Åsa Lindhagen (MP):
Jag vill be om överseende med att jag inte svarade på frågan. Det skulle jag givetvis ha gjort. Vet jag hur många barn som har förts ut ur landet? Svaret är nej. Vi vet inte det. Jag delar helt interpellantens uppfattning att det finns ett stort mörkertal - absolut. Vartenda barn som förs ut från Sverige för att giftas bort är ett misslyckande. De här barnen ska vara hemma i Sverige, och de ska leva i trygghet och frihet.
Det här är en viktig fråga som lyfts, och det finns ett stort mörkertal. Det är jag helt och fullt övertygad om. Jag vill också vara tydlig med att vi aldrig kommer att acceptera hedersrelaterat våld och förtryck. Mänskliga rättigheter gäller alla. Barns rättigheter gäller alla barn i det här landet. Vi gör uppskattningen att 100 000 ungdomar i Sverige lever under hedersförtryck, så vi har verkligen ett stort jobb att göra.
Det här är en av våra viktigaste frihetsfrågor, trygghetsfrågor och jämställdhetsfrågor. Jag utesluter inte att vi tar fram en handlingsplan. Regeringen har tagit fram en särskild handlingsplan för arbetet mot könsstympning, exempelvis, där vi specifikt går in i frågan för att se till att komma framåt och göra fler insatser för dem som är utsatta för detta. Könsstympning är ett fruktansvärt övergrepp.
Jag utesluter inte att vi tar fram fler handlingsplaner, men jag tänker så här: Det är jättebra med en handlingsplan. Men det man måste komma ihåg är att det inte är handlingsplanen i sig som är viktig, utan det är att vi gör något. Och det gör regeringen. Jag är givetvis, precis som i alla frågor, öppen för förslag.
Jag tycker att man alltid ska vara öppen för förslag oavsett om de kommer från det egna partiet eller från samarbetspartier. Det kan också vara kloka förslag som lyfts fram av andra partier. Jag tycker att man som politiker gör rätt i att lyssna på förslag och värdera dem. Vårt uppdrag i politiken är att göra skillnad för de människor som lever i det här landet. Det är på grund av den drivkraften jag förutsätter att vi alla har gått in i politiken.
Därför tror jag att vi i Sverige generellt gör större nytta i politiken om vi lyssnar på varandra. Alla goda förslag om vad vi behöver göra för att komma framåt i de här frågorna är jag självklart öppen för att lyssna till. Vi har väldigt mycket som vi behöver göra. Det finns en fråga som jag skulle vilja lyfta utöver att vi behöver skärpa lagstiftningen, vilket är viktigt att göra med de utredningsförslag som vi just nu bereder.
Men också denna fråga känner jag starkt för, och den handlar om att öka möjligheten till att göra insatser för barn utan föräldrarnas samtycke. I dag har vi en lagstiftning i Sverige som innebär att om föräldrar säger nej till insatser från socialtjänstens sida har socialtjänsten väldigt svårt att göra något. Som tidigare socialborgarråd i Stockholms stad, under förra mandatperioden, känner jag verkligen oerhört starkt för denna fråga.
Min uppfattning är att vi inte kan låta föräldrars rätt att säga nej gå före barns rätt till stöd och hjälp. Det är oerhört viktigt inte minst för barn som lever under hedersförtryck att vi i ett så tidigt skede som möjligt kan gå in och ge dem hjälp även om villkoren för tvångsvård inte är uppfyllda.
Det är vårt jobb i det här landet att stärka barns rättigheter och att stå på barnens sida. Det behöver vi verkligen göra för de barn och ungdomar i Sverige som i dag lever under hedersförtryck.