Thomas Östros (S):
Staten har 55 företag. 41 av de företagen ägs helt och hållet av staten, 14 delägs med andra. Det är nästan 200 000 anställda som på ett eller annat sätt arbetar i den statliga företagssfären. Värdet är mycket stort. Den senaste officiella uppskattningen visade på 675 miljarder kronor. Många menar att det är underskattat. Svenska staten är också största ägare på Stockholmsbörsen.
Det innebär att det är ett mycket stort ansvar att förvalta dessa bolag och vara ansvarig minister för dem. Ägarförvaltningen måste vara långsiktig och professionell, det övergripande målet att skapa värde och se till att vi har väl skötta bolag som uppfyller sitt syfte. Maud Olofsson tycker att när man pratar om bonus är det ett sätt att peta i bolagen.
Jag menar att ägarna till företag har ett mycket stort ansvar för att ta ställning till de ersättningssystem och de principer som ska gälla i de företag som man äger. Det är inte bara det. Det har ju också förtroendekommissionen pekat på och i stället stärkt ägarnas inflytande över principerna för ersättning. Men det är inte bara det. När man är en sådan viktig aktör som staten är har näringsministern ett särskilt ansvar också för det övriga näringslivet.
Näringsministern är med och sätter de normer som sprids i övriga näringslivet. Därför blev jag väldigt orolig och mycket bekymrad när budskapet kom från näringsministern i den här intervjun. Det tolkas som fritt fram för bonus. Och jag kan försäkra näringsministern att det är väldigt många som med stor glädje tar emot budskapet att staten nu kovänder i den frågan. Vi har en avtalsrörelse som precis har inletts.
Ett par miljoner löntagares löner ska avgöras under det kommande året. Samtidigt ser vi en bonusrullning i näringslivet som går mot rekordnivåer. Dagens Industri rapporterade att det var runt hundra nya bonusprogram som lanserats i börsföretagen de senaste åren. En fördubbling, bedömer de det som. I det läget säger Maud Olofsson att det inte är ägarens sak att peta i om det är bonusprogram eller inte. Varför inte bonus?
Varför har den tidigare socialdemokratiska regeringen haft så strikta regler när det gäller bonushanteringen? Jag tycker att Bengt Rydén, tidigare chef för Stockholms fondbörs, på Dagens Nyheters debattsida har formulerat det väldigt väl. Det är mycket svårt att mäta ledningens prestationer och sedan belöna med bonus.
Höjda oljepriser, allmän ökning på kapitalmarknaden, förändrat ränteläge - det kan vara omvärldsfaktorer som driver ett företag - och det blir mycket svårt att fånga in den enskilda ledningens påverkan. Än värre är att det riskerar att driva upp en kortsiktighet. Resultatet maximeras för att få tillgång till bonusen, men långsiktigheten sätts åt sidan.
Det jag skulle vilja tillföra när det gäller de statliga bolagen, men också när det gäller de privata bolagen, är förtroende bland aktieägare och bland allmänhet. Vi har nio miljoner ägare till de statliga företagen. En bonusrullning i statliga företag kommer att sänka förtroendet för de statliga företagen och därmed innebära problem för deras utveckling. Näringsministern bör ta sitt ägaransvar, inte säga att det här är att peta i bolagen.
Var tydlig i budskapet: Vi accepterar inte bonussystem i de statliga bolagen. Säg nej till detta och utveckla riktlinjer som gör att bolagsledningarna, styrelserna och de anställda vet vad ägarens uppfattning är. Det är djupt olyckligt att Maud Olofsson började sin näringsministerkarriär på detta sätt. Jag har mött många starka reaktioner mot detta.
Nu har näringsministern möjlighet att ändra kurs igen, för nu kommer kritiken. Det här kan sätta en boll i rullning och sluta med förskräckelse.