Jan Lindholm (MP):
Frågan om regler för hur pyrotekniska produkter får användas och hur de får påverka omgivningen har väckts årligen så länge jag kan minnas, eller åtminstone sedan början av 1980-talet.
Efter varje större helg har någon fått synen eller hörseln skadad eller drabbats av andra fysiska skador som ger men för livet, till exempel en ej längre fungerande hand eller ett delvis amputerat ben. Läkare som arbetat i krigsområden jämför de skador som uppstår av fyrverkeripjäser med de skador som militära granater ger.
Till stor del beror likheten på de väldigt höga temperaturer som uppstår när fyrverkeripjäserna exploderar. Vid tidigare debatter här i kammaren har företrädare för regeringssidan uttryckt den i mitt tycke alldeles självklara åsikten att man inte ska behöva skadas.
Jag har, herr talman, till och med fått löften här från talarstolen om att olyckor där människor skadas av fyrverkeripjäser inte längre ska inträffa. Men tyvärr är det väldigt svårt att se några åtgärder som leder i den riktningen. Utskottets majoritet hävdar att lagstiftningen är tillräcklig, att den är väl avvägd och att inga ytterligare åtgärder behövs.
Man menar att det är upp till kommunerna att tillämpa lagarna med de möjligheter kommunerna enligt lagen har att begränsa användningen. Det är vad utskottet skriver. Men, herr talman, många frågar sig om det är rimligt med ett sådant ställningstagande av riksdag och regering när det är så många som får allvarliga skador.
Många förstår inte varför de ska tvingas ge sina husdjur mediciner för att djuren ska stå ut med oväsendet och ljusfenomenen. Många anser att varje hus som brinner ned på grund av pyrotekniska leksaker är ett hus för mycket. Är det rimligt att riksdag och regering anser att detta är frågor som man inte behöver ta ansvar för?
Hur många har fällts i domstol för att de har langat pyrotekniska leksaker till minderåriga? Hur många har fällts i domstol för att de oavsett ålder har använt pyrotekniska leksaker i områden där de lokala föreskrifterna förbjuder användandet? Är det så en fungerande lagstiftning ska tillämpas?
Att lagstiftarna inte inser att de pyrotekniska produkterna borde behandlas lika restriktivt som vapen tycker jag är en skandal. Hur kan vi som lagstiftare acceptera att livsfarliga produkter säljs utan någon form av individuell prövning, exempelvis en sorts licenskrav?
Myndigheten för säkerhet och beredskap anser att de utsläpp som dagens fyrverkeripjäser ger inte utgör någon risk för vare sig miljön eller hälsan. Så kan man naturligtvis resonera om varje enskild utsläppskälla, men utsläppen sker i tätbebyggda områden där vi redan har stora problem med luftkvaliteten.
I dagens tidning kan man läsa att Stockholm redan har överträtt hela detta års tillåtna utsläpp. Varje onödigt bidrag till den redan förorenade miljön är just onödigt.
Riskbedömningen av varje tillkommande utsläpp av gifter måste göras i förhållande till de redan existerande utsläppsnivåerna. Herr talman! Om samtliga riksdagsledamöter hade varit hundägare eller hästägare hade beslutet här i kammaren varit ganska självklart. Då hade reservation 1 i betänkandet fått ett massivt stöd.
Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1. Jag vill också passa på att informera försvarsutskottet om att det är oerhört väsentligt att Trafikverket snarast får i uppdrag att sätta i gång byggandet av dubbelspåret mellan Falun och Borlänge, herr talman.