Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Det var två timmar sedan sist, så nu ska vi försöka komma ihåg var vi slutade. Det sista som sas var väl att statsrådet tog upp de olika bitar som har varit föremål för diskussion om hur man ska kunna förbättra upphandlingar - att man delar upp upphandlingarna i mindre delar och tidigt för en dialog. Det är bra att man gör det.
Samtidigt gör det ingenting för att förhindra överklaganden i sig. Stora företag har muskler till att ha personer avsatta för att sköta de här bitarna på avdelningar medan små enmans och fåmansföretag inte har detsamma.
Det är därför vi har anledning att debattera med statsrådet - vi funderar på hur det blir om det eventuellt skulle dyka upp en avgift för att överklaga. Om jag förstår saken rätt följde statsrådet debatten om Arbetsförmedlingen tidigare i dag, där vi diskuterade bakgrunden till att saker och ting blir som de blir med tanke på att man sitter med avtal som man inte har kunnat genomföra.
I Arbetsförmedlingens fall beror det på att man som myndighet har missat sina upphandlingar, vilket är ett bekymmer. I det fallet kom man på upphandlingen sent - sju månader nämndes här. Blir det korta frister innebär det att också tiden tills det ska vara klart blir kortare, vilket gör att domstolar där det tar tid att överklaga sätts på prov ännu mer.
Då kommer det att dra ut på tiden. I den debatten tog jag upp att det viktiga när man gör ett inköp är att man gör ett avtal. Det som i många delar saknas i Sverige i dag är att man från dag ett följer upp vad det är man har köpt och vad man får för pengarna, att man gör den marknadsanalysen och följer sina egna avtal för att se vart de tar vägen och att man får god utväxling för att vara klar i god tid.
Om man arbetar på det sätt som är tänkt kommer man att ha god tid på sig att ta höjd för eventuella överklaganden som kommer till stånd - även om vi tycker att det överklagas mer i Sverige och att det är ett bekymmer, vilket jag håller med om. Jag ställde också en fråga om domstolarnas roll. Hur effektiva är domstolarna, och vad kan göras i den änden?
Alla dessa punkter om mindre delar, tidigare dialog och kunskap som vi har varit inne på i fråga om vad man får lov att göra i en upphandling är ju sådant som är förebyggande för att man inte ska hamna i den änden. Jag nämnde i mitt förra anförande, innan jag lämnade över till Hans Rothenberg, att myndighetens roll har blivit ett bekymmer. Jag vet inte hur stort det är.
Statsrådet tittade lite frågande på mig då. Det finns i alla fall ett ärende som jag känner till där en kommun har gjort en upphandling där ett lokalt företag skulle delta. Företaget har haft avtal och löner enligt kollektivavtal på ett sätt som vi debatterat många gånger.
Om jag förstår det rätt missade myndigheten att det inte fanns några centrala avtal och gjorde en kalkyl som inte överensstämde med det lokala, vilket gjorde att det helt plötsligt inte blev bra. Det gör att myndigheten får gå tillbaka och titta på vad det är för råd man ger. Det är ju jätteviktigt att detta inte späs på så att man hamnar i en överklagandediskussion. Om alla de här punkterna skulle jag vilja att statsrådet berättar lite i nästa inlägg.