Nyamko Sabuni (L):
Jag delar bilden av det arbete som bedrivs i våra grannländer på området människohandel för sexuella ändamål. Det är de ideella organisationerna och eldsjälar som framför allt engagerar sig i de människor som behöver hjälp och stöd att rehabiliteras och återanpassas till vanligt lönearbete och så vidare.
Vi ser att många återfaller till att ytterligare handlas med, föras vidare till andra länder och utsättas för övergrepp flera gånger. Det är därför vi försöker fokusera på vikten av ett samarbete på regeringsnivå och myndighetsnivå. Det måste utvecklas. Det kommer inte att fungera, och vi kommer inte att lösa dessa problem i våra grannländer om inte myndigheterna och regeringen engagerar sig mer.
Det är det samarbetet vi initierar nu på regeringsnivå via det nordisk-baltiska ministerrådet på detta område. Jag tror att Elina Linna precis som jag förstår att vi alltid kommer att föra samtal om oron från ideella organisationer som oroar sig för anslagen och bidragen till verksamheten.
Men jag kan tyvärr inte hitta någon annan, bättre modell att arbeta utifrån än att organisationerna alltid måste redovisa vad de har gjort för sina pengar och därmed också ansöka om fortsatta medel för att fortsätta med sin verksamhet. Det är bara myndigheter i vårt land som kan få årliga anslag. Organisationer måste alltid ansöka. Men det finns som sagt pengar avsatta för detta arbete.
Den som ansöker och som bedriver bra verksamhet kommer antagligen också att få ta del av dessa medel. Det har ofta kommit förfrågningar från riksdagsledamöter om att beskrivningarna av åtgärder i handlingsplanerna är kortfattade, och man vet inte exakt hur det hela ska utformas vidare. Det finns en tanke också bakom detta.
När vi har 36 olika åtgärder, som fallet med handlingsplanen mot prostitution och människohandel, skulle vi få oändligt långa dokument att gå igenom om alla åtgärder och hur det hela ska gå till skulle beskrivas i sin helhet. Vi bereder frågan genom att varje åtgärd bereds för att sedan fatta beslut om varje enskild åtgärd så småningom. De beskrivningarna av varje åtgärd finns att ta del av på Regeringskansliets hemsida.
Vi fattar beslut om de sakerna på regeringssammanträden i vanlig ordning. Jag vet med säkerhet att länsstyrelsen har fått sitt uppdrag när det gäller att samordna samarbetet både nationellt och internationellt. Man kan gå in i dokumentet direkt och läsa hur vi har formulerat det uppdraget. Det finns också ett antal andra åtgärder. Jag kan inte i dag svara på hur många vi har gått igenom och hur långt vi har kommit.
Jag vet bara att i den ena handlingsplanen mot våld mot kvinnor har vi i princip fattat beslut om samtliga 56 åtgärder. I det som kom några månader senare vet jag inte exakt hur många åtgärder vi ännu har fattat beslut om. Men vi bereder åtgärderna en efter en. Det görs på de berörda departementen. Som jag sade är vi ett samordningsdepartement och jag är samordningsminister på detta område.
Men det som direkt rör till exempel det sociala arbetet bereds på Socialdepartementet. Det som handlar om rättsväsendet bereds på Justitiedepartementet. Ibland är det UD som är involverat i arbetet. Mitt tips är att allting finns på Regeringskansliets hemsida. Där kan man läsa sig vidare fram till de konkreta besluten och se exakt vad man är ute efter om man vill veta hur arbetet ska utformas.