Johan Forssell (M):
Jag tackar statsrådet för det utförliga svaret. Jag har skrivit den här interpellationen mot bakgrund av att utvecklingen går åt fel håll i sjukförsäkringen. Vi har haft många debatter på detta tema. Vi ser hur problemen växer och hur regeringen tyvärr, menar jag, gör väldigt lite för att vända denna utveckling.
Mycket av det som görs riskerar snarare att förvärra problemen. Jag ska ge en liten bakgrund till detta. Att regeringen har valt att slopa den bortre tidsgränsen har blivit mycket kritiserat av inte minst regeringens egna myndigheter. Jag tänker till exempel på Inspektionen för socialförsäkringen, Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. De har alla varnat för att sjukfrånvaron kommer att öka som en följd av den politik som regeringen genomför.
Det finns flera problem med detta. Ett är naturligtvis den kamerala aspekten. Fler människor som är sjuka innebär att färre kan vara med och arbeta. Det kommer att innebära ökade kostnader för staten. Mest allvarligt är dock den mänskliga effekten, alltså att människor inte kommer att kunna gå till sina arbeten eller studera utan i stället blir sjukfrånvarande.
Många av oss har nog i färskt minne de problem som fanns under den förrförra mandatperioden, före valet 2006. Då skenade dessa problem iväg. Till slut valde man att försöka lösa dem, om man kan säga så, genom att förtidspensionera bort människor. Regeringen har dock valt att anslå ett antal 100 miljoner kronor för den slopade tidsgränsen.
Det som sedan har hänt är att Ekonomistyrningsverket nyligen har gått ut och varnat, får man ändå säga, i Dagens Industri för att den faktiska kostnaden kommer att bli väldigt mycket högre. Anledningen till det är att när man gör sådana förändringar får det effekter på arbetsutbudet. Färre människor kommer att arbeta, och fler kommer att hamna i sjukfrånvaro. Och det får effekter, kanske inte år ett och kanske inte heller år två.
Men långsiktigt kommer kostnaden att bli betydligt högre än vad regeringen har budgeterat. Det handlar, fru talman, inte om några småsummor. Enligt ESV är skattebortfallet, alltså de skatteintäkter som hade kunnat komma in till staten och som vi hade kunnat lägga på välfärdens kärna eller på att förbättra för företagandet för att få fler jobb, 2 miljarder kronor.
Detta är en utveckling som ESV varnade för i sin novemberprognos över statens budget och de offentliga finanserna. Där skriver man: "Andra reformer, som exempelvis att taket i a-kassan höjs, att nedsättningen av arbetsgivaravgifter för unga slopas och att den bortre gränsen i sjukförsäkringen tas bort, väntas däremot ha en negativ effekt på sysselsättningen."
Jag tycker att det är lite märkligt att när denna kritik kommer slår regeringen den ifrån sig. Regeringen säger att man inte ska ha synpunkter på detta. Det är mycket märkligt eftersom detta inte är vilken fråga som helst, utan detta handlar om statens budget och våra gemensamma resurser och hur de ska användas. ESV är en expertmyndighet, och det är deras uppgift att lämna prognoser, att nagelfara beräkningar och komma med synpunkter så att vi alla kan göra ett bättre arbete.
Jag tycker att denna kritik faktiskt förtjänar att tas på lite större allvar än att regeringen bara säger att man inte ska kommentera detta. Om socialförsäkringsministern anser att ESV har fel skulle jag vilja veta var någonstans i dessa beräkningar som de har fel.