Lena Hallengren (S):
Det var inte min avsikt att vara självgod. Men det är kanske också för tidigt att döma ut och att hela tiden grunda med kritik och en känsla av att Sverige inte klarar detta och att vi ligger långt efter. Låt mig understryka det som jag försökte uttrycka i svaret: Sverige ligger inte efter. Sverige driver på. Men det handlar inte om att skriva och lämna in motioner, utan Sverige är delaktigt i de forum som finns.
Det handlar om Europeiska rådet och ministerråd i EU och självklart, internationellt, WHO. I dialogerna på EU-nivå är Sverige en ytterst aktiv part. Till den som lyssnar på vår diskussion och undrar om man inte kan få veta om man är vaccinerad vill jag säga: Jo, det kan man naturligtvis få. Jag tar upp detta så att vi kan hålla isär frågan om ett vaccinationsintyg vid resa till andra länder och ett intyg på att man är vaccinerad.
Ett sådant kort kan man ju få när man vaccinerar sig för att kunna veta vilket vaccin man fick, när man fick första dosen och när man ska ha nästa dos. Det är en sak att ha den kunskapen. Det är något annat att ha en internationell standard som gills när man kommer till ett annat land. Det är inte så lätt för andra länder att känna till alla de vaccinatörer som bidrar till att vaccinera svenska folket. Bara i Stockholmsregionen är de flera hundra.
Vi behöver ha en internationell standard. När det handlar om att få fram denna standard är staten och regionerna överens om att vi inte ska arbeta fram något som skulle kunna gälla som ett medicinskt intyg i Sverige men som inte har något värde utomlands. Jag tror, precis som både interpellanten och Maria Stockhaus säger, att det är mycket detta man tänker på. Man vill inte ha något i handen som sedan inte gills i andra länder.
Jag vill gärna få chansen att understryka att den fråga som jag beskrev, att alla personer kanske inte har vaccinerat sig och då förknippar vissa rättigheter med det, är en fråga som har diskuterats i Europa. Jag säger inte hur vi ska förhålla oss till det. Jag håller med om att det är klart att vi ger en möjlighet för alla. Jag tycker att det är ett argument som faller, framför allt när alla har fått möjligheten. Jag vill bara säga att det finns många frågor som har diskuterats i Europa, och detta är en av dem.
Något som är mer relevant är det faktum att vi fortfarande inte vet vad det betyder för hur smitta kan bäras vidare. Då spelar det roll hur man ska förhålla sig både i många länder och gemensamt till att någon har ett vaccinationsintyg. Tycker vi att det räcker för att få resa in till ett land, och från och med när skulle det vara? Återigen: Vår ambition är att framåt sommaren ha vaccinerat dem i den svenska befolkningen som accepterar och vill detta.
En del länder ligger ungefär lika långt fram. Maria Stockhaus nämnde Island. Jag har inte hört just det exemplet, men jag har hört att många ligger runt sommaren eller i september någonstans, beroende på hur leveranserna blir. Då har alla fått möjlighet att vaccinera sig, och i det läget är det förstås viktigt att vi har ett vaccinationsintyg på plats.
När man sedan får resa är en fråga för sig, men för att länderna ska våga öppna upp för resande måste vi ha ett vaccinationsintyg som vi vet håller måttet. Vi är inte intresserade av att stå vid svenska gränsen där någon viftar med ett papper där det står att personen är vaccinerad, utan vi vill ju veta att det är ett papper som verkligen håller och som innebär att personen i fråga är vaccinerad. Återigen: Det finns många frågeställningar inte bara i Sverige utan även i EU och WHO.
Vi ser till att vi förbereder oss för att kunna använda de tekniska plattformar som finns så att vi kan ge människor ett intyg om att de är vaccinerade rent medicinskt. Om det ska ge andra rättigheter måste vi vara säkra på att det har en status som accepteras i andra länder.