Erik Ottoson (M):
Jag kan börja med att konstatera att den nuvarande bredbandsstrategin togs fram i en tid då gratis kommunala wifi-nät egentligen inte var ett fenomen. Det är lite grann tempusfrågan som här blir den springande punkten. Helsingborgs stad agerande är, precis som statsrådet och Konkurrensverket noterat, inte något som föranleder en konkurrenssnedvridande effekt. Jag har heller inte lagt någon större tyngdpunkt vid Helsingborgs stad som exempel.
Det finns avsevärt mycket mer oroväckande exempel i den lokalpolitiska debatten i dag. Ta till exempel statsrådets egna partikamrater i Stockholms stadshus och deras koalitionspartner. De har diskuterat möjligheten att täcka hela Stockholms stad med ett gratis wifi-nät och på det viset slå ut i princip hela marknaden i Sveriges största stad.
Det är den absolut viktigaste delen i kassakosystemet för telekomföretagen som sedan ska bygga ut på landsbygden. Sedan har man svävat lite grann på målet exakt i vilken omfattning det skulle ske när man insåg att det drog iväg ganska långt när det gällde att kosta pengar. Det är här nästa del kommer in. Det är anledningen till att statsrådet måste vara på tårna i denna fråga.
Vi måste förebygga att man plöjer ned så pass många skattemiljoner i ett sådant projekt att Konkurrensverket, som granskar i efterhand och inte i förhand, behöver protestera och slå till. Statsrådet har det förebyggande instrumentet i sin hand. Sedan förstår jag att han kanske inte vill föregripa arbetet med den nya bredbandsstrategin. Det må vara så.
Men han kan arbeta med den nya bredbandsstrategin. Det är det förebyggande instrumentet som kan spara skattebetalarna på såväl lokal nivå som nationell nivå åtskilliga miljoner kronor i att undvika dåliga investeringar. Det vinner möjligen några röster lokalt och kan framstå som alltifrån en viktig tillgänglighetssatsning för bredband till en demokratisk satsning.
Man kan hitta på väldigt många olika beskrivningar på detta. Men när man ser hela bilden är det inte ett förståndigt sätt att satsa på om man gör det i den omfattning som till exempel statsrådets egna partikollegor i Stockholms stadshus har aviserat. Det är därför som det är så viktigt att vi inte bara förlitar oss på Konkurrensverket och Post- och telestyrelsen.
Statsrådet och politiken i allmänhet har framför allt ett ansvar att visa vägen för vad som är och inte är önskvärt i detta läge. Politik handlar i många delar om förmågan att se runt hörn och försöka förebygga dåliga saker och underbygga bra saker. Här har vi ett dåligt projekt som finns på flera ställen runt om i landet. Det riskerar att kosta ofantliga mängder pengar.
Vi kan inte lita på att myndigheterna sätter stopp för det förrän efter att pengarna har gått åt. Vi sitter då i en avsevärt mycket sämre sits att uppnå bredbandsmålet till 2020. Det är därför jag väljer att lyfta fram den här frågan. Jag tror att statsrådet egentligen förstår detta och min oro. Även om han nu inte kan ge beskedet i dag att det kommer att ingå i den förnyade bredbandsstrategin hoppas jag ändå att han tar med sig detta.
Det är en väldigt viktig fråga för att se till att varje krona används på rätt sätt. Det gäller framför allt nu när bredbandspengarna för utbyggnaden av fiber på landsbygden börjar på att sina. Då behövs varje krona, och de pengarna behöver användas på helt rätt sätt.