Laila Freivalds (S):
Annelie Enochson, den 18 januari var första dagen som passade både interpellanten och mig. Varför inte medier i denna situation? säger Annelie Enochson, det sätter ju press på myndigheterna. Ja, det är precis det jag sade. När vi har den typ av ärenden där det handlar om att sätta press på andra regimer eller på andra länders myndigheter är det väldigt bra att utnyttja det mediala trycket. Ärendet med de fem barnen som fördes till Gaza var inte ett sådant ärende.
Lång handläggningstid tycker Annelie Enochson också att det var och att det fanns en rad andra ärenden. Ja, många av de ärenden vi har som handlar om bortförande av barn har en mycket lång handläggningstid. När det handlar om barn som förts bort till icke-konventionsländer måste jag säga att det oftast är en oerhört lång tid och till och med så att vi misslyckas. När det gäller det palestinska området vet jag att det är väldigt många länder som har ärenden där.
Det har tagit år för dem att lösa de ärendena. En del av ländernas ärenden har aldrig blivit lösta. Även mot den bakgrunden tycker jag att det svenska agerandet när det gäller de fem barnen i Gazaområdet är ett mycket framgångsrikt ärende. Det beror på det sätt på vilket det sköttes av generalkonsulatet i Gazaområdet.
Annelie Enochson tycker att UD ska organisera sig så att man snabbt kan komma tillbaka med barnen till Sverige. Ja, jag önskar att det fanns ett sätt att lösa det här som hade att göra med hur UD organiserar sig. Men här handlar det om att vi har en situation där vi är beroende av att vi kan samarbeta med myndigheterna i andra länder.
Eller också, som i det här Gazaärendet, handlar det egentligen inte ens om andra länders lagstiftning och vad deras myndigheter tycker, utan det gäller de enskilda människornas agerande - en vårdnadstvist, en tvist mellan föräldrar som inte kan komma överens och där den ene utnyttjar sin möjlighet att på det här viset lämna Sverige och ta med sig sina barn.
Det här är ingenting som vi kan lösa genom en omorganisation, inte ens med att tillföra mera resurser, dessvärre. Hur kunde det komma sig att barnen blev registrerade som statslösa när de kom till Gaza? Ja, bakgrunden är den att de också är palestinska medborgare. De är svenska medborgare, och det är viktigt för oss när vi agerar. Vi agerar utifrån att de är svenska medborgare. Men de är samtidigt också palestinska medborgare.
Pappan är registrerad som flykting, och därigenom blev också barnen automatiskt registrerade som statslösa. Men detta var ingenting som på något vis påverkade de palestinska myndigheternas vilja att på alla sätt och vis försöka hjälpa oss för att se till att barnen kom tillbaka. Det vill jag understryka. Göran Lindblad hade en del synpunkter på handläggningen av sådana här ärenden, bland annat att det tar så lång tid med sekretessprövningen.
Ja, jag beklagar att det ibland kan ta tid, men det beror på att det ofta är många handlingar, och de måste genomläsas. För att uppfylla de krav som gäller sekretessprövningen måste alla handlingar genomläsas och bedömas. Detta kan ibland ta tid, men jag vågar påstå att det sköts med den effektivitet och den snabbhet som är möjlig i varje enskilt ärende.
När det gäller de turkiska myndigheternas agerande i det aktuella ärendet vill jag påpeka att ambassaden har regelbunden kontakt med den centrala myndigheten i Turkiet, som är den som enligt Haagkonventionen har att sköta sådana här gemensamma ärenden.
Det är en regelbunden kontakt, hela tiden uppdaterad, och det handlar om att den centrala myndigheten i Turkiet måste sätta press på de lokala rättsliga myndigheterna. Det är deras agerande som avgör om vi kommer att hitta flickan eller inte. Det är polisens arbete att söka rätt på det. Även ambassaden försöker använda de kanaler som man har för att bidra i sökandet. Det är att gå långt från UD:s och ambassadens sida . Jag beklagar. Jag hoppas verkligen att riksdagen ser över reglerna för interpellationsdebatter.