Anders Borg (M):
Sverige har gjort framsteg när det gäller utanförskapet. Det är i dag 200 000 färre som står utanför arbetsmarknaden än tidigare. Men det är klart att detta är ett av våra mest allvarliga samhällsproblem. Unga människor, människor som har kommit till Sverige, måste ha enklare och bredare väg in på arbetsmarknaden. Det finns inte en enda lösning eller en universalmedicin som hanterar den svårigheten, utan det är ett brett reformpaket som regeringen jobbar med. Det handlar om att förstärka utbildningssystemet.
Det handlar om att förbättra sfi. Vi får från den 1 juli en förändring av försörjningsstödet som ska göra att man får behålla mer om man arbetar. Vi håller på brett med parterna med yrkesintroduktion för att vidga och öppna vägarna in på arbetsmarknaden. Då är frågan: Kan det vara värt att pröva den här typen av lösningar som vi nu talar om? Det finns en del som talar för att det kan fungera bra.
Det kan vara så att de som har kommit till Sverige eller bor i områden med väldigt svag arbetsmarknadsförankring har sämre kontaktnät. Det finns en del som tyder på det. Många jobb tillsätts ju via kontakter. Vi vet att det lokala näringslivsklimatet kan spela en roll för hur enkelt det är att hitta ett arbete. Låt oss vara klara över att kriterierna för de här nystartszonerna är mycket tuffa. Det handlar om att det är ett mycket lågt arbetskraftsdeltagande.
Det handlar om att det är många som inte klarar sig till gymnasiekompetens och en bra utbildning. Det handlar om ett utbrett bidragsberoende. Det är helt enkelt mycket strikta kriterier, och det gör att man landar i mycket utsatta bostadsområden. Då kan man ställa sig frågan: Är det helt orimligt att pröva ett förslag om en liten lättnad på arbetsgivaravgiften?
Det kan det inte vara, för Socialdemokraterna har under decennier administrerat stödområden med lägre arbetsgivaravgifter. Det är precis det system som Socialdemokraterna en gång införde och sedan har vårdat och behållit under decennier för våra stödområden. Där anser de tydligen att detta fungerar. Jag kan inte föreställa mig att det inte finns exakt samma gränsdragningsproblem fast på andra platser än dem som Leif Jakobsson nu anser vara så allvarliga att förslaget inte fungerar.
Eller är det möjligtvis så att det ska aviseras här så småningom från Socialdemokraternas ledare i skatteutskottet att också stödområdena ska avskaffas? Det skulle kunna vara en händelse som ser ut som en tanke, givet att man ska införa en lastbilsskatt, slå till med höjd bensinskatt och en massa andra pålagor som ska slå ut vår basindustri. Det vore kanske också logiskt att på detta systematiska sätt, för att missgynna glesbygden, ta bort stödområdena.
Men om man menar att det kan fungera där, då är man ändå skyldig svaret på frågan: Varför skulle det inte kunna ha en viss positiv effekt i de här områdena? Jag vill inte förenkla diskussionen och säga att detta är en universalmedicin eller att vi är säkra på att detta kommer att fungera. Men det är en så pass begränsad kostnad och belastning att det är värt att pröva.
Och det är värt att pröva i kombination med de andra åtgärderna: en bred satsning på svenska för invandrare, en bred förstärkning av utbildning och skola för dem som kommer till Sverige, en förändring av försörjningsstöd och andra bidragssystem så att det lönar sig bättre att arbeta och naturligtvis det vi gör för att generellt förbättra näringslivsvillkoren. Det kan vara värt att prova detta. Vi är beredda att vända på varje sten för att skapa förutsättningar för full sysselsättning.
Det är så vi tycker att ett rättvist samhälle som präglas av sammanhållning ser ut, att vi aldrig ger upp förutsättningar för att skapa jobb åt alla. Det är en politik för full sysselsättning.