Emanuel Öz (S):
Herr talman! I konstitutionsutskottets utlåtande KU11 behandlar utskottet kommissionens årsrapporter för 2014. Dels handlar det om den tjugoandra rapporten om subsidiaritet och proportionalitet, som redogör för tillämpningen av desamma i EU:s lagstiftningsarbete. Det är den så kallade subsidiaritetsrapporten.
Dels handlar det om den tionde rapporten om förbindelserna mellan Europeiska kommissionen och de nationella parlamenten, den så kallade förbindelserapporten. KU är enigt i detta utlåtande, men det är trots det viktigt att lyfta fram utlåtandet i kammaren. Jag skulle gärna vilja beröra vissa delar jag finner vara av särskilt intresse.
Beträffande förbindelserapporten förstärktes förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten när kommissionen 2006 lade fram det så kallade Barrosoinitiativet, även kallat den politiska dialogen. Den syftar till att göra parlamenten mer delaktiga i EU-frågor.
Rapporten innehåller bland annat en redovisning av vilka ämnen de nationella parlamenten fört fram till kommissionen i samband med den politiska dialogen. I rapporten noterar kommissionen under 2014 en betydande minskning av antale yttranden och motiverade yttranden jämfört med föregående år. Minskningen motsvarar ungefär 19 procent.
Denna minskning berodde dock främst på att färre initiativ lades fram under året på grund av bytet av kommission. Det framgår även att 80 procent av yttrandena kom från de tio mest aktiva parlamenten, och där är Sveriges riksdag inräknad. Detta visar att aktiviteten inom den politiska dialogen är ojämnt fördelad mellan de nationella parlamentens kamrar.
Jag anser det vara av vikt att utveckla det interparlamentariska informationsutbytet. Det skulle inte bara säkra det effektiva utövandet av de parlamentariska befogenheterna utan även bidra till en jämnare fördelning av de nationella parlamentens deltagande inom ramen för den politiska dialogen.
I dag finns det möjligheter till samverkan genom till exempel Cosac eller IPEX, men dessa forum har inte varit fullt tillräckliga för att uppnå ett meningsfullt informationsutbyte. Liksom tidigare år handlade de nationella parlamentens politiska dialog med kommissionen främst om lagförslag.
Kommissionen uppmuntrar de nationella parlamenten att medverka i den förberedande lagstiftningsfasen, antingen genom att svara på offentliga samråd eller genom att kommentera strategiska dokument som till exempel grönböcker. Hittills har dock ytterst få parlament lämnat synpunkter innan ett lagförslag har antagits.
Hur som helst ser konstitutionsutskottet positivt på att nationella parlament är med och behandlar och granskar unionsdokument som föregår lagstiftningsarbetet.
Utskottets uppfattning är även att kommissionens beslut att inom ramen för Barrosoinitiativet översända nya lagförslag och samrådsdokument direkt till de nationella parlamenten kan bidra till en fördjupad debatt om unionssamarbetet inom medlemsstaterna.
När det gäller subsidiaritetsrapporten redogör kommissionen där för sitt arbete med att bedöma och motivera förslag utifrån subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Här kan nämnas att kommissionen i denna rapport understryker att respekten för subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna kommer att vara central i den nya kommissionens arbete, vilket får ses som en positiv utveckling.
Kommissionen hänvisar även till det paket med åtgärder för bättre lagstiftning som antogs i maj 2015 och som bland annat innehåller en uppdaterad vägledning för bedömningen av principerna i samband med konsekvensbedömningar av nya initiativ.
I detta sammanhang har utskottet noterat att kommissionen under flera år, senast i meddelandet Bättre lagstiftning för bättre resultat - en EU-agenda , har framhållit att varje förslag ska åtföljas av en bättre motivering.
Trots detta kunde vi notera att det helt saknades motiveringar i drygt 15 procent av de lagförslag som översändes till de nationella parlamenten för subsidiaritetsprövning. Motiveringarna var dessutom ofta kortfattade.
Vi har ju från konstitutionsutskottets sida vid flera tillfällen tidigare efterlyst utförliga motiveringar i samband med att kommissionen översänder lagförslag till de nationella parlamenten.
Det är väl ändå lämpligt att i detta utlåtande återigen påminna om att kommissionen och andra förslagsställare är skyldiga enligt protokoll nr 2 att lämna motiveringar utifrån subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.
Avsaknaden av motiveringar innebär ett klart åsidosättande av protokollet och leder i sin tur till att de nationella parlamenten får svårt att fullgöra sina fördragsenliga skyldigheter enligt protokollet. Enligt konstitutionsutskottets mening utgör detta en svaghet i lagstiftningsprocessen inom unionen, vilket vi anser att kommissionen ytterst bär ansvaret för. Herr talman!
I utlåtandet redogörs även för att kommissionens förslag om inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet de facto utlöste ett gult kort då det inkom 13 motiverade yttranden från de nationella parlamenten med anledning av lagförslaget.
Kommissionen stod trots detta fast vid sitt lagförslag, vilket har lett till att vissa nationella parlament även under 2014 skickade in yttranden till kommissionen med anledning av denna fråga. I dessa yttranden visade parlamenten missnöje med kommissionens beslut att hålla fast vid sitt förslag.
Kommissionen kritiserades även för att den inte besvarade de motiverade yttrandena förrän efter det att den hade beslutat att hålla fast vid sitt förslag. Min åsikt i den här delen är att kritiken till stora delar har varit befogad i just det här fallet.
Förfarandet med gula kort är ett politiskt verktyg som de nationella parlamenten har möjlighet att använda sig av och även gjorde i det nämnda fallet. Här borde rimligtvis dialogen från kommissionens sida ha varit bättre innan kommissionen slutligt fattade sitt beslut.
Det är också viktigt att kommissionen beaktar medlemsstaternas synpunkter i dessa hänseenden, inte minst i det fortsatta lagstiftningsarbetet med kommissionens förslag om att inrätta en europeisk åklagarmyndighet, med tanke på att förslaget uppnådde gränsen för gult kort.
Jag vill tillägga att det är viktigt ur demokratisk synpunkt att göra så men även med hänsyn till den strävan man har inom EU att uppnå ett effektivare samarbete. Vidare redovisas i utlåtandet ett initiativ från vissa nationella parlament angående så kallat grönt kort som är tänkt att ge parlamenten ett ökat inflytande i lagstiftningsprocessen.
Dessutom framgår kommissionens uttalade ambitioner att vara mer aktiv i sina förbindelser med de nationella parlamenten. Med anledning av detta påminner konstitutionsutskottet om att den politiska dialogen mellan kommissionen och Sverige sker genom regeringen, som är ansvarig inför riksdagen. Det är endast inom ramen för subsidiaritetskontrollmekanismen som riksdagen med stöd av fördragen kan kommunicera direkt med kommissionen.
Det är således viktigt att parlament, som till exempel vår riksdag, inte missgynnas då vi av konstitutionella skäl inte har möjlighet att delta i den politiska dialogen. Slutligen, herr talman, vill jag bara nämna att konstitutionsutskottet framhåller att flera av riksdagens utskott påpekat att kommissionen allt oftare lägger fram förslag till förordningar i stället för direktiv.
Konstitutionsutskottet vill här uppmärksamma kommissionen på att detta minskar handlingsutrymmet för de nationella parlamenten att anpassa lagstiftningen på EU-nivå till de skiftande konstitutionella förutsättningarna i varje enskilt medlemsland. Med andra ord vore det bättre med direktiv i stället för förordningar.
Mot bakgrund av anförandet, herr talman, ställer jag mig bakom konstitutionsutskottets ställningstagande och yrkar att riksdagen lägger utlåtandet till handlingarna. Jag får även passa på att önska talmannen, övriga ledamöter och alla där hemma en glad påsk.