KBLab/rixvox huggingface dataset:
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Otryggheten i vårt land ökar. Var tredje kvinna känner sig otrygg i sitt eget bostadsområde, och den organiserade brottsligheten breder ut sig i våra utanförskapsområden. Tyvärr omfattar denna otrygghet i allt högre utsträckning även våra skolor.
Den rapport från Arbetsmiljöverket som min kollega Thomas Strand nämnde för en stund sedan visar på en rad olika delar, bland annat att andelen grundskollärare som utsätts för hot och våld är högre än genomsnittet för samtliga yrken. Det här är ett stort problem som vi blir påminda om allt oftare, och vi ser att pengar inte är hela svaret på problemet.
Vi måste göra andra saker för att stärka lärarnas och rektorernas befogenheter och annat. Vad avser statsrådet Gustav Fridolin att göra för att öka tryggheten i skolorna så att våra elever och lärare får en tryggare arbetsplats?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Min fråga går till statsrådet Anna Ekström. I dag har Skolkommissionen lämnat sitt slutbetänkande. I det finns det flera goda förslag. Men jag oroas över att kommissionen öppnar för att införa lottning som en del av skolvalet. Vi moderater anser inte att det fria skolvalet ska ersättas med ett skollotteri.
Svenska föräldrar och elever vill och ska få välja skola utan att bli utsatta för lottning. Svensk skola står inför stora utmaningar. Det finns för många skolor som inte håller måttet. Var fjärde elev går ut skolan utan tillräckliga kunskaper. Man saknar tusentals lärare i klassrummen. Det är problem som behöver och måste åtgärdas.
Min fråga till statsrådet Anna Ekström är: Kommer regeringen verkligen att följa Skolkommissionens förslag och därmed utsätta Sveriges barn och föräldrar för ett skollotteri?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Moderaternas fokus är att skolvalet ska innebära ett val mellan många bra skolor. Det är också där som fokus borde vara hos Skolkommissionen och för regeringens arbete. Det faktum att det är alldeles för många skolor som under för lång tid har levererat alldeles för svaga kunskapsresultat borde väl sättas i fokus. Därför är jag positiv till ett aktivt skolval, men är lottningen statsrådets svar på hur man ska lösa det här problemet?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Vi behöver göra mycket för att stärka svensk skola, och under hösten 2015 startade vi moderater Skolinitiativet, som har bestått av forskare, företagare, innovatörer och skolledare. Alla har med sin expertis bidragit med värdefulla kunskaper om hur fler kan lära sig mer i skolan. På SvD Debatt i dag föreslår vi också mer undervisningstid, en nolltolerans mot dåliga skolor och framför allt en förlängd skolplikt för våra nyanlända elever.
Den förra alliansregeringens fokus på kunskap med nationella prov, en tydligare skollag och betyg från årskurs 6 har varit avgörande för att stärka elevernas kunskaper. Det har bekräftats i PISA, Timss och också i Skolverkets utvärdering av betyg i årskurs 6. Utvärderingen slår fast att tidigare betyg har lett till mycket positiva saker, och därför är vi väldigt bekymrade över regeringens sätt att hantera betygsöverenskommelsen.
Min fråga till statsrådet Gustav Fridolin är därför: Vad avser statsrådet att göra för att rädda betygsförsöket så att det går att dra bättre och mer underbyggda slutsatser av försöket?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
För oss moderater är ingångna överenskommelser väldigt viktiga. Redan från allra första början fattades det beslut i S- och MP-styrda kommuner om att tydligt signalera att man inte skulle delta i detta. Man har också lagt till ytterligare jämförelser med estetiska lärprocesser, något som inte alls ingick i överenskommelsen. Man har även gjort ansökningstiden absolut kortast möjlig under en tid då vi vet att skolan har det tufft.
Finns det något intresse från statsrådet att rädda det här, och vad avser statsrådet att göra?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tycker att det är bra att Socialdemokraterna och Anna-Lena Sörenson studerar det moderata budgetalternativet. Det borde de faktiskt göra oftare. Men det blir ju så dumt när man inte läser riktigt rätt - eller har dunkla, kortsiktiga politiska syften, som att misskreditera sina politiska motståndare. Sanningen är ju följande, vilket man ser om man läser innantill: Moderaterna satsar i sitt budgetalternativ mer resurser på vården än vad Socialdemokraterna gör.
Vi lägger 595 miljoner mer än regeringen i satsningar på vården. Därtill lägger vi 75 miljoner mer till Socialstyrelsen för utbyggnad av högspecialiserad vård och 80 miljoner mer än regeringen till Inspektionen för vård och omsorg i syfte att förstärka tillsynen och uppföljningen av vården.
Det som bekymrar mig är att antalet människor som står i vårdköer har ökat så drastiskt under den rödgröna regeringen. Det fortsätter också att öka. Det är ju fyra förlorade år för svensk sjukvård när vi ser till hur många människor som i dag lider i vårdköerna.
Då tycker jag att det är något anmärkningsvärt att Anna-Lena Sörenson inte i större utsträckning kan svara på vad man faktiskt har gjort för att möta detta. Man har varit handlingsförlamad inför en situation som bara har eskalerat. Människor lider, och de blir allt sämre. Otryggheten är stor. Varför händer det ingenting, och varför blir situationen bara värre?
Var det inte ett stort misstag att avskaffa alliansregeringens kömiljard? Jag vill ta vid efter min kollega Emma Henriksson och fråga: Kan vi få ett enda konkret exempel på hur regeringen har lyckats möta problematiken runt våra vårdköer?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Detta är fakta: När alliansregeringen tog över 2006 hade Sverige svåra, och jag betonar svåra , problem med växande vårdköer. Dessa vårdköer halverades under vår regeringstid med hjälp av kömiljarden. Den rödgröna regeringen avskaffade denna reform. Konsekvenserna av det ser vi nu: Köerna växer fortfarande, och det är sjuka människor som får betala priset för detta.
Våra patienter ska inte behöva sitta i väntrummet. De ska få vård, och de ska få det i tid. De ska inte slussas runt och få vänta på både bedömning och operation. Man har verkligen inte en jämlik vård i Socialdemokraternas Sverige, utan skillnaderna är stora mellan landstingen och regionerna i landet. Det som däremot är tydligt är att det är i de moderatledda landstingen och regionerna som det jobbas betydligt mer med dessa frågor.
Det jobbas mer framgångsrikt med att sätta patienterna i centrum och att korta deras väntan. Statistiken i de röda, socialdemokratiskt styrda landstingen och regionerna är riktigt dyster. Den talar sitt tydliga språk. Jag har här i handen en redovisning av hur väntetiderna ser ut.
Det är bara att konstatera att de moderatledda regionerna är i topp, medan vi i botten hittar en mängd av de röda, socialdemokratiskt styrda, landstingen. Därtill vet vi inte hur det ser ut - ska vi lyssna på Shekarabi eller på Strandhäll? Jag vill lyfta fram de privata vårdgivarna.
Jag är mycket väl medveten om att Anna-Lena Sörenson inte har möjlighet att svara på denna fråga i dag, men vi kommer att ställa den igen. För oss är det viktigt att vårdköerna ska bort och att människor ska få vård i tid.
Vi har gjort det förut, och vi kommer att göra det igen efter september nästa år.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Min fråga går till statsrådet Strandhäll. Vården i Sverige måste fungera och patienten och patientsäkerheten sättas främst. Trots att vi på många olika sätt har en vård i världsklass står just nu en bit över 100 000 människor i vårdköer. För varje fjärde patient i behov av operation inom specialistvården innebär det en väntan som är längre än tre månader.
Det är ett enormt lidande, oro, frustration, en lång väg tillbaka till ett aktivt liv och till arbetsmarknaden. Inte minst är det en sjunkande tilltro till att välfärden fungerar som följd av detta. Moderaterna satsar därför 3 miljarder kronor per år från och med 2018 på en förstärkt kömiljard.
Jag vill att ministern beskriver vilka konkreta nya åtgärder ministern och regeringen avser att vidta för att komma till rätta med denna mycket oroväckande situation.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack för svaret! Jag vill då påminna socialministern om att under den rödgröna regeringen har vårdköerna mer än fördubblats - detta sedan den rödgröna regeringen tog bort alliansregeringens mycket framgångsrika kömiljard. Det förtjänar att påpekas att några av de största bekymren har vi i de socialdemokratiskt styrda landstingen. Vilken analys gör statsrådet av den här utvecklingen, som har eskalerat under de senaste tre åren?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Att värna denna frihetsreform är något som vi moderater gör. Vi ledde också den regering som i början av 90-talet införde den i Sverige. Vi vill nu fortsatt värna den och säkerställa att resurserna går till just de människor som behöver dem. Allt fusk med bidrag och skatter är djupt problematiskt. Det är upprörande och något vi satsar resurser på att bekämpa.
Såväl inom LSS som i andra välfärdssystem behövs skarpare uppföljning och skarpare tillsyn. Det avsätter vi ökade resurser för i vår budget. Allt oupptäckt fusk är förlorade skattekronor. Det är helt enkelt resurser som i stället kunde ha använts till att utveckla välfärden för alla med behov av assistans, vård och omsorg.
För mig är det direkt stötande att mindre nogräknade personer skor sig på andras legitima behov av stöd och hjälp. Så här kan det inte få fortsätta. Resurserna ska gå till dem som har rätt till samhällets gemensamma stöd. De som har personlig assistans ska få den hjälp de behöver och har rätt till. Ingenting annat duger.
Samtidigt ska stöden vara långsiktiga, hållbara och trygga. Ett ekonomiskt balanserat ansvarstagande är också nödvändigt. Vår hållning är klar. Dessa värdefulla resurser ska gå till de människor som är i behov av dem, inte till personer som inte är det. Fru talman! Vi har också ett problem med att människor ramlat mellan stolar när det gäller huvudmän.
Det delade huvudmannaskapet ställer till en hel del oro i sig, och det behöver vi komma till rätta med. Det ska inte vara så i en välfärdsstat som Sverige att människor ska behöva känna sig oroliga för att skyfflas mellan olika huvudmän eller att bedömningar ska se radikalt olika ut beroende på var man bor och var man befinner sig. Vi moderater skulle vilja se att detta blev tydligare och tror att vi i grunden behöver ta ett fastare grepp runt frågan om huvudmannaskapet. Fru talman!
Det är helt centralt att sträva efter långsiktighet och hållbarhet när det gäller assistansreformen. Det handlar om trygghet.
Kring frågor och avgöranden som rör LSS och personlig assistans krävs gemensamma lösningar, helhetssyn och balanserade avvägningar som syftar till just långsiktighet, överblickbarhet, hållbarhet och därmed trygghet för den enskilde i behov av personlig assistans.
Detta gäller även för att kunna ge ökad trygghet och förutsägbarhet för alla anhöriga, alla utförare av assistans, som min kollega Anders så väl beskrev, samt de ansvariga huvudmännen - stat och kommun.
Jag vänder mig återigen till mina kollegor i kammaren: Låt oss gemensamt se till att säkra denna långsiktighet och hållbarhet för dem som verkligen behöver det - de med behov och rätt till assistans!
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Vi har nu snart avklarat den här debatten om en av de absolut viktigaste frihetsreformerna för att kunna leva ett självständigt liv, oavsett vilka behov man har, och om hur förutsättningarna ser ut. Det är en frihetsreform som vi från Moderaternas sida verkligen vill värna. Jag vill inledningsvis säga att fusket är någonting som ingen i Alliansen inte tycker är oerhört viktigt att ta krafttag mot.
Men det är också viktigt att hålla isär det från vad som är fokus, nämligen att de människor som verkligen behöver assistansen ska få ta del av den. Den oro som nu finns och som har ökat den sista tiden måste skingras.
Det är orimligt att de människor som bäst och mest behöver samhällets stöd ska vara oroliga för att inte få det. Melina, Hans dotter och Mats måste ha klara besked och ett liv där deras behov står i centrum och där de får hjälp med det som de behöver få hjälp med.
Därför faller nu ansvaret tungt på regeringen att skyndsamt genomföra sitt arbete i Socialdepartementet. Men vi behöver också långsiktigt hållbara lösningar för dem som absolut bäst behöver det.
Därför är det också samtidigt viktigt att den utredning som nu arbetar gör det långsiktigt och att det blir ett bra beslut som kan tas efter detta. Sammanfattningsvis vill jag tacka för alla bra inlägg vi har haft här i debatten och än en gång vädja: Låt oss nu sammanhållet se till att de som behöver vårt stöd bäst också får det på ett bra sätt.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag riktar min fråga till statsrådet Åsa Regnér. I går besökte jag Sis, Statens institutionsstyrelses, hem Rebecka. Några av de flickor som bor på dessa hem är så unga som nio tio år, och många mår oerhört dåligt. Självmordsförsök är vanliga.
Vi talar alltså om barn som mår så dåligt att de försökt avsluta sina liv - barn som inte har fått det stöd och den hjälp som de behöver och förtjänar. De har inte fångats upp i rätt tid, och det kan bero på många olika saker. Att det i Sverige 2017 finns barn som mår så här dåligt och inte får någon hjälp är för mig oförlåtligt.
Därför är min fråga till statsrådet: Vad tänker statsrådet göra för att se till att vi tidigare möter dessa barn, vilkas utsatthet ofta började redan i småbarnsåren?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
I Sverige har vårdköerna fördubblats på bara tre år. Under den rödgröna regeringen har situationen försämrats dramatiskt. Det innebär att över 100 000 människor i dag står i vårdköer. Sverige har i dag Europas allra längsta väntetider inom vården. Därtill ser vi stora regionala skillnader.
Enligt de senaste uppföljningarna får 94 procent av patienterna i moderatstyrda Halland sin operation utförd inom utlovad tid, medan motsvarande i röda Västerbotten och Västernorrland är att bara drygt hälften får det. Vilka nya konkreta åtgärder avser statsrådet och regeringen att vidta för att minska köerna? Patienterna ska inte sitta i väntrummet. De måste få vård i rätt tid.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag vill börja med att påminna statsrådet om att vi när alliansregeringen tog över 2006 hade en mycket starkt försämrad situation liknande den vi är på väg mot. Därefter åstadkom Alliansen en halvering, och vi kommer att göra det igen. Kömiljarden har vi tagit konsekvensen av, och vi utvecklar den till att bland annat innefatta röntgen- och laboratorietester. Men i dag är det statsrådet som har ansvaret. Utvecklingen borde gå åt andra hållet.
Jag upprepar frågan: Vilka nya konkreta åtgärder avser statsrådet att vidta?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag vill rikta min fråga till statsrådet Strandhäll. Det är glädjande utifrån den situation vi just nu har att det inte finns någon konflikt mellan Moderaterna och Alliansen och regeringen när det gäller mer vårdpersonal eller en bättre arbetssituation för dem. Där är vi nämligen helt överens.
Nej, konflikten mellan oss i Moderaterna och Alliansen och regeringen handlar i stället om de växande vårdköerna - de dubblade vårdköerna de senaste tre åren och de tredubblade köerna till psykiatrin - och allt lidande och all oro och otrygghet för alla människor i dessa köer.
Därför är min fråga i dag till statsrådet: Vilka konkreta saker tänker sig statsrådet och regeringen att man kan göra för att faktiskt vända den här mycket allvarliga utvecklingen?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Det är helt centralt att sträva efter långsiktighet och hållbarhet i assistansreformen. LSS-utredningen jobbar vidare i syfte att bland annat skapa en långsiktig och hållbar utveckling och för att insatserna inom LSS ska bli mer ändamålsenliga.
Vi moderater anser att det är viktigt med ett helhetsgrepp och ett långsiktigt ansvarstagande, och det är bra att frågan utreds grundligt. Det handlar om att säkerställa rätten till ett liv för de allra svagaste. Låt oss därför gemensamt se till att säkra denna långsiktighet och hållbarhet för dem som verkligen behöver det som mest, för dem med behov av och rätt till personlig assistans. Fru talman!
Det är också helt avgörande att fler människor kommer i arbete och att fler företag startar och växer sig starka för att ge långsiktiga och hållbara förutsättningar för en trygg och väl fungerande personlig assistans - och all annan välfärd i Sverige. Fler i arbete och fler starka företag stärker möjligheterna för att LSS och personlig assistans kan säkerställas långsiktigt.
Fru talman! Allt fusk med bidrag och skatter är djupt problematiskt. Det är något vi satsar resurser på att bekämpa. Såväl inom LSS som i andra välfärdssystem behövs skarpare uppföljning och tillsyn. Det avsätter vi utökade resurser för i vår budget.
Allt oupptäckt fusk är förlorade skattekronor och resurser som i stället kunde ha använts till att utveckla välfärden för alla med behov av assistans, vård och omsorg. Fru talman! Det är direkt stötande att mindre nogräknade personer skor sig på andras legitima behov av stöd och hjälp. Så kan det inte få fortsätta. Resurserna ska gå till dem som har rätt till samhällets gemensamma stöd.
De som har personlig assistans ska få den hjälp de behöver och har rätt till. Inget annat duger. Samtidigt ska dessa stöd vara långsiktiga och hållbara. Ett ekonomiskt balanserat ansvarstagande är därför nödvändigt. Fru talman!
I frågor och avgöranden som rör LSS och personlig assistans krävs gemensamma lösningar, helhetssyn och balanserade avvägningar som syftar till långsiktighet, överblickbarhet och hållbarhet för den enskilde i behov av personlig assistans.
Detta gäller även för att kunna ge ökad trygghet och förutsebarhet för anhöriga, utförare av assistans och ansvariga huvudmän, stat och kommun. Rådande otrygghet och osäkerhet för de många drabbade är ovärdigt Sverige.
Det vilar därför ett tungt ansvar på regeringen. Jag lovar att Moderaterna ska bidra till att gemensamt säkra långsiktighet och hållbarhet för dem som behöver det som mest, dem med behov av och rätt till personlig assistans.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
En svag och oförberedd regering har under den här mandatperioden orsakat en stor och upprörande otrygghet, osäkerhet och oro. Lagstiftningen är ändå vårt ansvar här i riksdagen. Det handlar inte om att säga hur domstolarna ska döma.
Runt omkring i hela vårt land har människor med behov av stöd samt anhöriga som bara vill leva ett så vanligt liv som möjligt och delta i samhället, någonting som de har rätt att göra, under denna regering förföljts av hotet att mattan dras bort under deras fötter. Några punkter är för oss viktiga att slå fast.
Vi moderater är väldigt stolta över att ha varit en del av den regering som införde assistansreformen 1994. Låt mig vara tydlig på den punkten. Vi tog då vårt ansvar, och vi kommer att göra det tillsammans med övriga Alliansen. Det behöver inte någon vara orolig över, inte någon debattör i denna kammare och heller inte någon annan.
Syftet med assistansreformen är nämligen själva kärnan i vad moderat politik handlar om. Det är en frihetsreform som handlar om rätten att kunna leva ett självständigt liv. Men det ska vara rättssäkert och långsiktigt där fusk är inte acceptabelt, för medlen ska gå till de människor som behöver dem.
Därför hoppas jag att budskapet till Ludvig, hans föräldrar och lillasyster och alla de tusentals andra som nu vill få ett besked är att vi gemensamt härifrån ska kunna arbeta för att de som verkligen behöver detta bäst också i framtiden ska kunna känna sig trygga i att de får det.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag skulle vilja rikta min fråga i dag till statsrådet Anna Ekström. Jag har under förmiddagen haft förmånen att få tillbringa flera timmar med elever från Fridaskolan i Trollhättan. Vi har haft en rad diskussioner om skolans framtid. En av de frågor som jag har fått med mig, från bland annat Edvin på Fridaskolan, är hur regeringen tänker runt den framtida läroplanen och ämnena i den.
Tänker regeringen att alla de ämnen som finns i dag också ska finnas kvar i framtidens skola? Är det kanske inte så att vi har nya utmaningar och behov som framtidens ungdomar behöver utbildas för? Den frågan skulle jag vilja ställa till Anna Ekström.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag tycker själv att vi behöver hålla debatten och diskussionen om framtidens skola levande, och jag uppfattade det som att det också finns en diskussion i regeringen om hur vi ska göra detta. Jag delar uppfattningen att professionen ska ha en stor påverkan, men jag tror att det också är viktigt att vi involverar dem som går i dagens skola och som reflekterar, nämligen eleverna.
Jag skulle därför vilja att statsrådet också utvecklar hur vi utvecklar valfriheten ytterligare i skolan.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Ganska snabbt när jag lyssnade på Kristina Nilssons anförande kom jag att tänka på uttrycket: Surt, sa räven. Den budget som Moderaterna och KD har lagt är en stark, offensiv budget som tar itu med alla de misslyckanden som skedde under de gångna fyra åren.
Det stämmer att vi har en övergångsregering, men vi har inte en övergångsriksdag. Moderater och kristdemokrater har inte glömt det, och man tillåts inte heller att glömma situationen i vår sjukvård när man är ute och besöker den.
Nej, det här är att leva upp till de vallöften som vi gav till våra väljare om det som visade sig vara den viktigaste frågan i valet och som grundas i att människor känner en genuin oro för hur sjukvården har utvecklats under den gångna mandatperioden.
Vi såg också, som ett besked på det, ett historiskt skifte ute i våra landsting där vi har haft de absolut längsta köerna i sjukvården i de röda landstingen. Tyvärr är ett landsting fortfarande helrött, och där ser vi också dessvärre en av de allra längsta köerna. Det var långa köer 2006 när vi tog över, men vi ändrade detta genom kömiljarden.
Trots det har Socialdemokraterna och Miljöpartiet valt att plocka bort kömiljarden. Den tänker vi nu återinföra. Men med facit i hand och utifrån hur väljarna har reagerat, är det inte så, Kristina Nilsson, att Socialdemokraterna och Miljöpartiet borde ha arbetat annorlunda för att beta av köerna i vården och se till att människor inte behöver sitta i väntrum utan få vård i tid?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Resultaten efter åtta år med en alliansregering var ganska tydliga. Vi har gjort det förut och vi kommer att göra det igen: Vi kommer att få rensa upp efter era sjukvårdsköer. Facit efter de här fyra åren är fortfarande fördubblade sjukvårdsköer och tredubblade köer för barn- och ungdomspsykiatrin.
Det blir svårt att tycka att man inte ska vara ödmjuk som socialdemokrat när man ser vad man har ställt till med under fyra år i Sverige. Låt mig också ta upp cancervårdens köer. Statsminister Löfven lovade att ingen skulle behöva vänta mer än fyra veckor. Vi vet att situationen har blivit betydligt värre. Där har också S, V och MP valt att reservera sig.
Jag vill fråga: Varför?