KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Christensson (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Det finns flera delar i det som jag reagerar på och vill lyfta fram. En fråga som jag önskar svar på från ministern handlar om den tillsatta utredningen. Det som har varit det stora problemet under hösten är handläggningen av utländska studenter som söker sig till Sverige.
Det var därför förvånande när jag fick till mig utredningsdirektiven och kunde konstatera att just dessa delar var framskjutna väldigt långt, till skillnad från internationaliseringsdelarna som gäller de svenska studenternas möjligheter att ta sig ut i världen. Jag skulle gärna vilja höra statsrådets förklaring till varför man skjuter på just denna fråga, som enligt min uppfattning har varit en av de mest problematiska den senaste tiden.
Förra årets hantering blev väldigt olycklig för lärosätena och för de studenter som hade sökt sig hit. Min förhoppning är att vi inte ska upprepa misstaget igen, för om vi gör det riskerar vi att ytterligare en gång hamna i situationen att studenter inte får komma hit trots att de blivit antagna. Då riskerar det internationella ryktet om Sverige som studieland att raseras.
Därför krävs det åtgärder, och ganska omgående. Att satsa på att ge Migrationsverket krav på att ta fram en handlingsplan är bra. Men det finns också många regelverk kopplade till detta. När det gäller ansökningsförfarandet för internationella studenter sker det i dag ganska mycket dubbelarbete mellan lärosätena och Migrationsverket, bland annat vad gäller studenternas kunskaper i engelska.
Lärosätena kontrollerar om de har de kunskaper som krävs och Migrationsverket gör sedan en liknande bedömning. Det är onödigt och kan undvikas, till exempel genom en tydlighet i ansvarsfördelningen. Men det handlar också om tydligheten mot studenterna, att man ska veta när man blir återbetalningsskyldig eller inte. Det tror jag är en viktig del också i att få en ökad attraktivitet.
När jag läser regeringens utredningsdirektiv uppfattar jag inte att regeringen har tagit med detta i internationaliseringsutredningen. Jag önskar att ministern kan förklara att jag inte har läst den tillräckligt noga, även om jag uppfattar att jag har gjort så.
Jag skulle även vilja höra vad statsrådets handlingsplan är ifall 2017 blir likt 2016 när det gäller de internationella studenterna och utmaningarna för både lärosätena och individerna. Vad är regeringen beredd att göra om vi skulle uppleva en likartad situation igen? Enligt min mening skulle det vara olyckligt och oacceptabelt.
Fredrik Christensson (C):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag blir dock inte helt klok på det. Jag delar att det är positivt att antalet internationella studenter ökar sedan en tid tillbaka. Men de utmaningar vi ser är här och nu, och de är framför allt kopplade till regelverk och byråkrati för de internationella studenter som söker sig hit.
Här har Centerpartiet presenterat en rad förslag, bland annat förlängda uppehållstillstånd, vilket både skulle minska byråkratin och öka tryggheten för studenterna. Vi har också påtalat problemet med dubbelarbete mellan lärosäten.
Statsrådet hänvisar till en utredning som ligger långt fram i tiden och ger inget tydligt svar på varför frågan om internationella studenter som söker sig hit ska hanteras under längre tid än frågan om svenskar som söker sig utomlands. Jag önskar en tydlighet från regeringen här.
Mycket av detta kan man göra genom förordningsförändringar och liknande för att få till en tydlighet i systemet här och nu. I och med de problem vi såg förra året och att antalet studenter ökar under det kommande året riskerar Sveriges rykte som studieland att raseras om det åter blir så att studenter blir antagna till utbildningar men inte kan påbörja sina studier. Det drabbar såväl lärosäten som individer.
Mitt fokus är att underlätta för dessa. Lyfter man som statsrådet upp vad tidigare regeringar har gjort eller inte har gjort tappar man detta fokus. Regeringen har suttit i två och ett halvt år, och jag förväntar mig att man presenterar förslag för att lösa de problem och samhällsutmaningar vi står inför. I min interpellation har jag pekat på några utmaningar som jag hoppas att regeringen skyndsamt tar fasta på.
Fredrik Christensson (C):
De uppgifter som man kan ta fram på bland annat studera.nu gäller framför allt arbetsmarknadsutsikter för branschen; de pekar inte på den specifika utbildningen och om det skiljer sig att läsa på det ena eller andra lärosätet. Möjligen kan det hjälpa blivande studenter att veta om de ska läsa till ingenjör eller ekonom och hur arbetsmarknadsutsikterna ser ut för de olika inriktningarna.
Det finns i dag mycket information om lärosätena, med både UKÄ:s granskningar när det gäller utomstående aktörer och lärosätenas egna kvalitetsgranskningar. Det jag skulle vilja se är att man på ett bättre sätt samlar det och gör det mer informativt och användarvänligt för de blivande studenterna. Det skulle möjliggöra en breddning av rekryteringen och möjliggöra för fler studenter att göra mer välinformerade val, vilket är en väldigt viktig fråga.
Det är också viktigt utifrån ett arbetsmarknadsperspektiv att veta vad det är man kan förvänta sig av utbildningen och hur den stora investering man gör med egen tid och egna resurser kommer att löna sig senare i livet. Det som UKÄ självt pekar på är att man skulle vilja se ett särskilt uppdrag. Om det ska ligga på UKÄ eller UHR är en fråga som man kan diskutera senare.
Det viktigaste är att samla den information som finns och eventuellt se över om det är några särskilda frågor som man bör ställa till nuvarande och blivande studenter för att ge ett mer samlat grepp för dem som tänker läsa. Det gäller att få utbildning att bli en tydligare investering. Man ska kunna jämföra mot andra utbildningar men också mot till exempel arbete. Vi har i dag i Sverige en utbildningspremie som är oerhört låg. Det lönar sig inte att utbilda sig i Sverige.
Vi är bland de sämsta länderna i OECD. Vi måste stärka det på olika sätt, och det är i dag studenternas efterfrågan som styr den högre utbildningen. Då måste vi ge dem bättre förutsättningar att göra mer välinformerade val som bygger deras framtid.
Fredrik Christensson (C):
Jag vill tacka ministern för att han utvecklar svaret. Jag har full förståelse för Migrationsverkets situation förra hösten. Men statsrådet försöker att lägga på oss åsikter. Vi i Centerpartiet är ett ansvarstagande parti, och vi var med i den migrationsöverenskommelse som slöts med regeringen. Samtidigt har vi presenterat en lång rad förslag för att förenkla och förbättra situationen för de människor som kommer till Sverige.
På det sättet skulle man också minska Migrationsverkets arbetsbörda. Den här debatten handlar om internationella sökande som lärosätena antar och vill ha som studenter. Det är människor som har en drivkraft att söka sig till Sverige för att få utbildning och de erfarenheter som det medför. Problematiken som det här har inneburit är att man tappar ett års studietid.
Man har ställt in sig på att komma till Sverige och studera, men på grund av långa handläggningstider får man inte den möjligheten. Jag har talat med lärosäten och andra som vittnar om att det sker ett dubbelarbete mellan Migrationsverket och lärosätet. Lärosätena granskar i dag studenternas engelskkunskaper och andra kunskaper för att få rätt studenter till utbildningarna.
Samtidigt gör Migrationsverket särskilda granskningar av studenterna, och då kollar man bland annat engelskkunskaper som lärosätena själva redan har kollat upp. Lärosätena använder sig av internationellt erkända metoder, till exempel TOEFL eller andra. Min och Centerns åsikt är att sådant måste försvinna.
Regelverk och dubbelarbete måste minimeras i så stor utsträckning som möjligt. Där hoppas jag att ministern är tydlig i sin kommunikation med Migrationsverket, som regeringen har ansvar för. Man måste prioritera den här gruppen och se till att få bort de regelhinder som i dag finns.
De drabbar studenterna, men de drabbar också lärosätena. Just nu håller studenterna på att söka. Deadline för de internationella studenterna är i januari.
Det är oerhört viktigt att man inte under ytterligare ett år hamnar i situationen där människor som söker sig till Sverige inte får möjlighet att studera. Då kommer det svenska anseendet att minska och vi riskerar att tappa ännu mer konkurrenskraft. Det behövs fler studenter som söker sig till Sverige för att man ska kunna förstärka kvaliteten på den högre utbildningen.
Jag skulle vilja veta om regeringen är beredd att se över regelverk för att minska regelkrångel, byråkrati och dubbelarbete. Jag undrar också om ministern är beredd att se över situationen när det gäller förlängning av uppehållstillstånd. Det tar tid och kraft hos Migrationsverket med ärenden som skulle kunna hanteras annorlunda.
I nuvarande situation får man uppehållstillstånd för ett år i taget, men till exempel doktorander får sin finansiering via lärosätet. Då borde en framkomlig väg vara att man får uppehållstillstånd för hela tiden som man ska vara i Sverige. Om man inte sköter sig skulle lärosätena ha skyldighet att återkoppla till Migrationsverket.
Det skulle inverka på dessa människors situation och det skulle minska Migrationsverkets arbete. Är ministern beredd att se över regelverken?
Fredrik Christensson (C):
Jag delar uppfattningen att det är positivt att internationella studenter i högre utsträckning söker sig till Sverige. Men en sådan situation som uppstod under hösten, när enskilda studenter drabbades, riskerar att försämra Sveriges anseende. Det är glädjande att ministern kommer att vara tydlig gentemot Migrationsverket vad gäller att se över regelverket.
Jag hoppas att regeringen gör det skyndsamt så att detta inte drabbar de studenter som söker nästa år. Annars får Sverige särskilda problem med de internationella studenterna. Jag blir dock lite fundersam över att statsrådet inte besvarade frågan om förlängningsärenden, som jag också tog upp.
Vi har en situation med människor som redan befinner sig i Sverige, men på grund av regelverket för handläggningstider och förlängningsärenden får de ibland inte stanna. Även detta skapar en ökad administration för Migrationsverket som varje år återkommande måste kolla upp studenter och forskare.
I stället kunde man vända på det och överföra ansvaret till lärosätena att återkoppla till Migrationsverket ifall något inte stämmer. Så som det fungerar i dag riskerar dessa personer att hamna i kläm.
Forskare kan inte åka på internationella konferenser, och masterstudenter som blivit antagna på en tvåårig utbildning får besked efter ett år att de inte får fortsätta på grund av hur regelverket tolkas om bland annat finansiering. Sverige är ganska unikt i hur man ser på detta jämfört med andra länder.
Vi måste verkligen se över det här för att ha en konkurrenskraftig högre utbildning och ett system för detta så att människor kan söka sig hit och kan förvänta sig att få besked huruvida de får studera i Sverige.
Fredrik Christensson (C):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Anna Johansson. I morse hölls ett seminarium i riksdagen om en bro över Gullmarn där företrädare från Lysekils kommun och näringsliv var med. Detta är ett projekt som statsrådet väl känner till efter sitt besök i Lysekil tidigare i år. Det handlar om att ersätta Sveriges näst mest trafikerade färjelinje med en bro i stället och en fast förbindelse.
Det skulle korta restider, stärka och utveckla arbetsmarknadsregionen och också möjliggöra för företag att kunna klara den kompetensförsörjning som krävs. Ett exempel i Lysekil just nu är en stor expansion för Preem där de planerar att anställa många människor. Då behövs det en större arbetsmarknadsregion.
Tidigare infrastrukturministern Åsa Torstensson från Centerpartiet lyckades få med två vad man kallade för omöjliga broprojekt i den nationella åtgärdsplanen genom att tillämpa ett kreativt tankesätt och avgiftsfinansiering. Min fråga till statsrådet är därför: Kan vi förvänta oss att detta broprojekt kommer med i den nationella åtgärdsplanen?
Fredrik Christensson (C):
Som ministern mycket väl är medveten om handlar projektet i Lysekil inte om ytterligare pengar eller nya medel. Det handlar om att få använda de medel som i dag används för drift och underhåll av färjorna och kunna skjuta över dem till att finansiera ett broprojekt. I Sverige har vi ett regelverk som säger att man endast får använda 20-25 års driftsmedel medan man till exempel i vårt grannland Norge har den dubbla tiden. Det är klart att det möjliggör helt nya projekt.
Min följdfråga är: Är regeringen beredd att ändra i regleringsbrevet till Trafikverket i den här frågan?
Fredrik Christensson (C):
Jag vill ställa min fråga till högskoleminister Helene Hellmark Knutsson. I går öppnade anmälan till sommarkurser i Sverige. Trots stor efterfrågan är 2017 inget undantag. Antalet sommarkurser fortsätter att minska i Sverige. Bara under den rödgröna regeringens tid har antalet sommarkurser minskat med ungefär 17 procent, från omkring 400 till omkring 330. Det är det antal sommarkurser som erbjuds i år. Det är olyckligt, framför allt därför att det skapar undanträngningseffekter på arbetsmarknaden.
Men det förlänger också studenters utbildningstid. I valrörelsen 2014 lovade det blivande regeringspartiet Socialdemokraterna att man skulle starta stort på just sommarkurser. Men nu när man har kommit i regeringsställning lyser uppfyllandet av löftena med sin frånvaro. I den senaste budgeten nämner man inte ens sommarkurser med ett ord. Min fråga till statsrådet är därför: Tycker inte ministern att sommarkurser är viktiga längre, och varför ser vi inga reformer på området?
Fredrik Christensson (C):
Min fråga gällde inte vad den förra regeringen inte gjorde utan vad den här regeringen ämnar göra. Det är välkommet med en utredning när det gäller resursfördelningssystemet, men det hjälper inte dem som vill läsa sommarkurser nu eller dem som vill läsa sin utbildning snabbare. I valrörelsen 2014 var Socialdemokraterna väldigt tydliga med att man ville möjliggöra fler sommarkurser. Men trots att man nu har styrt i regeringsställning under två och ett halvt år fortsätter antalet sommarkurser att minska.
Kan vi förvänta oss att regeringen gör någonting innan utredningen om resursfördelningssystemet kommer, eller får studenterna vänta till dess?
Fredrik Christensson (C):
Jag vill ställa min fråga till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Det går ju väldigt bra för Sverige nu, och trots den senaste statistiken, som visar att arbetslösheten ökar, har ungdomsarbetslösheten faktiskt minskat. För något år sedan sa arbetsmarknadsministern något i stil med att regeringen nu har löst ungdomsarbetslösheten. Men det förbättrade arbetsmarknadsläget för ungdomar kommer inte alla till del. Vi ser en ökad klyvning mellan de ungdomar som står nära arbetsmarknaden och har goda förutsättningar att få jobb och de som står en bit längre ifrån.
I den statistik som kom i går ser vi bland annat att den öppna arbetslösheten bland unga som har varit arbetslösa i mer än 120 dagar har ökat sedan föregående år. Min fråga till statsrådet är därför: Anser statsrådet fortfarande att problemet med ungdomsarbetslösheten är löst? Vad planerar regeringen att vidta för åtgärder för att de ungdomar som står allra längst från arbetsmarknaden ska få en chans till ett första jobb?
Fredrik Christensson (C):
Tack, ministern, för svaret, även om jag inte blir så mycket klokare av det. En fråga som jag ställde var: Kommer regeringen att genomföra några reformer för de ungdomar som står ännu längre från arbetsmarknaden för att komma till rätta med klyvningen mellan dem som står nära arbetsmarknaden och har goda förutsättningar och de ungdomar som i dag står längre ifrån arbetsmarknaden och har mycket svårare att få sitt första jobb? Vad kommer regeringen att presentera för nödvändiga reformer?
De reformer som har genomförts - 90-dagarsgarantin, traineejobb och så vidare - har inte gett den effekten på arbetslösheten.
Fredrik Christensson (C):
Jag instämmer i det statsrådet tar upp om den osunda konkurrensen. Även vi i Centerpartiet är måna om att komma åt det reella problemet. Det som jag oroas av i den här lagstiftningen är att den skjuter vid sidan om och inte möter det som är det faktiska problemet med den osunda konkurrensen, som flertalet av oss har fått ta del av i olika mediers rapportering.
Med det sagt ska man lyfta fram att de flesta företag i branschen är seriösa och vill ha ordning och reda. Det jag ser som ett stort problem med lagstiftningen och dess utformning är att man flyttar riskerna. De små företagen längre ned i entreprenörskedjan riskerar att få likviditetsproblem eftersom huvudentreprenören kommer att hålla inne sina betalningar under mycket längre tid.
Även om man som företagare vidtar rimliga kontrollåtgärder har man inte det skydd som man kan förvänta sig. Det viktigaste är ju att man vidtar kontrollåtgärder och att det finns olika sätt att komma åt dem som är det reella problemet.
Jag vill egentligen bara höra om Ylva Johansson inte ser några som helst risker att de små företagen drabbas genom att det blir längre betalperioder för dem, vilket skulle skapa likviditetsproblem för dessa företag.
Fredrik Christensson (C):
Jag delar uppfattningen att det är viktigt att komma åt den osunda konkurrensen. Det tål att påpekas återigen. Men jag uppfattar att statsrådet Ylva Johansson inte ser några risker med att det i och med det som införs blir en längre betalperiod, vilket går emot vad flera remissinstanser har påpekat som risken med den nya lagstiftningen.
Ett annat problem är att nya företag i branschen får allt svårare att etablera sig eftersom det blir tydligare att man kommer att behålla de underentreprenörer man känner, vilket skapar större insteg för små och nya företag i byggsektorn.
Om man kommer som ny och företag genomför rimliga kontrollåtgärder är risken i slutändan ändå överhängande för större företag, vilket gör att de nya företagen får det allt svårare. Ser inte Ylva Johansson några som helst utmaningar med att nya, seriösa och även ofta specialiserade företag får svårare att komma in i bygg- och anläggningsbranschen?
Fredrik Christensson (C):
Jag tackar så mycket för frågan. Jag delar uppfattningen att det gäller att ha en snabb handläggningsprocess. Där finns det ingen skillnad. Framför allt under de senaste åren har det tagit alldeles för lång tid för människor att få reda på om de ska få stanna i Sverige eller inte. Det behöver verkligen satsas resurser på att skapa förutsättningar för en snabbare handläggningstid.
Men det vi också kan se utifrån den situation som har rått de senaste åren är ett antal brister i asylmottagandet. Vi har haft ett system som i någon mån har varit passiviserande för människor. Man har fått sitta och vänta på sin handläggning och beskedet om huruvida man får stanna eller inte. Jag uppfattar det som att det vore bra om människor under den tiden fick bra förutsättningar att lära sig språket och få kunskaper om det svenska samhället.
Det skulle underlätta integrationen i det senare skedet, och man slipper vara passiviserad under en längre tid i avvaktan på beslut. Om människorna inte skulle få stanna får de dock med sig kunskaper som kan vara nyttiga och skapa förutsättningar i andra fall.
Under migrationssituationen under 2015 och framåt har civilsamhället tagit ett stort ansvar för att möjliggöra bland annat språkundervisning men också samhällsorienterande utbildningar.
Fredrik Christensson (C):
Jag kan börja med att lyfta fram vår reservation, där det tydligt framgår att vi ställer motkrav när det handlar om utbildningarna under asylprocessen: Det ska finnas möjlighet att dra in dagersättningen för de personer som inte medverkar eller inte genomför utbildningen. Men jag tror att det här är viktigt för hela integrationen. Vi ser tyvärr i dag att det tar alldeles för lång tid.
Det fördes en statistikdiskussion tidigare. Vi räknar hur lång tid det tar att få arbete från det att man fått uppehållstillstånd. Tyvärr har det gått alldeles för lång tid i avvaktan för många människor. Det finns möjlighet att skapa bättre förutsättningar för människor att få kunskap om samhället och bättre språkmöjligheter. Vi har lyft fram det här med att ha praktikplatser och så vidare även under asyltiden.
Det är något som även Mottagandeutredningen och Arbetsförmedlingen kollar på just nu. Om man skulle hamna i situationen att man får ett arbete under den tiden ska man ha möjlighet att göra ett spårbyte för att kunna stanna. Då är man med och bidrar i samhället. Jag tror att det är viktigt att ha detta tidigt. Jag tycker att vi kan dra lärdomar av det som har skett. Människor ska inte passiviseras när de kommer hit.
Självklart ska vi ha en snabb och rättssäker process för att ge människor besked om huruvida de får stanna eller inte. Men under den tid de avvaktar besked tror jag att det är viktigt, både för individerna och för samhället, att ge möjlighet till både språkundervisning och samhällsorientering.
Fredrik Christensson (C):
Jag svarar gärna de undersköterskorna med beskedet att de kommer att få mer pengar i plånboken och därmed få incitament att arbeta mer samt att fler människor kommer att vilja bli undersköterskor, sjuksköterskor och så vidare och ta steget från utanförskap till arbete. Nu handlar det om arbetsmarknaden, men vi kan konstatera att vi under Alliansens tid lyckades sänka skatterna samtidigt som det blev mer pengar till välfärden.
Det finns en rad andra områden där vi kan se behov av att höja skatter, till exempel miljön, men det gäller inte just arbete. Det måste löna sig att arbeta i Sverige. Tyvärr höjer regeringen skatter, vilket gör att det blir mindre lönsamt för människor att arbeta. Vi ser att det som behövs är det precis motsatta. Annelie Karlsson lyfter fram olika reformer. Ett antal av reformerna är väldigt bra. Andra är behjärtansvärda.
Men det är inte fråga om några strukturella reformer som gör reell skillnad på arbetsmarknaden. Vi har ett gigantiskt problem med matchningen. Vi har ett stort problem med att vi har alldeles för få jobb med lägre utbildningskrav. Vi har en struktur med väldigt höga ingångslöner som gör att företag inte vågar anställa de människor som står allra längst ifrån arbetsmarknaden. Det är där vi behöver reformer.
Men där har Socialdemokraterna tyvärr inte presenterat ett enda förslag som skulle göra reell skillnad på svensk arbetsmarknad.
Fredrik Christensson (C):
Det här visar ganska tydligt skillnaden i ekonomisk politik mellan Centerpartiet och Socialdemokraterna. I Socialdemokraternas Sverige vill man höja skatterna och därmed också få färre att arbeta så att färre ska betala mer för att få mer pengar till välfärden. Vi har en annan syn. Vi vill att fler människor ska arbeta. Om fler människor är med och bidrar behöver inte skattebördan vara lika stor för alla människor.
Därför behövs det lägre skatter för människor med låg inkomst och medelinkomst så att fler tar steget och arbetar. Det är därför det behövs en jobbstimulans i försörjningsstödet så att fler tar chansen att arbeta. Det är på det sättet vi får fler människor som betalar skatt. Om vi får fler människor som betalar skatt får vi också mer resurser till välfärden att satsa på att till exempel korta de vårdköer som har växt under Socialdemokraternas tid. Det är viktigt.
Det är därför som vi driver på jobbfrågan när det handlar om integrationen. Det behövs lägre skatter för jobb och företagande. Jag har pekat på jobben. Det är på samma sätt med företagande. Ska vi få fler människor att arbeta och vara med och bidra behövs reformer för att sänka skatterna för företag så att de kan anställa de människor som står längst från arbetsmarknaden. Det är på det sättet vi får mer resurser till välfärden.
Fredrik Christensson (C):
Jag tror att Magnus Manhammar medvetet försökte misstolka mig eller så var jag kanske otydlig. Då ska jag försöka förtydliga mig. Jag tror att det finns skäl att se över om det ska vara samma regleringar i alla företag. Det jag ville peka på var framför allt byråkratin kopplad till arbetsmiljöarbetet men också i flera andra avseenden, som vi har debatterat i kammaren, för de mindre företagen.
Att byråkratisera eller kräva mer av de mindre företagen gör att de får lägga mer tid på det i stället för att utveckla sina verksamheter. Det tror jag är en viktig del att se över.