Finn Bengtsson (M):
Jag känner Lennart Axelsson, interpellanten, som en mycket hygglig person i det utskott där vi gemensamt arbetar. Jag lider med honom när han försöker försvara en hopplös situation, nämligen varför vi ska krama ett monopol som i resten av världen inte har existerat och inte kommer att återexistera.
Jag tycker att socialministern, fru ålderspresident, ger ett väldigt bra svar på de frågor som interpellanten därför ställer och på ett ansvarsfullt sätt motiverar vår omreglering av en sedan många decennier monopoliserad apoteksfunktion i detta land.
Interpellanten nämner till försvar för monopolet att det är det säkraste och mest kostnadseffektiva systemet i världen. Det är klart om man har färre apotek, i storleksordningen kanske en fjärdedel så många som alla andra länder, möjligen Danmark undantaget, och inte håller öppet. Vi vet alla när vi går och handlar att om det ligger ett apotek intill är det vanligtvis stängt. I alla fall är det det när jag kommer från arbetet. Svensken har tyvärr vant sig vid den här dåliga tillgängligheten.
Det kan skapa en form av oro, som interpellanten nämner att pensionärsorganisationerna lyfter fram. Man lyfter också fram deras stora behov av läkemedel. Låt mig då påminna om, som jag är säker på att interpellanten känner till, att när vi i utskottet hade en utfrågning om apoteksmonopolets omreglering var där två stora pensionärsorganisationer. Den ena, PRO, var bekymrad. Den andra, SPF, Sveriges Pensionärsförbund, välkomnade omregleringen.
Så även för dem som är pensionärer och beroende av läkemedel i större omfattning än genomsnittet finns det ett tydligt moment framåt att vilja se en bättre tillgänglighet och bättre öppethållandetider. Det finns också ett intresse av att den här regeringen vidtar de åtgärderna. Fru ålderspresident! Får jag påminna interpellanten om att vi hade ett val 2006. Innan valet uttalade vi tydligt att ett av våra vallöften var att vi skulle avreglera apoteksmonopolet.
Nu har Socialdepartementet med socialministern i spetsen jobbat mycket ansvarsfullt för att titta på detta problem. Som jag nämnde i mitt förra inlägg i den förra interpellationsdebatten är det mer komplicerat att plocka bort ett monopol än att skapa det. Det är en tragik för oss som inte tror på monopol, men det är också en väldigt farlig lättvindighet för dem som tror på monopolen.
Därför finns det, om jag inte minns fel, i det förslag som kommer successivt under året en kontrollstation 2010-2011 där vi också gör en konsekvent utvärdering av hur detta har fallit ut. Detta besvarar väldigt många frågor såväl i den här interpellationen som i förra interpellationen och detta på ett ansvarsfullt sätt som jag är ganska ovan vid att Socialdemokraterna brukar vara intresserade av - nämligen att utvärdera sina egna reformer.
Jag tycker att vi ska lyfta fram att vi i den här omregleringsfasen, vid sidan av alla de försiktighetsåtgärder och komplicerade turer som vi måste gå in i på grund av ett föråldrat monopol på en marknad som skapar dålig tillgänglighet för kunderna, faktiskt också har byggt in den viktiga funktionen att vara självkritiska och ha en oberoende utvärdering.
Den kan sedan leda till att Socialdemokraterna eller den nuvarande regeringen, det vill säga den som har fortsatt maktinnehav, får en presentation av vad utfallet blev. Det ska, precis som socialministern sade, bli mycket intressant att få följa först hur Socialdemokraterna, innan den här utvärderingen har gjorts, i valrörelsen ska driva ett förslag om att återgå till en ordning som gäller i totalitära länder som Kuba och Nordkorea och då få med sig en del av pensionärsorganisationerna.
Samtidigt släcker Socialdemokraterna då hoppet för andra som fått en bättre tillgänglighet, bara för att de inte vill avvakta och först titta på vad en objektiv utvärdering har visat efter valet.