Sten Tolgfors (M):
Det Peter Jeppsson inte nämnde är att han också ställt en skriftlig fråga till mig med exakt samma innehåll gällande Kockums. Jag tänker inte förutskicka svaret helt nu, men låt mig bara konstatera att om hans fråga och beskrivning är korrekt återgiven är det tydligt att det inte är svenska staten som är Kockums utmaning. Men vi kommer att återkomma med ett skriftligt svar lite senare. Så till Peter Hultqvists ursprungliga fråga.
Min uppgift är att öka landets försvarsförmåga. Det kräver att rätt materiel anskaffas på ett kostnadseffektivt vis. Jag har stor respekt för att det finns andra aspekter av denna fråga. Peter Hultqvist tar till exempel upp sysselsättning och andra industriella aspekter, men det är inte mitt departement som hanterar det. Vi har en strategi för Sveriges materielförsörjning, och vi är på grund av den i ett bättre läge än de flesta andra länder. Detsamma gäller svensk industri.
Vi beslutar i varje enskilt fall. Ska vi vidareutveckla eller uppgradera befintlig materiel? Ska vi anskaffa färdig materiel? Ska vi utveckla materiel tillsammans med andra eller på egen hand? Vi gjorde så med ubåtar, och det blev anskaffning av NGU, och så har vi betraktat Gripensystemet och dess vidareutveckling. Jag noterar att Socialdemokraterna i sin budgetmotion är för den nya materielförsörjningsstrategin.
Den beslutades också av Göran Persson på Harpsund första gången, inte av alliansregeringen. Det låtsas man dock sällan om i Socialdemokraterna. Jag noterar också att man för ett helt motstående och oförenligt resonemang i samma motion, som handlar om svensk försvarsindustri där dessa andra utfästelser kommer. Men precis som Hans Wallmark sade saknar man de miljarder som en återgång till det gamla skulle kosta. Artillerisystemet Archer utvecklade och anskaffade vi ihop med Norge, vilket sparade oss ungefär 400 miljoner.
Helikopter 16 Black Hawk har halva systemkostnaden jämfört med utvecklingsprojektet för Helikopter 14. Socialdemokraternas linje om splitterskyddade fordon skulle kosta Sverige miljardbelopp, och det är bara ett enda projekt. Man krävde att vi skulle frångå konkurrensupphandlingen och inte välja det fordon som vann upphandlingen, trots att det kom från ett grannland, utan ett annat fordon.
Men några pengar fanns inte då och finns inte nu. När Hägglunds vann en bandvagnsorder på egna meriter såg jag tyvärr inget större välkomnande av det från Socialdemokraterna. Själv tyckte jag att det var riktigt kul. Jag kan också utveckla det Hans Wallmark sade. Inget land kommer att vilja eller kunna agera som förr vad gäller försvarsmateriel eftersom den finansiella krisen helt slår undan förutsättningarna för det.
Precis som flera varit inne på består EU av 27 delmarknader. Det är en uppsplittrad hemmamarknad för europeiska företag när USA har en enda som råkat vara världens största, och det ger helt andra skalfördelar.
En viktig åtgärd för att stärka den europeiska industrins konkurrenskraft och därmed ge oss billigare materiel är att skapa en mer gemensam europeisk marknad för detta. Peter Hultqvist undrade hur svensk industri ska kunna hävda sig. Jag påstår att den kan och gör det. Jag träffar försvarsindustrin hela tiden, olika delar olika mycket beroende på projekt.
En stor del av min tid går till exportstöd. I går var min ungerska kollega här, och vi tecknade avtal om ett nytt Gripenkontrakt med Ungern. Det var fantastiskt kul. Hans Wallmark nämnde Schweiz tidigare. Av vår industri går totalt 60 procent på export. För många företag är det 80-90 procent. Där finns det nya partnerskapet med industrin, och också i den försvarsexportmyndighet som Socialdemokraterna motsatte sig när vi ville hjälpa företagen att finna den nya och större marknaden.
Det skulle skada dem om den togs bort.