KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tomas Eneroth (S):
Jag ska ta upp några principiella utgångspunkter som kan vara viktiga att hålla koll på i detta sammanhang. Jag inledde interpellationssvaret med att ta upp det som ändå är viktigt för dem som följer debatten att veta. Enskilda väghållare är fria att själva välja hur de vill anordna sin vinterväghållning. Det är inte Trafikverket som styr eller bestämmer, utan det är enskilda väghållare som själva har möjlighet att välja.
I den mån Trafikverkets upphandlade entreprenörer har möjlighet att erbjuda även enskilda väghållare tjänster med vinterväghållning kan man göra ett sådant avtal. Man träffades efter förra året. Det resulterade i, som jag har förstått det och fått information om, en hel handlingsplan. Trafikverket skulle bland annat informera enskilda väghållare om kommande upphandlingar.
Jag noterar att det i Anders Åkessons interpellation också finns uppgifter om att entreprenörerna skulle drabbas av avgifter på över 20 000 kronor om det var förseningar på tio minuter. Då vill jag för säkerhets skull säga, eftersom jag har valt att kolla upp detta, att vite för en tiominutersförsening i dessa sammanhang aldrig har inträffat och enligt Trafikverket sannolikt heller aldrig kommer att inträffa.
När detta väl är sagt kan jag själv känna att detta är en fråga som inte är juridisk. Det är knappast heller en ekonomisk fråga. Den handlar i grunden om vilket ansvar de aktörer som har ansvar för att lösa denna fråga tar, oavsett om det handlar om det statliga bolaget Svevia, Trafikverket eller de enskilda väghållarna.
Jag förutsätter, och kommer att informera mig om, att man tar detta ansvar, eftersom vi i Sverige inte kan ha en ordning där ambulans, hemtjänst eller andra inte kan komma fram.
Men då gäller det också att syna vilket ansvar som de enskilda vägföreningarna har när det gäller att upphandla rätt tjänster och vilka resurser de är beredda att ställa till förfogande, hur entreprenörerna är beredda att också utföra de tjänster som de säger att de ska utföra enligt de kontrakt som de tecknar och naturligtvis hur Trafikverket är beredda att betala och hitta smidiga lösningar för enskilda väghållare för de tjänster som utförs i anslutning till nationella vägar.
Jag tror att Anders Åkesson och jag har samma både principiella och politiska uppfattning om detta. Jag tror också att det är bra att frågan får uppmärksamhet, eftersom det sätter en ökad press på aktörerna att hitta en lämplig lösning. Det är inte regeringsbeslut eller regeländringar som krävs. Det handlar här snarare om att hitta en för framför allt norra Sverige smidig lösning på ett problem som uppstår vid några tillfällen.
Jag måste ändå säga att utgångspunkten är vällovlig, nämligen att Trafikverket genom gps-kontroller vill säkerställa att man faktiskt får det som vi skattebetalare betalar för, det vill säga utförda tjänster i form av snöröjning på de vägar som man har kontrakterat sig för.
Tomas Eneroth (S):
Skälet till att jag ändå ville påpeka det där om att man är fri att välja är att utomstående betraktare som följer min och Anders Åkessons debatt nog tror att det är Trafikverket som på egen hand beslutar om hur all snöröjning ska gå till. Så är det inte. Jag är väl medveten om att marknaden för entreprenörer i landsbygd är begränsad. Oftast är det väl till och med så att de flesta känner varandra hyfsat väl.
Men desto lättare borde det då vara att hitta en förnuftig och bra lösning och låta Anders Åkesson och mig gemensamt arbeta för detta. Jag vill också passa på att önska såväl Anders Åkesson som fru talmannen och övriga kammaren en riktigt god jul. Jag tackar för en bra interpellationsdebatt, och så ses vi med förnyade krafter på det nya året. Tack för i dag!
Tomas Eneroth (S):
Till att börja med är jag otroligt försiktig när det gäller att sända signaler, inte beroende på sakfrågan i sig utan för att vi har ett regelverk som innebär att jag som statsråd ska vara extremt försiktig med att göra detta, annars riskerar jag att få besöka konstitutionsutskottet, och det vill jag helst undvika.
Däremot är det alldeles sant, och det tycker jag är en viktig signal att sända också i dessa tider, när alla tittar på olika trafikinvesteringar, att vi alltid ska ha underlag och beräkningsunderlag av samhällsekonomisk analys, restider och timmar. Till syvende och sist är det dock politiken som har att sätta ned foten och tala om vad som är en önskvärd samhällsutveckling.
Nyligen gav vi till exempel ett uppdrag till Trafikverket att upphandla nattågstrafiken till Jämtland, eftersom marknaden inte bär sig för detta, vilket naturligtvis är otroligt viktigt för Jämtlandsregionen, för Jämtlands utveckling och inte minst för besöksnäringen. Jag tror att det är viktigt att vi har detta i åminnelse, annars kunde trafikpolitiken lika gärna reduceras till ett Excelark med en uträkning av vad som är mest lönsamt, och så är det så det blir.
Politik är att också uttrycka förväntningar, förhoppningar och vilja att hela landet ska leva, där det inte är marknadskrafterna som styr utan vi av andra politiska och moraliska skäl önskar en viss utveckling. Därför är det viktigt för mig att först och främst lyssna in remissinstanserna, ha beredskap för att agera om jag skulle behöva göra det, se till att det finns erforderliga resurser i ett sådant fall men också skaffa så bra beslutsunderlag som möjligt för att kunna föra en fortsatt dialog. Jag tackar interpellanten för bra diskussioner.
Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att fortsätta diskutera både detta och andra regionalpolitiska frågor framöver.
Tomas Eneroth (S):
Tack, Erik Ottoson, för engagemanget! Det uppskattar jag. Redan under debatten här har jag fått flera goda förslag från Erik Ottoson på hur området kan utvecklas. Det är så det ska fungera. Jag tror att kreativa individer, företag och andra aktörer ska komma med sina förslag och utveckla nya tjänster.
Jag tror också att man generellt ska vara försiktig med att från politiskt håll införa för strikta regelverk, inte minst när det gäller områden stadda i snabb teknisk förändring. Om det inte går tillräckligt fort måste man ha beredskap att agera. Jag är själv i ett sådant läge, som relativt ny infrastrukturminister, där jag nu skaffar information, träffar parterna och gör en bedömning av om tillräckliga initiativ har tagits på området.
Jag undersöker naturligtvis också varför Resrobot eller andra tjänster inte riktigt har trängt igenom i den utsträckning man kunde förvänta sig. Men jag kommer ändå att förbehålla mig rätten att säga att utgångspunkten för regeringens politik ska vara resenärsperspektivet. Hur hittar vi modeller som på bästa sätt underlättar för resenärerna?
Här har regeringen att ta hänsyn till EU-lagstiftning, de initiativ som har tagits och vår förutsättning att ställa tydliga krav på aktörerna. Jag kommer att ha samma beredskap som min företrädare att agera, om det skulle vara nödvändigt. Jag tänker också ta tillfället i akt att se på vilket sätt Erik Ottoson tycker att man bör agera framöver. Finns det särskilda lagstiftningsförslag som regeringen borde lägga fram?
Hur ska man tillhandahålla tjänsterna med respekt för det som är företagens olika kommersiella intressen och konkurrensintressen? Vi vill också ha aktörer som ibland tävlar om kundernas gunst och ger de mest förmånliga erbjudandena.
Min och regeringens utgångspunkt är resenärens perspektiv att få all tillgänglig information, att säkerställa att konsumenten kan göra rätt från en praktisk synpunkt för bästa köp samt säkerställa att operatörerna har goda förutsättningar att erbjuda dessa tjänster på bästa sätt - gärna med hjälp av modeller av typen Resrobot eller liknande.
Tomas Eneroth (S):
Tack, Erik Ottoson, för att du delar med dig av förslag, tankar och idéer! Jag uppskattar också det uppvaknande konsumentpolitiska intresset hos Moderaterna; jag önskar bara att det skulle få genomslag också i budgetförslagen från Moderaterna med resurser till konsumentsidan.
Det har det aldrig fått - dessvärre, för det är också en fråga om vilka resurser som finns till förfogande om vi samhälleligt och politiskt ska ta större ansvar för att säkerställa att den här typen av betaltjänster kan genomföras. Men jag uppskattar engagemanget. Jag ser ett likartat resonemang på andra före detta monopolmarknader. Jag antar att Erik Ottoson tycker att man även inom ramen för mobiltelefoni, energimarknader eller liknande skulle ha motsvarande lagstiftning.
Själv är jag inte säker på att det är rätt modell. Jag är engagerad i frågan att skapa bästa möjliga förutsättningar för resenärerna, att ha resenärsfokus. Jag kommer att träffa aktörerna före jul - hoppas jag i alla fall, även om det är tajt i kalendern - och arbetar nu intensivt med frågan. Jag utesluter som sagt inte möjligheten att komma med ytterligare initiativ, för det går inte i den takt som man skulle önska.
Men i dessa tider med mycket ny teknik som implementeras är det samtidigt många initiativ som pågår - flera tack vare regeringens satsningar och de nationella samverkansprogram som finns och flera tack vare understödda privata initiativ. Jag träffade nyligen regionala trafikaktörer som visade sina senaste system för att underlätta rörlighet och biljettköp.
Det pågår alltså mycket, och ibland ska man vara försiktig med att ge direktiv som riskerar att hämma den utvecklingen. Jag är fortfarande i ett läge där jag tar till mig ny kunskap, och jag kommer om det skulle behövas att återkomma till kammaren med fler initiativ.
Tomas Eneroth (S):
Nej, min liknelse var snarare en som jag undrade om interpellanten skulle göra. Själv skulle jag inte drömma om att göra den. Konsumentpolitik handlar om möjligheten att välja - det är viktigt - men också om att säkerställa att konsumenterna får rätt upplysningar och har tillgång till rätt information.
Det har genom historien varit en ganska segdragen kamp mellan marknadsaktörer och konsumentpolitiska intressen att säkerställa att konsumenten får all den information som det faktiskt innebär, och det innebär information inte bara om tider och priser utan också om förutsättningarna för resan - på vilket sätt den är upphandlad och vilka kvalitetskrav som finns. Låt oss arbeta gemensamt för att hitta den typen av lösningar.
Jag tror att det är svårt att hitta en höger-vänster-skala i frågan om vilken information resenärerna ska ha. Vi vill nog mest att det bara ska fungera, och kan jag hjälpa till där ska jag naturligtvis göra det.
Tomas Eneroth (S):
Lars Beckman har frågat mig om jag bedömer att Nya Ostkustbanan är en viktig del av infrastrukturen i Sverige och, om jag delar bedömningen, vilka åtgärder jag vidtar för att möjliggöra utbyggnaden till dubbelspår på sträckan Gävle-Härnösand. Lars Beckman har även frågat mig om jag avser att verka för en snabbare tidsplanering än Trafikverkets planerade utbyggnadstakt på 80 år och hur jag och regeringen avser att ta till oss Riksrevisionens rekommendationer i rapporten Väg- och järnvägsinvesteringar i Sverige .
Ostkustbanan är en viktig del av infrastrukturen i Sverige och i det europeiska järnvägsnätet. På Ostkustbanan är flera nya mötesstationer byggda och tagna i bruk det senaste året. Sedan 2017 har Ostkustbanan dubbelspår hela vägen mellan Stockholm och Gävle, och i den gällande nationella planen ingår åtgärder för att öka kapaciteten mellan Gävle och Sundsvall. Trafikverket gör nu flera spårbyten och förbättring av bärigheten för att öka kapaciteten och robustheten på sträckan Gävle-Sundsvall.
Dessutom pågår åtgärder för att öka största tillåtna axellast till 25 ton mellan Hudiksvall och Sundsvall. Den 31 augusti 2017 överlämnade Trafikverket sitt förslag till ny nationell trafikslagsövergripande plan för perioden 2018-2029 till regeringen. Där föreslår Trafikverket nytt dubbelspår på sträckan Gävle-Kringlan och sträckan Sundsvall-Dingersjö. Trafikverkets förslag till nationell plan har nu remitterats brett och bereds på sedvanligt sätt inom Regeringskansliet.
Hur den slutliga planen kommer att se ut tar regeringen beslut om under våren 2018, och jag kan därför i dag inte uttala mig om enskilda objekt. För att möjliggöra effektiva och högkvalitativa transporter inom EU:s medlemsländer är det viktigt att regeringen och Trafikverket arbetar mot målen i TEN-T-förordningen. Regeringen välkomnar därför Riksrevisionens rapport Väg- och järnvägsinvestering i Sverige - saknas ett EU-perspektiv?
Enligt riksdagsordningen ska regeringen inom fyra månader efter att den erhållit en granskningsrapport som tagits fram av Riksrevisionen återkomma till riksdagen med en skrivelse. Regeringen kommer i denna skrivelse att redogöra för sina bedömningar av Riksrevisionens granskning.
Tomas Eneroth (S):
Den breda enigheten känner jag väl till. Inte minst Elvy Söderström och många andra regionala företrädare har lett arbetet. Jag blev djupt imponerad när man i remissomgången med länsplaneupprättarna hade en stark uppställning från hela norra Sverige kring två projekt - Ostkustbanan och Norrbotniabanan. Det var den prioritering som man samfällt över partigränserna ställde sig bakom.
Det är någonting som naturligtvis gör ett djupt intryck inför det arbete som jag nu har att prioritera rätt insatser i den nationella planen. Det är viktigt inte minst för industrin. Jag har själv min bakgrund i industrin och känner väl till skogsindustrin som den kronobergare och smålänning som jag är. Därför vet jag att både 74-tonslastbilar och BK4, men också fungerande järnvägstransporter och en aktiv industripolitik, är helt avgörande. Fredrik Reinfeldt sa i Davos: We used to have people in the industry, but they are basically gone.
Men det är inte som Fredrik Reinfeldt hävdade, att svensk industri är nästan borta. Tvärtom är vi ett exportberoende industriland som nu nyinvesterar. Vi satsar starkt på industrin i Sverige, och det går bra för den - för att den har en regering som gynnar dess tillväxt. Vi gör nämligen infrastrukturinvesteringar som ger industrin möjlighet att utveckla nya, klimatsmarta produkter.
Inte minst i Sandviken har vi ett projekt med elvägar, där man med Ernsts Express Scanialastbilar kan köra fossilfria tunga transporter. Detta är början till att bli världens första fossilfria välfärdsland och se till att vi skapar den permanenta världsutställning som gör att Sverige - med tuffa klimat, bra handslag med industrin och bra forskning - kan vara världsledande och öppna nya marknader för svensk fordonsindustri, som jag själv ursprungligen kommer ifrån.
Det känns bra att leva i ett land där vi gör stora satsningar på industrin. Naturligtvis måste infrastrukturinvesteringar följa många av de prioriteringarna. Med 100 miljarder mer kan vi göra väsentligt mycket mer än tidigare, och det gläds jag åt.
Tomas Eneroth (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig om jag delar Riksrevisionens bedömning att regeringen intar en passiv roll och att dess fokus för att uppfylla EU:s mål har minskat samt på vilket sätt jag avser att stärka regeringens ansträngningar och öka regeringens aktivitet i EU för att säkerställa att svenska intressen värnas. En viktig del i EU-samarbetet på transportområdet är genomförandet av det transeuropeiska nätverket för transporter, TEN-T. Nätverket består av ett stomnät och ett övergripande nät som omfattar alla trafikslag inklusive intermodala plattformar och vattenvägar.
Sverige deltar aktivt i EU-samarbetet för det transeuropeiska transportnätet och inom Fonden för ett sammanlänkat Europa. Sverige deltar framför allt i fondens utlysningar inom transportområdet där medfinansiering från EU utdelas till relevanta och mogna projekt. Under 2018 påbörjas dessutom förhandlingarna om EU:s nästa fleråriga budgetram. Regeringen har under 2016 och 2017 arbetat med förberedelser för att kommande budgetprioriteringar på EU-nivå ska främja såväl svenska som europeiska intressen.
Regeringen har vidare i proposition 2016/17:21 Infrastruktur för framtiden - innovativa lösningar för stärkt konkurrenskraft och hållbar utveckling uttalat att det är angeläget att intensifiera samarbetet om transporter med de nordiska grannländerna och övriga länder runt Östersjön samt inom EU i sin helhet för att öka transporteffektiviteten och utveckla den gränsregionala tillgängligheten. När det gäller Riksrevisionens rapport har jag redan svarat Christian Holm Barenfeld i ett svar på en fråga den 20 december 2017. Det svaret gäller fortfarande: Regeringen välkomnar Riksrevisionens rapport.
Enligt riksdagsordningen ska regeringen inom fyra månader efter det att den erhållit en granskningsrapport som har tagits fram av Riksrevisionen återkomma till riksdagen med en skrivelse. Regeringen kommer i skrivelsen att redogöra för sina bedömningar av Riksrevisionens granskning. Jag kommer inte att föregå denna process och kan därför inte närmare uttala mig om granskningsrapporten.
Tomas Eneroth (S):
Tack, Christian Holm Barenfeld, för engagemanget och frågan! Jag delar uppfattningen att det, som Riksrevisionen säger, kan vara bristande resurser i Regeringskansliet. Man tycker nog alltid att det är fler saker man skulle vilja utreda och titta på, men det är trångt i fråga om resurser. Riksrevisionen har granskat regeringen från 2013 och senare. Jag håller med: Alliansregeringen var väldigt passiv.
Man lade mindre investeringar på infrastrukturen, man valde inte att prioritera järnväg och man hade till och med en finansminister som sa att järnvägsinvesteringar är olönsamma. Men nu har vi en annan regering. Vi lägger 100 miljarder mer på infrastruktur, och från och med 2017, säger Riksrevisionen, ser man en tydlig förändring i uppföljningen av EU-styrningen. Detta är naturligtvis viktigt.
Vi avser att återkomma både med svar på Riksrevisionens skrivelse och i nationell plan om hur regeringen ställer sig till viktiga prioriteringar. Jag tycker att det är viktigt att vi i Sverige följer de åtaganden vi har inom EU när det gäller att prioritera TEN-T-projekten, men därmed inte sagt att vi väljer samma finansieringsmodell som i hela övriga Europa. Där pågår en diskussion om att man ska ha blended financing, det vill säga att man i ökad utsträckning ska låna till infrastrukturinvesteringar.
Jag tycker att vi i Sverige ska vara noggranna med att säkerställa att vi har pengar för att kunna betala de lån som detta i så fall innebär. Det ska alltid vara en avvägning mellan EU:s gemensamma målsättningar och andra prioriteringar. I Christian Holm Barenfelds hemlän är detta tydligt. Det finns många angelägna vägprojekt i Värmland, till exempel, som inte är föremål för EU-medfinansiering men som ändå, av värmlänningarna, betecknas som viktiga i en nationell plan.
Det är denna avvägning som regeringen har att göra - vilka prioriteringar som görs mellan viktiga nationella intressen i Värmland och internationella intressen när det gäller att förstärka TEN-T-korridoren. Återigen: Regeringen kommer att återkomma till detta i svar på Riksrevisionens rapport. Jag vill understryka att jag uppskattar Riksrevisionens arbete. De gör otroligt förtjänstfulla rapporter.
Det kan ändå vara så, som jag noterar att Trafikverket skriver, att man kan ha synpunkter på hur rapporten har tagits fram och vilka slutsatser som dras. Detta analysarbete pågår nu inom Regeringskansliet, och vi kommer att lämna vårt svar om detta så småningom.
Framför allt, och det tror jag att Christian Holm Barenfeld ser fram emot, är det när vi tar fram den nationella planen och redovisar de 700 miljarder vi ska investera i infrastruktur framöver som svaret ges på i vilken utsträckning vi tar hänsyn till den EU-prioritering som finns framöver. För mig är det viktigt att Sverige fullföljer sina EU-åtaganden, men det är också viktigt att vi nu har mer resurser att lägga på infrastruktur än vad den föregående regeringen hade.
Det är 100 miljarder mer som vi kan lägga på till exempel järnvägsunderhåll eller, för den delen, på nyinvesteringar i hela landet.
Tomas Eneroth (S):
Jag har sagt att regeringen kommer att återkomma, precis som man ska göra, till riksdagen med synpunkter på Riksrevisionens rapport. Jag tycker att det är värdefullt att Riksrevisionen gör sådana rapporter. Jag konstaterar att Riksrevisionen skriver att bland annat den borgerliga regeringen var passiv. Och de tycker att Regeringskansliet och Trafikverket har varit passiva. Låt oss granska dessa påståenden och titta på vilka insatser som har gjorts.
Jag noterar att Riksrevisionen i rapporten säger att det efter 2017, inte minst, är en helt annan aktivitetsnivå när det gäller att sätta mål och verksamheter i relation till de gemensamma EU-mål som vi har. Ett skäl till passiviteten kan vara, som jag inledde denna debatt med, att den förra alliansregeringen inte tyckte att det var prioriterat med järnvägssatsningar. Vad än Christian Holm Barenfeld säger hade ni en finansminister i alliansregeringen som inte tyckte att man skulle satsa på järnväg.
Det är ett uttalande han upprepade åtskilliga gånger. Man kunde också se det i utfallet i den underhållsskuld som ökade. Därutöver lämnade man efter sig ett budgetunderskott på 60 miljarder kronor. Nu är vi i ett annat läge. Vi har inte längre den massarbetslöshet som Reinfeldt och Borg lämnade efter sig. Vi har den högsta sysselsättningen någonsin. Vi har 80 miljarder i överskott i statens finanser. Vi har råd att satsa på infrastruktur, och vi kan lägga 100 miljarder mer.
Det ska naturligtvis göras utifrån de gemensamma EU-projekt som finns - det är en jätteviktig del för att klara det som är hela Europas gemensamma utmaningar. Samtidigt är det viktigt att det finns utrymme för angelägna satsningar i Värmland, eller för den delen i andra delar av landet, som inte är EU-projekt. Detta gäller naturligtvis alla transportslag. Jag är ordförande i Arlandarådet.
Vi samlar nu stora insatser för att stärka Arlandas roll och det svenska flygets roll framöver för att klara klimatutmaningarna. Flyget ska nämligen precis som andra transportslag ta ansvar för klimatet.