KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annelie Enochson (KD):
Jag deltar i denna interpellationsdebatt för att jag tycker att det behövs lite balans i kraven från oppositionens sida på vad Sverige ska göra och vad man kräver av Israel. Man brukar i internationell rätt hänvisa till tre villkor för att en stat ska erkännas: att man har ett territorium, att man har en befolkning bakom sig och en regering som har erkänts av sin befolkning och sitt landområde.
I dag har vi en situation med två separata territorier, Gaza och Västbanken, med en explosiv relation mellan Fatah och Hamas. De båda organisationerna har upprättat ett svagt fredsavtal men har helt olika syn på Israel, religionens roll i samhället och huruvida demokrati är ett statsskick att föredra.
Vidare är territorium något som behöver överenskommas med Israel som dess närmaste granne, som har gränser som gäller från stilleståndsavtalen som blev efter de arabiska anfallskrigen 1948, 1967 och 1973. När man talar i interpellationerna om att en ny stat ska bildas vid sidan om Israel måste man noga ha klart för sig att varken Hamas eller PLO vill erkänna staten Israels rätt att existera.
I säkerhetsrådets resolution efter sexdagarskriget 1967 talar man inte bara om att Israel ska dra sig tillbaka utan också om Israels rätt till fred och säkerhet. När Israel drog sig tillbaka från Gaza 2005 tilltog raketbeskjutningarna över södra Israel. Vad som oroar är att Iran är aktivt med i denna terror från det Hamasstyrda Gaza genom att understödja Hamas med både vapen och pengar.
Om Västbanken under ledning av Mahmoud Abbas ska kunna göra framsteg i sin målsättning om en palestinsk stat bör ett återupprättande av fredsförhandlingar vara ett första steg. Israel efterfrågar regelbundet möjligheten att återuppta fredsförhandlingar. Senast skedde detta i FN:s generalförsamling den 23 september.
Spaniens utrikeminister Trinidad Jiménez har uttalat sig i FN:s generalförsamling om behovet av att erkänna Israel som en judisk stat - detta av en kvinna som är tydlig vänsterpolitiker och engagerad i den palestinska frågan. Så länge som Hamas, PLO och Iran har utplåning av Israel som judisk stat på sin agenda kommer en ny palestinsk stat att bli svår att upprätta.
Hur ser utrikeministern att Sverige rent praktiskt kan motverka de krafter som är inställda på att inte erkänna Israel som judisk stat och som underminerar redan existerande fredsavtal?
Annelie Enochson (KD):
I dag liksom vid andra motsvarande interpellationstillfällen kommer frågan om de palestinska flyktingarna upp och vad Israel ska göra åt den. Även i utrikesministerns svar sägs att en rättvis och realistisk lösning krävs. Det håller jag helt med om. Efter självständighetskriget 1948 och åren därefter flydde mellan 570 000 och 670 000 arabiska flyktingar från Israel.
Det som dock aldrig nämns av oppositionen är att det flydde ca 860 000 judiska flyktingar från de omkringliggande arabiska länderna och från de länder som angrep Israel. I dag finns inte längre några judiska flyktingar medan de palestinska flyktingarna ärver sin flyktingstatus och antalet flyktingar är nu närmare 4,7 miljoner. Jag frågar mig alltid: Vad gör de arabiska länderna för att integrera de palestinska flyktingarna?
Vad har de gjort sedan 1948 i denna fråga? Unrwa hade en gång en chef vid namn Ralph Galloway. Redan 1958 sade han följande: Arabstaterna vill inte lösa flyktingproblemet. De vill behålla det som ett öppet sår, en skymf mot FN och ett vapen mot Israel. Arabiska ledare struntar i om flyktingar lever eller dör.
Det tycker jag är illavarslande och bör beaktas när man kräver en rättvis och realistisk lösning på flyktingfrågan och som en parameter på att få till stånd en palestinsk stat.
Annelie Enochson (KD):
Angående frågan om obligatoriska redovisningscentraler tycker vi att det är ett väldigt onödigt tillkännagivande, som jag sade i mitt anförande. Detta har vi markerat genom en reservation. Vi ser att arbete är på gång. Såvitt vi förstår kan det nästan inte göras snabbare än på ett år, och vi som utskott gjorde det förra tillkännagivandet i fjol.
Jag tror att få regeringar har jobbat så effektivt som den här regeringen med detta. Just nu är det ute på remiss. Varför göra ett tillkännagivande till? Vi vill inte störa processen, utan vi vill att det ska gå fort. Kommer det ett nytt tillkännagivande blir det någonting mer som man ska tillföra. Vi tycker att de må arbeta på det sättet. Det har också gett oss tillfredsställelse.
Regeringen levererar, och vi är nöjda med det. Den andra frågan handlade om översyn och utredning. Vi tycker inte att en utredning behövs i dagsläget, utan vi vill avvakta. Men jag skulle vilja be Siv Holma att upprepa frågan.
Annelie Enochson (KD):
Jag tackar Siv Holma för klarläggandet. Angående obligatoriska redovisningscentraler tror jag inte att vi kan vara tydligare än vi har varit. Vi tror på vår regering och är mycket stolta över den. Vi tror på dem så mycket att vi inte vill göra ett tillkännagivande igen. Det är helt onödigt. Vi har inga problem med tilltron till vår regering.
När det gäller konsekvenserna av taxibranschens avreglering och vårt särskilda yttrande om översyn av taxibranschen: Visst finns det saker som inte är okej i branschen. Vi ser vad som är på gång, med fusk och så vidare. Men även där har regeringen tagit initiativ. Senast den 9 april bjöd man in allihop och satte sig ned och talade: Vad är det mer som krävs? Vad är det mer vi kan göra?
Jag tycker att vår infrastrukturminister har försökt väldigt mycket i dialogform att få reda på från branschen vad det är som är fel och hur de vill att vi ska göra för att komma till rätta med konsekvenserna. Jag kan inte tänka mig att man kan jobba på ett bättre sätt än vad vår infrastrukturminister gör, och vi är nöjda med och glada över hennes arbete. Vi lägger vår hand på detta och pushar på henne.
Annelie Enochson (KD):
Tack, Leif, för att du har undersökt så noga! Jag funderade just på hur många gånger jag hade motionerat, och nu vet jag att det är fem. Jag trodde att det var fler. Jag har suttit 13 år i riksdagen. Under de 13 åren har jag motionerat i väldigt många frågor. Jag tror att jag har varit en av de flitigaste motionärerna. Därför är jag i dag väldigt glad, fast kanske inte helt nöjd.
Jag höll på att säga att vi har tagit beslut, men det har vi ju inte, för vi har ju inte majoritet. Men vi har ändå sagt att vi vill ändra i trafikförordningen och att det också ska ske snabbt. Det är jag glad för. Jag upplever att det var den väg som vi kan gå i dagsläget för att kunna se till att det sker snabbt och bra.
Jag tillika med dig, Leif, tycker att det här är en viktig fråga. Jag tycker inte alls att det är bra, detta med sms. Det var precis som mina kolleger sade: Det är ingen av oss som tycker att det är bra. Vi är alla lika oroade över detta. Men vår lösning är till skillnad från er är inte en ny lag utan att vi går in i den befintliga lagen och tittar på trafikförordningen.
Med detta sagt vill jag att du - och ni andra som kommer i debatten - ska veta att jag noga tänker följa att det blir en skarp skrivning, för detta ligger mig varmt om hjärtat, som ni förstår. Har man motionerat fem gånger om det ligger det verkligen där.
Annelie Enochson (KD):
För att börja bakifrån: Det är väldigt många svenska förare som åker med våra färjor, så det gäller över huvud taget. Det är inte alls bara utländska. Men jag tycker att detta är ett väldigt bra sätt, och jag är väldigt glad för att man i Göteborg har tagit det initiativet. Vi pratade om motioner förut.
Jag vill påminna om att den första motion som över huvud taget skrevs i det här huset - enligt uppgift som jag har fått fram - var en kristdemokratisk motion av en herre som hette Åke Carnerö, som skrev om alkolås. Det är alltså en fråga som vi har drivit under många år. Jag vill minnas att min företrädare i trafikutskottet Johnny Gylling också har debatterat och pratat om detta under många år.
Det är inte tillfredsställande att bara 13 procent av myndigheterna har installerat alkolås - det sade jag också i mitt anförande - när vi har 75 procent som ambition. Därför ska vi noga titta på vad vi kan göra mer. Har vi en ambition på 75 procent och det är 13 procent i dag är det klart att vi inte är nöjda - absolut inte. Sedan har vi detta med alkolås.
Trafikverket sitter faktiskt i en arbetsgrupp på europeisk nivå där man jobbar just med standardisering av alkolås för att det ska vara lättare att få in i olika bilar. Vi jobbar på olika nivåer med detta. Precis som du sade fick vi nej 2005 från EU. Vi försöker nu på andra sätt få till en ändring. Någon sade att man har blivit mer positiv till alkolås. Ja, det tror jag.
Jag tror att det är tack vare regeringen, som lyfter fram den här frågan i olika sammanhang i EU.
Annelie Enochson (KD):
Mycket av arbetet i politiken sker inte här i kammaren, inte i vårt utskott, utan när vi sitter i regeringsställning sker det i vårt departement. Därför är jag i dag glad att vi, som det står i texten, ska ändra trafikförordningen och se till att skärpa kraven beträffande vårdslöshet. Allt det som står i vår text är jag väldigt glad för.
Samtidigt kommer jag, som jag sade tidigare till Leif, att hålla ögonen på detta, så att det verkligen sker och också blir i den riktning som jag hoppas. Vi har i Alliansen enats om att vi ska skärpa kraven, just för att det ska gå fortare - det känner jag är viktigt. Det behövs en förändring, och den behöver ske snabbt. Därför är jag glad för att det har kommit så här långt.
Annelie Enochson (KD):
Vi har bland annat sagt att vi nu kommer att vända oss till Transportstyrelsen. Vi har gett den ett uppdrag att finna en plan för andra lämpliga åtgärder för att öka trafiksäkerheten. Det gäller inte bara kommunikationsutrustning utan även andra frågor. Här ligger en del i detta. Jag tror att man måste jobba långsiktigt. Förra veckan träffade jag här i huset NTF och frågade vad de gör, hur de arbetar och vad de har för projekt för att hålla mig informerad om vad som händer.
Det förekommer en hel del saker runt omkring för att få människor medvetna om att de måste följa hastigheten, ha på sig säkerhetsbälten och framför allt att de aldrig ska dricka alkohol när de kör bil. Det finns många av de sakerna som man jobbar med. Det finns bland annat något som heter Smadit där de olika myndigheterna tillsammans med polisen jobbar med just alkohol. Jag tror att man kan påverka på olika sätt, och jag är glad att det sker så mycket.
Därmed är inte sagt att det inte kan ske mer. Det tycker jag absolut att det kan. Jag vill meddela en annan sak för kammaren. Jag fick i förrgår reda på inför den påskhelg vi nu har att Norge tydligen fattat ett beslut att den 2 maj införa ett sms-förbud i bil. Nu bor jag granne med Norge.
Jag har ett fritidshus i Strömstad, och jag ska dit under påsken. Jag kommer framöver att se vad detta sms-förbud kommer att innebära som ska träda i kraft den 2 maj. Det är kanske inte sista gången vi debatterar frågan här. Jag kommer att fortsätta att följa den tack vare mitt stora intresse för detta och mina motioner i frågan.
Leif Pagrotsky (S):
Tobias Billström har frågat mig om jag kan precisera mig exakt på vilket sätt som Vin & Sprits marknadsföring och försäljning på avgörande punkter skiljer sig från samtliga övriga privata aktörers på marknaden. Vidare undrar interpellanten ifall jag kan omtala hur Vin & Sprit garanterar att denna hållning genomsyrar hela marknadsförings- och försäljningsorganisationen.
Frågorna är ställda mot bakgrund av en debattartikel från förra året där jag pekar på vikten av att både regeringen och oppositionen inser hela vidden av att staten som Sveriges största företagsägare måste ta ett tydligt ägaransvar. I artikeln finns några exempel från bolagssfären med som illustrationer.
I ett av exemplen framhålls det faktum att Vin & Sprit visar ansvarstagande och återhållsamhet i sin marknadsföring. Exempelvis avstod Vin & Sprit från att marknadsföra sina produkter i Sverige under den period förra året då det uppstod ett oklart rättsligt läge vad gäller alkoholreklamen efter att EU-domstolen hade kommit med ett utslag. Internationellt handlar det mycket om marknadsföringen av Absolut.
Absolutkampanjerna bygger på en grafisk lek med form, symboler för städer och liknande. Detta ska jämföras med en del konkurrenters kampanjer som byggs upp kring exponering av attraktiva ungdomar och hälsa, spännande friska miljöer.
Det bör dock i detta sammanhang nämnas att också Vin & Sprits produkter i något enskilt fall förekommit i sådana kampanjer, då man har drabbats av att samarbetspartner brustit i efterlevnaden av bolagets regler. Vin & Sprit har, och ska behålla, en mycket hög etisk profil avseende marknadsföring och sponsring i jämförelse med de flesta av sina konkurrenter.
Det är min övertygelse att vi som ägare har påverkat detta i positiv anda. Det var också min poäng med det lilla exemplet i debattartikeln. Min avsikt var inte att kategoriskt utesluta att det finns andra bolag som agerar på ett ansvarsfullt sätt. Det finns det säkert, och det är naturligtvis bra. Vin & Sprits styrelse och ledning arbetar långsiktigt och medvetet med de värderingar och etiska riktlinjer som styr bolagets marknadsföring och försäljning.
Att Vin & Sprit är anslutet till "globalt ansvar" är bland annat ett uttryck för detta arbete. Bolaget arbetar internt med regelbundna genomgångar och utbildningsseminarier i organisationen för att implementera de etiska regler som ska styra bolagets marknadsföring. Naturligtvis är detta inte en garanti för att misstag inte begås av medarbetare eller anlitade marknadsföringsbolag.
Bolagets agerande genomsyras dock i allra högsta grad av en mycket ansvarstagande hållning.
Leif Pagrotsky (S):
Jag tackar Maria Larsson för beviset på den öppenhet som råder. För andra gången på två månader har Vin & Sprit lyckats att få komma till näringsutskottet och informera om de frågor som vi nu diskuterar. Vid första tillfället bad näringsutskottet att få vänta med informationen innan man tog emot den när jag ringde och erbjöd den. Den här gången har det - såvitt jag har förstått - gått snabbare.
Jag tycker att Maria Larsson levererade en omedelbar dementi på den inledande kommentaren att det hela var slutet och att det inte gick att få någon insyn i de statliga företagen för riksdagens ledamöter. Maria Larsson levererade också en dementi av Tobias Billströms påstående att Vin & Sprit inte tar några initiativ via branschföreningen och att man inte utnyttjade sina möjligheter att sanera branschen.
Maria Larsson berättade ju om de initiativ som Vin & Sprit har tagit just på det här området, så det behöver jag inte ta upp mera tid för att upplysa Tobias Billström om. Jag fick däremot inte på någon punkt något svar på de frågor som jag ställde. Jag noterar att Maria Larsson inte har någon debattid kvar, så jag ska inte ställa nya frågor till henne.
Men jag svävar fortfarande i okunnighet på denna avgörande punkt: På vad sätt skulle alkoholpolitiken i världen bli bättre om Absolutmärket marknadsfördes av ett börsnoterat bolag med kortsiktig vinstmaximering och utan insyn från Sveriges riksdag och Sveriges regering? Den ekvationen kan jag fortfarande inte få att gå ihop.
Jag noterar att Maria Larsson och Tobias Billström ännu inte har tagit chansen att upplysa mig om hur det skulle gå till. Jag tycker att det fortfarande förtjänar att påpekas att Vin & Sprit är ett bolag i framkant vad gäller ansvarstagande. Det har begåtts misstag.
Ägaren och bolagets styrelse har tagit initiativ till att alla misstag ska blottläggas, offentliggöras och redovisas för riksdag, för allmänhet och för åklagare.
Jag tycker att det vore väldigt bra om andra leverantörer till Systembolaget, som också figurerar i de utredningar som pågår, var lika öppna, lika aktiva och lika engagerade, och den vägen försökte dementera mitt påstående att Vin & Sprit står i en klass för sig vad gäller öppenhet, ärlighet, redovisning, transparens för att komma till rätta med de problem med avarter som vi har sett i marknadsföringen av alkohol.
Eftersom alkohol inte är en vara vilken som helst, är detta ett område som måste kringgärdas med mer uppmärksamhet och mer omsorg. Det menar jag att Vin & Sprit gör. Jag utmanar den politiska oppositionen och andra aktörer på marknaden att också engagera sig på det området.
Leif Pagrotsky (S):
Jag tycker att dagens stillsamma debatt har bekräftat vad man visste innan. Det har inte redovisats några nya positioner från någon, och jag ska väl medge att inte heller jag har förändrat min syn. Det är trist att detta är den enda typ av debatt vi för i riksdagen om de statliga företagen. Vi hade en debatt i våras, där ni ville försätta SJ i konkurs. Ni ville inte vara med och rekonstruera bolaget enligt det förslag som låg på bordet. Ni har synpunkter på marknadsföringen av alkohol. Det stannar ungefär där.
I stället har ni ett patentrecept för allting: Sälj våra bolag till utlandet, så löser sig våra problem och vi kan använda pengarna till skattesänkningar. Jag har en annan syn. De statliga bolagen ska vara välskötta. Vi har för många exempel på ägare som har ett kortsiktigt perspektiv och som springer och gömmer sig när det blir problem.
Sverige behöver fler, inte färre, ägare i näringslivet - ägare som har ett långsiktigt perspektiv, ägare som har ett tydligt ansvar. Inga problem i den svenska ekonomin löses genom att den störste ägaren, staten, abdikerar från sin roll, flyr fältet. Jag tycker som sagt att det går i fel riktning. Vi behöver fler ägare i Sverige, inte färre.
Inte minst på det alkoholpolitiska området tycker jag att det finns noll att vinna på den typen av förändringar.
Leif Pagrotsky (S):
Kerstin Lundgren har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att IUC snabbt ska få besked om framtida uppdrag och för att långsiktigt stötta landets IUC-verksamhet med UPA-uppdrag eller andra uppdrag. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte 1995 en utredning om hur vi skulle kunna stödja utveckling i små och medelstora företag och stödja framväxten av nya företag.
Som ett resultat av detta arbete beslutade regeringen i januari 1997 att lämna stöd till en treårig försöksverksamhet i form av det så kallade UPA-uppdraget till Industriella Utvecklingscentra, IUC. UPA står för uppsökande verksamhet, produktutveckling och förstudier för avknoppning.
Målet är att tillhandahålla idéer och produkter med utvecklingspotential för att etablera små och medelstora företag som annars inte kommit till stånd. UPA-uppdraget, som det utformades i försöksverksamheten, var ett nytt sätt att genomföra insatser i små företag.
Ett grundläggande villkor mellan staten och IUC-bolagen var att villkoren för IUC:s medverkan skulle utformas på ett sådant sätt att royalty-, försäljnings- eller liknande intäkter som uppstod medförde att statens engagemang kunde upphöra eller minimeras. Det har inneburit att bolagen kan ha olika typer av avtal och olika prioriteringar.
Det statliga stödet var tidsbegränsat till tre år men har sedan i flera omgångar förlängts till och med 2003 års utgång. Regeringen har sedan 1997 satsat avsevärda årliga resurser för att ge IUC-bolagen uppsökande-, produktutvecklings- och avknoppningsuppdrag.
Eftersom det har funnits en förväntan att UPA-uppdraget skulle bli självfinansierande har det varit svårt att långsiktigt överblicka och fatta beslut kring uppdraget. De insatser som genomförts inom UPA-uppdraget har haft mycket skiftande kvalitet och resultat. Som helhet är det dock min uppfattning att uppdraget har varit värdefullt för utvecklingen i små och medelstora företag.
För att få ett ännu bättre resultat, och för att inte riskera att handla i strid mot EU:s statsstödsregler, vill regeringen nu öppna upp uppdraget för utveckling av små och medelstora företag för ytterligare aktörer. Regeringen har därför i regleringsbrevet för år 2004 gett Verket för näringslivsutveckling, Nutek, uppdraget att satsa minst 30 miljoner kronor för utveckling i små och medelstora företag.
För att få bästa möjliga underlag för utförandet på regional nivå ska Nutek upphandla uppdraget, alltså i konkurrens. Jag vill här i kammaren lämna två positiva besked till dem som arbetar med utveckling i små och medelstora företag. Eftersom utformningen av den nya upphandlingen ännu inte är klar, har jag nu gett Nutek i uppdrag att förlänga avtalet med IUC-bolagen till dess att utformningen är klar.
Det innebär att vi omedelbart bryter det dödläge som uppstått i och med att det gamla avtalet löpt ut. Dessutom arbetar vi för att under året göra ett tillskott utöver de avsatta 30 miljoner kronorna.
Leif Pagrotsky (S):
Regeringen inrättade ett nytt kreativt sätt att arbeta på, IUC, 1997. Det var en egen idé. Vi har utrett det själva och drivit det framåt. De skulle få ett antal år på sig med bidrag, sammanlagt en halv miljard kronor, att investera - märk väl: investera .
Sedan skulle avkastningen på detta bli basen för en fortsatt verksamhet. Avkastningen på en halv miljard kronor skulle kunna räcka till löpande verksamhet under tiden framåt. En del investerades väldigt väl. En del verksamheter är väldigt väl skötta. En del blev mindre väl skötta. En del var "glansfullt", som Maria Larsson uttryckte det. Inte allt var glansfullt.
Vi har förlängt detta och lagt till mer pengar än vi sade från början. Varken Maria Larsson eller Kerstin Lundgren verkar ha förstått att skillnaden mellan drift och investering kan vara ganska stor. Detta är inte en löpande konsumtionsverksamhet där man öser ut pengar för att det leder till en god allmän tillvaro. Detta är pengar som ska investeras i nystartade företag.
De ska ge en värdetillväxt som ska kunna gå tillbaka till verksamheten och komma fler nystartade företag till godo. Nu väljer vi att lägga till pengar utöver det som var sagt från början, den avkastning och de pengar som finns nu och som ska vara basen för den fortsatta verksamheten. Det ökar vi faktiskt på tre gånger i år.
Jag tycker att det förtjänar lite mer än det allmänna förakt som ni här öser över denna fina verksamhet. Jag ska erkänna att jag inte har läst på era motioner den här gången. Jag vet inte hur mycket ni har yrkat. Jag vet att förra gången Maria Larsson stod här och råskällde på mig för att vi var för snåla visade det sig att vi hade anslagit exakt samma belopp som Maria Larsson hade motionerat om i kammaren. Jag har inte kollat detta den här gången, så jag ska inte returnera den bollen.
Men vi adderar som sagt tre gånger så mycket nya pengar i år som det var sagt från början. Från början sades att man skulle använda avkastningen på den redan investerade halva miljarden till att förlänga den här verksamheten. Sedan var det ytterligare en sak, nämligen detta med att vi ska ha en politik som kommer underifrån och inte ovanifrån. Jag förstår inte vad det betyder.
Vi har sagt att de här pengarna ska användas till att upphandla den här typen av företagsstödjande verksamhet lokalt i länen på det sätt som är bäst i varje län med tanke på de branscher, de betingelser och de erbjudanden som finns på plats i de olika länen. Vad är det som är "ovanifrån" i det? Ordet "ovanifrån" betyder för mig något annat.
Jag tycker att det här är ett bra exempel på en flexibel och decentraliserad politik som gör att man i skogsregionerna kan ha en typ av verksamhet och i regioner med kustbygd och fiske en helt annan typ av verksamhet och som skapar utrymme för flexibilitet mellan musikbransch och möbelindustri.
Det tycker jag är ett bra sätt att arbeta med det här, och det förtjänar mer än det förakt och de nedsättande omdömen som ni två har visat här.