KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annika Hirvonen Falk (MP):
Under lång tid har arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor i mångt och mycket varit fokuserat på tiden efter det att våldet redan har ägt rum. Det är viktigt att vi lagför gärningsmän och ger stöd till brottsoffer.
Det är mycket värdefullt att regeringen har satsat på kvinno- och tjejjourers viktiga verksamhet. Det som utmärker den feministiska regeringens politik är emellertid att vi nu sätter fokus ännu tidigare, för att förebygga att våldet alls äger rum.
Vi sätter ljuset på de destruktiva maskulinitetsnormer som skapar förövare av sexuellt våld och våld mot kvinnor. Men faktum är att precis den typen av machonormer ligger bakom även en del av våldsanvändningen i samband med gängkriminalitet, såsom skjutningar.
Arbetet mot destruktiva maskulinitetsnormer är centralt för att motverka kriminalitet.
I regeringens tioåriga nationella strategi lyfts ett antal olika förslag fram, som ska förebygga våld, förbättra upptäckten av våld och ge starkare stöd och skydd till våldsutsatta kvinnor och barn. Här ingår även åtgärder för en effektivare våldsbekämpning och för förbättrad kunskap och metodutveckling.
Fru talman! En av de viktigaste åtgärderna på detta område är att införa en samtyckeslag. Faktum är att det i dag inte är förbjudet enligt svensk lag att ha sex med någon som inte vill.
I dag krävs det dessutom användande av våld eller hot eller utnyttjande av en särskilt utsatt situation. Denna ordning är inte okej.
Vi kommer nu att se till att införa en samtyckeslag som gör att gränsen mellan en straffbar våldtäkt och ett straffritt handlande går vid om personen har deltagit frivilligt. Fru talman! Det finns väldigt mycket att lyfta fram på detta område - många viktiga åtgärder som har vidtagits och som är på gång.
En av dessa har debatterats livligt även i medierna den senaste tiden: åtgärder för att se till att inget barn kan vara gift i Sverige. Trots att riksdagen i bred enighet kriminaliserade ingående av barnäktenskap och förbjöd dessa lämnades en liten lucka.
Barn som kommer till Sverige och är gifta enligt ett annat lands lagar kan faktiskt fortfarande anses vara gifta. Detta är inte acceptabelt. När vi nu inför barnkonventionen måste vi stå upp för att alla barn har rätt att vara barn. Vi måste se till att inget barn i Sverige kan vara gift.
Även om det någonstans kan finnas någon som helt frivilligt har ingått ett sådant äktenskap är barnäktenskap globalt sett ett av de grövsta övergreppen på flickor.
Flickor utsätts för våldtäkter och kontroll och för att behöva bli föräldrar innan de själva har blivit vuxna. I Sverige ska vi vara tydliga med var gränsen går. Fru talman!
Jag yrkar bifall till justitieutskottets betänkande 17 om våldsbrott och brottsoffer och tackar för det stora engagemang för vikten av dessa frågor som det numera råder bred enighet om i denna kammare.
Annika Hirvonen Falk (MP):
Sofia Damm talar engagerat om osakliga löneskillnader, våld i nära relationer och hedersrelaterat våld och förtryck. Hon talar om att hämta inspiration från utlandet för att motverka hedersrelaterat våld.
Tidigare i dag pratade jag med Jämställdhetsmyndigheten, som berättade om sitt arbete med att göra just det som Sofia Damm önskar att någon ska göra.
Nyligen hade man en internationell konferens med deltagare från bland annat Storbritannien för att lära sig hur vi i Sverige ska bli bättre på att förebygga och motverka och på att agera när förtrycket har lett till brott.
Därför är det överraskande att Sofia Damm vill lägga ned Jämställdhetsmyndigheten i dag. Hon talar om att uppdragen ska flyttas till någon annan. Pengarna flyttas till RUT-avdrag.
Det finns inga pengar som flyttas till Länsstyrelsen Östergötland, till lärosätena eller till någon annan instans i den budget som Kristdemokraterna ihop med Moderaterna och Sverigedemokraterna har röstat igenom i denna kammare.
Jag ställer samma fråga till Sofia Damm som jag ställde till Jessica Polfjärd: Av vem och med vilka pengar menar du att detta viktiga arbete ska bedrivas vidare? De pengar ni anslår räcker ju inte ens till avvecklingen.
Annika Hirvonen Falk (MP):
Jag är väl medveten om att Kristdemokraterna motsatte sig att ta verksamheter från andra platser och flytta dem till Jämställdhetsmyndigheten. Désirée Pethrus, som då tog debatten, var orolig för det kompetenstapp som en sådan flytt skulle innebära. Det talades om alternativa lösningar då också.
Men nu när allt redan har flyttats förstår jag inte varför Kristdemokraterna vill slå sönder det som finns utan plan och konsekvensanalys. Jag i min naivitet trodde att Kristdemokraterna tyckte att dessa verksamheter var så viktiga att de inte skulle störas av en massa omorganisation.
Men det är ju det ni nu gör. Det är det jag menar med symbolpolitik.
Annika Hirvonen Falk (MP):
Inledningsvis vill jag säga att jag inte för en sekund betvivlar vare sig Maria Nilssons eller Liberalernas engagemang i de här frågorna. Vi vet ju att det var er jämställdhetsminister som tillsatte den utredning som sedan förverkligades i och med Jämställdhetsmyndigheten.
Det som jag ställer mig frågande inför är hur Liberalerna kom fram till den praxis som man nu har bildat. Under den tid som vi har en övergångsregering lägger varje parti fram sin egen budget.
En stor del av den statliga jämställdhetspolitiken slaktas nu utan konsekvensanalys och plan. Samma sak gäller miljöpolitiken. Det görs också fullständigt ansvarslösa nedskärningar på Migrationsverket som bara kommer att öka statens kostnader och människors lidande och så vidare.
Min andra fråga är: Vad hörde Maria Nilsson i Jessica Polfjärds och Sofia Damms - nu är de inte kvar i kammaren - anförande som jag missade? Någonting var det som Maria Nilsson välkomnade, men jag missade vad de sa som var så bra för jämställdhetspolitiken.
Annika Hirvonen Falk (MP):
Maria Nilsson har ju helt rätt i att det inte finns någon praxis. Det finns en del formuleringar som ändå talar för tanken att det ska vara en övergångsbudget som inte innehåller några nya politiska initiativ. Naturligtvis finns det ingenting här i världen som är neutralt.
Men resultatet av den praxis som nu är bildad är att övergångsbudgetar inte kommer att gå igenom. Då röstar kammaren fram en budget som ska hanteras av en övergångsregering som inte får avgå utan som tvingas genomföra en politik som är hafsigt framtagen.
Oavsett vilket parti det är som tar fram den är en motion till riksdagen inte är gjord för att bli statens ekonomiska politik. Finansdepartementet jobbar ju i tio månader varje år med att ta fram statens ekonomiska politik. Min andra fråga gällde det som Jessica Polfjärd och Sofia Damm sa. Vad var det som var så himla bra?
Annika Hirvonen Falk (MP):
Coronaviruset smittar ibland mellan människor och djur, bland annat minkar. I Danmark har en muterad variant av sars-covid-19 upptäckts hos minkar. Än så länge har över 200 människor smittats av muterade virus. De vaccin som nu utvecklas riskerar att inte bita på de nya varianterna.
Skräckscenariot är att sådana muterade virus ger upphov till helt nya pandemier. I Sverige har vi bara ett trettiotal minkfarmer kvar, och på en tredjedel av dem finns redan covidsmitta.
Hur ser statsministern på de enorma risker som är förenade med smitta mellan minkar och människor och risken för att muterade coronavirus sprids från svenska minkfarmer via gästarbetare och ut i samhället?
Vasiliki Tsouplaki (V):
Det var många olika frågor. Jag börjar med frågan om hur vi ser på fri entré till statliga museer. Vi ser att dessa museer är vårt gemensamma kulturarv. Det är grunden till att vi vill ha fri entré, inte var någonstans i landet de ligger. Vi vill att så många som möjligt kan ta del av det. Skolklasser från hela landet kan besöka dessa museer när de är på besök. De kommer till riksdagen, och de går till de olika museerna.
Detta är en mer principiell fråga om hur vi ska se på vårt gemensamma kulturarv. Vi vill att det ska vara tillgängligt för så många som möjligt. När det gäller kultursamverkansmodellen känner jag lite grann att angrepp är bästa försvar från Cecilia Magnusson. Men ni har faktiskt skurit ned på finansieringen av kultursamverkansmodellen. I budgeten 2015 sänktes anslagen. Sedan fick vi höja dem igen när vår budget gick igenom.
Jag vet inte om det skiljer 1,2 eller 1,5 miljarder kronor mellan våra budgetalternativ. Jag minns inte siffrorna exakt. Cecilia Magnusson kanske kan svara på det sedan. Det totala avgör vilka möjligheter vi har för kulturella satsningar. Att just lyfta ut den del som hon nu tar upp, alltså hur vi finansierar biblioteken och kulturskolorna, är en liten del.
Men det är en rejäl satsning på de delarna. Ni har ju ingen satsning, inte i kultursamverkansmodellen heller, när det gäller museer eller vad det kan vara för någonting på regional nivå. Om man ser till totalen har vi mer resurser för alla delar av vår kultur. Jag känner lite grann att angrepp är bästa försvar, Cecilia Magnusson. Ni har egentligen inte så mycket på fötterna.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Jag kanske var otydlig. Anledningen till att jag nämnde nedskärningarna 2015 var att det var er budget som gick igenom. Då sänkte ni anslagen till kultursamverkansmodellen. Det är det som jag har i mitt minne. Jag är ny i utskottet, så jag kan ha blandat ihop siffrorna, men jag är ganska säker på att det var på det sättet. Det jag vill säga är att ersättningen i kultursamverkansmodellen har en direkt koppling till de regionala museerna.
Vill man, som du säger, ha fri entré på fler ställen i landet? Det vill Vänsterpartiet. Vi ser också hur det är där vi är med och styr. Till exempel i mitt hemlän, Region Västmanland, har vi fri entré till vårt länsmuseum. Och i den kommun som jag har varit aktiv i, Västerås, har vi fri entré till konstmuseet. Det är möjligt, om man har den politiska viljan, att i hela landet göra på det sättet och att satsa de resurserna.
Men kultursamverkansmodellen tycker jag är en bra modell, och vi vill stärka den. Där ska det inte råda något tvivel. Du svarade inte riktigt på frågan om skillnaden mellan våra budgetar, Cecilia Magnusson, hur mycket det handlar om. Men det är en stor skillnad mellan hur mycket ni och hur mycket Vänsterpartiet tillsammans med regeringen lägger på kulturområdet. Jag tycker att det är viktigt att framhålla det.
Sedan vill du lyfta upp detaljer i olika delar som vi tog upp på vår kongress, till exempel. Vi ser det ungefär som när man pratar om stopplagen när det gäller akutsjukhusen. Vi vill titta på hur vi kan se till att vi behåller folkbiblioteken i offentlig regi. Det är demokratiska mötesplatser som vi vill ska fortsätta vara allas vardagsrum.
Det är mötesplatser, som jag pratade om tidigare, som är en del av den kulturella infrastruktur som vi vill ska vara under demokratisk kontroll. Det ska vara ett folkligt inflytande, och det ska vara en del av välfärden.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Skapande skola är en bra verksamhet. Det är därför vi vill att den ska utökas så att den når alla barn och att den blir en integrerad del av skolan. Att jag kallar det tomtebloss baserar jag på den utredning som gjordes 2013.
Här säger man från skolan att Skapande skola är roligt, att eleverna uppskattar det och att det är ett positivt inslag men att det inte sätter djupare avtryck, inte förändrar skolans arbetssätt och att lärarna ser det som något som kommer vid sidan av och inte som en naturlig del.
När vi efter tio år tittar på vad som har hänt och på de utvärderingar som har gjorts ser vi att man behöver ta ett steg till. Jag är medveten om att kommunerna gör en seriös plan. Jag har själv varit kommunpolitiker och jobbat med Skapande skola och sett att det är positivt för både konstnärer och elever. Men för skolverksamheten ska detta inte vara något spår vid sidan av som man kan välja att ha eller mista.
Det är inte säkert att man när man ska prioritera i kursplaner och lektionsupplägg känner att man kan avsätta tid för Skapande skola. Därför anser vi att detta måste bli en naturlig och integrerad del av barnens vardag. Det är så vi ser på Skapande skola. Vi har som sagt en motion på detta område. Vi har även ett särskilt yttrande vad gäller er motion, för vi ser att man behöver gå i denna riktning. När det gäller barnäktenskap skiljer vi oss åt lite mer i historieskrivningen.
Anledningen till att det pågår en utredning är att regeringen vill se en skärpning - annars skulle man inte ha tillsatt utredningen. Det är därför lite onödigt, om man inte vill ta billiga politiska poäng, att göra dessa tillkännagivanden när det faktiskt är en skärpning på gång. Det är jättebra att alla kommer att rösta för detta när det blir ett förslag. Så såg det inte ut 2014, men Vänsterpartiet har i många år varit tydligt i denna fråga.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Jag tänkte att vi kanske skulle kunna komma lite överens om någonting där, Cecilia Magnusson. Men då slänger du in påståenden om kultursamverkansmodellen igen. Den debatterade du och jag också förra gången vi hade en debatt i kammaren. Du påstår att vi på något vis försöker underminera modellen. Men så är det inte. Vi har skjutit till mer pengar till den modellen under den här mandatperioden. Och vi har tidigare talat om att vår satsning på kulturskolorna inte är en styrning utan ett sätt att stötta upp den kommunala verksamheten.
Jag vill gå tillbaka till Skapande skola. I vår motion, som det egentligen låter lite här som att du skulle kunna stötta, har vi en idé om att skolorna skulle kunna ha kulturpedagoger. De skulle kunna ta det helhetsansvar som man inte klarar av i den vanliga skolvardagen, till exempel för att samarbeta med de lokala kulturinstitutionerna och de lokala konstnärerna. Vi ser det här som att skolan skulle kunna bli en starkare aktör i det lokala kulturlivet.
Hur skulle det hänga ihop med den lokala kultursamverkansmodellen? Det är jättespännande om man kan koppla på även skolans arbete i det. Det finns alltså jättemånga positiva saker att göra, både när det gäller skolornas roll och när det gäller att utveckla kultursamverkansmodellen. Vi är positiva till att mer kraft och pengar hamnar hos kommun och region för att genomföra en positiv kulturpolitik.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Roland Utbult från Kristdemokraterna lyfter ofta upp frågan om fritidspengen. Jag tänkte att vi därför kan ta en diskussion om den. Jag tycker inte att fritidspengen är en helt dålig idé. Den fanns i en variant i den kommun jag själv var verksam i som kommunpolitiker. Men jag vill invända mot att den skulle vara träffsäker.
Tyvärr är den inte det, och därför finns det stor anledning att göra den omprioritering som Vänsterpartiet och regeringen har gjort i frågorna. Låt oss titta på den organisation som jobbar mycket med att kartlägga barnfattigdom och barn som lever i ekonomisk utsatthet. Rädda Barnen menar att många barn inte finns inom socialtjänstens verksamheter. Föräldrarna har inte försörjningsstöd, men familjen har mycket låga inkomster.
De klarar sig precis, just för att de inte har extra aktiviteter för barnen och verkligen håller ekonomin till ett minimum. De barnen hamnar helt utanför fritidspengsreformen som Roland Utbult talar sig varm för. Jag hör Roland Utbults engagemang för de barn som inte får ta del av fritidsverksamhet. Vare sig det är idrottsfrågor eller kulturfrågor som vi diskuterar kommer denna fråga upp.
Jag känner att du har en genuin vilja att nå dessa barn, men jag tycker att du ska fundera över det vi talade om i fråga om en generell satsning. Det är förstås bättre för självkänslan att anmäla sitt barn till en gratis verksamhet än att behöva be socialtjänsten om en summa pengar. Är det inte bra som vi gör?
Vänsterpartiet och regeringen säger att vi ska jobba för att få bort avgifterna så att det blir gratis för alla barn att anmäla sig till kulturskolan. Är det inte mycket bättre än att bara se till att de som lever på försörjningsstöd kan få ett bidrag till avgiften genom fritidspengen?
Vasiliki Tsouplaki (V):
Tack, Roland Utbult, för diskussionen! Jag tycker inte att utpekandet är det stora problemet i det här sammanhanget. Det är träffsäkerheten som är det stora problemet. Vill vi nå så många barn som möjligt - särskilt de barn som du talar om, Roland, de som lever i ekonomisk utsatthet - är det bättre att vi jobbar för att få ned avgifterna så mycket som möjligt och till och med få bort dem helt.
I dagsläget är det 16 kommuner som har tagit bort dem, tyckte jag att det stod i underlaget, och de senaste åren har många tagit chansen att sänka avgifterna med hjälp av det bidrag som vi har tagit fram till kommunerna. I politiken måste vi prioritera.
Om jag får möjlighet att välja mellan att lägga pengar på fritidspengen, som når en liten grupp, eller på att sänka avgifterna rejält landet över tycker jag att det är senare är en bättre generell satsning.
När det gäller utpekandet handlar det snarare om känslan som jag lyfte fram - att som förälder ha möjlighet att på egen hand, efter en diskussion i familjen, anmäla sitt barn till kulturskolan i stället för att säga: Nej, jag måste prata med min socialsekreterare först och se till att det här täcks av ett bidrag från kommunen eller staten. Oavsett vem det är som betalar är det en viss skillnad i känslan man har som förälder mellan vad man själv kan ge sitt barn och vad man är tvungen att be om från en tjänsteman.
Det tycker jag är en viktig fråga. Du nämner andra insatser. Det tycker jag är en jätteviktig poäng, för det måste vi också ha. Vi kan inte bara säga att nu är det gratis, nu kommer alla att komma och det blir jättebra. Man måste göra kulturskolan känd, man måste bjuda in och man måste jobba utåtriktat på ett annat sätt.
Man måste berätta om verksamheten, vara ute och möta föräldrar, finnas ute i grundskolan och informera och se till att informationen når föräldrarna om vad det här är och hur man kan ta del av det. Man måste öppna upp verksamheten, och då är det jättebra om man kan finnas i skolans lokaler. Där tycker jag att du blåser upp en onödig oro för att kommunerna inte ska kunna organisera sig som de vill. Självklart ska man ha verksamheten tillsammans med grundskolan.
Vasiliki Tsouplaki (V):
När det gäller Vänsterpartiets ambitioner har vi förstås en omfattande förslagskatalog på kulturområdet. Men jag försökte säga att det inte är läge just nu. Det är detta jag beklagar. Det kanske låter bittert, men vi har nu hållit på länge med processen kring regeringsbildningen.
Vi vädjade - det var många partier som var inblandade i diskussionerna - om att man skulle låta övergångsbudgeten rulla på, så att myndigheter kan fortsätta att jobba, och om att man inte skulle strula till det på det sätt som vi menar att ni nu gör. Jag förstår att man är ivrig att visa sin politik, men det hade man kunnat göra från Moderaternas sida utan att gå ihop med Kristdemokraterna. Det var det jag var ute efter. Jag tycker att vi visade vår politik i valrörelsen ganska nyligen.
Då hade vi chansen att prata om vår politik. Nu gäller det att vi får en regering på plats. Sedan får den regeringen lägga fram sin politik, och är man i opposition visar man sin kulturpolitik i en oppositionsbudget och så vidare. Det är det vi menar. Sedan gäller det riktade statsbidrag. Jag har varit kommunpolitiker i många år. Jag har suttit på den stolen och tycker inte alltid att det behövs riktade statsbidrag. Generella statsbidrag kan vara jättebra.
Men frivillig verksamhet, som kulturskolorna, har i många år varit eftersatt. När jag lyssnar på dig, Lotta Finstorp, låter det som att du inte vill att staten och de nationellt tillsatta politikerna ska vara med och styra. Men varför ska vi då ha nationella mål på något område över huvud taget? Det är klart att riksdagens politiker ska se till hela landet och se till att vi får en likvärdighet när det gäller utbudet av kultur.
Det är vår roll. Och man behöver absolut inte söka dessa bidrag om man inte vill, om man inte tycker att man behöver det. Som jag beskrev i mitt inlägg fanns det en stor öppenhet för kommunerna att själva utforma sina insatser, men ambitionen från staten - från regeringen och Vänsterpartiet - har varit att få in fler barn i kulturskolan.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Vi kan börja med museerna. Uppenbarligen är entréavgifterna en tröskel för många människor. När den fria entrén togs bort minskade antalet besökare. Statistiken från Kulturanalys visar att det inte bara är stockholmare och turister det handlar om, utan det är besökare från hela landet, även om det naturligtvis är lättare för dem som bor närmast.
Men självklart är det så här när det gäller en familj som ska gå på ett museum: Entrékostnaden för de vuxna kan göra att man ställer in besök eller att man gör besök mer sällan. Man missar utställningar, för man kan kanske inte gå mer än en gång om året. Särskilt om man har en större familj har man många andra utgifter, och då kanske man inte kan prioritera ett museibesök. Det är det vi ser i statistiken. Det är de välbeställda i Sverige som utnyttjar våra kulturinstitutioner i högst grad.
Vi har en politik för att bryta detta. Vi vill få in en bredd av ungdomar i kulturskolan och på kulturutbildningarna som vänder sig till äldre barn. Det är det som hela vår politik bygger på.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Tack, Aron Emilsson, för din fråga! Jag tycker inte att avgifter är allt - det kan vi faktiskt slå fast. Det ser vi till exempel på kulturskoleområdet. Det har inte hjälpt att bara sänka avgifter, utan man måste också göra andra saker. Jag tror att en hel del av våra museer också behöver jobba med att hitta nya grupper och bjuda in nya grupper på olika sätt. Det tror jag är viktigt.
Men man kan inte bortse från att avgifterna ändå utgör en tröskel. Då är frågan om vi ska nöja oss med de statliga museerna. Jag förstår att det är det du är ute efter. Behöver vi göra mer? Jag tror att vi behöver göra mer och att kultursamverkansmodellen är en bra och inarbetad modell att jobba vidare med.
Det gäller att se till att det finns mer pengar i den modellen, så att regionerna kan prioritera fri entré i sina kulturplaner när de har möjlighet. För att återknyta till den diskussion vi hade i det förra replikskiftet om självstyret för kommuner och regioner tycker jag att man kan fundera på det när man gör den regionala kulturplanen. Ska vi ha fri entré i vår region?
Då lägger vi in det i planen, och staten kan skjuta till pengarna. Jag tror att detta är en bra väg att gå. Sedan kan det vara så att inte tillräckligt många prioriterar det, och då får man ta en diskussion. Men jag är inte främmande för att på olika sätt öppna för att även kommunala och regionala museer i ännu högre utsträckning inför fri entré. Det tror jag skulle vara väldigt bra.
Vasiliki Tsouplaki (V):
Vi i Vänsterpartiet har motionerat om att utreda hur man skulle kunna jobba ännu närmare mellan museerna och skolverksamheten. Jag tror att det vore jättebra. Jag såg fina exempel i Danmark när jag var där på studiebesök för några år sedan. Man hade en myndighet som särskilt jobbade med att ta fram pedagogiskt material till museernas utställningar. Det var ett väldigt intressant arbete. Där finns absolut mer att göra.
Jag tror att vi kommer att få anledning att diskutera de här frågorna mer framöver för att verkligen se till att kulturarvet blir tillgängligt. Jag tycker som sagt att det är en principiellt viktig fråga att det är öppet och gratis. Det är vårt gemensamma kulturarv, och det behöver vara tydligt för våra invånare att det är fritt att besöka våra museer.
Det här pingpongandet fram och tillbaka, med fri entré varannan mandatperiod, tror jag är skadligt för museernas verksamhet. De har svårt att fokusera på sitt uppdrag när de hela tiden måste ställa om på det här sättet.