KBLab/rixvox huggingface dataset:
Boriana Åberg (M):
Jag blir riktigt orolig när ministern förväxlar laglig cabotageverksamhet med olaglig lastbilstrafik, som bedrivs på fel sätt och som både vi och regeringen är väldigt mycket emot. Men regeringen har genom att minska polistätheten gjort så att man kan bedriva olagliga lastbilstransporter i princip riskfritt.
Det finns inga trafikpoliser på vägarna. I sitt svar nämnde ministern införandet av ett eco-bonussystem. Vi tycker att detta är ett steg i rätt riktning, men systemet är långt ifrån fulländat.
Det handlar om 50 miljoner kronor årligen som ska fördelas bland sektorer som bedriver kustsjöfart, närsjöfart och inlandssjöfart. Förutom att det är för lite pengar råder det oklarheter om vilka ansökningar som ska prioriteras och hur pengarna ska fördelas. Medan regeringen ger med ena handen tar man dubbelt så mycket med den andra.
Farledsavgifterna har höjts med 200 miljoner på två år. Sjöfartsverket har aviserat att nya höjningar inte kan uteslutas under åren fram till 2020. Alla remissinstanser har varit negativa till denna höjning, som verkligen motverkar intentionen om överflyttning av gods från landvägar till vattenvägar.
Särskilt hårt slår denna höjning mot inlandssjöfarten. Den är direkt kontraproduktiv för etableringen av pråmtrafiken. Det är inte lätt för ett nytt trafikslag som ska konkurrera med lastbilen att locka kunder med högre priser. De flesta skulle säga att det är omöjligt.
Har ministern några planer på till exempel avgiftsbefrielse eller avgiftssänkning för pråmtrafiken, åtminstone i etableringsfasen? Sedan har vi lotsavgifterna. En fysisk lots som finns ombord på varje pråmfartyg som trafikerar en specifik slinga är inte nödvändigt. Lotsdispenser är oerhört kostsamma att söka.
Pråmtrafiken opererar endast i svenska vattenområden inne i landet där de går i fasta slingor likt järnvägs- eller lastbilstransporter.
På dessa fartyg finns högteknologisk utrustning, och själva pråmfartygen är säkrare och har större manöverförmåga än andra fartyg, framför allt för att de är lägre och har större yta i vattnet. Är det verkligen nödvändigt med lotsplikt? Hamnavgifterna är inte heller anpassade till pråmtrafiken.
Som det ser ut nu kan detta trafikslag, som är nytt på våra vatten, inte få näsan ovanför vattenytan på grund av alla avgifter. Det behövs ett helhetsgrepp för att lösa överföringen av gods från land- till vattenvägar. Mycket kunskap finns i Europa, och de ansvariga myndigheterna borde dra nytta av det.
Andra EU-länder har byggt upp speciella enheter där man jobbar just med överföringen av gods från land till sjövägar.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag måste säga att jag uppskattar ministerns samarbete med sjöfartens aktörer, men ministern måste också lyssna på dessa aktörer. Sedan vill jag säga att jag inte alls uppskattar att ministern hela tiden flyttar frågan till lastbilarna och lastbilstrafiken. Jag tänker på alla som lyssnar på oss nu och som vill börja med pråmfartygstrafik.
De kan få uppfattningen att ministern inte är påläst inom detta område. Jag uppskattar inte heller att ministern gör en sådan historierevidering som han gör när han säger att den borgerliga regeringen i princip misshandlade sjöfarten. Så var det inte. Bland annat tog man initiativet till och nästan sjösatte sjöfartsstrategin.
Ministerns föregångare presenterade bara den färdiga produkten. Låt oss hålla oss till sanningen. Jag vill också säga att inte allt som ministern gör är fel. Det är bra att man gör saker för att underlätta för inlandssjöfarten. Jag hoppas att samma sak ska ske för pråmtrafiken. Men det är ännu bättre om rätt saker görs.
Det här är som att bära ett piano till femte våningen i ett hus utan hiss - det räcker inte att bara komma till rätt våning, utan trappuppgången måste också vara rätt. Vi behöver pråmtrafiken, och pråmtrafiken är ett sätt att optimera transportsystemet och transportflödena inom city- och regionlogistiken och att ge näringslivet ökade möjligheter att skapa hållbara transportsystem.
Transporter, tillväxt och konkurrenskraft hänger ihop, och pråmtrafiken är ett redskap med många vinnare inom alla delar av samhället. Detta borde regeringen arbeta för.
Boriana Åberg (M):
Jag tackar ministern för svaret, men jag måste säga att jag är besviken över ministerns enögda syn på en mycket komplex situation. Ministern gör det lätt för sig genom att hänvisa till SJ:s ledning och frånsäger sig allt ansvar. Det är klart att SJ:s ledning agerar rationellt utifrån sitt eget perspektiv, nämligen att hålla konkurrenterna borta.
Den operativa ledningen och styrelsen har uppdraget att leverera så hög avkastning som möjligt till ägaren, som i detta fall är staten. Frågan måste sålunda avgöras på en annan nivå - den politiska - av regeringen. Det är regeringens uppgift att skapa förutsättningarna för väl fungerande konkurrens.
Eller mer precist: Det är näringsminister Dambergs uppgift som ansvarig för de statliga bolagen. SJ är inte vilket bolag som helst. I drygt 100 år har de haft monopol på marknaden. I Sverige är SJ fortfarande en synonym för järnvägstransporter, trots avregleringen 2010.
De flesta resenärer använder sj.se när de ska boka biljett, eftersom denna försäljningskanal skapades under monopoltiden och är väl inarbetad.
Det är uppenbart att SJ missbrukar sin dominerande ställning genom att vägra MTR Express och Saga Rail tillträde till SJ online och därigenom snedvrider konkurrensen. Den mycket konkreta fråga som jag vill få svar på i dag är varför två bolag, MTR Express och Saga Rail, inte har tillgång till denna säljkanal.
SJ online säljer biljetter för Öresundståget, Blå Tåget, Snälltåget och för de regionala tågen men inte för MTR Express och Saga Rail. Man behöver inte vara konspiratoriskt lagd för att förstå att SJ vill ta bort dessa bolag från marknaden. Vill verkligen regeringen samma sak?
Med facit i hand kan man konstatera att konkurrensen så här långt, precis som förväntat, har varit bra för resenärerna. Sedan MTR Express började trafikera linjen Stockholm-Göteborg har det blivit fler avgångar i veckan, och antalet resenärer har ökat med hela 27 procent.
Konsumenternas positiva intryck av de nya tågoperatörerna märks vidare i Svenskt Kvalitetsindex för 2017. Undersökningen i kategorin persontransport gav följande utfall när det gäller tågoperatörer: MTR Express fick 74,6 och SJ fick 57,8 i index.
Kort tid efter avregleringen fick konsumenterna åtnjuta en prissänkning på 38 procent på sträckan Stockholm-Göteborg.
Konkurrensverket slår dessutom fast i sin rapport Konkurrensen i Sverige att MTR Express inträde sett ur ett resenärsperspektiv har lett till ett mer varierat utbud, bättre service, sänkta biljettpriser och kortare restid. Jag skulle gärna vilja få svar på om SJ ska verka för att uppfylla de transportpolitiska målen.
Och vill regeringen att det ska vara lägre priser på tågbiljetterna så att fler ska ha råd att resa?
Boriana Åberg (M):
Jag vill korrigera mig. När jag talade om sj.se menade jag självklart också appen eller SJ online. Staten äger bolag i ett allmännyttigt syfte, och det är inte bara ägarens rättighet utan också ägarens skyldighet att styra i den riktningen.
Ja, det är en komplicerad process att öppna en monopolmarknad för konkurrens. Och jag medger gärna att det inte gjordes helt rätt när marknaden avreglerades 2010. Men eftersom det är en komplicerad process görs insatserna i flera steg.
Och nu är det dags för näringsministern att ta nästa steg så att SJ öppnar sin onlineförsäljning för alla intresserade som uppfyller kraven, eller så lyfter man bort denna inarbetade försäljningsplattform.
Ministern kan lära sig av avregleringen av apoteksmarknaden, där Apoteket AB inte bara hade monopol utan också ägde infrastrukturen för läkemedelsförsörjningen. Dåvarande regering lyfte ut dessa funktioner från Apoteket AB och skapade på så sätt lika villkor för alla konkurrerande kedjor. Något liknande förväntas nu av näringsministern.
Eftersom näringsministern är dels representant för SJ:s ägare staten, dels representant för regeringen, som har ett övergripande ansvar för att skapa goda förutsättningar för konkurrens på en fungerande marknad, är förväntningarna på näringsministern höga. SJ:s beteende att försvåra för konkurrenterna måste omedelbart stoppas.
Exempel kan med fördel hämtas från andra länder, som Norge och Finland. Nu när Norge avreglerar fjärrtågstrafiken separeras det statliga norska bolaget från sin onlineplattform. Faktum är att norrmännen har använt det svenska misslyckandet med konkurrensneutraliteten som inspiration för hur man inte ska göra.
Vi har i riksdagen beslutat att implementera EU:s fjärde järnvägspaket för att öppna den svenska marknaden för nya aktörer. Men hur ska dessa nya aktörer etablera sig? En grundförutsättning är att de har tillgång till den befintliga säljplattformen sj.se och appen.
Om ministern tycker att vi inte ska ha en öppen tågmarknad är det bättre att ministern erkänner det i stället för att hela tiden hänvisa till SJ. Denna regering har försvårat transporterna med bil genom att höja priserna på bensin och diesel och indexera dessa och har försvårat för flygtransporterna genom att införa flygskatt.
Nu till hösten inför man kilometerskatt på godstransporter. Bara tågresorna verkar hittills ha varit förskonade. Och nu vägrar ministern att medverka till att likvärdiga konkurrensvillkor skapas. Jag undrar om ministern reflekterar över vad som kommer att hända om bolagen MTR Express och Saga Rail väljer att lägga ned och lämna den svenska marknaden.
Tror ministern att det då blir bättre eller sämre för resenärerna? Det enda riktiga är att besluta om en öppen och icke-diskriminerande säljkanal.
Boriana Åberg (M):
Det gläder mig att ministern erkänner att konkurrensen på linjen Stockholm-Göteborg har lyft även SJ. Det stämmer att MTR att varit mycket framgångsrikt, framför allt för att man erbjuder mycket bättre service. När tågen stod stilla i Västsverige för någon vecka sedan blev MTR:s resenärer hämtade med bussar medan SJ:s resenärer stod kvar på plattformen.
Det har kostat mycket för MTR att marknadsföra sig. Men det är ett bolag som har ekonomiska möjligheter medan Saga Rail är ett litet bolag som kör med gamla tåg och vars idé är att erbjuda service, till exempel att man får ta med cykel på tåget, vilket man inte får på SJ:s tåg på samma sträcka.
Det är klart att konkurrens både lyfter utbudet och bidrar till att de transportpolitiska målen uppfylls. Det är fel att ministern hela tiden duckar och flyttar ansvaret någon annanstans.
Som ägare till den helt dominerande aktören på marknaden, SJ, har regeringen och särskilt näringsministern ett tydligt ansvar för att hantera denna fråga och givetvis en unik möjlighet att som ägare gå in och styra i önskvärd riktning för att uppnå de mål ägaren anser viktiga utöver det strikt ekonomiska målet om avkastning.
Om man inte är beredd att utöva sitt ägarinflytande i det avseendet finns det ingen som helst anledning till statligt ägande i företag som till exempel SJ.
Boriana Åberg (M):
Min fråga går till närings- och innovationsminister Mikael Damberg. På landsbygden i Skåne har Telia stängt flera av sina telestationer med motiveringen att gammal teknik kommer att ersättas med ny, vilket i och för sig är rimligt. Problemet är dock att Telia bara stänger stationer som används av Telias konkurrenter medan de som enbart används av Telia får vara kvar.
Jag vill fråga om ministern anser att det är rätt att ett företag som ägs av staten använder osjysta metoder för att konkurrera ut små företag på landsbygden.
Boriana Åberg (M):
Nobelpristagaren Dario Fo skrev pjäsen Vi betalar inte, vi betalar inte! Migrationsverket verkar har samma inställning när det gäller skulderna för mottagandet av ensamkommande som Migrationsverket har till skånska kommuner. Min fråga till migrationsminister Heléne Fritzon är: Tycker statsrådet att skånska kommuner ska agera bank till staten?
Boriana Åberg (M):
Min fråga berör det ämne som Robert Stenkvist och Maria Abrahamsson tog upp, nämligen kursen Det moderna samhället och dess kritiker, där för kursen irrelevant litteratur kvoterades in. Kvotering av litteratur betyder att vem som har skrivit boken blir viktigare än vad som står i den. I svaret till Maria Abrahamsson sa statsrådet att innehållet i kurserna ska bestämmas av institutionen och lärarna.
Uppenbarligen har det inte varit så i detta fall, så min fråga är: Vad tänker statsrådet Hellmark Knutsson göra för att lärarnas akademiska frihet inte ska begränsas och ifrågasättas?
Boriana Åberg (M):
Fem masterstudenter på Karolinska Institutet utvisas från Sverige bara några månader före examen. De har fått avslag på sina ansökningar om förnyat uppehållstillstånd. Detta är människor som har betalat uppemot en halv miljon kronor i studieavgifter - människor som inte har begått några brott eller på något annat sätt varit en belastning för landet.
Att dessa studenter inte får ta sin examen är en tragedi för dem själva men också en stor skam för Sverige. Därför vill jag fråga energi- och samordningsminister Ibrahim Baylan, som svarar på allmänna frågor: Vad tänker regeringen göra?
Boriana Åberg (M):
Svenska språket har fått ett nytt ord: kompetensutvisning. Ordet är nytt, men inte fenomenet. Nästan dagligen kan man läsa om arbetskraftsinvandrare som utvisas på grund av små, omedvetna fel från arbetsgivarens sida.
Den blivande vd:n för bioteknikföretaget Birka i Lund kommer snart att utvisas för att han själv tillfälligt sänkte sin lön när företaget gick dåligt. Vad säger arbetsmarknadsministern om det? Har vi råd att utvisa människor som gör rätt för sig, betalar skatt och skapar mer jobb?
Boriana Åberg (M):
Min fråga går till näringsminister Mikael Damberg. Många arbetsgivare erbjuder sina anställda sjukvårdsförsäkringar för att minska sjukfrånvaron och bidra till bättre hälsa.
Anser ministern att människor som väljer att avlasta den hårt ansatta offentliga sjukvården och lämnar plats till andra genom att teckna en privat sjukvårdsförsäkring ska betala tre gånger för sin sjukvård, först via landstingsskatten, sedan genom försäkringspremien och nu genom en straffskatt? Är detta rimligt och moraliskt försvarbart?
Boriana Åberg (M):
Jag tackar ministern för svaret. Det är beklagligt att regeringen ser hälsa som en lyx som ska beskattas, och höjda skatter ger faktiskt inte bättre vård, tvärtom. Regeringen har höjt skatterna med 40 miljarder kronor, och vårdköerna är längre än någonsin.
Nej, jag tycker inte att det är moraliskt rätt att beskatta dem som väljer att teckna privata sjukvårdsförsäkringar och avlasta den offentliga sjukvården.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag vill börja med att säga att jag delar ministerns uppfattning att företagandet ska ske på rättvisa villkor och att det seriösa företagandet ska skyddas. Torg- och marknadshandeln är ett seriöst företagande, som måste skyddas och som måste få verka på rimliga villkor.
Anledningen till att jag ställde denna interpellation är ett antal möten med företagare i denna bransch som vittnar om att de inte alltid behandlas på ett rättvist sätt. Det var inget fel på intentionerna bakom kassaregisterlagen. I praktiken fungerar den dock inte som det var tänkt.
När lagen infördes fanns det information om att det till ett rimligt pris gick att köpa kassaapparater som fungerade i alla väder. Det visade sig vara osant. Än i dag saknas det sådana apparater som är godkända för utomhusbruk och när luftfuktigheten är över 60 procent.
Garantier och försäkringar fungerar helt enkelt inte när man använder dessa apparater i dåligt väder. Och marknader och torghandel sker, som vi vet, för det mesta utomhus. Vi bor i ett land där det inte är solsken 365 dagar om året.
Varje gång det regnar eller är för kallt på en marknad riskerar de seriösa handlarna att bryta mot lagen. När vi debatterar rättvisa villkor för företagare vill jag lyfta en annan fråga som upplevs som ytterst orättvis av marknads- och torghandlarna, nämligen Skatteverkets anonyma kontroller.
Skatteverket kommer och utför kontroller utan att ge sig till känna. Den kontrollerade handlaren får en eller två månader senare ett brev med ett strafföreläggande utan att ha möjlighet att förklara eller diskutera om eller varför ett fel har inträffat.
Som en av Skatteverkets kontrollanter har förklarat: Vi kan inte presentera oss och säga att vi är kontrollanter, för då kommer ni till slut att känna igen oss! Jag hoppas att ministern inte delar denna människosyn, där företagare behandlas som potentiella brottslingar.
Enligt mig är syftet med kontrollen - och med kontroller över huvud taget - att handlarna inte ska göra fel och framför allt inte upprepa samma fel två gånger. Det borde vara betydligt mer rättvist och hederligt att på plats påpeka vilket fel som har begåtts i stället för att skicka ett brev månaden efter kontrollen.
Ett annat problem är när det är någon anställd som gör fel, till exempel glömmer att fråga om kunden vill ha kvitto. Då är det företagaren, torghandlaren, som ska betala böterna. Oftast är de anställda unga människor, 16-20 år.
Detta förhållningssätt, att böterna ska betalas av ägaren, gör att en viktig rättsprocess åsidosätts. Men det gör också att dessa handlare drar sig för att anställa unga människor, vilket är beklagligt.
Boriana Åberg (M):
Tack så mycket också för detta svar, ministern! Jag vill bara förtydliga att jag inte är emot oannonserade kontroller; jag är emot att man inte ger sig till känna efter att man har upptäckt fel. Av de hundratals kontroller som görs är det bara några enstaka som visar att människor gör fel, så därför är det ingen idé att man alltid presenterar sig och pratar med alla.
Upptäcker man däremot fel ska man gå fram och säga: Du gjorde det och det felet. Här är dina böter. Jag förstår att detta inte faller under ministerns omedelbara ansvarsområde. Jag ville bara påpeka för ministern, som så fint sa i sitt svar att hon är för rättvisa villkor, att det finns detaljer som kan göras ännu mer rättvisa.
Jag hoppas att det går att ordna på något sätt. Jag vill återkomma till min interpellation. Jag ställde där frågan om ministern tänkte verka för att marknads- och torghandeln ska bevaras. Jag upplevde inte att jag fick något svar i vare sig den första eller den andra omgången.
Jag och många andra tycker att torg- och marknadshandel är en viktig del av det svenska kulturarvet. Många platser ute på landsbygden lever upp tack vare att det då och då är marknad. Ett exempel är marknaden i Jokkmokk, som drar många intressenter från hela landet.
Det speglas i tv-reportage, nyheter och så vidare. Det vore väldigt olyckligt om marknaderna i norr, och även i Skåne som jag kommer från och där marknaderna också är väldigt viktiga, försvann. Det finns statistik som visar att det blir färre och färre marknadshandlare, eller knallar som de också ibland kallas.
Särskilt svårt är det för idrottsföreningar att locka knallar till sina evenemang.
Det leder till att dessa föreningar får mindre inkomster, mindre pengar att spendera på ungdomars aktiviteter, vilket i sin tur leder till att utbudet av ungdomsaktiviteter och diverse idrottsgrenar minskar eller hotar att minska.
Jag hoppas därför att ministern på något sätt vill göra en översyn av denna lag, som inte fungerar som intentionerna var.
Boriana Åberg (M):
Jag skulle vilja be ministern att förtydliga sitt svar om förslaget om schablonbeskattning. Detta borde man titta lite närmare på, tycker jag, framför allt därför att det var det ursprungliga förslaget från Skatteverket.
Ministern säger i sitt svar att schablonbeskattning gynnar dem som har höga inkomster och missgynnar dem som har låga. Det går säkert att diskutera.
Det går säkert också att hitta en tillförlitlig metod som gör denna eventuella schablonbeskattning rättvis, till exempel att utgå från antalet meter som en viss handlare hyr, antalet anställda eller antalet firmabilar, så att det inte slår orättvist.
Eftersom branschorganisationen själv ställer sig försiktigt positiv till förslaget borde det inte vara så svårt att inse att det kanske är en bättre lösning i väntan på kassaapparater som fungerar i alla väder. Jag skulle gärna vilja att ministern utvecklade sitt svar om schablonbeskattning.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag tycker att det är upprörande att regeringen planerar att höja kemikalieskatten utan att effekterna av den har utvärderats. På det sättet trotsar regeringen riksdagens tillkännagivande om en utvärdering och även påminnelsen om det tillkännagivandet.
Förra veckan kom en skrivelse från regeringen där det stod att man tycker att det är för tidigt att utvärdera kemikalieskatten. Men hur kan man gå fram med en höjning när man tycker att det är för tidigt att utvärdera och när man inte vet vad resultaten av skatten är? Ändå vill man göra det.
Jag vill påminna om att innan skatten infördes var kritiken massiv från alla instanser - näringslivet förstås, men även Skatteverket och tullen. Det gick nog inte att hitta någon som var positiv till den här skatten.
I den utvärdering som har gjorts av Handelns Utredningsinstitut sägs att skatten varken uppfyller sitt syfte eller har någon positiv effekt över huvud taget. Tvärtom har den många negativa effekter. Jag ska berätta om dem i mitt nästa anförande.
Ministern säger i sitt svar att syftet med skatten var att minska de farliga ämnena i våra hem och arbetsplatser. Det är ett vällovligt syfte. Tyvärr finns det inga som helst belägg för att så är fallet.
Faktum är att det inte finns några som helst belägg för att flamskyddsmedel som finns i våra elektronikprodukter eller vitvaror kan spridas i hemmiljön bara för att de finns där. Om det är miljöeffekten som eftersträvas blev resultatet exakt det motsatta.
Människor köper sina elektronikvaror och vitvaror via nätet i stället. Man köper utländska produkter som inte alltid motsvarar de svenska säkerhetsklassningarna. Det blir betydligt fler transporter, eftersom tillverkarna har sina lager i utlandet.
Dessutom skadar det självklart den svenska handeln. Jag vill säga att det här är symbolpolitik av det värsta slaget. Det här är en straffskatt på den svenska handeln.
Om vi ska gå tillbaka till att tala om miljönyttan är den här skatten också emot idén om cirkulär ekonomi som regeringen säger sig vilja eftersträva. Den går också emot FN:s mål för hållbar konsumtion och produktion.
Skatten gör att återförsäljare av begagnade produkter får betala skatten en gång till - varorna beskattas alltså två gånger. Det gör dem mindre attraktiva för försäljning, och i stället hamnar de på soptippen.
Fullt användbara, moderna datorer och annat hamnar där i stället för att gå till någon som är behövande och inte har råd att köpa något nytt. Det är inte miljövänligt.