Carina Hägg (S):
Jag välkomnar biståndsminister Gunilla Carlssons svar. Jag tycker att det är positivt att vi kan stå här och ha interpellationsdebatten. Samtidigt vill jag inte minst för protokollet notera att interpellationen var ställd till utrikesminister Carl Bildt, och han är inte här i dag. Jag kan förstå att han i dag har andra frågor att syssla med. Det handlar mycket om oljan, oljefyndigheter och utvinning av olja kopplat till Afrikas horn.
Jag beklagar att utrikesministern inte tagit den här kanske sista möjligheten att just diskutera Afrikas horn här i kammaren. Det har inte heller funnits några större möjligheter till det under den här mandatperioden. Utvecklingen och situationen i länderna på Afrikas horn både positivt och negativt hänger intimt samman med varandra. Där är biståndet en viktig del för att vara aktiv och påverka utvecklingen och ge stöd till befolkningarna.
Men politiken innehåller fler delar än bistånd och de dialoger som kan vara kopplade till biståndssamverkan. Det hade varit välkommet om vi hade kunnat se mer av de delrapporter som kom inför det att Sverige beslutade att bidra till valobservationsstyrkan än vad som har framkommit senare. Vi kan ana det i det material som har lagts fram här.
Vi vet att det var en förhållandevis liten styrka till en så stor befolkning och ett så stort land som Etiopien.
Jag känner att även om det finns många verbala uttryck över situationen som jag ofta kan förhålla mig positiv och instämmande till finns inte kraften underifrån eller verkandet för att det i realiteten ska ske en annan utveckling i Etiopien. En fredlig kamp för demokrati i Etiopien ska alltid välkomnas.
Ett demokratiskt Etiopien är av stor betydelse för befolkningen i sig själv men också för hela Afrikas horn. Det är Somalia, Djibouti och Sudan, som är aktuellt i dag. Det är Eritrea, som ofta finns i mediernas fokus och även på riksdagsledamöternas agenda. Det är allt fler som känner ett engagemang för Mideksas belägenhet.
Ofta när jag träffar politiker och beslutsfattare från olika delar av världen hör jag att de känner till Birtukan Mideksas belägenhet och känner sympati. De är kanske också bekanta med att Amnesty har uttalat sig tydligt om att detta är ett fall som de har inkluderat i sitt arbete.
Relationerna mellan uttrycken till stöd för Mideksa ger en splittrad bild när det gäller EU:s agerande. Det finns ändå andra överväganden. Det verkar finnas en bild och en analys som säger att man hellre låter Etiopien vara som det är med den utveckling som sker än att ställa några större krav.
Vi ser till exempel att biståndet från Europeiska unionen har ökat under den period som problemen har förekommit, vilket även biståndsminister Gunilla Carlsson pekar på.
När man väger av fängslandet av Birtukan Mideksa och begränsningarna av NGO:er väger inte stängningen av fria medier, den censur och även självcensur som finns i de kvardröjande medierna tillräckligt starkt.
EU och en del av omvärlden gör andra överväganden och tror - vilket är en felaktig tro, vill jag säga - att man kan lösa en situation genom att passivt förhålla sig så som man ändock gör till premiärminister Meles Zenawis regering med det valfusk vi på olika sätt har kunnat se.
Det krävs en mer aktiv politik för att kunna vända både Sveriges, EU:s och omvärldens förhållande till Etiopien.