Roger Haddad (L):
Sverige har rekordhög långtidsarbetslöshet. Den arbetslösheten började öka redan hösten 2019, innan pandemin slog till.
Det är lika bra att börja i den änden eftersom många av dem som är långtidsarbetslösa, av vilka hälften har varit arbetslösa i över två år, är personer med låg utbildning och personer med lägre kunskaper i svenska men också personer som har olika typer av funktionsnedsättning som bidrar till arbetsoförmåga eller lägre arbetsförmåga som gör att de inte har lika stora chanser och möjligheter att komma ut på den reguljära arbetsmarknaden.
Det är anmärkningsvärt, tycker jag, när Liberalerna har tagit upp den här frågan återkommande. Initiativet hösten 2019 som refereras till var Liberalernas utskottsinitiativ.
Vi krävde redan då ett förtydligande i förordningen för Arbetsförmedlingens arbete med personer med funktionsnedsättning därför att vi redan då såg problemet som flera nu går upp i talarstolen och bekräftar, nämligen att det finns risk för undanträngningseffekter. Det ställs allt högre krav på Arbetsförmedlingen och på Samhall genom de instruktioner och det uppdrag som finns från regeringen.
Ingen från Socialdemokraterna verkar vilja uttala något slags självkritik i frågan, utan man hänvisar till gamla uppdrag och att allt redan är på rull. Liberalerna instämmer inte i den bilden.
Det var inte så att Socialdemokraterna skyndade fram med reformer för Arbetsförmedlingen och Samhall efter utskottsinitiativet från 2019, utan det dröjde till först i april 2021 - efter ett och ett halvt år - innan regeringen kunde presentera en smärre justering i förordningen för att förtydliga målgruppen för Arbetsförmedlingens anvisningar till Samhall. Fru talman!
Det har slarvats i debatten om hur man skjuter över enskilda fall till Samhall. Om jag ska säga något till Samhalls försvar är det inte Samhall som gör bedömningen eller väljer och vrakar bland dessa människor, utan det är Arbetsförmedlingen.
Arbetsförmedlingen bedömer, kartlägger, för handlingsplaner, för samtal och har överläggningar med Försäkringskassan och andra berörda parter i svåra fall, och därefter klassificerar, kodar och anvisar personerna till Samhall.
Arbetsförmedlingen förtjänar också kritik, men ansvarig för Samhall och Arbetsförmedlingen är Sveriges regering och ytterst arbetsmarknadsministern. Förutom den ändring i förordningen som kom i april, som ska återrapporteras i oktober, menar vi från Liberalerna och Centern att det ska lämnas ett bredare uppdrag.
Det är oerhört glädjande att flera partier i kammaren stöder vårt initiativ. Uppdraget ska inte bara handla om ekonomi utan också om bolagsordning, arbetsmiljö och osund konkurrens. Det som driver mig mest, som också någon kollega tog upp, är att denna verksamhet inte är vilken som helst. Personer med funktionsnedsättning har oerhört svårt att komma ut på arbetsmarknaden.
Det är dubbelt så hög arbetslöshet bland personer med funktionsnedsättning, nästan 20 procent, jämfört med övriga befolkningen, som ligger på 9-10 procent under 2020. Nu är den på väg att sjunka, men vi ser inte samma återhämtning när det gäller personer med funktionsnedsättning.
Det är lägre sysselsättningsgrad bland personer med funktionsnedsättning, och många av individerna som är registrerade som arbetslösa med funktionsnedsättning har också lägre utbildningsnivå - inte en eftergymnasial utbildning - än övriga befolkningen. Fru talman!
Det är därför viktigt att samhället - oavsett om det är fråga om kommuner eller staten - har verksamheter som kan ta emot och erbjuda dessa personer fler livschanser och möjligheter. Det ska inte bara gälla utbildning utan även på arbetsmarknaden.
Det ska inte vara fråga om ekonomiska krav, konkurrenskrav eller att Samhall används som en integrationspolitisk åtgärd. Samhall har kommenterat att om en person har en kombination av funktionsnedsättning och språkbrister är det inga konstigheter. Då uppfyller personen grundkriteriet. Men det är många som kommer in på Samhall som egentligen inte borde vara där.
Det är Liberalernas budskap. Vi vädjar till regeringspartierna att hjälpa oss med initiativet. Om man i eftermiddag planerar att rösta nej till förslaget finns risk för en fördröjning och förhalning så att regeringen inte tar initiativet. Några har frågat varför det ska ske en extern utvärdering. Jag var tidigare i utbildningsutskottet, och där hade vi ungefär samma debatt om Pisa.
Regeringen valde att ge Skolverket, den egna skolmyndigheten, i uppdrag att granska Pisaresultaten. Vid Riksrevisionens granskning konstaterade man att det inte var fråga om en oberoende extern granskning. Även andra experter har sagt att regeringen agerade fel. Vi riskerar att göra samma misstag här, och jag vill att vi undviker detta. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.