KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Jag har varken nämnt nyanlända eller Vänsterpartiet i mitt anförande, utan jag har riktat mig till Caroline Helmersson Olsson från Socialdemokraterna. Det är möjligt för alla elever i svensk gymnasieskola att läsa in allmän högskolebehörighet. Det står till och med på Skolverkets hemsida, som Daniel Riazat är välkommen att titta på. När det gäller yrkesprogrammen och gymnasiet generellt handlar det just om kvaliteten.
Det är därför vi satsar resurser i grundskolan: fler speciallärare, behöriga lärare, behöriga ämneslärare och fokus på arbetsro och rektorernas roll. Men övergången måste ske till gymnasiet, där man ställer tydliga krav. Det hade man inte gjort tidigare. Vi förordade lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar för dem som vill gå ut i jobb. Många ungdomar vill jobba direkt efter gymnasiet; det pekade jag på i exemplet med byggprogrammet och fordonsprogrammet.
De som går den typen av utbildningar vill till jobb direkt. De vill inte vidare till högre utbildning. Det ni inte svarar för är att eleverna förut kom in på olika program men lämnade gymnasiet utan slutbetyg och gick ut i arbetslöshet. Det fanns också en kritik i den gamla gymnasieskolan, som ni nu vill gå tillbaka till, mot att samverkan och samröret med arbetslivet var näst intill obefintligt.
Det är därför vi sa till Skolverket: Inrätta programråd, skärp kvaliteten och titta över arbetsplatsförlagda utbildningar! Jag tycker dock att vi var för försiktiga när vi kontrollerade kvaliteten i programråden och när Skolverket godkände att man gjorde om en skollokal till en floristutbildning. Det ska naturligtvis vara ute i en riktig floristbutik eller i en frisörsalong, i det fallet. Det är därför vi är starka anhängare av lärlingsinslag men också av branschskolor. Du får förtydliga, Daniel Riazat.
Är ni för branschskolor där branschen får ett större inslag och en större styrning av utbildningen eller inte?
Roger Haddad (L):
Den 19 mars förra året sa Aida Hadzialic, ansvarigt statsråd, att politiker lurar eleverna att de inte behöver en godkänd gymnasieutbildning. Jag vill höra från regeringspartierna i senare inlägg eller i kommande debatter vilken politiker i Alliansen eller vilken företrädare för Liberalerna, KD, Centern eller Moderaterna som har uttalat att man inte behöver gymnasieutbildning för att klara sig i arbetslivet.
Jag tror inte att någon har sagt så, utan det är bara retoriska poäng. Precis samma sak ägnar sig Daniel Riazat åt. 98-99 procent av svenska ungdomar går i gymnasieskolan. Alliansregeringen gjorde om det gamla kritiserade IV-programmet som inrättades när ni styrde. Det var det individuella programmet där man fick läsa om svenska och matematik. Det var en tvåämneskonstellation från grundskolan.
Nu finns fem särskilda program med introduktionskurser för nyanlända, språkintroduktion, yrkesintroduktion och studieförberedande program för dem som senare vill gå över till ett nationellt program. Det fanns inte på er tid. Även om kvaliteten ska höjas har den blivit högre än tidigare. Problemet, som ingen av er går in på, S, MP eller V, är vad som ska göras med alla som hoppar av under gymnasietiden.
Tusentals ungdomar lämnar gymnasiet i årskurs 1, 2 eller 3. 25-30 procent av dem som lämnar gymnasieskolan gör det utan slutbetyg och utan behörighet att ta sig vidare till högskolan eller utan att komma ut i arbete. Det är vad vi försöker åtgärda, och där har ni inte ett enda förslag.
Roger Haddad (L):
Jag tackar inrikesminister Anders Ygeman för svaret på interpellationen. Vi har debatterat detta tema många gånger. Anders Thornberg, chef för Säkerhetspolisen, har uppdaterat och lagt fram sin rapport där det mer konkret framgår att ungefär 40 av de svenskar som har åkt till konfliktområden har avlidit och att det är 125-150 personer som strider nere i konfliktområdena.
Men det som han betonade som det särskilt intressanta var att 115 personer är tillbaka i Sverige - detta var för drygt en månad sedan, och nu är det kanske ännu fler - och att det inte finns några tecken på att detta skulle minska, utan det är fortsatt en aggressiv rekrytering som sker ute i våra samhällen, i stadsdelar och inte minst på sociala medier.
Tyvärr lockar detta vuxna men inte minst ungdomar till våldsbejakande islamistisk extremism. Jag delar den oro som generaldirektören för Säkerhetspolisen framför. Han var mycket oroad över denna utveckling. Folkpartiet delar denna oro. Självklart ligger det i vårt intresse att följa upp inte bara den långsiktiga strategin.
Jag får frågan av medborgare om var dessa 115 har tagit vägen och vad de gör. Vad jag vet sitter i alla fall ingen i fängelse. De kanske har erbjudits andra insatser. Vi för debatten om denna interpellation på en generell nivå eftersom regeringen kanske inte kan kommentera enskilda fall. Men vi vill ändå ha en bedömning från regeringen.
Det räcker inte att hänvisa till en strategi. Dessa personer har utifrån Säpos rapport stöttat IS, Islamiska staten, alltså terrorism.
Säkerhetspolisen säger till oss och i sina rapporter att de vet - de tror inte - att dessa personer på olika sätt har stöttat Islamiska staten, och nu är de här i Sverige i våra kommuner och i våra samhällen. Fru talman! Inrikesministern säger att Säpo ska få mer pengar för att utveckla arbetet mot terrorism.
Det låter bra, men frågan som uppstår är vad regeringen vill åstadkomma med satsningen. Säpo har uppenbarligen redan upparbetade metoder för att försöka ha koll. De säger att de har koll på varenda en av dessa drygt 300 individer, både de som finns utomlands och de som finns här i Sverige. Då är frågan: Vad är det effektiva med detta?
På vilket sätt kommer satsningen att bidra till att vi skyddar oss bättre mot dessa personer? Jag vill inte dra alla över en kam.
Den nationella samordnaren har pekat på allt från unga tjejer på 14 år som har lockats ned till de extremt religiösa och radikaliserade ungdomar som tydligt har skrivit på sina Facebooksidor och andra sociala medier att de har åkt ned för att strida och döda andra människor. Det är klart att det är olika kategorier, men vi vill ändå veta hur regeringen ser på detta.
Roger Haddad (L):
Inrikesministern nämnde befintlig lagstiftning. Den har vi debatterat oerhört många gånger, både i massmedierna och i kammaren. Låt mig börja med att säga att jag till och med har fått skriftligt från inrikesministern att det i dag faktiskt finns möjlighet att lagföra personer som begått terrorism.
Det kan gälla rekrytering, finansiering eller att ha tagit emot utbildning. Trots detta är det i alla fall hittills ingen av dem som sedan 2012 har rest för att strida med Islamiska staten och kommit tillbaka som har blivit lagförd.
Man kan hänvisa till att fler kommer att lagföras när Säpo får mer pengar och när vi lägger till den andra delen av utbildning för terrorism utomlands. Men kärnan i denna interpellation, fru talman, är de som har kommit tillbaka. Jag vet att det har diskuterats insatser i många kommuner, och det har lett till väldigt heta diskussioner.
Ska vi vara repressiva, eller ska vi välja en annan väg - ska vi utbilda dem och ordna bostäder åt dem? Vad ska vi göra? Jag och många kommuner efterfrågar nationell vägledning. Jag kom i går hem från Malta där vi hade en internationell konferens om kontraterrorism, fru talman. Där låg fokus på barn och ungdomar.
De flesta länder som var representerade har valt en brottsförebyggande ansats och en rehabiliterande, återintegrerande ansats. Man kastar alltså inte 11- eller 12-åringar i fängelse och förhör inte 14-åringar som om de vore vuxna. De som uttalade sig var experter, så jag misstänker att det ligger mycket i det de säger.
Den grupp på 115 som har kommit tillbaka till Sverige innehåller dock en hel del 20-25-åringar, och det finns även äldre personer. Jag kan i alla fall inte i dag svara på en fråga från allmänheten eller medborgarna om hur vi i Sverige hanterar dessa personer. De har enligt Säpo uttryckligen hjälpt Islamiska staten.
Vi såg i går den avskyvärda attacken i Beirut i mitt födelseland Libanon där drygt 40 personer dog av Islamiska statens självmordsbombare. Det är klart att dessa frågor kommer upp, och vi i Folkpartiet har uppmärksammat det lite grann i vår skuggbudget när det gäller åklagarkapacitet eller riksenheten för krigsbrott. Det handlar också om att intensifiera arbetet med Migrationsverket.
Nu när det finns flyktingströmmar finns det bland allmänheten i Sverige en oro även för det. Vi ska inte bara ha koll utan också vidta åtgärder. Jag tror inte att det räcker att hänvisa till en generell, långsiktig strategi som kommer nästa år. Den har presenterats, men de konkreta förslagen har inte kommit än.
Jag tror inte att det räcker att vi tidigast nästa höst eventuellt har en lagstiftning när det gäller just resandedelen. Den här interpellationen handlar om vilken beredskap Sverige som nation och regeringen har när vi vet att vi har 115 som enligt Säpo har deltagit i och stöttat Islamiska statens strider.
Roger Haddad (L):
Tack, inrikesministern! De som just nu utreder lagstiftning om strid utomlands har meddelat att det är väldigt komplicerat. Det finns inga lätta svar att lägga fram till regeringen eller riksdagen. Chefen för riksenheten för säkerhetsmål, Agnetha Hilding Qvarnström, säger att det som är på gång är ett slag i luften.
Det finns redan i dag, anser hon som åklagare, möjlighet att åtala och lagföra de personer som har rest och kommit tillbaka, till exempel för krigsbrott. Hon ser en risk för att kommande straffskärpningar inte kommer att leda till att fler lagförs.
Agnetha Hilding Qvarnström har en väldigt viktig funktion i vår konstitution och i vårt samhälle. Hon är chef för Riksenheten för säkerhetsmål, och jag hoppas att hon har underlag för sina uttalanden. Det skulle i så fall innebära att några av dem som är på väg dit ned eller är där nere, och inte minst de som har kommit tillbaka, faktiskt skulle kunna åtalas för terrorist- eller krigsbrott.
Men jag är inte åklagare; jag är förtroendevald, så jag får följa den juridiska processen. När det avslutningsvis gäller nuvarande lagstiftning har Säpo tidigare informerat om rekrytering. Det har varit få åtal, och hittills har samtliga lagts ned. Just nu finns ett ärende från Järfälla. Det är det enda kända ärende som är aktuellt.
Fokus i interpellationen var på hanteringen av dem som är tillbaka, oavsett om den är social eller repressiv. Här meddelar inrikesministern i sitt svar att han inte tänker ta några fler initiativ med anledning av Säpos rapport, och det oroar mig.
Roger Haddad (L):
Jag tackar kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke för svaret på interpellationen. Jag har haft förmånen att arbeta med dessa frågor sedan 2009.
Jag var folkpartistiskt kommunalråd i Västerås när Västerås som första kommun i Sverige på våren 2010 ansökte om att frivilligt ansluta sig till lagen om nationella minoriteter och den del av reformen som gäller förvaltningsområden på finska. Jag har särskilt lyft fram de finska förvaltningsområdena, men de för meänkieli och samiska är lika viktiga. Jag är bekymrad.
Det är lätt att säga att regeringen ska göra en översyn och att man inte har kunnat förankra eftersom det har varit en budgetfråga. Gislaved, Järfälla, Luleå, Skellefteå, Sundsvall, Söderhamn, Åsele och Örnsköldsvik är de åtta kommuner som har ansökt hos regeringen.
Har dessa kommuner fått besked om sina ansökningar? De har aktivt hört av sig till regeringen och Kulturdepartementet och sagt att de vill vara en del av lagen om nationella minoriteter och förstärka sin service vad gäller demokrati, förskola, kultur, språk och inte minst äldreomsorg. Det är en viktig och uppskattad reform.
Folkpartiet anser också att man efter tre fyra år ska följa upp insatserna. Vissa landsting och kommuner gör inget och har mycket pengar över. Då finns det anledning för staten att vara lite tuff mot dem och säga: Ni har ansökt och fått bifall och statsbidrag.
Hur kommer det sig att ni inte gör något för de äldre och förskolan vad gäller demokrati och stöd för de fem nationella minoriteterna? Fru talman! Det ligger ingen motsättning i att dels göra en översyn och följa upp där det har funnits kritik, dels behandla de åtta ansökningar som har inkommit.
Har regeringen sagt något till dessa kommuner? Eller har de fått läsa i en tidning eller i en budget att det inte blir några beslut om förvaltningsområden?
Roger Haddad (L):
Jag tackar kultur- och demokratiministern. Jag är bekymrad över regeringens hantering av minoritetspolitiken, och det är uppenbart att det finns ekonomiska aspekter på detta. Folkpartiet har i sin skuggbudget lagt 10 miljoner kronor mer än regeringen på detta utgiftsområde. Det statsbidrag som normalt betalas ut ligger på 1-2 miljoner för större kommuner.
Några av de kommuner som jag räknade upp är mindre än Västerås, så de skulle ha fått kanske 1⁄2 miljon kronor. I sammanhanget är det alltså inga stora pengar. Jag begriper inte varför man ska trycka på pausknappen för dessa kommuner. Jag beklagar det.
I svaret säger statsrådet att det är av budgetskäl som man inte har kunnat föra en dialog med dessa kommuner. Men förhandsbesked handlar inte bara om ekonomi. De har rätt att få ett förhandsbesked.
När Västerås ansökte fick vi ett förhandsbesked från Regeringskansliet om att regeringen skulle behandla vår ansökan under de närmaste veckorna och att man förmodligen skulle bifalla vår ansökan om frivillig anslutning till det finska förvaltningsområdet.
Har dessa kommuner fått läsa om det i en tidning eller via omvägar fått reda på att de inte kommer att få sina ansökningar behandlade? Jag vill ha ett klart besked. Det är det minsta man kan kräva av demokratiministern vad gäller samrådsförfarandet. I tidigare svar från statsrådet säger hon att regeringen inte har någon skyldighet att samråda. Men regeringen måste föregå med gott exempel.
Annars kan man inte ställa krav på att landstingspolitiker och kommunalråd ska samråda om allt som berör de nationella minoriteterna, vilket det står i lagen. Sveriges riksdag har stiftat denna lag, och då borde den även omfatta regeringen. Oavsett om det är ekonomiska förslag eller verksamhetsförslag ska regeringen åtminstone samråda med de nationella minoriteterna och ta dem på stort allvar.
Det regeringen har gjort är att minska tilliten till staten. Vi har under många år jobbat hårt för att bygga upp och upprätthålla förtroendet och tilliten mellan statsmakten och de nationella minoriteterna. Fru talman!
I interpellationssvaret säger demokratiministern att det finns kritik mot hur statsbidragen har använts och mot att det genomförs på olika sätt i olika grad beroende på var man bor, och eftersom det inte är avsikten finns det ett behov av att se över systemet. Vad menar kultur- och demokratiministern med den formuleringen?
Det står uttryckligen att det är kommunerna och landstingen som tillsammans med de nationella minoriteterna och inom lagen för nationella minoriteter ska bestämma vad som ska prioriteras. Det kan vara inom äldreomsorgen, kulturella inslag eller att man vill bygga upp språken meänkieli, samiska eller finska lokalt. Vad innebär formuleringen?
Det vill jag ha reda på. Om regeringen menar att det är fel med variationer vill jag veta det, för det är inte att stötta de intentioner som åtminstone lagstiftaren har haft när det gäller lagen om nationella minoriteter.
Roger Haddad (L):
Folkpartiet har avsatt 10 miljoner kronor mer än Miljöpartiet och Socialdemokraterna till minoritetspolitiken. Flera av de skäl statsrådet lyfte upp är uppenbart av ekonomisk karaktär, och statsrådet säger att man inte samråder om budgeten. När ni pausar passar ni naturligtvis på att inte använda dessa pengar, Alice Bah Kuhnke. Det är en indirekt besparing, inte en satsning.
Det var Folkpartiet som fattade besluten om språkinstitutioner, universitet, minoritetsspråk, skärpt skollag och att göra det lättare för unga och barn att få del av minoritetsspråk. Om vi hade suttit i regeringsställning hade vi också aviserat en översyn av lagen när det gäller helt eller delvis, eftersom den uppenbarligen tolkas olika.
Det ska vi göra i alla fall, men det behöver inte innebära att Gislaved, Järfälla, Luleå, Skellefteå, Sundsvall, Söderhamn, Åsele och Örnsköldsvik ska pausas.
I många av dessa kommuner är det ibland kommunpolitiker men oftast de nationella minoriteterna själva som driver den politiska process eller den civila samhällsprocess som leder till att kommunerna till slut säger: Okej, nu ska vi vända oss till Stockholm och regeringen och ansöka om att få ingå i förvaltningsområdena för meänkieli, finska och samiska.
De åtta kommunerna har fått reda på detta indirekt, för tydligen har de ännu inte fått något formellt besked. Det kommer enligt statsrådet i december. Då ska de få reda på att de inte kommer att bli förvaltningsområden. Jag tycker att det är olyckligt. Jag förstår inte hur statsrådet kan fortsätta att försvara den här hanteringen. Jag tycker att det finns brister i samrådsförfarandet.
Jag är också orolig, fru talman, över kritiken mot skillnaderna i hantering. Det framgår inte klart i interpellationssvaret vad regeringen avser.
Roger Haddad (L):
Tack, inrikesminister Anders Ygeman, för svaret på min interpellation! Bakgrunden är naturligtvis de hemska scener som vi dagligen matas med både i traditionella medier och inte minst i sociala medier, vilket också är temat för Folkpartiets interpellation.
I ett tv-inslag under våren kommenterade justitieministern planeringen av den här enheten inom den europeiska polisiära samarbetsorganisationen Europol och gav i princip uttryck för att man inte var en aktiv part i det samarbetet. Folkpartiet reagerade på det och har därefter ställt en skriftlig fråga till regeringen.
Av svaret framkom det att vi visst deltar genom att bland annat stötta organisationen Europol. Det är sant att vi är medlemmar och bidrar ekonomiskt. Vi har också ett par tre polistjänstemän på plats samt från tullen.
Det kan inte ha undgått någon hur Islamiska staten på ett professionellt sätt bedriver skräckpropaganda, hur de dagligen producerar och sprider material med halshuggna människor, barn som utnyttjas och homosexuella som knuffas ned från byggnader. Det är hemska scener.
Flera länder har reagerat på det, och de flesta tycker att det är avskyvärt och måste stoppas på något sätt. Trots det fortsätter skräckpropagandan att spridas via våra medier, inte minst till våra ungdomar. Det sker alltså även i Sverige.
Det finns till och med, herr talman, svenska terrorister som rest till Irak och Syrien, deltagit i och bedrivit terrorverksamhet och därefter kommit tillbaka, producerat, lagt ut bilder och förhärligat dessa avskyvärda brott. Vad vi vet förekommer på enbart Twitter åtminstone 100 000 tweets, alltså kvitter, per dag från Islamiska staten. Det är bara ett av de sociala medierna.
Därutöver finns Youtubeklipp och Facebookinlägg. Frågan var om vi deltar operativt i Europols antiterrorenhet från den 1 juli. Statsrådet säger i svaret att vi deltar i möten och har ett informationsutbyte.
Jag besökte Europol den första veckan i september, och min tolkning är definitivt inte att vi deltar operativt, utan man träffas någon gång per månad eller varannan månad och får information. Det är dessutom inte Säkerhetspolisen som deltar utan den polistjänsteman som för tillfället befinner sig där, och det är det som är av intresse för Folkpartiet och den här interpellationsdebatten.
Om vi tycker att det är en viktig enhet, och det tycker vi, är frågan varför. Jo, därför att Sverige är ett av de fem till tio länder i Europa, herr talman, som är mest drabbade och utsatta när det gäller antalet ungdomar, i vårt fall svenska ungdomar, som reser till konfliktområdena i Irak och Syrien.
Jag vill gärna veta om det finns någon ambition eller någon tanke hos statsrådet att faktiskt växla upp vår insats i Europol.
Roger Haddad (L):
Det var ett mycket kort inlägg av inrikesministern. Jag är mycket bekymrad över att fler än 300 personer har rest till Syrien och Irak, de flesta för att delta i Islamiska statens terrorverksamhet. Åtminstone 100 personer är tillbaka i Sverige.
Både enligt vad Säkerhetspolisen säger och enligt vad Försvarshögskolan och de forskare som arbetar med detta dagligen menar är sociala medier det instrument som mest används för att rekrytera och radikalisera personer, inte bara i Europa utan även här i Sverige - i Östersund, i Göteborg, i Örebro och i Eskilstuna.
Därför blir jag förvånad över att det inte finns en högre ambition att delta operativt. När vi i justitieutskottet besökte Europol i Haag fick vi höra att man där inte hade någon särskild kontakt med Säpo, åtminstone inte operativt och definitivt inte när det gäller den här frågan.
Både Morgan Johansson, justitieministern, och inrikesministern har åkt fram och tillbaka till Bryssel och gjort stora utfästelser om sådant som också jag tycker är viktigt: Vi måste göra mer, och vi måste stoppa rekryteringen och radikaliseringen. Vi måste lagföra fler av de personer som ägnar sig åt dessa avskyvärda brott. När det gäller sociala medier vet vi också av Säkerhetspolisens kommentarer att man har spaning där.
Man vet till och med vilka personer som ägnar sig åt radikalisering och försöker rekrytera på vissa webbplatser. Men ändå finns inte en enda av dessa personer bakom lås och bom. Det borde ju vara målet.
Har regeringen och inrikesministern någon uppfattning om hur stort detta problem är? Har ni gjort någon kartläggning av hur många sidor det handlar om? Har vi släckt ned några sidor? Jag menar då inte att myndigheten skulle ha gjort det utan att det skulle kunna ske i samråd med företagen. Är detta ett problem eller inte? Det är ju först om inrikesministern och regeringen tycker att detta är ett problem som de faktiskt kan komma tillbaka med politiska åtgärder.
Roger Haddad (L):
Folkpartiet har insett att detta är ett stort problem tidigare. Det finns regeringsdokument och riksdagsbeslut från 2008 och senast från 2011 där vi gav uppdrag och utbildningsresurser till Skolverket och Statens Medieråd som man presenterade 2013. Cecilia Malmström, före detta inrikeskommissionär, tog också initiativ till ett antiradikaliseringsnätverk på europeisk nivå.
Vi har försökt uppmärksamma detta, men det räcker inte. Jag gillar fruktsallad, men det har ingen relevans i den här debatten. Detta handlar just om Europol - det europeiska nätverket där polis, åklagare och säkerhetstjänst inom vissa gränser samarbetar mot grov organiserad brottslighet, människosmuggling, barnpornografi och också terrorism.
Den punkt som är allra högst upp på Europols dagordning just nu är terrorism. Det förvånar mig att Sverige inte deltar i kärnan av det arbetet. Jag talade med Nederländernas representant.
Hon sa att Sverige inte deltar i Niogruppen, där de länder som är mest utsatta i Europeiska unionen har avsatt resurser och personal och deltar operativt i ordets rätta bemärkelse och inte bara vid informationsmöten. Jag har inte sagt att Säpo ska släcka ned hemsidor.
Det står i svaret och i frågorna att man gör det i samarbete med Youtube, Twitter och Facebook. Europolchefen sa dock att målet för den här enheten just är att släcka ned terrorpropaganda på sociala medier för att få stopp på dessa tusentals hemsidor som dagligen lockar våra ungdomar från svenska städer till dessa krigsområden. Jag hoppas att det kommer mer från regeringen.