KBLab/rixvox huggingface dataset:
Leif Jakobsson (S):
Den där strömmen åt båda håll ska inte bara gå över Öresundsbron, Gunnar Andrén. Den ska också gå över HH-leden och genom metrotunneln mellan Malmö och Köpenhamn till att börja med. När det gäller utjämningsfrågan tror jag faktiskt att finansministern får gå hem och läsa på lite.
Det jag säger är att det rimliga hade varit att de skatteintäkter som trots allt kommer genom avtalet borde landa först i den kommun där den som pendlar bor och sedan gå in i skatteutjämningssystemet. Det var vad en enig skatteutjämningskommitté också sade, och det kräver att löne- och skatteuppgifter på individnivå utväxlas mellan Sverige och Danmark, vilket inte är något konstigt på något vis.
Anders Borg gömmer sig bakom internationell rätt, men det jag sade i mitt första inlägg var att de nordiska ländernas välfärd och finansieringen av välfärden ser så annorlunda ut i och med att vi har beskattningsrätt på kommunerna och att det är kommunerna och landstingen som står för det allra mesta för de allra flesta skattebetalare - den stora insatsen för att solidariskt bidra till välfärden. Det är därför det här problemet uppstår.
Det uppstår inte mellan Tyskland och Holland och andra länder som har en mer centralt finansierad välfärd, men det uppstår när välfärden är finansierad kommunalt, så som vi slåss gemensamt för att den även fortsättningsvis ska kunna vara. Jag vet att vad som försiggår i Öresundsregionen inte tar upp så mycket intresse i regeringen.
Men någon gång måste ni faktiskt inse att hela Sverige kan bli vinnare på att sluta negligera Öresundsregionen. Det här handlar om fyra miljoner människor. Det finns en tillväxtpotential på uppemot 20 procent om man kan få de här två regionerna att fungera sömlöst. Det är enorma pengar.
Det är enorma tillväxtmöjligheter som vi har om vi kan riva gränshindren, och det här är ett av dem.
Leif Jakobsson (S):
Jag är tyvärr inte nöjd med svaret. Därför har jag skrivit ett svar till mig själv som kanske skulle göra mig mer nöjd. Leif Jakobsson har frågat mig hur regeringen tänker leva upp till riksdagens beslut om att lägga fram en proposition.
Den utredning som har lagts fram av Utjämningskommittén.08 lyckades med en bedrift att alla partier i riksdagen kom överens om synen på skatteutjämningen. Viktiga punkter är att man kom fram till att utjämningen inte är ett hot mot tillväxten, att utjämningen är en förutsättning för den kommunala självstyrelsen och att en gammal myt om att Stockholmskommuner bidrog till badhus i Norrland visade sig vara helt felaktig.
All nettobetalning från kommuner i Stockholms län går till betalning till andra kommuner i Stockholms län. Det fanns alltså en hel del felaktigheter. Bland annat vilar det nuvarande systemet på en syn på barnomsorg och förskola som har sina rötter i 1991.
Effekten av det är att kommuner som för 21 år sedan hade sämre barnomsorgstäckning fortsätter att betala för barnomsorgen i de kommuner som hade en högre utbyggnadstakt för 21 år sedan. Eftersom kommittén var enig och remissinstanserna så fruktansvärt positiva var allt serverat på ett silverfat för ett ikraftträdande den 1 januari 2013.
Det var så enkelt att skriva propositionen, och den har i stort sett legat klar i över ett halvår på Finansdepartementet. Men några av de välmående kommunerna som i många år fått sin barnomsorg subventionerad av fattigare kommuner har som affärsidé låg skatt. Hjälpta av utjämningen vill de inte bli av med förmånen.
Eftersom dessa kommuner styrs av samma Stockholmsmoderater som också styr regeringen har denna lilla grupp fått ett slags vetorätt och utnyttjat den. Eftersom regeringen också är Stockholmsdominerad har det varit enkelt. Visserligen var Moderaterna i Stockholms län representerade i utredningen av dess ordförande. Alliansen i Stockholms stadshus var också representerad.
Bägge dessa har gått med på varenda stavelse och alla slutsatser i utredningen. Det gick inte att göra annat eftersom utredningen inte har baserat sig på myter och åsikter utan på forskning och fakta. Då fanns det ingen annanstans att gå än att komma fram till dessa slutsatser.
Visserligen har regeringen fått brev från 70 allianspolitiker ute i kommunerna om att snarast införa systemet så att det blir rättvist åtminstone i budgeten 2013. Då slipper man skära ned i alla de kommuner som nu subventionerar välmående kommuners barnomsorg.
Men regeringen har i stället valt att värna de välmående kommuner som i många år har varit överkompenserade så att de inte ska behöva tråckla med sitt budgetarbete inför 2013. Därför får alla de andra kommunerna fortsätta att skära ned i sin kommunala verksamhet. Därför, Leif Jakobsson, trotsar regeringen riksdagens beslut om en proposition i höst.
Leif Jakobsson (S):
Jag ska faktiskt kommentera Ann-Charlotte Hammar Johnssons inlägg. Jag tyckte att det var bra att du hade ett balanserat inlägg. Du representerar naturligtvis de väldigt många moderater ute i landet som har skrivit till regeringen och velat ha ett snabbt införande av systemet. Jag vill bara kommentera detta med tillväxten.
Utredningen tog verkligen detta på allvar och försökte, med hjälp av forskning och annat, se om tillväxten hämmas av att man utjämnar inkomster och utgifter för kommunerna. Man kom fram till att så inte vara fallet. Däremot pekar utredningen på två områden där regeringen skulle kunna bidra till tillväxten.
Det ena är just bostadsbyggandet och avsaknaden av en ordentlig bostadspolitik, och det andra som utredningen pekar på är att medfinansieringen inom infrastrukturen också är något som hämmar kommunerna och kommunernas möjlighet till tillväxt. Tack för ditt inlägg och bidrag i debatten!
Jag måste säga till statsrådet: Jag ska inte påstå att jag är en av dem som inte borde få åka flygplan, men det gäller kanske en del andra. Jag kan i alla fall säga att jag har läst utredningen, eftersom jag har funnits med i den. Visst är den lång, och det är många sidor. Och hade ministern valt att läsa den till slut hade ministern upptäckt att det också finns förslag på övergångsregler.
Där är man också helt enig mellan partierna. Som vanligt var det naturligtvis där som överenskommelsen till slut kom mellan partierna om vad som är en rimlig övergångstid för de kommuner som kommer att få lägre utjämning i framtiden. Den frågan är alltså omhändertagen och accepterad av samtliga partier.
Min interpellation handlar egentligen om en specialfråga om gränspendlarkommunerna, som blir straffbeskattade i det här systemet. Egentligen har det att göra med just barnomsorgen. Men här är det ett ännu extremare perspektiv. Så som systemet är utformat räknas nämligen barnomsorgsbehovet på de invånare som har förvärvsinkomst.
Effekten av det för till exempel Malmö, där runt 8 procent av befolkningen jobbar i ett annat land och inte har några förvärvsinkomster i Sverige, är att man får mycket mindre utjämning för barnomsorg. Det gäller i högsta grad också för Vellinge kommun, för Helsingborg och för Landskrona.
Men det gäller också för Strömstads kommun och för Grums kommun, till exempel. De här kommunerna, skulle jag vilja säga, bidrar riktigt ordentligt till arbetslinjen genom att de arbetar aktivt när det gäller att deras invånare som kanske inte kan få jobb på hemmaplan söker jobb i ett annat land. De kommunerna får en straffskatt.
För Malmös del kan man uppskatta det till ungefär 200 miljoner kronor, netto, om året som de skulle ha haft ytterligare i skatteutjämning om de medborgare som jobbar i annat land hade erkänts. Då kommer jag till min andra fråga som Peter Norman över huvud taget inte berörde i svaret.
Om det inte kommer någon proposition i år, vilket det tydligen inte gör, vad tänker statsrådet göra för att kompensera de pendlarkommuner som drabbas dubbelt av de felaktigheter som finns i systemet i dag?
Leif Jakobsson (S):
Jag har väl varit otydlig, för jag talade inte ett dugg om skatteavtalet med Danmark utan om utjämningssystemets effekter på gränspendling. I Statskontorets utredning konstaterar man att just skatteutjämningssystemet, vår interna hantering av pengar, missgynnar de kommuner där man har gränspendlare. Skatteavtalet är en helt annan fråga.
Den är och kommer jag att fortsätta vara engagerad i, men det belastar jag inte Peter Norman utan Anders Borg med. Effekten av detta, och det som går att läsa i rapporten, är att eftersom man inte redovisar gränspendlarnas inkomster i Sverige betraktas de i skatteutjämningssystemets ögon som arbetslösa.
Därför ger man inte heller utjämning för barnomsorg för alla dessa. I stället får de här kommunerna lite mer till försörjningsstöd, men när man räknar ihop allt blir det stora förluster. Malmö tappar ungefär 200 miljoner om året för att man vägrar att betrakta dem som pendlar som arbetande. Det är en speciell straffskatt på pendlarkommunerna.
Det har ingenting med skatteavtalet att göra. En av de kommuner som drabbas allra hårdast av detta är Strömstads kommun. Jag har läst på deras hemsida vad debatten inför budgeten 2013 handlar om. Det är hur man ekonomiskt ska klara utbyggnaden av barnomsorgen. Strömstads kommun missar åtminstone 5 miljoner om året.
De knappt 12 000 invånarna skulle ha haft 5 miljoner mer om året i skatteutjämning för barnomsorg om man hade erkänt att även de som arbetar på den norska sidan har rätt till barnomsorg. Det var den frågan jag ställde till Peter Norman. Jag fick inget svar vare sig i första, andra eller tydligen tredje omgången.
Leif Jakobsson (S):
Jag tackar för svaret, även om jag måste erkänna att det inte var vad jag ville höra. Vad handlar det här om? Jo, om att det ska inrättas en mellanstatlig EU-myndighet, en patentdomstol. Det är spännande i sig, och syftet är vi naturligtvis helt överens om.
Det intressanta är att möjligheten fanns att göra ett nordisk-baltiskt samarbete lite tydligare och starkare. Den danska regeringen tog ett initiativ där den med stöd av det danska näringslivet meddelade att den gärna såg att Sverige hade hela verksamheten men att den i så fall skulle förläggas till Malmö.
Argumenten för det var naturligtvis närheten till den danska marknaden. Ministern refererade till statistik när det gäller patenten. Det är jag ingen expert på. Jag vet bara att den danska regeringen har precis motsatt uppfattning och hänvisar till att de allra flesta patenten kommer på den danska sidan.
Det ska jag dock inte ta gift på, men jag har skrivelsen om ministern vill studera den närmare. Så här ser jag det nu, tyvärr: Det sätt som regeringen har handlagt frågan på är att den har valt att sumpa kanske uppemot 100 jobb i Malmö för att få 20-30 i Stockholm.
Den lösning ministern nu talar om är att patentdomstolen ska finnas i tre olika länder, och då faller den nordiska tanken om en gemensam institution. Det gör också de jobb som vi är överens om att arbetsmarknaden i Skåne behöver. Den har betydligt större problem än den i Stockholm eller riket i övrigt: Det är 10,4 procents arbetslöshet i dag i Skåne som helhet, och det är inte bättre i Malmö.
Den här typen av jobb skulle vara väldigt bra för arbetsmarknaden. Det är inte bara Malmös uppfattning utan även Region Skånes. Region Skåne har via sin ordförande Pia Kinhult tillskrivit ministern om hur viktigt det är att patentdomstolen hamnar i Malmö. Detta känns.
Utgångsläget är att ett annat lands regering säger: Vi är beredda att betala vår del, men då ska den ligga nära oss. Det är ganska självklart. Det är nära Kastrup, som har dubbelt så många utlandsflyg som till exempel Arlanda. Det är självklart att man väljer den modellen.
Men den svenska regeringen har i stället valt att stycka upp verksamheten och se till att den lilla del som blir kvar inte kommer till Malmö utan till Stockholm. Detta är, med förlov sagt, i allra högsta grad ett uttryck för att denna regering inte ser möjligheterna att stärka Öresundsregionen. Vi har motionerat om detta, och jag har drivit detta mycket.
Men det måste till en nationell strategi, inte för Öresundsregionens egen del utan för att Sverige som helhet har så mycket att tjäna på om vi kan hjälpa till i fråga om tillväxten med de möjligheter som finns i denna region. Därför känns det svar som ministern ger i dag för mig och för många lokala och regionala politiker som om regeringen återigen vänder Skåne ryggen.
Leif Jakobsson (S):
Regeringen väljer alltså 30 jobb i Stockholm framför 100 jobb i Malmö. Det är faktiskt kontentan. Det är självklart att varje land för fram sig självt i dessa diskussioner. Det som är unikt är att ett annat land pekar på Sverige. Danmark skulle kunna acceptera att detta läggs i Malmö och att inte ha en enda del av verksamheten på dansk mark. Man kan betala för att Sverige har denna verksamhet om den läggs i Malmö.
Det är detta erbjudande som ministern alldeles uppenbart inte har tagit tag i utan i stället har drivit på för en tredelning av detta. Vi ska inte fortsätta denna statistikdebatt. Men det danska ministeriet skriver att man har 60-70 nya patent.
Då räknar man även in skyddsåtgärder för redan utgivna patent, medan Sverige har 20-40. Jag är inte rätt människa att bedöma vad som är rätt eller fel i det; jag säger bara att det finns olika uppgifter som cirkulerar om detta.
Sedan kan man naturligtvis argumentera som ministern och säga att det mesta finns i Stockholm och att allt nytt också måste vara där. Drar man denna argumentation till sin spets skulle all ny verksamhet som staten är med och finansierar lokaliseras till Stockholm eftersom det redan finns strukturer, myndigheter och så vidare där.
Det enda som jag skulle kunna tänka mig att ministern skulle ha svårt att argumentera för skulle lokaliseras till Stockholm är någon järnmalmsinspektion. Men det går kanske det också - vad vet jag? Det är det här som är grundproblemet. Nu säger jag inte bara att det är jag som säger att regeringen är alldeles för fixerad vid Stockholm och inte ser resten av landet.
Jag har tidigare sagt att det inte är Sveriges regering utan en Stockholmsregering, men jag tänker citera någon ministern borde lyssna på. Han heter Kent Persson och är partisekreterare för ditt parti, och han intervjuades i Sydsvenska Dagbladet för någon vecka sedan. Det står: "Kent Persson håller med om att Moderattoppen länge varit allt för fokuserad på Stockholm. - Vi har faktiskt gjort en undersökning.
Väljarnas uppfattning är att Moderaterna är Stockholmsfixerade, avslöjar han." Det är inte konstigt. Ministern skulle kunna hjälpa partisekreteraren på traven genom att faktiskt lyssna på Ewa Thalén Finné och på de lokala och regionala politikerna. Ta och tänk ett varv till, för det här är inte optimalt.
Det kan inte vara riktigt att 30 jobb till Stockholm är viktigare än 100 till Malmö.
Leif Jakobsson (S):
Justitieministern hänvisar till att hon inte vill ha jobb där man inte utför någonting så där alldeles speciellt. Då tycker jag att hon kan börja med att vända sig till arbetsmarknadsministern och avskaffa fas 3 omedelbart. Det handlar om synsättet. Det här tränger inte riktigt igenom hos ministern.
Hela grunduppfattningen hos justitieministern är att all kompetens finns i Stockholm och att det för alltid måste förbli så, och därför kan vi inte göra någonting på något annat ställe i landet. Vad jag försöker säga och vad ni faktiskt måste ta till er är att det finns möjligheter att bilda en framtidsregion.
Nu talar jag inte bara om Öresundsregionen; jag talar om vad som händer när Fehmarnförbindelsen finns på plats och Hamburg vänder blicken norrut mot Köpenhamn-Malmö-området. Det blir en av Europas största och intressantaste regioner. Det kräver dock att det finns en nationell strategi för att understödja en sådan utveckling, och det är det lokala och regionala politiker i Skåne hela tiden säger.
Det handlar inte om att vi vill ha det till Skåne utan om att Skåne och vår region med bättre stöd och en genomtänkt strategi skulle kunna bidra till Sveriges tillväxt och finansieringen av välfärden i Sverige på ett mycket bättre sätt än om det blir på det sätt regeringen alltid säger - att allt självklart måste vara i Stockholm.
Sedan är en sak viktig: Ja, patentdomstolen är en känslig sak i Danmark. Med all sannolikhet kommer det att bli en folkomröstning om den, för Dansk Folkeparti har intagit den ställningen. Kunde vi visa på ett rejält nordiskt samarbete, att det fanns en överenskommelse och en gemensam nordisk institution, tror jag att danskarna skulle ha lättare att klara den folkomröstningen.
Leif Jakobsson (S):
Den rapport från Skatteverket som finansministern hänvisar till härrör ju från ett tillkännagivande från skatteutskottet. Jag ska villigt erkänna att jag hade velat att det hade skett väldigt mycket tidigare, men vi valde faktiskt att försöka ha ett enigt utskott och försöka kompromissa oss fram till en text.
Därför blir det lite av ett moment 22 att bara diskutera huruvida just regeländringen 2009 har den betydelsen eller ej. Det väsentliga är att se vad som händer på marken, att missbruket ökar och att allt fler människors anställning hotas av att andra erbjuder sitt arbete billigare genom F-skattsedlarna. Det är det som vi vill komma ifrån.
Jag vill säga om den här skatteverksrapporten att det låter väldigt öppet att man till och med frågar en annan statlig myndighet, alltså Arbetsmiljöverket. Men jag förutsätter att Finansdepartementet remitterar det här omedelbart, så att arbetsmarknadens parter också får ge sin bild av detta och berätta om de upplever att den bild som finansministern ger är den riktiga. Jag förutsätter alltså att det blir en remissomgång direkt efter helgerna.
När vi får remissvaren kanske vi får en bättre bild av hur verkligheten på svensk arbetsmarknad ser ut nu. Jag vill säga några allvarsord. Det här innebär att skattepengar försvinner, och det är allvarligt men kanske inte det allra allvarligaste.
Det allvarligaste är att de vanliga människor som går till jobbet varje dag, betalar skatt, tar ansvar för sin försörjning och samhället runt omkring drabbas.
Om inte de andra argumenten för att få ordning och reda på arbetsmarknaden tilltalar finansministern borde i alla fall detta göra det. Den svenska modellen handlar nämligen inte bara om att det finns en massa löntagare som accepterar alla möjliga sorters förändringar. Den handlar om att det ska gå sjyst till och att det ska gå riktigt till.
När det fackliga löftet då utmanas av olika regler och en finansminister som negligerar de problem som finns på allt fler områden skulle jag vilja säga att det inte är konstigt att Moderaterna läcker som ett såll till Sverigedemokraterna.
Leif Jakobsson (S):
Jag blir bekymrad när jag hör finansministerns beskrivning av och attityd till företagare som går ut på att om de skulle betala någon krona eller någon procent mer i skatt skulle de plötsligt förvandlas till skattefuskare hela högen. Det är inte min bild. Det är absolut inte min bild. Det svar företagarna oftast ger är: Vi bidrar till samhället så mycket vi kan och så mycket ska.
Vi är stolta över det, säger de. Men då ska alla företag göra det. Det är precis det som är poängen. Det som nu håller på att ske i en lång rad branscher är att alla inte gör det.
Det är lite oroande när finansministern säger att allt har blivit så mycket bättre samtidigt som Stockholms Byggmästareförening, som är en central del av ekonomin och möjligheterna för tillväxt här i huvudstaden, så sent som i går sade att "läget i Stockholm är akut.
Oegentligheterna i byggbranschen riskerar nu att påverka Stockholms möjlighet till tillväxt mer direkt än tidigare." De säger också att "med största sannolikhet ser vi resultatet av att den osunda konkurrensen har slagit rot i Stockholms byggbransch". De säger inte att den är på väg tillbaka eller att det har blivit mycket bättre, som finansministern försöker påstå.
Jag går tillbaka till den grundläggande frågan om att det blir farligt i ett samhälle när tillvaron blir hotad för människor som jobbar och tar ansvar för sig själv och sina nära och betalar sin skatt och allt det där.
Jag skulle vilja uppmana finansministern att till exempel studera de överenskommelser som nu har gjorts i den nya tyska regeringen där man kommer att ta till kraftfulla åtgärder för att stoppa social dumpning och lönedumpning. Man kommer också att se till att bemanningsföretagen och de som jobbar där får jobba under rimliga villkor. God jul herr talman, Anders Borg och alla andra här i kammaren!
Leif Jakobsson (S):
Anders Borg försöker legitimera sin politik och brist på åtgärder mot fusket med ROT genom att hänvisa till att ROT-avdrag fanns också under socialdemokratiska regeringar. Det gjorde det, men då hade vi inte den här fakturamodellen som innebär att man, utan att någonstans skriva på någonting, har rätt att dra av 50 000 kronor, vilket bekostas av oss andra skattebetalare. Det är orimligheten i det som vi bland annat har ifrågasatt.
Fram till för inte så länge sedan var varenda medborgare som var hemma med ett sjukt barn tvungen att edligen intyga att det var så. Man skulle ha dagisets underskrift för att få vara hemma en dag. Men för att få 50 000 ur statskassan behöver man inte skriver under någonting. När ni inom Alliansen ändrade systemet till det öppnade ni för fusk.
När ni säger att ni använder ROT för att bekämpa fusk och svartarbete är paradoxen att ni gör det på ett sätt som öppnar upp för nya möjligheter till fusk. Det har faktiskt svärtat ned både ROT-avdraget som sådant och branschen ytterligare. Det är inte bra. Seriösa företagare och byggarbetare skäms för den hantering som pågår. Man slår ihop allt till ett paketpris.
Vi kunde läsa annonser om att vänliga målare målar om och bjuder på all färg gratis. Ja, tack, det är skattebetalarna som bjuder på det. I helgen såg jag en annons om att man får en installation av en värmepump för 1 krona genom ROT-avdrag.
Jag ska för säkerhets skull säga att det kan vara så att det aktuella företaget bara begär 1 krona av Skatteverket eftersom det ska vara fifty-fifty. Men så tror jag sannerligen inte att verkligheten ser ut, utan det handlar om paketpris. Vi har känt till det här i mer två år. Skatteverket sade för två år sedan till regeringen att vi måste ändra lagen för att kunna ingripa. Regeringen gjorde ingenting.
Inte förrän SVT och vi socialdemokrater lyfte frågan började någonting hända. Det skulle gå fort. Det har inte gått fort. Det har i stället gått väldigt långsamt. Nu är förslag på väg som till vissa delar kanske blir bra, men långt ifrån så heltäckande som skulle behövas för att stoppa fusket.
Det är inte bra att människor i sin yrkesutövning tvingas att vara med i den illojala konkurrensen. Företagare inser att om de inte hoppar på tåget, går in i gråzonen och överutnyttjar systemet mot lagens bokstav får de inte några jobb. Alla tvingas in i det här. Därför behövs det ett resolut och snabbt agerande.
Jag återkommer till att av dessa 16 miljarder om året betalades under 2012 ut nästan 1⁄2 miljard kontant - 1⁄2 miljard kontant från statskassan. Då borde man omedelbart slå till bromsarna och säga: Nej, pengarna ska gå till ett identifierbart konto.
Likadant måste betalningarna vara spårbara så att man ser varifrån pengarna kommer, om inte den här skattesubventionen ska bli en enda penningtvätt. Jag fick nästan ett löfte om en proposition.
Vi kommer naturligtvis att komma tillbaka till frågan, men det är pinsamt att det ska ta två år att stoppa miljardrullningen och fusket i den här branschen.