Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, justitieministern, för svaret! Jag har följt den här debatten under dagen, och nu hade jag tänkt att börja med att tala om ekonomi. När man lyssnar på Socialdemokraterna är det som det går en lång tråd genom verkligheten där allting är konstant.
När man pratar om olika insatser för att göra olika saker i vårt samhälle bör man lämpligen stimulera en ekonomi som är på nedgång samtidigt som man sparar i goda tider. Mig veterligen var det under alliansregeringen en finanskris då man gick in en lågkonjunktur, och då stimulerade man. De pengar som investerades kunde satsas på poliser eller på att sänka skatten.
I slutändan ledde det till att människor arbetade mer och att man fick igång hjulen. Då fick man också in mer pengar. Då kan vi inkludera RUT-avdrag och andra åtgärder som vidtogs under den här tiden. Ministern har tidigare varit inne på antalet poliser.
Det sas också i svaret: "År 2014 antogs 689 studenter till polisutbildningen, förra året antogs 1 398." Det är ju inget konstigt att siffrorna ser så ut. Vi kan också backa bandet och tala om 90-talet då man hade broms och stopp på polisen. Kanske skulle man redan då eller tidigare ha stimulerat.
Vi kan också tala om det ökande antalet år 2008, som alliansregeringen stod bakom. På våren var det 1 500 som gick på Polishögskolan i Solna. Samma höst var det 1 700 studenter, och våren 2009 var det 1 600. Man lyckades alltså vidta en massa åtgärder här i landet fast det var en tid då omvärlden hade väldiga problem, och Sverige klarade sig väl.
När vi har talat klart om dessa siffror känner jag att de blir tjatiga. Jag vet inte om de leder till så mycket när vi ska prata om själva poliserna och svenska folket, som säkert funderar på vad som ska hända mellan här och där. Det tar lite tid att utbilda personer - de kommer inte i tjänst på en gång. Det finns ett glapp i fråga om personer nu.
Om man pratar med polisen säger de andra tal än vad som föreslås från politiken, och dessa tal är betydligt högre än de historiska satsningar som det nu talas om. Rapportering sker kring brott och hur tufft det är för organisationer här och nu. Det är här och nu som man måste komma till rätta med situationen så att brotten klaras upp.
I såväl dagens Helsingborgs Dagblad som Sydsvenskan kan man läsa att oron för brottsligheten ökar, att fler privatpersoner utsätts för brott och att förtroendet för polisen har minskat till 55 procent från 64 procent för två år sedan.
I utsatta områden hör vi att människor inte vågar vittna, att det är tufft för polisen att arbeta i dessa områden och att det också är tufft att splittra sitt arbete mellan att bryta upp för att förstärka ute kontra att klara upp brott och se till att människor blir dömda. Man går alltså från olika delar och ska utreda brott samtidigt som man behövs där ute. Man får påbörja arbete som inte kan avslutas utan läggs på hög, och då får man börja om igen.
I sitt svar tar statsrådet upp att man ska arbeta med att intensifiera arbetet med den organisatoriska, fysiska och sociala arbetsmiljön. Det finns en massa punkter här som berättar om vad polisen ska göra. Jag tänkte, när jag återkommer i mitt andra inlägg, tala om en del som påverkar polisen just nu, och det är offentlig upphandling.