Anders Borg (M):
Låt mig börja med att tacka Tommy Waidelich, Carl B Hamilton och andra för vänliga kommentarer om de skriverier som har varit i dag. Jag tror att det är viktigt att vi i ett sådant läge känner igen oss i bilden att det är en svensk bred laguppställning som klarar sig i den utländska konkurrensen. Vi har en unik uppbackning för en ansvarsfull ekonomisk politik i Sveriges riksdag. Det finns en regering som helhjärtat stöder denna målsättning.
Vi har en budgetlag och ett finansdepartement som ger finanspolitiken en stram inramning och ett starkt stöd i Sverige. Det är naturligtvis glädjande i en period där övriga Europa har mycket stora bekymmer. Men låt oss komma ihåg att det i grund och botten handlar om ett brett lagarbete som går långt vidare utanför riksdagen men som också har ett brett stöd i riksdagen. Krisen i Europa rullar på.
Det är alldeles uppenbart att försöken att bygga brandväggar inte har varit framgångsrika. Det finns en fundamental oro kring den långsiktiga uthålligheten i länder som Grekland och Portugal, men också i stora länder som Italien och Spanien. Det lägger ett riskmoment över hela den europeiska ekonomin. Det är alldeles uppenbart vad som behöver göras. Man behöver sanera sina offentliga finanser. Man måste få ned sin skuldsättning.
Man måste anpassa sina skatter och utgifter så att man har en balans som fungerar också långsiktigt. Man måste också stärka tillväxten. Man kan inte spara sig ur en kris. Man måste minska regelbördan, förstärka konkurrensen, få arbetsmarknaden mer flexibel precis på det sätt som Sverige under 20 år har arbetat sig ur ett lika besvärligt ekonomiskt läge, sanera offentliga finanser och stärka tillväxtkrafterna.
Det måste göras för att detta långsiktigt ska hålla. Det vore naivt att tro att Sverige som liten, öppen och sårbar ekonomi inte skulle påverkas av oron i omvärlden. Tillväxten bromsar nu in, precis som vi väntat oss. Vi får räkna med en tillväxt under nästa år på någonstans mellan 1⁄2 och 1 1⁄2 procent när vi tittar på de breda bedömningarna. Därefter stiger den.
De bedömningar som nu presenteras för 2013 ligger väl ungefär på 1 1⁄2-3 procent. Vi ser lite gröna skott i USA och lite fortsatt styrka i Asien som kan ge stöd för en sådan utveckling, men det grundläggande är att svensk ekonomi bromsar upp under nästa år. I det läget är det naturligtvis så att vi ska ha en beredskap och handlingsutrymme att agera om det krävs.
Hamnar vi i en situation där tillväxten kraftigt faller, sysselsättningen börjar minska och arbetslösheten kraftigt öka får vi naturligtvis vidta stimulansåtgärder. Jag kan bara välkomna Tommy Waidelichs besked att det finns från oppositionens sida ett intresse av att ge stöd för en sådan process. Det är alldeles uppenbart att ett litet land i ett utsatt läge måste agera så att vi undviker onödiga konflikter.
Den budget vi har lagt på riksdagens bord och som ska klubbas i kammaren så småningom svarar väl upp mot de frågor som ekonomin ställer. Vi har vidtagit åtgärder som gör att vi har kvar handlingsutrymme, att vi har säkerhetsmarginaler, att vi uppfattas som trygga. Vi har också på kort sikt gett tillfälliga stimulanser, mycket kraftiga infrastrukturinvesteringar och arbetsmarknadspolitisk utbyggnad. Vi sänker tjänstemomsen.
Vi säkrar att det får genomslag genom att ge särskilda uppdrag till Skatteverket, Konjunkturinstitutet och Konkurrensverket. Låt oss även en dag som denna, med en kris i Europa, lägga märke till vad som utmärker den svenska modellen. Den svenska modellen, med en utbyggd välfärdsstat, en flexibel arbetsmarknad och ett starkt näringsliv, står sig väl. Vi har i dag, enligt de siffror vi fick från AKU, en sysselsättningsökning på 150 000 personer sedan 2006.
Tittar vi på Eurostats senaste pressmeddelande ser vi att Sverige har den kanske högsta sysselsättningsökningen av alla jämförbara länder just nu. Tittar vi på EU-kommissionens höstprognos kan vi notera att deltagandet på arbetsmarknaden i Sverige är högre än i något annat EU-land. Talar vi om långtidsarbetslöshet framgår det av EU-kommissionens rapport att Sverige har den lägsta andelen långtidsarbetslösa i arbetslösheten av alla EU-länder med undantag för Cypern.
Den genomsnittliga långtidsarbetslösheten i Europa är tre gånger så hög som i Sverige. Sverige har lyckats väl där andra länder har stora bekymmer. Låt oss konstatera att tillväxten i vår ekonomi de senaste fem åren har varit högre än i EU, högre än i euroområdet, högre än i OECD.
Det är faktiskt så att under 2011 är det bara Tyskland och Frankrike som ger större bidrag till den samlade tillväxten i Europa än Sverige - bara Tyskland och Frankrike. Därefter ger Sverige det största tillväxtbidraget, enligt EU-kommissionens bedömning för 2011.
Den svenska modellen har alltså stått stark: starka offentliga finanser, en flexibel arbetsmarknad förstärkt med en tydlig arbetslinje, ett näringsliv som bygger på kunniga medarbetare och kunskapsorientering, ett samhälle som håller ihop i goda som i tuffa tider. Vi har klarat den här krisen bättre än de flesta och vi kommer att klara den kris som vi nu ser bättre än de flesta andra länder. Fru talman!
Framtidsutmaningarna för Sverige är samtidigt betydande. Vi har fortfarande bekymmer med integration, ungdomsarbetslöshet. Även om andra länder har ännu högre långtidsarbetslöshet är det ett gissel som vi måste agera mot. Här har naturligtvis parterna huvudansvaret. Vi ska inte ha statlig inblandning i lönebildningen. Det har vi provat. Det har inte fungerat. Vi ska ha parter som tar ansvar.
Där har vi gjort viktiga gemensamma markeringar från Sveriges sida när det gäller EU-arbetet, men vi tror också att det finns en möjlighet för parterna att med öppningar som vi kanske inte tidigare har sett söka sig framåt för att förbättra arbetsmarknadens flexibilitet. Det ska naturligtvis regeringen, gärna med brett stöd i riksdagen, bidra till.
Kan vi göra den svenska arbetsmarknaden mer flexibel på basis av de kollektivavtal och den modell vi bygger på i Sverige bör det naturligtvis stödjas. Jag tror att vi därvidlag har en intressant period framför oss de kommande åren där vi kan komma att få se väsentliga förstärkningar på vägen mot full sysselsättning. Det här är ju en dag, fru talman, när alternativen i riksdagen ska ställas mot varandra.
Vi har haft en budgetdebatt där det var regeringens budgetproposition som stod i fokus, och i dag har vi en debatt där de olika alternativen ska prövas. Jag kommer naturligtvis att ge stöd för utskottets huvudyrkande, att stötta budgetpropositionen och avvisa de alternativ som Socialdemokraterna och oppositionen presenterar. Jag vill ändå ge några argument för varför det är på det sättet. Enligt min uppfattning presenterar inte Socialdemokraterna en ansvarsfull ekonomisk politik. Jag ska ge tre skäl för det.
Först och främst är det socialdemokratiska budgetalternativet underfinansierat med i storleksordningen mellan 5 och 10 miljarder. När vi gör noggranna beräkningar visar det sig att lastbilsskatten blir ett bortfall från Eurovinjetten på 900 miljoner och administrationskostnader på 1 miljard, det vill säga 2 miljarder mindre effekt än vad som uppges.
När man tar bort aktivitetsförbudet, som man kallar det, bland ungdomsåtgärderna har det en kostnad på ca 1 1⁄2 miljard som man inte tar upp. När man höjer a-kassetaket visar det sig att man i beräkningarna underskattar kostnaden med strax under 1 miljard. Och så här kan man fortsätta. Det är alldeles uppenbart att grunden för en budgetpolitik måste vara att även de statiska beräkningarna är korrekta. Då får man alltid i opposition ta hänsyn till att man inte har alla resurser att göra bedömningarna, men att man sedan får korrigera det. Här brister det.
För det andra är Socialdemokraternas skattehöjningar ett stort hot mot jobben, framför allt för unga människor. Vi talar om en skattebelastning på 24 miljarder som går mot ungdomsjobben. Det är arbetsgivaravgifter för unga, det är tjänstemomsen och det är RUT. Låt oss ta detta så att man gör det tydligt och enkelt: Tänk er ett företag i restaurangbranschen med 20 anställda varav 10 är ungdomar som jobbar.
Detta företag tappar 350 000 kronor på ett år i höjda ungdomsarbetsgivaravgifter. De tappar 2,7 miljoner på höjd moms för restaurangbranschen om det socialdemokratiska alternativet skulle gå igenom. Det är alltså en belastning på nästan 3 miljoner kronor. Det är osannolikt att en sådan skattechock mot ett tjänsteföretag skulle kunna genomföras utan att det skulle bidra till stigande kostnader. 3 miljoner kronor är ett betydande belopp.
Men det som kanske är mest intressant med den socialdemokratiska politiken är inte det som står på budgetraderna. Det är i stället de löften som socialdemokratiska företrädare ger brett och omfattande. Tommy Waidelich har till exempel lovat en kraftfull utbyggnad av tunnelbanan i Stockholmsområdet. Våra bedömningar säger att kostnaden är någonstans runt 2-3 miljarder per kilometer. Någonstans mellan 30-50 miljarder är då kostnaden för de sträckor som nämns i sammanhanget.
Till det ska läggas en höghastighetsbana som vid full utbyggnad handlar om någonstans runt 120-150 miljarder kronor. Håkan Juholt ger samtidigt ibland - i andra meningar kan man möjligtvis få ett annat intryck - intryck av att pensionärsskatten ska sänkas med uppemot 17 miljarder. Det här är alltså utgiftssatsningar vid sidan av budgettabellerna på någonstans mellan 100 och 200 miljarder kronor.
Det är farligt att ge intrycket av att det finns så mycket pengar i ett läge där marginalerna är pressade. Det är inte en ansvarsfull ekonomisk politik. Här är kontrasterna tydliga. Vi har en regering som tar ansvar. Vi har ett socialdemokratiskt parti som lovar brett utan täckning i sin egen budgetmotion. Vi har en regering som prioriterar full sysselsättning och jobb. Vi har en socialdemokrati som höjer skatten för unga.
Vi har en regering som gör att Sverige som kanske det enda landet i Europa kan prioritera välfärdssatsningar för utsatta människor också under krisåren medan Socialdemokraterna saknar en solid budget och därmed riskerar både jobb och välfärd. Fru talman! Efter att ha sagt dessa kritiska ord vill jag ändå avsluta med att rikta ett stort tack till kammaren, och framför allt till finansutskottets ledamöter, för ett utomordentligt bra samarbete som vi har och som jag tror gagnar Sverige väl.
En del av detta samarbete är också att vi kan ha uppriktiga och spännande politiska diskussioner.