KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ida Gabrielsson (V):
Även i detta ärende är jag i dag reserv, så ni får ursäkta mitt lite torftiga inlägg. Men jag hoppas att jag ska få fram vad Vänsterpartiet tycker i frågan. Egentligen är mina favoritfrågor höjda pensioner eller tryggad sjukförsäkring, men nu får jag ta mig an en annan viktig fråga.
Den personliga integriteten är av särskilt stor betydelse för individens frihet och i förlängningen också för säkerheten. Det är viktigt att påminna om detta i tider då friheten beskärs av olika direktiv och lagförslag. Det gäller också när vi i dag diskuterar detta ärende om behandlingen av känsliga personuppgifter i testverksamhet enligt utlänningsdatalagen. Fru talman!
Det är viktigt att tillräcklig testverksamhet och liknande kan genomföras innan it-system sätts i drift. Det är dock beklagligt att regeringen i detta fall inte i tillräcklig utsträckning har tagit hänsyn till de problem och risker som finns med att tillåta en mer omfattande testverksamhet.
Flera remissinstanser har efterlyst en närmare analys av risker för enskildas personliga integritet, och alternativa mindre integritetskränkande tillvägagångssätt har framlagts. Många har också efterfrågat en analys av om det finns ett behov som motiverar att förbud mot att behandla känsliga personuppgifter i testverksamheten helt slopas.
Det har också påtalats att det är oklart vad som utgör "behandling av biometriska uppgifter" och att det behövs ytterligare vägledning när det gäller bedömningen av vad som utgör en "absolut nödvändig" behandling. Fru talman! Bristerna i regeringens nu liggande förslag är så stora att lagförslaget inte bör antas.
Frågorna om den personliga integriteten bör ges större vikt i ett lagstiftningsärende av detta slag. Regeringen bör därför återkomma till riksdagen med ett mer genomarbetat förslag för att kunna möjliggöra just denna testverksamhet. Förslaget måste innefatta en mer gedigen analys av riskerna när det gäller den personliga integriteten. Sammantaget har alltså regeringens förslag enligt vår uppfattning så stora brister att det bör avslås.
Jag yrkar därför bifall till Vänsterpartiets reservation 1 under punkt 1.
Ida Gabrielsson (V):
Tack, socialförsäkringsministern, för svaret! Sjukförsäkringen har länge varit trasig. Coronapandemin har satt detta i blixtbelysning. Sjukförsäkringen är en försäkring som vi alla betalat in pengar till, men när det väl gäller funkar det inte. Tidigare fanns den så kallade stupstocken.
Nu ökar utförsäkringarna vid 180 dagar, år efter år, för att 2020 nå något slags topp. Oavsett regering har utförsäkringarna fortsatt. Att det skulle behövas en pandemi för att vi ska förstå att vi alla kan bli sjuka!
Otaliga är exemplen på personer som fått lida svårt, men ingenting händer. Många förändringar är nödvändiga. De som redan är utförsäkrade och har förlorat sin SGI måste få upprättelse. Det behövs en kriskommission som ser över detta. Personer som är sjuka kastas i dag ut ur försäkringen och uppmanas att söka försörjningsstöd.
Människor lever i bästa fall på sina anhöriga, i värsta fall inte alls. Självmord har för en del känts som den enda utvägen. Undersköterskan Christine Udding ryckte in i vården och smittades med covid-19. Nu nekas hon förlängd sjukpenning. Är det tacken?
På liknande sätt har många andra långtidssjuka vägrats den ersättning de borde ha rätt till. Så här kan vi inte ha det. Alla partier måste nu samlas och släppa prestigen. Det handlar om människor som är värda bättre än politiskt spel.
Vänsterpartiet har därför väckt ett initiativ om att införa regeringens färdigutredda förslag om förändringar av 180-dagarsregeln och prövningen mot påhittade jobb på arbetsmarknaden. Fru talman! Socialförsäkringsministern har själv sagt att det ligger ett förslag på regeringens bord och att han är beredd att införa det närhelst det finns majoritet för det.
Så har socialförsäkringsministern sagt om det förslag Vänsterpartiet nu går fram med. Flera partier har sedan slutit upp, och den majoritet som ministern angett som det enda hindret har Vänsterpartiet nu ordnat. Min fråga är därför: Står ministern fast vid sitt ord?
Kommer Socialdemokraterna och regeringen på torsdag, då det avgörs, att stödja utredningens förslag och vara tydliga med att det ska gälla alla sjuka, utan undantag?
Ida Gabrielsson (V):
Jag tackar socialförsäkringsministern för svaret. För oss i Vänsterpartiet är detta att släppa prestigen. Vi har gått fram med det som är kompromissförslaget, det vill säga utredningens förslag. Vänsterpartiet vill egentligen helt slopa 180-dagarsgränsen och rehabiliteringskedjan i nuvarande form.
Vi har en annan idé och ett annat förslag till system för hur människor ska bli friska eller få rätt till ersättning om de ändå, trots insatser, fortsätter att vara sjuka. Den kompromiss som vi går fram med var färdigutredd redan i januari. Det verkar som att departementet ändå har varit ganska snabbt med att titta på förslagen, men nu börjar det kännas bråttom.
Förslaget har legat länge på regeringens bord. Socialdemokraterna och socialförsäkringsministern har tidigare lyft upp just bristen på majoritet för förslaget som orsaken till att man inte går fram med det. I dag finns den majoriteten.
Därför undrar jag varför Ardalan Shekarabi inte lämnar ett tydligare svar på att man kommer att gå fram med förslaget, som kommer att förbättra för många som har utsatts för utförsäkring.
Ida Gabrielsson (V):
Det var den socialdemokratiska regeringen som satte målet om nio sjukdagar per år. Efter det sköt utförsäkringarna vid 180 dagar i höjden. Det låter bra när Ardalan Shekarabi pratar om ambitionen att vilja förändra för dem som har utförsäkrats och för dem som nu står inför att kanske bli av med sin sjukpenning. Det är bråttom.
Vi behöver tillfälliga ändringar för alla sjuka oavsett diagnos, men vi behöver framför allt förändra och förbättra permanent.
Menar socialförsäkringsministern på fullaste allvar att i ett sådant läge låter Socialdemokraterna ett parti som har knappt 2 procent diktera hur och om vi ska komma fram med en gemensam lösning?
Som jag förstår det är en stark majoritet i riksdagen för förändringarna, om socialförsäkringsministern menar det han säger. Då måste Socialdemokraterna visa var skåpet ska stå och se till att man menar allvar med dessa frågor. Annars känns det mer som prat och inte så mycket verkstad.
Jag hoppas verkligen att frågan är så pass prioriterad för socialförsäkringsministern och för Socialdemokraterna att vi nu på torsdag när Vänsterpartiet väcker förslaget kan få en majoritet redan då i frågan. Det gäller både tillfälliga lättnader för alla och framför allt för de permanenta förändringar som de utförsäkrade och sjuka har väntat på så länge.
Ida Gabrielsson (V):
Tack, socialförsäkringsministern, för svaret! Det är nu över ett år sedan som delar av utredningen om att förbättra sjukförsäkringen kom med förslag. Socialförsäkringsministern sa då och även nu att det var viktiga och nödvändiga förslag om försäkringen ska fungera.
Trots det har Vänsterpartiet tidigare men inte minst under det senaste året fått baxa regeringen och januaripartierna framför sig. Vänsterpartiet lägger bland annat fram förslag som finns färdigutredda i regeringens egen utredning. De röstas ned. Men på något nästan magiskt sätt återkommer regeringen och aviserar förslagen senare. Fru talman! Låt mig vara tydlig: Jag är inte den som är den.
Det är bra att regeringen går från ord till handling. Socialdemokraterna och Miljöpartiet utgör trots allt en regering som tidigare har bidragit till de stora utförsäkringarna. Det är Alliansens lagstiftning, men som veckans Uppdrag granskning visade styrde Socialdemokraterna Försäkringskassan i denna riktning.
Mycket behöver göras och det fort om inte ännu fler människor ska få sitt liv och sin försörjning sönderslagna. Fru talman! Vänsterpartiet vill egentligen gå mycket längre. Vi är av den enkla uppfattningen att är man sjuk så är man och kan man inte jobba så kan man inte det.
Rehabilitering, när den är möjlig, är något bra och viktigt, men för att det ska fungera måste de stelbenta tidsgränserna tas bort. De som är varaktigt sjuka måste få rätt till ersättning. Svårare än så är det egentligen inte. Det kan ju till och med en barnunge förstå. Men för Försäkringskassan och övriga partier i riksdagen verkar det stört omöjligt att inse det här. Jag begriper inte detta.
Det som däremot är fullständigt glasklart för mig är att dagens bedömningar, signerade Försäkringskassan, inte är gjorda utifrån verkliga personer. Ersättningsnivåerna är som att man kan leva på luft, och det hänvisas till rena hittepåjobb. Att människor som slitit och jobbat hela livet inte får vad de har rätt till när de blir sjuka är anskrämligt. Min egen pappa har cancersjukdomen myelom.
Han har nyss genomgått en stamcellstransplantation och närmar sig dag 365. Han har nu fått ett förhandsbesked om att han kommer att utförsäkras. Han har jobbat sedan han var 15 år på tvätten i Ockelbo och i charken på Konsum och har sedan i många år drivit egen butik. I dag är han kommunalare och jobbar på behandlingshem. Det finns tusentals exempel på andra personer som har hamnat i den här situationen.
Det sägs att ersättningen är ett bidrag, men ingenting kunde vara mer fel. Det är min pappa och alla de andra som har jobbat och slitit och avstått löneutrymme för att en trygghet ska finnas om så skulle behövas. Men när den behövs finns den inte. Mina frågor till socialförsäkringsministern är: Hur länge till ska vi få vänta?
Kan socialförsäkringsministern garantera att de som har klivit in och stått i frontlinjen under pandemin - undersköterskor och sjuksköterskor som lider av sviterna av covid-19 - inte utförsäkras när de når tidsgränsen vid dag 365? När kommer regeringen att gå fram med förslaget som kan förbättra sjukförsäkringen för alla, oavsett diagnos?
Ida Gabrielsson (V):
Jag tackar socialförsäkringsministern för de här orden. Sjukförsäkringen har länge varit ur funktion. Coronapandemin har satt detta i blixtbelysning, men det har drabbat människor under många år. Någonstans måste politiken ta ansvar för det. Folk har inte blivit fattiga. De har gjorts fattiga. Vi kan nu sätta stopp för att det här ska ske framöver.
Bara i år genomförs skattesänkningar på 30 miljarder. Viktiga intäkter från arbetsgivaravgifterna går förlorade och rinner ur systemen. Finansministern - socialförsäkringsministerns kollega - säger att nyliberalismen är död men fortsätter att köra rakt in i väggen med Centerpartiet som kartläsare. Liberalerna verkar redan ha hoppat av i farten. Miljöpartiet har nog tagit ett friår. Fru talman!
För mig är det obegripligt att inte Socialdemokraterna - om de vill se en bättre sjukförsäkring - kliver in och visar var skåpet ska stå. Att bli misstrodd och förnekad är bland det värsta som kan hända en människa. Det är vad som har hänt tusentals utförsäkrade. Förutom en ekonomisk katastrof blir man misstrodd. Fru talman!
Oavsett regering har utförsäkringarna fortsatt. Otaliga är exemplen på personer som fått lida stort av det här. De som redan utförsäkrats och förlorat sin SGI måste få någon form av ekonomisk upprättelse. Det behövs en kriskommission som kan se över det här. Det måste till en oberoende granskning av Försäkringskassans styrning och arbetssätt, där forskare och de som själva drabbats får komma till tals.
För mig är det obegripligt att regeringen inte tillsatt en sådan granskning utan låter kassan utreda sig själv. Fru talman! Ansvarigt statsråd, Ardalan Shekarabi, säger återkommande att han ser problemet, att regeringen har konkreta förändringsförslag på sitt bord och att han hoppas att alla partier kan släppa prestigen och ordna med lagändringarna. Det finns en majoritet. Varför händer inget?
Fru talman! Det pågår inte längre en tävling om vilket parti som är bäst på att jaga sjuka, tvärtom. Vinden har nu helt vänt, och fler har insett att vi måste göra om och få en bättre sjukförsäkring. Det är bra. Det är ett resultat av många års slit i grupper som Solrosuppropet och Försäkringskassanupproret av dem som drabbats själva. Jag citerar: Det ligger ett förslag på regeringens bord.
Jag är beredd att införa det närhelst det finns majoritet för det. Så sa socialförsäkringsministern själv om förslaget. Det finns en majoritet. Vänsterpartiet har gått före när det gäller dag 180. Hur länge ska vi vänta innan Socialdemokraterna går från ord till handling? Vad är det som bromsar upp det hela?
Är det samarbetspartierna, eller är det Socialdemokraterna själva som inte har satt den här frågan tillräckligt högt?
Ida Gabrielsson (V):
Att prestigen måste läggas undan håller jag fullständigt med om. Vänsterpartiet har ett eget förslag på ett sjukförsäkringssystem. Det går mycket längre än det förslag som regeringen har på bordet. Men det är vi beredda att släppa för att nå en kompromiss om ett system som åtminstone kan fånga upp det allra mest akuta.
Detta har vi lagt fram vid flera tillfällen men ännu inte fått majoritet för. Jag förstår situationen med samarbetspartier, men ärligt talat måste den här frågan sättas högre i regeringen.
Partier som inte är i närheten av Socialdemokraternas storlek och som inte sitter i regeringen kan inte få bestämma och avgöra de sjukas framtid och hur sjukförsäkringen ska se ut. Det kunde ha varit du, det har varit jag. Sjukdom kan drabba oss alla. Fru talman!
Personer som är sjuka kastas i dag ut ur försäkringen och uppmanas att söka försörjningsstöd. Andra tar ut sin förtida pension eller använder semesterdagar, fastän de har ryckt in i pandemivården. Människor lever i bästa fall på sina anhöriga och i värsta fall inte alls. Självmord har för en del känts som den enda utvägen.
Hur många fler ska drabbas för att politiker inte kan släppa prestigen och agera? Jag noterar att i den här debatten säger socialförsäkringsministern många bekräftande ord. Men det behövs inte längre fina ord. Det behövs också handling.
Ida Gabrielsson (V):
Jag tackar Martina Johansson för anförandet. Jag har några funderingar. Satsningarna i Centerpartiets budgetmotion finns nästan enbart på skattesidan och nästan enbart riktade till lönsamma företag.
Ledamoten Martina Johansson tar upp att funktionsnedsatta kanske behöver mer hjälp att få ett jobb på arbetsmarknaden.
Vore det inte bättre att helt subventionera anställningar för personer med funktionsnedsättning i stället för att i dag pumpa ut stora branschstöd till dem som redan har jobb och som enligt alla bedömare inte ger ett enda nytt jobb utan bara klirr i kassan för till exempel restaurangkedjor som McDonalds - om man på riktigt är intresserad av att göra något åt situationen?
Hur menar Centerpartiet, som gång efter annan kallar förslagen som Vänsterpartiet har fått igenom i regeringens budget för bidragspolitik? Vad är bidragspolitik när alla som jobbar har avsatt en del av sin lön till våra gemensamma socialförsäkringar? När vi är sjuka ska vi ha rätt till dem.
Vad i det är bidragspolitik, menar Centerpartiet? Varför avvisar man möjligheten för människor som har varit sjuka lite längre att få en förlängning av sjukpenningen? Ska man mirakulöst bli frisk, menar Centerpartiet? Hur är tanken att det ska ske? Är det bara ord och floskler om att någon ska samordna bättre?
Tänker ni att det ska ske på något annat mirakulöst sätt?
Ida Gabrielsson (V):
Subventionerna ger ju inte ett enda nytt jobb. Då är det bättre att lägga medlen enbart på dem som är arbetslösa. Sedan vet jag inte om McDonalds restauranger också känner sig kränkta över att de får bidrag och stöd och inte tros stå på sina egna ben. Själv har jag haft lönebidrag när jag var sjuk. Jag tyckte att det kändes hemskt bra.
Nu har jag klarat mig ända till riksdagen, så det kan lösa sig för oss också. Tror gör man i kyrkan, tycker jag, inte i riksdagen. Där agerar man. Sjuk- och aktivitetsersättningen är ingen omställningsförsäkring, framför allt inte med sjukersättning, utan det handlar om folk som har kroniska sjukdomar. När det gäller dag 365 och de tidsgränserna har vi sett rekordutförsäkringar, och det är rekordsvårt att få sjukersättning i dag.
Ledamoten och jag verkar leva i lite olika verkligheter när det gäller hur landet faktiskt ligger.
Ida Gabrielsson (V):
Bengt Eliasson redogjorde för väldigt bra och intressant funktionshinderspolitik här. Men om man ser till utgiftsområdet om sjukförsäkringen ser det lite tråkigare ut i Liberalernas motion. Liberalerna är alltså det parti som lägger minst på sjukförsäkringen av alla partier i riksdagen.
Bengt Eliasson sa att de stod bakom alla förbättringar, men det stämmer inte om man tittar i tabellen här. Liberalerna föreslår ytterligare en karensdag. Vid dag 15 ska man ha en sådan. Liberalerna skriver att de vill återinföra en bortre tidsgräns i sjukförsäkringen - stupstocken alltså. Liberalerna avvisar regeringens förslag om höjt tak i sjukpenningen.
Liberalerna avvisar regeringens förslag om särskilda regler i sjukersättningen för pensionärer. Liberalerna avvisar regeringens förslag om beviskravet vid dag 365 i sjukförsäkringen. Liberalerna vill slopa kvalificeringsreglerna för flyktingar i sjukförsäkringen. Såvitt jag kan se är det mest försämringar där.
Det område ni sparar mest på i er budget är alltså sjukförsäkringen. Mina ärliga frågor till Bengt Eliasson är: Om man värnar om personer som är sjuka och personer med funktionsnedsättning, vill man då inte att de ska få rätt till ersättning och att ersättningarna ska vara bra och rättvisa?
Kommer Liberalerna och Bengt Eliasson att rösta emot de förslag som sedan kommer att ligga på riksdagens bord om att det ska bli lättare att få sjuk- och aktivitetsersättning, eller kommer Liberalerna att ändra sig och ställa sig bakom de förslag som Vänsterpartiet och regeringen kommer att lägga fram?
Ida Gabrielsson (V):
Ärlighet varar väl ändå längst? Jag tyckte mig höra att ledamoten sa att alla de förslag som lades fram av regeringen var bra och att Liberalerna stod bakom dem. Men det är ju ändå 9,6 miljarder som man inte står bakom, och då tycker jag att man ska berätta om det. Men nu har vi alltså fått lite mer klargjort vad Liberalerna vill.
I dag är det rekordfå som har fått rätt till sjukförsäkring. Det är alltså väldigt få som får sjuk- och aktivitetsersättning, och det måste man ha om man har en funktionsnedsättning. Man måste få rätt till det. Fyra gånger så många har utförsäkrats vid tidsgränserna, och då behöver man göra regeländringar, för det ska inte vara så.
Då spelar det ingen roll att man pratar fint om andra saker, utan det är detta som behöver göras. Då frågar jag om Bengt Eliasson framöver kommer att stödja de förslag som kommer att läggas fram om förändringar av sjukersättningen och rehabiliteringen och om att man enklare ska få sjukersättning.
Ida Gabrielsson (V):
Jag tycker att det är viktigt att vi som politiker och ledamöter här i riksdagen inte skyller ifrån oss. Det är så att det är alliansregeringen som har gjort om sjukförsäkringen så att 90 000-100 000 personer blev utförsäkrade.
Det är så att S och MP satte upp mål som skapade stora utförsäkringar efter dag 180 och dag 365. Min fråga till Moderaterna är: Vad är syftet med att skylla på varandra?
Är det inte bättre att agera nu när det är på detta sätt och rösta för att det inte ska vara så, i stället för att säga: Det är ni som har sett till att det har blivit så, och då tänker vi strunta i att göra någonting åt det? Vill man göra någonting åt detta finns det ett förslag på bordet nu, om man tycker att detta är fel.
Jag undrar också hur Moderaterna tänker i fråga om att man inte ska kunna få slippa omställning vid 61 eller 62 års ålder, när pensionsåldern för väldigt många grupper i tunga yrken är just i den åldern. Det enda som händer är att man får en väldigt låg pension.
Detta handlar inte alls om en förtidspension som fanns tidigare, och det handlar inte om att man som 61åring eller 62-åring ombeds att bli ingenjör och ställa om ifall man inte kan jobba på bygget längre. Man prövas enbart mot den bransch som man jobbar i. Det finns redan i dag ett system med andra tidsgränser.
Varför skulle man inte kunna skapa en ventil för den som är 62 år både för samhällets och för den enskildes skull?
Ida Gabrielsson (V):
Det är mycket bra om den moderata ledamoten kan lägga fram sina önskemål för mig. Det handlar nämligen om att säga vad vi i Vänsterpartiet tycker är fel i de olika systemen. Och det handlar om vad ni och vad Socialdemokraterna har gjort och röstat på. Det är så det ser ut. Vänsterpartiet har lagt fram väldigt bra förslag hela tiden. Det är därför svårt att ta åt sig.
Det får jag göra på något annat område. Detta handlar om människor som är slut i kroppen. Och de branscher som dessa människor prövas mot är ofta branscher där kroppsarbete behövs. Som det ser ut handlar det i sjukpenningen om att prövas mot den egna arbetsgivaren eftersom det är en kortsiktig omställningsförsäkring. Men i sjukersättningen, som är mer långsiktig, prövas man mot hela branschen.
Det som Moderaterna säger stämmer därför inte riktigt. Frågan är: Varför avvisar ni alla förbättringar om ni tycker att det är viktigt att stärka sjukförsäkringen?
Ida Gabrielsson (V):
Tack så mycket, ledamoten Julia Kronlid! Det handlar om 1 miljon pensionärer. De flesta har arbetat och slitit. 1 miljon kan inte ha legat hemma på soffan. Det kan man ändå räkna ut. Det är en stor del av landets pensionärer. Givetvis har Vänsterpartiet drivit på för fler krav. Vi har till exempel en del av de förslagen i dagens betänkande.
När det gäller flyktingundantaget är de regler som kommer att gälla för garantipensionen de regler som också kommer att gälla för garantitillägget. Om flyktingundantaget är borttaget kommer det också att vara borttaget i garantitillägget. Det kommer att följa reglerna för garantipensionen.
Jag uppfattade inte om ledamoten hade någon ytterligare fråga. När det handlar om finansiering är det, som ledamoten Julia Kronlid och säkert de allra flesta riksdagsledamöter inser, i en extraändringsbudget oftast via resultatet som man gör en justering.
Sedan finansierar man det framåt inom reformutrymmet så som för alla andra reformer som läggs fram. Det är så vi finansierar saker i en budget. Det kommer inte att finnas en särskild finansiering kopplad till det här förslaget. Precis som för alla möjliga förslag som ligger kommer det också att finansieras inom det reformutrymme som finns för 2023.
Ida Gabrielsson (V):
Vänsterpartiet har skrivit i sina egna pamfletter, sina egna budgetmotioner och artiklar att vi vill höja pensionerna rejält. Det handlar inte om några småslantar. Det som jag och Vänsterpartiet ändå tycker är talande är vad som sker på riktigt i Sverige när det väl kommer till kritan. Vänsterpartiet får igenom 1 000 kronor skattefritt till samma grupp som Sverigedemokraterna lyckades få igenom 50 spänn till.
Det handlar ändå om vad vi prioriterar. Vi satte det först. Sveriges pensionärer går först. Därför blir det också 1 000 kronor skattefritt. Nu kommer vi att gå vidare. Vi kommer att ställa stora krav, och vi kommer att gå fram med fler pensionsförslag. Vänsterpartiet vill inte ha någon pensionsgrupp. Vi anser att den har misslyckats. Vi vill höja inbetalningarna i systemet. Allra sist är det som kommer att vara viktigast: Vad får människor i plånboken?
Som vi ser det kommer det att bli rejäla höjningar också framöver. Vi kommer att ta alla tillfällen i akt att driva på så att vi kan få det.