Mats Odell (KD):
En av vår tids största utmaningar är att minska den negativa påverkan på miljö och klimat. För oss kristdemokrater är förvaltarskapstanken - att miljön och våra naturresurser förvaltas på ett ansvarsfullt sätt - en grundläggande förutsättning och en bra politisk ledstjärna för ett hållbart samhällsbygge. Miljöfrågan är inget som vi här i vårt vackra land ensamma kan lösa.
Vi behöver samarbeta globalt, men vi måste också nationellt och lokalt ta ansvar för att klara denna stora utmaning. Energifärdplan 2050 och utformningen av den europeiska klimat- och energipolitiken är då ett viktigt steg mot, som det heter, en närmast koldioxidfri energiproduktion på vår kontinent.
Detta ska ske utan att Europas energiförsörjning och konkurrenskraft försämras. En av avsikterna med ett utlåtande som det vi diskuterar här i dag är att skapa debatt och att öka offentligheten kring EU-arbetet. Syftet med utskottets granskning av kommissionens meddelande är således inte att formellt avge en sorts yttrande till kommissionen.
Vi vill också påminna om att det är regeringen som har huvudansvaret för uppgiften att exempelvis i Europeiska unionen företräda riket. Som flera varit inne på konstaterar kommissionen i färdplanen att befintliga åtgärder - åtgärder som är implementerade och som ligger i pipelinen - måste stärkas för att EU ska klara av de nu uppsatta målen om att minska utsläppen av växthusgaser med 80-95 procent till år 2050 jämfört med år 1990.
Regeringen har uttryckt en oro, vilket också vi i utskottet gjort, över att fönstret för att nå tvågradersmålet håller på att stängas om ytterligare åtgärder inte vidtas. Utskottet anser att Sverige måste vara drivande i frågan om att konkreta förslag måste läggas fram för att målen ska kunna uppnås. Stabila och långsiktiga spelregler är helt avgörande för energimarknadens aktörers möjligheter att investera i ny produktion och distribution.
Färdplanen är ur den synvinkeln ett oerhört viktigt dokument. Energieffektivisering och ökad användning av förnybar energi är avgörande medel för att nå de gemensamma mål för EU:s energipolitik som är fastlagda. Kärnkraften har diskuterats, och det har frågats vad olika partier säger.
Det kommer fram i färdplanen att kommissionen konstaterar att kärnkraften är en viktig del av Europas energiomställning. Helena Lindahl har redan tagit upp att vi anser att vi måste ta hänsyn till medlemsländernas olika energisystem och olika förutsättningar vid utformningen av metoder för att uppnå en energieffektivisering.
För en medlemsstat som bara påbörjat ett energieffektiviseringsarbete skulle införandet exempelvis av obligatoriska mål för energieffektivisering, till exempel så kallade vita elcertifikat, kunna vara till stor nytta.
Men för ett land som däremot har infört ett högt pris på koldioxid - som vi i Sverige gjort - är vita elcertifikat inte alls på samma sätt ändamålsenliga för energieffektivisering och inte heller lika lönsamma samhällsekonomiskt.
Gemensamma system som i praktiken inte tar hänsyn till de enskilda ländernas olika utgångsläge tycker i alla fall inte alliansmajoriteten i utskottet är en bra lösning, tvärtom. Vi tycker att generellt verkande ekonomiska styrmedel som till exempel energiskatter, koldioxidskatt och EU:s utsläppshandel är centrala för att åstadkomma kostnadseffektiva utsläppsminskningar, och de bör därför få en större roll än hittills.
Det är viktigt att dessa styrmedel också kompletteras med satsningar på forskning och utveckling. För att skapa en väl fungerande europeisk energimarknad är en modern infrastruktur som möjliggör energihandel över nationsgränserna en viktig förutsättning. Men, fru talman, här är det viktigt att det är marknadsaktörerna som ska ansvara för både planering och finansiering av energiinfrastrukturinvesteringarna.
Kommissionen konstaterar att EU med dagens åtgärder bara kommer att nå en minskning med 40 procent till 2050. Därför måste de åtgärder som redan är beslutade stärkas, och ytterligare åtgärder måste till. I färdplanen presenterar kommissionen hur det satta utsläppsmålet ska kunna nås samtidigt som försörjningstrygghet och konkurrenskraft säkras.
Här utgår man från fem olika scenarier för globala energitrender och har utifrån dem dragit tio slutsatser som kan bidra till att forma strategier för ett hållbart energisystem.
Slutsatserna säger bland annat att en politik för minskade växthusgasutsläpp i längden kan bli mindre kostsam än dagens politik, att el kommer att spela en allt större roll i Europa, att energikostnaderna för hushållen kommer att öka - det är inga goda nyheter, utom kanske för en del; jag vet inte - att energieffektivisering är nödvändigt och att förnybar energi kommer att öka i betydande grad.
Utifrån dessa slutsatser lyfter färdplanen fram ett antal utmaningar och möjligheter, nämligen att effektivisering ska ha fortsatt prioritet och att teknik för lagring av energi kommer att vara nödvändig. Gas kommer att spela en allt viktigare roll i energiomställningen.
Om tekniken CCS, som Börje Vestlund var inne på, blir tillgänglig i stor skala kan gas bli en teknik som bidrar till låga koldioxidutsläpp. Om detta är möjligt vet vi inte, men jag tycker att det är fel att på förhand utmönstra den tekniken. Vi vet att exempelvis Vattenfall har slutat med de experiment de har gjort, men det innebär inte att man ska kasta ut barnet med badvattnet.
Man konstaterar också att olja och kol fortsatt kommer att finnas i systemet även 2050. En kontroversiell slutsats, som icke desto mindre är sann, är också att kommissionen konstaterar att kärnkraft är det alternativ som i dag ger mest input av low-carbon electricity inom EU.
En inte särskilt kontroversiell slutsats är att teknikutveckling kan ge betydande ekonomiska fördelar. Slutligen, fru talman, kan vi glädjas åt att regeringen gör bedömningen att kommissionens meddelande inte har någon omedelbar budgetpåverkan eftersom det ännu inte finns några konkreta åtgärder och lagförslag. Det har här efterlysts vad regeringen gör med anledning av energifärdplanen.
Då kan jag berätta att regeringen i juli 2011 gav Naturvårdsverket i uppdrag att lämna ett underlag till en svensk färdplan för att uppnå visionen om att Sverige inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser 2050. Uppdraget ska redovisas i december 2012, alltså i år. Vi får se fram emot det. I januari 2012 lämnades det första delbetänkandet till regeringen.
Där presenterades också en sammanställning av svenska och internationella scenariostudier inom klimat- och energiområdet. Dessa studier belyser åtgärder i olika sektorer som kan bidra till framtida låga utsläpp och fokuserar främst på potentialen inom just teknikutvecklingen.
Någonting som är väldigt viktigt när man som Sverige har en i stort sett koldioxidfri elproduktion är vägtrafiken, som har mycket stora och fortfarande växande utsläpp. Där är regeringens långsiktiga prioritering att Sverige år 2030 ska ha en fossiloberoende fordonsflotta. Regeringen kommer inom kort att tillsätta en utredning.
Man arbetar också långsiktigt med att utveckla de ekonomiska styrmedlen på energi- och klimatområdet. I samband med vårpropositionen remitteras även förslag, som kammaren vet, om en skärpt miljöbilsdefinition från 2013 och att andelen etanol som blandas i bensin och även i diesel och biobränslen ska fördubblas från 2014. Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag att utlåtandet läggs till handlingarna.