Ingela Nylund Watz (S):
Jag ska börja med att passa frågan om varningsklockorna vidare till Hans Rothenberg. Det var precis för att vi hörde dem som vi satte i gång arbetet med ett strategiskt branschprogram för den här sektorn. Det kastade din regering i papperskorgen omedelbart efter regeringstillträdet. Jag kan visserligen förstå om regeringen inte vill ta intryck av den kritik vi nu riktar - det hör liksom till.
Men det är faktiskt uppseendeväckande att regeringen under de här sex åren inte har tagit till sig någon av de varningssignaler som har kommit. År 2009 presenterade Vinnova, som har statens uppdrag att stödja den näringsinriktade forskningen, en rapport som visade att den internationella konkurrensen för den svenska life science-branschen skärpts betydligt under senare år.
Vinnova efterfrågade aktiva insatser för att komma till rätta med problemen kring forskningskompetens och spjutspetsforskning inom svensk biovetenskap och medicinteknik. Regeringen reagerade inte på sin egen myndighets varningssignaler, men det är faktiskt värre än så. Redan 2007 publicerade Studieförbundet Näringsliv och Samhälle, SNS, boken Medicin för Sverige!
Nytt liv i en framtidsbransch . Det är en bok som pekar på regeringens bristande engagemang. I boken uppmanar SNS-forskarna statsministern att samla ansvariga statsråd för att utarbeta en strategi för att stärka den biomedicinska sektorn som framtidsnäring för Sverige.
SNS menade att det var bråttom eftersom det annars fanns risk för att Astra Zeneca skulle tvingas lägga ned forskningen i Sverige och, för den delen, i Södertälje. Regeringen reagerade inte då heller. Man tog inga initiativ, och man förhöll sig passiv. SNS fick dess värre rätt. Det vet vi i dag. Herr talman! Ett land som är beroende av export och har höga ambitioner för framtiden måste kraftsamla och samverka.
Det har tidigare varit ett svenskt signum. Men som jag sade i mitt tidigare inlägg avvecklade regeringen det program för strategisk samverkan som vi socialdemokrater utvecklade i ett gott samarbete med näringsliv, fack och akademi. I det fanns idéer för hur stora och viktiga näringar i Sverige skulle kunna fortsätta att utvecklas och skapa nya jobb och välfärd.
Och jag kan lova att en socialdemokratisk regering kommer att bli en betydligt mer aktiv spelare med industrin och forskarsamhället än den nuvarande. Herr talman! I interpellationssvaret finns egentligen inga konkreta besked till branschen annat än att det ska komma en nationell innovationsstrategi i höst. Det är bra, men det är sent i förhållande till många konkurrentländer.
Man kan till exempel undra över hur det som en borgerlig regeringschef som David Cameron i England har gjort, nämligen upprättat nationella strategier för den biomedicinska forskningen, har varit helt fel väg för borgerliga partier i Sverige.
Eller är det möjligen så illa att statsministerns syn på industrin som ett särintresse och regeringens övertro på att marknaden ska lösa alla utmaningar i själva verket har varit skulden till att life science-branschen satts i ett sämre utgångsläge än vad flera konkurrentländer har gjort för sin industri? Herr talman!
Under tiden som regeringen nu funderar på innehållet i en nationell innovationsstrategi har den svenska life science-branschen i och med Astras besked drabbats av ett mycket hårt slag. Det är vi alla överens om. Jag vill därför, tillsammans med dem som precis som jag bor i Södertälje, veta varför inte regeringen lyssnade på varningsklockorna. Ni hade uppenbarligen hört dem samtidigt som den socialdemokratiska regeringen redan i slutet av 1990-talet.