KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hedin (C):
Ibland när folk vill vara lite elaka brukar de säga att vi politiker ägnar mycket tid åt att leta efter problem till våra lösningar i stället för lösningar på våra problem. Så blir det lite grann här i dag. Det är lika delar lustigt och beklämmande att se hur båda de extrema riksdagspartierna försöker utnyttja den allvarliga situation som har uppkommit för att driva sin vanliga agenda. För Sverigedemokraterna är invandringen och invandrare alltid problemet.
Det spelar ingen roll hur få eller hur många vi har eller vilken nationalitet de som ställer till besvär har - det är alltid invandrarnas fel, det vet vi. Om man tycker så - fine, då får man väl göra det - men man måste förstå att det inte riktigt är så i den verkliga världen.
Vänsterpartiet målar upp en bild av en hel armé av halmgubbar på den borgerliga sidan och att vi marscherar till våra sillbord och förtrycker proletariatet med liv och lust. Om man tycker det finns det inga logiska argument, utan jag kan bara vädja till folks förnuft. Jag är själv uppväxt och bor i förorten, och jag kan inte känna igen mig i den bild som Linda Snecker målar upp.
Jag är bekymrad över en del av det som regeringspartierna ger uttryck för. Visst är det ord som är både stora och fina. Men det är bara ord, och ord väger lätt, herr talman. Bristen på konkretion oroar. Det finns ett amerikanskt talesätt som jag tycker är bra: Put your money where your mouth is! Det kan man tycka i detta - det är faktiskt värt att satsa något på riktigt.
Den enda trygghetssatsning som regeringen har aviserat i vårändringsbudgeten är att man ska anslå ett antal miljoner i kompensation för att polisen ska kunna ta personal från hela landet för att kolla Öresundspendlares leg. Jag vet inte om jag tycker att det är en vettig prioritering. Hela Alliansen ser behovet av fler poliser, men jag tror att vi i Centerpartiet går allra längst med vår satsning på 2,4 miljarder. Med detta vill jag tacka Liberalerna för initiativet till denna debatt.
Johan Hedin (C):
Som jag nämnde i mitt anförande - jag hoppas att Helene Petersson i Stockaryd hörde det - är det inte allt som är nattsvart. Det finns många enskilda polismedarbetare runt om i landet som gör fantastiska saker, och de historier man hör berättas när man reser i landet är mycket imponerande. Men de behöver fortfarande bättre förutsättningar för att arbeta, och detta är ett arbete som vi måste fortsätta med, med oförtruten intensitet.
Jag förstår att regeringspartierna vill försvara utvecklingen. Den går åt rätt håll på många sätt, men det är långt ifrån en acceptabel situation när det kan ta flera timmar att komma fram till polisen när man ringer 11414. Det är sådana saker som vi måste arbeta med, och jag är glad att vi har tillkännagivanden på just den punkten. När det gäller en nationell polisreserv kan det finnas situationer där man behöver extra förstärkning.
Jag tror inte att det ska vara ett nytt införande av beredskapspolisen exakt så som den såg ut tidigare. Det är därför det finns en ny benämning på den. Något som stör mig mycket är att i den situation som nu har uppkommit i polisorganisationen, där det finns ganska mycket missnöje och frustration och där många väljer att sluta, riskerar en massa upparbetad kompetens att gå förlorad.
Jag vill verkligen att vi med gemensamma krafter ska försöka se hur vi kan fånga upp dem som har en polisutbildning och som är väldigt kompetenta men som har valt att gå vidare till andra yrken. Sådana människor skulle kunna ingå i en polisreserv. Sedan får man se vilka uppgifter som reserven ska utföra och vilka som den ordinarie polisen ska utföra, men detta är helt klart resurser som riskerar att gå till spillo om vi inte använder dem på ett bättre sätt.
Det skulle jag hemskt gärna vilja att vi gör, och jag hoppas att vi genom samtal i utskottet kan gå vidare med detta tillsammans.
Johan Hedin (C):
Nej, jag tycker inte att det är ett särskilt bra förslag. Sjöpolisen gör ofta fantastiska saker. Kustbevakningen utför visserligen viktiga uppgifter, men det finns brott som begås på sjön som polisen måste jobba med. Kustbevakningen har jobbat mycket med en statistik som ser fin ut. De följer upp många hastighetsbrott, sjöfylleribrott och så vidare. Det är visserligen viktiga saker, men det finns annat som behöver följas upp och göras av polisen.
Jag har pratat med folk från fritidsbåtsorganisationer och andra, och förtroendet för sjöpolisen är väldigt högt, mycket högre än för Kustbevakningen. Det är viktigt att satsa på sjöpolisen och att den fungerar på ett bra sätt.
Johan Hedin (C):
Jag vet inte om man ska bli glad eller rädd när man får beröm av motståndare. Miljöpartiet tycker tydligen att Centerpartiets budgetförslag för 2017 är så himla bra att det bara är i budgetalternativet för förra året som man har hittat något att kritisera. Det är naturligtvis bra. Skämt åsido ska jag förklara vad det handlar om. Vi hade nämligen en tanke om att överföra en större del av det brottsförebyggande arbetet till kommunerna.
Det är en tanke som jag tycker är ganska bra i grunden, för där finns mycket kompetens. Nu har vi valt ett annat spår och får en gemensam linje tillsammans med Alliansen - och, som det verkar, också med regeringspartierna - för en avsevärd förstärkning av det brottsförebyggande arbetet. Då väljer vi att gå den vägen - man är inte sämre än att man kan ändra sig.
Johan Hedin (C):
Jag tolkar det sista mer som ett retoriskt medskick och att Annika Hirvonen Falk håller med om det som jag anförde om hedersrelaterad brottslighet. För en tid sedan träffade jag organisationen Tris, Tjejers rätt i samhället. Jag blev mycket imponerad av deras stora kompetens på detta område och insåg hur lite jag egentligen visste om det. Jag tror att det är en uppfattning som gäller många av oss här. Vi måste skaffa mycket mer kunskap om detta angelägna ämne.
Det är också viktigt att vi försöker ta fram relevanta fakta och statistik, så att vi kan bedöma problemets omfattning. Jag rekommenderar er andra att träffa Tris och tala med dem, vilket de flesta säkert har gjort. De har ganska många idéer. Men det är bra med detta tillkännagivande om att vi ska ha en ökad kunskap om ämnet.
Johan Hedin (C):
När det gäller den sista frågan ska jag vara mycket tydlig. Nej, jag vill inte sänka straffmyndighetsåldern. Jag anser inte att man är mogen och kompetent nog att bära ansvar även för vidriga handlingar som man kan begå i den åldern. Däremot måste man naturligtvis bli föremål för samhällets alla resurser. Någonting annat som vi har föreslagit, och som finns med i detta betänkande, handlar om sociala insatsgrupper.
Där är också Sverigedemokraterna med på tåget, om jag inte minns fel. Det är någonting som vi ska jobba hårt med. Att se över någonting är en ganska vanlig formulering. Som jag försökte påpeka i mitt anförande är det aldrig så enkelt som det verkar i de enkla beskrivningarna. Saker är så mycket mer komplicerade än så. Vi får se vad man kommer fram till, eftersom vi hoppas att detta leder fram till en utredning där man tittar på detta och väger alla aspekter.
Det finns en teoretisk möjlighet att både Adam Marttinen och jag kan ha missat någon viktig aspekt som behöver lyftas fram i detta sammanhang. Det är viktigt att man har en balanserad syn på dessa olika saker. När det gäller vår ekonomisk-politiske talesperson Emil Källström ska jag inte recensera honom. Men jag hoppas ändå att Adam Marttinen tycker att det är bra att vi anslår ganska stora medel till polisen.
Redan före debatten om vårpropositionen hade vi sett behoven och anslagit mer än fyra gånger så mycket som regeringen. Sedan måste alla seriösa budgetalternativ vara i en bra balans. Man måste ha täckning för de saker man gör. Det finns saker som vi prioriterar. Det finns saker som man behöver prioritera mer och saker som man behöver prioritera mindre. Jag tror att tryggheten och hela detta perspektiv - allting - hänger ihop. Någonting annat som vi satsar mycket på är att bryta tudelningen.
Dessa unga människor ska ha ett alternativ att stå inför. De ska inte behöva hemfalla till brott, de ska kunna ha ett jobb och en utbildning.
Johan Hedin (C):
Jag tror att vi behöver se över straffrabatterna för att minska den automatiska nedskrivning som sker. Sedan kan det ändå finnas möjlighet för domstolorna att ge ett mildare straff till den som är yngre, om man finner det befogat. Jag vill inte utesluta den möjligheten, men jag ska inte heller rista det i sten. Vi får se när utredningen kommer och ta ställning till detta då. Vi i Alliansen kommer att processa det i våra interna samarbeten, och sedan kommer vi att processa det i normal ordning i utskottet.
Då kommer vi alla att berätta vad vi tycker om detta. Jag vill få tillfälle att gå tillbaka lite till den stora bilden av ungdomar och ungdomars brottslighet, herr talman, liksom till de viktiga svaren på frågorna hur ungdomar ska kunna ta sig in på arbetsmarknaden och drömma om andra saker. Där saknar jag ofta svar från Sverigedemokraterna, som bara stirrar sig blinda på konsekvenserna av utanförskap och tudelning och inte adresserar tudelningen i sig.
Häromdagen hade vi debatt om vårbudgeten, där regeringen höjer skatter på jobb och företagande. Det är förslag som kan påverka svensk utveckling väldigt negativt och göra att färre får möjlighet att ta sig ut och få sitt första jobb. Man talar om instegsjobb, och när det gäller unga brottslingar finns det tyvärr också instegskriminalitet.
Det är inte sällan en ung människa hamnar i ett vägskäl där man kanske känner att man inte har något annat alternativ än att hemfalla till en kriminell livsstil. Dem måste vi lyfta upp. Det är ingen hög livskvalitet och inget bra liv för en ung människa att hamna i. Det är bra att vi vidtar alla dessa åtgärder, och jag önskar att vi hade fått majoritet för fler förslag. Sverigedemokraterna hade kunnat ställa upp och se till att vi fick igenom fler saker, men det väljer man att inte göra.
Vi får ta en sak i taget, helt enkelt, och rulla vidare till nästa gång.
Johan Hedin (C):
Jag tackar statsrådet för svaren. Dock var det inte särskilt mycket konkretion i de svar jag fick. Jag efterlyser några goda exempel från de kommuner som statsrådet har besökt under den här tiden, sedan tillträdet eller möjligen sedan överenskommelsen om terrorism. Några av de kommuner som statsrådet har besökt måste väl göra någonting som är bra. Jag tycker att det är viktigt att man tar fasta på det som är bra och det som görs bra. Det är lätt att vi fokuserar på och nästan går ned oss i allting som är dåligt.
Jag vill hitta det goda exemplet, och jag vill att statsrådet hjälper mig att identifiera det. Det måste finnas någonting. Annars är vi i sanning illa ute. Sedan önskar jag återigen en konkretion när det gäller de åtgärder som regeringen överväger för de kommuner som inte fullt ut uppfyller ansvaret. En kommun där statsrådets eget parti är med och styr är Stockholm. Där sa man förra året upp det samarbete som man hade med Försvarshögskolan för att jobba med just dessa frågor.
Är det att stärka kommunens ansvar för detta arbete? Jag tycker nog inte det. Jag skulle gärna vilja ha statsrådets kommentar om det. En annan sak som vi diskuterade i samband med terrorismöverenskommelsen är någonting som jag tycker är väldigt angeläget. Det är kanske inte jättestort, men det kan ha en betydelse på marginalen. Och det ger en viktig signal till hela samhället om hur viktiga dessa frågor är.
Det handlar om att inga skattemedel ska kunna användas till att sprida våldsbejakande och antidemokratiska budskap. Jag minns att jag ställde en skriftlig fråga till statsrådet Alice Bah Kuhnke om det - jag tror att det var i juni 2016. Jag fick då som svar att det har tillsatts en utredning för att titta på trossamfundens finansiering med anledning av detta.
Men då missar man rimligen en lång rad olika föreningar som inte har med tro att göra. Borde det inte ges ett tilläggsdirektiv till den utredningen? Har det möjligen gjorts? Det är en fråga som jag skulle vilja ha svar på.
Johan Hedin (C):
Jag noterar att jag inte får något tydligare svar på frågorna. Jag tycker att det är olyckligt. Statsrådet pratar hela tiden om att regeringen tar detta på mycket stort allvar. Det är mycket högt prioriterat. Men, ärligt talat, det är aviseringar om åtgärden att en myndighet ska göra detta jobb. Ja, men alla är väl överens om att en myndighet ska göra det jobbet. Någonting ska göras hela tiden. Men vi behöver konkretion.
Jag upplever att det finns en akut brist på konkretion. Och jag upplever att det finns en akut brist på operativitet. Detta är problem som inte har uppstått nu. De uppstod redan för ett par år sedan. Åtminstone sedan terrorismöverenskommelsen borde regeringen vara på den här bollen. Man är på vissa andra bollar. Men det är viktiga pusselbitar som saknas. De måste på plats. Annars kommer vi inte att kunna lösa detta. Då är jag väldigt orolig för hur utvecklingen kommer att se ut när säkerheten i Sverige blir allvarligt hotad.
Det måste finnas saker som vi kan göra, och regeringen måste våga fatta beslut. Det handlar om det. Det handlar om att visa politiskt ledarskap och att ta tag i saker och ting även om de är obekväma. Man kan stå här och säga: Vi ska prioritera. Men, ärligt talat, det var 2015. Vi skriver 2017. Det känns inte väldigt prioriterat. Jag efterlyser större konkretion, operativitet och framför allt politiskt ledarskap.
Johan Hedin (C):
Det är känt att Centerpartiet har en annan syn på migrationspolitiken än regeringen. Men vi står fast vid den överenskommelse som vi träffade tillsammans då vi alla fick ge och ta. Min fråga handlar mer om den andra stora överenskommelse som slöts mellan Alliansen och regeringspartierna, nämligen den om hur vi hanterar terrorhot. I den överenskommelsen finns ett par viktiga punkter om hur krigsbrottslingar och terrorister ska kunna lagföras.
Jag blev glad när såg att regeringen levererar på en eller ett par av dessa punkter i betänkandet om straffrättsliga åtgärder mot deltagande i väpnad konflikt. Även själva samröret med en terrororganisation kan i någon mån sägas omfattas, något som vi från Centerpartiet har ansett angeläget. Vad som inte gjorde mig så glad var när jag såg tidsplanen för detta. Den 1 juli 2017 föreslås lagarna träda i kraft.
Vi behöver dessa lagar på plats så fort som möjligt. Min fråga till migrationsministern är helt enkelt: Vad är det som tar så lång tid?
Johan Hedin (C):
I våras - jag tror att det var den 14 april - fattade vi här i kammaren ett gemensamt beslut. Samtliga partier var eniga om att kravet på så kallat danstillstånd skulle avskaffas. Regeringen ombads i och med detta att ombesörja nödvändiga lagändringar för att så ska ske. Bakgrunden var att det fanns ett stort antal enskilda motioner från flera olika år som adresserade just den här frågan. Jag tror att motionerna kom från nästan alla riksdagspartier.
I samband med att vi i Alliansen drev på för en renodling av polisens arbetsuppgifter, någonting som vi också fick till ett tillkännagivande om, lyfte vi också upp frågan om danstillstånd. När man pratar med människor som berörs tycks det föreligga en del missförstånd om detta. Många verkar tro att kravet på danstillstånd avskaffades när vi fattade det här beslutet, men så är inte fallet. Regeringen måste bereda denna förändring. Jag blev lite förvånad över att inte hitta någonting om detta i budgeten eller listan över propositioner.
Min fråga går till ansvarigt statsråd, Anders Ygeman. Vad händer?
Johan Hedin (C):
Människor hör av sig till mig, och säkert även till inrikesministern, och berättar om hur de har suttit i timmar i telefonkö för att komma fram till polisen. Utredningsresultaten talar sitt tydliga språk, och det är inga vackra klanger. Poliserna själva vittnar om stora problem med ledningskulturen. Precis alla talar om resursbrist. Vore det då inte en god idé att så skyndsamt som möjligt se till att polisen slipper uppgifter som att avgöra om folk ska få dansa eller inte, så att polisen kan fokusera på att få brottslingar bakom lås och bom? Finns det någon tidsplan för arbetet?
Johan Hedin (C):
Min fråga går till inrikesminister Anders Ygeman. I måndags var jag i Malmö. Det är en stad där otryggheten har eskalerat till en oacceptabel nivå. Vi träffade bland annat polisen för att få en aktuell lägesbild, och den är inte särskilt ljus. Förra året ägde 156 kriminella skjutningar rum. Sju av dem fick dödlig utgång.
Enligt polisens egna metoddokument ska så kallade spaningsmord utredas av en ganska stor grupp människor; 25-30 personer ska ingå. På papperet ska Malmö ha tre sådana grupper, så kallade PUG-grupper. Så är dock inte fallet, utan Malmö har 13 personer som kan jobba med sådana här utredningar. Vore det inte klokt att tidigarelägga de satsningar regeringen har aviserat?
Vi i Centerpartiet vill redan under detta år satsa 520 miljoner, medan regeringen vill satsa 100 miljoner.
Johan Hedin (C):
Jag är rädd att inrikesministern bara ser den ena sidan av personalproblemet. Det är en sak att få in nya poliser i organisationen, och det är en annan sak att se till att de som redan jobbar där inte slutar. Jag tror att det kommer att krävas stora satsningar på deras arbetsmiljö och arbetsvillkor för att få dem att stanna kvar. Denna fråga lär vi alltså få diskutera länge och väl även framöver.
Johan Hedin (C):
Jag vill tacka Moderaterna för initiativet till denna debatt. Det är ett oerhört angeläget ämne, som vi måste debattera länge och väl. Det är bra att alla idéer kommer fram. Jag vill också tacka inrikesministern för att han lyssnar på idéerna och ger uttryck för att man kan jobba vidare med dem.
Jag kan inte riktigt sluta tänka på det som Annika Hirvonen Falk sa i sitt första anförande: att dessa idéer skulle vara ytliga och att det skulle vara ytligt att prata om de här sakerna. Jag tycker att det är bättre att vi pratar om sakinnehållet än att vi recenserar de politiska motståndarna. Kom med egna idéer om idéerna är dåliga! Sedan får vi väl komma överens om vilka som är bra.
Sedan gäller det samarbete och hur man ska komma överens för att skapa parlamentarisk majoritet för sina idéer. Det väl så att demokratin bygger på att man kan komma överens, men för att man ska komma överens krävs det förtroende för varandra. Vi måste lita på dem som vi ska samarbeta med. Jag tror möjligen också att det finns ett behov av en grundläggande samsyn när det gäller grundläggande värderingar och hur vi ser på människor. Alliansen är ett väldigt bra samarbetsinstrument för oss.
I justitieutskottet fungerar det väldigt bra. Jag är oerhört tacksam för det arbete som vi gör tillsammans. Det syns också i resultaten - det är ett sextiotal tillkännagivanden under den här perioden, och regeringen levererar när det gäller en hel del av dem. En del som jag tycker är jätteviktig och som regeringen fortfarande har att ta tag i gäller systematiska stölder. Straffrabatterna ska ses över. Det är bra att regeringen tar blåljusvåldet på allvar. Det ska vi komma fram med. Det handlar om bättre kriminalvård och bättre straff. Jag tror att nästa stora puck som vi ska ta tag i är bättre prevention.
Vi har pratat mycket om social prevention, där vi fokuserar på gärningspersonen. Men vi måste börja titta på hur vi bygger våra samhällen. Det handlar om att tänka in tryggheten redan från början när vi planerar våra kommuner. Jag ser fram emot att få debattera det nästa gång vi träffas i detta sammanhang.
Johan Hedin (C):
Tack, alla meddebattörer i denna viktiga debatt! De samtal som pågår mellan regeringen och allianspartierna för att utveckla den gemensamma strategin har tagits upp. Det är en fortsättning på den som vi gjorde i december 2015. Samtalen inleddes i måndags. De präglas av ett gott samtalsklimat och en konstruktiv anda. Det är viktigt att inte stirra sig blind på en av de motivbilder som någon som planerar ett terrorattentat mot Sverige kan ha.
Säkerhetspolisen såväl som den nationella samordnaren arbetar med tre huvudsakliga våldsbejakande former: islamism, högerextremism och vänsterextremism. Flera har också nämnt den rättsprocess som pågår mot tre nazister i Göteborg. I samtalen har Centerpartiet med sig några idéer som Centerpartiet vill hävda. Det gäller, som jag tog upp i mitt tidigare inlägg, kriminalisering av samröre. Vi vill i samma anda också titta på en ytterligare kriminalisering av stödjande av terrorism.
Någonting annat som vi vill ta upp är att inga offentliga medel ska kunna gå till spridande av våldsbejakande och antidemokratiska budskap. Myndigheter måste få större möjligheter att dela information som är viktig för att hindra terrorbrott. Den nationella samordnarens roll måste breddas och fördjupas. Vi ser framför oss ett nationellt resursteam för att hantera framför allt återvändare men även andra som riskerar att radikaliseras. Vi tittar också på om man inte skulle kunna återföra en nationell polisreserv till detta.
I dessa samtal ingår partier som alla har visat att de har varit mogna att ta ansvar för Sverige, att sätta partipolitisk prestige åt sidan och att jobba tillsammans för det som är det gemensammas väl.
Det är partier som inte försöker ta enkla poäng på att exploatera rädsla, och det är partier som genom historien har varit beredda att ta ansvar för just Sverige. Alla partier är inte mogna för det.
Johan Hedin (C):
Det finns mycket att oroa sig för när det gäller brottsutvecklingen i Sverige. Den långsiktiga trenden har varit solklart positiv. Under de senaste 20 åren har det mesta blivit bättre. Det är några saker som har brutit den trenden. Det är gängvåldets utveckling, det är bedrägerierna, som har ökat lavinartat, och det är sexualbrotten, som har ökat och fortsätter att öka.
Men jag tror att det också finns en risk för att det byggs upp en skuld och att denna statistik inte visar hela bilden och att vi snart kommer att se en ganska kraftig vändning nedåt. Det beror på att när polisen har så knapphändiga möjligheter att arbeta tvingas man prioritera ganska hårt. Först i ledet kommer ingripandeverksamheten.
När vi ringer 112 måste polisen rycka ut för att rädda liv. I nästa steg ska polisen utreda de brott som har blivit begångna. När man har klarat av det också kan man ägna sig åt brottsförebyggande verksamhet. Vi har i dag en situation där polisen inte ens klarar av att åka på alla larm som rings in. Vi ser hur utredningar läggs på hög.
Då är det brottspreventionen som får stryka på foten. Det finns en risk i detta. Jag blir lite fundersam över varför man har varit så saktfärdig med att försöka komma till rätta med detta. Min partiledare, Annie Lööf, markerade detta redan i sitt jultal 2015. Det kommer ett nytt jultal på tisdag, så kolla in det.
I jultalet aviserades stora resurstillskott till polisen, eftersom vi såg att detta var någonting som höll på att gå åt pipan helt enkelt. Nu satsar regeringen. Visserligen satsar man inte lika mycket som Centerpartiet och Alliansen, men man satsar. Det är bra. Men min fråga är: Varför tog det så lång tid?