KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Oscarsson (KD):
Sverige är ett stort land, och väldigt mycket av den yta vi har är skog. Sverige är faktiskt det land i Europa som har allra mest skog. År 2014 hade vi stora bränder, och tyvärr återkom det 2018. Det brann ohyggligt mycket.
Ungefär 25 000 hektar, alltså motsvarande långt över 40 000 fotbollsplaner, gick upp i rök. Det gjordes trots detta många fantastiska räddningsinsatser - 7 000 räddningsinsatser i terrängmark - till följd av skogsbränderna.
Men en sak som framkom var att mellan 70 och 75 procent av den totala areal som brann upp sommaren 2018 enligt uppgift låg i anslutning till mark där man hade släckt men där det blossade upp igen. Det föranledde mig, fru talman, att tänka på vad vi kan göra. Det är bra med de resurser som har kommit nu.
Jag tror att statsrådet och jag hade debatter om detta innan förstärkningarna kom till stånd när det gäller insatser från luften. Fortfarande tycker jag dock att Försvarsmakten skulle kunna få dimensioneras för att hjälpa till, men det är en annan debatt. Det vi pratar om i dag är vilka resurser som finns. Jag tror att många av dem som lyssnar på debatten minns hur det var i början på sommaren i Mora.
Där hjälpte man till med de resurser som jag har beskrivit. Det var lokala bönder som hade gödseltunnor och på det viset kunde vara en viktig del i släckningsarbetet.
Som jag beskriver i min interpellation finns det en uppfinning där man förvandlar en sådan här skotare till en terränggående brandbil som utöver vattentank med motorspruta också kan köra slang och annan släckningsutrustning.
Det jag menar är att den kommunala räddningstjänsten aldrig kan ta ett samordnande ansvar och ordna med nationell jourhållning som vi önskar. Det är där som statens ansvar kommer in. Det jag har påpekat är att man behöver ha en enklare utbildning i säkerhet, taktik och stabsmetodik.
Man behöver göra inköp och utplacera de här ramperna - det ska vara ungefär en per län, och i vissa väldigt stora län kan det vara två. Ramperna kan förvaras av någon av räddningstjänsterna i varje län, alternativt kan landsbygdsresurserna, de privata entreprenörerna, förvara och ha ordning på ramperna.
De här ramperna kan snabbt och enkelt flyttas över landet om det av någon anledning skulle behövas fler på en särskild plats. Det måste vara räddningstjänsten eller MSB som prioriterar var ramperna kan användas bäst.
Det hela kokar ned till att det är bra att statsrådet säger sig vilja följa detta, men här är det fråga om att med väldigt små medel kunna komma en bit på väg. Vi har de stora bränderna i minnet, och förstärkningar har skett från luften, men vi behöver också förbättra möjligheterna att släcka från marken.
Här har vi ett konkret förslag. Vad säger statsrådet: Är det här någonting som ni kan överväga?
Mikael Oscarsson (KD):
Det är viktigt att se att det absolut är den kommunala räddningstjänsten som har huvudansvaret, och vi ser att de här initiativen har spelat en roll den här sommaren. Det var flera inslag i olika medier om hur man i Mora gjorde brandgator och stoppade elden från att gå vidare.
Jag tycker inte att man ska se ned på det här. Vi pratar ganska praktiskt här i riksdagen om det här med att skopa vatten, och jag tycker inte att man ska se ned på det. Statsrådet lyfter fram att man har lagt 65 miljoner på flygande resurser och inköp av materiel.
Här pratar vi om kanske 3-4 miljoner som skulle kunna spela en väldigt stor roll när det gäller gödseltunnorna som kan omvandlas och både användas av bönderna själva och gå upp på den här skotaren. Det är någonting som vi minns när vi tänker tillbaka på den här stora branden. Vi vet, fru talman, att det kommer att brinna igen.
Tack och lov blev det av olika skäl inte så mycket den här sommaren, men det kommer att brinna igen. Det jag säger är att på samma sätt som det finns en flygande resurs, vilket är bra, ska det för hela landet finnas en resurs, även om den placeras regionalt, när det gäller den här typen av verksamhet. De utbildade förarna av gödseltunnorna måste finnas regionalt då de förväntas sättas in med kort varsel.
Det måste organiseras. Man kan hoppas på idealitet och att det ska funka, men jag tycker att det är lika bra att erkänna och uppvärdera den här kraften. Det här är viktigt. Det var inte huvudstadsnära områden, tack och lov, som brann 2018 och 2014, utan det var ganska långt ute i landet.
Men det är just där som den här typen av terränggående fordon har en sådan stor betydelse och gör att ytor motsvarande tusentals fotbollsplaner inte brinner upp. Jag tror att det är viktigt med frågan om stad och land och att vi ser att vi också måste ge resurser till landsbygden. Det finns aktörer inom lantbruksentreprenad som har sagt sig vara villiga att registerhålla landsbygdsresurser över hela landet men som självklart behöver en liten ersättning för det.
De som håller register över landsbygdsresurserna ska naturligtvis också ta på sig att hålla jour över hela skogsbrandssäsongen. Med landsbygdsresurser över hela landet finns det möjlighet till stöd med det här med gödseltunnor inom ett fåtal timmar oavsett var det börjar brinna. Vid riktigt stora eller långvariga insatser kan ekipage och förare flyttas över långa sträckor över landet med kort varsel.
Jag kommer tillbaka till de här frågorna: Ser statsrådet vilken stor nytta den här resursen skulle kunna innebära för de kommunala räddningstjänsterna? Flygande släckningsresurser behöver, som jag ser det, kompletteras med markburna släckningsresurser. Tycker statsrådet att den stora skillnaden i statliga resurser som läggs på de två andra är en bra prioritering?
Jag menar att landsbygdsresurserna är en värdefull resurs för Sverige som måste få komma till sin rätt fullt ut på ett säkert och förutsägbart sätt. Det är just det som min interpellation handlar om, alltså att få den responsen från regeringen och statsrådet. Kortfattat: Hur ser ministern på det här?
Mikael Oscarsson (KD):
Sammanfattningsvis: Sverige är ett stort land. Det är det land i Europa som har allra mest skog. Vi har haft stora skogsbränder. Enormt stora värden brann upp 2014 och 2018. Till slut har vi fått ordning på insatser från luften. Vi stod helt handfallna 2018, men nu har det rättats till. Det är bra. Nu har vi dock möjlighet att gå vidare. Vi har möjlighet att använda resurser på marken.
Det fungerar redan på en hel del ställen med lokala insatser. Men som jag sa förut kan de kommunala räddningstjänsterna runt om i landet aldrig ta ett samordnande ansvar för att ordna med nationell jourhållning, som vi ser framför oss behövs. Det är därför jag har ställt den här interpellationen.
Det är bra att statsrådet håller med om de viktiga insatser som redan görs på landsbygden. Men om vi ska kunna gå vidare krävs handling. Jag skulle vilja se att det förvandlas till ett uppdrag till MSB att skaffa fram de 3 eller 4 miljonerna, eller vad det nu handlar om. På det viset kan vi säkerställa att vi är bättre rustade.
Det vi tyvärr vet säkert är att vi inte har sett slutet på bränderna. De kommer att komma igen. Det som har gjorts är bra. Men vi ser att man behöver använda de resurser som finns på landsbygden. De här innovationerna finns också. Det kommer att göra att landsbygden står bättre rustad. Det är syftet med den interpellation jag har ställt.
Mikael Oscarsson (KD):
Först vad gäller de tre kropparna skulle regeringen kunna ändra gravfridslagen och göra ett undantag för att möjliggöra undersökningar. Det var under dykningarna som man upptäckte att tre kroppar ligger utanför.
En av de som såg detta är en person som nu sitter uppe på läktaren. Min uppfattning är att när det nu finns kvarlevor av tre kroppar som ligger öppet kan vi såklart inte lämna dem där. Jag vill gärna höra statsrådets respons på det.
I svaret hänvisas till ett möte med sammansatta utrikes- och försvarsutskottet den 5 november. Det var Kristdemokraterna som tog initiativ till mötet. Då utlovade försvarsminister Peter Hultqvist ökad transparens om Estonias militära transporter. Han sa för ett år sedan att ingenting hemlighålls och att regeringen inte har något intresse av att hemlighålla någonting.
Vad har vi sett av den utlovade transparensen? Ingenting. Trots löften om öppenhet är vår samlade kunskap om Estonias militära transporter lika knapp som tidigare. Varför informerades inte regeringen om militärtransporterna efter förlisningen? Vi vet inte. Varför informerades inte Etiska rådet om militärtransporterna? Vi har ingen aning.
Vad vi vet, fru talman, är att det finns mer information. I Riksarkivet finns en handling med Hirschfeldts tidigare utredning av Estonias militärtransporter. Denna handling är belagd med sekretess. Nere i källaren på polishuset Kronoberg finns 15 000 sidor av dokument med information om Estonias last under förlisningsnatten.
Dessa dokument är belagda med sekretess och finns innanför galler. Statsrådet hänvisar här till en utredning i vilken Försvarsmakten och FMV tidigare har fått i uppdrag att redovisa hur man använder sig av färdmedel vid transport av försvarsmateriel. Uppdraget gavs samtidigt med uppdraget till Hirschfeldt. Här får statsrådet hjälpa mig. Har denna utredning presenterats?
Jag bad Riksdagsbiblioteket att ta fram den, men de gick bet. De kunde inte hitta den någonstans. Jag är säker på att statsrådet känner till det här, och då kanske vi kan räta ut frågetecknet om huruvida den finns så att vi kan läsa den eller om den på något vis inte finns att tillgå och vad det i så fall beror på.
Det som jag hela tiden kommer tillbaka till är att vi behöver den transparens och öppenhet som utlovades. Vilka åtgärder tänker regeringen vidta för att säkerställa ökad transparens kring de hemligstämplade dokument och utredningar som finns om Estonias militära transporter?
Jag återgår till det som vi pratade om allra först: de tre kropparna som ligger utanför Estonia. Jag tänker på respekten för dem, deras anhöriga och överlevande. Det är kanske kamrater som ligger där. Är detta verkligen rimligt när de ligger lättillgängligt och går att plocka upp?
Är det då ens tänkbart att de ska få ligga kvar? Sedan är det de andra frågorna som jag hade kring transparensen och, specifikt, uppdraget från FMV och Försvarsmakten.
Mikael Oscarsson (KD):
Det är bra om så är fallet, för Riksdagsbiblioteket kunde inte hitta den över huvud taget. Det fördes runt på olika sätt. Det är jättebra om vi kan få den. Men det finns som sagt andra delar här, exempelvis de anteckningar som sannolikt är Hirschfeldts. Det är 70 års sekretess efter att det var färdigt. Det tycker inte jag är rimligt, fru talman.
Det har nu gått 27 år. Det finns all anledning att se till att dokument som finns verkligen får full transparens. Det här måste utredas förutsättningslöst. Det är just detta som blir följden. Om man inte gör detta från statens sida kommer det att bli likt det som hände häromdagen, när det blev en presskonferens på privat initiativ.
Då kommer konspirationsteorierna att leva vidare. Det är just därför som det är viktigt med transparens och öppenhet. Jag tänker på Sara Hedrenius. Hon fick inte möjlighet att berätta detta under JAIC-utredningen. Men nu har hon berättat om vad hon såg, om militärtransporterna som kom ombord sist. Hon fick beskedet att haverikommissionen inte kommer att utreda detta.
Det är en orimlighet att vi har det på det sättet. Det är därför vi behöver tillsätta en ny utredning om Estonias militärtransporter och minimera sekretessen och lyssna på de överlevande och anhöriga. Sedan gäller det detta med att inget ska hemlighållas. Då kan det ju inte vara så att jag hittar dokument som med försvarssekretess ska vara hemliga i 70 år.
Frågan är också: Är det rimligt att det kanske även fortsättningsvis fraktas hemlig försvarsmateriel med passagerartrafik? Är det så i dag?
Mikael Oscarsson (KD):
Som statsrådet säger är det positivt att Svenska kraftnät nu identifierat trimningsåtgärder för att komma till rätta med den akuta situationen i Uppsala till 2024. Det gör att man förhoppningsvis slipper elransonering under kalla vintrar med befintlig elförbrukning. Vad statsrådet dock missar är att dagens effektbrist redan till viss del har bromsat utvecklingen i Uppsala län. Vi ser hur vissa företagsetableringar riskerar att utebli och hur klimatomställningen försenas.
Det råder osäkerhet kring hur man kan bygga upp nya stadsdelar enligt plan. Detta beror på dagens effektbrist. Löser sig då allt till 2024, som statsrådet svarar? Det enkla svaret på den frågan är nej.
Med tillskottet 2024 bedöms läget inte längre vara akut för att klara dagens situation, men statsrådet missar utvecklingen, med klimatomställningen, företagsetableringarna och bostadsbyggandet. Ska Uppsala län klara att ställa om transportsektorn med dess tunga transporter räcker inte kapaciteten till.
Lägg därtill, fru talman, de 33 000 nya bostäderna enligt fyrspårsavtalet mellan regeringen och länets kommuner samt företagsetableringar och klimatomställningens krav på elektrifiering. Då ser man att statsrådets ekvation inte går ihop. Uppsala läns kommuner - och regionen - har höga ambitioner för att ställa om sin verksamhet i syfte att bland annat leva upp till Parisavtalet.
Exempelvis har Region Uppsala haft som målsättning att vara helt klimatneutral i transporter och kollektivtrafik till 2020. Detta klarade man inte av på grund av effektbristen. Avsikten har varit att bland annat införa 60 klimatneutrala elbussar i Uppsala. Nu har man fått effekt för 12, under förutsättning att man ransonerar elen och lovar att bara ladda bussarna på natten.
Om man, fru talman, råkar ladda en buss dagtid riskerar man att få betala vite. Orsaken är att basal infrastruktur inte fungerar. Jag vill gärna ha en kommentar från statsrådet om den saken. Faktum är att utvecklingen i den här frågan har backat under den här regeringens styre.
Vi ser hur den lokala kraftvärmeproduktionen avvecklas som en konsekvens av regeringens politik. I realiteten är läget således sämre. Att staten genom Vattenfall och regeringen inte ser nödvändigheten i att utifrån ett krisberedskapsperspektiv säkerställa lokal kraftvärmeproduktion i landets fjärde största stad är anmärkningsvärt, tycker jag.
Dessutom har säkerhetsläget i vårt närområde försämrats under de senaste åren, och tyvärr ser det ut så framöver. Att då på enbart affärsmässiga grunder låta Vattenfall avveckla kraftvärmeproduktion i Sveriges fjärde största stad tycker jag är en kortsiktig och oklok politik som till dels förvärrar effektproblemen för länet.
Med tanke på att vi står i begrepp att återuppbygga det civila försvaret och vår krisberedskap samt det försämrade säkerhetsläget är detta problematiskt, tycker jag. Jag vill gärna höra statsrådets kommentarer till dessa frågor.
Mikael Oscarsson (KD):
Det låter bra att statsrådet har inställningen att det här ska ordnas. Men det som företrädarna har skrivit brev om är ett reellt problem och reell verklighet. Det har sin grund i den kraftturbin på 120 megawatt som avvecklas i år och nästa år och som sedan 1973 har varit en väldigt viktig del.
Beslutet fattades i och med den ökade beskattning som kom men ändrades sedan igen. Men beslutet orsakade ändå tillräckligt med skada när det fattades. Vad jag för fram är att det finns möjlighet att föra en ägardialog med Vattenfall för att kunna hitta vägar att tillhandahålla lokal kraftvärmeproduktion. Det var en fråga. Jag hade också en konkret fråga.
Vet statsrådet varför det inte har kommit något svar på brevet? Det kan ju vara någonting för statsrådet att se efter när han går tillbaka till sitt departement - vad det beror på att det här brevet och skrivelsen inte har fått något svar. Det kanske finns en naturlig förklaring till det. Men man vill gärna ha ett svar, och jag tror att det är ett viktigt medskick att det krävs aktiv handling.
Det är bra med de positiva utfästelserna; dem välkomnar jag. Men det är viktigt med ett svar till Uppsala sett till stadsbebyggelsen, elektrifieringen och lokaliseringen. Annars infinner sig en osäkerhet, och det är det som är ett bekymmer när man vill få etableringar.
I ́m sorry to say, men frågetecknen finns fortfarande trots de fina orden från statsrådet Anders Ygeman.
Mikael Oscarsson (KD):
Tack, Anna Ekström, för svaret! Upprinnelsen till den här interpellationen var de uppgifter som TV4 kom med tidigare i höst när de visade på fusket som hade uppdagats i Järva utanför Stockholm. 291 000 studietimmar fick strykas från ett studieförbund, och det visade sig att åtta av de tio studieförbunden var inblandade.
Det var hyror som hade betalats både en, två och tre gånger, och det var verksamheter som inte fanns. Sedan kom signaler från runt om i landet att det här förekommer även på andra ställen. Jag hade en fråga om detta i interpellationen som jag inte fick besvarad.
Om vi får höra att det är omfattande fusk i en del av Stockholm - i ett av studieförbunden var det en tredjedel av verksamheten som fick strykas - borde det finnas ett väldigt intresse av att verkligen gå till botten med det och se efter hur det ser ut i resten av landet.
När det gäller det som Riksrevisionen sa för fem år sedan om att det är orimligt med självkontroll är min fråga: Hur kan ministern ändå mena att självkontrollen är rätt väg att gå? Det blir lika märkligt som om vi sa att trossamfunden skulle dela ut medel till sig själva. Men det kan de inte göra, utan det är en särskild myndighet som gör det.
Det är det här som Riksrevisionen pekade på, alltså att det behövs utomstående revisioner där man tittar på att det här går rätt till. Som det är nu är lika märkligt som att säga att man skulle ha självkontroll när det gäller fortkörning. Det skulle kanske en del tycka var trevligt, fru talman, men vi kan inte ha det så. Gång efter annan visar nu interna rapporter att det finns ett omfattande fusk.
Det är också ett systemfel när det handlar om det här med att man har volymkrav. Sedan har det då kommit i orätta händer - samarbetspartner till Ibn Rushd har de mest förfärliga verksamheter i Göteborg, exempelvis.
Där har man imamer som predikar att judar är grisar; man har de mest förfärliga antisemitiska verksamheter. Och det är bara 5 procent som kollas upp! Det är det som är så orimligt. Man säger själv i Ibn Rushds fall att man har kollat på 20 procent. Men, fru talman, då blir det ju 80 procent kvar!
Om det nu har visat sig att vi har de här problemen, hur kan man då tänka sig att man tar itu med det? Det är ju studieförbunden själva i samarbetsorganet Folkbildningsrådet, som i huvudsak är bestående av dem själva, som sedan delar ut pengarna. Om det inte har fungerat, borde det då inte vara rimligt att man säger att man måste hitta andra medel, särskilt när Riksrevisionen nu har sagt det här?
När det gäller jäv vet vi hur viktigt det är oavsett om vi är i riksdagen eller i kommunfullmäktige i Örkelljunga, Ödeshög eller Stockholm. Är det jäv får man gå ut. Men här är det samma människor som granskar varandra. Det bedrivs jättemycket bra verksamhet, och både ministern och jag kan berätta om hur bra det har varit historiskt sett. Men nu är det en annan tid.
Jag vet att statsrådet själv är engagerad mot antisemitism. Men det finns nu otaliga exempel på att Ibn Rushd också har koppling till Muslimska brödraskapet. Sådana här kopplingar är olyckliga, och därför måste vi få en förändring. Frågan är: Vad kommer regeringen att göra?
Mikael Oscarsson (KD):
Jag riktar min fråga till utbildningsminister Anna Ekström. Det finns en utredning som har föreslagit att det ska vara obligatorisk förskola från tre års ålder. Många småbarnsföräldrar satte dock kaffet i vrångstrupen i veckan när de läste i tidningen att elva socialdemokratiska riksdagsledamöter, däribland två som sitter i partistyrelsen, kräver att förskola ska vara obligatoriskt från två års ålder.
Många undrar vad detta är, och det har varit många kommentarer på olika håll. Alla vi som har förmånen att ha barn vet att barn är olika. Vissa barn passar inte alls in i stora förskolegrupper, och särskilt de svaga barnen får problem.
Är detta något som utbildningsministern kan avskriva, eller finns det på riktigt en tanke om att göra det obligatoriskt och tvinga alla tvååringar till förskolan?
Mikael Oscarsson (KD):
Min fråga går till vice statsminister Isabella Lövin. Förra året stals det vapen från Regeringskansliet - inte en gång och inte två gånger utan tre gånger. Det rörde sig om kraftfulla pistoler som man införskaffat för att kunna skydda Regeringskansliet vid terrorattacker.
Nu visar det sig att vapnen hamnat hos kriminella, och i veckan rapporterades det att ett av dessa vapen hamnat hos en 15-åring som var på rymmen från ett HVB-hem. Detta är ett bekymmersamt läge med tanke på att vi redan har flest skjutningar i Europa per capita. Det är bekymmersamt att regeringen inte kan ha kontroll på de vapen som finns för att skydda Regeringskansliet.
Vad kommer regeringen att göra för att det inte ska ske en fjärde och en femte stöld? Varför använder man inte skyddslagstiftningen för att kolla vakterna, vilket man kunde ha gjort?
Mikael Oscarsson (KD):
Just nu går en serie på P1 som heter Laglös landsbygd som jag rekommenderar justitieministern och alla andra att lyssna på. Den handlar om drograttfylleri, vilket är något som ökar väldigt mycket. I det program som jag alldeles nyss lyssnade på förekommer en man som mister sin sambo och sin pappa. De är på väg hem. På släpkärran har de en stuga till sin lille pojke.
Sambon och pappan mister livet. Gärningsmannen har gång efter annan gjort precis samma sak - ingenting har hänt. Polisen säger att de inte kan göra något, för det ger så korta straff; det ger böter. Jag blir själv väldigt upprörd när jag lyssnar på detta, och jag vet att det här är ett växande problem, särskilt på landsbygden. Jag vet också att det finns en utredning som ligger på justitieministerns bord sedan november 2019.
Till min förfäran såg jag nu att det inte fanns någon proposition på bordet. Vad händer?
Mikael Oscarsson (KD):
Det som de upprörda poliserna säger är att den här personen och de andra som begår dessa trafik- och narkotikabrott bara kan dömas till böter eller kortare fängelsestraff. Man kan inte ta körkortet från dem direkt och inte frihetsberöva dem. Så här kan vi inte ha det. Det tog de här människornas liv. Det är livsfarligt på vägarna. I just det här fallet höll det dessutom på att ta en kvinnas liv bara två veckor innan.
När kommer lagförslaget på riksdagens bord?
Mikael Oscarsson (KD):
Läget gällande förvaring av kärnbränsle är kritiskt. Mellanlagret i Oskarshamn är fullt om två och ett halvt år. Senast i sommar krävs ett beslut av regeringen att påbörja byggnation av slutförvar i Forsmark, annars blir det förödande konsekvenser då kärnkraften behöver stänga ned om ett par år. I dag har försvarsutskottet haft möte med expertmyndigheter och berörda kommuner. Då säger man att regeringen behöver fyra yttranden för att fatta beslut.
Strålsäkerhetsmyndigheten säger att de tillstyrker ansökan. Även Oskarshamn säger ja, liksom Östhammars kommun. Mark- och miljödomstolen har tillstyrkt alla delar utom kopparkapseln, där man kräver att SKB lämnar kompletterande dokumentation till regeringen. Jag har ett glädjande besked: Det kom alldeles nyss ett pressmeddelande från SKB och framför allt från Strålsäkerhetsmyndigheten, där man säger att man ger grönt ljus till det sättet.
Frågan är därför: När kommer beskedet från regeringen?
Mikael Oscarsson (KD):
Det viktiga budskapet i dag från berörda myndigheter är att nu finns alla besked. Nu finns alla underlag. Då är frågan som jag tror att både kammaren, svenska folket och industrin ställer sig: Vem tänker statsrådet lyssna till om han inte lyssnar på regeringens egna expertmyndigheter? Vad är det mer som krävs?
Kom också ihåg de här kommunalråden och kommunstyrelsens ordförande som vädjar och vill ha en tidsplan. När kommer tidsplanen? När kommer beskedet?