Erik Ullenhag (L):
Jag ska försöka visa ett större engagemang. Det lovar jag Patrik Björck. Anledningen till mitt svar är att vi ska vara tydliga med hur verkligheten ser ut. Det finns en överutbildning på svensk arbetsmarknad, och det är ett problem. Det gäller både utrikes och inrikes födda. En ny studie som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen har beställt visar att 52 procent av alla sysselsatta utlandsfödda och 46 procent av inrikes födda i Sverige är överutbildade för sina jobb.
Det finns ett genuint matchningsproblem på svensk arbetsmarknad, och om vi ska lösa problemen måste vi utgå från detta. Från detta kan vi inte dra slutsatsen att det här är ett lika stort problem bland de inrikes födda som de utrikes födda. Problemet är större bland människor med utbildning från andra länder. Vi måste se bakom siffrorna. Här har man tittat på dem som faktiskt är sysselsatta. Det finns dessutom människor som aldrig har kommit i jobb med en akademisk utbildning från ett annat land. Då är slöseriet dubbelt.
Arbetslösheten bland människor som har skaffat sig en akademisk utbildning eller en yrkesutbildning och är födda i Sverige är betydligt lägre. Vad gör vi då, och vilka är problemen? Det är ett otroligt slöseri - om jag nu ska visa ett engagemang för Patrik Björck - när vi inte tar till vara de akademiskt utbildade. Jag tror att det beror på att vi i Sverige fortfarande är lite ovana och fortfarande har inställningen att det endast är Sverige som svenska krusbär har.
Låt mig göra en personlig utvikning. Jag har en bakgrund som tjänsteman åt den socialdemokratiska regeringen på Utrikesdepartementet. Jag funderar över vilka som började samtidigt som jag på diplomatprogrammet. Det var folk med internationell erfarenhet. Om du kunde persiska, kinesiska och hade läst vid Oxford hade du mycket goda möjligheter att få tjänst vid Regeringskansliet och Utrikesdepartementet - det vill säga om du var född i Sverige.
Men om du hade med dig persiskan och var född i Iran, sedan läst i Oxford och sedan kommit till Sverige var det betydligt svårare. Låt oss vara tydliga med att arbetsgivare har ett ansvar. Det ansvaret tar jag och regeringen med hjälp av mycket tydliga regleringsbrev. Det är numera mer neutrala ansökningsmetoder till exempelvis Utrikesdepartementet än på min tid för att öka mångfalden. Det ger resultat.
Vi prövade nyligen så kallad speed dating, det vill säga ganska snabba anställningsintervjuer i Regeringskansliet för att tillsätta traineeplatser. Det gav resultat där utrikes födda akademiker faktiskt kom in och fick jobb. Jag är rätt bekymrad över det jag ibland har mött även i statlig sektor. Tidigare sade man i Regeringskansliet att man inte kunde sätta upp tydliga mångfaldsmål därför att om man satte upp tydliga mångfaldsmål måste man först vänta på myndigheterna som man rekryterar från. Först när de nått mångfald kan Regeringskansliet få mångfald.
Problemet med detta är att det sänder en otroligt stark signal till alla myndigheter under Regeringskansliet om Regeringskansliet säger att man inte kommer att agera förrän myndigheterna agerar eftersom man lever i en hierarkisk miljö där myndigheterna kommer att se att det som lönar sig inte är en mångfaldsbakgrund. Där har vi också ett ansvar. Utöver vad som görs med statliga arbetsgivare pekar jag på ett antal åtgärder vi vidtar för att samla ansvaret för validering, titta på vad som fungerar och utifrån det se vad som behöver göras mer.
Validering innebär översättning av en utländsk examen. Detta är ett första steg. Det andra som måste göras är att se till att det finns en tydlighet i vad detta betyder i Sverige. Hur fungerar ett yrke? De 52 miljoner kronorna till tandläkare, sjuksköterskor och läkare fungerar så att du får en kompletterande utbildning till din läkarexamen från ditt hemland. När du går den kompletterande utbildningen får du praktik och kontakter.
En irakiskfödd läkare berättade för mig hur mycket detta betydde. När han kom ut på praktik i Sverige fick han en förståelse för hur den svenska sjukvården var uppbyggd och kunde också arbeta i den mindre hierarkiska miljö som den svenska sjukvården innebär än den irakiska sjukvården. Jag ber om ursäkt, Patrik Björck, om jag inte visar tillräckligt engagemang, men jag lovar att i kommande anföranden visa fler konkreta förslag som är på gång.