KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Jag tackar ministern för svaret. Anledningen till att jag har ställt den här interpellationen är dels för att vi över huvud taget nu talar mer om cykling, dels att vi vill satsa mer på cykling i Sverige, och det är otroligt viktigt att vi gör det. Det är bra för folkhälsan, för miljön och för ekonomin. Med ekonomin menar jag både den enskildes ekonomi och samhällets ekonomi.
Sedan jag fick ansvar för cykelfrågorna för Socialdemokraterna har jag blivit uppmärksammad på att det är skillnad mellan cykelorganisationer här i Sverige. Det vore olyckligt om det skulle vara så att man inte bejakar alla typer av cykelorganisationer.
Det är viktigt att man välkomnar alla som vill vara med i arbetet med att se till att det blir fler som cyklar, inte färre, i Sverige. Det är fantastiskt bra att vi satsar på nya cykelvägar, att vi diskuterar snabbcykelvägar mellan vissa kommuner, städer och så vidare.
Det är jättebra att vi talar om sådant och att staten ger bidrag till det. Men det får inte ske på bekostnad av de nuvarande cykellederna. Det kan faktiskt uppfattas så nu.
Svenska Cykelsällskapet, som jag nu diskuterar, har i över 30 år med mycket begränsade medel, med hjälp av ideella krafter och i samverkan gjort ett enormt arbete genom att de har satt samman cykelleder och sett till att det finns 30 000 skyltar, från Karesuando i norr ned till Smygehuk i söder.
Bland annat finns den rikstäckande Sverigeleden, Vindelälvsleden, Mälardalsleden, Nyälvsleden och inte minst Västra Götalandsleden, det område som jag själv kommer från. Även Sverigeleden går genom mina hemtrakter, och det är mycket vackra vägar. Alla dessa leder går på lågtrafikerade befintliga vägar.
I Västra Götaland, där jag brukar befinna mig, går det små landsvägar mellan Skara och Skövde. Jag tränar inför Vätternrundan och stöter då på cyklister som cyklar på Sverigeleden. När man cyklar genom vackra Vallehärad och via Hornborgasjön kan man bara konstatera att Svenska Cykelsällskapet har gjort ett enormt arbete med att skylta dessa vägar.
De tar också fram kartor och ser till att människor via turistbyråer runt om i landet får tillgång till dessa cykelvägar. Just i Vallehärad och vid Hornborgasjön kan såväl bilar som cyklister och tranor samsas.
Lågtrafikerade vägar innebär också att det är blandad trafik, kanske inte just med tranor men med cyklister och bilister funkar det, eftersom man är van vid att anpassa sig till att det finns flera typer av trafikslag.
På dessa cykelleder, som har utarbetats över hela Sverige i 30 år, har det inte skett någon olycka över huvud taget. Därför tycker jag att det vore olyckligt om Trafikverket nu plötsligt skulle dra in anslagen, som är väldigt små om man jämför med om man skulle bygga en väg. Då skulle man inte få många meter väg för pengarna.
Om det nu skulle gå så långt att Trafikverket faktiskt drar in anslaget tappar man väldigt mycket av det fantastiska arbete som Svenska Cykelsällskapet har gjort under så lång tid.
Monica Green (S):
Ja, det är skillnad på cykelorganisationerna, tyvärr. Det är klart att de gör olika arbeten. En del är lobbyorganisationer och får kanske pengar från cykelindustrin och så vidare, och en del jobbar helt på ideell basis. Man kan vara olika på det sättet också. Men skillnaden kan också vara att man från Trafikverkets sida ger anslag till den ena och inte till den andra. Det kan vara en skillnad.
När det gäller klassificeringen och nya krav är det viktigt utifrån mitt perspektiv i alla fall att man inte drar ett streck över alla de fantastiska cykelleder som redan finns och där det redan nu finns uppsatta skyltar. Svenska Cykelsällskapet har utarbetat de här skyltarna under en lång tid, och man har gjort det tillsammans med kommuner, landsting och Vägverket - och numera Trafikverket.
Samverkan har alltså skett när det gäller befintliga lågtrafikerade vägar och de skyltar som är uppsatta. Låt oss säga att det nu skulle bli en ny klassificering och man plötsligt skulle säga: Nu får vi inte blanda trafik över huvud taget i Sverige. Det skulle vara att hårdra, tycker jag.
Nu hoppas jag på att det inte går så långt, för jag tycker till och med att man som bilist ska kunna klara att hejda sig. Vi måste vänja oss vid det. Även i städerna har vi pratat om det. Även i städer måste man klara av att ha både bilister och cyklister. Det handlar om att man anpassar sig till dem som finns i en blandad trafik.
Jag tycker att det är viktigt när det gäller trafiksäkerheten att man inte säger: Nu får vi inte blanda trafik över huvud taget. För då skulle vi förbjuda cykling i stora delar av Sverige - ja, i nästan hela Sverige. Och det kan inte vara möjligt, för vi verkar ju för att det ska vara fler som cyklar, inte färre. Däremot kan jag hålla med Catharina Elmsäter-Svärd när det gäller två-plus-ett-vägar, för det tycker jag är olyckligt.
Det är rent av livsfarligt att cykla på en två-plus-ett-väg, men det är tillåtet att göra det. Jag har själv cyklat på E20, bland annat, bara för att se hur farligt det är. När en vägren har tagits bort och man gör bilväg där i stället blir det väldigt smalt för cyklisterna. Jag vill ha krav där det har varit cykelväg tidigare.
Om man tar det i anspråk och gör en två-plus-ett-väg vill jag att det ska vara krav på att man gör en ytterligare cykelväg. Så tycker jag att det skulle vara. Men nu pratar vi faktiskt om cykelturistlederna, som sträcker sig över hela Sverige och som finns i ett fantastiskt nät över hela Sverige. Vi kan locka både svenska och utländska turister att uppleva Sverige på två hjul och se fantastiskt fina omgivningar.
Låt oss säga att vi plötsligt ska ha en ny klassificering och ta bort de gamla skyltarna och göra nya, som någon annan professionell ska sätta upp. Då ser jag att det här blir mycket, mycket dyrare än att använda det som redan finns och att använda sig av de ideella krafter som finns.
Det blir ju mycket större utväxling när man ger pengar till en ideell organisation som med samverkan och med organisationer runt omkring kan se till att det blir fantastiskt fina cykelleder. Det har de bevisat. Jag tycker att det vore mycket olyckligt om det nu, till exempel, skulle tas bort.
Monica Green (S):
Jag vill återkomma till vilket stort arbete det är som bedrivs i ideell regi och hur viktigt det faktiskt är att vi bejakar det, inte minst för samhällsekonomins skull. Det handlar om att vi utnyttjar de krafter som redan finns och de som vill jobba med de här frågorna och som brinner för att få utveckla ett bra cykelnät och visa upp det för andra. De gör cykelledskartor. De ser till att turistbyråer får de här kartorna.
De gör tidningar om cykellederna. De ser till att man underhåller skyltarna och tar bort buskar som växer över skyltarna. De planerar och gör omdragningar om man bygger om vägar och så vidare så att det hela tiden finns ett lågtrafikerat nät. Det ideella arbetet är fantastiskt och borde uppmuntras mycket mer, egentligen.
Med mycket små medel, i stort sett vad man kan bygga 20 meter väg för, kan de underhålla alla de här cykelturistlederna i hela Sverige, vilket är fantastiskt. De behöver uppmuntran. De behöver kanske till och med höjda anslag - nu hotas de med att få indragna anslag.
De behöver också lyftas upp för att man ska visa vilket bra arbete de har gjort. Catharina Elmsäter-Svärd behöver titta på de här cykelturistlederna och kanske cykla på en av turistlederna för att se hur fantastiskt bra de är gjorda. På det sättet kan hon visa på att de som arbetar ideellt även fortsättningsvis behöver stöd. Det behöver kanske till och med höjas ytterligare i framtiden.
De ska inte bli hotade genom att man säger: Ert arbete kanske inte ens behövs. Det är klart att vi ska bejaka det. Catharina Elmsäter-Svärd cyklade en bit av Vätternrundan förra året. Då kanske hon också kan cykla en bit av Sverigeleden för att se hur fantastisk den är.
Monica Green (S):
Jag tackar Bo Bernhardsson för att han har ställt interpellationen, eftersom det är viktigt att vi diskuterar arbetslösheten, jämviktsarbetslösheten, efterfrågestimulans och vad regeringen skulle kunna göra. Jag har begärt ordet eftersom jag har ställt en interpellation till Anders Borg som just handlar om den misslyckade ekonomiska politiken, vilken jag satte ihop med den misslyckade arbetslöshetspolitiken.
Nu visar det sig att Anders Borg tycker att arbetet är så fördelat att han inte ska svara på denna interpellation. Jag passar nu på att ställa dessa frågor i alla fall, eftersom det är Anders Borg som styr på vilket sätt vi ska stimulera efterfrågan och på vilket sätt vi ska ha en trygghet när vi blir arbetslösa och så vidare.
De frågor jag har ställt till Anders Borg och som han inte vill svara på är: Vad tänker finansministern göra för att arbetslösheten ska sjunka och inte öka i Sverige? Vad tänker finansministern göra för att stärka ersättningarna vid arbetslöshet? Vad tänker finansministern göra för att hålla uppe köpkraften i tider av massarbetslöshet? Det är de frågor jag har ställt till Anders Borg och som han har hänvisat till Hillevi Engström.
Sverige har en mycket hög arbetslöshet om man jämför med resten av EU. Sverige ligger tolva i den ligan. Jag vet att Anders Borg brukar hävda att vi har lyckats bra under kristiden, men det visar sig att elva länder inom EU är betydligt bättre än Sverige när det gäller arbetslöshet.
Österrike, Tyskland, Luxemburg, Holland, Malta, Rumänien, Tjeckien, Danmark, Storbritannien, Finland och Belgien ligger bättre till än vad Sverige gör i EU:s arbetslöshetsstatistik för 2012. Så kan vi inte ha det. Det är klart att vi ska försöka vara bland de bättre, varför inte bäst, i EU på att bekämpa arbetslösheten. Det är bra för människorna, det är bra för ekonomin och det är bra för landet som helhet.
Mina frågor till finansministern kvarstår. Vad tänker han göra för att arbetslösheten ska sjunka, inte öka? Vad tänker han göra med de arbetslösa? Tänker han höja ersättningarna vid arbetslöshet? Vad tänker han göra för att hålla uppe köpkraften?
Monica Green (S):
Först och främst pådyvlar Anders Borg oss synpunkter som vi inte har framfört. Han påstår att vi ska ut i valrörelsen och säga att svenska finanser är sönderkörda. Nej, men problemet med er politik är bara att ni har gjort fel fördelning. Ni har sänkt skatterna för dem som har det bäst på bekostnad av de sjuka och arbetslösa och på färre jobb i vården, skolan och äldreomsorgen.
Frågorna kvarstår: Hur ska du göra för att sänka arbetslösheten, inte öka den? Hur ska du göra för att öka köpkraften? Och hur ska du göra med ersättningarna till de arbetslösa? Jag har inte fått svar på detta. Jag tror att 427 000 personer i det här landet inte håller med Anders Borg när han säger: Ja, men det har väl gått hyfsat för oss. Vi har ett väldigt stort matchningsproblem.
Vi har en långtidsarbetslöshet som har tredubblats. Ungdomsarbetslösheten är 25 procent. Och ni har halverat komvux. Anders Borg säger: Vi satsar på utbildning. I själva verket har ni slaktat vårt utbildningssystem. Nu har ni lagt tillbaka bit för bit därför att ni har märkt att ni gjorde fel, och så kallar ni det enorma satsningar. Sämre och sämre skolresultat har det blivit i det här landet under er tid som regering.
Ändå påstår du, Anders Borg, att ni satsar på skolan. Dessutom säger du, Anders Borg, att ni har skapat 200 000 nya jobb. Hur var det egentligen den där tiden efter er valvinst 2006? Då sade Anders Borg: Det kommer att ta två år innan vår politik börjar bita. Och det var precis under de där två åren som jobben kom. År 2007 tillkom 137 000 nya jobb, och i slutet av 2006 strömmade jobben till.
Det var när er politik började bita som jobbstoppet kom, Anders Borg.
Monica Green (S):
Jag kan inte hålla mig från att också jag gå in i debatten. Det blir märkligt när två borgerliga debattörer står och dribblar bort korten och försöker att få det att framstå som att det inte är ett problem med den höga ungdomsarbetslösheten. De försöker att få det att framstå som att de vill ha kompetens, höga löner och så vidare när de i själva verket gör precis tvärtom.
Jag tänkte svara Hamilton, men nu gjorde Patrik Björck det på ett alldeles utmärkt sätt. Det är ganska typiskt att Carl B Hamilton går upp i debatten, ställer en massa frågor och försöker siffertricksa. Vi har en statistik som räknas på samma sätt genom Eurostat i alla länder. Carl B Hamilton försöker att tricksa bort det genom att förklara att det är på det ena eller andra sättet, och så vidare.
Det går inte svenska folket på. Vi har en massarbetslöshet i det här landet. Vi har över 420 000 människor som går utan jobb. Massarbetslösheten har ökat under tiden som vi har haft den borgerliga regeringen. Långtidsarbetslösheten har bitit sig fast. Vi har en ungdomsarbetslöshet på 25 procent.
Regeringens åtgärd har varit: Vi sänker skatten. Det är det enda svar som regeringen har: Vi sänker bolagsskatten. Vi sänker skatten för alla som har några ungdomar anställda. Vi sänker skatten med jobbskatteavdrag, och så vidare. Det visar sig sedan att regeringens verktyg inte fungerar. Då står den plötsligt handfallen. Då vet den inte vad den ska göra mer.
Då får man väl sänka skatten till noll, eftersom det hittills inte har fungerat. Eftersom det inte fungerat med att sänka skatterna, ta bort arbetsgivaravgiften eller halvera den, menar jag att man måste ta till något annat grepp. Sedan dribblar Anders Borg bort korten rätt ofta numera. Jag vet inte om han har blivit trött som finansminister eller vad det kan vara.
Det är inte bara Carl B Hamilton som försöker siffertricksa, utan även Anders Borg gör det. Det gör han bland annat genom att han kallar till presskonferens och ska kommentera Socialdemokraternas vårmotion. Han påstår då att vi stöder de arbetsgivare som anställer en ung arbetslös med 10 000 kronor. Jag vet inte om han medveten säger fel eller om det är omedvetet.
Stödet till dem som anställer en arbetslös ungdom är för Socialdemokraternas del 120 000 kronor per år. Det är en helt annan siffra än den Anders Borg framställer det som. Jag gillar inte om vi inte kör med öppna kort. Anders Borg borde hålla sig för god för att siffertricksa på det här sättet. Är det så att han sade fel den dagen vi presenterade vår budgetmotion vore det på sin plats att han nu rättar till det här i dag.
Monica Green (S):
När det har visat sig att regeringens politik inte har fungerat tycker jag att man borde vara beredd att pröva någon annan taktik. Det har inte hjälpt att sänka skatterna och subventionera arbetsgivaravgifterna. Vi har en hög ungdomsarbetslöshet, och vi har en massarbetslöshet. Sverige ligger tolva i Europa.
Jag tycker att det är ett tydligt bevis på att denna skattesänkarpolitik inte fungerar. För mig är det bevis nog. Men om den borgerliga regeringen vill ha ytterligare bevis kan den se sig omkring i Europa. Dessutom säger Anders Borg att han har noterat att LO vill ha en yrkesintroduktion.
I själva verket föreslog vi en yrkesintroduktion redan i höstas. Men ni valde själva att förhala den, för ni påstod att ni skulle vänta in arbetsmarknadens parter. Men det sprack. Ni har alltså själva försenat den yrkesintroduktion som vi föreslog. Yrkesintroduktion är ett sätt att komma till rätta med den höga ungdomsarbetslösheten.
Ett annat är att stödja de arbetsgivare som anställer arbetslösa unga människor.
Monica Green (S):
Tack för en viktig interpellation och ett mycket bra och förtydligande anförande, Pia Nilsson! Det är otroligt viktigt att vi diskuterar den massarbetslöshet som vi har i Sverige i dag. Regeringen står faktiskt utan åtgärder eller har vidtagit åtgärder som inte har någon effekt utan bara kostar skattebetalarna en massa pengar. Det är otroligt viktigt att Pia Nilsson lyfter upp detta.
Jag skulle vilja gå tillbaka lite i tiden eftersom Anders Borg har varit finansminister sedan 2006. Jag minns hur det var när Anders Borg blev finansminister. Han berättade för svenska folket att det skulle ta två år innan den borgerliga regeringens politik skulle börja bita.
Då kan vi titta på den statistik som finns, arbetskraftsundersökningar och så vidare. Om vi tittar på de siffrorna visar det sig att år 2006 tillkom 136 000 nya jobb. Året efter, 2007, var det inte riktigt lika bra men i alla fall mycket bra. Det tillkom 80 000 nya jobb.
Sedan började den borgerliga regeringens politik att bita. År 2008 kom jobbstoppet. Då kraschade den internationella konjunkturen och den svenska konjunkturen. Ni brukar skylla på att det inte är ert fel, utan att det är någon annans fel att det blev en internationell lågkonjunktur.
Det håller jag med om, men ni förvärrade krisen genom att göra människor osäkra eftersom ni har sabbat a-kassan. Ni har orsakat en stor oro i samhället med ökade klyftor och så vidare. De jobb som Anders Borg påstår har kommit kom alltså innan er politik började bita. Jag tycker att det skulle vara ganska intressant att höra om Anders Borg har någon reflexion över detta.
Monica Green (S):
Jag är glad över att Ingela Nylund Watz lämnat en interpellation i den här frågan, eftersom det här är så viktigt för svenska folket. Det var en fantastisk utveckling för apoteken. De låg i topp när det gäller nöjd-kund-index och i internationella jämförelser. De nådde ut till hela svenska folket.
Det var bra om det var lönsamt, för då kunde olönsamma få del av det ute i landet. Men regeringen hade ideologiska skygglappar på sig, och det skulle privatiseras, kosta vad det kosta vill. Nu har det lett till att apoteken har rasat i nöjd-kund-index.
Konsumentverket rapporterar att svenskarnas förtroende för apoteken minskar. Man upplever att det är sämre service och sämre information och att man får sämre stöd när man kommer in på apoteken. Efter att ha legat i topp och dessutom ha klarat sig själva - de olönsamma apoteken har alltså fått hjälp av de andra apoteken - har det nu blivit tvärtom.
Det är missnöjda kunder, missnöjda människor i glesbygd och, precis som Börje Vestlund påpekade, i förorterna. Dessutom är det lönsamt på vissa ställen, men de lönsamma apoteken ska absolut inte hjälpa de olönsamma längre eftersom de är privata. Ni har gett bort dem, och ägarna gör vad de vill med de vinster som de gör.
I stället får skattebetalarna gå in och hjälpa apoteken i glesbygd och i förorterna. Så sent som för en månad sedan införde regeringen nämligen ett extra glesbygdsstöd eftersom apoteken inte klarar sig i hela landet. Vilken flopp!
Det är mycket ni har misslyckats med, men det här är väl en av de största flopparna - kanske massarbetslösheten är värre. Vad ska regeringen göra nu när man står där med skägget i brevlådan och inser att oj, kunderna har inte fått som de vill? De får köpa plåster och hudsalva, det är ju fint, men de vill ha medicin när de är sjuka. Det får de inte, inte i den utsträckning som de fick tidigare. Apotek slås ihop.
Det blir större ägare. Att slå sönder ett monopol var inte mycket värt. Nu blir det i stället stora privata ägare som stoppar vinsterna i egna fickor, och skattebetalarna får vara med och hjälpa i glesbygd, på landsbygd och i förorterna. Det kan väl inte vara det här som Göran Hägglund ville. Eller var det kanske det?
Var det så att man ville se till att privatiseringen skulle gå så långt att kunderna blev så här missnöjda i glesbygd, på landsbygd och i förorterna och att vissa skulle tjäna stora pengar? Jag har svårt att tro att ens borgarna vill säga rakt ut att de vill ha ett sådant här segregerat samhälle. Men det är detta som har blivit effekten.
Jag tror inte - Göran Hägglund kanske rättar mig på den punkten - att det var detta man ville ha. Jag skulle vilja veta hur man tänker göra nu.
Monica Green (S):
Hägglund vill inte ta sin dyrbara tid i anspråk för att rätta Monica Greens felaktigheter, som han säger. Nej, men han skulle då kunna roa sig med att svara på mina frågor i stället. Ville ni verkligen ha det så här, att kundnöjdheten faller? Ville ni verkligen ha en sämre service så att kunderna känner att de inte får den hjälp och det stöd de vill ha? Om ni inte ville det undrar jag: Vad ska ni göra åt det? Nu har ni privatiserat, kosta vad det kosta vill.
Det var era ideologiska skygglappar. Ni var tvungna att privatisera. Det har blivit en försämring. Det kostar mer nu för skattebetalarna att hålla i gång apoteken i glesbygden. Sedan antyder Göran Hägglund att det skulle vara sossarnas fel att apoteket i Lima läggs ned. Då är det väldigt långsökt. Ni har ju inte höjt anslagen till kommuner och landsting, precis som vi hörde av Lena Olsson.
Ni tycker att det är viktigare med skattesänkningar än kvalitet i välfärden. Därför har ni inte höjt anslagen till kommuner och landsting. Därför får kommunerna och landstingen det allt svårare att hålla i gång sin service. Vi har också en massarbetslöshet som ni inte har rättat till, och då får de mindre skatteintäkter att röra sig med. Det är inte sossarnas fel att apoteken läggs ned.
Vi ville inte göra den här dumma ideologiska abrovinken, som den borgerliga regeringen gjorde när man sålde ut apoteken och såg till att försämringen blev så stor som den blev. Det var ingenting som vi socialdemokrater ville. Och det har vi med kraft arbetat emot. Skyll inte på oss att apoteken nu läggs ned!
Monica Green (S):
Jag vill något kommentera den höga arbetslöshet som finns i Europa och i Sverige. Det har visat sig att Sverige inte ligger bland toppländerna. Den borgerliga regeringen har under flera år påstått att man knäckt arbetslösheten. Det har visat sig vara precis tvärtom.
Vi har nu en massarbetslöshet på över 8 procent, och Anders Borg förväntar sig att arbetslösheten ska öka ytterligare. Anders Borg har inga visioner om hur man ska knäcka arbetslösheten. Det har vi socialdemokrater. Vi har bestämt oss för att halvera arbetslösheten. Det har vi gjort tidigare. Det gjorde vi när vi tog oss an uppgiften i mitten av 90-talet. Vi bestämde oss för att halvera arbetslösheten och satte till alla lämpliga medel.
Då stod Moderaterna här och hånade oss och sade att det är fullständigt omöjligt. Det är så korkat, det kommer aldrig att gå och det är lika sannolikt som att människor ska ha böckling som favoriträtt. Så stod moderater i den här kammaren och hånade oss för att vi satte upp ett realistiskt mål. Men vi lyckades.
Vi lyckades pressa ned arbetslösheten bit för bit för bit genom satsningar, investeringar och framtidsinriktning när det gällde forskning och utveckling. Sådana mål sätter inte den borgerliga regeringen upp, för man vill inte ha sådana mål. Man tycker att det är helt okej att ligga tolva i Europa. Vi ligger alltså inte etta, vi ligger inte tvåa, vi ligger inte trea, vi ligger inte fyra.
Vi ligger i mitten, tolva bland Europas länder. Det är egentligen bara krisländerna vid Medelhavet och något annat land som har högre arbetslöshet än vi har. Så kan vi inte ha det. Vi kan inte ha det så att vi bara struntar i att sätta upp mål. Vi har även satt upp mål när det gäller sjukförsäkringen. Vi hade en alldeles för hög andel människor som var sjukskrivna.
Vi bestämde oss i början av 2000-talet för att vi även måste knäcka mängden sjukskrivna. Steg för steg såg vi till att inte lika många människor var sjukskrivna. Vi var på väg ned mot att halvera även det. Sådana mål tycker vi att det är rimligt att sätta upp, och vi tänker göra det igen.
Men den borgerliga regeringen envisas med jobbskatteavdragen, som nu bevisligen inte har gett några nya jobb, eftersom arbetslösheten har ökat. Inte heller restaurangmomsen har ju gett några nya jobb. Man har subventionerat krogarna, men inga nya jobb annat än vad som ändå hade tillkommit.
När man jämför med andra länder tillbaka i tiden ser man att det anställdes lika många inom restaurangbranschen då som efter det att restaurangmomsen sänktes. Likadant är det med halveringen av arbetsgivaravgiften för unga, som egentligen också är en subvention till hamburgerkedjorna och andra. Det har heller inte gett några nya jobb. Vi kan inte ha det så här.
Vi måste se till att vi satsar, investerar för framtiden, investerar i utbildning, investerar i infrastruktur, investerar faktiskt också i kommuner och landsting, för det är där som många jobb kan komma. Vi socialdemokrater har bestämt oss för att knäcka arbetslösheten, men ni i den borgerliga regeringen tycks vara nöjda med sakernas tillstånd.