Åsa Romson (MP):
Den här debatten försiggår i samband med ett uppmärksammat fall som, precis som miljöministern sade, ännu inte slutligt har avgjorts i de rättsliga instanserna. Det engagemang som visas från naturvårdens intressen, de regionala myndigheterna, boende och andra intressenter är mycket stort.
Jag avser naturligtvis inte att vi här ska debattera det konkreta fallet med några föresatser att vi ska förespegla hur detta en gång ska sluta. Det är andra, om inte tredje, gången som Miljöpartiet interpellerar i den här saken. Jag tycker att det har väldigt mycket att göra med den lagstiftningsprocess som har föregått här i riksdagen. Det här området, Ojnare myr, är en speciell naturtyp.
Det är agkärr med kalkrika områden. Det har en väldigt speciell vattensammansättning och därmed en väldigt speciell flora och fauna. Precis som miljöministern sade finns det liknande naturtyper i ganska stor omfattning i närheten som är skyddade enligt Natura 2000. Det har också gjorts utredningar om att detta skulle bli Sveriges nästa nationalpark. Det är alltså ett ganska speciellt område som vi talar om.
När Miljöpartiet har tittat på det som har förekommit i denna process har vi sett att det är en avsevärd skillnad, menar vi, i bedömningarna från de rättsliga instanserna innan vi tog bort stoppregeln för täkter, som den kallades i miljöbalken, och efter den regeländring som miljöministern redogjorde för som den borgerliga regeringen genomförde för ett antal år sedan.
Det är helt riktigt att vi då inte protesterade, men det fanns ett underlag till riksdagen där man nogsamt poängterade att detta inte syftade till att minska skyddet. Nu påstår miljöministern dessutom att meningen snarare var att öka och stärka skyddet för biologisk mångfald. Man redogjorde inte heller för den önskan som hade uttryckts från bergindustrin specifikt om att denna regel skulle tas bort.
Vi har senare motionerat, förra året, om att återinföra regeln, just med den konklusion som vi drar av denna långa och väldigt olyckliga rättsliga process i förhållande till Ojnare myr, det vill säga att denna regel hade en viktig roll att spela. Såvitt jag kan se delar Naturvårdsverket, som är en av de överklagande instanserna i detta fall, den bedömningen.
Min fråga till miljöministern i dag blir på vilket sätt man på departementet analyserar hur det svenska rättsskyddet för biologisk mångfald kan stärkas i Sverige. Vi har ett antal olyckliga kommunikationer med EU-kommissionen, där de har ställt frågor om olika delar på området biologisk mångfald. Det sträcker sig naturligtvis långt utöver bara täkterna.
Det handlar om skogslagstiftningen och om rovdjuren, och det handlar om ett antal viktiga områden som gäller hur vi får en fauna och flora som är rik och frodig och som det framför allt värnas om i framtiden. På vilket sätt analyserar man de ändringar som har gjorts för att i så fall, som miljöministern sade här, kunna gå in med åtgärder och stärka upp för det fall att detta skydd har börjat urholkas?
Jag ställde samma fråga till Lena Eks företrädare Andreas Carlgren för ungefär ett år sedan, och han svarade på samma sätt: Det är för tidigt att dra några slutsatser, och man kan inte göra det i ett enskilt fall. Frågan är när, herr talman, miljöministern och departementet menar att man kan dra några slutsatser så att vi inte får en så här olycklig process på flera håll i landet.