Ulla Andersson (V):
Ja, statsrådet får träna sin debatteknik i alla fall. Det kan vara något positivt med det hela! Jag har också interpellerat med anledning av det som händer hemma, och statsrådet tar också upp att det finns en oro ute i landet. Man kunde läsa i en artikel i Arbetarbladet för ett tag sedan bland annat följande: "Det är många som mår dåligt. En del ringer hit och gråter, andra skäller", berättar de lokala samordnarna i Sandviken. I samma artikel kan man läsa om Berit Dahlström, som säger: "Jag tror inte att någon som själv inte provat på att vara arbetslös kan sätta sig in i hur vi har det. Har man en sysselsättning är det meningsfullt att leva. Om inte - ja, då känns det inte så meningsfullt."
Berit Dahlström har yrkeserfarenhet från sju åtta yrken, nästan 40 år: "Jag har en himla massa arbetslivserfarenheter. Men vad hjälper det. Ingen vill ha en 60-årig kärring utan formell utbildning." En annan arg plusjobbare skriver i en insändare: "Jag vet att det är många av er därute som tycker att vi kostar pengar och att vi borde skaffa oss ett riktigt jobb. Till er kan jag bara säga att jag har sökt allt som jag över huvud taget kan utan att lyckas. Tror ni verkligen inte att jag hellre skulle ha ett 'riktigt' fast jobb? . plusjobbet kom som en skänk från ovan.
Det betydde trygghet i två år för mig och min familj samt att det har stärkt mitt självförtroende enormt." De här exemplen är från Sandviken, där man ännu inte har bestämt sig för om man ska säga upp dem som man anställt eller inte, och därför är man också särskilt orolig i Sandviken.
I Gävle har man använt extrapengarna till att genomföra utbildningar, bland annat inom äldreomsorgen, eftersom man hade för avsikt att anställa dessa personer efter utförda plusjobb och genomgången utbildning. Därmed har man också använt pengarna till det de var avsedda för. Sedan, under pågående budgetår, dras pengarna in. Även om kommunerna nu har överskott så har faktiskt regeringen redan lagt en hel del åtgärder på dem.
Varje gång regeringen tar upp olika frågor så hänvisar ni till kommunernas överskott. För ett tag sedan var det problem med kvinnors löner som skulle lösas med kommunernas stora överskott. Tidigare har vi kunnat ta del av arbetsmarknadsåtgärderna, indragna sommarjobb för ungdomar, neddragningar på komvux och så vidare. Allt det här ska finansieras inom de överskott som kommunerna har, har ni hänvisat till. Det är självklart ett problem.
Statsrådet är lite arg över att det tecknades så många avtal alldeles i sluttampen, innan förutsättningarna ändrades. Då kan jag informera statsrådet om att vi i Gävle var lite upprörda för att det tog så lång tid att teckna avtalen. Sedan fick vi dock en ganska saklig och ingående information om hur man jobbade för att få fram den coachning som ni pratar så seriöst om.
Man skulle alltså koppla ihop bakgrund, erfarenhet, tidigare utbildningar, vilka behov man hade framöver, göra en individuell plan för varje anställd plusjobbare där var och en skulle få rätt handledare, rätt plats och allt sådant som ingår i det. Det tog tid, men så blev det också väldigt bra. De som stod längst från arbetsmarknaden kom in i arbete.
Vi hade en hel del som kunde gå från försörjningsstöd, alltså långtidsberoende av ekonomiskt bistånd, till ett plusjobb. Det har förstås haft betydelse. Statsrådet säger att ingen kommer att sägas upp eftersom de har hundra procents ersättning. Men man ändrade faktiskt förutsättningarna för de äldre som trodde att de skulle få vara kvar till pensionen.
Kommunerna har tecknat sådana avtal, och helt plötsligt har de ingen finansiering. 1 149 personer över 60 år har plusjobb, och för dem ändras nu förutsättningarna totalt. Då kan det vara bra att veta att en tredjedel av de långtidsinskrivna är över 55 år, och endast 200 av era nystartsjobb har gått till personer över 60 år.
Det är tufft att vara äldre och komma ut på arbetsmarknaden, särskilt om man dessutom inte har någon formell utbildning.