KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rikard Larsson (S):
Jag ska inte ta så mycket av kammarens tid i anspråk för ett ärende som vi i grunden har tagit ställning till vid tidigare tillfälle. Med detta betänkande ser vi snarast till att få den slutliga implementeringen i svensk lagstiftning.
Till att börja med vill jag yrka bifall till regeringens proposition, vilket också är utskottets förslag, samt bifall till reservationerna 1 och 2. Ärendet i sig och den EU-förordning som ska implementeras är bra och nödvändiga. I grunden handlar det om hur vi effektiviserar myndigheternas arbete med att hålla koll på vilka människor som befinner sig i EU-länderna.
Vad vi nu gör är att vi kompletterar bestämmelserna i lagstiftningen kring skyldigheten att lämna biometriska data, i detta fall fingeravtryck och ansiktsbild, för identifiering och kontroll och att de också ska kunna lämnas till exempel vid en automatiserad behandling eller vid en inre kontroll i landet.
När detta genomförs inom hela EU innebär det att möjligheterna blir större att snabbt kunna göra kontroller av en person och en persons rätt att vistas i EU, hur länge och under vilka förutsättningar. Genom en gemensam hantering och digitalisering ökar möjligheterna att få tag i personer som olagligen försöker resa in i EU.
Men vi ökar också möjligheten att snabbt kunna kontrollera personer som redan finns i till exempel Sverige och som inte har rätt att vistas här. Det finns en bred uppslutning både i Sveriges riksdag och inom EU för att förbättra och effektivisera myndigheternas möjligheter att få kontroll över att folk inte befinner sig olagligt inom EU.
Inte minst mot bakgrund av att vi också har en strävan mot fri rörlighet mellan EU-länder krävs både effektiva kontroller vid EU:s yttre gräns och kontroller inom enskilda länder. I betänkandet föreslår utskottet två tillkännagivanden.
Eftersom det under båda dessa punkter är en så kallad falsk majoritet, det vill säga en majoritet som innebär att om kammaren röstar efter partiernas ställningstaganden i utskottet finns det inte en majoritet i kammaren, yrkar jag bifall till båda våra reservationer. Det ena tillkännagivandet berör användningen av begreppet biometriska uppgifter, och det andra handlar om gallring av biometriska uppgifter.
I våra reservationer föreslås att riksdagen inte behöver göra dessa tillkännagivanden, och detta av lite olika skäl. Huvudsakligen kan man dock säga att regeringen är väl medveten om de synpunkter som har framkommit, både när det gäller begreppet biometriska uppgifter och när det gäller gallring. Och när det gäller frågan om gallring har regeringen aviserat att den kommer att återkomma till frågan i en förordning.
Av dessa skäl anser vi att det inte behövs några tillkännagivanden i frågorna. Det viktiga med den proposition som vi nu behandlar är att vi får en lagstiftning på plats vid ett införande av systemet så att vi både kan effektivisera gränskontrollerna och kan ge förbättrade verktyg till såväl Migrationsverket som brottsbekämpande myndigheter.
Rikard Larsson (S):
Jag tackar för frågan. Jo, asylsökande ska naturligtvis få både möjlighet att bo i Sverige under den tid de söker asyl och dagersättning. Jag kan hålla med ledamoten om att dagersättningen är väldigt låg. Men prioriteringen ligger på att vi måste ha en snabb behandling av asylansökningar med korta handläggningstider för att man ska komma ut i stödsystem som vi bygger upp för att man ska kunna etablera sig.
Tanken är inte att man år efter år ska bo i Sverige och gå på dagersättning som asylsökande. Vi ska ha en migrationspolitik som innebär att om man får ett ja ska man få stanna i Sverige, läsa sfi och få möjligheter och resurser genom etableringsbidragen och Arbetsförmedlingen, men om man får ett nej ska man lämna Sverige. Tanken är inte att man år efter år ska försörja sig på dagersättningen.
Med det sagt kan jag hålla med ledamoten om att det kan finnas anledning att se över att dagersättningen är så väldigt låg och har legat still under så många år.
Rikard Larsson (S):
Jag tror att Tony Haddou har missat förändringen av migrationspolitiken därför att Tony Haddou inte vill ha förändringen av migrationspolitiken. Vänstern säger att Migrationsverket har fått minskade resurser år efter år. Det är sant.
Det beror på att vi hade en situation som vi inte klarade av att hantera och som vi inte ville ha i Sverige, nämligen situationen att när det kom stora flyktingströmmar till Europa var det Sverige som tog det absolut största ansvaret. Det innebar en kraftig påfrestning på hela migrationssystemet. Vi hade inte en organisation som stod beredd, utan vi fick snabbt bygga upp en organisation.
Jag tror att vi ökade antalet platser från 18 000 till 100 000, och vi fick öka Migrationsverkets anställda med ett antal tusen. Det är klart att den påfrestningen på samhället leder till väldigt långa handläggningstider. Därför har vi förändrat migrationspolitiken med utgångspunkten att vi ska ta vår andel men att vi inte kan ta större andelar när Europa inte tar sitt ansvar.
Det är på det sättet vi ska korta handläggningstiderna. Jag måste också säga att Vänsterpartiet står för en politik som tyvärr innebär att även de som får ett nej ska få vara kvar i Sverige. Det är klart att man får leva väldigt länge på dagersättningen när man inte kommer in i samhället.
Vi har en annan politik. Vi tycker att om man får ett ja och får stanna kvar ska man få etablering och stöd från samhället, men om man får ett nej ska man lämna landet. Då är behovet av dagersättning förhoppningsvis inte lika långvarigt.
Rikard Larsson (S):
Först och främst ska man se att Säkerhetspolisen har ett utmärkt samarbete med Migrationsverket. I väldigt många ärenden görs det också säkerhetsprövningar av Säkerhetspolisen, vilket är väldigt bra.
Det andra man ska se i den här frågan är att det inte alls är på det sättet att vi motsätter oss det här, så som Arin Karapet beskriver det. Utrikesministern har fått frågor om det här med diplomatiska garantier och har sagt att regeringen tittar på det.
Utmaningen är just den som ledamoten är inne på - att kunna förena diplomatiska garantier med konventionsåtaganden. Det finns en väldigt viktig princip i flyktingpolitiken som heter - min franska är inte vad den borde vara - non-refoulement.
Den innebär att man inte får utvisa en person till ett land där denne kan utsättas för tortyr eller förföljelse. Man kan inte heller utvisa till ett land där personen riskerar att utvisas till ytterligare ett land där det råder risk att utsättas för tortyr eller förföljelse. Det är klart att de principer som finns inom migrationspolitiken är väldigt viktiga att ha med och att ha respekt för.
Därför är det problematiskt att bara rakt av göra det som Arin Karapet beskriver i en reservation. Det är betydligt enklare att skriva reservationer än att göra verklighet av politiken. Vad vi däremot också arbetar med är att vi ska få återvändandeavtal med fler länder så att de tar emot sina medborgare som blir utvisade från Sverige.
Rikard Larsson (S):
Som jag sa i mitt tidigare svar kan detta vara ett av flera verktyg, men det är ett problematiskt verktyg. I debatten om migrationspolitiken är det som nu kommer från Arin Karapet alltid så tydligt: den koppling som under långa tider gjorts av Sverigedemokraterna och nu alltmer görs av Moderaterna.
Jag tror att ledamoten också bör tänka på vad det gör för utanförskapsområden, våldsamhet och kriminalitet när man konsekvent, alltid, kopplar ihop migration med kriminalitet.
När de människor som växer upp i områden där de redan från början har rätt små chanser att skapa sig ett gott liv från dag ett får höra ledande politiker i Sveriges riksdag stå och prata om migranter och flyktingar som detsamma som kriminella blir det till slut lite som man säger.
Till slut tänker de: Det är nog så samhället tror att jag ska vara, och då kan jag väl bli det. Jag tror att vi i stället ska inse alla problem vi har med integrationen. Vi ska ta tag i alla problem som finns. Vi ska stötta människor med att komma in i vårt samhälle.
Men vi måste också prata om alla de flyktingar som har kommit till Sverige och som nu under pandemi och under alla tider bidrar till att skapa det samhälle som vi har och som vi är väldigt stolta över.
Rikard Larsson (S):
Det är lite intressant att det är Kristdemokraterna som går upp och för Sverigedemokraternas talan. Vi kan bara konstatera att samarbetet har gått betydligt längre och betydligt snabbare än man kanske hade trott.
Jag ska ärligt säga - även om jag inte ska recensera en enskild ledamot - att jag nog tycker att man, om det är en debatt om migrationspolitik och man är det tredje största partiet i det här landet och säger att migrationen är den viktigaste frågan, borde kunna vara med på debatten.
Därför kommer jag att fortsätta att ta mig friheten att kommentera Sverigedemokraternas migrationspolitik från talarstolen, oavsett om de efter att ha hållit sitt anförande sedan valt att lämna debatten eller att vara kvar.
När det gäller den första frågan om korrekt information på hotspots kan jag fortsätta på spåret med Sverigedemokraterna och säga att jag definitivt inte önskar en ordning där svenska politiker åker ned till utsatta områden och lämnar broschyrer till dem som har ett väldigt svårt liv framför sig. Den typen av kampanjer betackar jag mig väldigt mycket för.
Den mer genomtänkta, seriösa delen av svaret skulle vara att vi, när Hans Eklind och jag satt i Migrationskommittén, tittade rätt så mycket på detta med push- och pull-faktorer - vad som gör att man flyr till ett land. Det är lite av en nidbild att det förekommer någon form av landshopping bland flyktingar. De allra flesta flyktingar flyr till den plats där de kan känna trygghet och där de kan ha en framtid.
Det innebär också att man kan röra sig genom flera länder för att komma till den plats där man kan hitta sin försörjning och känna trygghet.
Rikard Larsson (S):
Nu får vi en underbar debatt där vi får prata om olika forskningsrapporter. I forskningsrapporter där man har frågat migranter om skälen är det ofta diffusa bilder eller diffusa skäl till att man vill till ett visst land. När man flyr har man inte riktigt bestämt sig för vilket land man vill till.
Det finns hyfsat mycket forskning på detta, men precis som ledamoten säger spretar det också en del. Ledamoten har helt rätt när det gäller det första skälet, diasporan. Det tycker jag är korrekt. När det gäller välfärdssystemens utformning är det nog lite för enkelt att säga att det handlar om uppbyggnaden av bidragssystemen.
Den forskning som jag har tittat på visar att det snarare handlar om samhället som helhet. Demokrati, jämställdhet och hyfsad jämlikhet är utmärkande för attraktiva samhällen som man också vill bosätta sig i. Jag har inga problem med att Sverige uppfattas som väldigt demokratiskt, jämställt och jämlikt. Jag vill fortsätta att ha det på det sättet.
Jag vill fortsätta att ha det välfärdssamhälle vi har och är stolt över att människor kan välja att komma till Sverige. Men det jag vänder mig mot är resonemanget att flyktingströmmarna i princip följer någon form av välfärds- och bidragsshopping. Det ger forskningen inget stöd för. Migration, asylpolitik och anhöriginvandring Sedan vill jag ta upp det som sas i den förra repliken om kvotflyktingar och Anders Ygeman.
Det var väl mer en reflektion. Det är riktigt att migrationsministern har sagt precis så, vilket jag också sa i mitt anförande. Man kan komma till en punkt där man kan behöva göra förändringar av migrationspolitiken på grund av att belastningen blir så stor.
Rikard Larsson (S):
Asylinvandring är en lönsam affär för bland andra dem av oss som har oturen att drabbas av covid och vårdas på sjukhus eftersom sjukvården klarar sig mycket tack vare personal som kommer från många andra länder.
Lite av Sverigedemokraternas kärna är att hela tiden försöka bevisa att invandringen är olönsam och att Sverige tar hit invandrare.
Men Sverigedemokraterna har helt missuppfattat hur flyktingpolitik fungerar och varför människor får uppehållstillstånd i Sverige.
Sverige har aldrig haft en migrationspolitik som släppt in ett antal tusen personer från tredjeland för att de ska vara här och leva på bidrag. Vi behandlar asylansökningar från dem som flyr sina hemländer för att de inte kan bo kvar.
Har de skäl enligt internationella konventioner har de rätt att stanna. Det är så asyl- och flyktingpolitiken fungerar. Jag är den förste att skriva under på att de förslag som finns i den budget som Ludvig Aspling och han kamrater har röstat igenom och som tar bort extratjänsterna inte ökar möjligheterna för dem som har kommit till Sverige att komma in i jobb.
Till exempel beskriver Malmö hur många extratjänster som måste skrotas på grund av dessa förslag, och detta ökar givetvis inte chanserna.
Rikard Larsson (S):
Detta är trams. Vi kan se stora förtjänster av att folk som kommer till vårt land kommer i arbete, och vi kan göra det till en ekonomisk vinst om alla människor som kommer hit kommer i arbete. Men vi lyckas aldrig med detta om vi drar undan möjligheterna för dem att komma in i samhället och komma in i arbete.
Sverigedemokraterna bygger hela sin politik på att marginalisera dessa grupper och säga till dem att de inte är en del av det svenska samhället och ska stå utanför. Med den politiken kommer vi varken få lönsamhet i detta eller få dem att känna sig välkomna här. Låt oss i stället se flyktingpolitiken för vad den är. Låt oss se flyktingar som människor, välkomna dem och hjälpa dem in i samhället.
Alla tjänar mer på ett solidariskt samhälle än det kalla samhälle som Sverigedemokraterna vill ha.
Rikard Larsson (S):
Jag håller med Maria Malmer Stenergard om att det är viktigt att ett nej är ett nej. Jag tror också, vilket jag nämnde i mitt anförande, att effektivare handläggning och kortare handläggningstider också leder till ett effektivare återvändande, tillsammans med en mängd andra åtgärder som också behöver vidtas så att vi får en effektivitet i återvändandet. Vi är inte alls oense om att ett nej ska vara ett nej.
Sedan är det inte alla som får nej på sin asylansökan som behöver sättas i förvar i väntan på utvisning. Vi behöver också arbeta med processer redan tidigt under asylprocessen när det gäller vad som händer med person när det blir avslag på asylansökan för att förbereda för att den ska kunna återvända på ett bra sätt när den sedan har fått sitt beslut.
Jag nämnde också att det inte är så att den socialdemokratiska regeringen inte har satsat på utbyggnaden av förvarsplatser. Sedan 2016 har vi byggt ut antalet förvarsplatser med mer än 100 procent. Det är klart att det är från de nivåerna som vi tog över efter att Maria Malmer Stenergards partikamrater hade suttit och styrt över frågorna. Det har behövts en kraftig utbyggnad, och vi har gjort en kraftig utbyggnad.
Vi kan inte utesluta att det behövs ytterligare utbyggnad. Men man ska också säga att från den situation som vi befinner oss i nu ökar antalet tillgängliga platser. Vi gör en återgång till normalläge från pandemin där man var tvungen att glesa ut platserna och ha färre platser. Det blir en ökning också framöver.
Rikard Larsson (S):
Snart, Maria Malmer Stenergard. Regeringen kommer väldigt snart att lägga fram förslag när det gäller arbetskraftsinvandringen. Det gläder mig väldigt mycket. De besked som jag har fått är att det kommer förslag redan innan jul. Jag hoppas att vi sedan i utskottet kan behandla de förslagen i god anda. Vi ska komma ihåg när det gäller den utredning som har suttit att vi har hjälpts åt på lite olika sätt i utskottet att skriva direktiven.
Det har också funnits initiativ från M, KD och SD. Det kommer snart förslag. Det är jag väldigt glad för. Den sista kommentaren jag vill ge gäller förvarsplatserna. Maria Malmer Stenergard säger att vi stänger fullt fungerande förvarsplatser.
Vi ska komma ihåg att det inte innebär att vi sänker den volym av förvarsplatser som vi har i dag som mycket riktigt är 520 platser, som Maria Malmer Stenergard säger. Vi behåller den volymen.
Rikard Larsson (S):
Jag tycker alltid att det är trevligt när mina kollegor och riksdagsledamöter inleder med att säga att vi kan få fundera en stund kring detta. Det låter väldigt avspänt. Jag tror också att det är en liten baktanke med frågorna. Det gäller definitivt den första frågan. Man ska nog inte gå i den fällan.
Som jag sa i mitt anförande handlar budgeten om att se helheten. Det är klart att det finns jättemånga poster som jag skulle kunna peka på och säga: Är det bra eller dåligt med den posten? Är det bra eller dåligt med de extrapengarna till den myndigheten? Det beror helt och hållet på vad man i stället prioriterar bort. Är det bra med 85 miljoner till förvaret?
Inte om man i stället för att ge de föräldrar som ska vara hemma med sina barn och ha en familjevecka betalt inte ger dem någonting. Då skulle jag nog säga att det är en dålig prioritering. Det är inte bra om man slopar stödet till byggandet av hyresrätter som folk kan bo i. Då är det nog också en rätt så dålig prioritering. Det går liksom inte bara att slita ut ett litet förslag på det sättet och säga: Är det bra eller dåligt att ge 85 miljoner kronor mer till förvaret?
Det beror på vad alternativsatsningarna är. Därför är det också viktigt att man ser budgeten som en helhet, vilket vi har förklarat åtskilliga gånger. Ledamotens andra fråga handlade om integration. Finns det någon bättre väg än att komma i arbete? Nej.
Det är min övertygelse att den absolut säkraste och bästa vägen till en bra integration är att se till att de som kan arbeta också arbetar och får arbeta. Vägen till arbete ser dock väldigt olika ut. Samhället måste stötta hela vägen för att man inte ska fastna i bidragsberoende utan i stället komma i arbete.
Rikard Larsson (S):
Jag tyckte att jag svarade på båda de frågor som Hans Eklind ställde, men jag kan svara på dem igen. Huruvida 520 platser räcker är egentligen inte vår sak att bedöma. Det är myndigheterna som får göra den bedömningen. Sedan är det vår sak att göra bedömningen av hur man kan avsätta pengar i statsbudgeten.
Jag skulle tro att det med både ledamotens och vår budget finns rätt många myndigheter som skulle säga att pengarna inte riktigt räcker. Men det är de prioriteringar man får göra, och då tycker vi att det är viktigt att prioritera att också ge dem som är hemma med sina barn betalt för det, i stället för att det ska ses som obetalt, som ledamoten vill. När det gäller extratjänster och nystartsjobb tycker jag att det är värt att titta på alla former.
Men i Malmö, som jag tog som exempel, tror jag att man har 1 700 jobb i form av extratjänster. Jag tror inte att det är en bra idé att vända på den stenen genom att sparka dem som har de jobben och ge dem nya anställningar.
Rikard Larsson (S):
Jag ska hjälpa Robert Hannah med svaret på frågan om hur många förvarsplatser som Liberalerna har i sin budget av de här 1 000 som han tyckte att man skulle leverera. Svaret är noll. Liberalerna satsar inte på förvarsplatser. Att stå i talarstolen och prata om att man levererar det som myndigheterna tycker att man ska leverera är nonsens. Ni levererar inte några fler förvarsplatser.
Ni levererar över huvud taget inte någon mer politik än det som finns i regeringens budgetförslag. Ni levererar däremot lite mindre resurser i ert budgetförslag. Allt det fagra talet om att man ska leva upp till det som myndigheterna vill ha är noll och intet värt, för ni levererar inte på det. Fru talman! Detta är lite symtomatiskt för Liberalernas hållning i hela det migrationspolitiska arbetet.
Jag minns Liberalerna som det parti som i de migrationspolitiska samtalen sa: Det viktiga är att ni kommer överens; vi behöver inte vara med. Det präglar väldigt mycket av Liberalernas politik.
Rikard Larsson (S):
Jag satt in i det längsta och försökte hålla mig när hela den här svadan från ledamoten kom om allting som är fel i samhället och hur Socialdemokraterna har förstört allting i vårt samhälle. Det finns en del som funderar på varför vi som socialdemokrater inte samarbetar med Sverigedemokraterna.
Jag tror att Ludvig Aspling ger ett rätt tydligt svar på det i sitt anförande. Det har varit en väldig tydlig markering från Sverigedemokraterna att Socialdemokraterna står för allt ont i hela denna värld. Det är en lite onyanserad beskrivning, skulle jag vilja säga. Det finns ett par saker som jag skulle vilja ta upp. När det gäller arbetskraftsinvandringen kommer vi att lägga fram förslag som jag har redovisat.
De direktiv som antogs för utredningen om arbetskraftsinvandring var flera partier inblandade i, för det handlade om ett utskottsinitiativ. Jag vill därför fråga Ludvig Aspling: Vilka var Sverigedemokraternas inspel i direktiven? Vilka revolutionerande frågor var det Sverigedemokraterna fick med i dem? Den andra fråga jag skulle vilja ställa till Ludvig Aspling gäller den utlänningslag som vi antog före sommaren.
Också där var det ett utskottsinitiativ, där bland andra Sverigedemokraterna var med. Jag frågar Ludvig Aspling: Vilka revolutionerande stora sverigedemokratiska idéer fanns med i dessa förslag? Det kanske han kan redogöra för. Det handlar ju om att man lägger fram förslag i riksdagen, och sedan blir det politik. Ni lade fram ett förslag som var samförhandlat med moderater, kristdemokrater och liberaler. Jag vill alltså gärna ha reda på vilka stora och revolutionerande delar som finns där.
Den sista frågan till Ludvig Aspling är lite personlig, men den kan gälla hela SD: Ser Ludvig Aspling och Sverigedemokraterna någonsin individen bakom siffrorna?
Rikard Larsson (S):
Det är alldeles för enkelt, Ludvig Aspling, att låtsas som att man inte hör frågorna för att man inte kan svaren. Det var två rätt tydliga och enkla frågor. Direktiven till arbetskraftsinvandringsutredningen togs av den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen. Det blev tilläggsdirektiv från utskottet därför att ett antal partier lade fram förslag om ett utskottsinitiativ. Då vill jag fråga: Var i direktiven fanns Sverigedemokraternas politik?
Det var den första frågan - en enkel fråga. Den andra frågan gällde utlänningslagen, som vi fattade beslut om i den här kammaren före sommaren. Där fanns ett utskottsinitiativ som Sverigedemokraterna var involverade i. Det var den politiken de lyckades komma överens om med sina kamrater i Moderaterna, Kristdemokraterna och, i det här fallet, också Liberalerna. Vad var de stora revolutionerande greppen i den politiken? Den sista frågan förstår jag att Sverigedemokraterna sällan vill prata om.
Ser Sverigedemokraterna någonsin individen bakom alla sina siffror?
Jakop Dalunde (MP):
Jag har tre frågor till ledamoten Edward Riedl. Riedl och Moderaterna säger att de vill minska utsläppen från flyget, vilket är en god ambition. Under de åtta år som Moderaterna satt vid makten ökade utsläppen successivt från flyget. Min första fråga är: Hur hänger detta ihop med er ambition?
Om Moderaterna vill att vi ska nå klimatmålen och att flyget ska minska, varför säger ni då nej till alla åtgärder för att uppnå detta mål? Min andra fråga är: Om Moderaterna är emot bara just våra åtgärder och egentligen vill ha några andra åtgärder - vilka är dessa åtgärder, och varför vidtog ni inte dem under era åtta år vid makten?
Min tredje fråga är: Vill Moderaterna ha planekonomi eller marknadsekonomi för tilldelningen av slottiderna på Arlanda flygplats?
Jakop Dalunde (MP):
De åtgärder som nu nämns och som bidrar lite grann i marginalen när det gäller viss teknikutveckling och hur man kan landa är bra, och det är vi för. Men problemet är att den förbättringen är mindre än den totala ökningen av utsläppen. Det räcker därför inte riktigt.
Min fråga kvarstår därför: Om man ska nå klimatmålen, vilka är då era åtgärder för att nå hela vägen dit och inte bara några få steg?
Min tredje fråga tidigare var: Vill Moderaterna ha planekonomi eller marknadsekonomi för tilldelningen av slottiderna på Arlanda flygplats?