Tobias Billström (M):
Utan att föregripa de ställningstaganden som regeringen kommer att göra i den kommande propositionen vill jag ändå påminna Eva Johnsson om en viktig aspekt som jag anser bör finnas med vid övervägandena: Den som fått slutgiltigt avslag på sin asylansökan måste lämna Sverige. Asylprocessen måste få ett tydligt avslut som respekteras och efterlevs.
Det är inte bara den naturliga innebörden av att en prövning äger rum och att vi inte har fri invandring till Sverige. Det är på sikt också nödvändigt för att få respekt för asylprocessen. Det handlar på sikt rent av om att bevara uppslutningen kring asylrätten. Därför bör vi vara mycket försiktiga med de åtgärder som skulle kunna tänkas få bieffekten att de underminerar tilltron till de beslut som fattas och vinner laga kraft i asylprocessen i den nuvarande instans- och processordningen.
Därför tycker jag att Eva Johnsson bör fundera över vilka oönskade bieffekter som förslaget kan tänkas få. Jag vill vända mig till både interpellanten och Bodil Ceballos. Det är klart att det i det enskilda fallet kan ses som orimligt och ibland till och med absurt att en person som är i Sverige behöver lämna landet för att ansöka om uppehålls- och arbetstillstånd från sitt hemland.
Å andra sidan måste detta vägas mot upprätthållandet av den reglerade invandringen och legitimiteten i asylsystemet. Varje ingrepp i det befintliga asylsystemet måste noggrant övervägas för att systemet inte ska riskera att urholkas. De överväganden som gjorts i lagrådsremissen i förhållande till det så kallade spårbytet är av det slaget att de negativa effekterna av ingreppet i asylsystemet ska minimeras.
Vi måste också komma ihåg, vilket jag tycker att det finns anledning att erinra om i denna debatt, att det finns alla möjligheter för personer som accepterar våra lagar att ansöka om uppehålls- och arbetstillstånd från hemlandet och på så sätt komma till Sverige som arbetskraftsinvandrare. Det är ofrånkomligen så att en lagändring alltid gör att vissa grupper hamnar i skarven mellan nya och gamla regler. Så är det.
Om övergångsregler införs kommer en ny skarv mellan övergångsreglerna och de nya reglerna ofrånkomligen att infinna sig, vilket gör att någon annan grupp faller på den ena eller den andra sidan. Enligt mig vore det orimligt och oskäligt att införa en ordning där det inte bara lönar sig att inte respektera lag och ordning, utan där det byggs hela system på de här grundvalarna.
Jag måste också apropå Göte Wahlströms kommentar konstatera att en prövning av huruvida det finns kollektivavtalsvillkor ska ske i den här modellen. Jag tyckte att jag gjorde det klart i den debatt vi hade för ett antal dagar sedan, men jag kan gärna upprepa det en gång till här i kammaren, så är den saken utredd. Det är nämligen väldigt viktigt att man ser till att de villkor som gäller på den svenska arbetsmarknaden upprätthålls. Det vinner vi alla på.
Det är ingen som önskar någon oreda. Det kan vara värt att notera att den kritik som har framkommit från socialdemokratiskt håll mot den så kallade spårbytesmodellen i mitt tycke visar att man inte riktigt har förstått hur det här egentligen ska fungera. Prövningen av asylansökan ska vara avklarad, och ett slutgiltigt besked ska ha meddelats innan ett spårbyte kan ske. Det är ingen som tvingas att gå från att vara asylsökande till att bli arbetskraftsinvandrare. Det blir ett frivilligt val.
Man kommer alltid att ha möjlighet att lägga fram sina sakskäl i asylfrågan och få dem prövade innan den andra möjligheten aktualiseras. Med tanke på att vissa ledande socialdemokrater, inte minst före detta arbetsmarknadsministern Sven-Erik Österberg, tycks ha missförstått det här, vilket jag har själv har upptäckt i debatter med honom, tycker jag att det kan vara värt att här i debatten klargöra detta inför kammaren och Göte Wahlström.