Jonas Eriksson (MP):
I den här debatten diskuterar vi näringspolitiska frågor. I mina förberedelser ställde jag frågan till mig själv: Vad menar vi egentligen med näringspolitik och näringsliv? Jag kom fram till följande. För mig är näringsliv en mängd olika verksamheter inom ett visst geografiskt område som skapar värden.
Näringspolitik blir då den politik som på olika sätt påverkar förutsättningarna att skapa just dessa värden. I det här betänkandet behandlar vi motioner inom tre områden: företagsfrämjande insatser, turism och särskilda näringsgrenar.
Många gånger i den näringslivspolitiska debatten glömmer vi bort att tala om andra värden än de rent ekonomiska, värden av konkurrens och skattenivåer. Det är lätt att tappa bort människan, den kontext vari näringsliv uppstår och verkar och de gemensamma värden som vi vill att näringslivet ska ge oss. Näringslivsfrågor berör inte bara företag och företagare.
Det handlar lika mycket om den enskilda människans möjligheter att tillgodose sina behov och få en fungerande vardag. Det handlar om vars och ens möjlighet att försörja sig. Det borde kanske också handla mer om glädje, livskvalitet och människors möjligheter att utvecklas och vara delaktiga i att bygga ett gott och långsiktigt hållbart samhälle.
För Miljöpartiet är ett rikt och mångfacetterat kulturliv en av nycklarna till glädje och livskvalitet. Många utvecklar sina förmågor. Att skapa och att få uttrycka sig fritt liksom att ta del av andras kulturutövande bygger positiva värden.
Samtidigt som sysselsättningen inom många traditionella basnäringar i Sverige har minskat har turismen bidragit med drygt 31 000 nya arbeten sedan 2000. Under 2010 bidrog turismen till drygt 160 000 arbetstillfällen.
De så kallade kreativa näringarna, eller kulturnäringen som Tillväxtanalys hellre vill benämna sektorn, är kultur och ekoturism, sektorer som Miljöpartiet gärna ser utvecklas i vårt land. Även om många kulturskapare redan arbetar med egna kreativa småföretag är det många som vill men av olika anledningar inte tar steget att bli företagare.
För att till fullo utnyttja potentialen i den kreativa näringen behövs både generella förbättringar för småföretagande liksom specifikt småföretagarstöd för kulturarbetare och kreativa småföretagare.
Två generella åtgärder som vi i Miljöpartiet vill genomföra för att stimulera nyföretagande och lätta på bördan för de små företagen är att permanent sänka arbetsgivaravgiften och ta bort sjuklöneansvaret för de allra minsta företagen. Arbetet med regelförenklingar måste givetvis både fortgå och intensifieras.
Vi ser också formerna och förutsättningarna för att arbeta genom så kallad egenanställning som intressanta att studera och vidareutveckla. Det specifika stödet för kulturarbetare och småföretagare inom kulturnäringen skulle exempelvis kunna utvecklas genom samarbeten mellan regionala kulturcentrum och Almi.
I en av de motioner som behandlas i betänkandet föreslår vi att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag på hur Sverige, utifrån det som jag nyss talat om, kan stärkas just som kulturturismland. I Miljöpartiets alternativ till regeringens budget avsätts också resurser för att sänka arbetsgivaravgiften, slopa sjuklöneansvaret och för att stärka turistnäringens utvecklingsförutsättningar.
Fru talman! Jag skulle också vilja beröra ett område inom näringslivet som inte getts den uppmärksamhet eller de förutsättningar att utvecklas som jag menar är behövliga. Inom detta område av värdeskapande verksamheter ligger Sverige långt efter många andra länder i Europa. Det jag syftar på är socialt företagande.
Sociala företag verkar på samma marknad som vanliga företag men har en annan agenda än vanliga vinstdrivande företag. Det sociala företagandets fokus ligger på att integrera människor som av någon anledning står utanför arbetsmarknaden. De sociala företagen täcker ofta ett behov på marknaden som varken det offentliga eller marknaden själv kan tillgodose.
I ett socialt företag ges man möjlighet att arbeta till hundra procent av sin förmåga. Allteftersom förmågan växer tar man mer ansvar för sina arbetsuppgifter och för företaget tillsammans med sina arbetskamrater. Empowerment, gemenskap och kvalitet är de drivande krafterna. Fru talman!
I dag går drygt 700 000 personer arbetslösa, sjukskrivna eller på så kallad aktivitets- eller sjukersättning. Jag är övertygad om att den siffran skulle kunna vara mycket lägre och mångt många fler människor skulle kunna försörja sig själva, må bra och känna livsglädje om det fanns fler sociala företag i Sverige. Antalet sociala företag har dock inte förändrats nämnvärt de senaste åren.
I dag liksom några år tillbaka finns ungefär 150 sociala företag med 4 000 anställda. Med rätt statligt stöd skulle det kunna vara många fler, både företag och anställda. Miljöpartiet har återkommande lagt fram förslag i riksdagen om hur vi vill stödja utvecklingen av den sociala ekonomin och sociala företag. I det betänkande vi nu debatterar finns en av våra motioner om just detta.
Trots att näringsutskottet uttryckt samsyn om värdet av socialt företagande och regeringen utformat en särskild handlingsplan för arbetsintegrerande sociala företag händer det alldeles för lite i verkligheten utanför riksdagens och Regeringskansliets väggar.
Det är på tiden att regeringen tar vara på de förslag som olika myndigheter lämnat till Rosenbad och de uppslag som finns i bland annat Miljöpartiets motion om social ekonomi och socialt företagande. Det är på tiden att gå från ord till handling. Fru talman! Miljöpartiets näringspolitik berör förstås fler områden än de som jag har valt att fokusera på i dag.
De näringspolitiska frågorna hänger samman med många andra politikområden. Mer om detta återfinns i vår budgetmotion och i de hänvisningar som finns i utskottets betänkande.