KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag skulle vilja klarlägga ett par saker. När det gäller arbetslinjen så värnar vi den. Det gör vi för att vi värnar människorna, inte systemen. I dag finns det i vårt sjukförsäkringssystem många människor som har blivit ditförda för att vi har misslyckande och brister i samhället i övrigt. Sjukvården fungerar inte. Köerna är långa. Rehabilitering finns nästan inte att få tag på.
Vi ser att det är svårt att få jobb. Det största utanförskapet i dag är alla arbetslösa. Om vi tittar på dem som befinner sig i detta system vet jag att det finns folk som faktiskt skulle vilja ha hjälp att få ett arbete, men det har inte gått att få med den tidigare regeringens politik. Därför har de fått komma in i sjukförsäkringen. Jag vet att de gått länge innan de fått vård och behandling. Därför har förtidspension eller sjukersättning varit den enda lösningen.
Det finns i dag en dörr in i sjukförsäkringen för många som behöver det på grund av sjukdom eller arbetsskada, och det är för dem som vi ska ha ett hållbart och tryggt försäkringssystem så att de hela tiden ska kunna lita på systemet. Men för dem som befinner sig där av andra anledningar, som fortfarande har en arbetsförmåga kvar, eller som velat ha hjälp att komma ut genom den dörren, har dörren nästan gått i baklås.
Det är i dag väldigt få, färre än 1 %, av dem som har förtidspension som kommer tillbaka ut i arbetslivet. Dem vill vi hjälpa. Vi vill hjälpa genom att stärka människorna i systemen. Om det inte är nödvändigt ska man inte behöva gå in i sjukförsäkringssystemet. Vi ska i stället se till att de får vård i tid genom en vårdgaranti och att de får arbete.
Vi ska underlätta för arbetsgivaren att vilja och våga anställa genom att vi tar bort medfinansieringen samt arbetsgivaravgiften för dem som stått länge utanför arbetsmarknaden. Vi ser till att stödja och hjälpa dem. Det handlar om att rädda systemet, att värna systemet, att se till att det finns tillräckligt mycket så att vi kan erbjuda hjälp för de personer som verkligen behöver det.
För dem som däremot inte behöver eller vill ha det ska vi ha andra åtgärder, vilket alliansregeringen lagt fram åtskilliga förslag om. Det tror jag inte att interpellanten kunnat missa. När det gäller fusket vill jag bara ge en kort kommentar om det. Det är ju inte vi som säger att det finns ett överutnyttjande av socialförsäkringarna.
Det är faktiskt Försäkringskassan som säger det, och till skillnad från interpellanten litar jag på Försäkringskassans undersökningar där de skriver att Försäkringskassan utifrån de slumpmässiga kontroller som sedan juli 2005 gjorts skattat att det kan ha betalats ut omkring 1 miljard kronor för mycket under 2005 på grund av fusk - eller överutnyttjande, som jag väljer att säga.
Det är just de personerna, de som har en arbetsförmåga kvar, som vi ska stödja och hjälpa så att de inte går in i systemet. Då får vi också bättre möjligheter att hjälpa dem som faktiskt behöver det.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Först till frågan om den parlamentariska utredning som ska komma och som interpellanten värnar om. När vi satt i opposition ville vi att det skulle bli en parlamentarisk utredning från början, men det sade Vänstern nej till, vilket är lite märkligt. Därför tycker vi att det är väldigt bra om ni nu ansluter er till detta.
Vi ville ha en parlamentarisk utredning men fick inte igenom det i denna riksdag. I så fall hade ni för lite inflytande över den regering som ni under många år samarbetade med. Jag beklagar om ni hade så lite inflytande. Vi hade kanske kunnat komma en ännu längre bit på vägen. Anna Hedborgs utredning som nu ska presenteras, inte den 1 men väl den 9 december för den har senarelagts, ser jag med spänning fram emot.
Den har den föregående regeringen skrivit direktiv till. Jag stöder absolut de direktiven och ser alltså med spänning fram emot vad som ska presenteras. Det är emellertid ett underlag och en analys som ska ingå i den nya parlamentariska utredningen där vi kommer att titta på alla dessa svårigheter, hinder och möjligheter. För mig handlar det inte om att värna system. För mig handlar det om att värna människor, särskilt dem som behöver det allra mest.
Det är för deras skull vi ska se till att vi får ett tryggt och hållbart system som hjälper dem också på sikt. Vi kan i dagens DN läsa en artikel skriven av Curt Malmborg. Jag tycker att det är en mycket välskriven och viktig artikel där han just pekar på alla de problem som i dag finns för många människor.
I dag är det ju så att man väntar på en åtgärd, och sedan väntar man på en ytterligare åtgärd, och sedan på ytterligare en och sedan har det gått ett år. Vi måste självklart se till att sjukskrivningsprocessen snabbas upp. Vi gör nu en mängd bra och smarta saker samtidigt för den som lider av ohälsa eller har en skada för att se till att han eller hon inte går så länge att förtidspensionen blir bestående.
Riksrevisionen har skrivit en rapport som heter Förtidspension utan återvändo . Det är den verklighet som funnits de senaste åren när bland annat Vänsterpartiet varit medansvarigt i regeringen. Förtidspension utan återvändo, skriver Riksrevisionen. Det vill vi ändra på. Vi vill ge dem som kan och orkar en möjlighet att få komma ut på arbetsmarknaden.
Vi vill underlätta för arbetsgivarna så att de kan anställa. Det är ju omtänksamt av höginkomsttagarna att kritisera vårt borttagande av taket i sjukförsäkringen, men vi gör det för att vi i stället vill lägga de pengarna på skattesänkningar för dem som har låga inkomster. Det är en prioritering som vi gjort och som jag är stolt över.
Alltså: Hjälp och stöd till de människor som behöver det för att få ett arbete samt vård och omsorg så att de kanske inte behöver gå in i sjukförsäkringssystemet. För dem som inte kan och inte orkar arbeta ska vi däremot ha ett hållbart och tryggt sjukförsäkringssystem, och jag hoppas att vi kommer att bli så överens över blockgränserna som det över huvud taget är möjligt. Det tycker jag att de personerna är värda.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag kan bara återigen instämma i att en icke rättssäker process för den enskilde inte är acceptabelt. Den här regeringen har suttit i snart fem månader. Innan dess var LiseLotte Olssons parti på sätt och vis i regeringskoalition med Socialdemokraterna. LiseLotte Olsson hänvisar till perioden 2003-2005.
Men Vänsterpartiet är ju ansvarigt för de siffror som presenteras i LiseLotte Olssons interpellation. Jag kommer däremot att med all kraft försöka komma åt fusksituationen och överutnyttjandet. Men det gör jag mot bakgrund av att jag vill stärka de sjukas och arbetsskadades möjligheter.
Det ska finnas ett tryggt socialförsäkringssystem för dem som verkligen behöver det - alltså att rätt person får rätt ersättning, att vi har robusta system som håller och att vi tittar på arbetsförmågan snarare än på arbetsoförmågan. Jag tror att LiseLotte Olsson vet om att Anna Hedborg har kommit med en utredning.
I den skriver hon mycket tydligt att många verkar ha fått sjuk- och aktivitetsersättning, trots att de har en arbetsförmåga, därför att det har varit en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Jag tycker att det är väldigt inhumant att man i stället för att hjälpa människor till ett lämpligt arbete med en lämplig arbetsmiljö har förtidspensionerat de här personerna. De har kommit innanför den här dörren som sedan har gått i baklås. Väldigt få har kommit ut.
Under förra mandatperioden fick vi en rapport från Riksrevisionen där man säger att endast 1 procent har kommit ut. De har fått för lite insatser under tiden och för lite rehabilitering, och en arbetsmarknad som varit anpassad till dem har inte funnits. Regeringen har på denna korta tid infört nystartsjobb som innebär att man stimulerar till arbete.
På ett par veckor kommer det 1 400 nyanställningar med detta arbetssätt. Vi tar också bort medfinansieringen, vilket innebär att arbetsgivarna inte behöver vara oroliga för att anställa någon som varit sjuk eller varit borta länge. Vi har en mängd åtgärder. Jag har gett Anna Hedborg i uppdrag att utreda företagshälsovårdens möjligheter att börja agera och få nya muskler för att i tid kunna hjälpa människor.
Jag har också bett Anna Hedborg - det gjorde jag förra veckan - att titta på hur vi ska förbättra och utveckla utbildningarna för dem som ska arbeta inom företagshälsovården för att på det sättet kunna hjälpa personen. Lönebidragen har blivit fler, och lönerna har ökat. Det handlar alltså om att hjälpa i tid, om en rehabilitering som inte har förekommit under de senaste åren.
Jag tror att LiseLotte Olsson vet att 140 personer dagligen under de senaste tolv åren blivit förtidspensionerade. Det är något som jag aldrig kommer att acceptera. Jag kommer i alla fall - det lovar jag, LiseLotte Olsson - att försöka att göra allt för att minska inströmningen och för att öppna dörren och hjälpa människor tillbaka till ett socialt liv och till ett arbete.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag kan börja med att säga till LiseLotte Olsson att jag är väl medveten om betydelsen av tidiga insatser och av att vi observerar personer innan det har gått för långt. Jag har arbetat som företagssköterska i tolv år och är väl medveten om situationen.
Men jag är också som politiker och statsråd väl medveten om betydelsen av tillväxten i landet och av att fler människor kommer i arbete och betalar skatt så att vi får de pengar som vi behöver för att satsa på den välfärd vi vill. Vi vill ha bättre sjukvård, bättre skola, bättre äldreomsorg. Vi vill ha trygga socialförsäkringssystem och så vidare. Det får vi bara om vi ser till att folk kommer i arbete och betalar skatt. Då mår man också väldigt mycket bättre.
Jag skulle vilja på tal om rehabilitering påminna LiseLotte Olsson om den sjukvårdsmiljard som regeringen har hunnit sjösätta, ett avtal mellan Sveriges kommuner och landsting. Vi ger möjligheter för landstingen för effektivare sjukskrivningsprocesser. Vi har en sjuka i Sverige som är att vi gör en sak i sänder, väntar och ser.
Så har sjukskrivningarna dragit ut på tiden både tre och sex månader, och sedan har det blivit förtidspension. Vi har världens längsta sjukskrivningstider som inte innehåller så mycket. Låt oss i stället se till att landstingen får möjlighet att dela kostnaderna för ohälsan med staten. Då får de å sin sida se till att göra bättre saker under sjukskrivningen, med rehabilitering och så vidare.
Vi har ett avtal ömsesidigt med Sveriges kommuner och staten på 1 miljard kronor, och det tror jag kommer att sätta press på att göra fler smarta saker samtidigt. När det gäller fusk vill jag säga att jag har tagit del av den rapport som kom om medborgare, socialförsäkringssystemet och Försäkringskassans arbete.
Det är SCB som har kommit med en rapport i dagarna där jag kan läsa vad svenska folket tycker om att vi arbetar med att försöka motverka ett överutnyttjande och fusk. Mellan 80 och 90 procent av medborgarna säger att det är bra att vi försöker rädda socialförsäkringssystemet genom att se till att de som inte behöver ekonomiskt bistånd inte heller får det.
Det tycker jag är självklart att vi ska arbeta för. Då beklagar jag att det i denna debatt blir fråga om korta politiska vinster med att gå ut och misstänkliggöra det arbete där den gamla regeringen, med Vänsterpartiets benägna bistånd, beslutade att anställa 300 personer inom Försäkringskassan som bara ska försöka hitta överutnyttjande och fusk.
LiseLotte Olssons parti har varit med om att besluta om att anställa dessa 300 personer. Vi fullföljer det. Vi tänker inte ge vika. Jag är ledsen om det finns de som känner sig misstänkliggjorda. Men för att värna det här systemet är jag beredd att ta den debatten.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag blir lite förskräckt när jag hör LiseLotte Olsson. Jag kan bara säga att jag hoppas att jag inte ska behöva tyda det som att LiseLotte Olsson menar att vi inte ska göra någonting åt de signaler om fusk och överutnyttjande som kommer. Min ambition är att fortsatt angripa det.
Då beklagar jag att det finns de som känner sig misstänkliggjorda, men jag kan inte stillatigande se att det finns ett överutnyttjande som Försäkringskassan själv har kommit fram till. Jag vill påminna om att det alltså inte är regeringen som i budgeten har kalkylerat med en besparing på 1 miljard kronor på grund av uteblivet fusk, utan det är Försäkringskassans egna beräkningar. Försäkringskassan har en egen styrelse med fullt eget ansvar.
Jag har förtroende för styrelsen, och jag hoppas att LiseLotte Olsson också känner förtroende för den. Annars får LiseLotte Olsson och Vänsterpartiet reagera på annat sätt. Den nya socialförsäkringsutredning som LiseLotte Olsson hänvisade till håller vi på att skriva direktiv till. Det kommer säkert att finnas stora möjligheter att delta i en sådan utredning, och vi får fortsätta att diskutera det här.
Men återigen: De neddragningar, omorganisationer och så vidare som i dag sker inom Försäkringskassans ram beslutade riksdagen om under förra mandatperioden, när bland annat LiseLotte Olssons parti satt med i majoriteten.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Tack för hälsningen från Haparanda, om jag börjar där. Självklart är det roligt att det har mottagits på ett bra och positivt sätt. Nu ska jag naturligtvis inte ta åt mig äran fullständigt. Att frågan är så stor och att trycket är så högt nu beror på att proppen på något sätt har gått ur flaskan. När jag till exempel tittar på statistik för gränspendling vid Öresund varje vecka ser jag att den ökar med flera hundra personer.
Trycket är alltså väldigt stort i dag. Då gäller det att vi arbetar från olika aktörer. Jag vet att Hans Wallmark lyfte upp frågan om Dankort på Nordiska rådet. Det är viktigt att vi här, i regionerna och så vidare alla arbetar mot samma mål. Då tror jag nog att vi ska hjälpas åt att klara detta.
Men det handlar som sagt om en vilja från alla inblandade aktörer oavsett, tror jag också i dag, partifärg. Hans Wallmark skriver i sin interpellation att vi ska ha utgångspunkt i människan. Det är precis där jag tror att vi måste börja titta. Hur ser det ut för de personer som i dag bor på en sida av gränsen och arbetar på en annan? Hur ser socialförsäkringssystemen ut?
Men också: Hur ser det ut för företagsamheten, att kunna starta och driva företag? Hur ser det ut med forskningen, med utbildning, med medel som ska tillföras? Det finns stort och det finns smått. I mitt svar skriver jag också att vi har frågat de olika departementen hur de på olika sätt kan skriva ned gränshinder som de är beredda att arbeta på.
Jag har alltså redan det första utkastet till detta här, så det är redan på gång även om jag inte läser upp allt. Av detta tillsammans med mycket synpunkter som redan finns ute i landet, och vad vi har hämtat in i de här hearingarna, är det min ambition att vi ska få ihop en lista med både stort och smått. Låt oss börja i ena ändan av det här och arbeta oss framåt.
Men låt oss, där vi inte kan och klarar allting, säkerställa att det finns en god information på olika sätt med webbportaler, socialförsäkringar, Hallå Norden och så vidare. Låt oss titta på detta. Men det handlar ju också om EU och möjligheten till information, om att söka undantag, dispens för det här med arbetsgivaravgift och så vidare. Vi behöver en mångfald med information om detta.
Jag ser fram emot att nu också besöka Malmö och lyssna. Programmet är gediget. Jag tror att jag kommer att få väldigt mycket nyttigt med mig därifrån. Sedan har jag också detta med Eda kommun.
Det bilaterala skatteavtal som slöts mellan Sverige och Danmark 2003 har jag nu i regleringsbrevet gett i uppdrag åt Skatteverket att se över - inte i första hand för att omformulera det eller skriva om det, utan det står att man ska se över det. Låt oss se vad vi kommer fram till. En annan viktig fråga för att få ett reellt grepp om gränsproblematiken just när det gäller Öresund är naturligtvis statistik.
Det handlar om statistik i fråga om Finland och Norge också. Därför har jag i regleringsbrevet till Statistiska centralbyrån skrivit att jag vill ha synpunkter på möjligheten att införliva gränsstatistiken i den nordiska statistiken, inte minst när det sedan gäller skatterna och hur många som faktiskt arbetar och bor på olika sidor om Sundet.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Tack så mycket. Jag tackar så mycket för att Hans Wallmark lyfter fram den här frågan och är engagerad. Jag vet att Nordiska rådet är engagerat, jag vet att riksdagen är engagerad i de här frågorna. Det var lite det jag menade när jag sade att vi på olika sätt kan bidra till de här diskussionerna.
Jag är samarbetsminister och ska driva på, men mina kolleger ska också vara ansvariga för sina frågor. Hans Wallmark nämnde ordförandeskapet 2008. Då är Sverige ordförande för Nordiska ministerrådet. Då kommer gränsmöjligheterna att vara en tung punkt.
Till Krister Hammarbergh vill jag säga att en av erfarenheterna från Haparanda och Tornedalen var att den finska landshövdingen från Lappland sade att hon var överväldigad av hearingen. Hon sade att i Finland börjar vi med problem och vad det kostar. Hon tyckte inte att vi gjorde så i Tornedalen-Haparanda-konferensen. Hon såg i stället möjligheterna.
Jag tror att vi alla ser möjligheterna att underlätta för människor, företagsamhet, forskning och utbildning och att göra det enklare och trevligare. Jag såg också när det gällde Haparanda att kris är uppfinningarnas moder. Man försöker på olika sätt. Man orkar inte vänta på att länderna kommer till skott och underlättar och gör saker möjliga.
Man har en öppenhet mellan Torneå och Haparanda när det gäller sjukvård. Jag var där innan jag blev statsråd. Det fattas fortfarande mycket för att man ska kunna arbeta och utnyttja varandras kapacitet på ett bra sätt. Det är inte meningen att vi ska gå vid sidan av lagar, regler och förordningar, utan vi ska se till att detta blir möjligt.
Hans Wallmark avslutade med att säga att vi ska visa respekt för att det kommer att ta tid. Jag tycker att vi också ska visa respekt för att vi är olika länder med olika parlament och olika lagar. Där vi känner att vi inte kommer ända fram i våra dialoger handlar det om att se till att vi har god information att erbjuda både enskilda och företag.
Låt oss på alla sätt hjälpas åt att driva frågan vidare och hålla den levande. Då tror jag att det kommer att bli både enklare och roligare.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Ulla Andersson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att myndigheterna ska följa de lagar och avtal vi förbundit oss att följa, såsom MBL, och om jag är beredd att skjuta till ytterligare medel för att åstadkomma en meningsfull omställning för de anställda på Försäkringskassan som förlorar sina anställningar.
Frågan ställs med anledning av att Försäkringskassan har beslutat att genomföra ett stort förändringsarbete. Försäkringskassans syfte är att förenkla och förbättra för de försäkrade. Förändringarna kommer att förbättra tillgängligheten, korta väntetiderna och säkerställa att det finns ett lokalkontor i varje kommun.
Bland annat kommer personer med långa sjukdomshistorier och förmåner inom handikappområdet i fortsättningen att garanteras en personlig handläggare. Detta tycker regeringen är bra. Regeringen har i Försäkringskassans regleringsbrev angett som ett övergripande mål att Försäkringskassan ska ha en god personalpolitik. Regeringen har delegerat arbetsgivaransvaret till de statliga myndighetscheferna.
Det innebär att regeringen har ett strategiskt övergripande ansvar för arbetsgivarpolitiken inom statsförvaltningen. Myndigheterna har det operativa ansvaret för att åstadkomma resultat enligt de mål som statsmakterna ställer upp, med iakttagande av gällande regelverk, det vill säga författningar och kollektivavtal.
Åtgärder och ersättningar till personal som är föremål för avveckling ska ske inom ramen för gällande kollektivavtal. Målet med trygghetssystemet är att så långt möjligt skapa förutsättningar för att ingen anställd ska bli arbetslös till följd av arbetsbrist eller till följd av att arbetstagaren i samband med omlokalisering eller motsvarande väljer att inte följa med till den nya orten.
En förutsättning för att nå trygghetsmålet är att arbetsgivaren och de lokala arbetstagarorganisationerna arbetar effektivt med trygghetsfrågorna och därvid använder trygghetssystemets möjligheter och resurser. Ett framgångsrikt trygghetsarbete bygger vidare på förutsättningen att arbetstagaren själv aktivt bidrar och tar egna initiativ för att minska risken för arbetslöshet.
Parterna bidrar genom trygghetssystemet till att skapa förutsättningar för detta.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
När det gäller regeringens ansvar, Jasenko Omanovic, handlar det om att vi har som övergripande strategiskt mål att följa upp inte minst Försäkringskassans arbetsgivaransvar. Då tror jag att jag har gjort det klart. Sedan tror jag att vi också kan glömma det som kanske stod i den här tidningen och som interpellanten har hängt upp sig på.
Vad som är sagt handlar naturligtvis om det jag försökte förklara: Jag kan inte med ministerstyre gå in och ordna det här, utan vi har här - alla här är överens, tror jag, eftersom det nog inte är någon som har röstat emot det - att se till att vi har en styrelse med fullt eget ansvar. När det gäller de pengar som man så att säga lånar av sig själv är det självklart så att man gör just det, men det var också för att något minimera skadan. Det handlar om de 197 miljoner som jag och regeringen inte gav Försäkringskassan, som man hade önskat.
Men däremot säger ni ingenting om de 300 miljoner som ni hade sagt att Försäkringskassan skulle dra ned, vilket stod i budgetpropositionen för 2006. Där finns ingenting. Vi kan också vara helt överens om att vi behöver ha en tillsyn. Det räcker inte med Statskontoret, JO och Riksrevisionen. Vi måste ha en ordentlig kontrollmakt, mer än den interna kontroll som finns vid Försäkringskassan. Där fanns det ingenting tidigare. Det har vi tillsatt nu.
Självklart är det så att de anställda är en otroligt viktig resurs för Försäkringskassan. Utan deras idoga arbete, deras arbetsglädje och deras tro på Försäkringskassan kommer de också att ge kunderna ett sämre bemötande.
När vi tittade på SCB:s enkäter om kundernas betyg på Försäkringskassan vad gäller tillgänglighet och bemötande såg vi att resultatet var väldigt dåligt, och det vill jag ändra på. Jag kan också tala om att vi nu för första gången har - låt oss glädjas över det också - ett ohälsotal som sjunker. Vi ser att arbetslösheten går ned kraftigt, och vi ser samtidigt att ohälsan går ned.
Detta fick vi också redovisat för oss förra veckan. För första gången på 20 år ser vi att vi får mindre arbetslöshet och även mindre ohälsa. Jag tror på Försäkringskassans fortsatta arbete i det läget.