Alexander Christiansson (SD):
Jag tackar ministern för svaret. Offentlig upphandling kan för många upplevas som lite krångligt. För mig är det krångligt, och jag har ändå lagt en del anbud i mina dagar. Det är kopplat till lagar och regelverk som för de flesta är svåra att navigera i, speciellt om man inte arbetar med offentlig upphandling till vardags. Kuriosa i sammanhanget är att cirka 60-70 procent av lagen är EU-lagstiftning, vilket inte direkt gör det enklare.
Det sägs ofta att den offentliga upphandlingen omsätter mer än 700 miljarder kronor per år, och det stämmer säkert - även om man kan få lite olika svar beroende på var man söker information. Enligt Konkurrensverket, som gjort beräkningarna, motsvarar det omkring 80 000 kronor per invånare, ung som gammal, som offentlig verksamhet köper produkter och tjänster för årligen. Man kan med det säga att den offentliga upphandlingen påverkar varje enskild medborgare dagligen utan att vi egentligen tänker på det.
Det handlar om kollektivtrafik, sjukvård, omsorg, kontorsmaterial, konsulttjänster och mat på äldreboenden och skolor för att ta några få exempel. Att öka konkurrensen genom att öppna upp för fler företag att kunna delta i anbudsförfarandet är centralt för den offentliga upphandlingen, inte minst för att medborgarnas skattemedel ska användas med respekt men också för att öka kvaliteten på de produkter och tjänster som det offentliga köper in. Goda affärer gynnar ju oss alla.
I ministerns svar framkommer det att upphandlande myndigheter kan göra mer, framför allt i förberedelsefasen, för att öka små företags deltagande i upphandlingar, vilket är en bild jag delar till fullo. Herr ålderspresident! Som ministern också nämner i svaret fick Upphandlingsmyndigheten i årets regleringsbrev uppdraget att återrapportera vilka åtgärder som myndigheten har vidtagit för att underlätta för idéburna organisationer, små företag och sociala företag i offentlig upphandling.
Här ska myndigheten även göra en analys av åtgärderna samt lämna förslag på eventuella ytterligare åtgärder. Det låter jättebra. Det finns gott om förslag som skulle förenkla för småföretagen, men enligt min mening är det kommunikationen som är det centrala. Det råder ibland en osäkerhet bland landets upphandlare om vad de får göra och inte göra, exempelvis en osäkerhet om hur man får föra dialog med leverantörerna, vilket i sig är ganska skadligt.
Kommunerna har ett arbete att göra när det gäller dialogen mellan upphandlare och leverantörer. Detta råder det inget tvivel om. Småföretagarna utgör 96 procent av landets företag, och ju mer de kan inkluderas i den offentliga upphandlingen, desto bättre är det för alla, inte minst för tillväxt, jobbskapande och innovation. Därför menar jag att småföretagarnas perspektiv måste prioriteras i det förändringsarbete som just nu pågår. Det är också så jag uppfattar ministerns svar.
Vi får inte glömma att småföretagen skapar fyra av fem jobb och att 30 procent av skatteintäkterna till kommunerna kommer från småföretagen. Till min fråga: Kan ministern förklara varför det ibland finns en osäkerhet bland upphandlarna? Är det brist på kunskap, eller kan det ibland finnas en rädsla för att göra fel?
Jag vill också fråga: Vilken typ av åtgärder hoppas ministern att utredningen mynnar ut i för att förenkla för småföretagen?