Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tror att det är ganska angeläget att man inte vare sig förringar eller förenklar denna debatt. Man skulle lätt kunna tro på Peter Perssons argumentation om att några extra hundralappar som människor inte skulle ha fått tillbaka skulle ha hjälpt denna vinter. Med tanke på hur lång tid som det tar när det gäller infrastruktur i fråga om både den ekonomiska planeringen och den fysiska planeringen skulle dessa hundralappar ha behövts för bra många år sedan.
Fru talman! Betänk att vi då hade riktigt höga skatter, men ändå satsades det inte fullt ut på infrastruktur. Problemet är att det egentligen inte är själva vintern som är problemet. Men när det är extra kallt märks symtomen desto mer. I över 20 års tid har vi haft ett eftersatt underhåll på vår järnväg, inte minst när det gäller reinvesteringarna.
Det ser vi inte minst på livslängden på kontaktledningar, på signalsystem, på växlar och på bärighet, alltså sådant som skulle ha gjorts för bra länge sedan. Mitt fokus nu är snarare att se var pengarna gör mest nytta. Det är precis det Trafikverket nu tittar på: Var får vi mer kapacitet i så snar tid som möjligt, men också långsiktigt?
Det stämmer som Peter Persson säger att ni förvisso hade 100 miljarder mer. Tanken var att ni skulle bygga höghastighetståg. Vad skulle det ha hjälpt denna vinter? Vad skulle det ha hjälpt nästa vinter, och nästa vinter, och nästa vinter igen? Det tar nämligen minst 15 år.
Under tiden skulle det nuvarande järnvägssystemet på 12 000 kilometer trafikerad järnväg fullkomligt raseras om det inte var så att ni var beredda att lägga på ytterligare 100 miljarder för att klara också den infrastrukturen. Så ser dock inte verkligheten ut.
Vad vi har med oss in i denna regering är också att det i den förra åtgärdsplanen, när Socialdemokraterna tog ansvar och ville väldigt mycket, saknades 65 miljarder. Detta är lite grann problemet, eftersom infrastrukturen går över så många år.
Vad jag tycker är viktigt är att vi med de kunskaper och underlag som nu kommer in får en riktig genomlysning av vad behovet är för att komma i kapp och få ett robust järnvägssystem. Det är nämligen där vi har de stora problemen. Vägarna kan vi säga är hyfsat okej, även om det finns ställen där det kunde vara bättre. Det är dock i järnvägssystemet vi har sårbarheten.
Vi har också behov av att människor som inte alltid kan eller vill bo i storstäderna utan bor utanför måste kunna pendla in på en rimlig restid. Vi vet även att företagen behöver ett större och större upptagningsområde för att hitta kompetens, och framför allt rätt kompetens. Jag tycker att det är viktigt att vi månar om människors tid, men också företagens tid.
Det handlar nämligen om pengar för dem också. Det är därför vi tittar på hur vi kan se till att godstransporterna löper på rakare stråk utan hinder och problem och hur arbetspendlingen, inte minst i våra storstadsområden, kan bli bättre. Jag skulle vilja lägga till, fru talman, det jag tror är viktigt.
I den åtgärdsplan som är antagen för de kommande tolv åren - det är ändå den tidshorisont vi får ha - tittas det just nu också på om det finns någonting som kan göras i ett tidigare skede. När kan man i så fall göra det, och vad skulle det innebära i kostnad? Då får vi också titta på hur det ska finansieras.
Så som det är i dag är nämligen inte okej, och det första steget, bland annat, från Anders Borg var att se till att redan i år möjliggöra 800 miljoner ytterligare till Trafikverket för drift och underhåll.