Kurt Kvarnström (S):
I dag ska vi debattera pensionsfrågorna med anledning av att EU har presenterat en grönbok om pensionssystemen i Europa. Jag yrkar bifall till utskottets förslag som det råder fullständig enighet om. I utlåtandet markerar utskottet tydligt att pensionsfrågan är en nationell fråga som inte hör till EU:s kompetens. Det är ett viktigt ställningstagande.
Det kan dock vara av vikt att vi jämför pensionssystemen mellan länderna för att se möjligheter till utveckling på olika sätt. Ett informationsutbyte är alltså viktigt. Sverige har ett avgiftsbaserat pensionssystem, och allt fler länder i Europa väljer denna modell.
Det är i grunden ett bra pensionssystem, men troligen behövs det en del justeringar med anledning av den demografiska utveckling vi ser framför oss. Ingen kunde förutse att vi vart tionde år i snitt blir ett år äldre i vårt land. Det gäller även i andra länder. Fru talman! Jag går nu över till att diskutera vårt pensionssystem.
Vi kan konstatera efter fyra år med en moderatledd regering att vi börjar se effekter av denna politik även i vårt pensionssystem. Jag ska peka på några saker som jag ser som en följd av den förda politiken och hur det påverkar vårt pensionssystem. Den första och kanske mest påtagliga effekten är balanseringen i pensionssystemet, den så kallade bromsen.
För andra året i rad är det på väg att bli en balansering av pensionssystemet. En annan viktig fråga är arbetslöshetsfrågan. Vi har en situation i Sverige med massarbetslöshet. Regeringen bedömer att arbetslösheten kommer att fortsätta vara hög. Det här är kanske det enskilt största hotet mot våra pensioner.
Det innebär en kraftig inkomstförsvagning i pensionssystemet, vilket är ett hot mot långsiktigheten och hållbarheten i pensionssystemet. Särskilt allvarlig är ungdomarnas arbetslöshetssituation. De kommer in på arbetsmarknaden sent och börjar därför sent att tjäna in till sin pension. Arbetslösheten leder också till att många helt går miste om sin avtalspension.
Det kommer vi att se följderna av på längre sikt. Ett annat område som påverkar pensionerna är förändringarna i sjukförsäkringssystemet. Den kraftiga åtstramningen är tydlig. Jag har mött många deltidsarbetande som nekas sjukpenning eller sjukersättning efter bedömning som Försäkringskassan gjort utifrån de nya reglerna.
Med de regler som satts i sjön tvingas personer ut i arbetslöshet för att om möjligt få ett heltidsarbete. Många av dem som är över 61 år ser en lösning i att i kombination med ett deltidsjobb börja ta ut sin ålderspension i förtid.
Det är ingen bra utveckling utan en utveckling som definitivt påverkar situationen i pensionssystemet. Jag möter framför allt många kvinnor som utifrån hushållets samlade ekonomi bedömer att de kan gå denna väg i stället för att gå ut i öppen arbetslöshet.
Det är alltså främst kvinnor som på detta sätt väljer ålderspension i förtid när de inte har rätt till fortsatt sjukersättning eller sjukpenning. Det påverkar naturligtvis deras pension resten av livet. Att människor inte finns kvar i arbete påverkar också pensionssystemet genom minskade inkomster in i systemet. Ett annat område som är tydligt i den konjunktur vi har haft är avtalspensioneringarna.
I stålindustrin har man ensidigt från arbetsgivarna valt att erbjuda sina äldre anställda en avtalspensionslösning där man använder förtida uttag av ålderspensionen som finansiering. Många av de äldre har sett sig tvingade att anta det erbjudandet och lämna sin anställning.
Det innebär naturligtvis att de får lägre pension under resten av livet. Men det innebär också ett ingrepp när det gäller inkomsterna till pensionssystemet när de här människorna slutar jobba. Det bidrar till en sänkt inkomst i pensionssystemet. Det är några saker som har effekt i det korta perspektivet men också i det lite längre perspektivet. Det försvagar pensionssystemet på inkomstsidan.
Det som nu händer med vårt pensionssystem pekar på att inkomsterna i pensionerna är för svaga. Det behövs åtgärder för att på inkomstsidan förstärka ekonomin i pensionssystemet. En annan tydlig utveckling som EU pekar på i grönboken är beskattningen av pensionerna.
De flesta länder i Europa har lägre beskattning av pensionerna, tvärt emot vad vi har i Sverige. Jag har tre frågor till mina meddebattörer. Har de borgerliga meddebattörerna någon uppfattning om när vi kan få en balans i vårt pensionssystem så att vi slipper fortsatt sänkta pensioner?
Har en höjd pensionsålder någon effekt inom rimlig tid? Varför är det inte möjligt att följa den överenskommelse vi har och beskatta pensioner och löner lika?