Peter Hultqvist (S):
Jag vill tacka kommun- och finansmarknadsminister Odell för ett mycket intressant svar. Det bär regerandets prägel. Formuleringarna är nedtonade, och de är väl avvägda. Borta är hotfull retorik och självsäkra utfall om sakernas tillstånd. Det är heller ingen myndighetschef som med omedelbar verkan behöver känna sin anställning hotad. Jag känner igen de här formuleringarna från min egen 18-åriga kommunalrådstid.
Den dag förtroende inte finns informerar vi berörd person, men man pekar aldrig ut någon innan eller för några diskussioner om huruvida det saknas förtroende. På annat sätt kan det inte fungera. En regering som vill ha myndigheter och verk med sig i ett konstruktivt arbete kan inte ligga i fejd med enskilda chefer och institutioner. Uppträdandet och agerandet måste vara professionellt. Regeringsansvaret innebär att man måste ändra attityd jämfört med under valrörelsen.
I det läget kan det vara pinsamt att ha i minnet och komma ihåg yttranden från andra sammanhang. Överord från valrörelser, kampanjer och rapporter kanske till och med blir något man vill glömma. I takt med att samarbetet med en förvaltningsorganisation eller en myndighet utvecklas upptäcks både kompetens, bra ledarskap och spännande utvecklingsarbete som man kanske inte kände till tidigare. Det kan till och med uppstå ett respektfullt förhållande.
Yttranden som att politiskt tillsatta chefer ska sparkas efter maktskiftet eller att en borgerlig regering kommer att göra rent hus är inget som jag kan spåra i Mats Odells svar. Inte heller finns några utläggningar om vänskapskorruption och svågerpolitik. Odell säger sig ha initierat ett reformarbete men känner nu säkert att han konfronterats med den praktiska verklighetens, vardagens, svårigheter.
Tänk bara på en sådan fråga som att många som kan vara aktuella på ledande chefsbefattningar inte vill vara med i ansökningsförfaranden. Det är en svår nöt att knäcka. Inom såväl privat näringsliv som offentlig förvaltning brukar sådant ibland lösas via direktrekrytering, rekryteringsföretag och så kallad headhunting. Verkligheten innehåller på det här området så många gråzoner att de inte kan omfattas av valrörelsens pamfletter.
Sedan kan vi ju se att högeralliansregeringens start när det gäller rekryteringar inte har varit alltför imponerande. Först träder Per Unckel in på scenen som ny landshövding i Stockholm. Därefter dyker Carl Cederschiöld upp som samordnare av trafik i Stockholm. En av motiveringarna i fallet Cederschiöld var att han tillhör majoriteten i Stockholmsregionen, och båda rekryteringarna slog ned som en blixt från en klar himmel.
Jag känner lite grann, eftersom det inte har förekommit några kriterier, förhör eller andra analyser i det här, att uttrycket att den som sitter i glashus inte ska kasta sten börjar bli synnerligen relevant. Handlandet före och efter valet stämmer inte överens. Överorden tålde inte konfrontationen med verkligheten.
Mats Odell måste ta vara på den kompetens som finns hos de statliga cheferna och kan inte hantera dem under kampanjmässiga former. Mina frågor till Mats Odell är: Förbereds det flera rent politiska rekryteringar enligt modellen Unckel-Cederschiöld? Är det inte dags att överväga en ursäkt till cheferna för statliga myndigheter och verk för överorden i valrörelsen?