Jens Holm (V):
Både du och jag var på klimattoppmötet i Lima i Peru i fjol, Åsa Romson. Jag träffade då människor som berättade att staden Lima får sitt färskvatten från de andinska bergen en bit ovanför. Det är floder som rinner ned till Lima och förser staden med vatten.
Nu säger de att det blir mindre och mindre färskvatten som kommer till Lima, och människor börjar nästan gripas av panik. De stora glaciärerna börjar smälta. Snart finns det inte mycket vatten kvar, för det återskapas inte så som det brukar under vinterhalvåret. Detta är ett konkret exempel på det man brukar kalla klimatanpassning.
Vi måste hjälpa de människor som redan drabbas av klimatförändringen här och nu. Om inte EU säger ett dyft om klimatanpassning i sitt bidrag inför klimattoppmötet i Paris måste någon annan göra det, så att någonting händer.
Men då får jag höra att EU ska tala med en röst och att samarbetet förstörs om ett land inom EU säger att man vill lite mer än vad EU-rösten säger på de knappa fem A4-sidorna. Jag är inte så säker på att det är på det viset, Åsa Romson.
Jag tror att det kan vara precis tvärtom och att modiga länder kan stå upp och säga: Hör ni, kamrater i den här organisationen som kallas EU, det här håller inte. Att bara presentera något som inte säger någonting om ny teknik eller mer pengar till utvecklingsländerna eller om hur de ska få hjälp att anpassa sig till det förändrade klimatet håller inte.
Därför lägger vi fram detta förslag för att visa på hur vi i Sverige vill gå före och dra med oss andra industriländer så att vi kan ta vårt historiska ansvar för klimatförändringarna. Jag skulle vilja veta om du har pratat med dina kollegor i EU, Åsa Romson.
Är det helt förbjudet att lämna in ett klimatbidrag inför toppmötet som går utöver och kompletterar - inte går emot eller saboterar - det förslag EU lämnat in? Jag har försökt ta reda på detta genom riksdagens utredningstjänst. De konstaterade att det inte finns något juridiskt som säger att vi inte kan göra det.
Jag tror verkligen att detta skulle kunna driva på både EU och klimatförhandlingarna som sådana. Du talade om att det är bara är tomma ord i FN och att det bara är papper som lämnas in till FN, Åsa Romson. Jag förstår ärligt talat inte vad du menar. Det är de bidragen som ska ligga till grund för klimatförhandlingarna.
FN:s klimatsekretariat kommer att analysera alla klimatbidrag som lämnas in och sedan säga huruvida de håller eller inte för att vi ska kunna hålla oss under en temperaturhöjning på 2 grader. Detta är vad det handlar om, och det är otroligt viktigt. Det som Åsa Romson sa i svaret till mig, att regeringen vill att EU ska skärpa sina klimatmål, är bra.
Dock ska det kunna göras genom uppköp av internationella krediter, trots att både ditt och mitt parti, Åsa Romson, i valrörelsen för ett halvår sedan var överens om att vi inte ska uppnå våra klimatmål genom att köpa upp osäkra utsläppskrediter i andra länder. Om vi pratar om att vi ska minska våra utsläpp med 40 procent här eller med 50 eller 60 procent på EU-nivå ska vi göra det på hemmaplan, inte genom uppköp av osäkra krediter.
Vad var det som gjorde att Miljöpartiet svängde i denna fråga och nu börjar förlita sig på osäkra utsläppskrediter?