KBLab/rixvox huggingface dataset:
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Jessica Thunander, för en bra och angelägen fråga! Omvandlingen av vår fordonsflotta är avgörande för klimatomställningen. Det är en oerhört viktig del, och man behöver kunna ladda bilen. Jag vill peka på några olika saker. Genom Klimatklivet har regeringen hittills möjliggjort att 65 000 nya laddstolpar har installerats. Av dem är 10 800 publika laddstolpar.
Nyligen tog jag emot en branschöverenskommelse som gör det lättare att använda varenda stolpe genom att bara använda sitt betalkort, i stället för att man ska behöva ladda ned olika appar, skapa olika abonnemang eller logga in i olika system. Vi ser också framåt. Nästa steg bör bli en prisreglering eller prisöverenskommelse för vad som är ett rimligt påslag när man byter leverantör. Det är ett smart sätt att öka mängden tillgängliga laddstolpar för många människor.
Det är klart att arbetet inom Klimatklivet fortsätter med full kraft. Fler laddstolpar ska komma på plats. Men många laddar naturligtvis också hemma. De flesta har däremot inte en bensinmack hemma på sin gård.
Khashayar Farmanbar (S):
Jag tackar för frågan. I dagsläget har vi inga planer på något sådant uppdrag till Trafikverket. Vi får se över det och återkomma längre fram ifall det blir aktuellt. Vi har i dag en hel del leverantörer som står på kö för att bygga laddstolpar. Och vi kommer att jobba ännu mer för att få fler leverantörer att bygga. I våra vita fläckar, ute på landsbygden, tar staten nu de fullständiga kostnaderna för själva investeringen det innebär att bygga en laddstolpe mot att leverantören driver den i minst fem år.
Det gör det möjligt att avsevärt öka antalet laddstolpar.
Khashayar Farmanbar (S):
Arman Teimouri ställer en fråga som dock inte har något enkelt svar. Elpriserna i södra Sverige hade varit billigare om vi hade haft mer av billig elproduktion i södra Sverige. Om de gamla reaktorerna som på marknadsmässiga grunder lades ned av ägarna hade varit kvar hade underhållskostnaderna riskerat att driva upp priserna redan tidigare.
Precis som Energiforsk konstaterar i sin rapport hade priserna varit avsevärt lägre om det hade funnits mer elproduktion på plats, till exempel de många terawattimmar vindkraftsproduktion som kommuner i södra Sverige sagt nej till. Om just dessa kärntekniska reaktorer hade dragit ned priserna beror helt och hållet på vad kostnaden för underhållet av dem hade varit.
Deras ägare bedömde att det hade blivit för dyrt.
Khashayar Farmanbar (S):
Låt oss inte slira på sanningen. Enligt Energiforsks rapport hade priserna varit lägre om det hade funnits energi- eller elproduktion i södra Sverige, men inte nödvändigtvis från kärnkraftsreaktorer. Som ägarna själva konstaterade hade underhållskostnaderna blivit för höga. Marknadsmässigheten fanns inte där för att driva dem. Då säger gängse marknadslogik att det hade riskerat att dra upp priserna.
Men om man i stället hade installerat rimliga lågprisalternativ till energi, till exempel vindkraft eller andra energislag, hade det absolut kunnat dra ned priset.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Mattias Jonsson, för frågan! Jag tror att vi går mot en tid då vi behöver avsevärt mer kraft i Sverige. Om vi ska få undan Putinolja och oljeschejkgaser ur våra industrier och transporter behöver vi mer kraft. Man kan sätta olika förled framför den kraften; det kan vara kärnkraft, vindkraft, havsbaserad vindkraft eller vattenkraft. Allt det behövs och kommer att behövas. Den havsbaserade vindkraften har väldigt stor potential.
Den totala mängden ansökningar för vindkraft till havs handlar bara i södra Sverige om 500 terawattimmar. Det kan jämföras med de 140 terawattimmar som vi förbrukar varje år. Men av dessa 500 är en del direkt ogörliga, och en del av dem gäller ansökningar för samma punkt. Om man rensar bort dessa återstår 350 terawattimmar som vi potentiellt skulle få ut bara genom att bygga ut havsbaserad vindkraft i södra Sverige. Det är två och en halv gång mer än vad vi förbrukar varje år.
Potentialen är alltså stor.
Khashayar Farmanbar (S):
Vi behöver mycket el. Vi behöver ha den snabbt på plats. Och det behöver även fortsättningsvis ge billig el till svensk industri och svenska konsumenter. Om vi inte får det kommer industrier som hade kunnat etablera sig i Sverige i stället att etablera sig i andra länder där de har tillgång till förnybar el. De kommer att åka till Spanien, som storsatsar på sol, och de kommer att etablera sig i andra länder som snabbt kommer att få fram mycket el. Det är detta som ligger i vågskålen.
Vi behöver därför förkorta tillståndsprocesserna, jobba med allmänhetens acceptans och se till att klara personalförsörjningen för att kunna bygga ut vårt elsystem.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Kjell Jansson, för frågan! Först och främst vet jag inte vilken källa Kjell Jansson har för sitt påstående om Nato och försvaret. Han kanske har andra källor än de gängse som vi andra har tillgång till. Detta får stå för honom. Jag ser naturligtvis att det finns god potential i havsbaserad vindkraft. På samma sätt finns det god potential i vår befintliga kärnkraft och i vår vattenkraft.
I dagsläget är det fullt möjligt att bygga på de siter som är tillgängliga. Dessa siter har dessutom framdragna koncessionskablar. De är betalda av staten och finns på plats. Det har varit möjligt att bygga i tio år. Om Kjell Jansson tror att regeringen kommer att kunna trolla fram en lagförändring som helt plötsligt gör det billigt att bygga ett av planetens dyraste energislag misstar han sig nog om vilka propositioner som finns på lut.
Det är fullt möjligt för marknaden att investera i dessa kärnkraftverk. Hittills har ingen gjort det, medan det är kö för vindkraften.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack för frågan, Magnus Manhammar! Det är angeläget att vi bygger mer energiproduktion i södra Sverige - i hela Sverige, men naturligtvis särskilt i södra Sverige där behovet är störst. Det är viktigt för klimatmålen och för Sveriges självständighet, men det är också viktigt för jobb och tillväxt och för att våra hushåll ska ha tillgång till el. Vi har flera arbeten som pågår.
Ett är att se över en incitamentsmodell för fler kommuner att kunna och vilja säga ja genom att de närboende eller kommunerna i närheten skulle kunna få del, eller en större del, av de fördelar som detta ger ekonomiskt. En annan sak vi behöver jobba med är att se hur vi kan utveckla det kommunala vetot så att kommunerna kan komma med sitt veto i tid och ange varför de säger nej. En tredje sak vi behöver jobba med är kompetens- och personalförsörjningen.
Ett annat spår är allmänhetens acceptans. Jag vet att det i närheten av där Magnus Manhammar själv bor finns möjlighet att göra hela Blekinge energipositivt med en vindkraftspark. Det är väldigt viktigt för framtiden.
Khashayar Farmanbar (S):
Jag konstaterar att i den intervju som Mattias Bäckström Johansson refererar till är det en del som är bortklippt, inte minst från ägarna till kärnkraftverken som förklarar varför de på marknadsmässiga grunder, trots att den socialdemokratiskt ledda regeringen tog bort punktskatten på kärnkraft, valde att gå vidare med nedläggningen av kärnkraften, för att man annars riskerade en prishöjning.
Icke desto mindre undrar jag vad Mattias Bäckström Johansson egentligen menar med positionsförflyttning. Jag har varit väldigt tydlig. Sverige behöver kärnkraft. Den kärnkraft vi har är viktig. Sverige behöver vindkraft, havsbaserad vindkraft och vattenkraft, som är ryggraden i vår energiproduktion. Vi behöver alla de här kraftslagen.
Men till skillnad från Mattias Bäckström Johanssons parti är inte mitt parti klimatförnekare som förlitar sig på något som kanske kan komma 2035 i stället för vindkraften, som vi har här och nu. Vi behöver både och, och vi är beredda att satsa på det.
Khashayar Farmanbar (S):
Tack, Jasenko Omanovic, för frågan! Digitaliseringen är avgörande. Den är vår tids stora förändringskraft, som har möjligheten att förbättra vårt samhälle avsevärt - kanske i ännu högre grad än industrialiseringen eller boktryckarkonsten en gång i tiden gjorde. Därför måste alla kunna ta del av den, och då är fiberutbyggnaden oerhört avgörande. Regeringen har antagit en förordning om stöd för tillgång till telefoni och funktionell tillgång till internet.
Post- och telestyrelsen jobbar också med uppdraget att främja god mobiltäckning i hela landet. Här handlar det om att kunna dela ut de stora medel som regeringen har avsatt för fiberutbyggnaden till många aktörer för att fiberuppkopplingen ska kunna byggas ut. PTS utvärderar också andra lösningar förutom fiber - telefoni och andra lösningar.
Vi remitterar också ett förslag om undantag från lokaliseringsprincipen så att kommuner på landsbygden ska kunna hjälpa varandra att bygga ut nätet, för att vi ska få bort de kala fläckarna.
Ulrik Bergman (M):
Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen. Bakgrunden till interpellationen är det faktum att det i vissa områden, däribland Västra Götaland, finns ett överskott av hyresrätter. Samtidigt är det så att folk vill äga sin bostad och därför efterfrågar bostadsrätter, villor eller tomter att bygga en villa på.
En fungerande bostadsmarknad är en förutsättning för individers möjligheter att forma sina egna liv. I dag är det långt ifrån en självklarhet. Den svenska bostadsmarknaden är i grunden dysfunktionell. I stället för att erbjuda möjligheter hämmar den såväl individer som samhällsekonomin i stort.
Företag får svårare att anställa och tillväxten hålls tillbaka, samtidigt som trångboddheten och de sociala problemen ökar. Den svenska bostadsmarknaden präglas för lite av marknad och i stället av i vissa fall långa köer till hyresrätter, höga krav för att få köpa en bostad och krångliga regler för att få bygga.
När Boverket genomförde en bostadsmarknadsenkät anförde kommunerna främst tre stora hinder för bostadsbyggande: höga produktionskostnader, brist på detaljplaner för attraktiv mark och svårigheter för privatpersoner att få lån.
Då borde ju svaret bli att föreslå åtgärder som sänker produktionskostnader, ta bort onödiga byggregler och byråkrati i planprocesserna och underlätta för standardlösningar som sänker kostnader och ökar konkurrensen. Kanske borde man också ta upp en diskussion kring hur vi kan sänka trösklarna för nya på bostadsmarknaden.
Statsrådet pekar på en utredning som ska titta närmare på den frågan. Vi moderater ser att många unga som ska in på bostadsmarknaden har betydande problem att etablera sig på bostadsmarknaden då lågräntemiljön drivit upp prisnivåerna. I budgetpropositionerna för 2016-2018 anvisade regeringen ekonomiskt stöd till byggande.
Moderaterna verkade sedan för borttagande av detta. Någon effektredovisning har väl regeringen egentligen inte kunnat prestera gällande detta ekonomiska stöd. Vi vet inte om skattepengarna gjort någon som helst nytta. Sannolikt hade de bostäderna byggts i alla fall. Sveriges Byggindustrier menar att de bostäder som byggts med hjälp av subventionerna skulle ha byggts ändå.
I stället har skattepengarna gått rakt ned i fickorna på byggbolag. Är det rätt hantering av skattemedel? Faktum kvarstår. Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att öka byggandet av egnahem? Kommer statsrådet att ta initiativ till att regler som hämmar ökat byggande av egnahem tas bort och öka tillgången till byggklar mark?
Ulrik Bergman (M):
Statsrådet sa att det byggs väldigt många nya bostäder och att utvecklingen går åt rätt håll. Samtidigt har byggstödet tagits bort. Det talar emot statsrådets argumentation för att stödet behövs.
Cirka 40 procent av bostadsbeståndet utgörs av småhus, vilket innebär att ungefär halva befolkningen bor i småhus eftersom hushållsstorleken är större. Med småhus menas fristående villor, radhus och kedjehus. Inom EU utgör småhus cirka 40 procent av nyproduktionen medan motsvarande siffra i Sverige landar så lågt som runt 20 procent.
En sammanvägd bedömning av olika undersökningar som gjorts pekar på att så mycket som 70 procent av den svenska befolkningen helst vill bo i småhus. Den största undersökningen genomfördes av Boverket 2014, och därefter har flera andra följt, två så sent som 2019. Samtliga bekräftar bilden av att småhus är det klart mest populära boendealternativet.
Till följd av coronapandemin har dessutom intresset för småhusboende ökat markant, vilket bland annat märkts i stora prisuppgångar. Den svenska byråkratin kring planprocesser gör att hanteringen av framtagandet av villatomter kan bli utdragen.
Överklagandeprocesserna i detaljplaneframtagandet är tidskrävande och försenar ambitionen att snabbt ta fram nya områden för exploatering för egnahem. Hyresrätter har sina fördelar.
De erbjuder ett boende utan kontantinsats, vilket kan vara bra när unga ska lämna hemmet för att studera under en begränsad period, inte sällan på annan plats än föräldrahemmet, och människor som fått jobb eller förändrad livssituation och snabbt behöver en ny bostad slipper ta lån för att lösa det omedelbara bostadsbehovet. Men vi ser även stora nackdelar med hyresrätterna.
Avståndet mellan hyrestagaren och bostadsbolaget upplevs i vissa delar stort då möjligheten att påverka sin boendesituation kan vara liten. Inte sällan placerar socialtjänsten personer med psykiska problem eller missbruksproblem i sådana bostäder, vilket skapar problem för de kringboende.
Vidare är arbetslösa på försörjningsstöd överrepresenterade i områden med hyresrätter, och trångboddhet förekommer med barnrika familjer i små lägenheter, vilket skapar problem för barn och ungdomar att sköta sina skolarbeten hemma. Varför bygga fler hyreslägenheter när människor vill äga sin bostad och det skapas sociala problem i hyresbeståndet?
Ägandet skapar ansvarstagande och engagemang i området. Kommer statsrådet att ta initiativ för att underlätta omvandlingen av hyresrätter till bostadsrätter eller ägarbostäder?
Ulrik Bergman (M):
Tack, statsrådet, för inlägget! Vi kan konstatera att otryggheten upplevs större i hyresrättsområden. Detta visar de trygghetsundersökningar som har genomförts. Många miljonprogramsområden är utmärkande i detta. Utanförskap präglar och skapar problem.
Samtidigt är hyrorna i hyresområdena ofta ganska höga, särskilt i nyproduktion, jämfört med egnahem. I kombination med relativt låga inkomster gör detta att de boende hamnar i en inlåsningseffekt då de får svårt att spara till en insats till en kommande ägd bostad. Det blir ett slags fattigdomsfälla.
Detta sammantaget gör att vi i stället borde öka möjligheterna för människor att bygga egnahem från början. Vi moderater lyssnar på medborgarnas önskan om att få mer frihet genom att äga sin bostad och kunna bestämma över sitt liv.
Reglerna måste bli enklare, fler villor och bostadsrätter behöver byggas och hyresrätter behöver omvandlas till bostadsrätter där de boende själva kan fatta beslut om hur området ska utvecklas, vilket även kan bidra till att en bostadskarriär kan inledas. Fru talman! Med dessa ord vill jag tacka bostadsministern för en bra debatt.
Ulrik Bergman (M):
Tack för svaret, statsrådet Strandhäll! Bakgrunden till min fråga är faktumet att allt fler kommuner påverkas av den rätt omfattande expansionen av vindkraftverk. Boende i de berörda kommunerna känner sig ofta överkörda och maktlösa i förhållande till det de upplever som rovdrift när det gäller nyttjandet av naturen.
Stora naturvärden berörs. Framför allt ljuden från vindkraftverken upplevs som störande för många, såväl boende som besökare. Boende runt etableringar har vittnat om att ljuden från vindkraftverk tidvis kan vara mycket störande, och de upplever att deras synpunkter inte har tagits om hand. Turismen i den svenska naturen har på senare år formligen exploderat.
I Sverige finns unika möjligheter att ta del av naturen. Ett uttryck för detta är att allt fler arbetstillfällen skapats inom just besöksnäringen. Den unika produkten är att kunna njuta av naturens tystnad och stillhet. Den och därmed alla de jobb som skapats på den svenska landsbygden riskerar nu att äventyras.
De långsiktiga återverkningarna på djur och natur är ännu okända. Den omfattande utrullning av just vindkraftsparker som sker på ett ganska hårdhänt sätt i den svenska naturen är därför extra oroande. Sverige har behov av mer elenergi, men mer planerbar sådan.
Inte minst vinterns skenande elpriser har vittnat om det. Vi är inte betjänta av vindkraftverk som står stilla när det är som kallast. Det finns också en koppling mellan lokalsamhället som påverkas och dem som står bakom etableringarna.
Många av de byggda vindkraftsparkerna kontrolleras inte sällan av ekonomiska intressen utanför de berörda kommunerna, och de prioriterar kanske inte de negativa konsekvenser som de uppförda anläggningarna medför. Kommuninvånarna ser ofta inte de omedelbara vinsterna då varken jobb efter etableringarna eller vinster tillfaller lokalsamhället.
Om kommunerna inte längre ges möjlighet att stoppa planer som är uppenbart olämpliga för berörd kommun är min farhåga att även förtroendet för demokratin hotas i slutänden. Att upphäva vetorätten skulle upplevas som att avståndet mellan folket och beslutsfattarna ökar, och därmed skulle acceptansen för fattade beslut minska.
Som jag skriver i interpellationen har vindkraften ett antal fördelar men även ett antal nackdelar, och de nackdelar som lokalsamhället ser måste man ge utrymme att ventilera. Vi har en flernivåstyrning av samhället. Frågor hanteras på kommunal, regional, nationell och europeisk nivå.
Att kapa bort en sådan del i styrningen av denna fråga vore djupt olyckligt mot bakgrund av att vi i år firar 100 år av demokrati genom allmänna och fria val.
Ulrik Bergman (M):
Tack, Annika Strandhäll! Som du nämnde står vi inför en väldigt genomgripande och brådskande omställning av energiförsörjningen. De flesta bedömare är väl eniga om att elektrifiering och utbyggnad av elproduktion är en kritisk faktor för en bra omställning i det här fallet.
Vi behöver inom loppet av de närmaste tio åren öka elproduktion med nära nog det dubbla. Det är vad man nu bedömer är behovet. Insynsvinklarna som ställs är: Ska det gå fort och fel eller fort med bibehållen demokratisk insyn?
Statsrådet lyfter fram den utredning som har tillsatts för att se över frågan och föreslå en rättssäker och effektiv tillståndsprocess. Ett betänkande föreslår att kommuner ska lämna besked inom sex månader som därefter inte ska kunna ändras.
Statsrådet pekar på att remissinstanserna är positiva till att kommunerna fortsatt har ett inflytande över processen, och det välkomnar jag. Vi är alla betjänta av tydliga regelverk. Vi får inte låta det gå ut över de demokratiska processerna där kommuninvånarna inte får ge sin syn på hur den berörda kommunen ska utvecklas.
Min fråga är: Kommer statsrådet att hörsamma remissinstanserna?
Ulrik Bergman (M):
Man kan konstatera att det finns ett stort intresse för att gå in i branschen. Det finns mycket pengar som vill placeras i den. I anslutning kan vi se att energipolitiken även kommer att ingå i de säkerhetspolitiska övervägandena.
Min partiledare Ulf Kristersson pekade på detta under den pågående Folk och Försvar-konferensen.
Ett statsägt kinesiskt energibolag, China General Nuclear Power Group, har som affärsidé att växa inom EU:s omställning av energisystem, och bolaget kontrollerar i dagsläget sex olika vindkraftsparker i Sverige. : Just det.) Detta är ytterligare en dimension som är viktig att hantera.
Vi får inte låta bolag som kontrolleras av diktaturer utnyttja behovet av energiomställning i landet. Kommunerna kan därmed genom sin vetorätt bidra till att stoppa sådana etableringar. Samhällskritisk infrastruktur ska inte ägas av diktaturer. Vi borde även utöver kommunernas vetorätt skärpa lagstiftningen härvidlag.
Avser statsrådet och regeringen att återkomma med förslag till skärpt lagstiftning i denna del?
Ulrik Bergman (M):
Bakgrunden till interpellationen är det faktum att de beslutade medlen till länsplanerna är en tunn strimma i totalen. Länsplanernas förverkligande är grundade i prioriteringar som görs på regional nivå.
Näringsliv och boende måste funka i hela landet, och då har staten ett stort ansvar för att säkerställa att förutsättningarna blir någorlunda jämlika. Fordonsägare beskattas tungt genom fordons- och bränsleskatter. En del av detta går tillbaka till infrastrukturinvesteringar, men långt ifrån allt.
Konkurrensen om medlen är stora, men vad det i slutändan handlar om är att se problemet med gigantprojektet höghastighetsjärnväg, som fanns med i Löfvenregeringens infrastrukturplan. Det är ett mastodontprojekt som beräknas kosta flera hundra miljarder kronor.
Väg 70 Särnaheden-Idre är ett konkret exempel som nu riskerar att inte genomföras under kommande planperiod. I området är det stor aktivitet med ökat bostadsbyggande, arbetspendling och turism.
Satsningar görs i storleksordningen 20 miljarder kronor i Idreområdet, vilka förväntas generera ett fördubblat besöksantal och skapa 1 200-1 500 nya jobb. Det fattas i sammanhanget futtiga 197,4 miljoner kronor, som det hela är kostnadsberäknat till.
Väg 70 är mycket smal på det aktuella avsnittet, och tunga fordon har svårigheter att mötas på ett säkert sätt. Den 16 december inträffade en mycket allvarlig händelse på väg 70.
Åtta gymnasieelever och två lärare från Älvdalens utbildningscentrum var på väg tillbaka efter en skoldag i Idre, när en olycka inträffade, som Dalarnas Tidningar rapporterade om.
Anneli Gunnars, skolchef på Älvdalens utbildningscentrum, berättar i artikeln: "Mötande lastbil smällde av backspegeln på vår buss vars sidorutor vid föraren krossades. Det var fullt med glassplitter inne i bussen. Tack och lov skadades ingen allvarligt men en elev fick en rispa i kinden."
Anneli Gunnars hoppas att händelsen är en väckarklocka för beslutsfattarna. En förälder till en av de ungdomar som var med i olyckan säger: "Det är märkligt att beslutsfattarna inte tar situationen på allvar, med all byggtrafik och den ökade turistströmmen." Fru talman! När vi får väckarklockor serverade är det dags att vakna.
Min fråga är: Kommer statsrådet att dra några slutsatser av detta och ompröva den tidigare fördelningen av anslag till länsplanerna?