Gunilla Carlsson (M):
Tack till interpellanten och till riksdagsledamoten Svensson, tidigare biståndsminister, för mycket engagerade inlägg. Detta är första gången vi träffas för att diskutera dessa viktiga och svåra frågor. I den tidigare interpellationen diskuterade vi demokrati i Ryssland. Ryssland betraktas ju som en demokrati för att man har val. Men det är ingen demokrati i betydelsen rättsstat. Jag törs inte föra ett motsvarande resonemang när det gäller diktaturer.
Jag tror dock att Alf Svensson har en poäng. Han diskuterar inriktningen och ansvaret för Sveriges utvecklingspolitik. Vi måste lära oss att skilja på olika länder. Det finns de som har tendenser i rätt riktning. Kan vi i så fall med våra insatser, politiska och ekonomiska, uppmuntra goda beteenden? Och om vi ser att det går åt alldeles fel håll i vissa avseenden måste vi också våga agera.
Vi ska kanske i en del fall uppgradera våra insatser och i andra fall helt avbryta dem, i enlighet med Birgitta Ohlssons uppfattning. Det finns tillfällen där Sverige har fryst biståndet. Zimbabwe är ett exempel. Där var vi först ut av EU-länderna och sade: Det här är inte acceptabelt. Det finns på något sätt någon form av tradition och spärrar här i Sverige. Men jag tror det finns en stor anledning att se över hela det svenska utvecklingsbiståndet så att vi gör rätta saker och ställer ökade krav på demokrati, mänskliga rättigheter och också rättsstat.
En central utgångspunkt i den politik för global utveckling som riksdagen har antagit är att vi ska stödja de allra fattigaste länderna och de fattigaste människorna. Många av de länderna har svaga demokratiska strukturer och brister i respekt för de mänskliga rättigheterna. Det kanske många gånger är grunden till att de är underutvecklade.
Just därför måste stödet till demokratisk utveckling, ett förbättrat rättsväsende och insatser för att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna bli centrala delar i det svenska biståndet för att vi ska komma till rätta med underutvecklingen i många av dessa länder. Herr talman! Jag vill också passa på att kommentera Alf Svenssons påpekande om vikten av att vi gör det möjligt för andra aktörer än bara stater att verka.
Jag tror inte att vi ska underskatta kraften i att vi handlar och har kontakter med länder och regioner. Det ligger ett stort ansvar på svenska företag som verkar i exempelvis Kina att agera på ett bra sätt och introducera svenska värden och normer vad gäller arbetstagares rättigheter men också uppträda på ett sådant sätt att man främjar en demokratisk utveckling, eftersom det ligger i allas intresse.
Därför är det också viktigt att vi har en nyanserad debatt om dessa oerhört svåra frågor. Jag vill avslutningsvis konstatera att Sverige sedan länge bedriver långsiktigt stat-till-stat-samarbete med ett antal länder som har stora problem med demokrati och har allvarliga brister i respekten för de mänskliga rättigheterna, precis som Birgitta Ohlsson påtalar. Det är självklart någonting som vi i den nya regeringen kommer att se över.
Men jag vill i dag inte gå in i alltför en länderspecifik diskussion, eftersom vi måste göra detta samlat och i en bredare översyn, som jag nu har initierat.