KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Jag tackar ministern för att hon faktiskt hjälper till att räta ut ett och annat av de frågetecken jag har haft när det gäller regeringens tankar om förändringen av miljömålssystemet och de olika organ som arbetar inom det. Jag tycker dock att det ministern säger blir lite motsägelsefullt.
Å ena sidan säger hon att det nya Miljömålsrådet är ett led i att stärka genomförandearbetet. Gott så, men å andra sidan säger ministern att rådet ska få i uppgift att föreslå nya åtgärder.
I min värld hade det varit mer naturligt om Miljömålsberedningen - som i dag har uppdraget att föreslå strategier, åtgärder och nya etappmål - fortsätter med sitt uppdrag och att det nya Miljömålsrådet i så fall får en samordnande uppgift när det gäller myndigheternas olika arbete. Det är nämligen många myndigheter som arbetar inom systemet, och det finns anledning att försöka stärka samordningen.
Nu förstår jag dock att Miljömålsrådet ska både försöka komma till rätta med ett genomförandeunderskott och samtidigt föreslå ytterligare åtgärder. Det tycker jag blir lite märkligt, herr talman. Om regeringen ser brister med det nuvarande systemet och inte tycker att Miljömålsberedningen svarar upp mot de förväntningar regeringen har tycker jag att det kanske vore en mer naturlig ordning att ge tydligare direktiv och fler uppdrag.
Det är nämligen trots allt så att Miljömålsberedningen jobbar på regeringens uppdrag. Just nu har beredningen precis påbörjat ett arbete med att ta fram en samlad strategi för luftvårdsarbetet. När vi har sammanträde i nästa vecka är det klart att vi ställer oss frågande till hur vårt arbete ska fungera i relation till det nya Miljömålsrådet. Ska vi ta fram åtgärder samtidigt som Miljömålsrådet gör det? Ska vi då sedan bereda de åtgärder rådet har föreslagit?
Återigen: Den stora fördelen med den nuvarande Miljömålsberedningen tycker jag är att vi där har en politisk process. Vi har en process som involverar riksdagens partier och förhoppningsvis skapar förutsättningar för mer långsiktighet i miljöpolitiken - en större kontinuitet i miljömålsarbetet och miljöpolitiken.
Vi kan inte enas om precis allt men i alla fall om en del, vilket gör att miljöpolitiken kan tuffa på även i tider som dessa när vi uppenbarligen inte har någon stabil regering. Jag ber alltså ministern försöka förtydliga just hur Miljömålsrådet ska få en tydlig roll som inte blir överlappande med Miljömålsberedningen.
Ministern sa nämligen att rådet skulle få samma uppgift som Miljömålsberedningen har i dag - att föreslå nya åtgärder som ska ta oss närmare uppfyllandet av våra 16 nationella miljökvalitetsmål.
Johan Hultberg (M):
Låt mig börja där ministern slutade. Ministern och regeringen lämnar de uppdrag de önskar till beredningen. Jag vill bara höja ett varningens finger för att inte utveckla just ett parallellt system, eftersom regeringen aviserat att man också vill inrätta ett klimatpolitiskt ramverk.
Då väcks naturligtvis frågan om det ska bli målsättningar, klimatbudget och så vidare inom ramen för det klimatpolitiska ramverket samtidigt som vi inom miljömålssystemet har klimatpolitiska målsättningar. Återigen, jag höjer ett varningens finger för att inte krångla till systemet genom att inrätta dubbla system. Det är med omsorg om det som jag tycker i grunden välfungerande system vi har i dag som jag väckt den här interpellationen.
Jag är glad att ministern i vissa delar har lyckats förtydliga regeringens ambitioner med och tankar om det fortsatta arbetet med att försöka utveckla systemet. Självfallet är jag, precis som ministern, mycket angelägen om att vi ska få ett högre tempo i arbetet med att nå våra miljömål, men det är viktigt att vi inte ger ett nytt råd samma uppdrag som vår beredning har i dag.
Den här diskussionen får vi givetvis fortsätta att föra. Jag kommer att följa diskussionen såtillvida att jag tar till mig det som ministern har gett svar på i dag och följa upp att det inte blir ett parallellt system, utan att det i stället tillförs någon form av mervärde som kan bidra till att öka tempot.
I grunden, herr talman, kan jag tycka att det är lite olyckligt att vi i svensk politik lägger så mycket tid på att diskutera målsättningar, styrsystem och målstrukturer och lite för lite tid på att diskutera vilka åtgärder som faktiskt är de mest verkningsfulla och vilka styrmedel som är de mest kraftfulla. Det blir mycket diskussioner om målsättningar, och det är viktigt, absolut, men vi måste lägga mer tid och kraft på att diskutera hur vi ska ta oss dit.
Johan Hultberg (M):
Återigen utnyttjar statsrådet inte hela sin talartid. Det är väl ett uttryck för att argumenten tryter. Utredningen har kommit fram till att en modell med gårdsförsäljning är förenlig med såväl de svenska alkoholpolitiska principerna, EU-rätten som Systembolagets detaljhandelsmonopol. De argument som ministern framför håller alltså inte.
Utredningen har också tittat på de folkhälsopolitiska aspekterna. Om man ska göra en förändring är det naturligtvis oerhört viktigt att titta på de eventuella effekter som förslaget skulle ha på folkhälsan. Man har kommit fram till att det med största sannolikhet inte skulle ha någon negativ effekt. Man talar om att konsumtionen av alkoholhaltiga drycker i Sverige eventuellt skulle kunna stiga med 0,03 liter.
Det ska jämföras med den totala konsumtionen av alkohol i Sverige på omkring 9,9 liter per år och person över 15 år. När det gäller Systembolaget tror jag att statsrådet silar mygg och sväljer kameler. I dag har Systembolaget tyvärr bara en försäljning på omkring 60 procent av den alkohol som konsumeras i Sverige.
Och gårdsförsäljning skulle vara ett sätt att i större uträckning faktiskt legitimera Systembolagets monopol eftersom många av de små producenterna känner sig väldigt styvmoderligt behandlade av Systembolaget. Jag delar verkligen inte ministerns verklighetsbeskrivning om att Systembolagets ensamrätt är ett välfungerande system.
Systembolagets monopol har försvårat för framväxten av de små producenterna som bidrar till att utveckla svensk besöksnäring och skapa nya jobb på landsbygden. Herr talman! Jag kommer att fortsätta verka för att försöka övertyga regeringen och statsrådet om att gårdsförsäljning är en viktig del av utvecklingen av den svenska landsbygdspolitiken och är förenlig med svensk alkohollagstiftning.
Johan Hultberg (M):
Det är kanske ödets ironi att statsrådets interpellationssvar, som handlar om för långa handläggningstider, inte besvaras inom stipulerad svarstid. Men jag tackar statsrådet för svaret och gläds över att statsrådet delar min uppfattning, att handläggningstiderna för vapenlicenser är för långa. Det är en bra utgångspunkt för den här diskussionen.
Jag blir dock bekymrad över att ansvarigt statsråd inte ser behov av eller inte har någon vilja att vidta några ytterligare åtgärder för att komma till rätta med problemet. En bra vapenlagstiftning och en bra handläggning av vapenlicenser och andra vapenärenden är väldigt viktigt utifrån ett samhällsperspektiv. Det inser nog de flesta.
Det handlar om att säkerställa att vapen inte kommer i fel händer och att vapen inte missbrukas. Det handlar om att säkerställa att Sveriges 300 000 jägare får möjlighet att förvalta våra vildstammar på ett bra sätt. Det handlar om att Sveriges många sport- och fritidsskyttar ska ha möjlighet att utöva sitt intresse. Tillståndsärendena måste därför hanteras snabbt och effektivt. De långa handläggningstiderna är ett stort problem.
Konkret handlar det bland annat om att unga jägare, som precis har tagit sin jägarexamen, inte får möjlighet att komma ut på jakt på grund av att de inte får den vapenlicens som behövs för att man ska kunna jaga. Det handlar om vapenhandlare som de facto lider ekonomisk skada för att de får stå för kapitalkostnaderna för sålda vapen, men som ännu inte har kunnat betalas och levereras.
Det handlar om att vapenlicenser hinner löpa ut under tiden som förnyade ansökningar prövas. Sökande gör sig helt enkelt skyldiga till vapenbrott på grund av myndighetens saktfärdighet vid prövningen. Herr talman! Problemen kopplade till de långa handläggningstiderna för vapenlicenser är många, så det är viktigt att de avhjälps.
Jag blir därför bekymrad när statsrådet inte ämnar vidta några ytterligare åtgärder för att komma till rätta med problemen, utan han nöjer sig med att följa resultaten av de åtgärder som vidtas. Statsrådet sa i sitt svar att mer kan göras. Ja, men varför då inte göra mer? Det är min fråga till statsrådet. Fjolårets statistik över handläggningstider för vapenlicenser är i mångt och mycket glädjande.
På många håll i Sverige har handläggningstiderna blivit avsevärt mycket kortare, bland annat här i Stockholm. Men på andra håll, till exempel i Polisregion Syd - den polisregion där jag själv bor - har handläggningstiderna fortsatt att öka. Det är oerhört långa handläggningstider, bland annat i Skåne och Västra Götaland. De uppgår ibland till så mycket som 20 veckor. JO har uttalat att rimlig tid för att få ett ärende hanterat är 30 dagar.
Diskrepansen mellan 30 dagar och 20 veckor är alldeles för stor. Detta måste man försöka att komma till rätta med. Herr talman! I sitt svar öppnar statsrådet upp för att det går att göra mer, men varför då inte göra mer?
Varför inte se över dagens lagstiftning om hantering av vapenlicenser för att snabba på och skapa en bättre ordning som säkerställer en säker, snabb och effektiv prövning av vapenlicensärenden?
Johan Hultberg (M):
Jag är inte intresserad av att stå i kammaren och peka finger, utan vad jag är intresserad av är att komma till rätta med problemet, och det hoppas jag att vi kan ha en konstruktiv diskussion om. Men statsrådet har tydligen en annan ingång i den här frågan. Under alliansregeringens tid togs initiativet till den stora reform som statsrådet precis refererade till.
Det var ju Alliansen som utredde hur man skulle kunna skapa en sammanhållen polismyndighet i hela Sverige för att få en enhetlig myndighet som behandlar alla medborgare på ett likartat sätt i hela landet och som har en mer effektiv organisation. Jag konstaterar att Alliansen tillförde stora resurser till polismyndigheterna. Vi fick fler poliser, och rättsväsendets alla delar stärktes.
Det finns skäl för polisen att vara självkritisk, men vi måste också vara självkritiska från politiskt håll. Det kan jag som moderat gärna vara. Vi kunde säkert ha gjort mer under de åtta år vi hade möjlighet att påverka regeringspolitiken, men nu gäller det att blicka framåt och se vad ytterligare som kan göras.
Därför är jag glad att Alliansen är på väg att i justitieutskottet ta fram ett tillkännagivande om att regeringen ska se över regelverket för hantering av vapenlicenser. Givet statsrådets svar är ett sådant tillkännagivande alldeles nödvändigt. Statsrådet har själv inte för avsikt att i dagsläget vidta några ytterligare åtgärder. Jag är också glad att miljö- och jordbruksutskottet har förberett ett tillkännagivande om att en viltmyndighet ska inrättas.
Då vore det, herr talman, rimligt att i det sammanhanget pröva möjligheten att en viltmyndighet skulle få uppdraget att hantera vapenlicensansökningarna. För egen del är jag inte säker på att det är en bättre ordning, men det är en ordning värd att pröva.
Den situation vi har vad gäller hanteringen av vapenlicenser kräver att vi vänder på alla stenar för att hitta en bättre ordning och komma till rätta med de stora problem som vi har.
Givet att regeringen dels får ett tillkännagivande från riksdagen om en viltmyndighet, dels får ett tillkännagivande om att se över regelverket för hantering av vapenlicenser vill jag fråga om statsrådet inte är beredd att utreda möjligheten att ge en viltmyndighet ansvaret för att även handlägga vapenlicenser. Det skulle jag mycket gärna vilja att statsrådet svarade på.
Vid en översyn av lagstiftningen kan det till exempel handla om att se över möjligheten att Polismyndigheten får direktåtkomst till jägarexamensregistret. Det skulle i så fall kräva vissa justeringar i offentlighets- och sekretesslagen samt i jaktförordningen.
Man skulle också kunna titta på om inte vapenhandlare, som är auktoriserade och har genomgått en bra utbildning, skulle få möjlighet att lämna ut licenser vid byte av vapen inom samma vapenklass. Det finns en lång rad frågor som man vid en översyn av den nuvarande lagstiftningen skulle kunna titta på i syfte att snabba på handläggningstiderna och skapa en effektivare ordning än dagens.
Jag vädjar till statsrådet att lämna valrörelsen bakom sig och i stället fokusera på att försöka komma till rätta med de utmaningar vi står inför.
Johan Hultberg (M):
Jag delar fullt ut statsrådets förhoppning att den nya sammanhållna Polismyndigheten, som alliansregeringen tog initiativ till, ska leverera snabbare och effektivare och ha en mer enhetlig hantering av vapenlicensansökningarna. Det är min absoluta förhoppning, men jag tycker att det är oklokt att stänga dörren till andra, kanske bättre, ordningar.
Jag konstaterar att justitieutskottet så sent som i går landade i att en majoritet vill göra ett tillkännagivande om att nuvarande lagstiftning om hantering av vapenlicenser ska ses över. Jag konstaterar också att en majoritet i miljö- och jordbruksutskottet kommit fram till att en viltmyndighet bör inrättas. Herr talman!
Jag utgår naturligtvis från att statsrådet och regeringen kommer att följa riksdagsmajoritetens vilja, respektera Sveriges högsta beslutande organ och hantera tillkännagivandena som kommer från riksdagen på ett rimligt sätt, det vill säga ta dem på allvar och leverera det som riksdagen så att säga beställer. När det gäller en viltmyndighet föreslog utredningen det.
Då står statsrådet och raljerar över att det var en förkrossande majoritet av remissinstanserna som inte ville ha en sådan ordning. Jag kan konstatera att de remissinstanser som ställde sig positiva var de som påverkas av jaktfrågorna allra mest - markägarna, brukarna, jägarna.
Alla de ville se en viltmyndighet eftersom de inte tycker att nuvarande ordning med Naturvårdsverket fungerar särskilt bra. En majoritet av Sveriges riksdag och de som berörs mest av dessa frågor är positiva till en viltmyndighet. Jag utgår, herr talman, från att Ygeman, liksom övriga statsråd, kommer att följa de tillkännagivanden som riksdagen gör.
Johan Hultberg (M):
Tack för möjligheterna att få diskutera vårt gröna guld! Under Alliansens tid prioriterades ju skogsfrågorna högt, och vi fick igång ett gediget arbete för att få ut mer av vad skogen har att ge i form av fler jobb, fler företag och utveckling av nya produkter som gagnar oss, inte minst utifrån ett klimatpolitiskt perspektiv. Det får vi möjlighet att diskutera närmare under nästa interpellationsdebatt.
Jag blev lite konfunderad när jag tog del av ministerns svar på interpellationen när det gällde längre och tyngre lastbilar. Ministern säger att det finns ett antal frågeställningar som behöver klaras ut innan regeringen kan ta ställning. Vilka är dessa frågeställningar? Det hade varit intressant med ett lite mer konkret besked.
Jag begärde ordet när jag lyssnade till Stina Bergström som tillhör ett av regeringspartierna, nämligen Miljöpartiet. Det låter lite olika när man lyssnar på vad representanter från Miljöpartiet respektive Socialdemokraterna säger om den framtida skogspolitiken i Sverige. Man motiverar också de förändringar som har aviserats lite olika.
Regeringen har aviserat att man ska ta fram nya etappmål för skydd av skog, trots att riksdagen alldeles nyligen fattade beslut om nya etappmål med en högre ambition för skydd. Precis som Stina Bergström också lyfte fram har regeringen aviserat en översyn av skogsvårdslagen. Jag är oerhört intresserad av att höra något om vad den översynen syftar till.
Miljöpartiet har tidigare drivit att skogsvårdslagen helt ska inordnas i miljöbalken. Är det en sådan stor förändring som regeringen ämnar göra, eller är det en mindre översyn, och vilka delar av skogsvårdslagen ska i så fall ses över? Den skogsvårdslagstiftning som vi har i dag och modellen för skogspolitiken med frihet under ansvar fungerar mycket väl.
Inom ramen för den lagstiftningen ser vi att tillväxten i skogen är hög, att virkesförrådet ökar och att miljöhänsynen blir allt bättre. Miljömålsberedningen jobbade under förra mandatperioden länge och intensivt med skogspolitiken och föreslog ett antal förändringar, och några av dessa har den här kammaren fattat beslut om.
Det handlar bland annat om det som Stina Bergström var inne på, nämligen att skapa tydliga villkor för dem som vill använda sig av alternativa skötselmetoder i skogen. Utan några som helst tvivel är det fullt möjligt att använda andra alternativ än trakthyggesbruk. Skogsstyrelsen har redan i dag ett uppdrag att jobba med rådgivning och informationsspridning. Herr talman!
Jag är nyfiken på att höra något mer från ansvarigt statsråd om vad översynen av skogsvårdslagstiftningen kommer att handla om och också om de nya etappmål som regeringen har aviserat.
Hur ser man på möjligheterna att skydda mer skog samtidigt som skogsbruket skapar förutsättningar för att det ska bli fler jobb med skogen som bas? Hur ska vi få fram fler produkter som kan ersätta den fossila råvaran i energisektorn eller i andra sektorer?
Johan Hultberg (M):
Ett tack till ministern för det mycket välkomna beskedet att regeringen anser att den nuvarande skogsvårdslagen är bra. Det har till exempel vice statsministern inte gett uttryck för. Hon har under många år argumenterar för att Sverige behöver en helt ny skogspolitik.
Därför välkomnar jag verkligen att vi i dag av ansvarig minister får ett tydligt besked i kammaren om att den nuvarande skogsvårdslagen och den nuvarande skogsvårdspolitiken i grunden är bra. Det är ett mycket välkommet besked. Jag undrar fortfarande vad som gäller beträffande etappmålen.
Den förra regeringen fattade så sent som i våras beslut om nya etappmål som innebar att ytterligare 200 000 hektar skogsmark skulle skyddas genom formella avsättningar, och man trodde och hoppades att ytterligare 150 000 hektar kunde skyddas genom frivilliga avsättningar. Den nuvarande regeringen har sagt att man ska återkomma med nya etappmål, att ambitionerna inte räcker.
Därför vill jag naturligtvis höra vilken ambitionsnivå regeringen har och hur man ser på den genuint svåra avvägningen mellan å ena sidan att skydda mark och å andra sidan att skapa förutsättningar för att få fram de nya produkter som till exempel Isak From talade om. Om vi ska kunna bygga mer av skogsråvaran måste vi bruka skogen.
Det går inte att både ha skogen kvar ståendes och samtidigt få ut produkter av den. Vissa politiker verkar ha lite svårt att inse att den avvägningen måste göras. Därför upprepar jag frågan till ministern om de planerade nya etappmålen.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Sverige är ett klimatpolitiskt föregångsland. Vi har höga ambitioner och höga målsättningar. Under Alliansens tid satte vi upp visionen om att vi inte ska ha några nettoutsläpp alls 2050. Skogen och skogsnäringen är en viktig del i omställningen till ett Sverige utan nettoutsläpp. Alliansen var särskilt framgångsrik i klimatarbetet.
Under Alliansens tid höjdes tempot i klimatomställningen. Mellan 2006 och 2013 minskade utsläppen med hela 11,1 miljoner ton, vilket kan jämföras med de 6 1⁄2 miljoner ton som utsläppen sjönk med under perioden 1998-2005, då S regerade med stöd av Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Utsläppsminskningstakten var alltså närapå dubbelt så hög under Alliansens tid som under den föregående S-regeringen.
Tittar man tillbaka lite längre ser man att de svenska utsläppen sedan 1990 har sjunkit med hela 23 procent samtidigt som vår bnp vuxit med omkring 60 procent.
Precis som ministern sa i sitt svar är en viktig del av den svenska framgångssagan på klimatområdet just skogen och att vi har haft möjlighet att använda oss av bioenergi från skogen och därmed fasa ut en stor del av vårt behov av olja till framför allt uppvärmning.
Jag ser fortsatt skogen och skogsnäringen som en oerhört viktig del i vårt klimatarbete. Jag är övertygad om att skogens roll som klimathjälte kan bli ännu mycket större om näringen får rätt förutsättningar. Därför ställde jag den interpellation till klimatminister Åsa Romson som vi nu debatterar.
Jag beklagar och tycker att det är bekymmersamt att klimatministern inte är beredd att diskutera de här frågeställningarna med mig. Den fråga som väcks hos mig är naturligtvis om klimatministern inte ser skogens stora potential för klimatomställningen och om klimatministern inte är beredd att diskutera de svåra avvägningar som ibland krävs mot andra miljömål.
Men nu, herr talman, åter till själva svaret på min interpellation! Ministern undvek att svara på min fråga om risken för att kilometerskatten bromsar den svenska klimatomställningen genom att utbudet av biobränsle minskar. Därför skulle jag vilja upprepa min fråga.
Ser inte ministern risken att den av regeringen föreslagna straffskatten på avstånd minskar utbudet av biobränsle och därmed minskar våra möjligheter att fasa ut olja och sänka våra utsläpp? Herr talman! Det är lite lustigt, men skatten motiveras ofta utifrån ett klimatperspektiv. Det är dock ingen skatt på utsläpp utan en straffskatt på avstånd.
Det blir alltså ingen drivkraft för att sänka några utsläpp. Den konsekvens som skatten riskerar att få är att det helt enkelt inte blir lönsamt att transportera biobränsle från skogar i till exempel norra Sverige ned hit till Stockholm och Mälardalen, där efterfrågan på bränslet är som störst. Utifrån ett klimatperspektiv riskerar skatten att bli kontraproduktiv.
Min fråga till ministern är fortsatt: Ser inte landsbygdsministern denna uppenbara risk?