Ulla Andersson (V):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag ställde tre frågor. Jag undrade om statsrådet ville ta initiativ till en utvärdering av bolånetaket. Det avser statsrådet inte att göra. Han menar att Finansinspektionens årliga uppföljning är tillräcklig. Jag frågade statsrådet om han ansåg att den privata höga skuldsättningen är ett fortsatt problem och vilka åtgärder som han i så fall tänker vidta.
Statsrådet säger att han följer frågan om den höga skuldsättningen och att den är problematisk men att han inte anser att det behöver vidtas några andra åtgärder. Därmed vill han inte heller se ett amorteringskrav på nya lån - vi tycker att det är rimligt när det är en belåningsgrad på över 75 procent. Han ser problem med förslaget.
Vi kan titta på bolånetaket, som skulle vara ett sätt för Sverige att sätta press på prisernas utveckling. Men det handlade också om att minska hushållens skuldsättning. Man kan då säga att bopriserna inte har minskat speciellt mycket, framför allt inte i Stockholm och i storstäderna. När det gäller bostäder över lag har prisökningen varit 8 procent. För mindre bostadsrätter har den varit hela 14 procent.
Och hushållens skuldsättning ser enormt hög ut även framöver, eftersom nya lån tas. I Stockholm till exempel har man en belåningsgrad på 600 procent i förhållande till den disponibla inkomsten. I landet i stort är det 400 procent. Över 60 procent amorterar inte alls på sina nya lån. 20 procent har amorteringar på mindre än 50 år. Man kommer alltså nästan aldrig att bli skuldfri.
Det tycker vi är problematiskt. Därför menar vi att det vore bra med en utvärdering av bolånetaket. Men det handlar också om att bolånetaket har fått effekter som jag inte tror att vi riktigt hade förväntat oss när vi införde det. Och även om Finansinspektionen följer upp bolånetaket kontinuerligt för att se hur det påverkar menar jag att man inte tar det helhetsgrepp som man faktiskt behöver.
Det vi behöver veta är vilka som har utestängts från bolånemarknaden på grund av lånetaket. Vi får signaler om att det är unga men också ekonomiskt utsatta grupper eller svaga grupper. Vilka effekter har det fått för individen och gruppen? Hur har flyttströmmarna påverkats? Kan folk flytta dit jobben finns? Troligtvis inte eftersom priserna är höga och vi har ett bolånetak som gör att man måste in med en hög kontantinsats. Vilka regionala effekter har bolånetaket fått?
Det visar sig att på de orter där det kanske inte har varit så stor prisutveckling har man fått en större effekt när det gäller dämpning av priserna. Hur har det påverkat bostadsrätter och villor? Vi hör att det har blivit en väldigt hög prisökning på små bostadsrätter. Vi ser att husmarknaden har påverkats kraftigt. En halvering av beviljade bygglov på två år gör det väldigt svårt för nybyggnation av hus.
Vi hör också om att blancolånen eventuellt kan ha ökat. Vi vet inte, men det ska Finansinspektionen titta på. Vi hör att SBAB och andra banker har ganska mycket blancolån. Sedan får vi höra att bankerna flyttar fokus från möjlig återbetalningsförmåga till möjlig kontantinsats. Allt det här menar jag tyder på att vi borde ta ett helhetsgrepp om bolånetaket och se om det är det rätta instrumentet eller om det behöver justeras eller om vi behöver vidta någon annan åtgärd.
En annan åtgärd menar jag är ett amorteringskrav på nya lån när det är en belåningsgrad över 75 procent. Det är en rimlig åtgärd eftersom vi ligger på femte plats när det gäller mest skuldsatta hushåll. Statsrådet menar att vi skulle strama åt den konsumtion som vi behöver ha i den ekonomiska kris som är. Men samtidigt kan vi se att Riksbanken inte vågar sänka räntan på grund av hushållens höga skuldsättning.
Det måste ju ha en större åtstramande effekt på ekonomin än om vi skulle införa ett amorteringskrav på nya lån när det är en belåningsgrad över 75 procent. En utebliven räntesänkning kostar ju tiotusentals jobb, helt enkelt, vilket jag inte tror att ett amorteringskrav gör. Och Riksbanken har varit tydlig med att man behöver nya politiska beslut som påverkar hushållens skuldsättning. Därför tycker jag inte att statsrådets argumentation håller.