Bo Bernhardsson (S):
Här har vi uppenbart olika uppfattning, och uppenbart har även fackföreningsrörelsen en annan uppfattning i denna fråga. Sven Otto Littorin säger att vi har sakerna på plats, att vi har de lagar som krävs och det styrkeförhållande som är rimligt att ha mellan parterna på arbetsmarknaden. Jag delar inte den uppfattningen. Fackföreningsrörelsen tror jag inte heller delar den uppfattningen.
De har gått fram med krav på att få en förbättrad lagstiftning, bland annat just för att få insyn i företag där de inte har några medlemmar men skulle behöva agera för att skydda löner och anställningsvillkor. Senast var det Hotell & Restaurang som i ett brev till regeringen ställde kravet att arbetsrätten ska stärkas och utvecklas. Uppenbarligen har de alltså uppfattningen att vi inte har saker och ting på plats.
Bland annat vill de, som jag sade, att facket ska få möjlighet att även kontrollera företag där de inte har medlemmar. Det finns behov. Arbetsmarknadsministern hänvisar till historien, alltså historien om varför den tidigare regeringen en gång i tiden valde att inte gå fram med den eftersträvade lagstiftningen.
Utredaren tyckte inte att det behövdes, men nu har det ju hänt en del. Vi lever i en miljö och med en arbetsmarknad där jag tror att dessa problem kommer att accentueras. Det finns behov av det, och såvitt jag vet var den tidigare regeringen i färd med att lägga fram ett förslag som bland annat skulle stärka fackets möjligheter att få information.
Sedan kan man som arbetsmarknadsministern säga att vi har saker och ting på plats och att detta i huvudsak är parternas uppgift, att det är parterna som ska sköta det självständigt och att vi inte ska lägga oss i så mycket.
Samtidigt kan jag konstatera, jag upprepar det, att det som regeringen gjort hittills - åtgärderna på a-kasseområdet, på det fackliga området och på andra områden - leder till att man på sikt kommer att trycka ned lönerna för dem som redan har de lägsta lönerna. Om vi tog fram en ekonomisk panel tror jag att den skulle säga att det är just så. Det är dit det leder.
Det som regeringen redan gjort har alltså förändrat maktbalansen på arbetsmarknaden till fackföreningsrörelsens nackdel. Det kan vi bland annat visa genom att peka på att folk lämnat fackföreningsrörelsen på grund av att det blivit dyrare att vara med. Det är ett konkret sätt att visa på det. Maktbalansen har rubbats, vilket varit regeringens avsikt.
Nu säger Littorin att det inte behöver göras någonting för att stärka fackets position eller för att bättre hävda utsatta gruppers anställningsvillkor och löner. Jo, det behövs det, inte minst för att regeringen förändrat maktbalansen. Det är ju fråga om ett växelspel. Det har alltid varit ett växelspel mellan lagstiftning å ena sidan och avtal å andra sidan.
Arbetarrörelsen har aldrig gått fram och sagt att det bara är avtal som ska garantera bra villkor på arbetsmarknaden, utan det har varit ett växelspel mellan lagstiftning och parternas ansvar, och så kommer det att förbli. Jag tycker att Sven Otto Littorin därför borde ta sitt ansvar när det gäller lagstiftning. Sedan använde jag ordet pittoresk, men jag sade inte att det som hänt på hamburgerkedjorna var pittoreskt.
Jag sade att det kanske är lite pittoreskt att just dessa storföretag nu får miljoner av regeringen i skattesubventioner. Det var det jag sade. Det var det jag tyckte var pittoreskt.