Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Vi är nog många som kommer ihåg situationen där folkomröstningen var genomförd men där själva beslutet om hur och när trängselskatten skulle införas kom en underbar natt. Det var en regering med Göran Persson i spetsen som fullkomligt lurade de lokala företrädarna i Stockholms stadshus för att få med sig Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Det är riktigt att det hölls ett antal folkomröstningar.
Jag var själv med i den utredning som hade att ta fram den nya lagstiftningen som skulle gälla om en kommun ville införa en trängselskatt. Där betonades väldigt tydligt att det är bra med en acceptans för att kunna genomföra en sådan här sak. Det är bra att man samråder med kringliggande kommuner, inte minst i en region, eftersom det är de flesta i regionen utanför en citykärna, i det här fallet Stockholm, som är de som blir berörda och får betala trängselskatten.
Jag tror att också Jens Holm kommer ihåg vilket starkt motstånd det var mot att införa trängselskatter. Nu har dock förhållandet i mycket ändrats. Det är också när man kan se att man kan få ut något av trängselskatten.
Det handlar om det den var tänkt för, nämligen att få bort trängsel och att vara ett ekonomiskt styrmedel, ett incitament, för att använda den infrastruktur vi har på ett bättre sätt. I regionen kom man dock överens om hur man ville jobba transportpolitiskt för att klara utmaningarna på bästa sätt.
Stockholmsregionen växer, och den växer ännu mer i dag än man kanske trodde för tio eller fem år sedan.
I Stockholmsöverenskommelsen, som omfattar 100 miljarder, kom man i bred politisk enighet överens - dock utan Vänsterpartiet och Miljöpartiet, som var emot - om att det skulle vara lokal och regional medfinansiering med 22 miljarder av de 100 miljarderna, att man skulle ha trängselskatt för ungefär 34 miljarder och statliga anslag med 44 miljarder.
I just Stockholmsområdet finns en annan blandning mellan länsplanspengar och de statliga anslagen, just för att få ut mer för regionen som sådan. Därför blir det lite märkligt när Jens Holm tittar på ett år och inte på hela planperioden 2010-2021 och säger att inte ett enda öre har gått till kollektivtrafik.
Länsplanen är en del av en kombination, där länet tar ansvar för vissa investeringar och staten har ansvar för det nationella, och tack vare Stockholmsöverenskommelsen har man fått till också delar av Citybanan, delar av upprustningen av Roslagsbanan, dubbelspår och ny station för Södertälje hamn, Nynäsbanan, Tvärspårväg Solna, Tvärspårväg Ost till Saltsjöbanan och Tvärspårväg Kista. De ligger också i den här planeringen.
Allt är inte färdigt år 1, men det var detta som man fick med i överenskommelsen. Jag instämmer dock i det som Jens Holm säger om att alla områden måste ta sitt miljöansvar. Det gäller också transportsektorn. För mig är det oerhört viktigt att varje transportslag är dels så säkert som möjligt, och då inte minst trafiksäkert, dels miljömässigt bra. De måste dock också kunna fungera bra ihop.
Jag är emot att kategoriskt säga att man ska flytta över transporter från till exempel väg till järnväg. Inte minst i Stockholmsregionen, som är den största konsumentorganisationen, behöver vi distribution, och det kan inte ske enbart via järnväg. Här måste vi hitta bra lösningar. Då behöver vi både väg- och spårtrafik, och vi behöver framför allt få fler i stan som kan och vill gå och cykla.