Gunilla Svantorp (S):
Jan Björklund förnekar sig inte. Jag kan inte minnas att vi socialdemokrater skulle ha röstat nej till hans reformer. Däremot finns det kanske andra partier som gjort det. Socialdemokraterna har inte gjort det. Vi har haft synpunkter på vissa delar av reformerna, men vi har inte röstat nej till alla reformer, som ministern står och säger. Nossebro är ett exempel på att man genom att sätta upp tydliga politiska mål också har uppnått resultat. Man har inte varit inne och detaljstyrt.
Om Jan Björklund hade läst den rapport som Högskolan i Borås skrivit efter detta nu avslutade projekt skulle han ha sett att det inte finns en enda politiker som har detaljstyrt någonting. I stället har man gett lärarna väldigt stor frihet. Man har satt upp ett mål: Hit ska ni nå, det här ska vi uppnå! Det är helt fel att säga att vi har detaljstyrt.
För barn som kommer från hem där föräldrarna bara har grundskoleutbildning är risken i dag nästan 50 procent att de inte når målen i grundskolan och inte kan göra något eget val till de nationella programmen. Då kan man inte säga att det måste få lov att ta tid och att det kommer att ta många år innan vi ser att reformerna gör någon skillnad, utan då måste man tala om att det inte är okej och att vi inte kan ha det så här.
Rapport efter rapport visar att det är de barn som inte tar sig vidare till gymnasiet som sedan hamnar på socialkontorens försörjningslistor. Då kan man inte bara vara nöjd och säga: Nu har jag gjort det jag kan - nu får vi avvakta, se och vänta. Det kan låta som en självklarhet att resurser ska fördelas efter behov, men så är det inte i dag.
Därför har vi socialdemokrater flera år i rad i våra kommittémotioner föreslagit att resurser ska fördelas efter behov, inte i form av en rak skolpeng, och att det ska skrivas in i skollagen. Det är glädjande att nu läsa i svaret att man har tagit till sig våra synpunkter och att regelverket ses över.
Dessutom hörde jag just - om jag inte hörde fel - ministern säga att det ska bli så som vi i flera år har föreslagit. Väldigt mycket av ministerns reformer handlar om mätning, och om man vill se negativt på det, om sortering av barn i sådana som fungerar bra och sådana som fungerar mindre bra. Det är det vi har varit kritiska mot.
Ministern måste svara på hur skolpolitiken ska ändras, så att de som behöver allra mest stöd i skolan också ska få det för att kunna klara sin skolgång, skaffa sig en gedigen utbildning och sedan få ett jobb. Det är den allra viktigaste fråga vi har att diskutera här i dag, och då kan vi inte säga att vi måste vänta och att det måste få ta tid innan reformerna sätter sig.
Under tiden hinner jättemånga ungdomar sluta skolan och gå ut i absolut ingenting. Den rapport som jag hänvisar till gäller bara ett län, men det ser likadant ut i alla län. Jag är djupt bekymrad. Det tycker jag att utbildningsministern också borde vara, i stället för att säga att det tar tid och att man måste ha tålamod. Jag kan inte ha tålamod när jag ser att ungdomarna ramlar utanför systemet. Vi har alltså sagt ja till de flesta reformer som har genomförts, men vi har haft synpunkter.
Reformerna behöver vara betydligt mer genomarbetade innan de kommer hit till riksdagen än vad som varit fallet. År 2010 antog vi en ny skollag. Sedan dess har riksdagen ombetts att ändra på den tre eller fyra gånger - jag kommer inte riktigt ihåg. Det skapar inte heller arbetsro i skolan. Man behöver arbeta och diskutera över blockgränserna, för det här är en så viktig fråga.