Jessica Rosencrantz (M):
Sverige står inför hotet om en akut brist på cement. Mycket står på spel om Cementa inte får tillstånd att fortsätta bryta kalk i Slite på Gotland. Resultatet skulle bli ett omfattande produktionsstopp för nya bostäder och infrastrukturprojekt, för att inte tala om ökad arbetslöshet och inbromsad ekonomi.
För att avvärja den akuta krisen väljer Moderaterna att stödja den proposition som nu ligger på riksdagens bord. Men det måste ändå sägas att regeringens förslag är en otillräcklig panikåtgärd, framtvingad av att regeringen inte har gjort rätt från början eller underlåtit att agera när man borde ha gjort det.
Lagförslaget innebär i bästa fall att den mest akuta krisen avvärjs. Vi ska ha en seriös och gedigen miljöprövning i Sverige, men detta måste bli en väckarklocka för regeringen. Man måste omedelbart sätta igång ett arbete för att förkorta, förenkla och göra tillståndsprövningen mer förutsägbar.
Detta är något som Moderaterna och flera andra partier här i riksdagen har lagt fram många förslag om men som regeringen varje gång har valt att avvisa. När det gäller den akuta krisen står Sverige alltså inför ett läge där tillgången till cement kan komma att kraftigt begränsas.
Enligt en rapport från SGU, beställd av regeringen, skulle ett stopp för kalkstensbrytningen i Slite leda till mycket stora samhällsekonomiska, miljömässiga och sociala konsekvenser, i strid med uppsatta hållbarhetsmål och Agenda 2030. Det finns enligt rapporten ingen annan svensk täkt som på kort sikt kan ersätta den i Slite.
Cementleverantörer i Sveriges närhet har dessutom små eller inga möjligheter att öka sin produktion för att möta bortfallet. Den svenska produktionen skulle behöva ersättas med import från exempelvis Turkiet eller Kina, med negativa miljömässiga och sociala konsekvenser som följd. Sveriges globala miljöavtryck skulle alltså öka om vi gör oss beroende av import.
Dessutom skulle det krävas ett omfattande arbete för att förändra, testa och godkänna den nya sammansättning av betong som blir resultatet. Det är en tidskrävande process. Därtill behövs kapacitet i hamnar och silor samt tillgång till fartyg. Det är högst osäkert om detta finns att tillgå i tid. Därmed skulle vi stå inför ett omfattande produktionsstopp.
Enligt branschorganisationer och fackförbund skulle uppemot 280 000 arbeten i bygg- och anläggningssektorn samt närliggande branscher komma att påverkas.
Detta dystra framtidsscenario som slår mot jobb och tillväxt och försämrar vårt globala miljö- och klimatavtryck ska ställas mot de planer för cementproduktionen i Slite som Cementa presenterade i juni 2021, som handlar om att göra om fabriken för världens första koldioxidneutrala cementproduktion. Det är ju helt fantastiskt om vi skulle kunna lyckas med det!
I ett slag skulle vi kunna minska Sveriges utsläpp med över 3 procent. Det är något att jobba för, herr talman! Men satsningen riskerar nu att gå om intet, och svensk cement riskerar att ersättas av sämre alternativ från andra länder. Herr talman!
Detta är en tydlig brist i regeringens miljö- och klimatpolitik som ytterst äventyrar omställningen. Om något har regeringen gjort det svårare att producera cement i Sverige. Regeringen borde ju ha sett detta komma. Regeringen beslutade 2018 om nya Natura 2000-områden, bland annat på Gotland.
Redan då framfördes tydliga varningar från flera håll om att beslutet riskerade att bidra till att cementproduktionen i Slite skulle behöva läggas ned när det befintliga miljötillståndet löper ut. Regeringen har under den tid som gått sedan dess inte vidtagit några åtgärder för att minska risken för akut cementbrist.
Eller som SGU skriver i sin konsekvensutredning: "Det som nu sker med svensk cementproduktion är ett exempel på hur man kan inducera kritikalitet för en råvara helt på egen hand." Låt mig säga det på mindre byråkratisk svenska: Detta är en kris som Sverige och regeringen har orsakat på egen hand. Nu krävs i stället panikåtgärder.
I den proposition som utskottet har behandlat lämnas lagförslag som syftar till att undanröja det akuta hotet. Förslaget har kritiserats av Lagrådet vad gäller både utformning och beredning, och det finns en överhängande risk för att beslutet överklagas. Vi väljer trots allt att ge propositionen vårt stöd, men ansvaret för de brister som Lagrådet pekar på vilar tungt på regeringens senfärdiga hantering.
Regeringens bristande proaktivitet vad gäller miljötillståndsprocesserna innebär också att Slite står inför en ny och lång tillståndsprocess för att eventuellt få fortsätta eller återstarta sin verksamhet. Det är mycket ont om tid, och därför finns inga möjligheter att justera ett lagförslag som ändå lämnar en del att önska.
Moderaterna anser vidare att regeringen och särskilt ansvarigt statsråd har agerat ansvarslöst när man tycks ha uppmanat SGU att inte på ett tydligt sätt tillgängliggöra sin konsekvensbeskrivning för allmänheten. Den fråga vi diskuterar i dag är större än bara Cementa och cementproduktion. Det går att söka och få tillstånd i Sverige, säger Socialdemokraterna. Ja, det får man verkligen hoppas.
Sanningen är dock att när jag träffar företag och industrier runt om i landet och frågar dem vad som hindrar dem från att investera eller från att ställa om sin verksamhet till bättre miljö- och klimathänsyn svarar de: Tillstånd. Det tar för lång tid att få tillstånd, och det är för osäkert. Och det känns nästan omöjligt att leva upp till kraven eller att ens förstå kraven och hur man ska nå upp till dem.
Vi har länge drivit på för att tillståndsprocessen ska förkortas, förenklas och göras mer förutsägbar. Under sju år har regeringen inte gjort speciellt mycket för att se till att tillståndsprocesserna blir bättre. Det är inte bara cementproduktionen som drabbas av detta. I en tid när världen behöver mer metaller och mineraler försvårar regeringen för svensk gruvbrytning och gör oss därmed beroende av import från andra länder.
Vi har sett exempel där ansökningar har legat på regeringens bord i tre år utan att man har vidtagit några som helst åtgärder. Det är respektlöst mot inblandade företag, och det är ett hot mot omställningen. Moderaterna har föreslagit åtgärder som att sätta tidsgränser för hur långa tillståndsprocesserna få vara, inklusive hur länge ärenden får ligga på regeringens bord.
Vi har föreslagit att vi i större utsträckning ska ha ändringstillstånd som huvudregel, det vill säga att företag som vill bygga ut sin verksamhet kan söka tillstånd bara för den nya delen och behöver då inte riskera att bli av med hela sitt tillstånd. Vi har föreslagit att vi ska ta bort fall där svenska regelverk överlappar europeiska och där det helt enkelt blir svårt för företag att veta vilka krav de ska prövas mot - med mera.
Regeringen hänvisar ofta i debatten till pågående utredningar. De kommer för sent, när regeringen har haft sju år på sig. Men det är också så att en del av regeringens utredningsdirektiv syftar till att miljötillstånd i större utsträckning än i dag ska vara tidsbegränsade för att sedan omprövas, vilket skapar ännu mer osäkerhet för företag som ska investera och ställa om.
Det innebär att den allvarliga situation som nu har uppstått i Slite när det gäller cementproduktionen med regeringens politik i framtiden kan drabba fler verksamheter och varor. Herr talman! Vi stöder dagens proposition, men det är en panikåtgärd. Det är så att regeringens agerande ytterst hotar jobb och tillväxt i Sverige. Det skapar osäkerhet kring investeringar, och det hotar ytterst omställningen.
Ansvaret för den uppkomna situationen ligger i hög grad på regeringen, som inte har agerat. Men nu behöver vi lära av våra misstag. Dagens tillståndsprocesser måste förändras, och detta måste bli en väckarklocka för regeringen.