Lars Johansson (S):
Jag tänker inte upprepa Peter Perssons krav. Så här inledningsvis kan jag bara konstatera att vi i den socialdemokratiska motionen har lagt fram 22 krav på hur man skulle kunna komma till rätta med den osunda konkurrens som finns inom åkeribranschen i Sverige.
Jag vill också säga - det är viktigt att komma ihåg det - att vi naturligtvis inte är emot egenföretagare eller egna åkerier där man har sin egen lastbil och kör. Den typen av verksamheter har vi naturligtvis ingenting emot alls. Däremot tycker vi att det är väldigt osunda regler som alltmer har kommit att gälla och där man har konstiga anställningsförhållanden i stället för att ha riktiga anställda på de olika åkerierna.
Det gäller både de företag som är verksamma i Sverige och de som är här och transporterar varor på svenska vägar. Det måste vara anställda människor med riktiga avtal. Vi vill själva ha riktiga löne- och anställningsvillkor, och det måste också gälla dem som ska transportera varor i Sverige - liksom i andra länder, för övrigt. Det är dock bara i Sverige vi kan förfoga över frågorna.
Detta är en utveckling som har varit allvarsam under längre tid inom åkeribranschen. Där kan vi notera att vi dessutom fått ett allt större inslag av kriminalitet på grund av att våra myndigheter i Sverige har en alltför slapp attityd eller för lite regelverk att hålla sig till när det inte fungerar inom åkeribranschen. Det måste vi ändå ta till oss.
Jag möter detta ofta när jag träffar fackligt aktiva inom Transportarbetarförbundet. Men också inom åkeriföreningar pekar man på förhållandet att det hela tiden pågår olika former av kriminell verksamhet. Det har uppmärksammats i medierna att det stjäls bränslen och att människor inte följer lagar och avtal på ett riktigt sätt i Sverige.
Vi måste ta till oss denna situation. När jag lyssnar på interpellationssvaret, Catharina Elmsäter-Svärd, måste jag säga att du pratar mycket om att man ska göra fördjupade analyser och så vidare. Jag vill påstå att de analyserna har funnits under längre tid.
När vi träffar representanter från Transportstyrelsen här i riksdagen, vilket vi gjorde för inte särskilt länge sedan, tycker jag inte att det finns någon riktig känsla för att man måste vidta åtgärder. När vi träffar polisen både i trafikutskottet och vid andra tillfällen tycker jag inte att de heller har någon riktig koll på vad detta handlar om - att man har muskler för att agera.
I frågan om klampning har vi noterat att man har haft väldiga bekymmer för vad som händer om man klampar ett fordon. Risken är att varorna - om det till exempel är livsmedel - förstörs eller att de blir stulna om ekipaget blir stående på vägen. Men det är bara ett problem första eller andra gången.
Sedan kommer de som beställer att lära sig att man måste använda sig av ett seriöst åkeriföretag som har ordning och reda och där man har riktiga avtal och riktiga däck och där man kör enligt de regler som gäller. Därför kommer vi snabbt över på beställaransvaret. Där menar jag att vi gemensamt har ett ansvar.
Jag kan notera att seriösa stora företag i Sverige skyller ifrån sig genom att peka på att det är underleverantörer till underleverantörer som sköter dessa transporter och att det är längre ned i organisationen där man inte tar hänsyn till den miljöpolicy som kanske finns i företaget. Detta måste beivras.
Där måste Transportstyrelsen som har ett övervakande ansvar ställa tydliga krav och tala om för beställarna hur mycket en mils resa kostar med lastbil, och därmed basta.