KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Wallrup (V):
Jag tackar Nina Lundström för frågan. Det är en väldigt bra fråga. Vi bör absolut titta på de sakerna framöver. Vi har tittat lite mer på målstyrningen hos Trafikverket och tidigare reserverat oss, för att vi vill ge Trafikverket ett tydligare mål för ökad cykling och att man då ska se över helheten. Nu ska Trafikanalys ta fram ett mål som vi kan arbeta mot. Det är positivt.
De kommer att kunna göra en analys, och sedan kan man gå in på detaljer. Jag håller med om att man hade kunnat göra det redan nu. Det är bra att Nina Lundström är aktiv och ligger på. Jag vill lyfta fram en feministisk fråga när det gäller trafiksäkerhet i den här debatten. Flera av de här åtgärderna är viktiga, men det är också viktigt att diskutera hur män tar sig fram i cykeltrafiken.
I Stockholm klagar många medborgare på att det finns män som tävlar i att komma fram på gatorna, och det är en trafikfara. Kvinnor vågar inte cykla, pensionärer blir påkörda och så vidare. Det är också en viktig sak i trafiksäkerhetssammanhang som man behöver våga diskutera. Vi ska gynna cykling. Det är bra att de männen väljer att cykla. Men man måste ta hänsyn. Det måste finnas en debatt om det. Det kan inte vara på det sättet att kvinnliga cyklister skräms bort.
Jag känner till flera kvinnor som har slutat cykla på grund av vårdslösheten i trafiken. Det hör också till. I den diskussionen behöver man titta på åtgärderna som Nina Lundström för fram. Jag välkomnar alltså den diskussionen. Men vi avvaktar en bredare diskussion om de åtgärderna.
Emma Wallrup (V):
Det vi har gjort har lett till en hel del förändringar. Vi har fått stadsmiljöavtalen på plats, och det finns en hel del cykelsatsningar i dem. Det händer alltså mycket mer än tidigare år. En viktig sak är just att Trafikverket får ett tydligare uppdrag. Jag håller med Nina Lundström om att cykeln bör bli ett eget trafikslag. Även när det gäller två-plus-ett-vägar bör man ge Trafikverket ett tydligare uppdrag. Det handlar om cykling på landsbygden.
När en väg byggs om ska man tänka på att barn ska kunna cykla till grannen. Det handlar också om att det över huvud taget ska vara möjligt med friluftsliv med cykel på landsbygden i områden där man bygger om vägar med tanke på trafiksäkerheten. Det är en fråga som Vänsterpartiet har drivit länge. Det är viktigt att en tydligare regel och ett tydligare uppdrag om det kommer på plats. Vi kommer att titta noga på det här.
Vi kommer att ha med det i åtgärdsplaneringen och fortsätta följa frågan. För oss är cykling en otroligt viktig fråga, just eftersom det rör alla inkomstklasser. Cykel är det absolut bästa transportmedlet på korta sträckor men, ifall man vill cykla långt, även på långa sträckor.
Emma Wallrup (V):
Vi i Vänsterpartiet anser att en avreglering av järnvägen leder till kraftigt försämrade möjligheter att bedriva en fullgod järnvägstrafik nationellt.
När SJ förlorade trafikeringsrätten blev det svårare att nå miljö- och klimatmål eftersom vi hade mindre styrmöjligheter och var tvungna att pressa verksamheten på många sätt - dels på grund av konkurrensutsättningen från andra trafikslag på den rikstäckande trafiken, dels på grund av avkastningskravet på SJ.
Vi tror att vi behöver gå tillbaka, och vi har ganska många väljare med oss i alla led, från både höger och vänster, som tror att staten skulle sköta SJ bäst. Vi vill gå åt det hållet, men först vill vi ge SJ företräde på stambanorna. Jag yrkar bifall till vår reservation 2 i det ärendet.
De privata operatörerna söker av naturliga skäl russinen i kakan, och man kan till exempel se tydligt att sträckan Stockholm-Göteborg är en lönsam sträcka.
Där ökar konkurrensen, medan det på de andra samhällsnyttiga sträckorna som befolkningen kanske är i behov av inte satsas från privata företag, utan där får samhället bära kostnaderna - som det brukar vara när vinstdrivande intressen ligger bakom. Det är också viktigt att vi arbetar med prisvärdhet inom systemet för resenären.
När vi har den här pressade verksamheten blir det också lätt hänt att det långsiktigt sett märks på priset. Dessutom riskerar det att föra över fler resor till bil och flyg. Vi måste satsa mycket på järnvägen och stärka den. Vi ser att hela transportsektorn håller på att missa klimatmålen.
Det har kommit nya rapporter som visar att vi inte alls kommer att hinna i tid i Sverige om vi inte skärper oss.
Som jag har sagt många gånger i denna talarstol är det otroligt bråttom, och med det patriarkala systemet där män har planerat transportsystemet som har varit beroende av vinstintressen har man varken planerat för att kvinnor ska resa bra eller för att nå klimatmålen i tid särskilt effektivt.
Jag håller med föregående talare om att vi behöver sätta fler kvinnor på maktpositioner i transportsektorn för att klara av att nå klimatmålen.
Jag vill också lyfta upp frågan om mobilitetstjänster. Vi har haft ett föredrag här i riksdagen om det. Det finns en väldigt stor nytta med mobilitetstjänster där man med digitalisering kan gynna samåkning, godstransporter i städerna och kollektivtrafik på landsbygden.
Det har varit diskussioner om att kollektivtrafikmyndigheter ska köpa in digitaliserade system för att gynna samåkning och sedan kunna följa upp var man samåker mycket och därefter lägga kollektivtrafiklinjer på samma sträckor. Det här tror jag är ett väldigt bra sätt att kombinera kollektivtrafiken på landsbygden med den kollektivtrafik som vi har.
Det är kanske egentligen mest rimligt att ha tät kollektivtrafik i städerna, men på landsbygden behöver vi lösa det, och då är det här ett väldigt effektivt sätt. Vi har en reservation för att gynna en utveckling av detta.
Emma Wallrup (V):
Den där frågan intresserade mig också, så jag fördjupade mig i den när det här skedde. Jag fick reda på att det faktiskt var den borgerliga regeringen som hade ändrat ägardirektiven om hur man skulle planera vinstuttag. Jag kan inte det tekniska, men man ändrade i alla fall regelverket så att det blev det här resultatet. Den information jag fick var alltså att det var den borgerliga regeringen som ändrade direktiven och att det därmed blev på det sättet.
Men det är ingenting som Vänsterpartiet stöder, och vi skulle gärna ändra tillbaka regelverket så att vi kan ge SJ så goda förutsättningar som möjligt att verka.
Emma Wallrup (V):
Jag tycker nog att det största tågrånet är avregleringarna. Det finns faktiskt en bok som heter Det stora tågrånet och som handlar om de enorma problem och det enorma resursläckage som avregleringarna har lett till. Jag tror alltså att det är en större fråga. Jag tycker att det här är allvarligt, och jag tackar för påminnelsen. Jag ska driva på i frågan. När det hände forskade jag i det, men sedan har det varit mycket annat på bordet.
Jag ska absolut titta på det igen. Vi är inte i regeringssamarbete, utan vi budgetförhandlar med regeringen. Vi har alltså inte möjlighet att påverka helheten. Jag tackar för påminnelsen. Jag ska nog titta på det igen.
Emma Wallrup (V):
Eftersom kombidirektivet redan är i EU-rätten tycker vi inte i det här fallet att det är ett problem att anse det förenligt med subsidiaritetsprincipen. Vi tycker att regeringens svar är bra - kombiterminaler måste kunna finnas tätare än vad som är fallet. När man pratar med godsköpare påtalar väldigt många att just bristen på kombiterminaler gör att det är svårt att välja järnvägen.
Det är oerhört viktigt att vi ser över hur vi strategiskt kan stärka fler kombiterminaler i strategiska noder, för det här efterfrågas av näringen, och vi jobbar för lite med detta. Här skulle vi behöva stärka arbetet.
När det gäller 74 tons lastbilar, som föregående talare tog upp, är vår hållning i Vänsterpartiet att detta bara ska gynnas när det strategiskt inte går mot överflyttning till järnväg.
Inom HCT-gruppen, som tillsattes av den förra regeringen för att forska hur 74 ton fungerar i vägnätet, finns det forskning som pekar på att man för att inte gynna omlastning till järnväg ska använda de pengar man har - oftast är det lite för lite pengar jämfört med vad man behöver - till att stärka de vägar och broar som gynnar omlastning till järnväg.
Det är en kvinnlig forskargrupp som har kommit fram till det här, vilket är väldigt spännande. Kvinnor är konstruktiva. Detta tycker jag att vi ska bära med oss hela tiden i diskussionen - nu har vi drivit igenom 74 ton, och det kan finnas olika åsikter om det, men det ska inte gynna överflyttning till järnväg.
Då är det viktigt att de pengar vi har används till att stärka infrastrukturen för 74 tons lastbilar mot noder där man omlastar till järnväg och sjöfart, och då får det gärna också vara fler omlastningsterminaler i dessa noder. Subsidiaritetsprövning av EU-förslag
Emma Wallrup (V):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. Det är väldigt viktigt att vi verkligen innefattar alla i samhällsbygget. Det är lätt hänt att landsbygden glöms bort; det faller sig naturligt eftersom Sverige är ett stort land.
Men det är viktigt att vi just nu verkligen arbetar för att läka klyftorna i vårt land i all infrastruktursatsning, även när det gäller bredband och it-infrastruktur. Det är därför viktigt att vi ser över det statliga stödet till utbyggnad av bredband så att det går till just de områden där det behövs som mest.
Vi har i trafikutskottet fått rapporter om att det system vi nu har byggt upp inte riktigt gör att pengarna hamnar där de som mest behövs. Detta måste regeringen se över så att vi prioriterar det viktigaste först, i hela samhällsbygget. Det gäller allt från grundsäkerhet till infrastruktur som gör att man kan leva och verka.
Digitaliseringen spelar en stor roll, inte minst för att människor ska kunna bo och arbeta på landsbygden i andra delar av Sverige, inte bara i storstäderna. Satsningar på digitala tjänster kan vara både kostsamma och svåra att genomföra för små kommuner. Det är viktigt att vi har en regional och nationell samverkan för att underlätta uppgiften just för de små kommunerna.
Min partikamrat Håkan Svenneling kommer att tala vidare om Vänsterpartiets hållning i denna fråga. Jag yrkar som sagt bifall till reservation 2.
Emma Wallrup (V):
Jag delar mycket av ministerns syn på detta. Men jag frågar mig varför priset inte omnämns. Vi har en situation där kollektivtrafiken har blivit väldigt dyr. Många bilförare säger att de väljer bilen för att det är billigare. Inte minst gäller det många män som vill äga sin bil och fortsätta att ha bil.
När kollektivtrafiken byggs ut anpassas den till medelklassens affärsmän. Man har byggt snabba stomlinjer med ganska högra priser. Det är en könsmaktsordning i trafikplaneringen som vi behöver komma bort från. Vi har gynnat trafik som framför allt affärsmän reser med. Det gäller flyg, och nu är det höghastighetståg. Här riskerar det också att bli höga priser.
Alla modeller pekar på att denna grupp kommer att gynnas, för de kommer att få högre löner. Detta är inte okej. Vi måste planera samhället för alla, och prisbilden är jätteviktig för låginkomsttagare, som Socialdemokraterna borde värna, för kvinnor och för pensionärer men även för den som vill välja bort bilen av plånboksskäl. Därför är det sorgligt om ministern inte vill diskutera priset.
Jag hoppas att ministern kommer att följa samhällsutvecklingen och våga göra det framöver. Det kanske är svårt att ta ny ställning, men vi behöver ta denna diskussion. Faktum är att vi står inför en stundande klimatkris som är mycket obehaglig. Vi måste vidta de starka åtgärder som behövs, och här kan priset i kollektivtrafiken vara viktigt för att verkligen nå fördubblingsmålet.
Jag vet att många kollektivtrafiknämnder, inte minst i Uppsala, nästan har släppt tron på att det går att nå fördubblingsmålet. Men det går. Om man använder alla de tre ben som jag nämnde tidigare, inbegripet tillgänglighet och pris, har man alla möjligheter att nå fördubblingsmålet och eventuellt även få en god budget om man jobbar på rätt sätt. Detta är spännande.
Det är inte säkert att det ger samma effekt i regionerna, men man borde kunna göra lite fler försök och gå i denna riktning. Många av de förslag som läggs fram i rapporten går åt detta håll. Även utredningen om en fossilfri fordonsflotta, som regeringen nyligen har tillsatt för att se hur man kan jobba vidare och ta fram fler åtgärder till olika myndigheter, föreslår att stadsmiljöavtalen kan jobba mer effektivt vad gäller att ha motprestationer för att minska bilismen i städerna.
Här skulle man kunna använda detta tänkesätt för att få en hävarmseffekt. Därför frågar jag ministern igen: Hur ska vi få mer kollektivtrafik för pengarna, och hur kan vi verkligen närma oss fördubblingsmålet?
Emma Wallrup (V):
Ja, jag är också glad för att vi kan samarbeta i detta i budgeten och i andra sammanhang. Det är bra. Det är också bra att fokus sätts alltmer på järnväg och kollektivtrafik, vilket Vänsterpartiet välkomnar. Vi vill ha en konstruktiv dialog och jobba effektivt.
Vi har hela tiden ett målfokus på att alla ska vara med i samhället och att kollektivtrafiken inte ska bli för dyr så att alla kan resa. Innan jag kom till riksdagen jobbade jag inom äldreomsorgen. Jag jobbade med ensamstående kvinnor som slet hårt och var ambitiösa.
De drabbades hårt när det infördes ett regionkort i Uppsala, för då höjde man gladeligen priset på månadskortet med 50 procent. Man trodde nämligen att fler ute i länet skulle resa. De kvinnor jag jobbade drabbades hårt av detta, och vissa tog körkort medan andra slet med cykeln även vintertid.
Detta är inte okej i en samhällsutveckling där vi borde värna alla grupper och särskilt dem som tar hand om våra äldre och närmaste.
Jag tycker att vi borde lägga ribban högre när vi talar priser och inte fortsätta den nyliberala eran med byggande av snygga resecenter där ingen kan sitta och det är lättast att konsumera, med höga priser i kollektivtrafiken, med snabba stomlinjer så att pensionärer får gå långt och så vidare. Vi måste byta samhällsfokus.
Ett annat problem är att man i många områden planerar trånga bostadsområden där kollektivtrafiken inte får plats eftersom vi har stadsplanerare som har i uppdrag att planera snyggt och trångt i stället för funktionellt. Det är ett problem från den nyliberala eran som vi måste ta itu med.
Emma Wallrup (V):
Jag tackar ministern för detta. Jag håller helt med om att det är mycket positivt att vi jobbar med ny teknik, elvägar och så vidare. Det är väldigt bra. Det ska vi fortsätta med och stärka detta arbete. Det är också viktigt att inte glömma bort järnvägen och kollektivtrafiken, som ändå är det mest transporteffektiva och energieffektiva inom de båda områdena.
Bara man har fokus på det också så att säga och inte låter den självkörande bilen eller de elektrifierade vägarna ta över debatten. Man ska göra båda sakerna samtidigt.
Jag vill gå in på det som också tas upp i den utredning som regeringen beställde i samband med FFF-utredningen, nämligen vägslitageskatten och att det är viktigt att utveckla geografisk och tidsmässig differentiering vad gäller avgiftsnivåer. Det har från Ostkusthamnar i samverkan kommit ett begrepp, nämligen regionalt baserad kilometerskatt. Det kanske kommer från andra håll också.
Men det finns nu med i den text i budgeten som vi har förhandlat fram. Detta debatteras ganska lite. Men det är otroligt förmånligt för att nå alla mål som vi vill nå. Dessutom slipper man göra de avdrag som även Vänsterpartiet har diskuterat länge för skogsindustrin och så vidare för att vi inte vill ta bort jobb i Norrland och så vidare.
Det handlar just om att man skapar små eller stora zoner - jag tänker mig ganska stora zoner - där det inte kostar så mycket. Men det kostar mer om man byter zon. Det skulle innebära att den lokala åkerinäringen, de svenska åkerierna och skogsindustrin inte drabbas, men man gynnar överflyttning till sjöfart och järnväg för de långa sträckorna. Detta är så oerhört smart. Jag tror att det är Schweiz eller något annat lite mindre land i Europa som redan har detta.
Jag tycker att det är mycket intressant. Men det har diskuterats så lite. Det är nästan bara jag som har lyft fram det i debatten i olika omgångar i trafikutskottet och så vidare. Det känns så tråkigt eftersom det är en sådan lösning som alla borde gilla. Jag har faktiskt även hört borgerliga ledamöter vid olika tillfällen säga att det inte ska vara några problem när man lägger fram den här modellen.
Sedan vet jag inte om de vidhåller det när det kommer till kritan. Men dessa åsikter har i alla fall kommit fram. Om vi ska nå en fossilfri fordonsflotta är det jätteviktigt att komma bort från den stora mängden lastbilar på våra vägar. Det är också viktigt att komma bort från cabotage och de farliga ekipage som kör onyktra, med dåliga lastbilar och så vidare.
Detta är en modell som jag gärna skulle vilja höra ministerns tankar kring och om man tittar mer på den.
Emma Wallrup (V):
Jag tackar ministern för svaret. Det har kommit kritik mot alkobommarna - att det tar tid att få dem på plats. Det gäller alltså att vi agerar nu och får dem på plats. Många åkare jag pratar med är nämligen oroliga, för de vet att folk kör onyktra. På de rastcampingar där man bor och vilar ut förekommer det festande och så vidare, och sedan kör man vidare full.
Det finns alltså ett stort problem här, och det är farligt. Det är också viktigt att titta på omlastningsnoder. Jag talade med Näringslivets Transportråd på Transportforum, och man påtalade att det ofta inte finns omlastningsnoder där det behövs och att man därför inte kan välja järnväg och sjöfart.
Här skulle vi alltså också behöva se ytterligare initiativ för att strategiskt titta på detta och stärka dessa bitar - nu när vi talar mycket om intermodalitet och så vidare. Jag hoppas alltså att det kommer upp på agendan ordentligt.
När det gäller detta med 74 ton är det så att det inom HCT-forskningen, som den förra regeringen tillsatte, var en forskargrupp som tittade just på hur man undviker omlastning till väg från järnväg när man går mot 74 ton.
De påpekade att det är viktigt att använda de få resurser man har rätt, så att man i första hand stärker vägar och broar som går mot omlastning mot järnväg och sjöfart. Enligt forskningen kan man alltså verkligen styra detta, och det tycker jag också att det förekommer för lite om i debatten - att det finns forskning på detta inom det statliga projekt som fanns inom HCT.
Jag försöker lyfta fram det så ofta som möjligt så att ingen ska glömma bort det, för det känns så viktigt. Det handlar om att inte få en överflyttning, vilket vi fick förra gången vi ökade vikten på lastbilar.
Emma Wallrup (V):
Jag tackar ministern för svaret. Jag ställde denna interpellation efter att ha anordnat en närdemokrativecka under förra Almedalsveckan, då jag i stället träffade en rad aktörer hemma i Uppsala. Bland annat träffade jag Funktionsrätt som berättade att de enkäter som görs över hela landet inte stämmer. Vi har stoltserat med att 80 procent är nöjda i Uppsala kommun. Men det stämmer inte.
Enligt Funktionsrätt är det ungefär 50 procent som är nöjda. I Uppsala är det en rödgrön majoritet och Vänsterpartiet sitter med. De har börjat diskutera detta och tagit tag i frågan. Politikerna har tittat på detta även innan jag anordnade denna närdemokrativecka. Nu kommer man att ställa högre krav vid upphandlingar och se till att dessa dialoger blir bättre. Men det är mycket viktigt att vi lyssnar på brukarna.
Det som hände var att man i dessa enkäter frågade om bara vissa saker. Man frågade hur den senaste resan hade varit. Man tog inte heller med dem som inte kan resa över huvud taget på grund av att det är samåkning. Det ställer till väldigt stora problem. Tidigare har färdtjänsten funnits under socialtjänstlagen.
Då hade man ett bättre helhetsperspektiv och kunde på ett bättre sätt ta hand om situationen för varje individ. När färdtjänsten nu har flyttats över till kollektivtrafiklagen ses den mer som kollektivtrafik. Det har kommit en lång rad historier till mig från olika delar av landet.
De handlar om autistiska barn som regelbundet får stå utanför sin skola och vänta en till två timmar utan att det kommer någon bil, och det finns ingen vuxen i närheten. Detta är barn som är i behov av trygghet. Jag talade i förrgår med en äldre kvinna. Hon kan inte resa med färdtjänsten eftersom man har samåkning.
Hon har missat två avgångar med tåget på grund av att hon inte kom fram i tid med färdtjänsten till tågstationen. Det är en helt orimlig situation att funktionshindrade ska leva på ett sådant sätt i Sverige. Det är inte bra. Jag tror att vi behöver titta lite grann i backspegeln för att se hur vi tidigare byggde landet så att alla kunde delta i samhället på lika villkor.
Visst är det så att 50 procent enligt Funktionsrätt ändå är nöjda med färdtjänsten. Det är alltså inte så att den absolut inte fungerar. Men de stora problem som finns är mycket allvarliga. Det ska inte vara så bökigt för någon person i Sverige när man ska ta sig till och från skola eller fritidsaktiviteter.
Därför tycker jag att detta är en fråga som vi verkligen skulle behöva se över, och det är bra att det är utredningar på gång. Men det är mycket vanskligt med dessa enkäter. Vi ser också i ministerns svar att Svensk Kollektivtrafiks enkäter visar på mycket stor kundnöjdhet - 90 procent. Det är ännu mer än i Uppsala kommun.
Men det finns väldigt många historier från hela landet som säger tvärtom. Därför tror jag att vi också behöver ta en titt på hur dialogen förs, så att vi verkligen kan följa upp och styra upp det som inte fungerar och hitta bättre arbetsformer för att få det att fungera.