KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Enström (M):
Jag vill understryka det jag sade i mitt förra inlägg. Det pågår mycket bra verksamhet på Försvarsmaktens överlevnadsskola. Som jag sade är det ett av många exempel på verksamheter som är uppskattade av resten av Försvarsmakten men också av aktörer som inte är en del av myndigheten.
Det är också bra att den möjligheten finns för Försvarsmakten att sprida kunskap och kompetens inom olika områden. En av finesserna med det försvar vi nu bygger är att man som soldat till exempel ska kunna tjänstgöra tidvis både i ett civilt jobb och i Försvarsmakten. Då kan vi få kunskaper från Försvarsmakten ut i det civila samhället, och vi får kunskaper från det civila samhället in i Försvarsmakten.
Vi måste också komma ihåg att det är myndigheten som har ansvaret för att lösa sina uppgifter inom de tilldelade medel som den har. Man måste använda pengarna på bästa och mest effektiva sätt. Jag vill understryka att Försvarsmakten inte har redovisat några sådana förslag som Monica Green beskriver och är oroad över.
Det har inte redovisats någonting när det gäller Överlevnadsskolan i Karlsborg. Det är inte något som regeringen har att ta ställning till. Jag vill betona att om man ska kunna bedriva högkvalitativ verksamhet måste det finnas en solid finansiering och en kompetensbas.
Det uppnår man bara genom att arbeta med sådana frågor kontinuerligt under lång tid. En ansvarsfull finansiering och en ansvarstagande myndighet är vad som behövs.
Karin Enström (M):
Peter Hultqvist - namnet för kvällen - har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta mot bakgrund av att soldater hoppar av sin tjänstgöring i förtid och de negativa effekter det har för Försvarsmakten. Regeringen har i budgetpropositionen för 2014 bland annat beskrivit sin bedömning av läget avseende utvecklingen av insatsorganisationen och personalläget. Rekryteringen till den grundläggande militära utbildningen har i stort uppvisat goda resultat.
Hittills har mer än 90 000 ansökningar om att få genomföra GMU kommit in sedan 2011. Dessutom har rekryteringen av kontinuerligt tjänstgörande befäl, soldater och sjömän hittills gått bättre än vad Försvarsmakten hade planerat. Regeringen understryker samtidigt att ytterligare åtgärder bör vidtas för att stärka rekryteringen av främst tidvis tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän.
Fortsatta åtgärder bör även vidtas för att säkerställa förutsättningarna för Försvarsmakten att över tiden behålla gruppbefäl, soldater och sjömän.
På regeringens förslag har riksdagen i december 2013 beslutat om en förstärkning av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap med 200 miljoner kronor under 2014, 300 miljoner kronor 2015, 400 miljoner kronor 2016 samt med 500 miljoner kronor från och med 2017 . Förstärkningen syftar främst till ytterligare insatser för att rekrytera, utbilda och behålla tidvis tjänstgörande personal.
Dessutom syftar förstärkningen till att möjliggöra såväl ökad kvantitet som kvalitet i övningsverksamheten för främst den tidvis tjänstgörande personalen. På regeringens uppdrag redovisade Totalförsvarets forskningsinstitut, FOI, den 10 juni 2013 en studie av systemet för rekrytering av militär personal på frivillig grund.
I rapporten konstaterar FOI bland annat att antalet ansökningar till grundläggande militär utbildning har ökat. Andelen kvinnor som söker visar också en positiv utveckling. I studien framhålls även det utvecklingsarbete som pågår inom Försvarsmakten för att förbättra rekryteringsprocessen ytterligare.
Under 2014 kommer till exempel urvalsprocessen att förändras, bland annat för att undvika oavsiktligt bortfall av personal. Regeringen fattade i oktober 2013 beslut om att tillsätta en utredning om Försvarsmaktens personalförsörjning. Utredningen ska föreslå hur Försvarsmaktens personalförsörjning bör utvecklas inom ramen för den försvarspolitiska inriktning som riksdagen har beslutat om.
Syftet med utredningen är att bidra till en långsiktig hållbar personalförsörjning av det militära försvaret. Utredaren ska bland annat överväga behovet av och föreslå ytterligare åtgärder för att säkerställa en bred rekryteringsbas för Försvarsmaktens militära personal och analysera och föreslå hur försvarets folkförankring kan säkerställas inom ramen för det nya personalförsörjningssystemet. Uppdraget ska redovisas senast den 1 november 2014.
Utredningen om personalförsörjningen kommer att utgöra ett underlag för den fortsatta utvecklingen av insatsorganisationen och ett underlag inför nästa försvarspolitiska inriktningsproposition.
Karin Enström (M):
Med den reform som Förvarsmakten nu genomför stärker vi Sveriges försvarsförmåga. Det är ett omfattande reformarbete som Försvarsmakten med sina anställda utför runt om i myndigheten. Det är mycket som är på rätt väg, men det är också mycket som återstår. Om man läser Försvarsmaktens årsredovisning för 2013 får man en god bild av hur det ser ut.
Var finns glädjeämnena, och var finns utmaningar och problemområden? I år ska Förvarsmaktens insatsorganisation vara bemannad med krigsplacerad personal och utrustad med krigsplacerad materiel. Vi vet att en del av den krigsplacerade personalen kommer att vara från värnpliktstiden.
Vi var dock tydliga med att vi på sikt inte ska ha pliktpersonal i insatsorganisationen - det var vi överens med Socialdemokraterna om i den förra Försvarsberedningen. Vi behöver nu öka tempot i detta, och det är därför regeringen har föreslagit ökningar av försvarsanslagen. Vi kommer att återkomma till det.
Den senaste tidens utveckling i vårt nära närområde - det som är precis bortom vårt närområde, nämligen Ukraina - hur påverkar det Europas säkerhet, och hur påverkar det Sveriges säkerhet och försvarspolitik? Det finns det anledning att se över. Det har jag också sagt, och jag har givit förlängd tid till Försvarsberedningen för att vi ska kunna analysera det här och hitta så bra lösningar som möjligt.
Samtidigt ska vi komma ihåg att man inte ska utlova någonting som man inte kan hålla. Allt vi gör ska vara finansierat på ett ansvarsfullt sätt, och det går inte att lova allt till alla. Det gäller förvarsområdet, och det gäller alla andra utgiftsområden.
Karin Enström (M):
Eva Sonidsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera Västernorrland en välfungerande sjöövervakning och räddningstjänst till sjöss. Kustbevakningen har i budgetunderlaget för 2014 aviserat ekonomiska underskott från och med 2015.
Regeringen har därför gett Kustbevakningen i uppdrag att i budgetunderlaget för 2015 redovisa förslag till åtgärder inom den egna verksamheten som innebär att myndighetens verksamhet kan rymmas inom de beräknade anslagsnivåerna för 2015-2017. Under de senaste åren har Kustbevakningen genomgått en rad förändringar. Det handlar om nya och utökade uppgifter och befogenheter. Myndigheten har också förnyat sina plattformar.
Det handlar bland annat om tre nya sjöövervakningsflygplan och sju nya kombinationsfartyg. Kustbevakningen har också anskaffat ett antal mindre patrullfartyg. I och med att Kustbevakningen har fått nya uppgifter och nya plattformar har myndigheten anpassat sin verksamhet för att nå en balans mellan bemanning, uppgifter och resurser.
Utformningen av Kustbevakningens organisation samt diskussioner med anställda, länsstyrelser, kommuner och andra är en fråga för Kustbevakningen som myndighet, inom ramen för myndighetsförordningen och myndighetens instruktion. Kustbevakningen ansvarar också för att verksamheten bedrivs effektivt och att myndigheten hushåller väl med tilldelade medel. Regeringen fastställer ramen för Kustbevakningens uppgifter.
Regeringen styr inte myndighetens utformning i detalj.
Karin Enström (M):
Inom Regeringskansliet pågår för närvarande ett arbete med att ta ställning till vilken inriktning regeringen kommer att ge Kustbevakningen inför de närmaste åren. En viktig del i analysarbetet är den redovisning som myndigheten har fått i uppdrag att göra, där man ska ge förslag till åtgärder inom den egna verksamheten för att få balans i verksamhet och ekonomi. Det här underlaget har inkommit till Försvarsdepartementet i dagarna.
Det är nu för tidigt för mig att gå in i detaljer och säga: Nu kommer det att bli så här eller så här. Vi har fått in underlaget. Vi måste analysera det och gå in i detaljer kring vilken inriktning som kommer att ges till myndigheten. Jag vill påpeka och understryka att Kustbevakningen fortsatt kommer att ha i uppdrag att utöva miljöräddningstjänst till sjöss.
Jag hoppas att det var ett omedvetet och inte medvetet missförstånd av Eva Sonidsson när hon sade att jag kallade myndighetens verksamhet för en detalj. I mitt interpellationssvar, som finns skriftligt, sade jag: Regeringen styr inte myndighetens utformning i detalj. Det var detaljen. Det här är självklart en väldigt viktig verksamhet.
Och Kustbevakningens närvaro runt våra kuster är viktig. Samtidigt ska vi i det här fallet vara klara med att det är myndigheten själv som beslutar om till exempel lokaliseringar och organisation. Kustbevakningen har fram till och med nu gjort en hel del förändringar för att kunna verka så effektivt som möjligt.
Man har anpassat sig för att använda de nya plattformarna så bra som möjligt. Man har också fått nya möjligheter. Ett modernt kombinationsfartyg för både miljöräddning och sjöövervakning har under hösten 2013 placerats i Härnösand, som ersättning för det gamla fartyg som fanns där.
Med bättre fartresurser - det här fartyget är betydligt snabbare - kommer det att kunna täcka ett större geografiskt område på kortare tid. Det är en viktig del i detta. Hur ska Kustbevakningen disponera sin fartygsflotta med hänsyn till den miljöräddningsberedskap som myndigheten ansvarar för?
Jag vet att Kustbevakningen har gjort riskbildsanalyser, och så har man genomfört ett arbete just för att hitta balansen mellan lokalisering av plattformar och personal. Och Norrlandskusten har tillförts modernare fartyg som snabbare kan ta sig till ett drabbat område.
När det gäller miljöräddningstjänstinsatser har Kustbevakningen själv satt upp sitt nuvarande mål: Var som helst utmed den svenska kusten ska man kunna vara på plats vid ett utsläpp inom fyra timmar och kunna påbörja åtgärder inom åtta timmar. Men jag vill säga att vi nu har fått in underlaget. Vi måste få analysera det.
Kustbevakningen har - och det har inte kommit som en nyhet - tidigt flaggat för att man har sett problem med underskott på lång sikt med samma ekonomi och de uppgifter som man har nämnt. Det har man talat om för regeringen. Det är därför vi har givit det här uppdraget. Vi får analysera det för att därefter återkomma med inriktning.
Karin Enström (M):
En viktig utgångspunkt för mig som försvarsminister - det gäller vår samlade försvarsförmåga, och det gäller vår samlade förmåga till krisberedskap - är att vi kan använda samhällets samlade resurser så effektivt som möjligt. I grunden ankommer det på alla myndigheter att samverka för det allmännas bästa. Samverkan är något som många av våra myndigheter har blivit bättre på, men det finns mer att göra.
Utökad maritim samverkan är en av regeringens prioriteringar. Vi har tagit flera initiativ till att ytterligare öka samverkan mellan de myndigheter som verkar till sjöss. Regeringen har givit i uppdrag åt Försvarsmakten, Kustbevakningen, Sjöfartsverket och Trafikverket att tillsammans lämna förslag om hur en fördjupad samverkan kan ske på infrastrukturområdet.
Tanken med förslagen är att de ska leda till en bättre kostnadseffektivitet och just ett mer ändamålsenligt och flexibelt utnyttjande av infrastrukturen som är kopplad till statens maritima resurser. De fyra myndigheterna ska särskilt pröva möjligheten att samlokalisera eller samutnyttja den befintliga infrastrukturen. Vilken infrastruktur?
Jo, hamnar, kajer eller andra relevanta anläggningar i form av lokaler eller utbildningsanordning. Historiskt sett har vi traditionen att varje myndighet har byggt en verksamhet. Det är självklart inte rätt sätt att nyttja våra samlade resurser på ett så effektivt sätt som möjligt.
Det gäller också för stödfunktioner. Många av våra sjöverkande myndigheter har fasta installationer på relativt många platser längs kusten och vid vissa insjöar. En samlokalisering av verksamheten vid dessa myndigheter har hittills skett i liten och begränsad omfattning.
Min förhoppning är att myndigheterna i juli ska återrapportera både konkreta platser och områden där fördjupat samarbete är lämpligt och lägga fram en plan för hur samverkansmöjligheter ska tas till vara. Förutom att bli mer effektivt hoppas jag att detta kan bidra till att långsiktigt minska de berörda myndigheternas fasta kostnader.
Precis som Eva Sonidsson sade kan en åtgärd se ut som en fin och bra besparing för en myndighet, men om åtgärden innebär att kostnaden poppar upp hos en annan myndighet eller på ett annat ansvarsområde har vi inte vunnit någonting.
Om vi däremot ser en minskning av en kostnad på en myndighet och en oförändrad kostnad på en annan myndighet kan vi faktiskt vinna någonting. Uppdraget är inte en slutpunkt, utan det är en startpunkt så att vi ska bli bättre på att samverka mellan myndigheterna.
Jag är säker på att vi kommer att få lika bra resultat men till en lägre kostnad. Förutom frågan om infrastruktur är det här ett sätt att stimulera till annan samverkan, och vi kommer att följa uppdraget noga.
Jag hoppas att den här typen av samverkan kommer att leda till en ökad tillgänglighet och förmåga för de myndigheter som verkar till havs, inklusive Kustbevakningen. Man har en hög tillgänglighet, man är noga med att se till att ha besättning till sina plattformar, men här gäller det verkligen att se över vad som kan göras ytterligare.
Vi har fått in ett underlag tillsammans med utredningen, och sedan får vi helt enkelt återkomma.
Karin Enström (M):
Tack för hälsningen, Eva Sonidsson! Jag ser fram emot besöket. När våra myndigheter inkommer till regeringen med farhågor om att uppgifter och ekonomi inte går ihop är det regeringens ansvar att ta in underlag, lägga ut utredningsuppdrag, analysera och sedan gå vidare med en inriktning.
I den bästa av världar kan vi lova allt till alla, men det vet vi att vi inte kan. Vi ska använda de resurser vi har på ett så klokt sätt som möjligt. Låt oss se på underlaget och vad vi kommer fram till för bedömningar.
Jag har i en tidigare interpellationsdebatt i kväll sagt att vi måste vara noga med att vi har den ordningen att myndigheten, oavsett om det är Kustbevakningen eller Försvarsmakten, styr detaljutformningen, styr organisation och lokalisering, i de fall regeringen inte har bestämt något annat i förordning eller instruktion.
Vi ska hålla på detta eftersom det är den konstitutionella ordning vi är överens om. Jag kan se en stor risk med att gå in och peta. Det är inte samma sak som att inte bry sig om vad myndigheten gör eller att inte bry sig om att myndigheten har problem med att lösa sina uppgifter.
Precis som för andra myndigheter är det fråga om att ta in underlag, göra en analys och därefter komma fram till en bedömning och inriktning.
Karin Enström (M):
Åsa Lindestam har frågat mig vad jag kommer att göra för att säkra behovet av akutinsats vid miljöskador utefter Gävleborgskusten. Under de senaste åren har Kustbevakningen genomgått en rad förändringar. Det handlar om nya och utökade uppgifter och befogenheter. Myndigheten har också förnyat sina plattformar. Det handlar bland annat om tre nya sjöövervakningsflygplan och sju nya kombinationsfartyg. Kustbevakningen har också anskaffat ett antal mindre patrullfartyg.
Vad gäller Kustbevakningens station i Gävle har myndigheten beslutat att ett kombinationsfartyg tillförs stationen under våren 2014. Utformningen av Kustbevakningens organisation samt diskussioner med anställda, länsstyrelser, kommuner och andra är en fråga för Kustbevakningen som myndighet inom ramen för myndighetsförordningen och myndighetens instruktion.
Kustbevakningen ansvarar också för att verksamheten bedrivs effektivt och att myndigheten hushåller väl med tilldelade medel. Regeringen beslutar Kustbevakningens uppgifter men styr inte hur myndigheten löser dessa uppgifter i detalj. Kustbevakningen har i budgetunderlaget för 2014 aviserat ekonomiska underskott från och med 2015.
Regeringen har därför gett Kustbevakningen i uppdrag att i budgetunderlaget för 2015 redovisa förslag till åtgärder inom den egna verksamheten som innebär att myndighetens verksamhet kan rymmas inom de beräknade anslagsnivåerna för 2015-2017.
Karin Enström (M):
Jag gick igenom ganska noga i den förra interpellationsdebatten de överväganden vi måste göra, vad som har hänt fram till i dag och vad vi nu har att ta ställning till. Vi måste gå igenom de underlag som vi har fått in för att kunna ge en inriktning för Kustbevakningen de närmaste åren.
Det är svårt att i dag, så lång tid efter det att besluten fattats, veta vad som har sagts eller vad som har lovats. Vi vet att varje år är det en ny budget, och det görs avvägningar inför varje år mellan olika utgiftsområden och även inom utgiftsområdet. Vi har alldeles nyligen fått in budgetunderlaget till Försvarsdepartementet.
Därför kan jag inte nu säga hur det kommer att bli och vilken inriktning som kommer att ges. Men jag vill även i denna debatt understryka att Kustbevakningen fortsatt kommer att ha till uppdrag att utöva miljöräddningstjänst till sjöss. Med vår långa kust och med tanke på känsligheten i Östersjön och i våra skärgårdar är det en oerhört angelägen uppgift. Att göra riskbildsanalyser är också ett viktigt arbete.
Det är utifrån dessa som Kustbevakningen fram till nu har genomfört ett arbete för att hitta balansen och se vilka plattformar det ska vara, hur flygövervakning och fartygens kompetens kan utnyttjas på bästa sätt, vad fartygen har för utrustning i förhållande till fartresurser och vilken uthållighet de har att ligga länge till sjöss.
Norrlandskusten har tillförts modernare fartyg som snabbare kan ta sig till olycksområden, men visst är det stora avstånd. Kustbevakningen har själv satt upp målet att kunna vara på plats inom fyra timmar och kunna påbörja åtgärder inom åtta timmar.
Som när det gäller flera andra myndigheter handlar det förmodligen om åtgärder på både lång och kort sikt.
Det är viktigt att titta på både samverkansmöjligheter och vad man kan göra, just det som Kustbevakningen har gjort, för att effektivisera sin verksamhet utan att riskera att hamna i en situation att angelägna uppgifter inte görs eller att kostnaderna förs över på någon annan. Då har man egentligen inte vunnit någonting.
Karin Enström (M):
Jag har redovisat både i den här och i den tidigare interpellationsdebatten hur vi nu arbetar med myndigheten Kustbevakningen. Jag har varit väldigt tydlig, och jag ska vara ännu tydligare i det här inlägget. Det är självklart att det är regeringen som, med stöd av de underlag som Kustbevakningen har redovisat, ska bedöma och ta ställning till vilken inriktning som Kustbevakningen ska ha under de närmaste åren.
Det är precis det som är politikens uppgift. Myndighetens uppgift är att utföra de uppgifter som regeringen har bestämt på ett sätt som myndigheten finner vara det klokaste utifrån vilken ekonomi man har och vilka uppgifter man har. Det handlar om att politiken alltid måste ta ansvar. Det gäller även ett parti som Socialdemokraterna.
Om man finner att det behövs ökade anslag, då måste de finansieras, precis som på alla områden. Det går inte att lova allt till alla. Man måste ha en finansiering som är hållbar. Någonting annat går inte ihop, utan det kommer att straffa sig på slutet. Det är därför som vi har givit Kustbevakningen uppdraget. Vi har fått in ett underlag, och det kommer att analyseras.
Sedan måste jag säga att jag tycker att Peter Hultqvist tar detta med samverkan på ett ganska oseriöst sätt. För mig är det helt grundläggande att vi ska använda samhällets samlade resurser så effektivt som möjligt, och då gäller det självklart att hitta samverkan.
I den utredning som har presenterats och som är en startpunkt har vi särskilt pekat ut till sjöss verkande myndigheter - Försvarsmakten, Kustbevakningen, Sjöfartsverket och Trafikverket - för att titta just på infrastrukturområdet. Självfallet måste man också titta på andra områden.
Gör man inte det har vi duplicerade förmågor, och det är inte så man använder skattepengar på det mest effektiva sättet. Vi ska inte ha duplicerade förmågor. Det är därför som jag trycker så hårt på detta med samverkan. Det gäller inte bara Kustbevakningen, det gäller också myndigheter som inte ens ligger under mitt departement. Här har regeringen det övergripande ansvaret.
Vi måste lyfta oss ovanför departementens ansvarsområden för att kunna hitta bra och kloka lösningar där vi använder skattepengar på det mest effektiva sättet och där vi tar ansvar för hela finansieringen. Det går inte att lova allt till alla, och det gäller även Socialdemokraterna. Jag har hittills inte sett i några budgetunderlag eller förslag att Socialdemokraterna har föreslagit ökat anslag just till Kustbevakningen.
Men, som sagt, vi återkommer till den här frågan. Jag har redovisat vad vi har gjort, vad vi kommer att göra och att vi naturligtvis återkommer efter att ha analyserat vilka konsekvenser som man beskriver i sitt underlag. Det ser jag som en självklarhet.
Karin Enström (M):
Samverkan är svårt - jag påstår inte alls att det är enkelt. Men bara för att någonting är svårt ska man inte låta bli att göra det. Jag tänker inte stå här i talarstolen och bli uppläxad om vad Kustbevakningen gör och inte gör, vilka uppgifter man har och vilka förutsättningar man har för att lösa de uppgifterna.
Snarare verkar det som att vissa här inne inte har haft ögon och öron öppna och följt Kustbevakningens utveckling de senaste åren. Jag tillträdde som försvarsminister för knappt två år sedan, och jag har besökt både huvudkontor och ett antal kuststationer runt om i landet. Jag har följt Kustbevakningens utveckling, med de nya plattformarna och med de stora förändringar man har gjort.
Man har arbetat målmedvetet på ett modernt och metodiskt sätt för att använda sina plattformar och sin personal så klokt som möjligt. Nu har man fått i uppdrag att redovisa konsekvenser, och vi har fått in det i budgetunderlaget. Vi har samtidigt givit uppdrag kring samverkan när det gäller infrastruktur, som jag ser som en startpunkt. Sedan kommer vi naturligtvis att värdera detta och återkomma.
Det är den ordning vi har, och den ordningen tycker jag att vi ska behålla.
Karin Enström (M):
Peter Hultqvist har frågat finansministern vilka åtgärder ministern avser att vidta för att tydliggöra huruvida finansministerns tidigare besked om ytterligare besparing på försvaret med 101 miljoner kronor gäller eller ej. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Först ett klargörande: Peter Hultqvist skriver i inledningen av sin fråga att regeringen har ålagt Försvarsmakten ett besparingsbeting omfattande 500 miljoner kronor. Men regeringen har inte beslutat om någon besparing på Försvarsmakten om 500 miljoner kronor.
Beslutet om att minska Försvarsmaktens lönekostnader med 500 miljoner kronor jämfört med myndighetens planering från och med 2019 innebär inte att myndighetens anslag minskas.
Som jag tidigare i veckan svarade Peter Hultqvist på fråga 2013/14:501 Besparingar inom Försvarsmakten aviserade regeringen nyligen åtgärder som syftar till att skapa ett extra omvandlingstryck och driva fram ytterligare effektiviseringar i den statliga verksamheten. Effektiviseringen uppnås genom en minskad ökning av anslagen.
Minskningen berör samtliga PLO-anslag och fördelas proportionerligt på respektive anslag baserat på storlek. För 2014 beräknades den pris- och löneomräkning som tillförs utgiftsområde 6, Försvar och samhällets krisberedskap, uppgå till 382 miljoner kronor. Det handlar således inte om en minskad ökning specifikt riktad mot Försvarsmakten.
De av riksdagen beslutade förstärkningarna av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap med 200 miljoner kronor 2014, 300 miljoner kronor 2015, 400 miljoner kronor 2016 och 500 miljoner kronor från och med 2017 ligger fast.