Sven Otto Littorin (M):
Låt mig börja med det som gällde dagens debattartikel i Svenska Dagbladet. Att ett fackförbund anser att en stor myndighet där många av deras medlemmar arbetar behöver mer resurser är väl ingen nyhet. Jag åker land och rike runt just nu och besöker samtliga län i Sverige fram till midsommar för att säkerställa att våra resurser kommer fram dit de ska. Jag har hittills besökt 14 län och har alltså ett antal län kvar.
Det är viktigt att komma ihåg att i det så kallade decemberpaketet, som vi presenterade den 5 december, lade vi närmare 4 miljarder extra på arbetsmarknadspolitiska insatser. Drygt 1 miljard - 1,1 miljarder 2009 - lades på tidiga coachningsinsatser. Det är dem vi nu diskuterar. Av dessa 1,1 miljarder ska Arbetsförmedlingen använda 300 miljoner kronor för coachning i egen regi 2009.
Man har anställt knappt 750 egna coacher. Därtill har man handlat upp platser i två steg - först 5 000 platser för sökande utanför garantierna, och nu pågår en upphandling, som avslutas vilken dag som helst, där man handlar upp ytterligare 27 000 platser för nya arbetslösa och korttidsarbetslösa. Dessutom planeras ytterligare upphandlingar av Arbetsförmedlingen.
Syftet är naturligtvis att försöka möta dem som kommer ut i arbetslöshet under detta år. Jag tror att det är viktigt att göra flera saker samtidigt. Det första är att se till att varje enskild person som kommer till Arbetsförmedlingen möts av en människa av kött och blod, inte bara av en telefonsvarare eller hemsida. Det är viktigt att man får hjälp med att gå igenom vad man kan och vad man saknar, att peka på utbildningsinsatser.
Jag vill påminna om att vi i budgeten lade nästan 2 miljarder extra på komvux, yrkesvux och yrkeshögskola. Det är också viktigt att försöka se till att man som ny arbetslös inte tappar kontakten med resten av världen utan har en löpande kontakt. Man kan naturligtvis fundera på saker och ting ur olika perspektiv.
Jag vet - för det första - att vi ofta använder oss av de arbetsmarknadspolitiska insatserna i ett slags konjunkturanpassat läge, det vill säga att man i väldigt goda tider drar ned på volymerna och i sämre tider drar upp dem. Därför har vi dragit upp volymerna så att decemberpaketet omfattar ungefär 60 000 personer. Det är väldigt, väldigt många. För det andra kan man diskutera och fundera över hur dessa medel används.
Av de närmare 4 miljarderna är ungefär en fjärdedel coachningsinsatser. Vi diskuterade också hur vi på bästa sätt skulle hantera dessa medel. Ingen av oss räknar med att krisen är evig, och därför räknade vi ungefär på följande sätt: Om vi hade använt alla medlen för anställningar i Arbetsförmedlingen skulle risken ha varit uppenbar att vi om bara något år hade varit tvungna att säga upp nyanställda från Arbetsförmedlingen.
Det är inte någon bra arbetsgivarpolitik. En del går till Arbetsförmedlingen och en del till upphandling av tjänster under en kortare period, alltså medan vi befinner oss i den allvarligare delen av krisförloppet. Slutsatsen är att vi tillskjutit väldigt mycket nya resurser till arbetsmarknadspolitiska insatser.
Det man pekar på i den undersökning som Berit Högman tar upp är just det som jag nu gör, nämligen besöker Arbetsförmedlingen i länen för att säkerställa att dessa medel når fram till dem som så väl behöver dem.