Isabella Lövin (MP):
Tack för en intressant och innehållsrik debatt så här långt! I lördags kom äntligen beskedet som vi har väntat på. Världens länder enades i Paris om ett klimatavtal som ska säkerställa att världen inte tillåts bli mer än två grader varmare. Ja, det blev till och med en höjd ambitionsnivå, och man siktar på att försöka begränsa den globala uppvärmningen till 1,5 grader.
Det här är en kraftig ambitionshöjning. Att världen tagit detta viktiga steg är avgörande för klimatet, för mänskligheten framför allt och för allas vår gemensamma framtid. Avtalet är också en viktig symbol som inger hopp och framtidstro i en orolig och utmanande tid. Men det är också avslutningen på ett historiskt år, superutvecklingsåret 2015.
I Agenda 2030 har vi fått en ny global färdplan för hållbar utveckling med 17 nya gemensamma utvecklingsmål för hela världen. I somras fick vi också ett ramverk för hur dessa mål ska finansieras. Mitt i en tid av stor oro lyckas faktiskt världen enas om en ambitiös och solidarisk agenda för hur vår framtid ska bli ljusare. Det tycker jag känns hoppfullt och helt nödvändigt.
Det är därför med stort engagemang och också stort ansvar som Sverige nu tar sig an det här arbetet. Jag är stolt över den budget som vi har lagt fram till riksdagen. I en tid där Sverige tagit emot fler flyktingar än någonsin i modern tid är svenskt bistånd fortfarande bland de mest generösa i världen.
Med en bred parlamentarisk uppslutning bakom enprocentsmålet visar vi vår omvärld att vi kan ta ansvar både nationellt och globalt i en tid som kräver det. Det känns därför också glädjande att kunna fastställa ett tak för flyktingavräkningarna för kommande år på maximalt 30 procent av den totala biståndsbudgeten. Det gör att vi kan planera både långsiktigt och ansvarsfullt.
Herr talman! När de så kallade millenniemålen om att halvera världsfattigdomen antogs för 15 år sedan var många skeptiska till att de skulle göra någon skillnad. Men tvivlarna fick fel. Världen lyckades halvera fattigdomen. Nu är vi den första generationen som faktiskt kan utrota den. Samtidigt är synen på fattigdom och fattigdomsbekämpning på väg att förändras.
Kopplingen mellan fattiga länder och fattiga människor börjar luckras upp. De senaste decennierna har vi sett en ökning av välståndet i stora delar av världen som saknar motstycke i mänsklighetens historia. Men det betyder inte att alla har fått det bättre.
I flera av de länder som vuxit snabbast ser vi samtidigt framväxten av en kärna av kroniskt och extremt fattiga, särskilt utsatta för klimatförändringar, våld och konflikter. Andelen fattiga som lever i konfliktdrabbade eller så kallade sviktande stater ökar.
Brott mot mänskliga rättigheter, förtryck, diskriminering och svaga samhällsbyggen blockerar vägen för modernisering och utveckling. Vi får också allt fler bevis på att utrymmet för civilsamhället minskar, att demokratiska processer undergrävs och att hoten mot dem som står upp för mänskliga rättigheter ökar. Den här utvecklingen måste vi vända, och det ska också återspegla svenska prioriteringar.
Biståndet ska riktas dit där det behövs allra mest. Regeringen prioriterar därför arbetet för freds- och statsbyggande i sköra och konfliktdrabbade stater så att människor ska kunna leva i fred och frihet och få sina mänskliga rättigheter respekterade.
Vi prioriterar jämställdhet eftersom vi vet att vi bara kan bygga hållbara samhällen och varaktig fred och utveckling om både kvinnor och män är med. Vi prioriterar klimatet eftersom ett varmare klimat slår hårdast mot de allra fattigaste och inte bara hotar tillgången till mat och vatten utan också riskerar att orsaka fler och värre konflikter.
För att möta utmaningarna stärker vi arbetet på en rad områden 2016. Vi höjer anslagen till FN:s flyktingkommissariat, UNHCR, och andra organisationer som jobbar på plats för att hjälpa människor i nöd.
Regeringen tar också fram en ny femårig strategi för det humanitära arbetet som ska spegla dagens förändrade spelplan där kriser blir alltmer utdragna, där attacker mot hjälparbetare blir allt vanligare och där respekten för den humanitära rätten kränks. Det internationella humanitära systemet går på knäna och behöver mer resurser, men det behöver också reformeras. Vi ska driva på för ett kraftfullare och mer effektivt FN.
Vi ska driva på för att kvinnors inflytande ska säkras. Hjälpinsatser måste ge likvärdigt skydd åt kvinnor och män, inte minst vad gäller sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. En långsiktig fred måste börja i fredandet av våra kroppar. Vi stärker arbetet för att öka kvinnors deltagande i freds- och statsbyggande eftersom vi vet att utvecklingen aldrig kan bli hållbar om halva befolkningen exkluderas.
Vi ger också Sida i uppdrag att rapportera om hur svenskt bistånd bättre kan bidra till att förebygga väpnade konflikter och minska effekterna av naturkatastrofer. Herr talman! Vi är inte bara den första generationen som kan utrota fattigdomen, utan vi är också den sista som kan rädda klimatet. Då måste vi leva upp till åtagandena i Paris. Vi gör därför i år en stor förstärkning av klimatbiståndet.
Vi satsar både på att stärka utvecklingsländernas förmåga att anpassa sig till klimatförändringarna och på investeringar i förnybar energi och energieffektivisering. Över 1 miljard människor i världen har fortfarande inte tillgång till elektricitet. Att förse de fattigaste med ny småskalig och förnybar energi kan bli det utvecklingssprång världen behöver.
Avslutningsvis lever vi i en tid då behovet av hållbar utveckling är enormt men då biståndet globalt sett ser ut att minska. I denna svåra tid är det avgörande att det finns länder som går före och visar ledarskap. Sverige visar gång på gång att det är ett sådant land. När vi höjde stödet till den gröna klimatfonden följde andra länder efter. Vi ska fortsätta visa vägen på det sättet. Svenskt bistånd håller världsklass.
Tack vare våra gemensamma ansträngningar att förvalta och förnya har vi byggt upp det tillsammans under många år. Jag vet att det i det här rummet finns ett brett stöd för Sveriges engagemang och ledarskap i världen. Stora delar av civilsamhället - fackföreningsrörelsen, kyrkorna, miljörörelsen och kommuner och landsting - är med och bygger det svenska biståndet varje dag. Jag är stolt över den budget vi ska diskutera i dag.
Jag är också stolt över allt som svenskt utvecklingssamarbete gör i världen.