Dag Larsson (S):
I dag ska vi diskutera en av världens kanske mest okända organisationer, men kanske också en av de viktigare internationella organisationer som finns, nämligen Interparlamentariska unionen. Organisationen grundades 1889, samma år som mitt politiska parti grundades, det vill säga för en evighet sedan. Den har i dag 173 olika parlament som medlemmar.
När man grundade IPU var själva syftet att försöka åstadkomma en fredlig arena för tvistlösning - att se till att krig och konflikter skulle kunna lösas via skiljedom i stället för via vapen. IPU har också haft en stor betydelse för bildandet av Nationernas förbund och Förenta nationerna men även för flera av de internationella rättsliga institut som vi har i dag runt jorden.
Vi har alldeles nyligen haft ett stort möte med IPU. IPU har två stora internationella möten årligen - ett vårmöte och ett höstmöte. Vi hade vårt vårmöte för bara någon vecka sedan. Där diskuterades pandemin och dess effekter på demokratier och på parlamentens arbete. Där diskuterades också Förenta nationernas hållbarhetsmål och hur parlamenten runt om i världen skulle kunna arbeta med dem.
På initiativ av ordföranden för den svenska IPU-delegationen Cecilia Widegren beslutade man sig också för att skicka iväg en delegation till Venezuela för att studera hur parlamentariker behandlas där. Jag kan i sammanhanget påpeka att det i många debatter här i Sveriges riksdag brukar vara lite hårda holmgångar. Man brukar höja rösten, och man brukar kritisera varandra.
Jag tycker om att kritisera oppositionen; det skänker mig en särskild glädje och njutning. Men här har jag rannsakat mitt hjärta fram- och baklänges, och jag hittar absolut ingenting jag kan kritisera mina parlamentariska kollegor för. I själva verket är jag fylld av beundran och respekt för det arbete som den svenska IPU-delegationens ordförande Cecilia Widegren, moderat, utför. Hon gör ett mycket bra arbete för Sverige och för Sveriges riksdag i det här sammanhanget.
Ingen kritik riktad över huvud taget, alltså! Själv blev jag i samband med den senaste konferensen invald i kommittén som arbetar med demokrati och mänskliga rättigheter, och jag ser fram emot att få arbeta med dessa frågor i det här sammanhanget. I utrikesutskottet och i andra sammanhang förs ibland en diskussion om IPU, och jag kan förstå den diskussionen.
Den interparlamentariska unionen ser ut ungefär som världen gör i stort, och det är bara att konstatera att när man ser Kina och framför allt när man ser representanter för Hafiz al-Asad, Syrien, blir man upprörd i många sammanhang. Men man ska också konstatera att IPU är ett av få forum där Palestinas och Israels parlament möts. Man kan också konstatera att det i arrangemang av IPU bland annat har genomförts seminarier om hbtq-rättigheter nere vid Persiska viken.
Det sker alltså ett demokratiskt utbyte som jag tycker är värt mycket. Det förs ibland fram krav på att Sverige ska lämna IPU. Jag tror att det är lika galet som att föra fram krav på att Sverige skulle lämna Förenta nationerna. IPU är en av få arenor där alla pratar med varandra. Vi tycker inte om varandra allihop, men det är oerhört viktigt för demokratin och det globala samtalet att IPU finns. Därmed yrkar jag bifall till förslaget att lägga rapporten till handlingarna.