Agneta Börjesson (MP):
Vi debatterar nu kulturutskottets betänkande nr 6 Kultur för alla . I betänkandet behandlas 27 olika motionsyrkanden. Jag vill yrka bifall till reservation nr l. Egentligen hade jag velat yrka bifall till hela motion 264, men jag har ändå valt att yrka bifall till reservation nr 1. Det känns som att det är lite starkare, och det blir i alla fall halva vår motion.
Jag ska också säga att jag står bakom vår motion nr 343, som handlar om digital allemansrätt. Den kommer jag också att tala om lite senare.
Majoriteten i kulturutskottet har valt att avstyrka samtliga motionsyrkanden som handlar om funktionshinder, med hänvisning till att det pågår ett arbete med att skildra funktionshindrades historia samt för att öka tillgängligheten till kultur. Anne Marie Brodén talade tidigare om att det görs mycket men att det behövs mer hjälpmedel.
Egentligen tycker jag att det handlar betydligt mer om den andra delen. Det har funnits några tillfälliga utställningar på museer med perspektiv på funktionshinder. Fasta utställningar finns inte alls, om det inte råkar vara ett specialmuseum med inriktning på viss funktionsnedsättning.
För övrigt är personer med funktionsnedsättning väldigt sällan representerade på museer, liksom de levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning som har funnits under olika tidsepoker. Museers insatser och sociala ansvar för att visa upp alla gruppers kulturarv och synliggöra detta är viktigt.
Det ger både kunskap och förståelse för hela vår funktionshindershistoria eller, som man kanske sade då, handikapphistoria.
Det finns många exempel på hur Sverige har förändrats när det gäller synen på personer med funktionsnedsättning. Denna historia behöver synliggöras och vända sig till alla, för den berör hela samhället - inte bara denna grupp.
De svårigheter museerna själva framhåller när det gäller att arrangera utställningar ur ett funktionshindersperspektiv är brist på tillgänglighet till byggnaden, brist på kunskap om bemötande och en allmän brist på själva perspektivet. Det gjordes en rapport under förra året, Funktionshinderperspektiv på museernas arbete .
Där säger museipersonalen att de upplever det som svårt att på ett naturligt sätt integrera perspektiv på funktionsnedsättning med den ordinarie verksamheten. Jag tror att det är viktigt att inkludera ett funktionshindersperspektiv i allt arbete museerna gör, som samlingar, arkiv och utställningar.
Då kommer kunskapen att öka, och då kommer det också att finnas underlag för att göra fler utställningar och pedagogisk verksamhet med ett sådant perspektiv helt integrerat.
I vårt betänkande hänvisar majoriteten i utskottet till arvsfondsprojektet Handikapphistoria i kulturarvet, som har arbetat under ett par år med att öka museisektorns kunskaper om funktionshindersperspektivet. Man säger att det är viktigt att följa arbetet. Arbetet är dock tänkt att ta slut under 2013.
Är det inte dags att vi faktiskt sätter ned foten för att få till någon form av mer permanent verksamhet? Detta är någonting väldigt många ser ett behov av just i dag. Så till vår motion nr 343 och begreppet "kulturell allemansrätt".
Detta är ett helt nytt begrepp, som tidigare har använts för helt andra saker men som jag vill använda för att skapa ett lagrum för det som kan få vara fritt att använda på nätet. Sverige har en lång tradition av att allemansrätt finns ute i naturen, och jag tror att det är ett bra begrepp att använda även för nätet.
Vi vet att när kopiering av enskilda verk blir enklare och snabbare och kopiorna blir mer lika originalet blir frågan om upphovsrätt alltmer aktuell. Att utveckla och inom några områden modernisera upphovsrätten så att den passar dagens teknik är helt centralt för kulturens utveckling.
Parallellt finns det verk som i dag är helt fria att använda, men i Sverige finns det ingen lagstiftning som skyddar dem som vill använda verken. Vi ser att många app-utvecklare och programutvecklare får använda sig av information från andra länder där man har den här typen av lagligt stöd.
Att införa ett lagrum för en kulturell allemansrätt skulle ge en juridisk status och ett tydligt ramverk för de verk som får användas och förändras. Den lagstiftning som allra tydligast har synliggjort detta är den amerikanska.
Den anger att när ett verks skyddstid upphört eller om upphovsrättsinnehavaren bestämmer så tillhör verket en sorts kulturell allemansrätt, public domain. Dessutom tillhör de flesta texter och bilder som skapats med offentliga medel av federala myndigheter det som fritt får användas.
Det är därför som mycket av våra väderrapporter kommer från amerikanska sajter eftersom vi inte tillåter användning av information på samma sätt. Länderna i Europa har haft en starkare upphovsrättslagstiftning.
Upphovsrättens ideella rättigheter, till exempel rätten att erkännas som verkets upphovsman och rätten att protestera mot vandalisering av verket, aldrig kan fråntas upphovsmannen så länge verket omfattas av upphovsrättslagens skyddstid. Den är 50 år från skapelseåret eller 70 år efter upphovsmannens död.
Upphovsmannen kan visserligen skriftligen lova avstå från att utnyttja sina ideella rättigheter, men han kan inte avsäga sig dem. Detta innebär inte att det inte finns helt "fria" verk bland verk som nyproducerats i Europa, men publicering av sådana verk åtföljs ofta av vissa krav, till exempel att en fotografs namn ska anges eller liknande.
Detta gäller även i Storbritannien, där man visserligen använder uttrycket public domain men nästan uteslutande avser de verk vars skyddstid gått ut. Även när ett verks skyddstid gått ut är det numera praxis i Europa att ange upphovsmannen om denne är känd. Utvecklingen på internet går i en rasande takt, och lagstiftarna har haft svårt att följa med.
Genom att ge tydliga lagrum för det som vi alla äger gemensamt eller det som inte har någon ägare alls eller bara det som vi vill ska vara fritt på nätet skapar vi stora ekonomiska och andra möjligheter, kreativa sådana, för dem som vill vidareutveckla det fria materialet.
Miljöpartiet menar därför att det behövs en lagtext där man tydliggör när ett verk är fritt och hur det i så fall kan få användas och ger upphovsmän utökade möjligheter att förfoga över sina egna ideella rättigheter.