Catharina Bråkenhielm (S):
Socialtjänsten är en grundtrygghet i samhället, något som vi betalar tillsammans och som vi vill ska finnas där om vi kommer att behöva den. En bra social trygghet speglar samhällets attityd till sina medborgare. Framför allt speglar den faktiskt den politiska inriktningen och den politiska människosynen. Socialtjänstens historia är ganska kort.
Det är inte så länge sedan som det inte fanns någon hjälp när ens make dog, huset brann ned, skörden slog fel eller man blev av med arbetet på grund av någon arbetsplatsolycka. Den historien är bara några få generationer bort. Men många av dagens unga tar det för givet att socialtjänsten finns där som den ser ut i dag och att den alltid kommer att vara kvar som den ser ut nu. Så är det nog inte.
Kvaliteten och tryggheten i socialtjänsten är ett bra mått på graden av solidaritet mellan människor i ett samhälle. Socialtjänsten är ju grundstenen i välfärdspolitiken och ska säkerställa alla människors ekonomiska och sociala trygghet. Jag hörde en välkänd idrottsman för några veckor sedan uttala sig i tv om trygghet. Han sade att han mådde illa av att man tjatade så mycket om ordet trygghet. Han förstod inte alls vad det fanns för behov av det.
När de här tankarna finns förstår man egentligen att vi har ett bra samhälle där våra yngre har fått växa upp och känna en trygghet. De förstår inte när vi pratar om varför det är så viktigt. De allra flesta har det faktiskt bra, men inte alla. Och välfärden ska ju omfatta alla. Att känna trygghet i samhället är en förutsättning för ett bra liv. Tryggheten ska bara finnas där i bakgrunden och är ingenting man ska behöva fundera över. Herr talman!
I mitt tänk om ett socialt bra samhälle finns inte ord som bidrag, fusk eller utförsäkrad. Inte heller står barn på gatan utanför sitt hem, just vräkta för att de fötts av föräldrar som inte har klarat sitt liv så bra. Hjälp och stöd måste finnas både i förebyggande syfte och under trassliga förhållanden. Självklart ska det finnas där när det inte fungerar alls. Det har vårt välfärdsland Sverige råd med. Herr talman!
Jag kommer från Orust, en kommun som framför allt sommartid besöks av väldigt många människor. Vi har lika många fritidshus som permanenthus. I fritidshusen vistas människor ofta långa tider under året, och pensionärer bor där halvårsvis, dock utan att vara skrivna i kommunen. Det medför stora kostnader, bland annat när det gäller dem som behöver hemtjänst.
I dag gäller regeln att det är den kommun som man vistas i som har ansvaret för att erbjuda hemtjänst och som också får stå för fiolerna, trots att det är hemkommunen som har beviljat biståndet och bestämt hur många timmar som behövs. Biståndet beviljas utifrån de förutsättningar som råder i det permanenta hemmet. När de här personerna kommer till sin sommarkommun bor de många gånger mer otillgängligt och i mycket mindre anpassade bostäder, ibland ute på öarna. Det medför självklart högre kostnader.
Dagens lagstiftning bygger på vistelsebegreppet i socialtjänsten som egentligen skapades när tillfälliga problem uppstod när man var på besök i en kommun, tappade en plånbok eller liknande. Nu kan vi konstatera att det inte är några tillfälliga besök, när man till och med äger fastigheterna man bor halvårsvis i. Tillämpningen av lagen är alltså omodern och inte alls anpassad efter dagens förutsättningar. Man kan gå i skola i en annan kommun, man kan få sjukvård i ett annat landsting och man kan bo på institution i en annan kommun.
I alla de här fallen skickas notan till den kommun där man är skriven och där man betalar sin skatt. Det är de stora kommunerna som man reser ifrån som är de stora vinnarna ekonomiskt, och de har inte varit särskilt drivande i fråga om att få en lösning på problemet. Det här är ett problem som regeringen måste ta tag i, precis som man faktiskt lovade före valet.
I kustkommunerna är frågan livligt debatterad, liksom i min valkrets där Alliansen med kd i spetsen lovade att ändra på det här när man kom till makten, men . Herr talman! Snart står vi inför en ny sommarsäsong då detta återigen blir en aktuell fråga. Utskottsmajoriteten skriver att det pågår ett arbete i Regeringskansliet och att riksdagen inte bör föregripa det arbetet.
Det är mycket lätt att ta till talet om att ett arbete pågår och att man därför inte gör någonting. Vi har blivit beskyllda för att utreda och utreda, men i det här fallet gäller det även regeringen. Vi vet att propositioner strömmar in till riksdagen - propositioner som regeringen har för avsikt att hinna behandla före sommaruppehållet. Men jag har ingen tilltro till att man hinner med frågan om vistelsebegreppet och till att den frågan behandlas snabbt. Man har ju haft hela fyra år på sig.
Vi anser att regeringen snarast bör återkomma till riksdagen med ett förslag till lösning på problemet. När det gäller ekonomiskt bistånd enligt socialtjänstlagen är det viktigt att betona att rätten till försörjningsstöd är ett oerhört viktigt yttersta skyddsnät för oss alla. Det finns en mycket stark mänsklig drivkraft i att vilja försörja sig själv. Det handlar inte bara om ekonomi utan också om mänskliga integritetsbehov.
Det finns olika orsaker till att man med mössan i hand hamnar på stolen utanför socialsekreterarens rum. Då känner man verkligen av det stora utanförskapet, som ju var så förhatligt och som den nuvarande regeringen skulle bekämpa. Men det blev tvärtom. Räkningen för försörjningsstöd skjuter i höjden i så gott som varenda kommun, och allt fler människor får bege sig till socialkontoret för att be om hjälp. Hjälpen får man inte bara utan vidare, utan man får helt vända ut och in på sig.
Det är detta som är det stora utanförskapet! Det här är en konsekvens av en alltmer hårdför ekonomisk politik. Cecilia Widegren stod här i talarstolen när vi behandlade förra ärendet och sade att man såg människorna. Hon räknade upp ett antal olika grupper. Men vad hjälper det att se människorna när man inte gör någonting för dem? Detta sätter också fokus på en annan viktig del inom socialtjänstens område, nämligen när en vräkning står för dörren. Herr talman! Barn ska inte kunna vräkas.
Här måste det till en annan politik. Så snart Kronofogdemyndigheten får veta att en vräkning av en barnfamilj kommer att bli aktuell måste det meddelas till socialnämnden som då ska vara skyldig att agera så snabbt att man hinner handla innan vräkningen blivit av. Riksdagen bör ge regeringen i uppdrag att snarast återkomma med förslag om ändringar i socialtjänstlagen i fråga om obligatoriska åtgärder när vräkning och bostadslöshet hotar barnfamiljer.
Regeringen beslutade 2007 om en strategi för att motverka hemlöshet. Bra, tycker vi. Men vad sker i verkligheten? Jo, en massa barn vräks. Samtidigt slår man sig för bröstet och räknar upp statistik över att antalet ärenden med barn som vräks har minskat något. Men vad hjälper det de barn som utsätts för det grymma övergrepp som en vräkning faktiskt är? Nej, här räcker det inte att komma dragande med gamla insamlade madrasser och liggunderlag.
Det är verkligen bråttom att komma till skott med lite kraftfull politik. De här barnen kan inte vänta! En jätteviktig uppgift för vårt samhälle är också att se till att minderåriga inte dricker alkohol. Det är känt att levnadsvanor som grundläggs tidigt i livet påverkar människan under resten av livet. Enligt Folkhälsoinstitutet har bruket av alkohol på kort tid nästan fyrdubblats bland ungdomar.
Hur mycket man dricker är en central faktor när det gäller sociala problem och även våld bland ungdomar. Langningen till unga måste minska, och en lagskärpning måste övervägas. På de platser i landet där polisen aktivt jobbat mot langning av alkohol till unga har ungdomsvåldet minskat. Storskalig alkohollangning till unga är ett av de få områden där man vet att en straffskärpning kan ge ett bra resultat.
En viktig del i arbetet för att minska ungdomars drickande är föräldrarnas kunskap och attityder. Det är inte få föräldrar som köper alkohol till sina barn innan dessa själva får göra det. Många föräldrar gör det i tron att de har en bättre kontroll på vad de unga dricker. Men det är helt fel, för de här ungdomarna kommer i vuxen ålder att dricka mycket mer alkohol än de ungdomar vilkas föräldrar höll sig inom lagens gränser. Herr talman! Ett samhälle bör bedömas utifrån sin förmåga att ta hand om sina mest utsatta medborgare.
Men så länge människor tvingas sova i portuppgångar eller på parkbänkar, så länge misshandlade och utsatta barn inte får hjälp, så länge missbrukare förvägras vård och behandling och så länge unga fastnar i kriminalitet finns det mycket att göra. Vi vet att det här kostar pengar, men just detta vill vi socialdemokrater att våra gemensamma skattepengar ska gå till. Om vi slutar med den hysteriska skattesänkarjakten har vi råd att ta hand om dem som behöver stöd och hjälp.
Det är viktigt att vi har ett samhälle där alla behövs, inte bara jaget. Vi socialdemokrater står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation 5.