KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Bodström (S):
Beatrice Ask har frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta för att den särskilda beredskapspolisen ska komma till användning. Samhällets krishanteringsförmåga skapas med utgångspunkt i de åtgärder som vidtas i den normala verksamheten. I vissa fall kan det emellertid bli nödvändigt att använda sig av förstärkningsresurser. Regeringen anser att den särskilda beredskapspolisen utgör en viktig sådan resurs. Beredskapspoliser som ingått särskilt avtal kan i dag kallas in vid och inför särskilt svåra och påfrestande situationer från ordnings- och säkerhetssynpunkt.
Regeringen har givit tillstånd att använda den särskilda beredskapspolisen vid tre tillfällen. I början av 2005 gav jag en särskild utredare i uppdrag att biträda departementet med att utreda frågan om en utökad användning av den särskilda beredskapspolisen. Uppdraget har redovisats och utredaren har föreslagit att nuvarande bestämmelser ändras på så sätt att Rikspolisstyrelsen ges rätten att i fredstid kalla in den särskilda beredskapspolisen. Utredaren har vidare föreslagit en ändring i förordningen om beredskapspolisen som innebär ett vidare användningsområde för den särskilda beredskapspolisen.
Regeringen har i propositionen Samverkan vid kris - för ett säkrare samhälle framfört att det finns ett behov av att kunna förstärka den ordinarie polisen vid kriser samt att nuvarande system för beredskapspolisen behöver reformeras. På Justitiedepartementet pågår ett beredningsarbete i frågan. Jag vill inte föregripa denna beredning men jag är givetvis lika intresserad som Beatrice Ask av att samhällets resurser utnyttjas fullt ut.
Jag är därför beredd att vidta de åtgärder som krävs för att förstärka den särskilda beredskapspolisens förutsättningar att även fortsättningsvis vara en viktig resurs i samhällets krishanteringsförmåga.
Thomas Bodström (S):
För en gångs skull ska jag hålla med Beatrice Ask om det mesta hon sade. Däremot kanske jag inte kan ge exakt de svar som Beatrice Ask vill ha av den anledningen att frågan bereds. Det är inga enkla avgränsningar. Jag kan säga att jag är allmänt positiv till att beredskapspolisen ska kunna användas i mycket större utsträckning än i dag. Det finns svåra gränsdragningar. I vilka situationer? Ska man få använda vapen? Vem ska besluta?
Ska regeringen involveras och fatta beslut? De frågorna återstår. Det är inga lätta uppgifter. Därför arbetar tjänstemän på Justitiedepartementet tillsammans med RPS, polisfacket och andra intressenter med den frågan. Jag tänker inte forcera fram ett svar. Beredningen pågår. Under det här året kommer det att fattas ett definitivt beslut med alla de här svåra avgränsningarna. Eftersom vi nu diskuterar frågan, vill jag säga: Svaret är ja. Det som Beatrice Ask säger låter fullt rimligt och logiskt. Av den anledningen tog jag det här initiativet.
Jag ber att få återkomma när jag har exakt besked. Det är inte jag personligen som avgör detta. Det här arbetet måste få fortgå. Det kommer alltså snart ett besked.
Thomas Bodström (S):
Karin Granbom har frågat mig vilken långsiktig inriktning för anstalten Kolmården som jag avser att verka för och om några åtgärder krävs med avseende på säkerheten. Regeringen gav under 2003 ett uppdrag till Kriminalvården där riktlinjer för den fortsatta platsutbyggnaden fastställdes.
Nyckelord i uppdraget var att de nya platserna skulle kunna användas flexibelt både vad gäller säkerhet och beläggning, att man i framtiden ska ha färre och större enheter samt att en fortsatt utveckling av system med självförvaltning ska beaktas. Kolmården är en öppen anstalt, där de intagna medverkar i driften av anstalten. Klienterna placeras på Kolmården utifrån en bedömning av risk och behov.
I det sammanhanget är det viktigt att man har en organisation som är flexibel och att man har anstalter som kan anpassas till det existerande klientbehovet. De intagna på Kolmården är elektroniskt övervakade genom att de bär fotboja. Ett av de primära målen med utnyttjande av elektronisk övervakning på anstalten var att stärka säkerheten. Efter den elektroniska övervakningens introduktion har endast en rymning från anstalten registrerats. Kolmården har varit öppen i knappt två år och är en försöksverksamhet.
Om man bedömer att det finns behov av det, går det naturligtvis att göra anpassningar av Kolmårdens inriktning. Det är Kriminalvården som beslutar om den typen av frågor. Jag har fullt förtroende för att Kriminalvården gör de rätta bedömningarna utifrån de krav som ställs på en väl fungerande verksamhet, en god säkerhet och ett effektivt resursutnyttjande.
Thomas Bodström (S):
När det gäller placeringen av personer är det ett myndighetsbeslut, och det ska jag inte lägga mig i. Det tror jag att vi är helt överens om. Sedan skulle jag naturligtvis på vanligt sätt, med förordningar och regleringsbrev, från regeringen kunna gå in och styra en anstalt. Men jag anser att det är bättre att Kriminalvården gör det. Det är visserligen på det sättet att vi genom beslut och på annat sätt bestämmer om dessa fängelser.
Men inriktningen anser vi att det är Kriminalvården som ska besluta om och som vi har fullt förtroende för. Men jag vill ändå nämna att anstalten Kolmårdens utveckling - vi ska i framtiden naturligtvis ha allt från helt öppna anstalter till de mest slutna anstalterna, och det blir också ytterligare ett säkerhetsfängelse - har väckt ett stort intresse. Jag har mött flera kolleger ute i Europa som talar om det elektroniska fängelset i Sverige.
Det har också gjorts studieresor från medier i andra länder för att man ska titta på det elektroniska fängelset i Sverige. Det är alltså intressant att följa detta. Och det är klart att jag följer anstalten Kolmården med extra stort intresse eftersom den är lite speciell. Samtidigt är det också viktigt att understryka att utvecklingen med elektronisk fotboja går framåt. Där har vi ett uppdrag, även om det handlar om en helt annan sak, till RPS för att klara de tekniska förutsättningarna. Så nog har den elektroniska fotbojan kommit för att stanna i Sverige, och nog kommer den att användas i större utsträckning.
Men om det kommer att ske på samma sätt som på anstalten Kolmården eller inte ska jag åtminstone inte nu ta ställning till. Frågan om vård tas upp generellt, och det är ju en väldigt viktig del. Därför är det glädjande att vi nu kan se att det finns så många platser när det gäller personer som har missbruksproblem. Vi ser att personer som är dömda för sexualbrott finns på Norrtäljeanstalten, och vi ser projekt inom kriminalvården för män som har misshandlat kvinnor.
Det är alldeles självklart att det är något oerhört viktigt. Med förändringen i kriminalvårdslagen ges det också större utrymme för dem som verkligen vill ha behandling att få de incitament som behövs. Och vice versa ska det innebära konsekvenser för dem som missköter sig. Det sker väldigt spännande saker.
Men även om jag formellt skulle kunna gå in från regeringens sida i fråga om enskilda anstalter, anser jag att det är lämpligast att Kriminalvården, som jag har fullt förtroende för, bedömer hur anstalten Kolmården ska bedrivas, och framför allt att jag inte ska tala om vilka som ska vara där.
Thomas Bodström (S):
Tobias Krantz har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i syfte att rätta till bristen på poliser i Jönköpings län. I ljuset av den satsning regeringen gjort på polisen är det märkligt och direkt felaktigt att Tobias Krantz i sin interpellation påstår att rättsstaten är på reträtt. Sedan år 2000 har polisens anslag ökat med 2,7 miljarder kronor fram till 2006, och tillskott har aviserats för 2007 med ytterligare 700 miljoner kronor.
Detta har resulterat i att vi i dag har 1 500 fler poliser än för sex år sedan. Med denna kraftiga satsning på polisen har regeringen sett till att det finns goda förutsättningar för polisen att bedriva sin verksamhet. Det är dock Rikspolisstyrelsen och inte regeringen som fördelar polisens resurser mellan polismyndigheterna. Det är sedan polismyndigheterna själva som ansvarar för att de tilldelade anslagen används på ett ändamålsenligt och effektivt sätt.
Det vore bra för medborgarna och för polisen om inte all debattid gick åt till frågan om hur många poliser vi har i Sverige. Väl så viktiga frågor är hur vi rekryterar rätt personer till polisyrket och hur vi säkerställer att personalen har rätt kompetensnivå för varje enskild arbetsuppgift. Det är bland annat därför som jag har givit en särskild utredare i uppdrag att se över den framtida polisutbildningen. När det gäller polisens personalplanering inför den stundande sommaren är läget detsamma som inför varje sommar. Vi behöver alla ha semester. Naturligtvis gäller det också poliser.
Det vore inte mänskligt att förbjuda poliser att ha semester på sommaren. Lika självklart är det att polisens arbete ska fungera också under semesterperioder. Den balansgången har polisen stor vana att hantera. Det handlar om att fördela semestrarna över hela sommaren, om att prioritera mellan olika verksamheter och att gemensamt hjälpa de län som har mest att göra under sommaren. Jag är beredd att även fortsättningsvis vidta åtgärder för att öka medborgarnas trygghet och för att säkerställa en effektiv polisverksamhet om jag finner det nödvändigt.
Thomas Bodström (S):
Inte trodde jag att jag skulle behöva förklara för en riksdagsman att man inte bara kan sätta likhetstecken mellan anmälda brott och brottslighetens utveckling. Jag trodde faktiskt att vi hade kommit lite längre. Vi har uppmanat till att exempelvis anmälningen av misshandelsbrott ska öka, både när det gäller kvinnor och barn, och det har den också gjort. Jag trodde faktiskt inte att jag skulle behöva förklara detta, men det är uppenbart att det finns sådana brister i resonemanget från Tobias Krantz att jag måste göra det. Det är riktigt att det gjordes besparingar på 90-talet.
Anledningen till det var ju det ekonomiska haveri som skedde under början av 90-talet. Jag tänker inte plåga Tobias Krantz med orsakerna till det. Det kan vi ta i ett annat sammanhang. Sanningen var dock att det gjordes en överenskommelse där man kom fram till att bland annat polisens resurser behövde dras ned. Det var sannerligen ingenting som Socialdemokraterna stod bakom; däremot var det nödvändigt. Men därifrån har det också ökat. Nu har vi fått ordning på ekonomin. Den största satsningen någonsin på polisen, Tobias Krantz, har skett under de år som nu Socialdemokraterna har verkat.
Jag brukar säga det till andra, och jag säger det även till dig, Tobias Krantz: För varje morgon du vaknar har Socialdemokraterna sett till att det blivit en polis till i Sverige. Är det inte fantastiskt? Du har aldrig någonsin varit med om en sådan ökning. Sedan har du alldeles rätt i att det inte är jag som fördelar pengarna till Jönköpings län.
Desto mer märkligt är det att du ändå ställer den här typen av interpellation när du bara kan konstatera att vi har gjort denna stora satsning, att även Jönköpings län har fått en nästan 10-procentig ökning av polisen och framför allt att polisen i Jönköping är så oerhört nöjda med situationen när man talar med dem. Det är du som framstår som en dysterkvist här i talarstolen. Gå hem och prata med polisen i Jönköping! Gå hem och prata med länspolismästaren!
Du kommer att se en fantastisk polisiär utveckling, inte minst i Jönköpings län.
Thomas Bodström (S):
Tobias Billström har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra den etniska sammansättningen inom svensk polis. Han har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att en kommande fjärde polishögskola bör placeras i Malmö och mer specifikt i Rosengård. Jag delar helt Tobias Billströms uppfattning att polisen som organisation bör spegla befolkningens sammansättning. Det bedrivs därför inom polisen ett aktivt arbete med att öka andelen anställda med annan etnisk eller kulturell bakgrund än svensk.
Många polismyndigheter har kontakter med invandrarföreningar, anordnar öppet hus och driver projekt i syfte att öka intresset för polisen bland personer med invandrarbakgrund. Jag kan också nämna att det inom Rikspolisstyrelsen nyligen har beslutats om en ny handlingsplan för etnisk mångfald och för att främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. I regeringens senaste budgetproposition betonades särskilt att påbörjade insatser inom polisen för att öka mångfalden ska fortsätta och intensifieras.
Mångfaldsfrågor har även tagits upp i polisens regleringsbrev för 2006. Det pågår således ett fortlöpande arbete inom området. Så till frågan om en fjärde polishögskola. Det är viktigt att polisutbildningen utvecklas i takt med förändringarna i samhället. Därför beslutade regeringen den 26 januari 2006 om kommittédirektiv till en utredning om en ny polisutbildning.
Utredaren ska bland annat utarbeta de förslag till förändringar när det gäller rekrytering och grundutbildning inom polisen som behövs för att främja den ständigt pågående polisära utvecklingen. Utredaren ska även överväga hur en övergång till en högskoleutbildning påverkar förutsättningarna att bestämma var polisutbildningen ska vara lokaliserad och på vilka orter polisutbildningen bör finnas i framtiden. Uppdraget ska redovisas senast den 31 januari 2007.
Det är viktigt att utredningen får arbeta förutsättningslöst, och jag inväntar därför de överväganden och förslag som läggs fram innan jag tar ställning i frågor kring den framtida polisutbildningen.
Thomas Bodström (S):
Tobias Billström! Här har vi en fråga som vi är överens om, du och jag. Jag vill också säga att Tobias Billström har engagerat sig ordentligt i den här frågan. Jag vet det. Jag har följt den debatten också, från Skåne. Men jag tycker att det är lite orättvist - men det kanske behövs för debatten - att säga att vi inte gör något. För vi försöker lika mycket vi. Det är ingen lätt fråga. Det visade bland annat det initiativ som vi tog när Gunno Gunnmo kom med sin rapport.
Han sade ju också bland annat att det kanske inte bara handlar om en ovilja när det gäller personer med en annan etnisk tillhörighet. Han talade ju bland annat om det stora intresse som nu finns, vilket gör att många personer kanske har svårt att komma in om de inte har de allra bästa förutsättningarna. Det var många intressanta saker som kom fram där, men vi har oförtrutet försökt arbeta med den här frågan. Och ett visst resultat har trots allt uppnåtts.
Det är faktiskt 20 %, inte 20 procentenheter, fler nu än det var år 2000 med invandrarbakgrund. Så nog går det åt rätt håll. Jag kan bara säga att vi fortsätter med det här.
I budgetprocessen nu senast skrev regeringen att det bedrivs ett aktivt arbete inom polisen och att regeringen vill understryka att det är angeläget att de här insatserna fortsätter och intensifieras och att vi ska fortsätta att se till att polisen vidtar ytterligare åtgärder för att uppmuntra och inspirera personer med utländsk bakgrund att söka sig till polisyrket. Dessutom har vi då den här utredningen.
Och RPS och polismyndigheten har tagit fram mångfaldspolicyn. Sedan har ett antal utländska medborgare med polisbakgrund från ett annat land anställts i polismyndigheten med syfte att de senare ska kunna anställas. Det ordnas informationskvällar. Man har ett samarbete mellan polismyndigheten och invandrarföreningar. Centrala rekryteringskampanjer har bland annat drivits i samarbete med fotbollsföreningar som Assyriska.
Landsomfattande radioreklam har gjorts, och det finns ytterligare exempel på sådant som har gjorts nere i Skåne. Nog försöker man alltid från polisen, och nog driver vi på det här arbetet. Vi är inte nöjda med resultatet, men vi kan se en parallell, vilket ändå gör oss optimistiska. Det ansågs nästan lika hopplöst när det gällde att få in fler kvinnor inom polisen. Där har vi numera 40 % som söker, så nog har vi anledning att vara optimistiska. Men det är fortfarande ett hårt arbete som kvarstår.
På samma sätt som jag vill säga att Tobias Billström engagerar sig vill jag försäkra att vi från regeringen gör detsamma, och det gör man även inom polisen. Men det här arbetet måste intensifieras ytterligare, och vi kan göra ännu mer saker, och det kommer vi också att göra.
Thomas Bodström (S):
Utbildningarna startades år 2001, och de blev klara år 2003. Därefter har vi haft diskussioner om dem. Jag har från början, Tobias Billström, varit positiv till detta, och en polisutbildning får gärna ligga i Rosengård. Däremot har jag sagt att det inte är min sak - om det nu är Rikspolisstyrelsens sak, eller om utredningen kommer fram till det. Där är Tobias Billström lite friare att ha en bestämd åsikt. Jag har full respekt för det.
Jag är övertygad om att Tobias Billström också har full förståelse för och kunskap om att jag inte här och nu kan ge definitivt besked. Det finns klara fördelar med att den skulle kunna ligga i Rosengård, men lika mycket finns också andra platser som kan vara aktuella. Det är inte jag som ska avgöra det här och nu. Låt oss återkomma till frågan när den blir aktuell att besluta om. Då kommer jag också att se till att det kommer att finnas utbildning på betydligt fler platser i Sverige.
För den framtida polisutbildningen kommer det att handla om både det geografiska läget och också den naturliga kopplingen till högskolan.
Thomas Bodström (S):
Det arbete som Sverige har bedrivit, som den socialdemokratiska regeringen och som myndigheterna bedrivit har gett resultat, Cecilia Magnusson, inte minst när det gäller dödligt våld mot barn. Detta har halverats under de senaste åren, vilket är oerhört glädjande. Varje enskilt fall är någonting som är oerhört tragiskt, och ett stort misslyckande.
Därför är det glädjande att se att ett så stort resultat som en halvering av dödligt våld mot barn har kunnat nås. Det innebär självfallet inte att vi kan vara nöjda på något sätt. Trots allt sker det fortfarande, och varje enskilt fall är som sagt en stor tragedi. Men detta visar att vårt arbete lönar sig. Anmälningar speglar inte brottsligheten.
Tvärtom vet vi att anmälningar om våld mot barn har ökat oerhört kraftigt, och det speglar inte på något sätt den faktiska utvecklingen. Detta är någonting som vi har velat uppnå. Vi har ju uppmuntrat myndigheter och andra att anmäla. I vissa fall skulle jag till och med vilja säga att det har gått för långt. Nu senast hörde jag om två sexåringar som hade blivit osams, vilket ledde till polisanmälan från dagiset.
Det anser jag kanske i första hand är en fråga för dagis. Likaså är det många gånger en fråga för skolan. Men i grunden har vi velat uppmuntra till att fler anmälningar har skett. Det har också blivit resultatet. Men det är viktigt att man skiljer brottsanmälningar från den faktiska brottsutvecklingen. Om man inte anser att det är viktigt så bör man ta kontakt med Brå eller någon från den kriminologiska forskningen från universiteten, för de kan visa vilka tydliga skillnader det är. Återigen är varje enskilt fall här en tragedi i sig.
Men det är viktigt i debatten att hålla isär de två olika begreppen. Det är också viktigt att man när det gäller barn skiljer på personuppklaringsprocenten på det sätt som det rubriceras. När det inte kan leda till åtal, till exempel när det gäller två 13-åringar, går det under vad man kallar för teknisk uppklaring i stället för personuppklaring. Då får man också helt andra resultat.
Det gäller att göra en lite större djupdykning än att bara titta på procentuell fördelning av vad det är som leder till åtal. Det är självklart att när polisanmälningar görs av personer som ännu inte är straffmyndiga kommer det inte heller att leda till något åtal. Det är precis det som är avsikten. Däremot ska arbetet förstås fortsätta inom myndigheterna. Arbetet med barnahus kommer självfallet att utvärderas.
Redan i nästa vecka - den 15 juni - kommer jag att få den första delrapporten om barnahus. Sedan fortsätter uppdraget. Som jag har sagt tidigare kommer vi att driva på det här med kraft. Vi har också givit ett vallöfte om att barnahusen ska byggas ut så att de under nästa mandatperiod ska finnas i samtliga län i hela Sverige.
Sverige ska även fortsättningsvis ha en absolut ledande roll i kampen mot våld mot barn och kvinnor, men vi kan inte falla tillbaka nöjda så länge det fortfarande finns barn som misshandlas och far illa i Sverige.
Thomas Bodström (S):
Jag har full förståelse för att det är oppositionens roll att kritisera; så är det upplagt. Men kanske man ändå någon gång borde tycka något positivt om utvecklingen i Sverige, inte minst för våra myndigheters skull. Om man har halverat antalet dödsfall bland barn så beror inte det på att Socialdepartementet nu till sommaren ska remittera förslag om dödsfallsutredning som kom 2004. Det beror på ett hårt arbete och att Sverige är ett av de länder som driver de här frågorna allra hårdast.
Jag vill inte säga att vi är ensamma om detta som parti, utan det gäller andra partier också. Det är en syn vi har i Sverige. I de allra flesta andra länder är det inte ens straffbart att slå barn. Kanske inte minst för våra myndigheters skull vore det alltså värt att lyfta fram det hårda arbete som man gör. Jag ska inte undervisa, för Cecilia Magnusson känner nog till det här. Men hon kanske inte tänkte på det när hon pratade om praxis.
Barn som misshandlar barn får naturligtvis inte lika höga straff därför att de ligger i den latitud som riksdagen har beslutat ska ge lägre straff. Man kan jämföra vad som sker om en 15-åring slår en annan 15-åring med om en 25-åring slår en 15-åring. Därav är straffen låga när det gäller grov misshandel och barn. Om Cecilia Magnusson nu ändå ska piggas upp lite kan jag säga att det inte finns något land i Norden där straffen har höjts så mycket i praxis som i Sverige. Vi ligger ungefär i genomsnitt i EU.
Men nu pågår en påföljdsöversyn hos Riksåklagaren som blir klar nästa år. Då kommer vi att få det verkliga, exakta och faktiska utslaget. Ser man på Sverige och de övriga nordiska länderna är det Sverige som har stuckit ifrån. Det beror inte på lagändringar från riksdagen utan på praxis i domstolarna. Detta kommer vi att få exakt statistiskt bedömt av Riksåklagarens arbete under nästa år när det gäller de olika brotten. Men till dess måste arbetet fortsätta. Jag kan försäkra att vi kommer att göra det nu.
Vi kommer att fortsätta att bedriva arbetet så att våra myndigheter blir ännu bättre, så att de får de resurser som behövs och så att lagstiftningen hela tiden förbättras i takt med utvecklingen.
Thomas Bodström (S):
Cecilia Magnusson säger att jag ska sätta mig ned och se hur barnutredarnas vardag ser ut. Jag har arbetat med de här frågorna. Jag har arbetat som advokat med de här frågorna. Jag har företrätt de här barnen. Är det någonting som jag har varit med om så är det just att arbeta med de här fallen. Då har jag också kunnat se en sak, nämligen att det är sociala skillnader och sociala orättvisor som ofta leder fram till de fruktansvärda tragedier där barn blir misshandlade.
Det finns i alla familjer - det ska sägas - men när man går på djupet med det ser man också att det många gånger ligger sociala orsaker bakom. Det krävs mer än bara det arbetet, men den diskussionen kan jag inte ta här i mitt sista inlägg. Den får vi ta i ett annat sammanhang. Jag ville bara avsluta med att det inte räcker med de satsningar vi gör på polisen, lagstiftning och myndighetsstyrning, utan det behövs att vi har ett samhälle där vi hela tiden bekämpar de sociala orsakerna.
Thomas Bodström (S):
Bertil Kjellberg har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att möta de, som han skriver, negativa effekterna av det ändrade företagshypoteket. Han har också frågat när det är planerat att tillsätta en utredning om ett samlat insolvensförfarande. Lagstiftningen för insolvenshantering kan förbättras ytterligare och ett samlat insolvensförfarande har efterlysts av bland annat Skatteverket, LO, TCO, Företagarna, Svenskt Näringsliv och Svenska Bankföreningen. Min avsikt är att en sådan utredning ska tillsättas under hösten.
Vilka åtgärder som bör vidtas med anledning av riksdagens tillkännagivande avseende företagsinteckningen är ännu för tidigt att säga.