Mats Odell (KD):
Den här krisen är väldigt mångfasetterad. Den består av en mängd olika problem som tillsammans har gjort att den finansiella funktionen, blodomloppet i hela samhällsekonomin, har drabbats av proppar och infarkter. Vi kan konstatera att vi har problemet med bankernas upplåning.
Om inte Riksbanken och Riksgälden hade gått in med olika faciliteter, som sammanlagt i dag är uppe i över 650 miljarder för att förse banksystemet och företagen med likviditet, hade vi haft en total kollaps. Det har gjorts ganska mycket av våra myndigheter. Jag tror att vi var helt överens om att vi skulle ställa oss bakom det europeiska initiativet och att det var bra att det var ett europeiskt initiativ.
Men ganska snabbt stod det klart att det var behäftat med ett antal fel. Det visade sig bland annat att villkoren var otydliga. Fick man expandera? Här stod nu ett antal banker och lånade ut vad de kunde jämfört med den kapitalbas de hade. Det fanns en mängd företag som hade blivit av med internationella krediter. Vi talade om herrelösa krediter på hundratals miljarder.
Det handlar om utländska banker som har försvunnit, lån som förfaller och där svenska banker inte kan låna ut. Då kommer frågan om kapital upp. Nu pågår ett arbete inom Europeiska unionen. På Ekofinmötet förra tisdagen var frågan uppe om möjligheten att ge kapitaltillskott för banker. Även om man har likviditet och möjlighet att låna ut pengar kan man inte göra det på grund av kapitalkravet.
De svenska bankerna lånar i dag ut, enligt vad de redovisar till Finansinspektionen och Riksbanken, mer än vad de någonsin har gjort. Men behovet att fylla upp efter de internationella långivare som nu försvinner är enormt stort. De finns de som tror att det handlar om kanske 300, 400, 500 eller 600 miljarder. Jag såg i dag en artikel i en stor tidning som sade att det var 1 200 miljarder.
Det är inte bara så enkelt som att piska in bankerna i garantisystemet och tro att man har löst problemet. Det är viktigt att vi försöker att sätta oss in i hur verkligheten ser ut. Till den delen vill jag säga att när man nu tittar på vad som har hänt är det inte enbart mörkt. Jag hade en genomgång i dag med finansmarknadsavdelningen på departementet som gjorde en redovisning.
Slutsatsen var att regeringens stabilitetsplan tillsammans med Riksbankens räntesänkning - denna mycket kraftfulla åtgärd som Riksbanken har gjort - har börjat medverka till att vi kan se ett resultat. Vad tänker jag på då? Jo, interbankräntorna är i dag tillbaka på de nivåer som gällde i slutet av sommaren innan Lehman Brothers gick i konkurs och allt detta gick rakt uppåt.
Räntorna mot hushållen har faktiskt sänkts i takt med att reporäntan har sänkts. Vi ser också de senaste dagarna en antydan till en förbättring när det gäller företagens finansiering. Men det är väldigt mycket kvar. Den här krisen är långt ifrån över. Risken ska inte uteslutas att det kommer att bli ännu värre innan vi ser slutet.
Regeringen kommer att arbeta tillsammans med EU-nivåns olika institutioner, ministerråden och Ekofinrådet. EU:s stats- och regeringschefer kommer att träffas nu den 11 och 12 december. Då hoppas jag att det uppdrag som kommissionen fick av Ekofinministrarna i tisdags är klart, nämligen att revidera garantiprogrammet. Det handlar om att se över villkoren.
Det finns flera banker inte bara i Sverige utan i alla de andra länderna där det heller inte har fungerat. Vi ser länder där bankerna har gått med men där de har högre upplåningskostnad i dag än vad de svenska bankerna har utanför systemet. Jag tror att vi måste titta lite noggrannare på verkligheten och försöka hitta gemensamma lösningar som leder till att företag och hushåll får de krediter som behövs.