Agneta Börjesson (MP):
I detta betänkande behandlas regeringens skrivelse som är ett svar på Riksrevisionens rapport Brottsutsatt - myndigheternas hantering av ekonomisk kompensation på grund av brott . Även jag vill, precis som föregående talare, yrka bifall till vår gemensamma reservation nr 1.
Precis som Anna Wallén tidigare har refererat har Riksrevisionen gett mycket kritik till regeringen, och det med all rätt. Att bli utsatt för brott är fruktansvärt och både fysiskt och psykiskt påfrestande för den som utsätts. Ofta tvingas den utsatte berätta och återberätta vad som skett för försäkringsbolag, polis, domstol och andra.
Lidandet och kränkningen upprepas, för många till synes i det oändliga. För många som har utsatts för brott leder polisanmälan aldrig till åtal eller till att gärningsmannen döms. För många leder det till kontakt med försäkringsbolag och arbetsgivare, och sedan får de en viss ersättning för lidande och men. Oftast stannar det där. Herr talman!
Det händer att de som utsatts för brott möts av ett effektivt rättsväsen som klarar av att utreda brottet och att såväl åtala som döma brottslingen. De får då även en dom om rätt till ekonomisk kompensation på grund av det brott som de utsatts för. De får skadestånd. Skadeståndet är en del av kompensationen till dem som utsatts för brott.
De ska dels få se att gärningsmannen eller -kvinnan döms, dels få sin personliga kompensation genom skadeståndet. Den enskilde bär i dag ett mycket stort ansvar för att få ut det skadestånd han eller hon har rätt till. Det är ofta en mycket komplex process med försäkringsbolag, kronofogde, domstolar och ibland Brottsoffermyndigheten inblandade.
Ibland utdöms ett skadestånd från domstolen som sedan sätts ned av Brottsoffermyndigheten. Sammantaget kan detta ge den utsatta och personer i dennas närhet en bild av att samhällets olika aktörer inte vet vad de håller på med. Det riskerar att ytterligare späda på kränkningen och lidandet den enskilde utsatts för och i slutändan skapa en bild av ett rättsosäkert samhälle.
Jag och Miljöpartiet anser därför att Riksrevisionens kritik i stora delar måste tas på större allvar. Det gäller särskilt vikten av samordning och att göra det enklare för enskilda att få ut sitt skadestånd. Om detta har vi en gemensam rödgrön reservation. Regeringen tiger still och anser i sin skrivelse att den gör vad som behöver göras. Möjligen kan lite mer uppföljning behövas.
Men är det verkligen så, ni som är företrädare för Alliansen? Är det verkligen så att myndigheternas arbete med enskilda skadestånd fungerar bra och inte behöver förbättras? Jag tycker inte det. Jag tror att det kan finnas många sätt att göra det här enklare. Ett sätt kan vara att inom regeringens, från Justitiedepartementet styrda, arbete med rättsväsendets informationssystem ordna en gemensam portal med en gemensam ingång för enskilda inom brottsprocessen.
Inom portalen kan enskilda kommunicera med olika myndigheter om sitt brottmål, sin process och sitt skadestånd. Ett annat sätt kan vara att Kronofogdemyndigheten får i uppdrag att tillsammans med Brottsoffermyndigheten utveckla en motsvarande funktion för målsäganden som tillerkänts skadestånd. Redan i dag skickas ju domar om skadestånd automatiskt över till Kronofogdemyndigheten från domstolarna.
Det borde inte vara så svårt att hantera detta, särskilt som Kronofogdemyndigheten hanterar detta inom ramen för ett digitaliserat ärendehanteringssystem. Man undrar verkligen vad ni i Alliansen vill. Är allt frid och fröjd? Man får nästan intrycket av det. Jag hoppas få lite fler svar framöver.