KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
I fjol var det ett djur av 90 000 som bar på trikinsmitta. Det är alltså 0,00001 procents risk att djuret bär på trikiner. Men den risken ska inte negligeras, för det är allvarligt att smittas av trikiner. Jag delar helt och fullt ministerns uppfattning att vi måste slå vakt om livsmedelssäkerheten.
Detta är, för att använda ministerns ord, inget att leka och skoja med. Det förslag jag har lagt fram handlar inte om att man inte ska testa för trikiner.
Det handlar om att jägaren, precis som jägaren gör på kött för egen konsumtion, ska få lova att göra ett trikintest, skicka det på analys, få resultatet per telefon - vanligtvis via sms - och därefter i liten omfattning få sälja köttet vidare. Det stora grundproblemet när det gäller att få till ökad jakt av vildsvin och bättre förvaltning är just avsättningsmöjligheterna.
När jag träffar jägare, markägare och andra som vill utveckla en bättre fungerande vildsvinsförvaltning återkommer den frågan alltid. Det är för krångligt att sälja köttet. Jag konstaterar att ministern inte hade några svar på hur han och regeringen skulle vilja underlätta för vilthanteringsanläggningarna. Alliansen gjorde till exempel nedsättningar i slakteriavgifterna. Är lägre avgifter en väg framåt för ministern?
Vilka konkreta åtgärder föreslås? Alliansens Matlandet Sverige lade en bra grund till den livsmedelsstrategi man nu arbetar med. Alliansen har gång efter annan ställt konkreta frågor om livsmedelsstrategin, men regeringens svar uteblir. Vi är nu utelämnade ur den processen, och det beklagar jag.
Johan Hultberg (M):
Jag välkomnar verkligen att ministern i sitt andra inlägg gav tydligt besked om att regeringen avser att göra en översyn av socialtjänstlagen och att det, precis som Moderaterna efterfrågat, blir en total översyn av lagstiftningen. Ministern sa också att lagstiftningen är fin i sin ambition, och det är vi helt överens om. Utmaningen blir att skapa en fungerande lagstiftning och en fungerande socialtjänst i praktiken.
Jag kan konstatera att det är bra att det nu finns fler verktyg för kommunerna, fler boendeformer. Jag välkomnar att det finns möjlighet att placera i till exempel stödboende. En konkret fråga där är: Hur många stödboenden har tillskapats sedan den 1 januari, och hur många barn har placerats i den boendeformen?
Nu är det jätteviktigt, fru talman, att den totala översynen av socialtjänstlagen fokuserar på de många utmaningar, problem och brister som vi står inför och att den utgår från den situation som vi har i Sverige i dag och de utmaningar som vi kommer att ha fortsatt och framgent. Jag blir lite bekymrad när jag hör att statsrådet liksom regeringen i stort tycks vara av uppfattningen att flyktingkrisen är över. "Nu återgår vi till ett normalläge. Det var en tillfällig utmaning i höstas.
Nu är allt snart frid och fröjd igen." Jag tror inte att det är en korrekt beskrivning. Sverige hade under hösten ett helt exceptionellt flyktingmottagande. Vi har alltjämt ett stort mottagande, och kriget i Syrien är tyvärr inte över. Det är ett fruktansvärt krig som fortfarande pågår och kommer att driva enormt många miljoner människor på flykt, och det kommer att påverka Sverige och svensk socialtjänst.
Jag vädjar till regeringen att se problemet i vitögat och genomföra de åtgärder som krävs för att säkerställa att människor kommer i jobb men också att vi får en väl fungerande socialtjänst. Tack för en bra debatt!
Johan Hultberg (M):
Tack för svaret, ministern! Jag ställde den här interpellationen till landsbygdsminister Bucht, som valde att överlämna den till klimat- och miljöminister Romson. När jag tidigare, fru talman, ställde en interpellation till Åsa Romson om hur hon som klimat- och miljöminister såg på skogens roll för klimatomställningen valde ministern att lämna över den till Sven-Erik Bucht. Jag konstaterar alltså att man lite grann spelar skogsfrågorna mellan sig inom regeringen.
Jag tycker, fru talman, att det är lite olyckligt att det inte verkar finnas någon i regeringen som vill ta den samlade diskussionen om skogen. Frågorna om skydd av skog hänger ju nära ihop med frågan om skogens roll för klimatförändringarna. Skogen är potentiellt en enorm klimathjälte.
Den kan, som ministern också lyfte fram i sitt svar, hjälpa oss att fasa ut fossil energi och ersätta energikrävande byggmaterial som stål och betong och helt enkelt vara en viktig grund för bygget av ett biobaserat samhälle. Men målet att skapa ett biobaserat samhälle kommer naturligtvis ibland i konflikt med målet att skydda skogen.
Det säger sig självt, fru talman, att man inte kan skydda skog från avverkning samtidigt som man avverkar skogen för att bygga nya hus av den eller för att få fram drivmedel. Denna konflikt och denna balans tycker jag att det är viktigt att ha en diskussion om. Det är en balans som varje regering måste finna och en diskussion som vi ständigt måste ha.
Jag hade önskat att jag kunde få ha den diskussionen med en och samma minister, men nu konstaterar jag alltså att frågorna bollas mellan landsbygdsministern och klimat- och miljöministern. Åter till själva interpellationen och de frågor jag ställt. Jag frågade bland annat ministern om hennes definition av ett kostnadseffektivt skydd av skog.
I ärlighetens namn fick jag, fru talman, lite av ett god-dag-yxskaft-svar när ministern krasst konstaterade att det mest effektiva är att använda statens resurser där de gör mest nytta. Det är ju rätt självklart. Jag var mer ute efter en diskussion om hur man skyddar skog på det mest kostnadseffektiva sättet.
Självklart ska man göra det där det gör störst nytta, men hur kan man skydda de mest värdefulla områdena och hur kan man hitta ersättningsformer som gör att skattebetalarnas medel värnas på bästa möjliga sätt? Här har jag lite kompletterande frågor. Fru talman! Miljöpartiet har tidigare kritiserat det faktum att alliansregeringen höjde anslaget för expropriering.
Om man får sin mark tagen av staten för att den är så skyddsvärd får man i dag ersättning för marknadsvärdet och dessutom ett tillägg som kompensation för framtida intäktsbortfall och sveda och värk, kan man säga. Det tillägget har Miljöpartiet tidigare kritiserat. Man har sagt att vi skulle ha möjlighet att skydda mer skog om vi inte hade tillägget.
Min fråga till klimat- och miljöministern är: Är det regeringens uppfattning att tillägget ska tas bort? Ska man kanske till och med återgå till den tidigare ordningen då skogsägarna inte ens fick ersättning för hela marknadsvärdet utan bara upp till, vill jag minnas, 75 procent? Man fick ha ett "toleransavdrag" där.
Johan Hultberg (M):
Det senaste beskedet som regeringen gav vad gäller anslag för skydd av värdefull natur var en sänkning med 250 miljoner - bara så vi har det klart för oss. Det är dock riktigt att man gjorde en höjning i höstbudgeten.
Det är nu uppenbart att det som jag och andra borgerliga politiker har varnat för - det vill säga att regeringen inte har kontroll över kostnadsutvecklingen, inte minst vad gäller transfereringssystemen - leder till att regeringen tvingas göra ganska kortsiktiga besparingar, och då uteblir långsiktigheten i politiken. Klimat- och miljöministern säger att det är en tillfällig sänkning.
De 250 miljonerna ska komma tillbaka i anslaget; de finns med i planen för kommande år. Kan vi lita på det löftet?
Regeringen har tvingats banta miljöbudgeten ganska rejält för att finansiera ökade kostnader för sjukförsäkring, flyktingmottagande och annat på grund av att man inte har genomfört nödvändiga reformer för att begränsa kostnadsökningarna och för att säkerställa att människor kommer i jobb och egen försörjning. Det är alltså en konsekvens av en misslyckad politik i stort. Fru talman!
Jag välkomnar att Miljöpartiet sedan man kom i regeringsställning uppenbarligen har omprövat sin uppfattning vad gäller ersättning till markägare. Det är bra att markägare får ersättning för marknadsvärdet, för att täcka uteblivna framtida intäkter och, som ministern uttryckte det, för affektionsvärdet.
Det är rätt och riktigt. Jag tror att det är en klok investering för miljöarbetet i skogen. Om vi ska nå våra högt ställda miljömål inom skogen är det jätteviktigt att vi skapar en incitamentsstruktur som gör att skogsägare av egen fri vilja brukar skogen på bästa möjliga sätt för den biologiska mångfalden, alltså att man tar så stor hänsyn som möjligt i brukandet.
Fru talman! Det absolut viktigaste är att vi har ett skogsbruk som har en väl utvecklad naturhänsyn i brukandet och kan förena brukande med miljöhänsyn. I grunden är det i någon mening ett misslyckande när vi måste avsätta särskild skog för skydd av den biologiska mångfalden.
I den bästa av världar ska vi på varje hektar skogsmark lyckas kombinera både höga miljövärden och möjlighet till virkesuttag för att nå våra behov av att bygga mer i trä och få fram mer biobaserade råvaror. Fru talman! Regeringen har tagit initiativ till att se över strategin för skydd av värdefull natur. Detta uppdrag ligger på Naturvårdsverket tillsammans med Skogsstyrelsen.
I uppdraget står det att det som myndigheterna ska presentera blir ett underlag för regeringen när man ska ta fram nya etappmål för skydd av värdefull natur.
Så sent som våren 2014 fattade kammaren beslut om nya etappmål för just skydd av värdefull natur där vi gemensamt ställde oss bakom att vi enligt Nagoyaöverenskommelsen ska skydda 20 procent av våra land- och sötvattensområden och ytterligare minst 150 000 hektar produktiv skogsmark.
Därtill hoppas vi att de frivilliga avsättningarna ska öka med 200 000 hektar. Men detta tycker regeringen inte är tillräckligt, och man kommer därför att presentera ännu högre etappmål. Är det korrekt uppfattat?
Johan Hultberg (M):
Jag börjar med att upprepa den fråga som jag avslutade mitt förra inlägg med: Kommer regeringens arbete med att se över etappmålen att innebära att man ytterligare ska höja etappmålen när det gäller skydd av värdefull natur?
Riksdagen fattade så sent som våren 2014 beslut om nya etappmål, som bland annat innebär att vi ska skydda ytterligare 150 000 hektar produktiv skogsmark och därtill att vi tror att de frivilliga avsättningarna kommer att öka med 200 000 hektar. Fru talman!
Som jag sa i mitt första inlägg: Vi måste se det faktum att skydd av skog står i konflikt med ambitionen att bruka skogen och få ut mer förnybara material, drivmedel och produkter. Varje skyddad hektar levererar förhoppningsvis miljönytta i form av att vi skyddar värdefulla naturvärden.
Men det har också ett pris i form av minskad råvara till industrin, färre arbetstillfällen i industrin och minskade möjligheter att substituera fossila energikrävande material. Den frågan vill jag alltså upprepa. Jag sa att det var en ambition att vi skulle nå så långt att vi inte behöver skydda några särskilda områden.
Dit är det väldigt långt, och jag tror att vi alltjämt behöver skydd av värdefull natur som ett kompletterande verktyg. Men jag ser också med stor tillfredsställelse att naturhänsyn inom skogsbruket ökar mycket snabbt. Det är tack vare att vi har en modell med frihet under ansvar, som ger skogsägarna stor möjlighet att utforma sitt eget brukande.
Det viktigaste beskedet till skogsägarna från den här regeringen måste vara att den modellen ligger fast, för så utvecklas värdena i skogen även för miljön. Avslutningsvis, fru talman, vill jag tacka klimat- och miljöministern för många spänstiga och bra debatter. Jag har förstått att detta blir den sista debatt som vi har i detta sammanhang. Jag önskar ministern lycka till i fortsättningen.
Kanske ses vi här igen, för ministern har ju möjlighet att återgå till att vara riksdagsledamot.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar för svaret från ministern. Sverige har, som är vida känt, väldigt högt ställda klimatambitioner. Sverige är ett av de länder som har absolut högst mål inom klimatpolitiken. Det har gällt oavsett regering i Sverige, men klimatarbetet tog extra mycket fart under Alliansens åtta år i regeringsställning.
Helt avgörande för att vi ska klara av att nå våra högt ställda klimatmål är att vi får fart på omställningen av fordonsflottan. Av Sveriges totala utsläpp står transportsektorn för omkring en tredjedel av de samlade utsläppen.
Och av bara de utsläpp som ligger utanför den handlande sektorn, alltså utanför EU:s system för utsläppshandel, står transportsektorn för hela 50 procent Det säger sig självt, fru talman, att transportsektorn måste vara en självklar viktig prioritering för varje regering som har höga ambitioner på klimatområdet. Tyvärr, fru talman, kan vi konstatera att utvecklingen just nu är bekymmersam.
De svenska utsläppen sjunker inte alls i samma takt som tidigare. I fjol sjönk de svenska klimatutsläppen med bara 1 procent.
Det beror i stor utsträckning på det faktum att omställningen i transportsektorn har saktat in, att vi i fjol fick en något lägre andel miljöbilar och att utsläppen från den sektorn helt enkelt inte har minskat i samma utsträckning som tidigare. När Alliansen tillträdde 2006 ärvde vi en av Europas absolut äldsta fordonsflottor.
Näst efter Albanien hade vi den äldsta fordonsflottan. Det var en flotta med väldigt bränsleslukande bilar och höga utsläpp. Men tack vare en målmedveten politik, utifrån Alliansens vision om en fossiloberoende fordonsflotta, tog omställningen fart. Vi fick först en miljöbilsboom och därefter också en supermiljöbilsboom. Det gläder mig att nuvarande regering har valt att i stor utsträckning fortsätta med Alliansens politik.
Supermiljöbilspremien är kvar. Men tyvärr valde regeringen att göra det 20 000 kronor dyrare att köpa en laddhybrid från och med årsskiftet. Det har alltså blivit dyrare att göra ett klimatsmart val i bilhallen, och det är beklagligt. Men svaret från regeringens sida har alltid varit: Snart ska vi ersätta supermiljöbilspremien med ett nytt bonus-malus-system. Beskedet har varit att det systemet ska träda i kraft den 1 januari 2017.
Nu har ett utredningsförslag äntligen kommit. Detta är jag i stora delar, fru talman, väldigt kritisk till; det behöver arbetas om. Jag konstaterar också att förslaget föreslås träda i kraft först den 1 januari 2018. Därför var min fråga till ministern: Kommer nuvarande supermiljöbilspremie, dagens system, att förlängas i väntan på att bonus-malus-systemet införs?
Ministern sa i sitt svar att det är viktigt att branschen får besked och att det finns en supermiljöbilspremie i väntan på det nya systemet. Men är det dagens regler som kommer att gälla eller kommer de att förändras?
Är det regeringens ambition att hasta igenom det förslag som ligger på bordet, eller har man ambitionen att försöka lägga fram ett förslag som mer premierar de miljö- och klimatbästa bilarna? Liggande förslag riskerar tyvärr att helt ensidigt premiera rena elbilar eller laddbilar.
Vi behöver även se på biodrivmedlens stora klimatnytta.
Johan Hultberg (M):
Det är riktigt att Sverige har en stark ekonomisk utveckling. Det är tack vare åtta år med en tydlig politik för en stark arbetslinje som har gjort det mer lönsamt att arbeta, billigare att anställa och mer attraktivt att starta och driva företag. Tack och lov håller denna utveckling i sig, men jag är bekymrad över att regeringens politik riskerar att bromsa den. Vi ser det redan.
Vi ser till exempel en tråkig utveckling på RUT-marknaden, där färre jobb växer till och företag försvinner som en direkt konsekvens av den politik som sittande regering för.
Det är höga ambitioner i regeringspartiernas retorik, men sedan Magdalena Andersson blev finansminister och Miljöpartiet kom in i regeringen har det blivit dyrare att tanka förnybara drivmedel. Det har blivit dyrare att köpa en supermiljöbil i form av en laddhybrid, och det har blivit mindre ekonomiskt attraktivt att välja en miljöbil som tjänstebil.
Bakom de vackra orden levererar regeringen alltså en annan politik. Jag tror inte att en premie för bussar som kommer att räcka till något femtiotal bussar kommer att vara det avgörande.
Snarare behöver vi låta upphandlarna välja om de vill ha el eller biogas eller vad de önskar och sedan rikta in oss på hur vi kan ställa om privatbilismen och skapa ett bättre fungerande transportsystem i stort. Jag välkomnar att regeringen säger sig driva på för att ge långsiktiga villkor för biodrivmedelsmarknaden och skapa ett investeringsklimat där. Ska jag tolka ministerns svar som att det är en kvotplikt eller en reduktionsplikt som regeringen nu ser framför sig?
Eller är det fortsatta skatteundantag som är regeringens hopp för framtiden?
Johan Hultberg (M):
Trots att vi har en EU-gemensam och oerhört strikt process för att pröva och godkänna genetiskt modifierade organismer har EU-kommissionen lagt fram ett förslag om att möjliggöra för medlemsländer att hindra eller rent av förbjuda handel med och användning av genetiskt modifierade livsmedel och genetiskt modifierat foder inom sina territorier.
Oavsett vad man har för uppfattning om GMO, herr talman, är detta ett förslag som varje vän av EU:s inre marknad måste säga nej till. Att öppna för att enskilda länder på osäkra grunder ska kunna hindra handel med varor som redan har blivit godkända på EU-nivå är ett hot mot EU:s inre marknad.
Trots att förslaget redan har varit uppe för behandling här i riksdagen och på ministernivå i EU har regeringen inte tagit ställning till förslaget. Därför, herr talman, vill jag fråga landsbygdsminister Bucht varför regeringen inte sätter ned foten och säger nej till detta förslag, som uppenbarligen strider mot principen om EU:s inre marknad.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar ministern för svaret, men jag tycker att det är djupt olyckligt och märkligt att regeringen inte kan ta ställning till förslaget redan nu. Det är tämligen uppenbart att förslaget står i strid med principerna för EU:s inre marknad. Den inre marknaden med fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital är grundbulten i EU-samarbetet.
Därför är det anmärkningsvärt och uppseendeväckande att regeringen håller sig passiv i stället för att skarpt reagera mot förslaget som kommissionen har lagt fram. Jag kan konstatera, precis som ministern, att miljöutskottet i Europaparlamentet i förrgår röstade för att uppmana kommissionen att förkasta förslaget. Och jag konstaterar att bland andra ministerns partikamrat Jytte Guteland ställer sig bakom just detta.
Då är min fråga: Menar ministern att Jytte Guteland och övriga i miljöutskottet har fel när de anser att kommissionens förslag borde förkastas och att det äventyrar EU:s principer för den inre marknaden?
Johan Hultberg (M):
Emma Nohrén bjöd ju lite in till en allmänpolitisk debatt om miljö- och klimatpolitiken.
Jag instämmer naturligtvis i hög grad i beskrivningen att det var extremt värdefullt att vi sju partier i Sveriges riksdag kunde enas om ett förstärkt klimatpolitiskt ramverk med ambitiösa mål för Sverige och ett förtydligande av hur riksdag och regering ska arbeta samt inrättande av ett klimatpolitiskt råd, som opartiskt och kritiskt ska granska och följa upp regeringens arbete.
Jag tycker att Finanspolitiska rådet har tjänat Sverige väl och är en viktig nagel i ögat på den sittande regeringen. Alldeles nyligen presenterade Finanspolitiska rådet svidande och välbehövlig kritik av den sittande regeringens finanspolitik.
Men, herr talman, för att beskrivningen av den överenskommelse vi gjorde i Miljömålsberedningen ska bli korrekt vill jag ändå inskärpa att klimatlagen verkligen är den lilla delen av förslaget och överenskommelsen. Det verkligt stora var det handslag som vi sju partier gjorde när vi enades om de långsiktiga och ambitiösa målsättningarna.
Jag vet att lagen är något som har stort symbolpolitiskt värde inte minst för Miljöpartiet, men jag tycker att det är viktigt att man inte överdriver lagstiftningens betydelse. Sedan, herr talman, nämnde Emma Nohrén att Nya Zeelands miljöpartister ville gå till val på Let's beat Sweden. Just nu är det ganska enkelt, givet att klimatutsläppen stiger med den här regeringen. Det är viktigt att man för en effektiv klimatpolitik som på allvar sänker utsläppen.
När det gäller miljöprövningen vill jag fråga Emma Nohrén: Varför vill inte regeringen att man försöker skapa en särskild gräddfil för miljöförbättrande åtgärder och för företag som vill ha tillstånd för att kunna minska den negativa miljö- och klimatpåverkan?
Johan Hultberg (M):
Vad vi i Alliansen och riksdagsmajoriteten efterfrågar är skarpa, konkreta åtgärder som leder till en förenklad process och kortare handläggningstider. Det som Emma Nohrén och regeringen hänvisar till är nyindustrialiseringsstrategin, som först och främst handlar om mycket mer än bara miljöprövning. Det handlar ju om tillståndsfrågor och myndighetskontakter i stort.
De åtgärder som presenteras där är att det ska införas mål och att det ska tas fram statistik, och det läggs förslag om att det ska tas fram förslag till hur handläggningstiderna kan förkortas. Det duger inte att bara ha förslag om att ta fram förslag.
Vad som krävs är konkreta åtgärder för att korta handläggningstiderna och försöka skapa en ordning som särskilt premierar de företag som söker tillstånd för att minska sina verksamheters negativa klimat- och miljöpåverkan. Det handlar om att göra investeringar i en befintlig anläggning, rusta upp den, investera för att minska energiförbrukning och utsläpp eller investera i helt ny produktion av till exempel förnybar el.
Detta förhindras av dagens väldigt segdragna miljöprövning. Den uppfattningen vet jag delas av regeringen: Det är djupt problematiskt att det tar så lång tid. Men jag ser inte riktigt de konkreta åtgärderna.
Jag tycker verkligen att regeringen ska ta vara på den goda idé som nu har lagts fram av Moderaterna och Alliansen om att försöka inrätta ett särskilt grönt snabbspår för att säkerställa att miljöprövningen faktiskt blir en motor i miljöarbetet och inte, som den tyvärr i många fall är i dag, en bromskloss.
Johan Hultberg (M):
Jag missar sällan chansen att begära replik på Jens Holms anförande, inte minst när han uttryckligen ber om det. Men jag tror att Jens Holm kom lite sent till denna debatt, eller så lyssnade han väldigt slarvigt. Jag var nämligen väldigt tydlig, herr talman, i mitt anförande med att vi moderater står upp för talerätten och att vi står bakom Århuskonventionen men att vi samtidigt tycker att det är helt orimligt hur den har implementerats i Sverige.
Det gäller framför allt vilka konsekvenser Århuskonventionens implementering i Sverige har fått. Jag tycker inte att det är rimligt att en organisation med blott 100 medlemmar ska ha möjlighet att faktiskt sabotera och skjuta rovdjursförvaltningen i sank, så som vi har sett ske. Det är inte en bra ordning, och det är inte någonting som gagnar vår demokrati.
För mig blir det därför lite märkligt att Jens Holm starkt ifrågasätter att kommunpolitiker som har blivit valda i lokala val ska ha möjlighet att påverka utbredningen av vindkraft men å andra sidan tycker att varje liten förening som så önskar ska ha möjlighet att faktiskt stoppa eller skjuta på viktiga beslut om till exempel skyddsjakt på varg.
När det gäller miljöprövningarna säger jag återigen: Den här regeringen, Jens Holm, har inte presenterat några skarpa förslag på hur handläggningstiderna ska kortas. Det handlar om förslag om att ta fram statistik och underlag. Det är gott så, men de konkreta åtgärderna har vi inte sett. Jag vill ställa samma fråga till Jens Holm som jag ställde till Emma Nohrén.
Varför vill ni inte pröva möjligheten att inrätta en särskild grön gräddfil, ett snabbspår för företag och verksamheter som vill göra miljöförbättrande åtgärder? Tycker verkligen Jens Holm att det är rimligt att miljöprövningarna blir en bromskloss i stället för den motor för att utveckla miljöarbetet som miljöprövningarna och miljöbalken var tänkta att vara?