Beatrice Ask (M):
Inställda förhandlingar är alltid ett stort problem, inte minst för brottsoffer. Det är ett problem oavsett skälen. Det är många förhandlingar med många inblandade som ställs in av alla möjliga skäl. Folk dyker inte upp och så vidare. Det är också ett resursslöseri.
Det gör inte problemet mindre att förhandlingar på olika håll får ställas in därför att det inte finns tillgång till åklagare. Jag beskrev i mitt svar lite om de problem som vi uppenbarligen har när det gäller Åklagarmyndighetens resurser och situationen där. Det är också detta som är skälet till de åtgärder som den nye riksåklagaren har vidtagit.
Man avskedar inte personal, som Thomas Bodström påstår, men man har infört anställningsstopp och ett antal andra åtgärder för att myndigheten ska klara sig inom den ram regering och riksdag har angett. Det får naturligtvis konsekvenser och är ett stort bekymmer. Ser vi över tid kan vi konstatera att ärendeinflödet till åklagarna har ökat mycket under senare år.
Det är också skälet till att vi har tillfört medel både 2006 och 2007 och faktiskt, i ett tidigt skede, något mer än vad myndigheten själv begärde. Vi är väldigt angelägna om att försöka hitta en nivå som är rätt när det gäller åklagarmyndigheten, som är liten och skör.
Man kan möjligen också fundera något över organisationen och hur den ser ut, eftersom den reformerades just av den förra socialdemokratiska regeringen. När man analyserar utvecklingen får man nämligen en känsla av att det ligger en underliggande underfinansiering i den här verksamheten där man inte riktigt har tänkt färdigt. Det måste vi naturligtvis rätta till på ett vettigt sätt.
Vad vi nu gör - och det är viktigt - är att vi går igenom ordentligt hur det ser ut med ärendeutvecklingen och vad som har hänt med de nya ärenden som kommer från arbetet mot bidragsbrott. Där har en del resurser tillförts, men det är en ökad belastning. Från åklagarhåll pekar man på ökad komplexitet i ärendena som ytterligare ett problem. Man pekar på samarbete. Jag har inte träffat en åklagare de senaste veckorna.
Jag tror att jag kanske har träffat 50 åklagare av olika slag från olika håll, och jag har en ganska god bild av hur verksamheten ser ut. Men det är klart att det är problematiskt. Jag har som ambition att svara utifrån de kunskaper jag har, här i riksdagen. Det gjorde jag även i januari. Men om Thomas Bodström redan då hade klart för sig vilka problem det var undrar jag: Varför finns det inga sådana förslag i er tilläggsbudget?
Varför har ni då inte agerat mer än att ni nu konstaterar att ni redan då visste att det var ett jättelikt problem? Varför gjorde ni ingenting tidigare? Det är uppenbart att det under resans gång har varit problem. Det är därför som vi har lagt på ganska ansenliga resurser procentuellt till åklagaren och vid olika tillfällen till och med något mer än vad myndigheten själv begärt. Det har inte varit tillräckligt. Det är allvarligt.
Vi tittar och går igenom verksamheten och har ganska många diskussioner kring detta. Detta blir en viktig sak att hantera i budgetarbetet, både för regeringen och för riksdagen. Det är jag helt övertygad om. Jag tror att det är betydelsefullt att vi får ordning på detta därför att åklagarnas roll i rättsväsendet är oerhört betydelsefull.
Vi har också en anspänning när det gäller åklagarna i andra avseenden som gör att vi har anledning att kanske vårda den verksamheten extra noga.