Tuve Skånberg (KD):
Vi ska nu debattera civilutskottets betänkande CU2, som handlar om företagens rapportering om hållbarhet och mångfaldspolicy.
Förslagen bygger på ett EU-direktiv och innebär att alla företag av en viss storlek och vissa koncerner ska upprätta en hållbarhetsrapport med upplysningar om miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption.
Vissa noterade bolag ska också i sin bolagsstyrningsrapport upplysa om den mångfaldspolicy som tillämpas för styrelsen, till exempel vad gäller ålder, kön, utbildning och yrkesbakgrund.
Ändringsdirektivet gör det tvingande att kräva upplysningar i hållbarhetsfrågor från stora företag av allmänt intresse - detta enligt definitionen i redovisningsdirektivet - om de på balansdagen har haft i genomsnitt 500 anställda under räkenskapsåret. Rapporteringskravet ska knytas till de gränsvärden som definierar stora företag enligt redovisningsdirektivet.
Förslagen i den proposition i civilutskottets betänkande CU2 som vi i dag ska ta ställning till innebär därmed att rapporteringskravet i Sverige kommer att omfatta fler företag än vad ändringsdirektivet föreskriver. Skillnaden är att även stora företag som inte är noterade eller finansiella omfattas och att det extra gränsvärdet 500 anställda inte tillämpas.
Eftersom kravet riktas mot alla företag av en viss storlek omfattas även andra typer av juridiska personer än aktiebolag och handelsbolag. Skillnaden mellan minimikravet i direktivet och regeringens förslag innebär att det är i storleksordningen 100 svenska företag respektive, med regeringens förslag, uppemot 1 600 svenska företag som berörs.
Med Sveriges medlemskap i EU följer en skyldighet att införliva bestämmelserna i ändringsdirektivet med den svenska rättsordningen. Direktivet ska senast den 6 december 2016 - alltså i år, om mycket kort tid - vara genomfört i svensk rätt. Annars kommer Sverige att få betala ett mycket kännbart skadestånd.
Lagändringarna i det nu föreliggande betänkandet och lagförslaget föreslås träda i kraft den 1 december 2016, och det kommer att tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter den 31 december 2016.
Om betänkandet faller i dag finns det inte tillräckligt med tid för att kunna efterleva att direktivet ska vara genomfört senast den 6 december 2016. Allianspartierna har gemensamt reserverat sig när det handlar om lagstiftningens framtida utformning.
Vi anser att kravet på hållbarhetsrapportering ska avgränsas till att gälla de företag och koncerner som ändringsdirektivet kräver och att regeringen bör återkomma med förslag till riksdagen om detta. Vi välkomnar ändringsdirektivets syfte att öka tillgängligheten när det gäller information om företagens hållbarhetsarbete. Förslagen går väsentligt längre än vad EU-direktivet kräver när det gäller hållbarhetsrapportering.
Betydligt fler företag inkluderas än vad som krävs för att uppfylla direktivets villkor, men det har inte klarlagts att överimplementeringen - gold-plating, som man säger - medför tillräckliga fördelar, exempelvis när det gäller företagens miljöpåverkan.
Riksdagen har nyligen gett till känna att regeringen ska återkomma med förslag som i fråga om kategoriindelningen av företag i årsredovisningslagen utgår från ambitionen att minska företagens regelbörda. De förslag som läggs fram i propositionen går i motsatt riktning.
En ökad regelbörda och ökade kostnader för dessa företag riskerar att försvaga den svenska konkurrenskraften och slår ytterst mot svenska jobb, i tider då jobben måste värnas. De förslag som regeringen återkommer med bör i den utsträckning det är möjligt skapa neutralitet mellan noterade moderbolag och onoterade moderbolag när det gäller hållbarhetsrapporteringen på koncernnivå.
Vidare finns det anledning att tydliggöra vilka frågor som ska belysas genom hållbarhetsrapporteringen. Företagens rapportering om hållbarhet och mångfaldspolicy Allianspartiernas uppfattning är att hållbarhetsfrågorna ska ges en vid innebörd. Beroende på företagets verksamhetsinriktning kan exempelvis frågor om mänskliga rättigheter behöva belysas ur olika perspektiv.
Ett företag som utvinner naturresurser i vissa områden kan till exempel behöva redovisa frågor om mänskliga rättigheter ur ett urfolksperspektiv, och migranters rättigheter kan vara särskilt relevanta för företag som anlitar många tillfälligt anställda gästarbetare. Allianspartierna menar att riksdagen bör ställa sig bakom detta och tillkännage detta för regeringen.
Jag yrkar därför bifall till reservation 2 från allianspartierna.