Johan Hedin (C):
Den världsberömda superstjärnan och vetenskapsmannen Albert Einstein lär ha sagt att man ska förenkla så mycket som möjligt men inte mer. Många förenklar alldeles för mycket när de för debatt om hur vi bäst bekämpar terrorismen. Andra krånglar till det alldeles i onödan. I grund och botten är terrorism som vilken annan kriminalitet som helst, om än oerhört allvarlig.
Jag bryr mig ärligt talat inte om vilka motiv terrorister anser sig ha, vilka gudars vilja de anser sig bejaka och vad de har för märkliga idéer om tingens tillstånd. De är galna mördare och ska betraktas som sådana. Precis som för annan kriminalitet ska vi göra det så svårt som möjligt att begå terrorbrott, men detta naturligtvis utan att tumma på de principer som inte bara har byggt våra samhällen starka utan också är det som terroristerna helst av allt vill ta ifrån oss.
Jag läste en av de många kloka kommentarer som följde av det gudlösa, fega och hänsynslösa terrordådet den 7 april. Jag tror att det var Johan Hakelius som skrev någonting i stil med att samhällets mångfald, öppenheten, att saker och ting sker decentraliserat och inte styrs av en enda kraft, är något som den med dragning åt det totalitära ser som en svaghet men som i själva verket är en styrka.
Under hashtaggen openstockholm kunde främlingar hjälpa varandra med praktiska saker, helt utan statlig inblandning och utan någon annan drivkraft än en ärlig välvilja mot medmänniskorna. Ibland verkar folk förväxla idén om det starka samhället med idén om den starka staten. Det är väl där många går snett. Det samhälle som byggs underifrån av en stor och bred mångfald av folk och företag är så enormt mycket starkare och tryggare än det som låter staten försöka styra överallt.
I en annan artikel kunde man läsa om högerextremisternas frustration över människornas reaktioner på dådet. Man hade hoppats på hat, på att svensken nu skulle gå man ur huse och sluta upp bakom jag vet inte riktigt vad - det som dessa människor verkar tycka är det rätta och riktiga. I stället lät vi vår sorg blomma ut. Vi mötte varandras blickar och kände samförstånd och sympati i denna svåra stund, gammal och ung, kort och lång, ljus och mörk.
Det är i stunder som dessa som vårt samhälle provtrycks. Det är vår plikt och vårt ansvar inte minst mot dem som drabbas att vi lär oss vad vi kan av dessa hemska händelser och att vi tydligt identifierar vad som fungerade bra och vad som måste göras bättre. Polisen, både den öppna polisen och säkerhetspolisen, förtjänar en stor eloge för sina insatser.
Jag är så imponerad av hur snabbt så många poliser kunde vara på plats och hur man trots en kaosartad stämning lyckades etablera något slags känsla av kontroll mitt i allt detta vansinniga. Tack för ert fina arbete! Jag vill också vända mig till regeringen, som hanterade detta på ett efter omständigheterna bra sätt. Alla som känner mig och min politiska gärning vet att jag har stora problem med väldigt mycket av Socialdemokraternas politik.
Jag tycker att statsministern sällan visar prov på det ledarskap som behövs och att vi måste få en ny alliansregering efter nästa val. Men i denna stund vill jag till både inrikesministern och statsministern rikta ett uppriktigt och hjärtinnerligt tack. Ni gjorde en svår stund för hela svenska folket mindre svår med resolut agerande och stabila informationsinsatser. Jag önskar att politiken kunde handla mer om det goda politiska ledarskapet.
Det är en hotad konstart som utmanas av populism och hatmångleri. Det politiska ledarskapets absoluta nollpunkt är att försöka ta kortsiktiga poäng på att exploatera människors rädsla och att odla hat och misstro. Jag hoppas och tror att det är en övergående trend som kommer att upphöra i takt med mänsklighetens utveckling. Jag hoppas att det går fort, för det går nu åt fel håll.
Mellan det goda ledarskapet och hatmånglarna finns det de som tror, eller låtsas tro, att det finns enkla lösningar mot terrorism eller andra grova brott, att det skulle finnas någon quick fix. Det skulle bara vara att ösa på med mer repression, fler poliser eller tekniska prylar. Tror man det är man ärligt talat inte mogen för uppgiften att leda arbetet att bygga upp det trygga samhället. Först och främst måste vi ha en rättspolitik som håller ihop. Vi måste säkra hela rättskedjans funktion från prevention, såväl praktisk som social, till kriminalvård med utslussning och uppföljning.
Sedan är det allting däremellan, som poliser med rimliga arbetsvillkor, kompetent civilpersonal som bidrar med expertkunskap och avlastar, kompetenta åklagare och rättvisa domstolar. Det handlar också om att ha ett samhälle som hänger ihop där alla som bor i vårt land känner att det finns möjlighet att det om man är villig att jobba hårt finns möjlighet att jobba sig till det man drömmer om. Det handlar om att man tillåts lyckas och misslyckas, att det är okej att försöka och okej att ge upp ibland.
Det handlar om att se varandra med en gnutta mer välvilja än missunnsamhet och att kunna glädjas åt andras framgång utan att vara avundsjuk. Jag tror att nyckeln är att vi alla känner att samhället och livet också är för mig, att vi är en del i allt detta och att vi får vara med. Vi kan och får delta i samhällslivet om vi vill. Vi kan få ett jobb, komma in på en utbildning eller börja bygga upp ett liv, ett värdefullt liv.
Vi kan kanske bilda familj, se en liten kille eller tjej växa upp och göra precis tvärtom allt det vi försöker att få dem att göra men ändå göra oss oändligt stolta. Det är tyvärr inte verkligheten i dag. Tudelningen skär hårt genom Sverige. Då talar jag inte om något slags ansträngd klassteori från förrförra århundradet utan om hur murar byggs upp mot dem som står utanför arbets- och bostadsmarknaderna och hur den som är studiebegåvad hindras från att utveckla sin talang för att skolmiljön inte fungerar eller för att sociala normer i en hederskontext sätter käppar i hjulen.
Det handlar om hur föräldrars utanförskap skapar sociala hinder och hur kriminalitet å ena sidan skapar otrygghet och å andra sidan erbjuder möjlighet att tjäna snabba pengar för den som är beredd att ta det steget. Herr talman! Vi behöver en bra politik för jobb och företagande för att bygga det trygga samhället och för att kunna möte inre och yttre hot.