Anders Borg (M):
Den här debatten gäller hur vi ska förbättra arbetsmarknadens funktionssätt för att pressa tillbaka arbetslösheten. Låt oss börja med att konstatera att i Sverige har det tillkommit 200 000 jobb sedan 2006, och utanförskapet har pressats tillbaka med 200 000 personer. Jämfört med andra länder har svensk arbetsmarknad klarat sig bra. Andra länder med liknande bnp-utveckling har haft väsentligt sämre arbetslöshetsutveckling. Vi har haft en stark utveckling av arbetskraften.
Vi har bland de lägsta långtidsarbetslöshetsnivåerna, vi har bland de bästa löneökningarna i reala termer och vi har bland de minsta skillnaderna i ekonomi när det gäller ekonomisk standard. Svensk arbetsmarknad har klarat sig bra. Huvudlinjerna i den här politiken har varit tydliga.
Den första är drivkrafter: jobbskatteavdrag, förändring av socialförsäkringssystem, förändring av a-kassesystem som ju rekommenderas brett av alla de bedömare som värderar arbetsmarknadspolitiken som åtgärder som har ökat sysselsättningen. Jag konstaterar att Finanspolitiska rådet nu talar om betydande sysselsättningseffekter av ett femte jobbskatteavdrag.
Den andra huvudlinjen när det gäller att få människor i arbete handlar om utbildningssystemet, att tydliggöra kunskapskraven, nationella prov, tidigare betyg, bättre utbildade lärare, större krav på närvaro, mer ordning och reda i klassrummet och ett tydligare kunskapskrav i skolan. Den tredje linjen handlar om företagsklimatet. Där har vi under de senaste åren förbättrat brett, och vi har bland de bästa företagsklimaten. Det handlar om att vi har sänkt bolagsskatter i olika steg.
Det handlar om att Socialdemokraterna tog bort arvs- och gåvoskatterna och förändrade 3:12-reglerna. Det handlar om att vi har tagit bort förmögenhetsskatten. Vi ökar konkurrensutsättningen inom viktiga sektorer som till exempel primärvård och apotek. Det är åtgärder som gör att vi stiger i rankningen när det gäller företagsklimat. Den fjärde linjen är att vi ska stötta dem som har en svagare ställning när det gäller efterfrågan på arbetsmarknaden, till exempel genom nystartsjobb, genom sänkta ungdomsarbetsgivaravgifter och genom att sänka restaurangmomsen.
Det här är ingen unik politik, utan det är så här en politik för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt ser ut. Låt oss då bara göra en liten checklista över Socialdemokraternas politik för att se vad det är vi talar om. Drivkrafterna, check: försämras kraftigt genom att man återbygger bidragssystemet. Utbildningssystemet, check: kunskapskraven nedvärderas tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet.
Företagsklimatet, check: bolagsskatten höjs, försämrar kraftigt bolagsklimatet i Sverige. Stöd för unga, check: arbetsgivaravgifter höjs kraftigt. På varje punkt ser det ut som om Socialdemokraterna har valt att ta en mall och lägga den bak och fram. Hur gör man för att försämra arbetsmarknadens funktionssätt? När det gäller svaret på den frågan tycks Socialdemokraterna ha en unik färdighet. Hela politiken är uppbyggd för att försämra arbetsmarknaden. Det handlar om att nedmontera drivkrafter. Det handlar om att backa på kunskapskraven i skolan.
Det handlar om att försämra företagsklimatet. Det handlar om att minska stödet för dem som är svagast på arbetsmarknaden, genom höjda arbetsgivaravgifter, höjd restaurangmoms och - antar jag - borttagna nystartsjobb. Det är det här som är det stora frågetecknet, och det är också det som gör att man förstår svaret. Hur ska arbetslöshetsmålet uppfyllas?
Ja, det vet vi ju: öppna förtidspensionen, öppna sjukförsäkringen, öppna a-kassan och tryck ut människor på precis samma sätt som förra gången. Då blir den socialdemokratiska politiken det perfekta svaret på frågan: Hur gör vi för att pressa ut människor från arbetsmarknaden? Ja, då förstår vi de här punkterna: backa på kunskapskraven, minska drivkrafterna, försämra företagsklimatet och försämra stöden för dem som har svagast ställning på arbetsmarknaden.
Då blir målet begripligt. Bygg ut bidragssystemen och tryck ut människor från arbetsmarknaden. Då når Socialdemokraterna sitt mål, nämligen att pressa ut människor från arbetsmarknaden.