KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Jag tycker inte att det i något läge har funnits oklarhet om vilka åtgärder regeringen vidtar och planerar i sammanhanget. Som jag pekat på tidigare markerade utrikesministern redan i sitt anförande att det var en personlig uppfattning, och hon är väl medveten om de beslut som har fattats av regeringen.
Jag har redogjort för det i ett antal olika forum. Den utredning som vi tillsätter påverkas över huvud taget inte av den debatt som uppstod i anslutning till rikskonferensen.
När det gäller arbetsgivarfrågorna och för tidiga avhopp har vi i inriktningspropositionen gett en tydlig redogörelse, så långt vi kan inom ramen för det politiska mandatet, för hur man bör hantera vissa förbättringar vad gäller nuvarande anställningsförhållanden, men det är Försvarsmakten som myndighet som har att ta ställning till det.
Den stora utmaningen, som jag tycker att den förra regeringen och Moderaterna bör känna ett ganska stort ansvar för, är att det system vi har i dag inte fungerar på det sätt som förutsågs och som den dåvarande regeringen argumenterade för. Vi har fått en lång rad problem som lett till att en utredning tillsätts.
I utredningen måste ett eventuellt användande av plikt ses över. Vi tittar även på kombinationssystemen. Vi har dessutom partier som ingick i det förra regeringsunderlaget som, trots att de var med och fattade beslut om att avskaffa värnplikten, kräver ett omedelbart införande av värnplikt.
Jag, som från början varit emot det system som vi nu har och röstat emot det i riksdagen, intar den mer modesta uppfattningen att vi kanske åtminstone ska utreda först. På så sätt vet vi vad vi gör och kan i ett senare skede agera på ett stabilt sätt så att vi inte river ned någonting utan i så fall tillför sådant som har en positiv och stabiliserande effekt.
Borgerligheten är - så uppfattar jag det - i grunden splittrad beträffande hur man ska se på detta. Vi kan konstatera att åsiktsskiftningarna även i det sammanhanget är snabba. Från vår sida råder, som sagt, ingen oklarhet i den här frågan. Jag tror att Wallmark från början insett hur det förhåller sig och att de utredningsdirektiv vi lagt fram ligger fast.
Den överenskommelse vi har om försvarspolitiken är det som gäller för den politik vi för. När jag nu klarar ut utrikesministerns uttalande tror jag inte att det egentligen är någon nyhet för Wallmark hur det förhåller sig. Den informationen tror jag har gått fram redan tidigare. Danmark och Norge är intressanta exempel.
Jag ser fram emot att så småningom få utredningen redovisad för mig för att se hur vi kan kombinera ett system med frivillighet och plikt. Jag märker att det både inom Försvarsmakten och i andra sammanhang finns ett stort intresse för just den typen av lösning. Den ses möjligen som en framkomlig väg. Vi får väl avvakta utredningen och den debatt som då blir.
Jag kommer naturligtvis att diskutera förslaget från utredaren med andra partier innan vi går till verket i ett nästa steg.
Peter Hultqvist (S):
Jag kan bara konstatera att jag i flera inlägg nu har berört utrikesministerns uppfattning och agerande i Sälen. Jag har redogjort för vad som är regeringens uppfattning. Det är väl det viktigaste i det här sammanhanget. Jag uppfattar att det också är detta som Wallmark vill ha svar om.
I ett sådant sammanhang lägger man tyngdpunkten på det som är den officiella linjen och det vi jobbar med. Jag har inte på något sätt förnekat att det när det gäller uppfyllelsen av personal inom Försvarsmakten finns en plan som gäller. Men det är inte helt enkelt att nå de mål som planen specificerar att man ska uppnå år för år.
Det finns en uppenbar risk för att man inte klarar den målsättning som är framtagen till 2020 på grund av avhopp och rekryteringsproblem. Jag tycker att det är bra att också Wallmark nu konstaterar att denna brist existerar. Det var något som vi pekade på redan när detta behandlades i riksdagen i samband med att vi avskaffade värnpliktssystemet.
Vi får återkomma till diskussionen om hur det framtida personalförsörjningssystemet ska stabiliseras. Då får vi på något sätt ta fram en ordning där vi kan efterfråga fungerande och övade förband, så att detta fungerar i realiteten.
Sedan vill jag understryka, för att det inte ska råda något tvivel om det och för att man inte ska spekulera om det eller på annat sätt utnyttja det i debatten, att utrikesministern har gett till känna en personlig uppfattning i frågan. Man kan välja att förstora upp detta och göra det till en enorm fråga i debatten om man önskar det. Då gör man det omöjligt att ha personliga uppfattningar.
Det jag har redovisat är emellertid det som är regeringens linje och uppfattning.
Peter Hultqvist (S):
Hans Wallmark har frågat mig hur jag avser gå vidare med arbetet att stärka det psykologiska försvaret av Sverige och hur jag ser på förslaget att återupprätta det psykologiska försvaret som egen myndighet. I övergripande termer syftar psykologiskt försvar till att säkerställa ett öppet och demokratiskt samhälle med åsiktsfrihet och fria medier.
Det handlar också mer konkret om att kunna identifiera och möta påverkanskampanjer och påverkansoperationer såväl under fredstida förhållanden som vid höjd beredskap och ytterst krig. Med andra ord berör det verksamhet i hela skalan från fred till och med krig. Som konstaterades i Försvarsberedningens rapport samt riksdagens försvarsbeslut i somras ser vi en påtaglig försämring av omvärldsläget.
Detta ställer krav på ett återupprättat totalförsvar och ett psykologiskt försvar anpassat efter dagens förhållanden. Regeringen konstaterade även i förvarsbeslutet att påverkanskampanjer mot Sverige och andra länder pågår. Flera myndigheter har ansvar och roller att spela i dagens psykologiska försvar samt i arbetet med att identifiera och möta påverkanskampanjer. Det gäller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, rättsvårdande myndigheter och försvarsmyndigheter.
I försvarspropositionen är regeringen tydlig med att myndigheterna ska utveckla sin förmåga och samtidigt öka samverkan. En utveckling av verksamheten pågår nu inom Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt andra närmast berörda myndigheter. Jag och inrikesministern som närmast ansvariga statsråd och övriga berörda statsråd följer arbetet noga. Att skapa en särskild myndighet för psykologiskt försvar är i nuläget inte aktuellt.
När det gäller internationellt samarbete vill jag särskilt nämna Natos center för strategisk kommunikation, Stratcom, i Riga. Centret bidrar till Natos arbete genom att bland annat leverera studier och expertutbyte kopplat till hur strategisk kommunikationsförmåga kan stärkas hos de allierade och hos intresserade partnerländer såväl som för olika Natoinstitutioner. Som partnerland finns det flera sätt att samarbeta med centret.
Svenska myndigheter har under 2014 och 2015 deltagit i flera aktiviteter som centret erbjudit. Frågan om ett formellt svenskt samarbete med centret bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Peter Hultqvist (S):
Regeringen har i regleringsbrev till MSB angett ett särskilt mål och återrapporteringskrav för myndighetens verksamhet när det gäller informationspåverkan. Man måste ha en god förmåga att identifiera och möta informationspåverkan inom det egna ansvarsområdet. Dessutom ska man bidra till övriga bevakningsansvarigas och berörda aktörers beredskap inom det här området.
Vidare ska rättsvårdande myndigheter och försvarsmyndigheter ta ansvar för relevanta uppgifter inom ramen för det psykologiska försvaret. Det gäller bland annat omvärldsbevakning, omvärldsanalys, underrättelseverksamhet och nationella åtgärder för att möta påverkanskampanjer.
Myndigheterna måste skydda samhället och sin egen verksamhet mot bland annat påverkanskampanjer och påverkansoperationer, vilket ställer krav på ökad samordning av olika delar inom myndigheterna och mellan myndigheterna. Jag tror inte att Wallmark och jag i djupet har några större uppfattningsdifferenser i det här. Det handlar väl mer om hur vi i så fall går till väga.
Vi försöker nu sondera terrängen och genomföra ett internt beredningsarbete inom Regeringskansliet. Det handlar om att titta på de här frågorna ur olika aspekter och på hur vi ska ta oss fram. Vi har också i inriktningspropositionen markerat att det här är ett område som vi måste ta ut steglängden på, även om formuleringen kanske var lite annorlunda där. Det här är en realitet som måste hanteras.
Jag vill bara påminna om att Ryssland har fört in informationsarenan i 2014 års militärdoktrin som den fjärde arenan för krigföring, vid sidan av mark, sjö och luft. Informationsoperationer syftar oftast till att splittra, demoralisera, skapa myter och förvilla. Man använder vilseledning för att nå sina säkerhetspolitiska mål och syften.
Vi jobbar nu med att förbereda ett inträde i Stratcom i Riga, centret för strategisk kommunikation. Det handlar om att markera samhörighet med de baltiska staterna men också om att skapa en möjlighet att förstärka vår egen kunskap. Vi har en förbättringspotential på det här området som vi måste ta på allvar.
Det är regeringens uppfattning att det jobbet dels har påbörjats, dels ska utvecklas. Tar man inte den här typen av frågor på allvar är risken stor att man hela tiden blir ett offer för omständigheterna och att man inte kan hålla reda på sanning eller lögn. Situationen blir förvillande för den breda allmänheten.
Man kan väl utifrån olika politiska utgångspunkter ha olika bilder av hur olika beslut kan slå. Wallmark och jag har olika uppfattningar i fråga om medlemskap i Nato. Sedan ska allt beskrivas på ett korrekt sätt även om man kommer fram till olika ståndpunkter.
Men här kanske man på många håll kan göra sig skyldig till överdrifter och till lite väl hårdragna uppfattningar. Jag får väl spela tillbaka den bollen. Det handlar om någon form av självrannsakan även hos Wallmark och hans partivänner. Men jag är i alla fall glad åt att vi på det här området i stort sett är överens, och det här är en debatt som vi har all anledning att föra.
Peter Hultqvist (S):
Jag tycker att det är intressant. När jag försöker vara lite hovsam när det gäller argumenten för och emot Nato går Wallmark plötsligt i god för alla insatser med argument för Nato. Här har det minsann aldrig skett några övertramp, utan här har sakligheten alltid varit på de himmelska höjderna. Det finns liksom ingenting att säga om detta.
En eventuell ödmjukhet från min sida besvarades i och för sig inte med någon hög röst men med en viss brutalitet från Wallmarks sida. Det får man väl notera. Hur ska man se på det? Jag tycker att det var ett rätt märkligt sätt att möta ett försök att tona ned detta och att vädja till någon sorts saklighet även i den debatten. Men var och en får stå för sitt - så är det.
Sedan handlar det om det som jag redogjorde för, det som Wallmark karakteriserar som innantilläsning. På det sättet försöker han tona ned vikten av det hela.
Jag kan väl bara säga: Det kan inte vara särskilt fel att vi ger direktiv till myndigheterna om att de ska jobba med den här frågan och att vi ställer vissa krav på myndigheterna i fråga om vad de ska kunna nå upp till och att de ska ha omvärldsbevakning, omvärldsanalys och också åtgärdspaket för att möta påverkanskampanjer. Det är väl ingenting som man ska försöka förminska. Det är en rätt rimlig ståndpunkt från en regerings sida.
Jag kan inte ens en gång tänka mig att Wallmark i praktiken skulle ha något emot detta. Och har han något emot detta bör han anmäla det, för då tycker jag att han intar en uppseendeväckande ståndpunkt. Men vi får väl se. Det kan inte heller vara särskilt märkligt att man ställer krav på samordning mellan myndigheterna. Vi är i en situation där det här ligger på flera händer.
Då måste man se: Hur kan man få det här att fungera på effektivast möjliga vis? När det gäller framtida utredningar om myndigheters inrättande eller inte inrättande tänker jag inte ge något besked eller löfte. Däremot är det alltid enkelt att säga så här: Jaha, nu har det här hänt - då inrättar vi en ny myndighet.
Det är sällan man tittar på om någon myndighet har överlevt sig själv och kanske inte har den funktion som den haft tidigare. Det inträffar visserligen ibland, men det är inte särskilt ofta. Vi måste ha ett effektivt psykologiskt försvar utan att för den skull fastna i den organisatoriska formen.
Det viktigaste just nu är kanske att sätta press på de instanser som jobbar med detta att vi från den politiska sidan vill se resultat och att det är någonting som vi prioriterar. Om vi i framtiden ser ett behov av en annan organisatorisk form har vi alltid möjlighet att återkomma till just den frågan.
Jag vill bara notera att jag i mitt svar inledningsvis markerade att det inte är aktuellt, och det har säkert också Wallmark noterat. Vi är dock överens om grundfrågan, det vill säga att detta är en utmaning där vi har ett beting att göra.
Det var också det jag ville markera i mitt anförande i Sälen, och jag är glad åt att det gavs en viss uppmärksamhet som gör att debatten skärps i frågan, eftersom det driver på processen.
Peter Hultqvist (S):
Då har vi i alla fall kommit till den punkten att ingen är felfri, och det är ju en bra insikt om mänsklighetens sätt att fungera. Den politiska debatten kan dra iväg lite på olika håll och kanter. Vi får väl se vad den insikten kan stå för i ett framtida perspektiv. Jag tänker som sagt var inte ge uttryck för något personligt tyckande, för här representerar jag regeringen, vilket innebär att det jag står här och säger, det måste också genomföras.
Men jag kan säga att vi nog är rätt så överens om engagemanget och om problembilden. Däremot är jag inte beredd att stå här i dag och lova ut den organisatoriska lösningen. Wallmark verkar ha tänkt färdigt i frågan, men det är liksom ingen lösning på problemet att jag står här och lovar att vi gör som Wallmark säger, för det krävs så mycket mer för att komma fram.
Det är många myndigheter som är inblandade redan, och det är många personer som jobbar med frågan. Det gäller att få ordning på detta till att börja med, att få upp en ökad effektivitet i organisationen. Sedan får vi se i vilket läge vi är beredda att ta nya initiativ. Jag kan i alla fall säga så mycket som att vi har en försvarsgrupp där Wallmark själv ingår.
Där ingår de partier som har slutit försvarsuppgörelsen, och det är ett forum där man kan utbyta uppfattningar om hur vi ska göra i framtiden för att göra någonting bättre. Jag uppskattar i grunden diskussionen om det psykologiska försvaret, eftersom det är ett problemområde med en förbättringspotential som vi måste ta på största möjliga allvar. Svar på interpellationer
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att garantera en samlad styrning och sammanhållen planering av det svenska totalförsvaret. Enligt lag är totalförsvar den verksamhet som behövs för att förbereda Sverige för krig. Totalförsvar består av militärt försvar och civilt försvar. Under högsta beredskap är totalförsvar all samhällsverksamhet som då ska bedrivas.
Arbetet med totalförsvar och planering för höjd beredskap har varit eftersatt under 2000-talet. I ljuset av det försämrade omvärldsläget och den ökade osäkerheten i närområdet är det prioriterat att få till stånd en modern totalförsvarsplanering. Planeringen för Sveriges beredskap utgår från en gemensam syn på samhällets säkerhet med utgångspunkt i de mål för vår säkerhet som har beslutats av riksdagen.
Inriktningspropositionen är skriven i ett totalförsvarsperspektiv. Av propositionen framgår det att den enskilt viktigaste delen i försvarsinriktningsperioden 2016-2020 bör vara att höja den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret.
Regeringen ser det som angeläget att planeringen samordnas mellan det militära och civila försvaret, att kunskapen om det civila försvaret ökar, att beredskapsåtgärder som behöver vidtas i samverkan med berörda aktörer identifieras och att det finns beredskap för att vid behov påskynda planeringsarbetet. Regeringens inriktning av Försvarsmaktens försvarsplanering är en utgångspunkt för planeringen för det civila försvaret.
Regeringen beslutar om anvisningar till Försvarsmakten för försvarsplaneringen, där ett antal planeringsantaganden beskriver karaktären på de kris- och krigssituationer som Sverige kan ställas inför. Dessa planeringsantaganden utgör en grund i planeringen för det civila försvaret. Regeringens arbetsfördelning innebär att inrikesministern är ansvarig för att samordna krisberedskap och civilt försvar, i den mån det inte handlar om försvarets militära förmåga.
Som försvarsminister har jag ansvar för militärt försvar och samordning mellan det militära försvaret och det civila försvaret inom ramen för totalförsvar, vilket jag tar på största allvar.
Peter Hultqvist (S):
När det gäller modern försvarsplanering tycker jag inte att det finns någon anledning att dramatisera de orden, utan det handlar i stort sett om att vi nu måste börja från ett nolläge.
Vi måste bygga upp något nytt som vi tycker passar den tid vi nu lever i. Sedan kan vi säkert hitta delar i det som var en gång som är bra och som vi kanske ska ta till oss som erfarenheter, men vi hittar kanske också andra bitar som vi kan utveckla utifrån dagens förutsättningar. Jag vill säga till Widman att det inte finns någon anledning att gräva ned sig i det begreppet.
Sedan är det väl som Widman säger att djävulen alltid sitter i detaljerna. Om man har viss erfarenhet av att hantera administrativa frågor och byråkratiska organisationer och så vidare vet man att det inte går att bara tala i övergripande termer. Man måste också ha viss kunskap och känsla för de detaljer som skapar helheten. Detta är viktigt att ha med sig när man går in i sådant här.
Jag tycker att man strikt ska utgå från inriktningspropositionen när man ska planera det framtida totalförsvaret. Man kan börja med att värdera att ett försvar av det här slaget omfattar mer än statliga myndigheter. Det har en bredd inne i kommuner, landsting, privata företag och frivilligorganisationer.
Det är en bedömning av samhällets totala resurser, som ska mobiliseras i en eventuell krissituation. Den bedömning som regeringen gör är att en sammanhängande planering för totalförsvaret bör säkerställas genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Statliga myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap bör utvecklas. Det är en av de inriktningarna.
En annan viktig del som jag vill markera är: "Med utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan, ett gemensamt regelverk och en sammanhållen planeringsprocess bör planeringen för det civila försvaret samordnas såväl med Försvarsmaktens försvarsplanering som med planeringen för fredstida krissituationer.
- - - Planeringsarbetet bör utgå från att förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid också ska ge en grundläggande förmåga att hantera krigssituationer. - - - Det är angeläget att planeringen samordnas mellan det civila och militära försvaret, att kunskapen om det civila försvaret ökar, att beredskapsåtgärder som kan behöva vidtas i samverkan med berörda aktörer identifieras och att det finns en beredskap för att vid behov påskynda planeringsarbetet."
Dessa meningar, som jag hämtat direkt ur inriktningspropositionen, markerar en väldigt tydlig inriktning. Som jag ser det kan inte organisationsformer eller hur regeringen inledningsvis har fördelat arbetet påverka det som står i propositionen.
Det är det som ska fullföljas, det är det som är riksdagens uppdrag till regeringen och det är utifrån det som regeringen måste agera.
Peter Hultqvist (S):
Jag sa att man inte ska fastna i ordet "modernt". När vi gjorde beredningen och jag deltog i detta utgick jag från att detta är en beskrivning av att vi började med en situation där vi har stor förbättringspotential.
Vis av erfarenheten från andra områden kan jag säga: Man kan oftast inte bara kopiera det som var en gång, utan det handlar om att hitta en modell som passar den tid som vi nu lever i - därmed inte sagt att allt man gjorde då var dåligt eller fel. Vi får ta det som går att överföra och sedan utveckla nytt. Det är väl vad jag lägger in i den här formuleringen.
Jag tycker att det är lite viktigt i de här sammanhangen att vi är exakta och inte svänger oss för mycket med olika begrepp, så jag vill läsa ur mitt svar: "Regeringen beslutar om anvisningar till Försvarsmakten för försvarsplaneringen, där ett antal planeringsantaganden beskriver karaktären på de kris- och krigssituationer som Sverige kan ställas inför.
Dessa planeringsantaganden utgör en grund i planeringen för det civila försvaret." En sammanhängande planering för totalförsvaret bör vidare säkerställas genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Det står också i inriktningspropositionen: "Ramen för planeringen sätts även utifrån vilka resurser som är tillgängliga. På detta sätt skapas en samlad styrning av planeringen för totalförsvaret."
Det omfattar en bredd som så att säga väger in i samhället, i en bredare helhet än bara försvarssektorn. Det är den exakta utgångspunkten och formuleringen i inriktningspropositionen.
När det gäller hur vi ska gå vidare och om arbetsfördelningen är rätt eller inte kan jag bara konstatera att vi har den arbetsfördelning som nu är uppgjord, och där ansvarar civilministern för den civila delen, medan jag har ansvaret för det som vetter till att stödja Försvarsmakten och den militära förmågan.
Här handlar det om att jobba över ett brett fält och genom planeringsanvisningar klara ut den uppgiften. Grunden för planeringsanvisningarna är det som det har redogjorts för i propositionen. Det är liksom basen för vårt kommande arbete. Detta är en bred uppgift.
Här har vi krisberedskapsuppgifter som ytterst har demonstrerats genom de insatser som gjordes i Västmanland, där man från den civila krisberedskapssidan gjorde stora insatser men också tog i anspråk resurser från Försvarsmakten. Det är många saker som kan gå i varandra när vi ska presentera en organisation som håller i en helhet i samhället.
Här kan det finnas många omvärderingar som behöver göras. När det gäller själva planeringen för krigets villkor och det som ställer krav på försvaret i det sammanhanget är det så att totalförsvarstanken handlar om att ha en mobilisering av hela samhället just för att kunna klara en sådan krissituation.
Peter Hultqvist (S):
Jag kan väl bara säga så här: Oavsett hur man följer upp ett ärende - det är väl vällovligt att man gör det från utskottets sida - kan vi konstatera att vi har ett massivt beting framför oss och att det finns mycket i övrigt att önska av tidigare ansvarstagare i de här sammanhangen, vilket vi nu har att försöka reparera.
Vi har också ett omvärldsläge som ställer krav på oss att vi levererar på olika sätt. Jag är nöjd och glad med den uppgörelse som finns. Vad mig anbelangar ska jag göra allt vad jag kan för att verkställa de olika ambitioner som står i inriktningsbeslutet. Det är nämligen den enda vägkarta för framtiden som vi har just nu som kan bidra med något konstruktivt och positivt.
Om vi släpper den kartan befinner vi oss i en väldigt svår situation och är tillbaka på ruta ett. Det är viktigt att konstatera att det inte finns några medel anslagna för just den här delen. Därför måste det också i en inledningsfas inventeras vilka resurser som det egentligen finns i samhället som helhet, hur vi använder dem och hur vi går vidare. Sedan får man återkomma till en diskussion om de ekonomiska förutsättningarna för det.
Det är klart att inget av detta i förlängningen - jag sätter inte in det i något exakt tidsperspektiv - kommer att kunna drivas bara på de medel som vi besitter i dag, utan vi måste på något sätt hantera även de frågorna.
Vi måste ha en planering, vi förbereder nu i Regeringskansliet beslut med planeringsanvisningar, och jag hoppas att vi ska kunna tydliggöra dem så fort som möjligt och återkomma med rapport till riksdagen och utskottet.