Andreas Norlén (M):
Det här är en intressant debatt. Också jag vill gärna tacka statsrådet för det utmärkta svaret. Johan Löfstrand och jag är båda från det goda länet Östergötland. Jag kan informera Johan Löfstrand om att moderaterna i civilutskottet i går och i dag var på resa i Östergötland för att studera den östgötska bostadsmarknaden. Vi besökte Linköping, Motala och Finspång och träffade privata fastighetsägare och kommunala fastighetsbolag.
Jag kan meddela Johan Löfstrand att från alla tre kommuner rapporteras om planer på att bygga hyresrätter och andra typer av bostäder. Det privata företag vi träffade i Linköping planerar under åren 2009-2011 att bygga 500 bostäder, hyresrätter och bostadsrätter. Visst byggs det i Sverige, och visst finns det planer att bygga.
I dag på förmiddagen var vi i Finspångs kommun, en kommun med ungefär 20 000 invånare i norra Östergötland. Den har under en lång följd av år haft problem med utflyttning. Man tappade 114 invånare år 2008. Där bygger man nya hyresrätter. Det kommunala bostadsföretaget bygger nya hyresrätter. Man gör det utan subventioner. Och det är till hyror som folk kan betala.
Man bygger bostäder som folk vill bo i. Det var inga problem att hyra ut de här nya bostäderna. Och man har en kö, vilket gör att man överväger att bygga en andra etapp av detta projekt. Denna rapport är alltså från den östgötska verkligheten, och den visar att det går att bygga hyresrätter i dagens Sverige och att det går att bygga till hyror som folk kan betala.
Apropå att vissa projekt har omvandlats från bostadsrätt till hyresrätt fick vi höra att det var en företeelse på marginalen i Stockholm. Jag kan då rapportera, återigen från den östgötska verkligheten, att i stadsdelen Ekängen i Linköping har ett dotterbolag till det kommunala bostadsbolaget Stångåstaden beslutat att göra om ett egnahemsprojekt till hyresrätter därför att man bedömde att marknaden var sådan att det var lämpligare.
Det förekommer, och det illustrerar också att ryktet om hyresrättens död är betydligt överdrivet. Vi fick också höra av en tidigare talare att det knappt byggs någonting alls i Sverige i dag. Det kan då finnas skäl att ge lite perspektiv på det. Prognosen för 2009 säger att det kommer att byggas ungefär 16 000 bostäder i Sverige. Det är alldeles för lite. Det är en beklagligt låg nivå, samtidigt som det självfallet ska ses i ljuset av den internationella finanskrisen.
Det kan då vara intressant att veta att 1998, när Socialdemokraterna styrde, byggdes det 12 700 bostäder. 1999 byggdes det 14 650 och 2000 byggdes det 16 800 bostäder. Om man gör lite statistik av detta kan man säga att åren 1999-2003, fyra år av socialdemokratiskt maktinnehav, byggdes det i snitt 19 360 bostäder per år.
Under de två åren 2008 och 2009 får vi, om prognoserna håller, ett snitt på 19 250 bostäder per år. Så jag tycker att man ska vara försiktig när man tar till överord, som en del av mina meddebattörer gör här. Sedan får vi höra i ett högt tonläge att investeringsbidragen är avskaffade och att det är roten till alla problem.
Man kan då fundera över vad som är den samlade oppositionens alternativ. I sitt budgetalternativ hade Socialdemokraterna med en treårssatsning med 450 miljoner per år i investeringsbidrag. Det sockrade man lite i sitt krispaket och lade på 500 miljoner till under ett par år. Samtidigt vill Vänsterpartiet bygga upp en bostadsfond på 100 miljarder kronor för investeringsstöd. Då funderar man om oppositionen har en samlad politik.
Är det 100 miljarder i stöd eller 1 miljard? Och var är alternativet?