KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Kärnkraft har varit ett spår som vi redan varit inne på, och den diskussionen hade jag tänkt lägga åt sidan. Men det har varit något av en ideologisk lekstuga från Miljöpartiets sida med olika kraftslag som man vill favorisera på olika sätt. I tidigare debatter har vi till exempel kunnat konstatera att solkraft aldrig kommer att kunna delta i kraftbalansen för vårt behov, åtminstone inte vintertid. De förslag som läggs fram är ett pärlband av olika subventioner.
Man ser framför sig en förlängning av elcertifikatssystemet bort mot 2030. Det är en skattereduktion för mikroproducenter och skattesubventioner för solkraftsinvesteringar. Man tittar på nya subventioner och stöd för de kraftslag som inte klarar sig på marknadsmässig grund. Samtidigt vill man ha bort olika delar i kraftsystemet som bidrar med skatteintäkter till staten. Kärnkraften levererar årligen in närmare 4 1⁄2 miljard till statens kassa.
Det är pengar som försvinner och som man måste ersätta genom andra prioriteringar. Som en kollega redan tidigare sa till Lise Nordin kan man konstatera att vi troligtvis skulle ha haft ett produktionsöverskott i Sverige också utan mycket av den nytillkomna kraft som har subventionerats in i systemet. Man brukar också framhålla vilken tillgång det skulle vara med elexport till andra länder, också givet den ökade vindkraftsproduktionen.
Nu konstateras att kostnaden för att producera vindkraftsel är 50 öre per kilowattimme. Med 2014 års siffror exporterade vi netto 15,6 terawatttimmar, och vi fick 4 miljarder i handelsnetto för dem. Det är 25,6 öre per kilowattimme. Då har vi alltså subventionerat produktion som kostar 50 öre per kilowattimme och säljer den för 25 öre.
Vem är det som betalar mellanskillnaden om 25 öre för denna el som vi slumpar bort, och vem är det som drar nytta av det?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det blev väl inget direkt svar på den fråga jag ställde. Vi får ungefär 25 öre per kilowattimme för den el vi exporterar. Lise Nordin talar om vindkraften, som har en produktionskostnad på 50 öre per kilowattimme. Där får svenska elkonsumenter lägga in en mellanskillnad på 4 miljarder kronor, lika mycket som värdet av den exporten.
Det är ytterligare en subvention som svenska elkonsumenter får betala till tysk och dansk industri och till välfärden i Danmark och Tyskland. Om vi nu ska ha ett mer väderberoende kraftslag som inte kommer att bidra lika mycket i kraftbalansen och som kommer att sänka leveranssäkerheten kommer obalansen i produktionen att öka ännu mer. Vi tvingas exportera el under timmar då vi inte har något behov av den el som produceras.
Den kommer att ha ett väldigt lågt ekonomiskt värde men subventioneras av svenska skattebetalare och elkonsumenter. Den elen slumpar vi bort till andra länder. Det är inte hållbart att man ger denna typ av indirekta stöd till andra länder. Vi tvingar fram ett produktionssystem som inte efterfrågas av svenska elkonsumenter och som inte är avpassat till det behov som finns i Sverige hos den svenska basindustrin.
Vi i Sverigedemokraterna tycker att det är viktigt att beakta de förutsättningar som råder i ett kallt land, där den stora utmaningen är att bemästra skillnaderna mellan sommar och vinter. Vi har ett betydligt större effektbehov vintertid. Då måste vi även se till att vi får en marknad som investerar i de behov vi har i stället för att på konstlad väg föra in kraftslag som inte är matchade mot det kraftbehov som vi i Sverige har över året.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Liberalerna verkar ha en nyvunnen vurm för solkraft som de har engagerat sig lite i. Jag har några frågor om de konkurrenssnedvridande subventionerna som de försvarar. Det grundläggande bekymret i det svenska kraftsystemet är inte att hantera effekten under sommartid.
Det är att bemästra säsongsvariationerna. I Sverige har vi dubbelt så stor kapacitet sett till behovet sommartid, och det är betydligt besvärligare vintertid. Det är under det kallare halvåret det finns bekymmer med att bemästra situationen. Redan under föregående sommar kunde vi se nedregleringar i kraftstationerna i Sverige. Man hade för mycket effekt i systemet och kunde inte bli av med det.
För att se till att priset inte gick under noll stängde man av och minskade effekten. Storskalig satsning på solkraft kommer att förvärra den problematiken för de producenter som är beroende av att kunna producera även sommartid. Det gäller exempelvis vindkraft, kärnkraft och vattenkraft. Jag vill tala mer med Maria Weimer om just leveranssäkerhet och effektbalansen.
Med hur mycket tror Liberalerna att solkraften skulle kunna bidra till effektbalansen vintertid när vi har det som svårast och leveranssäkerheten är avgörande?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Sverigedemokraterna delar givetvis Liberalernas syn på möjligheterna med och potentialen i kärnkraften. Men Sverigedemokraterna ser fortfarande inte varför skattebetalarna ska vara med och lägga till medel, vilket de konkurrensvridande subventionerna till dem som blir befriade från att betala energiskatt som alla andra är ålagda att betala indirekt innebär, när det inte finns ett behov och det inte hjälper systemet. Varför ska andra vara med och betala?
Kapaciteten är fortfarande dubbelt så stor sommartid sett till behovet. Man kommer alltså i stället att försvåra för de övriga och försämra möjligheterna att uppföra vindkraftverk. Man kommer att göra det svårare att hålla vattenkraften och kärnkraften lönsam. Om man trycker in ännu mer produktion när det inte finns efterfrågan tränger man undan möjligheten att klara av effektbalansen även vintertid.
Varför anser Liberalerna att det är viktigt att subventionera produktion då det inte finns efterfrågan? Det står var och en fritt att sätta upp solceller på sitt tak. Sverigedemokraterna har ingenting emot det. Men vi ser ingen anledning till att skattebetalarna ska vara med och subventionera det eftersom det inte finns något behov sett utifrån kraftsystemets funktion för såväl industrin som välfärdslandet Sverige.
Resonemanget om god leveranssäkerhet och effektbalansen blir ännu märkligare om man ska satsa på något som man inte tror kommer att ha avgörande betydelse.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Lise Nordin säger att klimatet är vår tids största utmaning. Det vi kan se i regeringens budget för det här utgiftsområdet är stora subventioner som man riktar framför allt mot solkraft. Det är ett konkurrenssnedvridande stöd som undanröjer en fri och teknikneutral elmarknad.
Det skapar undanträngningseffekter på elmarknaden också, och precis som jag sa i ett tidigare replikskifte kunde vi redan i år se att man fick reglera ned kraftstationer där det finns för mycket effekt under sommarhalvåret - det varma halvåret - då solkraften levererar som mest energi. Detta skapar ett bekymmer i att man ytterligare försämrar lönsamheten för vindkraften, kärnkraften och vattenkraften, vilket försämrar Sveriges situation.
Man försämrar leveranssäkerheten och försörjningstryggheten för svenskt vidkommande. Från Miljöpartiets sida har man redan tidigare mer eller mindre jublat över nedstängningen av kärnkraftsanläggningar i Sverige, vilket ytterligare försämrar Sveriges effektbalans vintertid. Det skapar stora bekymmer att klara effektsituationen på ett betryggande sätt.
I stället gör vi oss beroende av de fossila kraftslag som finns hos våra grannländer. Vi ser ut att tvärtom öka utsläppen av koldioxid med den energipolitik man vill föra. Jag vill fråga om det är viktigare för Miljöpartiet att stänga kärnkraftverken än att minska just koldioxidutsläppen. Vilket bidrag tror man att solkraften kommer att utgöra i effektbalansen när det gäller vår kraftförsörjning vintertid?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Nu förblev frågan obesvarad om vilket tillskott solkraften kommer att ha vintertid, under det kallare halvåret, vilket ändå är den stora utmaningen i det svenska kraftsystemet i och med att vi sommartid inte har några bekymmer med att klara vår effektbalans. Vad gäller synpunkten att metoden kärnkraft med snabbare reaktorer är oprövad är det lite intressant att den första kärnkraftsreaktor som någonsin producerat el var fjärde generationens kärnkraft redan på 50-talet, så den är tämligen beprövad under väldigt lång tid.
Det som har gjort att man inte har satsat på den har varit kostnaden för uran och att det har varit lätt att licensiera dem med termiska reaktorer som har byggts ut. Det finns ju en stor potential att hantera det använda kärnbränslet på ett effektivt sätt.
I stället för att lämna över frågan till tusentals generationer framåt och låta dem ta ansvaret har vi möjlighet att satsa mer på forskning för att se till att vi kan använda återstoden av energin i det använda kärnbränslet och i så fall se till att minska såväl avfallsmängden som tiden som den behöver slutförvaras. Men detta ansvar är uppenbart inte Miljöpartiet berett att ta, utan man vill i stället skjuta över det på kommande generationer.
Vad gäller förutsättningarna för utbyggnad i Sverige har det varit subventioner som har slagit sönder marknaden då man inte uppnått någon teknikneutralitet. Det är hela tiden olika stuprör där man riktar olika subventioner mot vissa kraftslag, vilket har skapat denna osymmetriska marknad där det inte finns några marknadsförutsättningar för att bygga några kraftstationer. Det skapar en situation där koldioxidutsläppen från det svenska kraftsystemet kommer att öka när vi blir beroende av fossila kraftslag som finns i våra grannländer.
Då blir det ändå intressant vad som är viktigast, att stänga kärnkraften eller att minska koldioxidutsläppen.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vi kan nu konstatera att de besparingsåtgärder på närmare 1 miljard som aviserades förra året för SJ har resulterat i bland annat varsel av 400 anställda i SJ, avveckling av flera resebutiker samt nedlagda servicecentrum på landsbygden. Bolaget utsätts för en hårdare konkurrens av kommersiella aktörer på de mest lönsamma sträckorna, och konkurrensen är alltjämt hård på de regionala banorna.
Miljöpartiet har tidigare drivit förslag om att utdelningskravet för SJ ska slopas. Nu försvarar i stället Miljöpartiet de vinstuttag om närmare 2 miljarder kronor som har gjorts från bolaget i år. Tidigare har partikollegan till ledamot Elisabet Knutsson, språkröret Åsa Romson, hävdat att vinstkrav på SJ tvingar fram sparpaket och att vinsten tidigare har gått till alliansregeringens kassakista i stället för att stärka tågtrafiken.
Ytterligare en partikollega till ledamot Elisabet Knutsson, språkröret Gustav Fridolin, har tidigare sagt att vinstuttag är en spark i magen på pendlarna och att man har mjölkat SJ på pengar för att sänka skatten. Det är inte ledamoten som har yttrat detta. Hon behöver inte ställas till svars för exakt det. Men jag tycker att det blir anmärkningsvärt med tanke på det höga tonläge som har varit från Miljöpartiets sida. Jag ställer mig en fråga i och med den omvändning som har skett hos Miljöpartiet gällande vinstuttagen.
Om man tidigare betecknade vinstuttagen som en spark i magen på resenärerna undrar jag hur man betecknar vinstuttagen när de tjugofaldigas. Jag vill även fråga ledamoten om hon tror att ett vinstuttag på nästan 2 miljarder kronor kommer att underlätta för SJ att anställa, förbättra punktligheten, öka kvaliteten samt ha ett mer tydligt resenärsfokus.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Min fundering i sak är att Miljöpartiet har haft ett väldigt högt tonläge och exempelvis liknat det vid en spark i magen. Nu är utdelningsnivån för innevarande år 20 gånger högre, och då försvarar man det i stället. Jag tycker att någonstans är man skyldig väljarna svar på hur man ser på detta och om det ska vara okej med vinstutdelning på den nivån i så fall.
Sedan har vi frågan som riksdagen har beslutat om tidigare: Om bolaget framöver ska ha ett tydligare samhällsuppdrag kan man fundera över om ett vinstuttag på 2 miljarder kronor kommer att underlätta för SJ i arbetet med att anställa, utvecklas, förbättra punktligheten och öka kvaliteten för att få ett mer tydligt resenärsfokus.
Sverigedemokraterna är inte av uppfattningen att det är någonting som hjälper bolaget just på den resan utan snarare tvärtom, precis som partikollegor till ledamoten Knutsson har sagt.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Riksdagen har att ta ställning i detta betänkande om en nordisk balansavräkning. Betänkandet innehåller främst förslag om ändringar i ellagen, vilket ska skapa juridiska förutsättningar för en sådan gemensam balansavräkning. Sverigedemokraterna ser positivt på ett sådant utökat samarbete. Det ger förutsättningar för en fortsatt utveckling av en gemensam nordisk elmarknad med Norge och Finland.
Samarbetet genererar också goda förutsättningar för en trygg energiförsörjning. Mot den bakgrunden är vi positiva till de huvudsakliga förslagen som lämnas i propositionen men anser att det på en punkt krävs ett förtydligande från riksdagen. Enligt regeringens förslag ska den systemansvariga myndigheten, Svenska kraftnät, få uppdra åt någon annan att utföra balansavräkningen.
För att skapa förutsättningar för en gemensam nordisk balansavräkning har Svenska kraftnät därför inlett ett samarbete med stamnätsföretagen i Norge respektive Finland och bildat ett bolag för just det ändamålet. Bolaget ägs till en tredjedel av respektive stamnätsföretag.
Regeringens förslag utgår från ett samarbete i ett nordiskt perspektiv, och avsikten initialt är helt uppenbar för alla. Att det sker på föreslaget sätt har Sverigedemokraterna inga invändningar mot, men vi anser att det är angeläget att riksdagen tydliggör att balansavräkningen inte ska utföras av någon aktör utanför det gemensamma nordiska samarbetet.
I behandlingen av den motion som vi väckt med anledning av detta, och som i betänkandet avstyrks, är motiveringen för avstyrkandet av motionen att det gemensamma bolaget genom de nuvarande ägarförhållandena har en fast nordisk förankring och att riksdagen därmed inte behöver tydliggöra att balansavräkningen inte utförs av någon aktör utanför det nordiska samarbetet.
Men, fru talman, i de ändringar som nu genomförs i ellagen anges inte specifikt det bolag som är aktuellt i förslaget. Där anges inte heller regleringar om bolagets driftställe eller om ägarförhållandena för bolaget. I en förlängning kan det öppna mandatet i lagstiftningen innebära en fortsatt utvidgning utanför den nordiska elmarknaden där riksdagen inte behöver tillfrågas.
Det är en farhåga som Sverigedemokraterna har om att riksdagens ställning förminskas. Sverigedemokraternas uppfattning är därför att riksdagen jämte lagändringen ska begära att regeringen säkerställer att den systemansvariga myndigheten inte uppdrar åt någon aktör utanför det gemensamma nordiska samarbetet att utföra balansavräkningen. Med detta sagt vill jag yrka bifall till reservation 1 i betänkandet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Rickard Nordin tog upp lite av det som jag tänkte fråga om. Ambitionshöjningen i elcertifikatssystemet regleras även i ett bilateralt avtal med Norge. Det avtalet behandlas inte samtidigt med detta betänkande, vilket förslaget var tidigare i våras. Centerpartiet har haft hög svansföring kring de här förslagen. De har kritiserat innehållet i förslaget till avtal med Norge hårt.
I våras var Rickard Nordins uppmaning om avtalet var: Gör om! Gör rätt! Centerpartiet kunde inte gå med på det då. Deras partiledare har också sagt att de kommer att göra allt som står i deras makt för att stoppa regeringens förslag. Frågan är då hur Centerpartiet kommer att ställa sig till avtalet när riksdagen kommer att behandla det. Det borde Centerpartiet kunna deklarera här i dag.
Jag undrar om de kommer att vara lika tydliga som i våras med att de fortfarande anser att det som gäller är: Gör om! Gör rätt! Eller kommer Centerpartiet att säga ja till avtalet och medverka till att införa det som de tidigare har kallat för solskatt i ett avtal med Norge. Ett senare borttagande av ett sådant avtal skulle i sådana fall fordra ett beslut även i Stortinget. Frågan som jag vill ställa till Rickard Nordin borde kunna besvaras med ja eller nej.
Kommer Centerpartiet att stödja avtalet med Norge?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Allt beror på hur man väljer att tolka det. Sverigedemokraterna har svårt att se att avtalet med Norge ska betraktas som en budgetfråga. Vi kommer att lyfta ut det så att man har möjlighet att ta ställning till avtalet med Norge. Med Centerpartiets tidigare logik är det i sådana fall ja eller nej till solskatt och huruvida vi ska binda upp den solskatten i förhållande till andra länder. Jag fick inget ja eller nej som svar på frågan. Men en konsekvens av Centerpartiets agerande är att solskatten i sådana fall skrivs in i ett avtal med Norge och att man säger ja till den.
Jag kan inte tolka det på något annat sätt. Rickard Nordin får gärna förtydliga det ytterligare.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Bakgrunden till interpellationen är det besked som regeringen lämnade i en debattartikel där man aviserade sin ingång i energisamtalen, nämligen att man vill ha ett hundraprocentigt förnybart energisystem och att detta ska uppnås redan inom 20 år. Jag är väl medveten om det arbete som pågår i Energikommissionen.
Den nya komponenten i detta avseende är som jag ser det att regeringen, som tidigare har varit tydlig med ingången om ett hundraprocentigt förnybart kraftsystem, nu tillägger i återhållsexercisen att man ska vara framme vid detta mål redan om 20 år.
Det som vi ser som bekymmersamt är att de sex kvarvarande kärnkraftsreaktorerna, där det inte finns något besked om att de ska läggas ned, har en driftstid bortom 2036. Med den ingång som regeringen aviserade i debattartikeln innebär detta ett spann mellan 2040-2045 då man inte ska köra vidare utan stänga i förtid, uppemot tio år för de nyaste reaktorerna.
Det är en sak att man har en vilja att med politiska styrmedel få fram nyproduktion inom vissa delar av branschen, men frågan är hur man hanterar de kvarvarande produktionsanläggningarna med den ambition man har.
Sverigedemokraterna ser det som oroväckande ur perspektivet att man står inför omfattande investeringar i närtid, där det delvis krävs ett snabbt besked om effektskattens varande eller icke varande. Om man gör de investeringar som behövs och vill köra vidare kommer det att krävas att man får köra den tekniska livslängden ut för att kunna finansiera investeringarna och få avkastning på det egna kapital som finns i verksamheten.
När man för in denna typ av återhållsexercis blir det ytterligare en parameter med osäkerhet. Vad händer när man är framme vid 2036 om regeringen får bestämma och man inte lever upp till detta? Ska man stänga produktionsanläggningar, eller vad kan man tänka sig att vidta för typ av åtgärder för att nå upp till den ambition man har satt upp? Denna fråga blir hängande kvar, även bortom det som sägs i interpellationssvaret.
Vad kan man tänka sig att vidta för typ av åtgärder ifall man inte når upp till ambitionen? Om de befintliga sex kärnkraftsreaktorerna inte skulle få köra sin tekniska livslängd fullt ut kommer det helt klart inte att bli hundraprocentigt förnybart till 2036, exempelvis. Det är denna fråga som jag återigen vill ställa till statsrådet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det sista i statsrådets svar var väl någorlunda i närhet till vad frågan avsåg i sådana fall, för det är en otydlighet som man skapar och som har varit uppe till diskussioner där man inte säger hela biten. Det är en sak att ha målsättningen att vi kanske kan landa där, men frågan är hur långt man är beredd att gå för att nå det mål som man har satt upp. Jag är väl medveten om att man i underlaget till Energikommissionen nämner låga kolpriser som det mest avgörande.
Men det finns en oenighet inom den här sektorn kring vad det är som har lett fram till de här priserna. En rapport nyligen från Svensk energi har pekat på att det snarare är en nidbild att de låga kolpriserna är den starkast bidragande orsaken och att det är överproduktionen på marknaden som har betydligt större påverkan på grossistpriserna. Det finns olika delar i detta. Jag vill ändå skicka med bilden: Energikommissionen ska titta på tiden efter 2025.
Gör man ingenting med den straffbeskattning som utövas mot kärnkraften och inte skapar en tydlighet för vilka spelregler som råder i närtid, då kommer inte de investeringar att bli av som måste ske före 2020. Då raserar man förutsättningarna för det Energikommissionen ska jobba med, om nu 40 procent av den svenska elkraftsproduktionen skulle försvinna.
Då blir det mycket stora konsekvenser för alla som bor i det här landet, de företag som finns här och framför allt den industri som måste ha stark tillgång till leveranssäker och konkurrenskraftig elenergi. Detta kommer helt och hållet att rasera förutsättningarna för att detta kommer till stånd, med de investeringar som åläggs i närtid. Jag tackar för svaret.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vänsterpartiet, som har begärt denna debatt, hade nyligen sin kongress, där förslag återfanns från partistyrelsen om att kärnkraftsavvecklingen skulle ta hänsyn till den svenska kärnkraftens möjligheter att bidra till minskade utsläpp från fossila kraftverk på den nordeuropeiska elmarknaden. Detta förslag vann inte gehör, och partistyrelsen förlorade i omröstningen på stämman.
Nu har Vänsterpartiet intagit en position där man ska avveckla såväl kärnkraften som kolkraften snarast, samtidigt som den övriga energipolitiken skapar en ökad efterfrågan på planerbar kraftproduktion vintertid. En rimlig fråga för Vänsterpartiet och de partier som förespråkar en nedläggning av verksamheten vore att berätta hur mycket man rimligtvis anser att detta bör och får kosta för skattebetalarna.
Från bolagets sida har man kommenterat att man i sin egen bedömning anger att en fortsatt drift av verksamheten troligtvis kommer att leda till högre kostnader för bolaget. Från sverigedemokratiskt håll kan vi konstatera att den politiska risken är skyhög på den tyska energimarknaden, med kraftiga, politiskt beslutade subventioner, vilka givetvis är svåra att prissätta riskmässigt för en fortsatt verksamhet. Fru talman!
Denna politik riskerar att forcera Sverige in i en situation där vi under vinterns kalla månader kommer att hamna i kraftig obalans vad gäller produktionskapacitet och där vi blir starkt beroende av import av stora mängder elkraft. Vi kunde nu enbart under den gångna vintern se hur snabbt en gynnsam effektsituation förändras till det motsatta.
När kylan tilltog och vinden mojnade var vi tvungna att importera en bra bit över 2 000 megawatt elkraft till Sverige för att upprätthålla kraftbalansen. Det är något som ännu en gång påminner oss om att den ökade, väderberoende kraftproduktionen försätter oss i en situation där vi alltmer tvingas förlita oss på import från våra grannländer för att inte tvingas hantera vår effektbrist med bortkopplingar från elnätet. Då vinden har mojnat hos oss har den allt som oftast gjort det även i våra grannländer.
Den elkraft som vi då tvingas importera kommer främst från våra grannländer i kraftsystemet, exempelvis Danmark, Tyskland och Polen. Den kraftproduktion som vi då är beroende av i Sverige är framför allt smutsig kolkraft, där utsläppen av klimatgaser som en följd av kraftproduktionen är påtaglig, vilket står i kontrast till Sveriges i praktiken helt klimatneutrala kraftsystem, med framför allt kärnkraften och vattenkraften. Fru talman!
Det känns aningen verklighetsfrånvänt att fokusera på enskilda nedläggningar kopplade till klimatpåverkan med deras koldioxidutsläpp, då den övriga energipolitiken ökar vår sårbarhet under de kalla vintermånaderna och skapar behov och efterfrågan från just dessa anläggningar.