Anna-Karin Hatt (C):
Tack för inläggen från Marie Nordén, Ann-Kristine Johansson, Krister Örnfjäder, Boriana Åberg och Finn Bengtsson. Det är viktigt att konstatera att vi, precis som Krister Örnfjäder på ett mycket förtjänstfullt sätt lyfte fram, befinner oss i en situation där vi fortfarande väntar på att kommissionen ska komma med sitt detaljerade förslag till hur den framtida sammanhållningspolitiken ska se ut. Från sommaren och framåt kommer ett intensivare förhandlingsskede att gå i gång.
Mycket återstår att förhandla om, och mycket är alldeles för tidigt att sia om. Den svenska linjen ska ses i en europeisk kontext. Det är oerhört viktigt att understryka detta.
Den budgetrestriktiva svenska linjen ska ses mot bakgrund av att det finns många medlemsstater runt om i Europa som gärna skulle använda EU-budgeten, och se till att den ökade, för att på det sättet avlasta nationella budgetar och kanske starkare föra en del av krishanteringspolitiken och återhämtningspolitiken via EU.
Det är mot den bakgrunden som den svenska linjen - och jag konstaterar att Marie Nordén understryker att vi är överens i riksdagen om den - om en budgetrestriktiv hållning ska ses. Det är den ena frågan. Den andra frågan handlar om hur vi, när vi väl kommit överens om omfattningen av EU-budgeten, ska använda resurserna, för jordbrukspolitiken eller för sammanhållningspolitiken. Jag är den första att erkänna att sammanhållningspolitiken är viktig för Sverige.
Det är 30 miljarder kronor under innevarande programperiod. Det är resurser som vi fick loss trots att den dåvarande socialdemokratiska regeringen och Göran Persson länge lät bli att delta i diskussionerna om hur den innevarande programperioden skulle se ut. Så agerar inte den här regeringen. Däremot har vi två parallella förhandlingsspår som pågår. Å ena sidan har vi långtidsbudgeten, som ju hanteras av EU-ministrarna, finansministrarna och statsministrarna.
Å andra sidan har vi sammanhållningspolitiken. Ska man kunna förverkliga den svenska linjen, att ha en budgetrestriktiv linje, måste man titta på de riktigt stora posterna i EU-budgeten, och dit hör sammanhållningspolitiken. Det stämmer inte att Sverige inte skulle ha några vänner i den diskussionen. Det finns flera vänner.
Danskarna, nederländarna och britterna har liknande synpunkter som Sverige både när det gäller budgetminskning och att sätta fokus på de mest behövande regionerna i Europa. Jag lyfter i mitt interpellationssvar till interpellanten fram att vi från regeringens sida noterar att det finns ett starkt stöd bland medlemsländerna för att alla regioner ska omfattas, precis som sker i dag.
Samtidigt är det viktigt att konstatera att redan i dagens program går en merpart av resurserna, över 80 procent, till de mest behövande regionerna. Det tycker jag och regeringen är en bra ordning som faktiskt av solidaritetsskäl bör finnas kvar. När det gäller sammanhållningspolitikens utformning i övrigt hade Krister Örnfjäder verkligen läst på och gjort sin hemläxa.
Han redogjorde på ett mycket bra sätt för huvudpunkterna i det svenska konsultationssvaret. Det stämmer väldigt väl. Vi vill ha ett tydligt nedifrån-och-upp-perspektiv, ett ökat resultat och framför allt ett ökat fokus på hur sammanhållningspolitiken kan bidra till ett innovativt Europa och en grön, inkluderande tillväxt i alla EU:s medlemsstater och i hela Europa.