdighet i internationella förhandlingar.
Sverige är ett sant föregångsland inom klimatpolitiken, inte minst eftersom Sverige har lyckats förena en kraftig ekonomisk tillväxt med sjunkande utsläpp. Sedan 1990 har vår bnp ökat med närmare 60 procent samtidigt som våra utsläpp har sjunkit med 20 procent.
De svenska utsläppen var förra året de lägsta jämfört med referensåret 1990 och uppgick till ungefär hälften av genomsnittet inom OECD. Vi är med andra ord på god väg mot Sveriges högt uppställda mål om 40 procent lägre utsläpp 2020, och vi visar omvärlden att en ambitiös miljö- och klimatpolitik går att förena med en god ekonomisk tillväxt.
Jag är övertygad, herr talman, om att nyckeln för att nå klimatöverenskommelser, oavsett om det är på EU-nivå eller på global nivå, är just att visa att det går att slå in en kil i det historiska sambandet mellan tillväxt och stigande utsläpp. Bara så kan vi inspirera länder som Kina, Indien, Brasilien och Sydafrika att göra betydande åtgärder för klimatet.
Bara så, Désirée Liljevall, kan vi undvika att nå det scenario som Världsbanken skisserar.
Johan Hultberg (M):
Med risk för att nästan brusa upp måste jag börja med att vända mig till Matilda Ernkrans som i sitt inledningsanförande talade om vikten av förtroendeskapande. Jag tycker inte att det är särskilt förtroendeskapande att fara med direkt osanning som Matilda Ernkrans gör både i sin skriftliga interpellation och här i debatten när hon hävdar att Moderaterna ansluter sig till någon form av polsk blockeringslinje.
Det arbete som vår arbetsgrupp har gjort när det gäller att ta fram vår Europaplattform visar tydligt att Moderaterna fortsatt i Sverige precis som i EU-sammanhang ska driva på när det gäller EU:s klimatarbete. Vi skriver i förslaget till ny EU-plattform att vi aktivt ska stödja ett arbete inom EU som leder till att vi kan klara tvågradersmålet.
För alla oss som är engagerade i klimatpolitiken är det uppenbart att om vi ska nå tvågradersmålet krävs det rejäla insatser och rejäla åtgärder på EU-nivå, och sådana stöder Moderaterna och sådana stöder och driver Alliansen på för att få på plats. Herr talman! Jag tror att förtroende skapas genom att man går före och visar ledarskap, precis som tidigare talare har varit inne på. Det gör Sverige. Vi har ambitiösa mål.
Och inte nog med det levererar vi dessutom. Många länder har ambitiösa mål, men få länder levererar. Men det gör Sverige. Vi har tydliga mål, och vi har tydliga åtgärder kopplade till hur vi ska nå våra klimat- och miljömål och hur vi krona för krona och gram för gram ska minska våra utsläpp. Vi har den högsta koldioxidskatten i världen. Vi använder CDM för att minska utsläppen i andra länder och hjälpa fattiga länder att inte fastna i samma fossilberoende som Sverige och andra länder har gjort.
Vi har den största andelen förnybar energi inom EU och så vidare. Är vi nöjda? Absolut inte. Men jag blir oerhört provocerad när Matilda Ernkrans försöker göra gällande att Moderaterna bromsar en aktiv och ambitiös miljöpolitik. Det är inte förtroendeskapande. Jag hoppas att vi får återkomma till denna debatt.
Johan Hultberg (M):
Ja, ledamot Büser, jag är väldigt stolt över det arbete alliansregeringen och Alliansen levererade under åtta år i regeringsställning. Det är jag utifrån de resultat vi ser i verkligheten och i praktiken. När det till exempel gäller klimatpolitiken lyckades vi närapå fördubbla utsläppsminskningstakten, och det i kombination med en stark ekonomisk utveckling. Det blev minus 23 procent i utsläpp och 60 procents ökning av bnp:n. Det är en god utveckling Sverige har haft under bland annat vår tid.
Vi lyckades få fart på omställningen av vår fordonsflotta, och även skyddet av värdefull natur tog fart under Alliansens tid. Det tog fart bland annat tack vare det nya sätt att arbeta vi införde, nämligen att använda statens mark - i form av Sveaskogs markinnehav - som utbytesmark. Det fick fart på omställningsarbetet och gjorde att vi kunde skydda mer värdefull natur än tidigare.
Vi etablerade Sveriges första marina naturreservat, bildade Havs- och vattenmyndigheten, tog ett samlat grepp om havspolitiken, drev på för att reformera EU:s fiskeripolitik och mycket annat. Jag är alltså rätt stolt över det arbete som gjordes, men vi har jättemånga och stora utmaningar kvar att ta tag i. När det gäller Århuskonventionen är det inte så att vi vill försämra den, utan vi vill se över hur den kan implementeras på ett bra sätt i svensk lagstiftning. Jag tycker att det är djupt problematiskt hur den ibland faktiskt används i dag.
När vi tar skyddsjaktsbeslut när det gäller rovdjuren är det ibland så att de överklagas av väldigt små organisationer, med kanske 101 medlemmar eller så, vilket då stoppar ett skyddsjaktsbeslut. Jag tycker faktiskt inte att detta är en särskilt bra ordning när man har en akutsituation att hantera.
Det kan vara en djurhållare som får sina djur rivna och som har fått ett skyddsjaktsbeslut, vilket helt plötsligt stoppas i en väldigt långdragen process på grund av att en ganska liten naturorganisation har rätt att överklaga. Jag tycker att det finns anledning att se över hur konventionen ska implementeras i svensk lagstiftning.
Johan Hultberg (M):
Det var då för väl att ledamoten Büser respekterar mina uppfattningar och åsikter. Det är en bra utgångspunkt för en konstruktiv debatt. Jag har naturligtvis ingen fråga till ledamoten Büser eftersom han inte har möjlighet att svara, herr talman.
I stället bara konstaterar jag att det naturligtvis är lätt att påstå än det ena, än det andra om Moderaternas ambitioner men att jag tycker att verkligheten talar för sig själv. Under de åtta år Moderaterna var en del av alliansregeringen levererades väldigt goda resultat inom miljö- och klimatpolitiken, och det är jag stolt över. Jag och Moderaterna kommer att fortsätta driva att vi i Sverige ska ha en ambitiös och effektiv miljö- och klimatpolitik.
Där tycker jag att det gång efter annan brister när det gäller den nya regeringens politik. Om vi till exempel tar det nya klimatinvesteringsprogram man har föreslagit finns det i budgetpropositionen eller vårbudgeten inte ett ord om en redovisning av hur stora utsläppsminskningar man beräknar att programmet ska kunna leverera.
Man vet helt enkelt inte, och jag tycker att det är anmärkningsvärt att man vill spendera hundratals miljoner kronor på någonting man inte vet effekten av. Av historien vet vi däremot följande: När vi tidigare hade ett klimatinvesteringsprogram, det så kallade Klimpsystemet, gick en stor andel av medlen åt till administrativa kostnader.
Vi vet också att de organisationer som utvärderade systemet var väldigt kritiska till hur pengarna användes och pekade på möjligheterna att utforma ett betydligt mer effektivt stöd. Jag konstaterar alltså att den nya regeringen måhända har högre anslag till miljöpolitiken men att frågan är om man levererar större nytta. Man föreslår nämligen ineffektiva åtgärdsprogram.
Johan Hultberg (M):
Eftersom Stina Bergströms anförande var sprängfyllt med felaktigheter, misstolkningar och överdrifter finns det mycket som vi behöver reda ut i det här replikskiftet. Jag får dock erkänna att jag själv gjorde ett misstag i mitt anförande. Jag sa nämligen fel på de reservationer som jag yrkade bifall till. Jag vill yrka bifall till reservation 14, om artskyddsbrott, och reservation 19, om vattenskyddsområden, och inga andra.
Nu åter till replikskiftet med Stina Bergström. Låt mig börja med att fråga: Varför säger Miljöpartiet nej till att skärpa straffen och lagstiftningen när det gäller artskyddsbrott? Det är en fråga jag skulle vilja börja med. När det gäller skyddet och skötseln av värdefull natur redogjorde ledamoten Bergström för att den nya regeringen nu vill satsa mer resurser på skötseln av naturområden.
Det är lovvärt och bra, men varför inte stödja det förslag som vi i Moderaterna har om att börja med att utvärdera hur skötseln fungerar i dag? Som jag sa i mitt anförande tycker jag att det ibland blir lite väl mycket fokus på att jaga ytterligare hektar att skydda. Vi behöver skydda värdefull natur, men vi behöver också sköta den natur som är avsatt för naturvårdande syften på ett bra sätt.
I dag finns det krav på att man vid bildandet av naturreservat ska ta fram en skötselplan, men sedan utvärderas den inte. Vi tycker att det är viktigt med en bra uppföljning innan man går vidare. Varför motsätter sig regeringspartierna detta förslag, som faktiskt handlar om att utveckla skötseln av våra naturreservat?
Johan Hultberg (M):
Jag drar nästan efter andan. Det var mycket i det inlägget som gjorde mig minst sagt förvånad och bekymrad om jag ska vara ärlig. Mycket av den natur som vi har avsatt har fått höga naturvärden tack vare insatser som markägare har gjort. Det kan till exempel handla om att man har gynnat lövskog framför granskog.
Därav har det utvecklats höga naturvärden, som har motiverat att det området ombildats till naturreservat. Sedan har det mer än en gång hänt att staten inte har varit lika duktig på att sköta naturreservatet, så att granen har trängt undan lövskogen, och helt plötsligt har de naturvärden som man en gång skyddade försvunnit. Det är bekymret. Det är detta jag vänder mig mot.
Då säger Stina Bergström att de resurser som regeringen nu satsar på att sköta våra naturreservat främst ska gå till vandringsleder. Det är bra. Jag älskar att gå i fjällen, och jag tycker att det är underbart att få komma ut och upptäcka den fantastiska natur som vi har i vårt land från norr till söder. Men jag tror ärligt talat inte att satsningen på vandringsleder i sig förbättrar den biologiska mångfalden i Sverige.
Jag tror snarare att det handlar om att sköta den natur som vi har skyddat, att till exempel fortsätta satsa på att utveckla bättre metoder för hänsynstagandet eller selektiva fiskemetoder som alliansregeringen prioriterade när det gäller att skapa en bättre förvaltning av vårt hav och vårt fiske.
Jag hoppas att regeringen här inte går på den linje som Stina Bergström argumenterar för, för det gör mig mycket bekymrad. Jag hoppas i stället att man utvecklar de projekt som Alliansen sjösatt, till exempel Komet, för att få med sig markägarna i naturvårdsarbetet. Är Kometprojektet något som Stina Bergström kan verka för ska bli verklighet i hela Sverige?
Johan Hultberg (M):
Tidigare när man har läst Sverigedemokraternas klimatpolitik har det varit ganska snabbt gjort. Det har varit skrivningar som har rymts på en post-it-lapp ungefär. Men inför den här debatten krävdes det faktiskt lite mer läsning. Det krävdes faktiskt att jag valde dubbelsidig utskrift för att få plats med Sverigedemokraternas samlade klimatpolitik. I den här debatten var det ändå glädjande att höra Martin Kinnunen erkänna att klimatutmaningen är ett problem att ta på allvar och en utmaning att möta.
Samtidigt blev det därefter bara åtta minuters tal om allt som Sverigedemokraterna är emot och allt som man ser som problematiskt. Därför skulle jag vilja fråga ledamoten om vad som är Sverigedemokraternas förslag för att Sverige ska driva en bra klimatpolitik. Vad är Sverigedemokraternas svar för att få fler länder att ta sitt ansvar?
Jag upplevde nämligen att Kinnunen menar att det finns problem och att det inte räcker med att Sverige ensamt går före, vilket jag instämmer i. Om den beskrivningen är vi helt överens. Hur ska vi då agera för att få fler länder att ta sitt ansvar? Ledamoten Kinnunen representerar ju ett parti som vill lämna vår viktigaste miljöorganisation, det vill säga EU, och som egentligen inte tycker att vi ska söka internationellt samarbete.
Då blir det väldigt märkligt när man samtidigt kritiserar bristen på internationella avtal och internationellt samarbete. Vad säger ledamoten Kinnunen? Vad är Sverigedemokraternas svar för att vi ska kunna möta den globala utmaningen?
Johan Hultberg (M):
Jag delar ledamoten Kinnunens syn på behovet av utveckling av ny energi, av nya energikällor och av ny teknik. Därför är jag som representant för Alliansen väldigt stolt över att vi gjorde historiska investeringar och satsningar på just energiforskning under vår tid vid regeringsmakten.
Vi hade forskningsanslag på 1,3 till 1,4 miljarder årligen till energiforskningen, och det var just därför att vi delar uppfattningen att det är oerhört viktigt att vi bryter vårt beroende av fossil energi och att vi får fram effektivare solpaneler, bättre vindkraft, att vi kan göra mer av vårt gröna guld skogen och så vidare. Dessa satsningar hoppas jag att även den nya regeringen vill fortsätta att driva.
Något som också är oerhört viktigt när det gäller teknik och möjligheten att bryta fossilberoendet är att vi faktiskt hjälper länder som inte har kommit lika långt och som inte har samma möjligheter som Sverige. Därför tycker jag att satsningar på klimatinvestering i andra länder genom flexibla mekanismer är ett viktigt verktyg. Därför tycker jag att det är bra att Sverige genom sin biståndsbudget kan hjälpa länder att inte fastna i samma fossilberoende som Sverige, Västeuropa och västvärlden i stort har gjort.
Vad som också är viktigt är att man står upp för frihandel och för öppna gränser så att man kan sprida kunskap och ny teknik. Vi vet ju att ett problem i Europa är att vi har höga tullar på import av solenergiteknik från Asien. Det är någonting som gör det dyrare för oss i Europa att öka vår produktion av förnybar energi.
Min fråga är: Driver Sverigedemokraterna en öppen linje, en politik för mer frihandel och mindre slutna gränser?
Johan Hultberg (M):
Jag tackar Jens Holm för ännu ett engagerat inlägg. Jens Holm har ett stort engagemang för klimatpolitik. Jag delar detta engagemang, men där slutar likheterna mellan mig och Jens Holm och mellan Moderaterna och Vänsterpartiet. Det var intressant att höra Jens Holm tala om den stora planen.
Tidigare har vi hört Vänsterpartiets företrädare tala om femårsplaner, men nu är det den stora planen som ska levereras. Här blir skillnaden mellan Moderaterna och Vänsterpartiet tydlig i synen på vad politik kan åstadkomma och politikens roll. Jag tror att vägen för att möta klimatutmaningen går genom de små stegens framsteg.
Genom att vi skapar förutsättningar för företag att investera och utveckla ny teknik och nya möjligheter kommer vi hela tiden lite närmare en lösning. Vi kommer lite längre fram genom att minska våra utsläpp. Jens Holm däremot tror att det är så enkelt som att fatta några beslut i Sveriges riksdag och klubba igenom den stora planen. Sedan är vi i hamn. Jag tror att det är en djupt felaktig syn.
I stället måste vi politiker jobba för att undanröja problem och säkerställa att de verktyg som vi plockar upp ur den politiska verktygslådan och använder är kostnadseffektiva.
Hur kommer det sig att Jens Holm gång efter annan kritiserar andra länders välfungerande klimatinvesteringar, som kontrolleras och följs upp på ett systematiskt och bra sätt av oberoende granskare, men helt utan kritik ställer sig bakom regeringens förslag att satsa nästan 2 miljarder under kommande tre år på klimatinvesteringar i Sverige?
Tidigare stödsystem har ju visat sig sakna effektivitet och additionalitet.