Anders Sellström (KD):
Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag i finansutskottets betänkande. Jag ska samtidigt tacka regeringens representant i denna debatt, finansminister Anders Borg. För ganska precis ett år sedan i denna kammare efterlyste jag en viktig reform för Sveriges framtid, nämligen avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. I den budget som föreslagits av regeringen och som i dag är uppe till diskussion ingår denna reform.
Det är kanske inte den hetaste frågan som diskuterats i dag, men införandet av avdragsrätt för gåvor i Sverige kommer att på sikt få stor betydelse för det civila samhällets funktionssätt. Socialdemokraterna har bland annat uppmärksammat förslaget i sin budgetmotion. Här synliggörs dock bara vilka problem avdragsrätten skulle få och hur den skulle utgöra ett hot mot den statliga styrningen av föreningslivet.
Socialdemokraterna är som vanligt livrädda för varje reform som ökar den enskildes makt och minskar den politiska makten. Kristdemokraterna är speciellt pådrivande i frågor som stärker det enskilda engagemanget, utvecklar de sociala gemenskaperna och uppmuntrar till mer direkt ansvarstagande medmänniskor emellan.
Avdragsrätt för gåvor är en sådan reform som syftar till att steg för steg öka utrymmet för den enskilde och att hjälpa och stärka den ideella sektorn. Så tack än en gång, finansministern, för din bidragande del i förverkligandet av denna reform! I tider när den ekonomiska dimman ligger tät gäller det kanske att vara extra försiktig. Det inser nog de flesta, och så även vår regering.
Det gäller att navigera klokt och att inte gå på grund, och därför måste även farten anpassas till rådande förhållanden tills dimman lättar. Trots att många länder i vår omvärld under längre tid haft fel på ekonomikompassen och nu fått dra rejält i nödbromsen har alliansregeringen lyckats räkna hem ett reformutrymme 2012 på 15 miljarder kronor.
I det sammanhanget är det extra glädjande att de 30 procent mest ekonomiskt utsatta i vårt land också kommit i åtnjutande av nästan hela den del av reformutrymmet som just riktas till hushållen. Förbättringar av bostadsbidraget till barnfamiljer, högre bostadstillägg för pensionärerna och ökat bostadsbidrag till unga utan barn är några exempel. Fru talman! Jag har under många år varit en aktiv del i musikbranschen.
Som gammal trummis och ljudtekniker har jag sett, hört och spelat med många musikaliska förmågor. Tyvärr har jag även upplevt förmågornas motsats som gjort sig påminda med jämna mellanrum. Oavsett vad man tycker om för musik finns det några viktiga grundkomponenter som gör ett band bra. Det är ett tajt samspel mellan basisten och trummisen. Det är lyhördheten mellan varje ingående musiker där också utrymme skapas för varandra.
Det gäller även att ansvara för sin del och skapa luft i det egna spelandet. Det handlar om dynamik och, självklart inte att förglömma, duktiga sångare. Allt detta är kryddat med inte bara härliga gitarrsolon utan även den där rätt placerade synkopen eller den där härliga basloopen. Det får man inte glömma bort. Alliansen tycker jag i mångt och mycket har dessa grundkomponenter.
Vi är hyfsat samspelta, vi lyssnar på varandra men ger också utrymme för lite individuella soloprestationer. Visst måste vi stämma om gitarren ibland, och visst måste vi byta ut en sprakande kabel då och då. Men vi är alla beredda att justera och förändra i syfte att steg för steg förbättra oss själva och helheten. I dag har även ett annat band spelat upp sitt register i Sveriges riksdag.
På affischerna inför deras nystart på Folkets Hus kunde vi läsa: Per-Ullas med Waidelich framför sina senaste hits. Bandet, som nyligen bytt namn, försökte för några år sedan slå sig in på topplistorna med låtar som Vi kan bättre , Vem ska sitta med Sverigedemokraterna? och deras kanske mest uppmärksammade slagdänga Gör slut med Rut .
Socialdemokraternas låtskrivarstuga har lyckats komponera ihop några nya låtar som Tommy Waidelich fått uppdraget att framföra. Waidelich med gitarren om halsen har fått med sig Miljöpartiets basist Per Bolund och Vänsterpartiets trummis Ulla Andersson att i nystarten enas om att åtminstone försöka hålla samma tonart. I sin första låt hoppas de med en enkel lösning leverera lösningarna på ungdomsarbetslösheten.
Rökmaskinen som nu gått för fullt ett tag har redan fått fansen på första raden att hosta irriterat. Så när Waidelich gitarrintro fyller Folkets Hus har låten Dubbelt så dyrt dragits i gång. Den handlar om hur dubbelt så höga arbetsgivaravgifter för alla ungdomar är vägen till framgång, och nu gäller det att övertyga publiken om detsamma. När Waidelich dock märker att fler och fler ungdomar lämnar lokalen ropar han till de andra: Nu måste vi snabbt byta låt.
Waidelich räknar fort in nästa nummer som har titeln Halv ska vara hel . När basisten Per Bolund märker att det handlar om att säga nej till förslaget om halverad restaurangmoms vägrar han att ta en ton till på basen. Den kvarvarande publiken skruvar på sig när ännu en låt inte håller hela vägen. Febrilt börjar Waidelich bläddra i låtpärmen. Han skiner upp, och ropar: Vi spelar den gamla låten Det ska kosta att köra lastbil .
Både Andersson och Bolund är med på noterna. Ökade kostnader för landets åkeriägare är någonting som förenar. Entusiasmen går det inte att ta miste på. Det är till och med så att Bolund solar loss på basen när refrängens "höj med 14 kronor milen, lastbilen ska bort, lastbilen ska bort" ljuder i lokalen. Samtidigt slamrar det i dörren när åkeriföreningen i Norrland marscherar ut tätt följda av fackförbundet Transport.
Per-Ullas med Waidelich märker inget på grund av att de är fullt upptagna med att njuta av Bolunds bassolo. Efter väl genomfört solo nickar Bolund till Waidelich: Nu är det dags att köra Utgiftstaket och systemet . Med ett fartfyllt tempo drar låten igång. Waidelich och Bolund gör allt de kan för att ösa på och göra sig hörda. Vetskapen om att risken med att tappa kontrollen över låten snabbt kan sluta i en Greklandsspelning gör att de ändå besinnar sig.
Tyvärr börjar det slita och dra när Ulla Andersson inte lyssnar på de andra två utan driver upp tempot ytterligare. Waidelich och Bolund ger upp, lämnar scenen och släntrar ut genom dörren. På vägen ut stöter de på sverigedemokraten Johnny Skalin som i ett hörn står och nynnar på låten 90 procent löser allt . Att stänga Sveriges gränser är dock inget som imponerar på Waidelich och Bolund som snabbt går vidare.
Ulla Andersson, som inte märkt att hon är ensam kvar, kör på med sitt trumsolo och ger sig inte förrän vaktmästaren släcker lyset. Fru talman! Dagens debatt har visat på en opposition som är kluven. Kluven i fyra separata delar. Det som förenar oppositionen är också det som söndrar när helheten ska hanteras. Med vilken kraft kan dessa partier hävda att just deras skuggbudget är den enda rätta när skillnaderna mellan dem till slut är så stora?
Modet i svensk politik i dag består i att göra stegvisa reformer utan att ge avkall på kontroll över statens skuldutveckling. Modet är att stå emot överbudspolitik, paniklösningar och avkall på utgiftstak. I denna kontext gäller det också att vara klok och våga göra förbättringar och justeringar som just är riktade till de mest ekonomiskt utsatta. För inget vore värre för vårt land än att hamna i en politik där enbart nedskärningar ska fördelas.
Det drabbar alltid hårdast dem med de minsta marginalerna. Till sist är det sorgligt att Socialdemokraterna i sin iver att höja anställningskostnaderna för ungdomar också minskar utrymmet för kommunerna och landstingen att bedriva sin verksamhet. Bara i Umeå skulle försämringen innebära 30 miljoner per år. Sammantaget handlar det om ca 3 miljarder kronor för kommunsektorn som helhet. Socialdemokraternas julklapp till Sveriges Kommuner och Landsting är en riktig och rejäl smällkaramell.