Ingela Nylund Watz (S):
Så var det dags för riksdagen att ta ställning till finansutskottets årliga utvärdering av penningpolitiken, och jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Som underlag för vårt ställningstagande finns bland annat Riksbankens redogörelse för penningpolitiken 2016 , vilken är den första av två skriftliga rapporter som Riksbanken enligt riksbankslagen ska redovisa årligen för finansutskottet.
Vi har också tagit del av externa bedömares synpunkter om den förda penningpolitiken. Det handlar om KI, OECD och IMF. Vi har även genomfört öppna utfrågningar med riksbankschefen och vid varje tillfälle en av de fem vice riksbankscheferna. Därutöver har vi nu vid tre olika tillfällen, med fyra års mellanrum, genomfört externa och oberoende granskningar av penningpolitiken.
Den senaste, av Mervyn King och Marvin Goodfriend, behandlades av riksdagen i juni förra året. I samband med det uppmanade riksdagen regeringen att tillsätta en parlamentarisk utredning om det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen. Ett sådant beslut fattade regeringen i december förra året. Fru talman!
I samband med förra årets utvärdering efterlyste finansutskottet en diskussion om effekterna av de senaste årens extrema penningpolitik med negativ ränta och omfattande obligationsköp. Vi välkomnar därför nu att Riksbanken har tillmötesgått utskottet i årets utvärdering och presenterar en sådan analys för perioden 2015-2016.
Den ger vid handen att penningpolitiken har haft avsedd effekt - ut- och inlåningsräntorna till hushåll och företag har sjunkit, och kronan har försvagats mer än den annars skulle ha gjort.
De negativa effekterna har varit relativt få - kontantuttagen har inte ökat, bankernas lönsamhet är fortsatt stor, förtroendet för den ekonomiska utvecklingen är stort bland såväl hushåll som företag och likviditeten på obligationsmarknaden har bara i begränsad omfattning påverkats av obligationsköpen.
Däremot är det väl känt att de ökade tillgångspriserna framför allt på bostäder och därmed hushållens ökade skuldsättning ökar riskerna i det finansiella systemet i den svenska ekonomin. Fru talman! Den analys som vi nu har fått är viktig. Men det finns ytterligare en aspekt som utskottet gärna skulle se att Riksbanken framöver belyser i sina utvärderingar.
Det handlar om de fördelningspolitiska effekterna av den förda penningpolitiken. Riksbanken liksom andra centralbanker har nämligen använt sig av omfattande statsobligationsköp vid sidan av stora räntesänkningar för att få upp räntorna. Därmed har kopplingen mellan penningpolitiken och de stigande tillgångspriserna, till exempel på bostäder, blivit mer synlig.
Frågan om hur hushållens förmögenheter och inkomster fördelas i samhället påverkar penningpolitikens möjligheter i stort, och den förda penningpolitiken påverkar sannolikt också inkomst- och förmögenhetsfördelningen. Utskottet menar att detta är värt att analysera vidare. Fru talman! Under 2016 har Riksbanken, liksom andra centralbanker, fört en fortsatt extremt expansiv penningpolitik.
Inflationen och inflationsförväntningarna fortsatte att stiga under 2016, bland annat till följd av stigande energipriser. Men sett över hela perioden 2014-2016 har inflationen legat en bra bit under tvåprocentsmålet. Prognosen för när räntehöjningar kan komma har nu flyttats fram till mitten av 2018.
Men utskottet ser ändå att den expansiva penningpolitiken har bidragit till att tillväxttakten i svensk ekonomi är hög och att arbetslösheten har gått ned. Utskottet noterar att det under perioden i stort sett rått samsyn i riksbanksdirektionen om den förda penningpolitiken men att det faktiskt under 2016 uppstått en viss oenighet om hur expansiv politiken ska vara.
Denna oenighet har vi sett fortsätta också in i 2017. Utskottet noterar vidare att Riksbanken endera arbetat vidare med eller analyserat och kommenterat de rekommendationer som Goodfriend och King lämnade i samband med den senaste externa utvärderingen.
Det handlar bland annat om arbetet med ränteprognoserna och prognosmetoderna och, vilket har uppmärksammats i vår, arbetet med att eventuellt byta målvariabel.
Riksbanken har nu skickat ut ett förslag på remiss som innebär att de, med utgångspunkten att bedömningen är att inflationen kommer att variera runt 2 procent, överväger att byta målvariabel från KPI till KPIF, det vill säga konsumentprisindex med fast ränta, och ett variationsband på ±1 procent.
Om det blir en förändring kan den börja tillämpas i samband med det penningpolitiska möte som direktionen har i september i år. Fru talman! Finansutskottet välkomnar också att regeringen har tillsatt en parlamentarisk utredning, den så kallade Riksbankskommittén, i syfte att se över det penningpolitiska ramverket och lagen om Sveriges riksbank.
Det är dock viktigt att utskottet i sammanhanget slår fast att ingångsvärdet i denna utredning är att målet om prisstabilitet och den legala ramen med en oberoende riksbank har varit framgångsrik.