Tobias Krantz (FP):
Jag tror att vi alla som deltar i debatten delar den strävan som finns runt om i samhället att studenter ska få en utbildning som gör att de blir anställningsbara. Det är en central del av utbildningen. Det är särskilt viktigt att nu fundera över den typen av frågor när vi förhoppningsvis är på väg upp ur en djup ekonomisk kris och på väg in i ett bättre ekonomiskt skede. Det är extra centralt just i sådana lägen.
Jag tror att vi helt delar problembilden och vart vi vill nå. Låt mig få säga några saker om detta. För det första har Högskoleverket i dag mycket tydliga uppdrag att jobba med och se till att anställningsbarheten är viktig i universitets och högskolors arbete. Högskoleverket ska till exempel tillsammans med lärosätena följa upp hur examinerades etablering på arbetsmarknaden ser ut.
Högskoleverket har också i uppdrag att hjälpa universitet och högskolor att planera sitt utbud i förhållande till den efterfrågan som finns från arbetsmarknaden. Det finns uppdrag som regeringen har gett Högskoleverket som Högskoleverket ska göra. Det finns ett regelverk på plats som tydligt understryker detta. Frågan om anställningsbarheten är dessutom en viktig komponent i många av de examensmål som finns på universitet och högskolor. Det finns redan i dag ett regelverk som tydligt talar om detta.
Vi ska för det andra också komma ihåg, och jag tror också att Mikael Damberg åtminstone delvis var inne på det, att det ser lite olika ut för olika utbildningar och också mellan olika lärosäten. Jag vill gärna framhålla att det finns lärosäten som är mycket duktiga på detta. Det gäller till exempel högskolorna i Borås och Kristianstad och Högskolan Väst som har flera spännande och intressanta program. Det finns också andra högskolor som är mindre duktiga och som behöver lära sig och utvecklas på olika sätt. Det är viktigt att den kunskapen sprids i högskolevärlden.
Det tredje handlar om Riksrevisionens rapport och hur vi tar hand om den i regeringen. Jag tycker att rapporten är mycket bra. Det är bra att Riksrevisionen gör en genomgång och följer upp detta. Flera av de frågorna återkommer vi till i samband med att vi lägger fram kvalitetspropositionen i vår. Det är en viktig del av vårt kvalitetsarbete att universitet och högskolor jobbar hårt med att studenter ska vara anställningsbara. Det är en central kvalitetsaspekt.
Det fjärde är att jag vill varna för en övertro på att ytterligare mycket små påslag som Socialdemokraterna föreslår i sin budget skulle kunna lösa problemen. Jag tror att universitet och högskolor nästan aldrig haft så mycket pengar som de har i dag både genom ökade forskningsanslag och genom att vi har byggt ut högskolan. Det finns mycket pengar inne i systemet.
Min uppfattning är att alldeles oavsett hur mycket pengar som universitet och högskolor har ska de jobba med studenters anställningsbarhet. Det måste vara en central komponent. Det får inte vara så att det villkoras med att staten skjuter till ett visst antal miljoner eller miljarder till systemet. Det ska alltid vara en central del av högskoleutbildningen oavsett om vi har förmåga att tillskjuta extra pengar eller inte. Det får inte vara beroende av att man gör extra tillskott. Det finns i dag ett regelverk, och det ska följas.
Universitet och högskolor måste bli bättre på det i dag utan att det tillskjuts extra pengar. Däremot är det inte sagt att vi inte kan överväga förändringar också när det gäller ekonomin. Men grundinställningen måste vara att universitet och högskolor måste sköta detta med arbetslivsanknytning, praktik och studenters anställningsbarhet alldeles oavsett hur mycket pengar som finns. Det måste vara en central del av utbildningen.
Det sista som jag vill säga gäller det som Finn Bengtsson tar upp om autonomipropositionen. Det berör delvis ämnet. Vår ambition från regeringens sida är att vi ska stärka universitets och högskolors självständighet. Självständigheten kan också vara en viktig motor i att öka studenters anställningsbarhet. Vi behöver skapa utrymme för mer flexibla lösningar lokalt och regionalt. Det kan inte vara så att man sitter i Stockholm och talar om exakt hur man ska styra anställningsbarheten för landets universitet och högskolor.