KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Malmström (FP):
Ulf Holm har frågat mig vilka orsaker det finns - mot bakgrund av regeringens uppfattning om ökad öppenhet - att hemligstämpla ett brev från EU:s ordförandeland till statsministern gällande EU-konstitutionen, hur jag avser att den fortsatta diskussionen kring EU:s framtid ska ske med riksdagen och svenska folket samt vilken politisk linje jag har för avsikt att föra i de samtal med EU:s ordförandeskap som nu ska hållas.
Jag vill svara honom så här: Det brev som Ulf Holm nämner - det var ju en tid sedan interpellationen lämnades in - har nu lämnats ut efter sedvanlig beredning i Regeringskansliet. Regeringen kommer naturligtvis att fullt ut samråda med riksdagen i frågor om EU:s framtida fördrag i de utskott och organ som riksdagen själv önskar. Så har redan skett och kommer att ske. Jag vill understryka att det inte har förekommit några förhandlingar än så länge om hur ett fördrag skulle kunna se ut.
Som Ulf Holm framhåller måste diskussionen också föras med medborgarna. Den här diskussionen har vi redan haft i tidigare interpellationsdebatter, som jag skulle vilja hänvisa till. Men jag vill påpeka att jag har inlett en dialogturné till samtliga regioner och landsting för att träffa kommun- och landstingspolitiker för att prata med dem om hur vi kan diskutera de här frågorna med medborgarna. Vi ska försöka vara en länk mellan dem och regeringen i EU-frågor.
I kommande diskussioner om fördragsfrågan vill regeringen värna den helhetslösning som det konstitutionella fördraget erbjuder. Att bevara balansen i det överenskomna paketet är nyckeln för att uppnå förnyad enighet mellan medlemsländerna. Regeringen sätter stort värde på de lösningar i det konstitutionella fördraget som underlättar förståelsen för unionens uppbyggnad och funktion. Vi värnar också de reformer som rör medborgarnas relation till unionen, såsom stadgan om de grundläggande rättigheterna.
Väsentligt är också att en fördragsreform inte bara rör institutionella förändringar utan även reformer beträffande sakpolitiken. Regeringen vill bevara de föreslagna reformerna inom viktiga politikområden som utrikes- och säkerhetspolitik samt rättsfrågor och inrikes frågor. För regeringen är det övergripande målet att EU ska ges nödvändiga förutsättningar för att svara mot medborgarnas högt ställda förväntningar.
När det gäller flera av vår tids viktigaste utmaningar - såsom klimatfrågan, kampen mot internationell brottslighet och arbetet att öka Europas konkurrenskraft i globaliseringens tid - är unionen vårt bästa och starkaste instrument för att driva det internationella samarbetet framåt.
Cecilia Malmström (FP):
Jag sade att det kan komma att bli en snabb process - jag vet inte. Det vi har gjort för att försöka parera detta så mycket som möjligt är att naturligtvis hålla riksdagen så informerad som det går om läget fram till nu, precis när vi talar, och försöka se om vi kan bygga upp en beredskap för detta. Vi i Sverige har ju, precis som Ulf Holm påpekar, laglig skyldighet att förankra detta i riksdagen, så vi kan inte springa i väg hur som helst.
Flera andra länder har de reglerna också, så det kommer inte att bli så att det sitter några statschefer och plötsligt gör upp. Det sker en förankringsprocess i andra länder också, som man är tvungen att ta hänsyn till. Det borgar för att det trots allt kommer att finnas möjlighet till input där. När det gäller innehållet var ju hela konventsprocessen, som drog ut ganska länge på tiden, vilket jag tyckte var bra, en möjlighet att komma med just detta: Vad ska vi göra? Vad ska vi inte göra? Vilket EU ska vi ha?
Ulf Holm deltog i den debatten, och jag deltog i allra högsta grad. Vi kom till ett resultat som inte är till 100 procent som Ulf Holm vill och inte till 100 procent som jag vill men som jag ändå bedömer var en okej kompromiss, och vi kan leva med den. Det har den förra riksdagen bekräftat med sin majoritet. I stället för att dra upp den processen från början - det finns väldigt få förutsättningar för att man skulle komma någon vart under den närmaste tiden - säger vi: Okej, vi försöker bevara detta tills vidare! Vi kommer naturligtvis också att formulera svenska positioner till detta.
Det är ett tankearbete som pågår här och som, om Ulf Holm kan ge sig lite till tåls, riksdagen kommer att få höra mer om under en närmare framtid. Men eftersom frågan handlade om ifall det finns något och om vi har gjort något vill jag säga att jag än så länge har berättat precis hur det ligger till. Sedan går vi in i fas 2, och då kommer vi naturligtvis att samråda med Ulf Holm och kollegerna.
Cecilia Malmström (FP):
Det känns fint att för första gången stå i denna kammare. Jacob Johnson har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ till folkomröstning om det konstitutionella fördraget och hur jag tolkar formuleringen i regeringsförklaringen om att Sverige klart och tydligt ska tillhöra kärnan i det europeiska samarbetet. Folkomröstning om det konstitutionella fördraget har inte varit aktuell i Sverige. En stabil riksdagsmajoritet har sedan länge bedömt att frågan är bäst lämpad för riksdagsbeslut.
Den nya regeringen delar den bedömningen. Efter folkomröstningarna i Frankrike och Nederländerna är det inte särskilt troligt att det konstitutionella fördraget, i sin nuvarande form, kan träda i kraft. Regeringen ser därför inte tillräckliga skäl för att i det läget gå vidare med en proposition om godkännande av fördraget. Vi ser däremot fram emot att med riksdagen föra en diskussion om hur vi kan gå vidare på längre sikt med hela fördragsprocessen. Men arbetet med angelägna sakfrågor i EU går vidare. Det står flera viktiga frågor på EU:s agenda.
Det är frågor som är viktiga för jobben, tillväxten, miljön, brottsbekämpningen och arbetet för global solidaritet. För regeringen är det en självklarhet att Sverige klart och tydligt ska tillhöra kärnan i det europeiska samarbetet. Mina ledstjärnor kommer att vara orden deltagande, ansvarstagande och förankring. Det handlar om att delta aktivt och engagerat i förhandlingarna i Bryssel, att ta ansvar för Europas stora framtidsfrågor samt att förankra EU-frågorna i Sveriges politiska liv och ytterst hos medborgarna.
Cecilia Malmström (FP):
När det gäller just den transatlantiska länken och Irakkriget hoppas jag att utrikesministern gärna kommer till kammaren och diskuterar detta med riksdagen. Det är lite utanför ämnet, men vi kan konstatera att vi har många gemensamma frågor som vi behöver besvara tillsammans med USA. Vi är inte alltid överens. Det behöver man inte alltid vara. Men det är en viktig part, och vi avser att ha ett nära och förtroendefullt samarbete med USA i en mängd olika frågor.
Jag är glad att Jacob Johnson uttalade ett stöd för ambitionen om deltagande, ansvarstagande och förankring. Regeringen hoppas att man kan lämna ja- och nejdebatten som fortfarande lever kvar i Sverige bakom sig och använda EU-medlemskapet för att konstruktivt påverka i viktiga frågor. Det är många konkreta sakfrågor som ligger framför oss som har att göra med till exempel miljöpolitiken. Det är kemikaliedirektivet.
Det finns mycket som ligger på agendan när det handlar om brottsbekämpning och jobben. Det finns också de långsiktiga frågorna som jag hoppas att vi kan diskutera inom ramen för EU-nämnden och i riksdagen när det gäller utvidgningens fortsatta framtid, översynen av det finansiella perspektivet, budgeten och så vidare. Inte minst gäller det frågan om fördraget. Jag är personligen ingen stor anhängare av folkomröstningar generellt.
Men just författningsfördraget är en fråga som enligt min mening och en majoritet i riksdagen inte lämpar sig för en folkomröstning. Det är ett komplext förslag. Just nu ligger det också i den berömda frysboxen. Det behöver diskuteras och ventileras men lämpar sig kanske inte för folkomröstning. Jag hoppas att vi tillsammans med riksdagen kan diskutera hur vi ska gå vidare med en översyn.
Det mesta talar för att det blir någon form av översyn, kanske till och med omförhandling, av fördraget. Just nu är den processen i full gång i de olika medlemsländerna. Därifrån kan vi förhoppningsvis formulera, med ett brett stöd från Sverige, hur vi ska positionera oss. Jag delar interpellantens beklagande av att frågan inte diskuterades i valrörelsen.
Jag vet att Vänsterpartiet men också Folkpartiet var mycket aktiva på många ställen med att försöka diskutera många EU-frågor, och de fick väl inte riktigt det genomslag som de hade förtjänat. Det är tråkigt, men kanske kan vi bryta det lite just nu. När det gäller den sista frågan, om EMU, är eurodeltagandet naturligtvis en del av den europeiska kärnan. Men det är många länder som står utanför detta.
Den nya alliansregeringen har varit väldigt tydlig med att det inte finns någon ambition att söka medlemskap eller att utlysa någon folkomröstning. Även om många av oss personligen engagerade oss på ja-sidan var det ett mycket klart och tydligt resultat av den folkomröstningen. Ingenting i opinionsundersökningarna tyder på att den opinionen har förflyttats, utan den verkar ligga kvar. Därför finns det heller ingen anledning att lyfta upp frågan under den här mandatperioden, såsom jag ser det.
Cecilia Malmström (FP):
När statsminister Reinfeldt läste upp regeringsförklaringen för två och en halv vecka sedan var det väldigt tydligt att Europafrågorna fick en ganska stor plats. Det är många av oss, också i de partier som ingår i regeringen, som har känt att EU-frågorna inte har haft den plats i den svenska debatten som de förtjänar. Man har också upplevt att den förra regeringen kanske inte prioriterade dem så mycket. Ambitionen att tillhöra den europeiska kärnan av samarbetet slås klart och tydligt fast.
Det slås också fast väldigt tydligt att de olika fackdepartementen ska involveras i det här arbetet på ett tydligare sätt än tidigare. Man har bara genom att utse en EU-minister också signalerat att det här är en viktig och prioriterad fråga. Det handlar om både attityd och politik. Deltagande handlar väldigt mycket om attityd, att Sverige ska vara en effektiv och respekterad förhandlingspart i Bryssel, att vi ska finnas på plats, att vi ska vara där på högsta ministernivå så ofta det någonsin är möjligt.
Ansvarstagande handlar också om att vara pådrivande och formulera positioner på ett tidigt stadium i de stora övergripande frågorna och att se till att i de övriga, mera sakpolitiska frågorna vara aktiva och pådrivande. Förankring bygger, precis som Jacob Johnson talar om, på att öka förståelsen hos svenska folket för hur EU fungerar och hur EU-beslut påverkar i vardagen.
Där har riksdagen och regeringen, och naturligtvis det civila samhället, en väldigt viktig roll i att försöka få till stånd den debatten. Om vi är överens om ambitionen att det här behöver diskuteras kommer också delaktigheten och kunskapen om de här frågorna förhoppningsvis att öka, inte minst i diskussionen om vad vi ska göra med det för tillfället på is lagda fördraget. Men den frågan finns ju, och vi är delaktiga i den - den diskuteras ju livligt i det här huset också.
Jag vidhåller min uppfattning att det inte är en fråga som lämpar sig för folkomröstning, men väl för debatt, för diskussion, för ett aktivt engagemang och för att på olika sätt försöka involvera så många grupper av det civila samhället som möjligt.
Cecilia Malmström (FP):
Tack, Jacob Johnson, för det här lilla diskussionsutbytet, som jag hoppas inte blir det sista. Låt oss först med gemensamma krafter se till att det finns någon form av fördrag att ta ställning till i framtiden. Det fördrag som lades fram för folkomröstning bland annat i Frankrike och Nederländerna och som där förkastades, även om det godtogs i folkomröstningar i Spanien och Luxemburg, var en bra kompromiss som regeringspartierna och Socialdemokraterna stod bakom.
Nu har det fallit, och det blir antagligen någon form av omförhandling och diskussion. Det allra viktigaste är att se till att det förslaget till eventuell omförhandling, eller hur vi ska gå vidare, är en fråga som är förankrad och genomdiskuterad, gärna i bred enighet om det är möjligt, inte minst i denna kammare. Jag är glad att höra att ambitionen att delta och vara mer ansvarstagande och förankrade när det gäller EU-politiken också delas av Vänsterpartiet.
Det bådar väldigt gott inför det svenska ordförandeskapet 2009.
Cecilia Malmström (FP):
Vi är helt överens om att öppenheten är bra. Öppenheten är generellt bra och viktig. Den kan öka betydligt inom EU. Jag har själv i många år jobbat med att försöka åstadkomma detta. Med förslaget till fördrag som nu diskuteras ökar också öppenheten, till exempel inom rådet. Tydligheten när det gäller budgeten, att man för över hela budgeten till Europaparlamentet, ökar synligheten i jordbrukspolitiken, som utgör nästan hälften. Det ökar öppenheten och gör att besluten kommer ut i en större offentlighet. Det tycker jag är bra.
De två förändringarna är inte okontroversiella bland medlemsländerna. Om vi tar upp och vill ändra antalet kommissionärer kommer det att finnas andra länder som vill ändra på den punkten eller minska riksdagens och andra nationella parlaments makt. Alla de här punkterna är kontroversiella på något sätt i något land. Risken är att det nästan inte blir kvar någonting alls.
Vi tycker att de här framgångarna ändå är så pass viktiga att de är värda att försvara och att vi kan leva med den helhetskonstruktion som detta utgör. Det har också varit det ställningstagande i den förra riksdagen som den här riksdagen har konfirmerat. Vi försöker att hålla riksdagen informerad så mycket det är möjligt. Inget annat land är så öppet med detta som just Sverige. Vi har sett till att det sammansatta utskottet har fått tillgång till enkäten. Vi har diskuterat hur vi ska svara.
Statssekreterare Nicola Clase var i går - tror jag, eller om det var i förrgår - i utskottet och redovisade diskussionerna. Vi har inte inblick i exakt hur de andra länderna har lämnat in sina enkäter; det är ingen offentlig handling. En del av de här frågorna är mycket känsliga. De för sina samtal nationellt. Naturligtvis för vi samtal med de länder som vi tror är allierade i vissa frågor.
Klimatfrågorna är inte kontroversiella, men det gäller till exempel formuleringen om ett socialt Europa, som vi inte tycker är på sin plats; den är för luddig. Det finns en diskussion om man ska föra in Köpenhamnskriterierna också. Där har vi förhållit oss skeptiska - inte till Köpenhamnskriterierna naturligtvis, utan till att föra in dem. Vi försöker att vara så öppna som möjligt i frågan.
Cecilia Malmström (FP):
Ulf Holm har frågat mig om jag kommer att ta initiativ för att EU-parlamentet ska sluta med sitt flyttande och i framtiden bara ha en ort för sina möten. Ulf Holm har också frågat om Europaparlamentets beslut om att det ska göras en officiell studie av miljökostnaderna på grund av den nuvarande situationen har stöd av de 27 medlemsstaternas regeringar. Det är inte en bra lösning att Europaparlamentet har sitt säte på en plats men under längre tider sammanträder även på en annan.
Ordningen är kostsam, opraktisk och inte minst negativ för bilden av EU. Vi skulle gärna se en utveckling där denna ordning förenklas eller avskaffas. Tyvärr verkar det vara uteslutet att de 27 medlemsländerna på kort sikt skulle kunna enas om att Europaparlamentet alltid ska sammanträda i Bryssel. Det har fattats beslut om att Europaparlamentet ska göra en officiell studie som även ska omfatta de miljömässiga kostnader som det innebär att ha Europaparlamentets möten på två olika orter.
Det är positivt att en sådan studie görs. I debatten om miljöpåverkan och klimatutsläpp är det viktigt att få kunskap om de miljökostnader som följer av politiska beslut. Men frågan har inte varit föremål för diskussion mellan EU:s medlemsstater.
Cecilia Malmström (FP):
Ulf Holm redogjorde för hur situationen är i dag med de tre olika sätena. Det är historien som har gjort att det har blivit på det sättet. Så småningom har det också blivit fördragsreglerat att det ska vara så. Därigenom är detta inte så enkelt att ändra på, utan det kräver en fördragsändring. Jag står fast vid det jag sade och som också står i det skriftliga svaret: att det naturligtvis är en väldigt olämplig ordning. Den är kostsam och dyr och förmörkar EU:s rykte.
Tyvärr finns det alltför många som förknippar EU med de här koffertarna, som både Ulf Holm och jag har packat genom åren. Den namninsamling som du är vänlig att referera till känner jag också väl till. Mitt personliga engagemang i den frågan tror jag inte kan ifrågasättas. Jag har också kontakt med Europaparlamentets arbetsgrupp i frågan och vet hur den jobbar. Jag har läst den rapport som Ulf Holm redovisar.
Det är mycket riktigt väldigt intressanta siffror som finns där. Frågan var om den hade diskuterats bland EU:s medlemsstater. Det har man inte gjort. Den kom ganska nyligen. Vi har inte diskuterat den. Europaparlamentet är inte helt enigt i den här frågan. Det har inte varit möjligt att få en majoritet i Europaparlamentet att uttala att man vill ändra ordningen. Det är en fråga som har varit aktuell och ett arbete som har pågått i många år.
Men det har inte varit möjligt. Det är därför väldigt svårt för regeringen att driva den frågan. Signalerna är starka. Det är mycket opinionsbildning, men det är inte rent institutionellt en tydlig åsiktsförklaring från Europaparlamentet. Ska man driva den frågan? Ja, för att ändra på det, eftersom det står reglerat i fördraget, måste det till en enhällighet. Den finns inte.
Det är inte bara att det inte finns enhällighet. Det finns mycket få länder som är villiga att driva frågan. Ska Sverige göra det nu? Nej, jag tycker inte att vi ska resa den frågan inför toppmötet i juni eller regeringsförhandlingen. Det är av det skäl som jag nämnde i vår tidigare interpellationsdebatt. Vi vill inte lyfta in några nya frågor. Vi vill lösa dem som finns.
Ska man resa frågan måste man vara säker på att det finns en mycket stor del länder som är med i att driva frågan. Vi gör inte det just nu. Det finns ett alliansbyggande som pågår, och det tar tid. Det sker kanske inte under samma former som opinionsbildande i Europaparlamentet. Sådant alliansbyggande tar tid. För närvarande har jag kunnat konstatera att det finns ett väldigt litet stöd för att driva den här frågan.
Cecilia Malmström (FP):
Jag är oerhört medveten om de skäl som finns bakom att det inte är en bra ordning. Ulf Holm behöver inte övertyga mig om detta. Jag delar den uppfattningen och är engagerad i detta. Jag följer mycket noga det arbete som Europaparlamentet gör på olika områden. Det gäller bland annat den studie som den gröna gruppen har tagit fram och den som ska följa efter. Jag välkomnar den. Jag kommer att läsa den med mycket stort intresse. Jag tror att den kommer att få stor uppmärksamhet och vara en viktig del i debatten.
Jag konstaterar också att Europaparlamentet som institution i dagsläget inte har uttalat sig. Även om jättemånga av dess medlemmar och väldigt många av medborgarna runt omkring i Europa har uttalat att ordningen bör ändras har inte Europaparlamentet med majoritet och som institution uttalat att man vill bryta ordningen. En sådan signal vore väldigt viktig i diskussionen. Men den har inte kommit ännu.
Man har olika roller. Att vara Europaparlamentariker innebär förutom att delta i lagstiftningsarbetet att vara opinionsbildande och pådrivande och att kunna lyfta fram frågor och vara medborgarnas röst. När man sedan hamnar i den mycket lyckliga omständigheten som jag har lyckats hamna i, nämligen att vara statsråd, kan man ha samma övertygelse. Men man driver frågor på ett lite annat sätt. Det tror jag säkert att Ulf Holm och jag kan vara överens om. Man måste ordentligt fundera på: Vilket stöd finns det för den här frågan?
Sverige ska absolut ensamt driva frågor och lägga dem på EU:s bord. Det är klart att vi ska göra det. Det ingår i begreppet att tillhöra Europas kärna. Vi driver frågor, och ibland positionerar vi oss väldigt extremt i några frågor. Men om man vill samarbeta och få resultat är det angeläget att försöka hitta allierade och driva frågorna tillsammans.
När det gäller fördragsfrågor, som vi vet kräver enhällighet, är det ännu viktigare att ha allierade om man vill framstå som seriös. Ett alliansbyggande finns. Det alliansbyggandet har inte lett till resultat. Jag har kunnat konstatera att det inte finns en enhällighet och inte ens en majoritet utan ett mycket litet stöd för att driva frågan i dagsläget. Det kanske ändras. Men så är läget i dag. Frågan är: Kommer vi att driva frågan på regeringskonferensen, om det nu blir någon i sommar?
Svaret blir: Nej, det kommer vi inte att göra.
Cecilia Malmström (FP):
Berit Andnor har frågat mig hur jag avser att stimulera Europadebatten. Jag tackar för frågan och vill svara så här. Regeringen ska vara en aktiv part i debatten om Europasamarbetet. Det är ett ansvar som ligger särskilt på mig som Europaminister men även på övriga ministrar, eftersom EU-perspektivet är framträdande på samtliga departements ansvarsområden.
Att regeringen består av fyra partier som samtliga stöder idén om ett starkt EU där Sverige spelar en aktiv och viktig roll ger de bästa förutsättningar för att vara pådrivande i EU-debatten. Berit Andnor konstaterar i sin interpellation att "detta arbete hittills till stor del skötts inom ramen för Kommittén för EU-debatt". Jag anser att en regerings ansvar är större än att tillsätta en statlig kommitté för att "skapa debatt". En regering måste ha visioner och våga driva opinion. Det gäller i EU-frågor precis som i alla andra politiska frågor.
En regering har också skyldighet att lyssna och ta till sig de synpunkter som förs fram i debatten. Och det ska den nya regeringen göra. Att en särskild EU-minister ingår i regeringen är ett uttryck för detta. En medborgerlig eller politisk debatt kan inte "skapas", vare sig genom statliga budgetmedel eller genom inrättande av nya myndigheter. Frågor som berör människor debatteras i det offentliga rummet för att det finns ett självklart behov av att så sker. Det är en vital del av det medborgerliga samtalet i en demokrati som Sverige.
Olika debatter förs inte därför att staten säger att den ena eller andra frågan ska debatteras under en viss period. EU-frågor ska heller inte ses som en separat debatt. EU-aspekten och principiella frågor som subsidiaritet, graden av integration och så vidare kommer till uttryck i enskilda frågor på olika politikområden. Utvecklingen av den inre marknaden, EU:s globala roll för fred och säkerhet, miljöfrågor och så vidare är ämnen som vi debatterar dagligen bland annat utifrån ett EU-perspektiv.
Den debatten ska fortsätta och intensifieras. Ansvaret för att vi får en bred, aktiv och mångfasetterad EU-debatt är på så sätt delat. Andra partier, organisationer, samhällsdebattörer med flera behöver delta för att detta ska uppnås. En särskild uppgift för den offentliga förvaltningen ligger dock i att sakligt informera om det arbete som pågår i EU.
Svenska institutet för europapolitiska studier, Sieps, och riksdagens EU-upplysning är till exempel organ som har till uppgift att bedriva och förmedla objektiv forskning och information.