Jabar Amin (MP):
Utbildning och ny kunskap ger oss möjlighet till utveckling. Ett modernt, utvecklat och hållbart Sverige förutsätter en modern och tidsenlig utbildningspolitik. Just detta har visat sig vara en bristvara hos alliansregeringen.
Vad alliansregeringen har genomfört, oftast i det tysta, är förändringar som har lett till uppdelning, sortering och återvändsgränder. Allt fler dörrar till vidareutbildning stängs, och sorteringen av elever kryper allt längre ned i åldrarna.
De borgerliga utformar sin skolpolitik delvis för att straffa dem som inte gör rätt val vid rätt ålder. Miljöpartiet vill i stället och i varje läge uppmuntra och stödja den som vill gå längre eller utbilda sig mer, oavsett när man fattar det beslutet.
De frågor som berör den gymnasiala utbildningen och som vi debatterar i dag är många. En av de frågor som förtjänar mer debatt är frågan om de många avhoppen. Under alliansregeringens tid har andelen gymnasieelever som har hoppat av gymnasiet varit hög. Det är ett misslyckande.
I stället för att garantera eleverna det stöd de har rätt till och på så sätt på ett tidigt stadium förebygga och minimera avhoppen har alliansregeringen, och särskilt Folkpartiet som ansvarigt för utbildningspolitiken, valt att sänka kunskapskraven. Herr talman! Alliansregeringens kunskapssänkarreform har nu fått tummen ned även av eleverna.
När kunskapskraven sänks för yrkesprogrammen och när möjligheterna att på ett enkelt sätt få högskolebehörighet försvåras väljer allt färre elever yrkesprogrammen. Det visar en rapport från Skolverket. En tydlig bild kommer fram om vi ser på årskurs 1.
År 2010 var det 35 procent av gymnasieeleverna som valde ett yrkesprogram. År 2012 hade det gått ned till 29 procent. Det är en minskning med 6 procentenheter. Det är synd att regeringen på så sätt gjort att färre elever väljer yrkesprogrammen, program som är viktiga och centrala för den svenska arbetsmarknaden.
För en månad sedan skrev Sveriges Kommuner och Landsting, SKL, att 13 procent av gymnasieeleverna riskerar att hamna utanför arbetsmarknaden genom att de inte fullföljer sina studier. Så här skrev SKL: En person i utanförskap kostar samhället mellan 10 och 15 miljoner kronor.
I Sverige befaras 13 000 unga inte gå färdigt gymnasiet och riskerar därmed ett livslångt utanförskap genom att de inte kommer in på arbetsmarknaden. Skulle en av dessa individer hamna i ett missbruk är summan i stället 40 miljoner.
En enkel matematik ger vid handen att om man multiplicerar 13 000 individer som inte går färdigt sin utbildning med 10 miljoner kommer vi upp till över 100 miljarder kronor. Detta skulle vara slöseri av ofantliga mått om vi tillät det.
Redan förra våren varnade vi för att regeringens besparingar och neddragningar till gymnasieskolorna kommer att drabba skolorna, men regeringen ville inte lyssna utan slog dövörat till.
Först efter hårda protester från även Sveriges Kommuner och Landsting har den borgerliga regeringen gått med på att ställa in de aviserade neddragningarna som skulle ha drabbat skolan - men bara under 2013.
Även om mer resurser inte löser alla skolans utmaningar skapar brist på resurser svåra hinder för skolan att möta varje elev och ge eleverna de verktyg som behövs för att klara skolan. Herr talman! Alldeles för många unga lämnar i dag tonåren utan en fullständig gymnasieutbildning.
Andelen som fem år efter att de börjat läsa på gymnasiet fortfarande inte har ett slutbetyg har varit konstant de senaste åren. Drygt var femte person har vid 20 års ålder inte fullföljt gymnasieutbildningen. Den borgerliga regeringen har inte förmått att åtgärda detta. Ett annat problem är segregationen mellan skolorna.
Segregationen mellan skolorna drabbar den enskilda eleven, som inte ges chansen att nå sin fulla potential. För att alla elever, oavsett vilken skola hon eller han går på, ska få samma möjligheter vill Miljöpartiet ålägga kommunerna att ha ett resursfördelningssystem som riktar resurserna dit behoven är störst.
I dag är det endast en minoritet av Sveriges kommuner som tillämpar ett fördelningssystem med någon form av tilläggsresurs utifrån socioekonomiska behov. Det vill vi ändra på. Många barn och ungdomar mår dåligt, herr talman. Många barn och ungdomar mår dåligt i den svenska skolan i dag. Det visade den senaste rapporten från OECD.
Det är dock inte främst lärarnas ansvar att hantera ohälsan, utan det ska särskilt utbildad expertis göra. För att eleverna också ska ha möjlighet att orientera sig i det ofta snåriga utbildningssystemet behöver de dessutom kvalificerad handledning. Det är viktigt att alla elever får tillgång till stöd, oavsett vilken skola eleven går på.
Miljöpartiet vill därför satsa på mer personal inom skolan. Herr talman! Miljöpartiets grundsyn är att skolan ska stödja eleverna i deras utveckling till självständiga och trygga individer. Självklart är det samhällets uppgift att skydda alla ungdomar från alla former av våld och förtryck.
En del i detta är att ge alla ungdomar, särskilt unga kvinnor, konkret information om rätten att bestämma över sitt liv, sin sexualitet och sitt val av partner samt hur samhället kan stödja dem i detta.
Ungas förmåga att vara aktiva och medvetna konsumenter och kunna ta ansvar för sin egen ekonomi ska inte bero på vilka hemförhållanden de kommer från. Skolan ska vara kompensatorisk och verka för att dessa skillnader utjämnas.
Det är en självklarhet att frågor som hem- och konsumentkunskap, där privatekonomi ingår, ska få större utrymme i skolorna och i synnerhet i gymnasieskolan. Unga måste förberedas för att få en god grund att stå på när de börjar tjäna pengar och få vägledning i hur man gör medvetna val för en god ekonomi.
Skolans roll i det måste stärkas. Med detta vill jag, herr talman, avslutningsvis yrka bifall till vår reservation 16.