Leif Pettersson (S):
Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret på interpellationen. På grund av utlandsresa har Fredrik Lundh inte möjlighet att ta emot svaret, utan vi har kommit överens om att jag ska träda in i hans ställe. När jag läser svaret måste jag säga att jag blir besviken. Justitieministern ger i svaret inte medborgarna i den nordligaste delen av landet stort hopp. Förklaringarna till att det blir så kan vara två.
Den ena möjligheten är att landets regering faktiskt inte känner till de förhållanden som människor i glesbygd lever under. Den andra möjligheten är att inte alla fakta är kända. Då utgår jag naturligtvis från att regeringen, liksom jag, anser att rättssäkerheten gäller lika för alla i alla delar av landet, och därmed utgår jag också från att det är den andra av de två möjligheterna jag nämnde som gäller.
Enligt min mening måste regeringen avvisa förslaget om att slå samman länsrätterna i Norrbotten och Västerbotten till den föreslagna förvaltningsdomstolen i Umeå. Till grund för mitt ställningsstagande ligger framför allt att rättssäkerheten måste gälla lika för alla var man än bor i landet. Den föreslagna domstolen skulle utgöra första instans i förvaltningsärenden för invånarna på mer än en tredjedel av landets yta.
Avstånden mellan den plats där domstolen är belägen och de mest avlägsna delarna av dess arbetsområde blir därmed orimligt stora. Som exempel kan nämnas att det från centrala Kiruna till Umeå är ca 600 kilometer. Om den som målet berör dessutom råkar bo utanför tätorten Kiruna kan avståndet i extremfallet öka med ytterligare 200 kilometer.
Jag utgår då från att det ska vara möjligt att nyttja sin rätt som berörd medborgare att personligen få inställa sig i domstolen när lagen så medger. Det måste också vara praktiskt möjligt att som enskild medborgare kunna gå igenom sin egen akt i domstolen innan ett mål avgörs där ingen muntlig förhandling äger rum.
Om den enskilde medborgaren upplever det som i praktiken omöjligt eller så besvärligt att han eller hon avstår från sin rättighet att inställa sig till muntlig förhandling eller från att ta del av sin egen akt är rättssäkerheten hotad. För mig är det viktigt att vi inte av missriktad spariver skapar fler fall där människor känner sig orättvist och godtyckligt behandlade.
Det går säkert att med statistik och teoretiska beräkningar visa att den föreslagna förändringen är motiverad, men ur den enskilde medborgarens perspektiv blir detta helt orimligt. Slutligen vill jag göra en jämförelse som visar att regeringen snarast borde avvisa förslaget om att slå samman länsrätterna i Norrbotten och Västerbotten till en ny förvaltningsrätt i Umeå. Det jag vill jämföra med är regeringens eget beslut när det gäller tingsrätterna.
I sitt beslut sade regeringen följande: "Regeringen gör bedömningen att den i rapporten föreslagna lösningen skulle leda till alltför stora avstånd inom domsagorna och finner att tillgängligheten för invånarna skulle försämras i sådan utsträckning att det inte väger upp de verksamhetsmässiga skälen för en sammanläggning." Fru talman! Precis så är det även i det här fallet.
Jag avslutar därför med att fråga justitieministern om hon här och nu kan ställa sig bakom regeringens tidigare ställningstagande och därmed lämna samma besked när det gäller länsrätterna i Norrbotten och Västerbotten.