Lars-Axel Nordell (KD):
I betänkandet tas ett stort antal angelägna välfärdsfrågor upp. De handlar bland annat om barn och unga, familjerådgivning, våld i nära relationer och missbruksproblematik. Det är några av de områden som debatten har handlat om, och jag vill också passa på att kommentera några av dessa punkter.
Vi kristdemokrater menar att den sociala omsorgen ska utgå från människans behov av små och naturliga gemenskaper, främst familjen. Socialpolitiken ska stödja när det brister och stimulera de positiva krafterna i dessa gemenskaper. Med subsidiaritetsprincipen som grund ska det offentliga också understödja de naturliga nätverken.
Men det offentliga har samtidigt det yttersta ansvaret för att alla ska kunna leva ett tryggt och värdigt liv. Det innebär att offentlig, ideell och privat verksamhet ska komplettera varandra. I januari 2010 lämnade Vanvårdsutredningen sin delrapport till regeringen.
Det är en skrämmande läsning om dokumenterade händelser där vuxna berättar om sina upplevelser som barn då de har farit illa, och det kan konstateras betydande brister i den sociala barnavården under stora delar av 1900-talet.
Barn har drabbats genom att de utsatts för övergrepp och vanvård, medan de vuxna som fått uppdraget att skydda dem faktiskt har misslyckats med sin uppgift. Nu ser vi fram emot en upprättelseprocess och det erkännande som kommer att ges till dem som har drabbats av övergreppen och vanvården.
Uppskattningsvis 1 000 personer kommer att intervjuas om sina upplevelser. Men lika viktigt som det är med upprättelseprocessen är det att vidta nödvändiga åtgärder för att det som har hänt inte ska upprepas.
Statsrådet Maria Larsson har nyligen redogjort för ett pågående arbete som handlar om stöd till våldsutsatta kvinnor och till barn som bevittnat våld.
Under mandatperioden har en omfattande satsning gjorts inom socialtjänsten för att stärka detta stöd som är en del i regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Som så ofta har kommunerna kommit olika långt även i det här arbetet.
Det är oacceptabelt att bostadsort och inte det faktiska behovet i praktiken avgör vilket stöd som utsatta kvinnor och barn får. Socialtjänstens arbete på detta område ska därför kvalitetsutvecklas och bli mer enhetligt över landet, vilket jag välkomnar. Herr talman!
Vi har under många år hört att 200 000 barn i vårt land lever i miljöer där man missbrukar alkohol. Statsrådet Maria Larsson frågade Folkhälsoinstitutet om det fortfarande är 200 000 eller om summan möjligen har minskat eller ökat. Hon fick svaret att 385 000 barn lever i så kallade riskbruksmiljöer.
Det är faktiskt vart femte barn. Så hög är siffran. Detta är naturligtvis utmanande. Det är väldigt många barn som lever i de här miljöerna. Inom ramen för Folkhälsoinstitutets verksamhet pågår ett arbete för att begränsa tillgängligheten till droger, utveckla föräldrastöd och bilda opinion. Det är oerhört viktigt.
För sex månader sedan lämnade också Folkhälsoinstitutet en rapport om drogförebyggande arbete i Sverige under 2008. Den innehåller en inventering av kommunernas metoder och verksamheter som direkt eller indirekt förebygger skador relaterade till just droger. Ett samarbete i form av den så kallade Skellefteåmodellen har också etablerats mellan bland annat polis, sjukvård och socialtjänst.
Det syftar till att utveckla snabba rutiner för att inom 24 timmar erbjuda förare som är påverkade av alkohol eller andra droger samtal med socialtjänsten eller beroendevården. Det ska egentligen finnas en alkoholfri zon just i trafiken.
Det gäller också familjer där barn växer upp. I de motioner som inlämnats till riksdagen lyfts många angelägna frågor och insatsområden på det socialpolitiska området upp. Betänkandet redogör för det omfattande arbete som görs. Det innehåller skrivningar och ambitioner som tillgodoser många av de krav som riktas i de olika motionerna.
Mot bakgrund av detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på de aktuella motionerna.