Andreas Carlgren (C):
Det är en viktig fråga som Jens Holm har tagit upp, och det är en viktig debatt som både Jens Holm och Jonas Sjöstedt för. Låt mig först konstatera att vi är överens om hur viktigt det är att få fram mer kunskap. Vi är också överens om att det måste bli en bättre prövningsprocess inom EU.
Det är därför som jag säger: Ja, det är intressant att se på kommissionens nuvarande förslag - vi ska komma tillbaka till det - men det är ännu viktigare att kommissionen också levererar i fråga om det uppdrag som jag och andra miljöministrar gav till kommissionen i december 2008 för att man verkligen skulle komma fram med kommissionens förslag till hur vägledningen för riskbedömningar ska se ut.
Det är helt avgörande för trovärdigheten när det gäller GMO-frågorna. Bara för att sätta in det i ett sammanhang vill jag säga: Det är trots allt så att den här frågan inte bara handlar om vad vi själva tycker om GMO. Den handlar också om vad vi är bundna till av EU-regler men också de regler som gäller internationellt.
Bakgrunden till det vi nu diskuterar är trots allt att EU-länder ensidigt har vidtagit åtgärder som sedan har fått konsekvenser i handelsrelationer med omvärlden, som då berör hela EU. Tidigare har Kanada och Argentina varit inne i tvisteåtgärder med EU. Nu dras det tillbaka. Fortfarande återstår tvisteåtgärder från USA:s sida.
Det är inte så enkelt att vi bara sitter här och tycker, utan det handlar också om att skydda EU-medborgare och svenska medborgare från att råka ut för oönskade konsekvenser när andra länder vidtar handelsåtgärder mot oss. Jag tycker att det är värdefullt att nu pröva kommissionens förslag vidare.
Jag lägger märke till att förslaget betyder att man kan förbjuda användning av GMO inom eget område, det egna landet eller ett avgränsat område. Men då måste man använda andra skäl än miljö och hälsa. Det är där jag ställer mig frågan: Är det bra? Jag märker att flera tongivande EU-länder är helt emot kommissionens förslag. Är det då möjligt att få igenom det?
Det är den fråga som jag ställer mig själv. Flera länder tycks också vara på gång med att, om förslaget blir verklighet, kräva kompensation i EU:s jordbrukspolitik. Och jag tänker: Det var väl inte det som var meningen.
Jag vill också säga att omröstningar om GMO egentligen inte handlar bara om huruvida vi gillar GMO eller inte - det gäller de omröstningar som Jens Holm hänvisade till - utan det handlar i stället om bedömningen av om man följer gemensamma EU-regler. Det är det som är hela kärnan i det här.
Ska man kunna avvika från majoriteten i EU och vidta åtgärder på hemmaplan måste man i dag ha tillräckligt vetenskapligt stöd för det. Annars drabbas vi av motåtgärder från länder som till exempel USA, Argentina och Kanada. Det är det som det handlar om att undvika. Det handlar inte om något slags slavisk vilja att underkasta sig andras uppfattning. Vi måste agera klokt i ett sådant läge, och då måste de vetenskapliga kraven följas.
Jag tycker att bevisen inte är tillräckliga där. Och det är egentligen det som också Jens Holm säger, för han säger: Vi vet i dag inte tillräckligt. Du kan inte påstå att det är bevisat att detta är farligt. Då faller en del av det avgörande testet när frågan diskuteras i EU. För det är precis detta, att man kan styrka risker, som är avgörande för detta.