Lars-Axel Nordell (KD):
Alltsedan slutet av 1970-talet har målet för den svenska narkotikapolitiken varit ett narkotikafritt samhälle.
Mot bakgrund av att det finns 25 000-27 000 tunga narkotikamissbrukare i vårt land kan man kanske tycka att det målet är orealistiskt och att vi i Sverige stoppar huvudet i sanden och inte vågar möta verkligheten.
Inget kan vara mer felaktigt, för det är tack vare den stabila svenska restriktiva hållningen som Sverige i dag är ett av de länder i Europa som har den minsta förekomsten av missbruk av narkotika, så ser det ut.
Vi i vårt land lever dock inte helt avskilda från övriga världen, utan vi möter ständigt utmaningar från vår omvärld, till exempel - som vi hört här i debatten - i form av nätdroger. Ett annat exempel är den ökande införseln av drogen kat. Den drogen är inte helt ny i Sverige, och vi vet att det sker en ökning. Kat narkotikaklassade vi 1989.
Det har man inte gjort till exempel i Storbritannien och Nederländerna. Det är därifrån som merparten insmugglas till vårt land.
Enligt uppgifter beräknas fem-sju ton kat varje vecka komma till London, främst från Etiopien, Kenya och Jemen, för att sedan transporteras vidare. Även Amsterdam drabbas naturligtvis av en liknande införsel.
Sedan går transporten vidare till Sverige via flyg eller, vilket blir allt vanligare, i personbilar och sedan upp genom landet. Vi vet att det krävs stora mängder för att det hela ska klassas som grovt brott.
Vid tillslag kommer man ofta inte upp till den klassningen. Vid årsskiftet 2007/08 inrättades i Regeringskansliet en samordningsfunktion för regeringens alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksförebyggande politik.
Den funktionen består av en arbetsgrupp och ett sekretariat, ANDT-sekretariatet - D står för dopning. Detta sekretariat har andra året i rad sammanställt och presenterat ett åtgärdsprogram där man hittar mycket intressant att läsa.
I 2010 års åtgärdsprogram har regeringen valt att fokusera på barn och unga i riskzonen samt på de områden som myndigheter och organisationer identifierat som särskilt utpekade delområden för samverkan och samordning.
Såväl inriktningen för ANDT-arbetet som de prioriterade åtgärderna från 2009 ligger fast för att säkerställa långsiktigheten och kontinuiteten i planeringen. Regeringen har som fokus att under 2010, inom ramen för de prioriterade områdena, stärka och utveckla samordning inom sju delområden.
Dessa sju delområden är 1.	barn och unga i riskzonen 2.	skolan som arena 3.	förebyggande och bekämpande av grov organiserad brottslighet 4.	dopning och GHB-missbruk 5.	alkohol och narkotika i trafiken 6.	marknadsföring och försäljning via Internet och 7.	nationell, regional och lokal nivå.
Det råder, fru talman, stor enighet om de samverkansområden som valts ut från både myndigheter och idéburna organisationer.
Synpunkter har också hämtats in vid viktiga länsdialoger som vår folkhälsominister har medverkat i. Sedan många år tillbaka har antalet barn och ungdomar som växer upp i missbrukarhem uppskattats till ungefär 200 000.
Folkhälsominister Maria Larsson ställde frågan till Folkhälsoinstitutet om det fortfarande är ungefär 200 000 eller om siffran har minskat eller ökat. Hon fick svaret att det är ca 385 000 barn som växer upp i riskbruksmiljöer. Det är alltså vart femte barn. Så mycket som vart femte barn växer upp i dessa miljöer.
Det finns naturligtvis en stor risk att de far illa. För att fler barn och unga ska skyddas från missbruk är det nödvändigt att vi blir bättre på att samordna, följa upp och ha ett kunskapsutbyte. Uppdraget till Folkhälsoinstitutet att kartlägga vad som lokalt görs för barn i missbruksmiljöer blir ett viktigt kunskapsunderlag.
Innan årets slut kommer Gerhard Larsson att presentera den så kallade Missbruksutredningens resultat, och min förhoppning är att vi redan om några veckor kommer att ha regeringens proposition, en översyn av narkotikalagstiftningen, på vårt bord. Kampen mot narkotikan och dess brutala effekter på missbrukarna och deras familjer måste föras åtminstone på två fronter.
Det handlar om både prevention och reparation. De som drabbas måste få hjälp att ta sig ur sitt missbruk, men det är lika viktigt att vi jobbar förebyggande så att människor slipper hamna i drogträsket. De insatser som görs med offentliga medel för att förebygga är ofta väl investerade medel. Fru talman!
Ett flertal av de 31 motionsyrkanden som inlämnats tar upp angelägna frågor som behandlas av Narkotikautredningen. Därmed bör vi inte föregripa utredningen. Jag yrkar avslag på motionsyrkandena och bifall till förslaget i socialutskottets betänkande.