Carina Ohlsson (S):
Vi hör justitieministern säga i svaret - och vi kan också se det i det skriftliga svaret - att hennes uppfattning är att det största problemet för den grupp av kvinnor som jag har tagit upp är det våld som män utövar mot dessa kvinnor. Det är jag helt överens med justitieministern om. Men sedan kan man fortsätta att läsa att det för regeringen är en prioriterad fråga att bekämpa mäns våld mot kvinnor och att det är viktigt med ett helhetsperspektiv för att på allvar komma åt problemet. Där är vi också överens.
Men har vi då samma syn på vad helhetsperspektivet innebär? Och har vi samma definition av vad våld är? Våld är ju inte bara fysiskt. Det kan handla om hot och även om ekonomiskt, materiellt och socialt våld och ett frihetsinskränkande med mera.
Det kan till exempel innebära att man måste flytta och vara hemma från jobbet, vilket kan leda till att de villkor som nu är satta för den nya arbetslöshetsförsäkringen inte kommer att uppfyllas. Hur ska då kvinnan känna en trygghet för att kunna bryta upp från det destruktiva förhållandet? De förslag som läggs fram och har lagts fram här inskränker också frihetsgraden i stället för att öka den.
De gör att man inte kan välja liv och välja att leva i frihet. Många gånger handlar det inte om en planerad flytt utan om en flykt, ibland utan att någonting i förväg är ordnat såsom bostad, barnens skolgång, förskola och arbete. En del våldsutsatta kvinnor behöver också skyddade personuppgifter, precis som justitieministern har tagit upp. Detta medför också ökade kostnader för kvinnan i fråga.
Det går till exempel inte att köpa något på avbetalning eftersom man då måste lämna ut både namn, adress och personnummer. Det innebär en risk att använda bibliotekskort, terminskort för resor till och från skolan, högkostnadsskydd etcetera. Detta gör att dessa kvinnor ofta måste välja bort sådana saker, som annars gör ekonomin bättre. Det kan också medföra svårigheter att försörja sig eftersom det innebär en risk att lämna sina personuppgifter till en arbetsgivare eller utbildningsinrättning.
Därför tycker jag att det är ett något lättsinnigt svar som justitieministern ger här när det gäller ersättningsnivåerna vid arbetslöshet bland annat. Jag vill betona att arbetslöshetsförsäkringen är en del i helheten. Man måste som människa känna den trygghet som det innebär att vid tillfälliga perioder av arbetslöshet kunna få ersättning. Men det gäller också vid längre perioder.
Man kan nämligen se att de utsatta kvinnorna har längre perioder av arbetslöshet än genomsnittet och därför måste man också garantera den här tryggheten. När statsministern läste upp regeringsförklaringen trodde jag att de ord som han sade innebar någonting.
När man ser detta redan nu och kan förstå det så måste det ingå i den helhetssyn som justitieministern tar upp. Man ser ju redan att det här kommer att leda till försämringar. Då kan man inte vänta på att en utredning ska tala om det 2008 och sedan komma med förslag. Man måste se problemet, ta tag i det och göra någonting åt det.
Jag är helt överens med justitieministern när hon säger att vi ska trygga de flestas egen försörjning med arbetstillfällen. Men den sanningen och verkligheten lever inte alla dessa kvinnor i. Därför måste man se problemet nu. Man kan inte se det utifrån någon sorts vision eller önskedröm. De här kvinnorna finns i realiteten nu .
Förstärkningar av rättsväsendet och sådant kommer kanske framöver, men kvinnorna finns nu och försämringarna kommer att börja gälla den 1 mars. Det går alltså inte att vänta till någon gång in på 2009 för att då säga: Oj, blev det sådana konsekvenser för de här kvinnorna! Jag tror att justitieministern menar att det är en del av den här gruppen som befinner sig utanförskap.