Lars Engqvist (S):
Kerstin Lundgren har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att människor från hela landet får tillgång till en samlad kompetens syftande till att möta olika miljörelaterade sjukdomsbilder. Jag har i tidigare sammanhang här i riksdagen framhållit att det är viktigt att de personer som upplever att de får symtom på grund av elektromagnetiska fält tas på största allvar och att de drabbade får den vård och det stöd som de behöver.
Enligt hälso- och sjukvårdslagen ska vården bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet och så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patienter som sätter sina besvär i samband med elektromagnetiska fält kan uppleva att de får ett dåligt bemötande i vården. De tycker inte att de blir tagna på allvar. De känner sig inte respekterade och uppfattar att många i vården anser att deras besvär är inbillade eller enbart psykiskt betingade.
För att ge vägledning till vårdpersonal i kontakten med patienter som relaterar sina besvär till elektricitet har Socialstyrelsen utfärdat allmänna råd om bemötande av patienter som relaterar sina besvär till amalgam och elektricitet. I dem framhålls bland annat vikten av att de drabbade får en allsidig medicinsk utredning och att läkaren kan lyssna på och respektera patientens egen uppfattning om vad som kan vara orsak till besvären eller sjukdomssymtomen.
Det saknas i dag vetenskapligt underlag som styrker ett samband mellan allmänna sjukdomssymtom och elektricitet. Elkänsliga lider ofta av hudbesvär i form av värmekänsla, sveda, klåda med mera och i mer allvarliga fall även av andra symtom såsom trötthet, huvudvärk, hjärtklappning, svettningar och magbesvär. Sådana symtom är vanliga hos den svenska befolkningen och kan ha många orsaker.
När ett orsakssamband i en viss fråga inte kan visas vetenskapligt innebär det självfallet inte att varje misstanke om ett sådant samband kan uteslutas. Det ställs dock stora krav på de studier som presenteras för att ett orsakssamband ska anses vara visat på ett vetenskapligt sätt.
Enligt min mening är det viktigt att ständigt vara öppen för nya kunskaper, men mot bakgrund av vad som hittills visats vetenskapligt är jag inte beredd att vidta några åtgärder för att inrätta specialkliniker för elkänsliga. Kerstin Lundgren har även frågat vilka åtgärder jag vill vidta för att stärka forskning kring otraditionella miljörelaterade sjukdomar, till exempel elöverkänslighet.
När det gäller medelsfördelning till forskning vill jag påminna om att det inte är regeringen som beslutar om vilka forskningsprojekt som ska beviljas medel. Den uppgiften hanteras i stället av de statliga forskningsråden, av universitet och högskolor samt av andra organisationer med vetenskaplig sakkunskap. Inom ramen för denna organisering konkurrerar området miljö och hälsa om forskningsmedel på samma villkor som alla andra områden.
Denna ordning skapar förutsättningar för att svensk forskning håller hög kvalitet och är en av grundtankarna inom svensk forskningspolitik. Jag vill också berätta att Vetenskapsrådet under 2004 fått i uppdrag att analysera forskningen om hälsoeffekter av elektromagnetiska fält. Vetenskapsrådet ska bland annat värdera den nationella forskningens kvalitet och inriktning, bedöma behovet av forskning samt ge förslag till framtida inriktning av den svenska forskningen på området.
Uppdraget ska redovisas senast den 1 november i år, 2004.