Anders Borg (M):
Det är viktigt att vi har en korrekt verklighetsbild. Politik är en förtroendebransch. Politik bygger på att vi kommunicerar med människor och ger dem en korrekt bild av verkligheten och att vår bild av verkligheten överensstämmer med deras bild av verkligheten. Sverige är kanske det OECD-land som har den mest utbyggda socialpolitiken, som har den största andelen sociala utgifter.
Detta har bidragit till att Sverige är ett land som präglas mer av sammanhållning än de flesta andra länder. Det är minst risk för absolut fattigdom när man jämför med andra EU-länder. Det kanske finns några länder på vår nivå. Vi har bland de minsta förmögenhets- och inkomstskillnaderna. Så har det varit under lång tid, och det består också när vi blickar framåt.
Vår nordiska och svenska samhällsmodell bidrar till att skapa ett samhälle där vi vårdar, skapar förutsättningar och underlättar livet för alla medborgare. Betyder det att det svenska samhället är perfekt och att det inte finns ett uns av mörker i den svenska välfärdsmodellen? Så är det naturligtvis inte. Ingen kan skapa ett perfekt samhälle, inte heller denna regering.
Vi gör alltjämt mer för att omfördela och förbättra standarden för alla medborgare än praktiskt taget de flesta andra länder. Det vore kanske lite klädsamt om Socialdemokraterna någon gång beskrev den svenska välfärdsstaten också som ett framgångsprojekt och inte bara som någonting som monterats ned under fyra år. Barnfattigdomen måste självklart minska. Det ska vi göra genom en lång rad olika åtgärder.
Låt oss konstatera att det som vi har gjort direkt för att motverka barnfattigdom är flerbarnstillägg och en förstärkt barndel i bostadsbidraget. Det är åtgärder som väldigt precist riktas till barnfamiljer. Det är naturligtvis så att alla familjer med flerbarnstillägg inte är fattiga. Men många familjer som har en tung försörjningsbörda och som har en svår ekonomisk situation har också extra nytta av flerbarnstillägget.
Att rikta en särskild barndel i bostadsbidraget är ett sätt att nå dessa grupper. Vi har också säkrat viktiga offentliga verksamheter. Välfärdsskillnaderna i Sverige är faktiskt ännu mindre än vad de är i många andra länder därför att det inte bara är inkomstskillnaderna som minskas utan vi omfördelar också välfärd genom en högkvalitativ förskola, en bra skola, väl fungerande äldreomsorg och sjukvård oavsett inkomst och oavsett social grupp.
Detta är ett effektivt sätt att omfördela. Det som vi också har gjort är att skärpa arbetslinjen därför att arbete är rättvisans moder. Arbete är det inkluderande samhällets grundsten. Vi har haft utanförskapsskapande system i Sverige. Sverige har varit ett av de länder där trösklarna att gå in på arbetsmarknaden har varit högst.
Vi varnar ibland för en värnskatt på 55 procent. För ensamstående mammor och för familjer med försörjningsproblem har det varit trösklar på 80, 90 och 100 procent för att gå in och arbeta. Är det viktigt att minska detta? Ja, forskningen är mycket tydlig där.
IFAU har konstaterat att trösklarna utgör en mycket stor risk och att fattigdomsfällor är en stor fara när det gäller inte minst barnfattigdom. Då är kombinationen av vår politik - jobbskatteavdrag, tydliggörande av omställningen i försäkringarna, nystartsjobben och en riktad lättnad till dem som länge har stått utanför arbetsmarknaden - en viktig del av arbetslinjen. Vad ska vi göra framåt? Är vi nöjda?
Självklart ska barnfattigdomen pressas tillbaka genom fler i arbete, men också genom fler riktade åtgärder. En klok och balanserad politik har dessa tre ben: riktade insatser för dem med svag ekonomisk standard, kontinuerliga satsningar på kvaliteten i vård och omsorg så att alla får en chans och en arbetslinje som tydliggör att människor ska vara på arbetsmarknaden.