Hannes Hervieu (C):
Många fina minnen börjar i en mataffär. För egen del tänker jag på när jag sprang runt bland mataffärerna på Gotland och jagade kräftor, som jag vet att min flickvän älskar, inför att jag skulle fria till henne, eller när min son för bara någon vecka sedan sken upp första gången han smakade färsk frukt. Om ledamöterna i kammaren, de som tittar där hemma och även fru talmannen går till sig själva finns det säkert sådana minnen där smakupplevelsen gör att man har det minnet med sig resten av livet.
Den här debatten handlar om tryggheten för de platser där dessa minnen på något sätt tar sin början: butikerna - tryggheten för de handlare och butiksägare som driver butikerna men framför allt tryggheten för dem som arbetar där. Den lagstiftning vi diskuterar har bland annat initierats och kraftigt drivits på av Centerpartiet och vår ledamot Johan Hedin, som i dag är föräldraledig och är hemma och sköter sitt viktiga uppdrag som pappa.
Jag vill tacka honom för hans arbete men också peka på Centerpartiets avgörande roll i den här diskussionen och yrka bifall till utskottets förslag. Fru talman! Att skapa detta tillträdesförbud till butik kan ha väldigt stor effekt. Jag vet det eftersom jag till vardags egentligen arbetar inom dagligvaruhandeln. Jag är dock tjänstledig nu för att tjänstgöra som riksdagsledamot.
För mig handlar detta alltså inte bara om lagtext utan om att stå upp för vänner, kollegor och konkurrenter i handeln som drabbas av otryggheten i en bransch som på många sätt är otroligt tuff. Ett arbete i butik är på många sätt ett arbete i hjärtat och mitten av samhället. Då får man också se samhällets baksida. Alltför många butiksmedarbetare vittnar om trakasserier, våld eller hot om våld.
Det är säkerligen också därför som Handelsanställdas förbund välkomnar den här lagstiftningen. Även Svensk Handel välkomnar den. De har berättat att fyra av tio dagligvaruhandlare uppger att de har svårt att rekrytera personal till följd av brottslighet.
Svensk Handel har också visat att 7 miljarder stals från butiker i Sverige under 2018 - pengar som hade kunnat gå till att utveckla butiken, laga den där dörren som kärvar, anställa en ny medarbetare som kan utveckla frukt-och-grönt-avdelningen eller bygga upp en buffert för sämre tider.
Brottsligheten i handeln får konsekvenser i plånböckerna men också i affärsmannaskapet, entreprenörskapet, viljan att jobba hårt och viljan att utvecklas på sin arbetsplats, i hjärtat och i sinnet. Fru talman! Att svensk politik innehåller många olika perspektiv är i grunden bra. Men de perspektiv som Vänsterpartiet och Linda Westerlund Snecker för fram är för mig som liberal helt främmande.
Jag hade hoppats att Westerlund Snecker hade velat redogöra lite mer för oss här inne och för väljarna vilka värderingar som egentligen vägleder Vänsterpartiet när man motsätter sig den här lagstiftningen. Varför är rätten för en person som dag efter dag och gång efter gång begår kriminella handlingar i en butik att få fortsätta besöka den butiken viktigare än rätten att stå upp för äganderätten för den som äger butiken och rätten att inte kränkas för dem som arbetar där?
Fru talman! Jag vill påpeka att tillträdesförbud inte får delges om mindre ingripande åtgärder kan göra att syftet med tillträdesförbudet kan tillgodoses. Jag vet vilka insatser handeln gör eftersom jag har sett det med egna ögon. Det handlar om nära samarbete med skolor och idrottsföreningar. Det handlar om förebyggande åtgärder tillsammans med civilsamhället och långa och många samtal med ungdomar och vuxna för att skapa trygga butiker.
Men det händer också att företagarens och butiksägarens goda vilja inte räcker utan samhällets hårda tag krävs. Det är vad den här lagstiftningen kommer att innebära. Om en person ser en matbutik som sitt personliga skafferi eller en järnaffär som sin privata verktygslåda ska samhället kunna dra en gräns och säga: Du är inte längre välkommen till den här butiken. Fru talman!
Alltsedan Birger Jarls fridslagar, via Magnus Ladulås, hans sons, Alsnö stadga och fram till i dag har politiken försökt befästa den enskildas rätt i lag. Det har inte alltid blivit rätt, och alla som har sagt sig stå upp för äganderätten har sannerligen inte alltid haft rätt.
Men vad som är viktigt att säga i den här debatten är att när vi nu så tydligt står upp för äganderätten är inte det radikalt eller något nytt utan något som har gjorts i århundraden - inte radikalt i vårt land utan fundamentalt för vårt land. Det är korrekt, fru talman, att tillträdesförbudet skulle begränsa rättigheterna för vissa. Rätten att besöka en butik i upp till ett års tid skulle kunna begränsas.
Men även de allra mest grundläggande rättigheterna vi har kan begränsas om det är för att någon bryter och kränker andras fri och rättigheter. Med utgångspunkt i att det är rätt att begränsa en människas frihet för att värna en annan människas frihet måste vi rösta igenom detta förslag. Det är allas rätt att besöka en butik. Men det är ingens rätt att stjäla eller att kränka och hota personal. Vi är fria i våra tankar men inte i våra handlingar.
Men långt ifrån dessa filosofiska resonemang och politiska övertygelser handlar det här om att stå upp för hederliga företagare och människor som jobbar i handeln. När vi nu lite senare i kväll röstar igenom det här och sedan går hem och äter kvällsmat, oavsett om det är snabbmakaroner eller kräftor från Gotland, kan vi vara stolta över att vi faktiskt har stått upp för dessa företagare och för alla dem som har många timmar kvar att jobba i kassan och på butiksgolvet.