KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Eklöf (SD):
Tack för frågan, Isak From! Jag var i mitt anförande väldigt tydlig med att dessa satsningar inte är aktuella nu men att de är aktuella för framtiden. Detta är alltså ett underlag inför valet.
Det kommer att vara ett underlag i en gängse budgetförhandling, där det finns helt andra möjligheter att komma överens om även små budgetposter.
Under tidspress får man laga efter läge och göra upp om de stora budgetposterna, och många av dessa poster är ganska små - det säger sig självt. Men jag är väldigt glad över den överenskommelse vi har mellan M, SD och KD. Den förbättrar välfärden på många punkter.
En sak som jag tycker är intressant är till exempel att vi nu på riktigt gör det som Socialdemokraterna alltid har pratat om. Vi ger medel för att slopa de delade turerna inom äldrevården och hemtjänsten. Detta är jag stolt över. Vi gör även andra välfärdssatsningar, inte minst gällande arbetsmiljö och på många andra områden.
Det är alltså en väldigt bra överenskommelse, men den kan inte jämföras med att sitta ned i lugn och ro och förhandla fram en budget under några månader. Detta bör var och en förstå, tänker jag.
Staffan Eklöf (SD):
Vänta och se, kan man bara säga. Att vi har lyckats åstadkomma det vi har åstadkommit dessa tre partier emellan, dessutom i det klimat som finns i det här landet, är helt fantastiskt. Det borgar för att de överenskommelser vi kan göra efter valet kommer att vara helt lysande.
Jag är full av förtröstan inför att vi kommer att hitta många gemensamma nämnare för att lösa alla de problem som finns i Sverige i dag, som den nuvarande regeringen delvis har varit med om att skapa.
Staffan Eklöf (SD):
Låt mig först svara på den sista frågan. Sverigedemokraterna har i sina budgetar de flesta år under den här mandatperioden lagt mest på utgiftsområde 23 Areella näringar. Kristina Yngwe räknade upp ett antal bra förslag som har genomförts.
Det ska man ge Centern, som har jobbat på bra för att få igenom många saker. Det är mycket, men det är inte tillräckligt. Och det skulle ha blivit mer i annat sällskap. Det är kärnan i det hela. Man kan nog hitta inte särskilt många lantbrukare som skulle säga att de är nöjda med konkurrensvillkoren i dag.
Jag tror att alla skulle rymmas på första raden här i kammaren. Även om Centerpartiet jobbar på bra i landsbygds- och lantbruksfrågor blir det till syvende och sist ett sämre resultat, eftersom man prioriterar andra frågor högre än landsbygd och lantbruk. Annars hade man sökt sig ett annat sällskap.
Staffan Eklöf (SD):
Jag fortsätter prata, vilket betyder att jag inte håller med om Kristina Yngwes slutsats. Vi säger nej till förenklingarna i strandskyddet för att de är för få, inte för många.
Kristina Yngwe sa nu det som jag tog upp i början av mitt anförande, det vill säga att Centerpartiet har drivit på i sina förhandlingar för lantbruk och landsbygd. Det gav jag Centerpartiet ära för. Men resultatet har ju blivit knapert, därför att man är i fel sällskap.
Man kan inte, som Kristina Yngwe gör, jämföra en budgetförhandling i sin helhet med en budgetreservation som man kommit överens om efter ett par veckor. Av naturliga skäl kan den inte inrymma särskilt mycket. Men M, KD och SD lyckades ändå med något historiskt.
Vi lyckades lägga in 1 miljard extra i nationell medfinansiering till landsbygdsprogrammet med början 2023, alltså när programperioden börjar. Vi lyckades alltså på denna kort tid komma överens om 1 miljard mer till lantbruket.
Då kan man göra tankeexperimentet att om Centern, i stället för att avvisa de produktiva möjligheterna, skulle ha använt sig av de produktiva möjligheterna kunde resultatet ha blivit ännu bättre.
Staffan Eklöf (SD):
Tack till Maria Gardfjell för anförandet! Jag har en fråga till Maria Gardfjell, som jag kommer att återkomma till. Den är kort och gott: Kan det inte vara en god idé att agera annorlunda på kort sikt än på lång sikt? Vi hörde här att Maria Gardfjell och Miljöpartiet uttalade ett stöd för höga energikostnader, som jag förstod det i alla fall.
Miljöpartiet röstade följaktligen nej för en timme sedan här i kammaren till sänkta drivmedelspriser. Om det nu är så att höga drivmedelspriser bidrar till ökad inflation och till ökade priser på livsmedel, som i sin tur också bidrar till ökad inflation, kommer denna inflation att leda till en räntehöjning. Vi har redan hört att det kanske kan vara på gång.
Då kommer det att leda till högre boendekostnader.
Medborgarna kommer alltså att få dyrare bränsle, dyrare livsmedel och dyrare boende - om man inte tänker sig att man tillåter sänkningar av drivmedelspriser, inklusive fossila drivmedel, på kort sikt för att få lantbruket att överleva krissituationen och för att få det att förändras utifrån en styrkeposition där det har mer pengar till förfogande.
Frågan jag återkommer till är: Är det inte bra att agera annorlunda på kort sikt för att nå de mål man har på lång sikt?
Staffan Eklöf (SD):
Tack, Maria Gardfjell, för svaret! Nu är det så att Sverige är en del av EU, och till och med utredaren sa att jordbrukaravdrag kanske inte går att genomföra med nuvarande EU-regler, om jag minns det rätt.
Jordbrukaravdrag kan annars vara en positiv reform som vi måste kika på, men det är alltså inte säkert att det går att genomföra. Det är mycket stöd som inte går att genomföra när vi nu har den tvångströja som heter EU på oss. Men att sänka skatten på diesel - det går! Vi har ju mycket högre skatt på diesel i vårt land än de har i andra EU-länder.
Det är alltså också en fråga om vad man kan göra på kort sikt, vad som är realistiskt och vad som är orealistiskt. Om vi nu begränsar diskussionen om sänkning av dieselskatten till att gälla jordbrukare och skogsbrukare är det inte på det sättet att en jordbrukare kör mycket mer i sitt fält om dieselpriserna är lägre. Någon högre förbrukning kan bero på att man kanske brukar ett skifte på lite längre avstånd som man annars skulle ha släppt.
Men sådant brukande gynnar biologisk mångfald väl, eftersom det ofta är små utskiften som är bra för biologisk mångfald. Och om de växer igen går det illa. Att en sänkning av dieselskatten skulle gå ned i rika människors fickor låter som en konstruktion. Däremot är bonus malus-systemet utformat så att man tar från dem som har lite och ger till dem som har mycket.
Jag tror ändå att Miljöpartiet i praktiken agerar annorlunda på kort sikt än på lång sikt. De stöder nämligen ekolantbruk, och i ekolantbruket använder man mycket diesel, eftersom man inte har samma verktyg som andra har. Man måste köra, till exempel vid mekanisk ogräsbearbetning i stället för att använda kemisk ogräsbearbetning. Det är alltså lite mer dieselkrävande per hektar.
Staffan Eklöf (SD):
Jag tackar Isak From för anförandet. Jag har först en kommentar om strandskyddet. Isak From kritiserade oss från talarstolen för att vi sa nej till liggande förslag, men förslaget innebär en för liten förändring. Det blir för dåligt för landsbygden. Man ska komma ihåg att det gjordes en översyn 2009, och den ledde till ett mycket magert resultat. Vi ska inte göra samma misstag igen. Därför måste det tillsättas en ny utredning.
Annars kommer strandskyddet fortsätta att användas för naturskydd, i stället för att använda skydd som är anpassat till naturskydd och därmed mer ändamålsenligt. Det var ett exempel. Gör om och gör rätt! Men vi kommer snart att ha en fyllig debatt om detta, så jag lämnar det därhän. Jag vill prata om reduktionsplikten. Jag tror att Isak From sa att Socialdemokraterna inte vill sänka reduktionsplikten.
Jag undrar om reduktionsplikten är ett egenvärde för Socialdemokraterna. Det är min fråga. Vill Socialdemokraterna sänka reduktionsplikten, även om det skulle visa sig kontraproduktivt för klimatet, skada näringarna och vara belastande för medborgarna? Är sänkt reduktionsplikt ett egenvärde för Socialdemokraterna?
Staffan Eklöf (SD):
Jag trodde inte att Isak From skulle hinna med reduktionsplikten, men han gjorde en bra spurt på slutet. Först vill jag helt kort ta upp strandskyddet - den mindre frågan just nu. Det liggande förslaget är dåligt. Som exempel kan jag nämna att i Isak Froms hemmavalkrets kommer förslaget att göra att ingen byggnation alls kan ske längs Västerbottenkusten. Nåja! Isak From säger att reduktionsplikten är bra.
Men fram till årsskiftet kunde palmolja från plantager där regnskog har röjts stoppas i tanken. Det var tillåtet biodrivmedel. Räknade man på det gav det mer klimatbelastning än det fossila alternativet, enligt Dagens Nyheter.
Jag tror att det har blivit ett egenvärde för Socialdemokraterna, på samma sätt som för Miljöpartiet. Att få fixa idéer och hålla fast vid dem är farligt i politiken - även om de är kontraproduktiva. Vi säger att man måste bedöma konsekvenserna innan man kan fatta beslut om vad som är bra eller dåligt.
Jordbrukspolitik Reduktionsplikten på nuvarande nivå kommer att fortsätta att ge höga nivåer för näring och medborgare och effekter på lönsamhet och arbetstillfällen. Hur ska medborgarna kunna lita på Socialdemokraterna, som tidigare har drivit på för bonus malus? Det är förmodligen på samma sätt. Bonus malus har tagit pengar från dem som har lite pengar och gett till dem i den övre medelklassen, som ändå har gott om pengar.
En omvänd Robin Hood-effekt. Jag behöver inte ens fråga. Reduktionsplikten är ett egenvärde för Socialdemokraterna, och man kommer att blint följa målet utan att ta hänsyn till konsekvenserna. Rätta mig om jag har fel, Isak From.
Staffan Eklöf (SD):
Jag tackar Maria Gardfjell för inlägget. Sverigedemokraterna har lagt fram ett förslag.
Vi har en reservation, nummer 9, som handlar om biologiska bekämpningsmedel, det vill säga organismer - det kan vara insekter, rovkvalster, andra kvalster eller nematoder - som man använder i bekämpningssyfte.
Där har vi en ganska ny lagstiftning där kraven enligt min mening inte är jättehögt ställda jämfört med riskbedömningen av andra områden inom jordbruket. Jag tänker då främst på genetiskt modifierade växter.
Förutom att det är ganska lågt ställda krav i riskbedömningen finns det inget konkret krav på övervakning, det vill säga att man ska följa och se om organismerna sprider sig från platsen där de används, till exempel ett växthus, och gör skada.
Det borde egentligen vara naturligt för Miljöpartiet att rösta för reservation 9. Det handlar om försiktighet. Vi vill se en utredning av hur dagens bedömningssystem och tillståndssystem fungerar. Vi vill se en sådan utredning redan innan vi får stora problem.
När man har använt till exempel harlekinnyckelpigan i sådana här sammanhang har man fått stora problem. Den har spridit sig, och den tränger ut den vanliga nyckelpigan. Till råga på eländet bits den rackaren, men det är en petitess.
Staffan Eklöf (SD):
Jag noterade inget svar på min fråga. Jag tycker att frågan är angelägen. Biologiska bekämpningsmedel kan verkligen sägas vara i ropet. Om man tittar i EU-kommissionens förslag till strategi för ett hållbart jordbruk, som heter Från jord till bord, ser man nämligen att de vill reducera användningen av kemiska växtskyddsmedel med 50 procent.
Och de ställer tydligt hoppet till biologiska bekämpningsmedel. Vi kan alltså förvänta oss att kommissionen förväntar sig en ökning av godkännanden och av användningen, just för att kunna pressa ned användningen av kemiska växtskyddsmedel. Då gäller det att ha en robust bedömningsprocess på plats.
Och då behövs den här utredningen för att se om vårt system egentligen pallar, och för att se till att det inte blir problem för den biologiska mångfalden.
Jag tänker på andra diskussioner om riskbedömning till exempel när det gäller genetiskt modifierade växter där man stoppar in kanske en eller två gener och får en ny eller kanske två nya egenskaper; då har man ett rigoröst riskbedömningskrav och enorma övervakningsinsatser, när man får tillstånd att använda dem. Det gäller även för nya genomiska metoder, som CRISPR.
Där ändrar man kanske bara en liten bas. Man ändrar kanske inte ens en enda egenskap, men man får hela det rigorösa regelverket. Det blir inkonsekvent om de biologiska bekämpningsmedlen ska regleras lite grann med vänsterhanden. Tycker inte ledamoten Gardfjell det?
Staffan Eklöf (SD):
Jag tackar Maria Gardfjell för anförandet. Hon har varit en av de flitigaste debattörerna i kammaren. Jag måste återgälda detta med en replik här på slutet och på så vis tacka för den här tiden. Jag tror att ledamoten Gardfjell sa att vi har beslutat om den gröna given och att vi därför ska köra på med det förslag som ligger. Detta är min egen tolkning.
Jag vill påminna om att åtminstone Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna hela vägen har varit kritiska till de här procentmålen. Något som Sverigedemokraterna krävde på första mötet var konsekvensanalyser. Även många andra partier har gjort detta. Vi villkorade det och sa alltså nej till procentmålen.
Det sas i ett senare skede att konsekvensanalyser skulle göras när förslag till lagtexter kom, för så plägar det vara. Andra partier kanske hoppades på att de här konsekvensanalyserna skulle betyda någonting. Nu sitter vi dock med facit i hand. Konsekvensanalyserna har gjorts.
De är ganska dåliga, men de pekar ändå på att priserna höjs för konsumenten, på att det blir svårare för jordbruket och att kostnaderna för jordbruket höjs samt på att livsmedelsproduktionen minskar, precis som USDA varnade för. De varnade också för att världssvälten kommer att öka till följd av dessa procentmål. I detta läge reflekterar kommissionen över huvud taget inte över om målen är rätt satta.
Är det då inte rätt att ifrågasätta en sådan förordning?
Staffan Eklöf (SD):
Tack, Markus Selin, för frågan! Nu är det ju så att regelverket i vattendirektivet förutsätter att någon begär omprövning. Det är detta som utskottsinitiativet går ut på. Det som krävs är att det ska bli en balanserad bedömning, att man ska ta hänsyn till alla undantagsmöjligheter som finns och att det ska göras lokala platsbedömningar.
Detta gör att flera viktiga principer i svensk lagstiftning vidmakthålls. Jag tror att utskottsinitiativen snarast ska ses som ett kvitto på regeringens oförmåga. Det som krävs i initiativen är det som saknas hos regeringen och i det regeringen gör. Riksdagen är överordnad regeringen. Det är något som vi vet, men jag undrar om regeringen vet det.
Det finns flera exempel på att Socialdemokraterna inte har insett detta. Man regerar gärna i minoritet. Man vill göra överenskommelser och dealar och frysa ut vissa partier för att sätta den demokratiska ordningen ur spel.
En annan av Markus Selins frågor handlade om att flera utskott är inblandade i detta. Det är helt naturligt att flera utskott är inblandade, för verkligheten ser ut så. Det är ju därför man måste kunna göra avvägningar mellan olika värden, och det är detta som är kärnan i Centerpartiets initiativ.
Jag är faktiskt ganska less på de stuprör som finns i den här riksdagen och på att man inte kan få frågor att leva även i andra utskott så att man får väl balanserade beslut. Jag välkomnar verkligen detta initiativ.
Staffan Eklöf (SD):
Jag ser med nyfikenhet fram emot att läsa regleringsbreven när de är färdiga och förhoppningsvis där hitta fler anvisningar med större precision för främjande av livsmedelsproduktion. Jag återkommer i frågan.
Det gjordes mycket riktigt ett förtydligande av förvaltningslagen 2017, och det var viktigt men, som det verkar, otillräckligt. Låt mig ta ett exempel ur verkligheten.
Det finns flera fall där lantbruksföretag som har sökt tillstånd för en åtgärd har fått vänta i mer än ett år på besked utan att myndigheten har sökt företaget för en dialog. När beskedet sedan kommer är det uppenbart orimligt i förhållande till företagets verksamhet och situation. I vissa fall skulle lite grann i verksamheten ha kunnat ändras för att uppnå de mål som skulle uppnås.
Det gör att ett avslag är betydligt mer långtgående än vad som hade behövts och därmed inte förenligt med proportionalitetsprincipen. Detta har myndigheten troligen inte vetat, för den har inte tagit reda på det. Detta leder fram till en viktig slutsats. Om myndigheter för en dialog med företagen kan samhällets målsättning oftast uppnås på ett annat sätt, ett som bättre passar företagets situation.
På så vis blir besluten bättre. Tillämpningen av proportionalitetsprincipen bör preciseras.
Det kan man göra genom att förtydliga i förvaltningslagen att myndigheten alltid ska överväga om dialog behövs för att utröna om myndigheten verkligen känner till omständigheterna tillräckligt väl och att det alltid ska krävas dialog med den sökande i mer komplexa fall.
Detta ska vara ett krav för att man ska anse att proportionalitetsprincipen ska vara uppfylld. Är detta något ministern kan tänka sig att verka för? Man kanske kan börja med att sjösätta en utredning i frågan.
Staffan Eklöf (SD):
Med all respekt verkar det som om regeringen inte vet i nuläget om fler myndigheter ska få i uppdrag att främja livsmedelsstrategins mål och ökad självförsörjning i Sverige. Jag uppfattar också att regeringen tvekar inför att utreda en precisering av förvaltningslagen så att den fungerar som det var tänkt.
Jag drar mig även till minnes att regeringen tidigare har avslagit ett förslag från Sverigedemokraterna om att ställa lagkrav på att kontrollpersonal ska ha kännedom om den näring de kontrollerar. Bedriver man till exempel tillsyn av djurhållning ska man ha kännedom om just djurhållning.
Jag menar att regeringen inte använder alla verktyg i verktygslådan, och det tycker jag att regeringen borde göra.
Jag tycker också att förståelsen för varför en jordbrukares yrkesliv består av så mycket krångel och juridiskt krångel inte är fullständig, varken i den allmänna debatten eller i regeringens hittillsvarande åtgärder. En ändring vore positiv. Är en sådan på gång?
Staffan Eklöf (SD):
Jag vill tacka ministern för att hon är här och lyssnar på våra angelägna frågor. Jag vill också tacka Daniel Bäckström från Centerpartiet, som skrev den här viktiga interpellationen, och Magnus Oscarsson från Kristdemokraterna, som tog initiativ till att miljö- och jordbruksutskottet ska diskutera den här frågan med regeringen, Jordbruksverket och LRF på torsdag.
Som vi har hört här tidigare ökar priserna på jordbrukets insatsmedel och det har delvis indirekt att göra med pandemin, men delvis har det också att göra med politiska beslut. Det handlar om politiska beslut i andra EU-länder. Det handlar om svenska beslut. Det handlar om EU-anpassningar som indirekt får effekter i Sverige på grund av felaktig politik i EU. Det handlar också om helt äktsvenska politiska beslut. Resultatet är en kris för jordbruket.
Det är en kris där gårdar har börjat läggas ned, och det kommer att bli många fler nedlagda gårdar om ingenting görs. Det är en kris där den så viktiga framtidstron riskerar att eroderas, en framtidstro som är så viktig för investeringar och för att rekrytera unga lantbrukare till näringen. Den är också viktig för att utveckla jordbrukets hållbarhet.
Givetvis måste de politiska partier som inte såg det ena eller det andra komma lära sig sin läxa om verkligheten. Det handlar om EU, elförsörjning, beredskap och jordbrukets lönsamhet. Det är viktigt, men det hjälper inte jordbruket här och nu. Det är en hemläxa som andra partier får fundera på i lugn och ro. Här och nu behövs konkreta åtgärder för att underlätta för jordbruket, och det är bråttom.
Om regeringen inte gör detta nu kastar man bort mycket av de goda förutsättningar som finns inom jordbruket att växa och att minska miljöavtryck och klimatavtryck. Det ter sig som ett vägskäl, tycker jag. Antingen går vi framåt, och världens bästa jordbruk blir ännu bättre och större, eller så går vi bakåt, och jordbruket krymper, tappar fart och kommer in i en förtvinande, negativ spiral.
Jag hoppas nu på ett konkret löfte från ministern om hjälp specifikt riktad till jordbruket. Jag hoppas också på att regeringen är mer vidsynt än ministerns partikamrater var i utskottet i dag, där de avslog Kristdemokraternas och Sverigedemokraternas initiativ att minska reduktionsplikten, så att dieselpriset skulle bli drygt 3 kronor lägre vid pump. Det handlade om att minska den tvingande inblandningen av till största delen importerade biodrivmedel.
Det skulle betyda 750 miljoner kronor direkt till jordbruket. Det skulle ge de svenska åkerierna en mer rättvis konkurrenssituation, och det skulle underlätta för skogsbruket. Det skulle göra det lättare att leva på landsbygden för många. Kan ministern lova dessa två saker: specifik hjälp till jordbruket nu och en minskning av reduktionsplikten för diesel?
Staffan Eklöf (SD):
Tack, ministern, för svaret! Låt oss vänta till på torsdag! Det kanske är rätt. Tajmningen för denna interpellation är kanske inte optimal, eller så är den helt optimal. Nu är det ju tydligt vad vi förväntar oss av regeringen. Vi förväntar oss ett aktivt agerande.
Jag tror att ministern får förbereda sig för aktion, för det finns redan i dag indikationer vad gäller intäkter för lantbruket, huruvida de har ökat eller inte. Ska man generalisera kanske man kan säga att spannmålspriserna har gått upp ganska bra och mjölkpriserna lite grann, och när det gäller kött är det sämre.
Det finns alltså redan i dag indikationer på att prisuppgången inte möter kostnadsuppgången. Ministern får alltså förbereda sig. Vi har pratat om biodrivmedelsinblandning. Man för nu en politik, för klimatets skull, där biodrivmedelsinblandning leder till nedläggning av gårdar - så är det just i den här situationen. Det kan då inte vara en god klimatåtgärd.
Det betyder ju minskad livsmedelsproduktion i Sverige. Eftersom svensk livsmedelsproduktion är bland de bästa i världen vad gäller klimatbelastning betyder en minskad livsmedelsproduktion en ökad klimatbelastning. Det blir ju mer import. Vi vill inte äta mindre. Satsningar på klimatet via reduktionsplikt och andra klimatkrav på jordbruket leder alltså till ökade klimatgasutsläpp i den här situationen.
Det behöver väl inte sägas att det också leder till en minskad säkerhet i kris och försämrade möjligheter att leva på landsbygden. Sänka jordbrukets klimatpåverkan kan vi göra senare, förutsatt att vi har livskraftiga näringar kvar. Vi kan följa det vi har åtagit oss i EU - det räcker. Vi behöver inte alltid vara bäst i klassen.
Staffan Eklöf (SD):
Ministern redogör för ett antal åtgärder. Man kan undra varför dessa inte står i svaret. Det är dock en mindre fråga. De åtgärder som ministern beskriver är alla på ett övergripande plan. De är viktiga, hela tiden och i hela världen.
Men nu handlar det om åtgärder mot ett av de värsta dåd som pågår just nu i världen och som Open Doors har högst på sin lista. Ministern säger att man sätter tryck huvudsakligen genom EU. Då kan man undra hur detta tryck utövas.
Det vore väldigt intressant att veta om det finns något villkorande i det trycket, för det är det som kan göra skillnad. Jag tror inte att ord kommer att göra så stor skillnad för talibanregimen. Den är hårdför.
Jag drar mig till minnes vad jag hörde i Sveriges Radio P1, där Matilda Ernkrans sa: Vi kan se att vi behöver gå vidare så småningom från humanitärt stöd till utvecklingsbistånd, men det måste göras utan att man på regeringsnivå för några samtal med den självutnämnda talibanregimen. Trycket sker alltså inte genom samtal i dag och kommer inte att göra det i morgon, kan man i alla fall få intryck av.
Jag undrar om det betyder att regeringen inte tänker ställa några krav för det kommande utvecklingsbiståndet heller, om det nu blir ett sådant, vilket det verkar som utifrån Matilda Ernkrans svar. Kommer regeringen inte att kräva att de systematiska morden på kristna ska upphöra? Eller en mer konkret fråga: Kommer utvecklingsbiståndet att villkoras med krav på att talibanerna hejdar och lagför mördarna som systematiskt mördar kristna?