KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Det är frestande att lägga sig på samma nivå som Lars Beckman. Låt mig dock konstatera att Moderaterna kritiserar befintligt arbetsmiljöarbete, både från myndigheten och från skyddsombuden, och inte har några egna förslag på vad de vill göra i stället. När de hade ansvaret gjorde de kraftiga nedskärningar av alla resurser till arbetsmiljöarbetet, både till inspektioner och till forskning för att få ökad kunskap.
Lars Beckman lyfter fram den offentliga sektorn, framför allt välfärdssektorn, där vi har stora problem med sjukskrivningar. I den sektorn är det ovanligt med regionala skyddsombud, för här har vi hög organisationsgrad och i allmänhet skyddskommittéer. Regionala skyddsombud jobbar nästan inte alls i den sektorn. Här är det andra saker som behöver göras och som vi också gör.
Moderaternas förslag är sänkt skatt, mindre resurser och färre anställda i den gemensamma sektorn. Det är klart att om vi har större klasser, större barngrupper, lägre bemanning på äldreboenden och färre anställda i sjukvården går det att ha bra arbetsmiljö - men inte blir det lättare.
När det gäller de regionala skyddsombuden redovisar facken hur de använder resurserna. Den redovisningen kom senast in för 2016. De redovisar enligt nio olika kriterier. Låt mig ställa en fråga till Lars Beckman, som här lite svepande misstänkliggör det arbete som skyddsombuden bedriver.
Vad är Lars Beckmans förslag på hur vi ska få ett bra arbetsmiljöarbete på de nya typer av arbetsplatser som uppstår, med utstationerad arbetskraft? Det är inte rimligt att kräva att de ska organiseras i ett svenskt fackförbund. Det är kanske inte de svenska fackens huvuduppgift att organisera utstationerad arbetskraft som i genomsnitt jobbar två månader i Sverige.
Vi måste dock säkerställa att vi har ett gott arbetsmiljöarbete också på dessa arbetsplatser. Vad är Lars Beckman förslag på hur detta ska lösas?
Ylva Johansson (S):
När Moderaterna ansvarade för arbetsmiljöarbetet gjorde de kraftiga nedskärningar av resurserna till just inspektionerna. Då argumenterade dåvarande minister för att det nog gick att ha bra inspektioner med mindre resurser. Samtidigt ökade ohälsan i arbetslivet, och det var en allvarlig utveckling vad gällde olyckor i arbetslivet.
Moderaterna har aldrig prioriterat arbetsmiljöarbetet och aldrig avsatt de resurser som krävs. Det är sanningen. Ni har heller aldrig prioriterat resurser till välfärden eller till att ha tillräckligt många anställda i välfärden så att det är möjligt att ha en rimlig arbetssituation. Skyddsombud och inspektörer kan ge råd och gör det. De fungerar som rådgivare. Men det är inte deras enda roll.
De är också skarpa maktutövare, och det behövs för att säkerställa att vi kommer till rätta med de stora problemen med att människor faktiskt skadas allvarligt och dör på våra arbetsplatser. Detta kommer inte att underlättas av att man ger sig på de regionala skyddsombudens viktiga arbete.
Jag och den regering jag företräder kommer att fortsätta att lägga fram förslag för att förstärka arbetsmiljöarbetet och skyddsombudens verksamhet.
Ylva Johansson (S):
Ali Esbati har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att stärka regleringen vid in- och uthyrning av arbetstagare i linje med de förslag som Socialdemokraterna och LO presenterade inför valet 2014. Bemanningsföretag fyller en viktig roll på en flexibel arbetsmarknad som ett komplement vid till exempel vakanser och arbetstoppar. Även i omställnings- och rekryteringssituationer fyller de ett behov.
Arbetsmarknadens parter har i stor utsträckning reglerat frågor om inhyrning av personal från bemanningsföretag i olika situationer i sina kollektivavtal. Man har till exempel infört bestämmelser om kollektivavtalad förstärkt företrädesrätt och förstärkt facklig förhandlingsrätt med skiljenämnd. De allra flesta arbetsgivare i bemanningsbranschen omfattas av kollektivavtal. Som jag har förstått det tycker parterna att dessa kollektivavtalslösningar i stort sett fungerar bra.
Om arbetsgivare ändå använder bemanningsföretag för att kringgå företrädesrätten till återanställning är det en inskränkning av anställningstryggheten som jag ser mycket allvarligt på. Vad gäller bemanningsanställdas arbetsmiljö lämnade regeringen i samband med arbetsmiljöstrategin ett uppdrag om att Arbetsmiljöverket ska genomföra informations- och tillsynsinsatser som riktar sig till bemanningsanställda, bemanningsföretag och företag som hyr in arbetskraft. Syftet och målet med tillsynen är att förebygga att bemanningsanställda skadas i arbetet.
Målet med informationsinsatsen är att en högre andel av landets arbetstagare och arbetsgivare inom bemanningsbranschen samt deras kundföretag ska ha kännedom om sina rättigheter och skyldigheter när det gäller arbetsmiljö, framför allt när det gäller vikten av riskbedömningar och vikten av en god introduktion. Uppdraget ska slutredovisas i juni 2018, och regeringen fortsätter att följa utvecklingen
Ylva Johansson (S):
Det gäller att hålla flera bilder i huvudet samtidigt när det gäller bemanningsbranschen, för flera saker är viktiga. Bemanningsbranschen fyller en viktig funktion när den används just för att fylla upp vid arbetstoppar och vakanser och även när arbetsgivaren kanske känner en osäkerhet i en rekryteringssituation.
Bemanningsföretagen kan ge individen en fast anställning och en möjlighet att slippa den osäkerhet som det innebär att vara inhyrd för en dag eller några timmar direkt hos arbetsgivaren. Där menar jag att bemanningsföretagen faktiskt bidrar till en starkare situation för den anställde.
Om bemanningsföretag däremot används för varaktiga arbetskraftsbehov riskerar man att hamna i flera av de problem som Ali Esbati tar upp eftersom den svenska arbetsmarknadsmodellen är riggad så att det är arbetsgivaren på arbetsplatsen som har det huvudsakliga ansvaret.
Vi ser flera exempel på att när ansvaret är delat mellan bemanningsföretaget och kundföretaget uppstår problem eller risk för problem i glappet däremellan. Arbetsmiljön är en sådan fråga det finns ett delat ansvar för och riskerar att inte fungera fullt ut.
Det är viktigt att se att det finns risker och problem men också riktiga fördelar med bemanningsföretagen. Arbetsmarknaden är ju en marknad, men det har tagit lite lång tid, kan man tycka, innan arbetsgivarna har börjat våga anställa personer som man kanske tidigare inte skulle ha vågat anställa. Men nu behöver man det, och vi ser att en del personer får jobb via bemanningsföretag.
Först hyrs man in, och när kundföretaget ser att det fungerar väl går det över till en fast anställning. Det ser jag som en viktig väg in på arbetsmarknaden där det kan bli en tryggare situation för individen än att ha till exempel en provanställning. Men det finns också risker. Vi kan ta frågan om att man kan gå förbi i återanställningshänseende, och jag ser mycket allvarligt på det, som jag också sa i svaret.
En utredning har tittat på frågan om hur vanligt förekommande det här är. Den utredningen visar att det är mycket sällsynt förekommande. Skulle det visa sig att det är ett problem är jag absolut beredd att lagreglera. Det är dock lite tveksamt om man klarar att bygga ett lagförslag om man inte kan visa att man har ett problem som faktiskt måste lösas.
Men jag ser allvarligt på om det förekommer och utesluter inte lagstiftning i detta hänseende. Vi tar också upp frågan om man kan reglera inhyrning av personal från bemanningsföretag i situationer då det är ett varaktigt arbetskraftsbehov och egentligen inte den situation då bemanningsföretag är den bästa lösningen, enligt mig.
Ylva Johansson (S):
Jag håller inte med om den svartmålning som jag faktiskt tycker att Ali Esbati gör här av bemanningsföretagen. Jag menar att bemanningsföretagen fyller en viktig funktion på svensk arbetsmarknad. Jag tycker också att bemanningsbranschen jobbar bra med en egen självsanering, med sin auktorisation och med att man har kollektivavtalstäckning och krav på det för att få auktorisation av den egna nämnden.
Jag tycker att bemanningsföretag behövs och att de spelar en viktig roll. Jag är inte beredd att måla ut hela branschen som bestående av dåliga arbetsgivare eller någonting annat. Jag delar inte den uppfattningen. Det kan naturligtvis finnas dåliga arbetsgivare, och det kan finnas osäkra situationer både i bemanningsbranschen och i andra delar av arbetsmarknaden - det är ett problem i sig - men jag menar inte att det är något som generellt gäller för bemanningsbranschen.
Däremot vill jag säga att det finns ett problem, och det är att jag inte tycker att bemanningsföretag och inhyrning ska användas vid varaktigt arbetskraftsbehov. Det är den uppfattning jag och mitt parti har. Frågan är hur man ser till att inte hamna där. Det som har hänt är att det finns ett EU-direktiv, bemanningsdirektivet, på det här området som nu gäller och som är införlivat i svensk rätt.
Det har gjort det lite svårare, får man ändå säga, och kräver en hel del andra juridiska avvägningar om man skulle gå fram med en typ av lagstiftning när det gäller att begränsa möjligheten till inhyrning eftersom bemanningsdirektivet vilar på två ben.
Å ena sidan är det ganska starka rättigheter för den uthyrde eller inhyrde, alltså den som är anställd, å andra sidan är det ganska starka rättigheter för bemanningsföretagen som företeelse. Det har gjort att det inte är alldeles enkelt att se hur man skulle komma fram med en sådan reglering, men det är ingenting som jag utesluter. Det är också min och partiets uppfattning att bemanningsföretag inte bör användas vid varaktiga arbetskraftsbehov.
Det är två olika områden där vi ser problem med bemanningsföretag. Det ena är om arbetsgivaren vill hyra in för varaktiga behov för att komma undan sitt arbetsgivaransvar och personer kanske upplever sig som utnyttjade.
Det andra är framför allt att man inom sjukvården hyr in till exempel läkare för väldigt dyra pengar i stället för att ta itu med arbetsvillkor och löner för de fast anställda i organisationen. I båda de här avseendena, som är helt olika till sin karaktär, kan man säga att det kan leda till problem i den ordinarie verksamheten.
Ylva Johansson (S):
Låt mig avsluta med tre viktiga ståndpunkter för mig och regeringen: Bemanningsföretagen behövs. De fyller en viktig roll på en väl fungerande arbetsmarknad. Jag är inte främmande för lagstiftning när det gäller att säkerställa företrädesrätten och när det gäller att man inte ska använda bemanningsföretag för varaktiga arbetskraftsbehov.
Jag har stor respekt för de juridiska svårigheterna när det gäller att komma fram med en bra lagstiftning som också är kompatibel med det regelverk som gäller enligt bemanningsdirektivet.
Ylva Johansson (S):
Jan Ericson har frågat mig om jag avser att lägga ned eller reformera Arbetsförmedlingen med anledning av de undermåliga resultaten. Sedan regeringen tillträdde är över 250 000 fler personer i arbete. Omkring 70 procent av denna ökning har tillkommit bland utrikes födda. Arbetsmarknaden är stark. Den starka efterfrågan på arbetskraft har medfört en stigande brist på arbetskraft med efterfrågade kompetenser samtidigt som antalet arbetslösa som står längre från arbetsmarknaden stiger.
Att förbättra matchningen på arbetsmarknaden kräver insatser inom flera politikområden, inte minst inom arbetsmarknadspolitiken. Där har Arbetsförmedlingen en viktig roll. Sedan regeringen tillträdde har Arbetsförmedlingen fått tillgång till fler verktyg och bättre förutsättningar att genomföra sitt uppdrag. Det arbetsmarknadspolitiska regelverket har förenklats, förutsättningarna för lokal samverkan har förbättrats och möjligheterna för arbetslösa att utbilda sig har förstärkts. Regeringens styrning av Arbetsförmedlingen har ett tydligt fokus på resultat.
Arbetsförmedlingens resultat mäts bland annat utifrån myndighetens mål i regleringsbrevet. Ett mål för 2017 var att övergångarna till arbete eller studier under året skulle öka jämfört med 2016. Detta lyckades inte myndigheten uppnå. Inte heller när det gäller övergångar till arbete eller studier för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga uppnås målet att förbättra resultaten jämfört med 2016. Det är dock glädjande att konstatera att ungdomsarbetslösheten, som nu är den lägsta på 14 år, fortsätter att minska.
Arbetsförmedlingen konstaterade i december 2017 att 90-dagarsgarantin nu är uppnådd. Arbetsförmedlingen uppvisar också positiva resultat för etableringsuppdraget vad gäller övergångar till arbete och studier för både kvinnor och män. I december 2017 var övergångarna till arbete och studier de högsta någonsin. Över 38 procent av deltagarna var i arbete eller utbildning 90 dagar efter det att de hade lämnat etableringsuppdraget. Regeringen beslutade den 22 juni 2017 om tilläggsdirektiv till Arbetsmarknadsutredningen.
I enlighet med riksdagens tillkännagivande kommer utredningen också att lämna förslag om hur de delar av Arbetsförmedlingens uppdrag som inte innebär myndighetsutövning kan läggas ut på andra aktörer samt om hur det statliga åtagandet i övrigt i så fall bör organiseras.
Ylva Johansson (S):
Vi kanske ska korrigera: Det som skedde under den borgerliga regeringen var att man skar ned på reguljär utbildning. Det var stora minskningar på den reguljära utbildningen, något som vi håller på att bygga upp igen när det gäller till exempel yrkesvux och komvux, som motsvarar många av de utbildningar som också kan finnas i arbetsmarknadsutbildningen.
I arbetsmarknadsutbildningen lade man om regelverket, så att man i stället för att utbilda de personer som hade chans att få jobb skulle skicka dem som stod allra längst från arbetsmarknaden till arbetsmarknadsutbildning, och många av dem fick inga jobb. Låt oss hålla oss till korrekta saker. Många som lyssnar tycker säkert att det låter konstigt att Arbetsförmedlingen skulle kosta 80 miljarder. Det gör den inte. Vi har inga sådana dyra myndigheter. Däremot kostar ersättningen till den som är arbetslös, och den administreras av Arbetsförmedlingen.
Det är ersättning som går till individer som är arbetslösa. Det är en stor del av resurserna. Det är alltså inte myndigheten som kostar så mycket pengar. Herr talman! Vi kommer säkert att få återkomma till diskussionen om Arbetsförmedlingen. Det är en stor och viktig myndighet med ett stort och fruktansvärt viktigt uppdrag och vars resultat måste förbättras. Därför måste den fortsätta reformeras.
Men det är också en myndighet som är på rätt väg. Jag kan avsluta med att säga att det var intressant att höra Jan Ericson säga att fas 3 var något av det bästa som den gamla regeringen gjorde. Om detta var det bästa kan man fundera på vad man gjorde i övrigt.
Ylva Johansson (S):
Vi kanske ska rätta till några saker. Det är ändå så att utvecklingen går åt rätt håll. Sysselsättningsgapet mellan utrikes och inrikes födda var 2005 11-12 procent, 2013 var det 10 procent och nu är gapet 8 procent. Jag är förstås inte nöjd med det. Men gapet mellan utrikes och inrikes födda har minskat.
Andelen personer som kommer i arbete efter etableringen på Arbetsförmedlingen, som normalt är två år, har också ökat markant sedan den här regeringen tillträdde, trots att väldigt många fler är inskrivna i etableringsuppdraget. Jag är på inget sätt nöjd med resultaten. Men det går i rätt riktning. Det har tidigare tagit mellan åtta och tio år innan hälften i en grupp nyanlända är etablerade på arbetsmarknaden, och det mäts genom en viss nivå på årsinkomsten.
Nu ser tiden ut att kunna halveras till fem år innan man är etablerad på arbetsmarknaden. Utvecklingen går alltså åt rätt håll, det är viktigt att komma ihåg. Men utmaningarna är trots detta väldigt stora. Herr talman! Lars Beckman sa här att man ska se till att människor kommer i jobb direkt och lär sig språket på jobbet. Jag tycker att det är en väldigt bra idé.
Det är därför som jag talar också med arbetsgivare, och de har tillsammans med de fackliga organisationerna önskat sig en ny form av anställningsstöd.
Därför har vi nu kommit överens med Svenskt Näringsliv, med LO och med Unionen om att införa etableringsjobb som innebär just att arbetsgivaren anställer till en låg kostnad även personer som kanske ännu inte kan jobbet och ännu inte talar tillräckligt bra svenska. Man vill göra detta i syfte att det ska leda till en fast heltidstjänst och bidra till kompetensrekryteringen för företaget.
Sedan ställer samhället upp med resurser för bland annat utbildning. Det är precis så som man behöver jobba för att fler personer ska komma i arbete. Det är väldigt tråkigt att Moderaterna, som ju tidigare sa att man skulle välkomna om parterna kom överens, nu inte verkar välkomna det.
Ylva Johansson (S):
Jag har sagt det tidigare, och jag säger det igen: Jag är inte nöjd. Det finns mycket mer att göra. Detta har jag framfört både i det skriftliga interpellationssvaret och i inläggen här i debatten. Bland annat därför har vi satt oss tillsammans med arbetsmarknadens parter och kommit överens om att införa etableringsjobb. Fler insatser behövs. Extratjänsterna fungerar bra inom den offentliga sektorn, men vi behöver en motsvarande satsning i den privata sektorn.
Nu har vi kommit överens om anställningar helt enligt den modell som arbetsgivarna efterfrågar, som ska innebära så lite krångel som möjligt för dem. Självklart behöver fler saker göras. Men det är ändå viktigt, herr talman, att hålla fast vid verkligheten. Utvecklingen går åt rätt håll.
Vid det stora flyktingmottagande som Sverige hade 2015 tog vi emot fler flyktingar än något annat OECD-land någonsin i historien har gjort i förhållande till capita. Alla bedömde att arbetslösheten skulle öka till följd av detta. I stället har vi lyckats få en utveckling där arbetslösheten tydligt sjunker och fortsätter att tydligt sjunka.
Den sjunker tack vare att allt fler människor arbetar, inte på grund av att de försvinner från arbetsmarknaden av andra skäl. Tvärtom har vi en ökning från en redan rekordhög nivå av andelen personer i arbetskraften och personer som är sysselsatta. Vi har även en tydligt sjunkande arbetslöshet. I går kom nya siffror från Statistiska centralbyrån som pekade ännu tydligare på en sjunkande arbetslöshet. Herr talman! Utmaningarna är visserligen många.
Jag har mycket att göra, vilket jag också gör. Men utvecklingen går åt rätt håll, och det är bra.
Ylva Johansson (S):
Lars Beckman har frågat mig hur jag anser att vi på bästa sätt kan säkerställa att uppföljning och kontroll sker av att regionala skyddsombud, under tiden de är arvoderade av statliga medel, inte ägnar sig åt partipolitiskt arbete. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på starka och ansvarstagande parter. Skyddsombuden är en viktig del av det svenska arbetsmiljösystemet.
De regionala skyddsombudens uppgift är att aktivera och vara ett stöd för arbetstagarsidan i det lokala arbetsmiljöarbetet, främst på mindre arbetsställen där det saknas skyddskommittéer. Staten ger årligen ett bidrag till den regionala skyddsombudsverksamheten. Den finansieras även av organisationerna själva. Uppföljningen av hur medlen används har utökats under senare år.
Från och med 2014 innehåller redovisningen av den regionala skyddsombudsverksamheten följande nio mätbara prestationer: antal regionala skyddsombud, antal årsarbetskrafter regionala skyddsombud, antal besökta arbetsställen, antal besök på arbetsställen och dess huvudsakliga inriktning, rådgivning per telefon och e-post, utbildning internt, utbildning externt och utbildningskostnad. Därutöver redovisas totalkostnad och bidrag. Regeringen har förtroende för att arbetstagarorganisationerna hanterar sitt uppdrag på ett ansvarsfullt sätt.
Ylva Johansson (S):
Lars Beckman säger att vi är överens om arbetet för en god arbetsmiljö. Jag är inte helt säker på att vi verkligen är överens om det. Vi kunde se facit efter den förra regeringen. Man gjorde radikala nedskärningar av arbetsmiljöarbetet. Man gjorde radikala minskningar i kunskapsuppbyggnaden för arbetsmiljöarbetet genom att lägga ned hela Arbetslivsinstitutet.
Betydande delar av arbetsmiljöforskningen blev också lidande av detta. Man gjorde dessutom stora nedskärningar i Arbetsmiljöverkets resurser, vilket fick konsekvenser. Om man tycker att arbetsmiljöarbete är viktigt måste man också säkerställa att det finns resurser och kompetens för att bedriva detta arbete. Därför har denna regering satsat på nya resurser till Arbetsmiljöverket, motsvarande ungefär 100 nya inspektörer.
Vi har även gett Arbetsmiljöverket nya uppdrag, bland annat att tillsammans med andra statliga myndigheter motverka osund konkurrens. Vi har gett nya resurser till arbetsmiljöforskningen. Därtill kommer en ny myndighet för arbetsmiljökunskap att påbörja sitt arbete i Gävle i sommar. Vi håller just nu på att rekrytera en generaldirektör till denna nya myndighet.
De regionala skyddsombuden har en roll på de arbetsplatser som inte har en skyddskommitté. Att arbetsplatserna inte har det beror ofta på att de är för små, men det kan också finnas andra skäl till det. De regionala skyddsombuden är där för att stimulera och stödja arbetstagarorganisationerna i deras arbete. Den som står för den statliga inspektionen och för statliga råd är Arbetsmiljöverket, vilket är en annan roll.
Den har vi dessutom förstärkt. Man ska dock inte blanda samman dessa båda roller. De regionala skyddsombuden har att komplettera det arbete som skyddsombuden och de fackliga representanterna i skyddskommittéerna annars står för på arbetsplatserna.
Lars Beckman verkar vara bekymrad över att LO säger att man ska förmå och uppmana fackligt och politiskt engagerade personer att i en valrörelse föra politiska resonemang med sina arbetskamrater. Jag tror att vi skulle behöva väldigt mycket mer av detta.
Jag är tvärtom oroad över att alltför lite av den politiska debatten förs öga mot öga mellan människor som är politiskt engagerade och att alltför stor andel sker till exempel genom mer eller mindre anonyma konton i sociala medier eller på internet. Jag skulle vilja uppmuntra till att föra mer av samtalet om viktiga politiska frågor öga mot öga.
Det tror jag är en viktig grund för en väl fungerande demokrati. Men den frågan har inte att göra med frågan om de regionala skyddsombuden. De regionala skyddsombuden har en jätteviktig uppgift. Det är min uppfattning att de gör ett bra arbete. Jag har fullt förtroende för att LO, TCO, Saco och även Hamnarbetarförbundet sköter sitt uppdrag på det sätt som de ska göra.