Jan Ericson (M):
Det är ju lite hedrande att få delta i dagens sista interpellationsdebatt. Ministern och jag träffades här för knappt en månad sedan. Då berättade jag att jag för drygt ett år sedan ställde en interpellation till dåvarande migrationsminister Morgan Johansson med anledning av att Migrationsverket hade en väldigt stor obetald skuld till kommunerna. I den efterföljande debatten utlovade han att Migrationsverket höll på att arbeta sig i kapp och att väntetiden för betalning successivt skulle minska.
När jag i början av december skrev den här nya interpellationen var Migrationsverket fortfarande skyldigt kommunerna över 10 miljarder kronor för asylmottagandet. Detta har fått till effekt att mindre kommuner med stort mottagande har fått väldigt stora ekonomiska obalanser och till och med har tvingats låna för att klara den löpande ekonomin.
Nu säger ministern att skulden enligt Migrationsverket är nere på drygt 8 miljarder, och ministern tror att balansen ska vara nere på 4-5 miljarder vid årsskiftet. Om bara några veckor, med lite helger emellan, ska man alltså halvera sin skuld till kommunerna från 8 till 4-5 miljarder. Detta låter faktiskt något osannolikt. Jag misstror inte alls ministern, men jag tror att man kanske ska ta Migrationsverkets uppgifter med en liten nypa salt.
Om Migrationsverket inte lyckades hålla den förra migrationsministerns löfte för ett år sedan om att minska skulden kraftigt tvivlar jag tyvärr på att man faktiskt kommer att lyckas den här gången. Faktum är att Sveriges kommuner i flera år i praktiken har kommit att agera bank åt staten. Det beror på att ersättningen från Migrationsverket betalas ut i efterhand med stora fördröjningar.
Effekterna av den nya bosättningslagen och de i övrigt ganska stora påfrestningarna på kommunerna som kommit till följd av det stora antalet nyanlända, till exempel vad gäller skolan, är tillräckligt stora utan att staten behöver försvåra situationen genom att släpa efter med ersättningarna till kommunerna. Annars finns risken att kommunerna behöver dra ned på annat. Vi vet ju att det i sin tur inte direkt gynnar integrationen.
Det minsta man kan begära är att kommunerna får betalt i tid så att de får en överblick över sin ekonomi och sin budget. Migrationsministern nämnde i debatten i början av december att Migrationsverket hade ändrat sina utbetalningsrutiner och mer använde schabloner. Detta var något jag efterfrågade i min debatt med Morgan Johansson för ett år sedan. Enligt honom var det omöjligt, och risken var att kommunerna då skulle få för mycket betalt, att det skulle skapa för mycket osäkerhet och så vidare.
Tydligen gick det bra ändå. I början av december var migrationsministern osäker på om den nya schablonmodellen gällde för alla kommunplacerade nyanlända eller bara för ensamkommande barn. Hon ville återkomma om detta. I dagens debatt har jag fått svaret att modellen bara gällde de ensamkommande barnen. Varför är det så?
Jag har svårt att se att det skulle finnas något problem med att använda schabloner för alla typer av ersättningar för nyanlända för att sedan stämma av i efterhand om det finns detaljer som man behöver göra återkrav för eller som kan dras på nästan utbetalning.
I min interpellation frågar jag faktiskt ministern om hon kan tänka sig att överväga en ny modell med preliminära löpande a conto-utbetalningar som stäms av i efterhand och som gäller alla former av mottagande av nyanlända, inte bara ensamkommande barn. Denna fråga får jag inte svar på i ministerns inledande anförande, och därför upprepar jag den.