Ola Johansson (C):
I går fattade ett enigt utskott beslut om att bjuda in bostadsminister Mehmet Kaplan till civilutskottet för att låta oss få reda på någonting om regeringens bostadspolitik. Jag vill erinra om hur det lät här för något år sedan. "Minister Stefan Attefall gör ingenting, det är bara utredningar. Det byggs inga bostäder. Det duttas hit och det duttas dit. Fy, fy, fy!"
Även då hände det att ministern bjöds in till civilutskottet, men då var det för att svara på frågor om förslag som hade lagts fram och som skulle behandlas i Sveriges riksdag. Vi fick höra att bara det blev ett regeringsskifte, då skulle vi få se på andra bullar. Nu har degen jäst, ugnen är varm och bostadsbyggandet når upp till nivåer som vi måste söka oss långt tillbaka i tiden för att se.
42 500 bostäder beräknas byggas i år, och över häften av dem är hyresrätter. Vad gnäller ni då över, säger säkert någon regeringsföreträdare här i församlingen. Nej, vi gnäller inte. Vi är glada, för vi ser att sextiotalet utredningar och uppdrag och de 112 förslag som har lagts fram här i riksdagen äntligen börjar ge resultat.
Det branschen har frågat efter, det vill säga långsiktigt hållbara spelregler, regelförenklingar och politik utan statliga subventioner är på plats. I betänkandet som vi behandlar finns det en redovisning av en lång rad pågående uppdrag som kommer att göra än mer skillnad. Det handlar om regional samordning av bostadsplanering och utbyggnad av infrastruktur, genom Sverigeförhandlingen - som det kallas i dag.
Sverigebygget kallades det när det var Alliansen som drev frågan inför valet. Utöver det har vi regionplaneringskommittén som kommer att föreslå åtgärder för att samordna regional bostadsregionplanering och skriva in det i svensk lagstiftning.
Vi har utredningen om EU och kommunernas bostadspolitik som handlar om hur vi trots förbudet mot statsstöd kan se till att det exempelvis går att få fram bostäder för äldre också på orter där marknadsförutsättningarna för att bygga sådana inte finns. Det finns en utredning om bättre konkurrens som gör att byggkostnaderna kan minska utan att man därför gör avkall på kvaliteten.
Den kommer säkert att belysa orsakerna till att Sverige har högre byggkostnader än jämförbara länder i vår omvärld och att byggkostnaderna ökat mer än konsumentprisindex har gjort under väldigt många år. Är det så att vi har en kostsam och ineffektiv byggbransch som det i slutändan blir bostadskonsumenten som måste betala genom de höga hyrorna vi ser på det som nyproduceras?
Vi har en utredning om kommunal markpolitik och planering som kanske ger oss en del av svaren på varför kommunal mark är så dyr och varför den i vissa fall bara är tillgänglig för dem som har stora resurser och tid att vänta därför att de har många andra byggprojekt på gång. Det finns en utredning om stambanor som både Alliansen och regeringen är överens om leder till fler bostäder. Det är det som är Sverigeförhandlingen.
Utöver detta finns det också ett uppdrag som redovisas till Boverket om att finna orsaken till att det fortfarande byggs förhållandevis få småhus. Allt det som här redovisas är en fortsättning på det som sattes igång under vår tid i regeringen.
Till det kan läggas sådant som är utrett och som ännu inte är genomfört men som kanske är behandlat i riksdagen och sådant som man inte ens har påbörjat arbetet med propositioner kring. Bullerförordningen är en sådan sak som vi frågar efter varje gång Mehmet Kaplan visar sig här och som skulle ge fler små lägenheter framför allt i tätorter. Överklagandetider är en annan sak.
Vilka är det som ska få överklaga och hur många instanser ska det finnas som fördröjer genomförandet? Säga vad man vill om Stefan Attefall, men han fick i alla fall saker att hända. Vi lyssnade till aktörerna. Många av de saker som vi har med oss och som vi nu föreslår i en gemensam alliansmotion med en lång rad reservationer i betänkandet är sådant som finns med från den tiden. Flertalet motioner och yrkanden i betänkandet är allmänt hållna, sägs det.
Men de pekar tydligt ut en väg framåt - en väg som har varit framgångsrik, och så här i melodifestivalstider får man lust att utbrista: Sverige! Vi har ett resultat! Vi har en brant stigande kurva vad gäller byggandet som tar sikte en bra bit över de 40 000 bostäder per år som vi har talat om tidigare här i debatten. Av dem kommer mer än hälften att vara hyresrätter.
Även antalet nyproducerade småhus ökar, och ökningen sker inte bara i storstäderna. Vi har ett resultat! Men vi har ingen politik. Ingen pekar längre åt något håll, samtidigt som det blir allt tydligare att det behövs extraordinära lösningar för att komma till rätta med de akuta utmaningar vi har i dag. Vi har en ständigt närvarande diskussion om en bolånebubbla.
Bristen på bostäder i de mest attraktiva områdena kring våra storstäder fortsätter att driva upp bostadspriserna. Framför allt har det blivit ännu svårare för dem med små resurser och utan förmögenhet att få tag i en bostad. Det här är stora samhällsutmaningar. Caroline Szyber var inne på det med ett väldigt tydligt och konkret exempel.
Med en bostad följer ju också möjligheten att tacka ja till ett jobb, till etablering med språkundervisning, validering av utbildning och kunskaper, integration, möjlighet till studier och att börja bygga en framtid och en yrkes- och en bostadskarriär. Det är kärlekens början med barn och sedan barnbarn och ålderdom.
Men när regeringen med sin minister går ut för att säga någonting är det att på oklara grunder ifrågasätta möjligheterna för människor att ta ut en kostnadsbaserad hyra på andrahandsuthyrning. Redan färdigberedda saker, som bullerförordningen, dröjer med sitt genomförande samtidigt som byggherrarna väntar på att få komma igång med att bygga små lägenheter. Fru talman!
Möjligheten att bygga bostäder genom att i förtid stänga Bromma flygplats har blivit det enda konkreta förslaget. Anders Sundström, den förre näringsministern, har fått det otacksamma uppdraget att samordna det här och säkerställa så att det blir både bostäder och flygtrafik. Stockholms Handelskammare kallar i en ny rapport dessa bostäder för luftslott.
De 50 000 bostäderna och de 30 000 arbetsplatserna är i praktiken omöjliga att förverkliga, och även om alla beslut skulle genomföras nu, utan dröjsmål, skulle det dröja till 2034 innan det första huset är inflyttningsklart och 40 år till innan alla bostäder är byggda.
Då behöver takten vara den dubbla jämfört med när till exempel Hammarby sjöstads 11 000 bostäder byggdes under 30 år. Att på 15 år och på en yta som storleksmässigt är jämförbar med Hammarby sjöstad bygga lika många bostäder och arbetsplatser som det finns i en medelstor svensk kommun, exempelvis Kungsbacka, förstår ju alla är en omöjlighet.
Vi måste hitta lösningar som gör det möjligt att förtäta, bygga snabbare och billigare. Om några veckor fattar vi här i kammaren beslut om planering och byggande, de motioner som är framlagda här.
Det vore väldigt tråkigt, framför allt för dem som i dag står långt från bostadsmarknaden, för byggföretagen och för ambitiösa kommuner som vill bygga bostäder, om vi inte då lyckas samla en majoritet bakom de förslag som syftar till att ytterligare snabba upp planprocesserna, förenkla byggandet mer och minimera överklagandetiderna.
För Centerpartiet, fru talman, är det främst genom enklare regler, snabbare planering och ett mer konstadseffektivt byggande som vi löser bostadsbristen i storstadsområdena, inte med löften om luftslott på Bromma flygplats. En bostadspolitik är till för att underlätta där det finns problem, som exempelvis på studieorterna.
Vi vill att staten ska vara mer aktiv med nya och mer tillåtande bullerregler och fler möjligheter till sidospår i planprocessen som möjliggör industriellt byggande för att få fram 20 000 studentbostäder till 2020. Majoriteten i utskottet förutsätter att regeringen är medveten om bristen på studentbostäder. Ja, det får vi hoppas!
Men är det så att man överväger åtgärder för att komma till rätta med det är det lika bra att man kommer hit och berättar vilka åtgärder det är. För Centerpartiet är bostadspolitik som gör skillnad i hela landet viktigast. Finns det bullerregler för byggande intill järnvägen ska dessa tillämpas lika i Örebro och Göteborg liksom i Frövi och Vårgårda.
Vi har strandskyddsbestämmelser som gör att det går att bygga strandnära i Växjö och Kalmar, men inte i Nybro och Emmaboda där attraktiva bostäder skulle behövas för att få fart på befolkningstillväxten och förse företagen med anställda som bor på orten. För att öka bostadsbyggandet där bostadsmarknaden inte är så stark behövs den där lilla extra stimulansen.
Det kan vara i form av ett undantag från statsstödsreglerna, som nämns i Riksrevisionens utmärkta rapport som också behandlas här i dag, som gör att kommunen kan bidra med pengar så bostadsföretaget kan bygga seniorbostäder och på så sätt frigöra villor till barnfamiljer. Då blir det också billigare och enklare för alla att ordna med hemtjänst och bostadsanpassning för de äldre människor som flyttar in i bostäderna.
Jag och centerpartister i landets kommuner är ganska säkra på att det i de kommuner där det byggs få bostäder i flerfamiljshus ställs det inte ett enda kommunalt särkrav som driver kostnader. Ändå tvekar byggföretagen att etablera sig, och bankerna nekar exploatören, privatpersonen som vill bygga ett eget hus eller bostadsföretaget lån därför att marknadsvärdet på det huset sjunker under byggkostnaden så snart du sätter nyckeln i låset på huset.
Alliansen såg till att höja nivån för kreditgarantier till 90 procent av kostnaden för produktionen och maximalt 16 000 kronor per kvadratmeter uppvärmd bostadsyta. Det var en ordentlig höjning, men den har tyvärr haft en begränsad effekt på bostadsbyggandet. Centerpartiet tycker därför att de ska riktas ännu tydligare mot byggande just på landsbygden så att människor ges bättre förutsättningar att förverkliga sina bodrömmar i hela landet.
Det gäller speciellt som regeringen nu försvårar boendet på landsbygden genom att höja kostnader för transporter och bilresande med hjälp av kilometerskatten. Fru talman! Vi har i Sverigebygget satt målet 300 000 bostäder till 2020. Vi har en politik som gör det möjligt, och vi har visat att det går att öka takten i bostadsbyggandet. Nu gäller det att de bostäder som byggs också blir överkomliga kostnadsmässigt för fler, och då krävs det ytterligare regelförenklingar, aktiva kommuner och ett fortsatt reformarbete.
Många av de olika yrkandena från Alliansens gemensamma motion kan sammanfattas i vår reservation 1, Åtgärder för ett ökat bostadsbyggande. Jag yrkar därför bifall till den. Det innebär också ett stöd för fler studentbostäder, en ny boendeform för unga och att underlätta för ägande genom att fortsätta att utveckla ägarlägenheterna som koncept. Slutligen yrkar jag bifall till Centerpartiets reservation om riktade kreditgarantier på landsbygden.