Anders W Jonsson (C):
Då var det dags för kammaren att debattera riksdagsårets sista socialutskottsbetänkande med anledning av motioner från allmänna motionstiden. Nu handlar det om äldreomsorgen. Till skillnad från andra områden är detta ett område där regeringen har lagt fram inte mindre än fyra förslag. Men tyvärr är det förslag som kommer att försämra, inte förbättra, omsorgen om de äldre. Äldreomsorgen har blivit bättre på senare år. Det kan vi se i ett antal olika mätningar.
Men det finns mycket kvar att göra. En viktig del i detta är att ge de äldre mer makt över sin vardag. Lika självklart som det är för mig - man, mitt i livet och frisk - att själv kunna fatta avgörande beslut om mitt liv, lika självklart måste det vara för den som är äldre och inte längre har alla funktioner i fullt behåll.
I Centerpartiet tycker vi att det är självklart att alla äldre, precis som människor med funktionsnedsättning, själva ska kunna bestämma vem de ska få hjälp av när det behövs. I 200 av landets 290 kommuner har man i dag flyttat makten från politiker och byråkrater till de äldre genom att man tillämpar lagen om valfrihetssystem i hemtjänsten.
Men även de som bor i återstoden av landets 290 kommuner måste få den rätten. Varför ska 85-åringen i Gävle ha rätt att bestämma vem som ska komma hem och ge omsorg, medan den som bor en mil bort i Sandviken inte har den rätten? Det är en helt orimlig skillnad.
När frågan ställdes till arbetarekommunens ordförande i Sandviken sa han: De gamla här i Sandviken skulle bara bli förvirrade om de skulle vara tvungna att fatta sådana beslut! Det är en märklig skillnad mellan de äldre i Sandviken och de äldre i Gävle. I Gävle kan de fatta sådana beslut, men i Sandviken blir de bara förvirrade, enligt de beslutande politikerna. Den förra regeringen lät en utredning ta fram ett förslag.
Det måste nu dammas av och bli till lag. De äldres rätt att bestämma är för oss mycket viktigare än kommunpolitikers möjlighet att avgöra huruvida de äldre blir förvirrade av att själva fatta beslut. Men det räcker inte. De äldre måste också få påverka innehållet i hemtjänsten. Några kommuner har i dag infört den möjligheten, trots att vissa hävdar att det strider mot socialtjänstlagen.
I Centerpartiet ser vi det som nästa reform att den som fått beviljat hemtjänst också ska kunna besluta om innehållet. Om jag har fått hemtjänst och en dag är avsedd för dusch och rakning men jag hellre vill komma ut för att höra fåglarnas vårkvitter måste jag själv kunna fatta det beslutet.
Dessutom måste det, herr ålderspresident, bli möjligt för de allra äldsta att kunna bestämma när tidpunkten har kommit för att inte längre bo kvar i sitt eget boende utan vill ha ett mer anpassat boende. Inom äldreomsorgen har vänsterregeringen kommit med fyra förslag. Som jag sa är det fyra förslag som kommer att försämra, inte förbättra, äldreomsorgen.
Det första förslaget handlade om att man skulle ersätta riktiga jobb för ungdomar med traineejobb i äldreomsorgen. Ungdomar som har varit arbetslösa en längre tid ska oavsett om de är intresserade av eller lämpade för att arbeta inom äldreomsorg placeras där på traineeplatser. Många har blivit upprörda över traineejobben utifrån att vänsterpartierna ersätter riktiga jobb för ungdomar med någon form av traineeplatser.
Men jag upprörs över detta beroende på att det visar vilken syn vänsterpartierna har på arbete i äldreomsorgen. För mig är det en högt kvalificerad arbetsuppgift att arbeta i äldreomsorgen, där man har hand om sköra och ofta sjuka människor. Ordföranden för Vårdförbundet kommenterade det här förslaget på följande sätt: Man kan inte använda sjukvård och äldreomsorg som en arbetsmarknadsregulator.
Det är inte det vården är till för, utan det är en i allra högsta grad kunskapsbaserad bransch. Vårdförbundets medlemmar har i dag inte tid att handleda sina egna professioner eller sina egna studenter. Man kan fråga sig varför vänsterpartierna inte lade fram ett förslag om att arbetslösa ungdomar skulle in på byggarbetsplatser, i massaindustrin som Korsnäs eller i verkstadsindustrin som Sandvik.
Jag tycker att det visar tydligt hur vänsterpartierna värderar dessa arbeten. Herr ålderspresident! Jag skulle, när jag möter äldre och dem som jobbar i äldreomsorgen, skämmas som en hund om jag representerade ett parti som har lagt fram ett så nedvärderande förslag om en av de finaste verksamheter som vi har, nämligen äldreomsorgen. Det andra förslaget var att skrämma bort alla privata vårdgivare inom äldreomsorgen.
Redan nu kan vi se effekterna av detta. I Härnösands kommun har den rödgröna majoriteten beslutat att riva upp avtalen med hälften av hemtjänstutförarna, däribland det privata företaget Rik hemtjänst. Jag läste om en äldre kvinna, Sonja Hjelm, som hade hemtjänst. Hon hade varit kund hos Rik hemtjänst sedan starten 2012. Hon sa: Jag är väldigt orolig över kommunens beslut.
Tänker jag för mycket på det så kommer tårarna, för jag tycker det är bedrövligt. Innan jag bytte från kommunen till Rik hemtjänst hade jag 15 olika personer på tre veckor här hemma. Det känns inte värdigt. Det tredje beslutet från vänsterregeringen var att lägga ned Äldreutredningen.
Det finns mycket som talar för att det behövs en del strukturella förändringar i äldreomsorgen - förändringar som möjliggör betydligt mer av avancerad sjukvård i hemmet för en större grupp. Äldreutredningen hade tillsatts av alliansregeringen och hade kommit rätt långt i sitt arbete med att titta på olika sätt att gå framåt. Den beslutade man att lägga ned, helt utan motivering.
Tänka nytt är inget för en vänsterregering som genomgående tycks anse att det var bättre förr. Det fjärde förslaget levererades i förra veckan i vårändringsbudgeten, där man första dagen slog på stora trumman och utlovade en miljard till äldreomsorgen för att anställa fler. Detta har Finn Bengtsson på ett utomordentligt sätt beskrivit här från talarstolen.
Jag träffade en chef på ett kommunalt äldreboende som sa att det inte var något problem att öka personaltätheten. Det var bara att sluta att skicka i väg tvätten och låter omvårdnadspersonalen sköta den, eller också kan man dra in på städningen. Då ökar personaltätheten med en gång. Men får vi för den skull en bättre omvårdnad?
Sedan kan man fråga sig vilken seriös kommunpolitiker eller förvaltningschef som vågar anställa fast personal i äldreomsorgen med tillfälliga pengar från en vänsterregering. Den värsta var ändå att hela den här miljarden - 1 000 miljoner kronor - till äldreomsorgen i själva verket var 60 miljoner kronor.
Vi läser rätt ofta om hur äldre blir lurade av bedragare, men det här bedrägeriet trotsar ju all beskrivning. S, V och MP har i skön förening ägnat sig åt att slå alla hittillsvarande rekord. Fortsätter vänsterpartierna på det här sättet är jag orolig för i vilket skick den svenska äldreomsorgen kommer att befinna sig i när väljarna nästa gång får chans att byta regering. Herr ålderspresident!
Jag står bakom båda mina reservationer, men väljer för tids vinnande att yrka bifall till reservation 6.