Per Bolund (MP):
Det verkar som att miljöministern och jag har lite olika syn på hur man bäst hanterar internationella förhandlingar. Jag tror att det bästa man kan göra är att vara ett gott föredöme, att vara så tydlig som man bara kan nationellt, att gå före och minska utsläppen, att vara en garant för att utsläppen inte kommer att ske någon annanstans och att på alla sätt visa att man gör så mycket som man bara har möjlighet att göra. På det sättet kan man också få andra att vilja ta liknande steg.
Vi kan diskutera fram och tillbaka kring om den här strategin fungerar eller inte. Men ponera att den skulle fungera på det sätt som miljöministern säger. Då borde frågan i det här läget vara avgjord, för nu har ju frågan om utsläppsrätterna inom det internationella samfundet klubbats i Doha. Vi har bestämt hur de ska hanteras.
Alla de länder som är potentiella köpare har redan sagt att de inte är intresserade av att köpa och använda utsläppsrätterna, så den frågan är ändå avförd från förhandlingarna. Sverige skulle inte riskera, om man nu ser det som en risk, att minska sitt förhandlingsutrymme om vi skulle vara tydliga och deklarera att vi inte tänker sälja de utsläppsrätter som vi har arbetat ihop.
Jag håller med miljöministern om att vi självklart måste ha det internationella perspektivet. Det är jätteviktigt att inte bara ha ett nationellt perspektiv. Men på vilket sätt skulle det störa det internationella perspektivet nu när den här frågan är avgjord, när vi har beslutat om att gå in i en andra åtagandeperiod för Kyotoprotokollet om Sverige deklarerade att vi inte tänker sälja de utsläppsrätter som vi har samlat ihop?
Jag tror precis tvärtemot miljöministern att bristen på besked från länder som Sverige riskerar att minska förtroendet för den överenskommelse som slöts i Doha. Om man nu hävdar att AAU:erna, som de kallas, är värdelösa, vad är det då som hindrar att ett land som Sverige säger att de inte ska säljas?
Om vi inte kan säga att de kan annulleras, om vi nu hävdar att de inte har något värde, är det klart att det föder misstänksamhet, föder frågan: Vad är anledningen? Vad är det som gör att Sverige vill hålla på dem i bakfickan? Så länge som Sverige inte tydligt klargör att man tänker annullera sina utsläppsrätter föder man en osäkerhet kring om avtalet verkligen kommer att gälla, om värdet på utsläppsrätterna faktiskt kommer att vara noll.
Den osäkerhet som Sverige bidrar till tycker jag är extremt olycklig. Det är dags att redan nu sluta upp med att ge utrymme för sådana spekulationer i den internationella debatten och i stället vara så tydliga som vi bara kan vara, och det kan vi vara genom att deklarera att vi inte under några omständigheter kommer att använda oss av de upparbetade utsläppsrätterna, AAU:erna.
Jag vill fråga miljöministern varför den svenska regeringen och miljöministern vill medverka till en sådan utveckling. Varför vill man ens riskera att det blir spekulationer kring om avtalet kommer att hålla? Varför ska Sverige kvarstå som en potentiell säljare av utsläppsrätter? Vi har hört, både i den här debatten och tidigare, att de som vi står tillsammans med i den här frågan är Ryssland, Vitryssland, Kazakstan och Ukraina.
Det är dessa länder som tillsammans med Sverige har stora överskott av utsläppsrätter som det finns möjlighet att sälja. Jag kan inte se varför Sverige hellre vill stå tillsammans med Putin, Lukasjenko och Janukovitj än att ställa sig på samma sida som bland annat Norge och Storbritannien som deklarerar att man inte ska sälja sina utsläppsrätter. Det är inte ett sammanhang som vi vill vara i, enligt min uppfattning.
Jag har från början ställt interpellationen till Anders Borg just för att Anders Borg konsekvent har vägrat att svara på frågan hur vi ska hantera utsläppsrätterna. Tvärtom har han öppnat genom att säga att det är ett stort värde som utsläppsrätterna består i och talat om att man ska kunna använda dem i internationella förhandlingar och så vidare. Därför är det beklagligt att Anders Borg inte ville ta den här debatten. Det skulle ha varit ännu bättre. Men jag skulle gärna vilja att miljöministern här och nu ger ett så tydligt besked som möjligt i frågan: Ska vi sälja utsläppsrätterna eller inte?