Oscar Sjöstedt (SD):
I Sverigedemokraternas budgetmotion skapar vi ett helt unikt budgetutrymme. Det sker främst genom kraftiga besparingar på utgiftsområdena migration och integration, det vill säga de två utgiftsposter som har tillåtits skena under såväl röda som blå regeringar. Ingen ifrågasätter väl längre det som Sverigedemokraterna har pekat på länge, att det är en extremt kostsam politik som har nått vägs ände.
Vi presenterar i en särskild invandringspolitisk motion flera nödvändiga förslag för att få kontroll på situationen. Det enskilt viktigaste är givetvis att stänga gränsen för asylsökande från annat EU-land. Det finns ingen som helst anledning att Sverige ska hantera ett asylärende om den asylsökande befinner sig i exempelvis Danmark eller Tyskland, det vill säga de två länder som så gott som alla asylsökande kommer ifrån.
Det råder inte krig där. Det råder knappast svält. Man är inte utsatt för politiskt förtryck. Och absolut ingen är betjänt av att den svenska staten fullständigt kollapsar. Stäng gränsen! Inför hårdare försörjningskrav för anhöriginvandrare och temporära uppehållstillstånd utan undantag. Det vore en bra början.
Ett tips till de partier som är med i den så kallade migrationspolitiska överenskommelsen är: Ni kan väl ta med er vår invandringsmotion till ert nästa möte. Då har ni någonting att börja arbeta utifrån. Eftersom ni, förvisso med en snigels hastighet och beslutsamhet, sakta men säkert börjar implementera de åtgärder som vi länge har förespråkat kan vi uppenbarligen inte vara helt ute och cykla - inte sant?
I den här motionen har ni 45 konkreta förslag för att komma till rätta med en komplicerad situation. Men, herr talman, det tråkiga i det hela är det som vi inte kan uträtta.
Jag hade gärna pratat om hur vi säger nej till att Sverige, som redan har världens näst högsta marginalskatt, ska få en ännu högre marginalskatt och givetvis också om hur vi säger nej till de nesliga försöken att straffbeskatta bort den svenska kärnkraften. Jag hade också gärna velat prata om våra satsningar för barnen och småbarnsfamiljerna.
Det handlar exempelvis om minskade barngrupper, förbättrad kvalitet på maten och att förskolepersonalen helt ska slippa karensdagen så att man faktiskt har råd att stanna hemma vid sjukdom. Jag hade velat prata om hur vi vill anställa mer personal, givetvis med full finansiering från staten.
Jag hade velat prata om våra satsningar i skolan, där vi genomför en ordentlig karriärstege så att vi kan behålla de riktigt duktiga lärarna, så att de inte försvinner någon annanstans.
Jag hade velat prata om hur vi kan skapa fler vägar in i läraryrket, även för dem utan ordinarie lärarlegitimation, hur vi kan anställa mer omkringpersonal så att läraren kan fokusera på att vara just lärare och ingenting annat och om hur vi kan rädda flera av de nedläggningshotade landsbygdsskolorna.
Vi har också ett mycket omfattande industriprogram, där kompetensförsörjningen, skattefrågorna och energin står i fokus. Vi vill höja studiebidragen för dem som väljer att studera till ett bristyrke, samtidigt som vi satsar väldigt mycket på det som kallas för teknikcollege, där företagen tillsammans med kommunen ansvarar för utbildningen inte minst av gymnasieingenjörer.
Kompetensbristen är skriande redan nu och kommer av alla prognoser att döma att bli ännu mer allvarlig framöver, helt enkelt eftersom vi inte utbildar för arbetsmarknadens behov. Vi vill sänka skatten för serverhallar och avskaffa fastighetsskatten för industritomter. I stället vill vi låta kommunen ta ut en kommunal avgift för industritomter.
På så sätt skapas givetvis incitament att skynda på tillståndshandläggningen och dylikt. Med andra budgetprioriteringar hade vi också kunnat genomföra förbättringar för landets mjölk- och köttbönder. Vi vill höja återbetalningen av drivmedelsskatt så att Sverige hamnar i ungefärlig skatteparitet med vår närmaste konkurrent, vårt grannland Danmark.
Vi vill införa ett särskilt djurvälfärdsbidrag för att kompensera bönderna för det högre kostnadsläge som de har, vilket uppstår som ett resultat av världens kanske striktaste djurskydd - som vi vill ha kvar. Allt detta hade jag velat prata mer om, herr talman, och allt detta hade också kunnat bli verklighet.
Men tyvärr kommer vi inte att ha råd med dessa angelägna satsningar, eftersom det finns sju andra partier i den här kammaren som tycks ha oändligt svårt att se verkligheten för vad den är. Och visst är det väl så att den som har målat in sig i ett hörn upplever att det är svårt att ta sig därifrån.
Den nuvarande invandringspolitiken gör att överskottsmålet avskaffas i praktiken, om än inte formellt. Med nuvarande invandring kommer utgiftstaket att spräckas redan 2016, det vill säga det år då det är tänkt att regeringens budget ska börja gälla. Vi har tidigare hört hur den så kallade krona-för-krona-principen inte gäller utgifter som kan förknippas med invandringspolitiken. I stället väljer man att låna pengar.
Då klarar man sig möjligen för dagen, men man skjuter problemen framför sig på kommande generationer. Vi har sett hur Riksgälden senarelägger sina prognoser, eftersom Migrationsverket har kommit att bli politikens epicentrum, och hur detta tagits emot negativt av obligationsmarknaden, det vill säga att det blir dyrare att låna.
Vi har läst hur Ekonomistyrningsverket i sin senaste prognos går ut och varnar för att de offentliga underskotten väntas bli ännu högre än vad som tidigare var väntat, trots att regeringen genomför kraftiga skattehöjningar. Trots detta blir underskotten ännu högre än vad vi tidigare trodde.
Vi har sett en regering som bara dagarna efter att man röstade igenom sin ordinarie ändringsbudget lägger fram en extra ändringsbudget där man skjuter till ännu mer pengar till invandringen och återigen finansierar detta genom lån. Men låt mig vara övertydlig: Ni har inte getts mandatet att pantsätta kommande generationer svenskar för att finansiera er vansinnespolitik! Herr talman!
Situationen är akut. Vi behöver stänga gränserna och ha en nollvision för asylinvandringen under överskådlig tid. Jag yrkar bifall till Sverigedemokraternas reservationer 2 och 7.
Jag vill också påpeka att vi, i den händelse att våra egna reservationer skulle falla vid eftermiddagens votering, kommer att ge vårt stöd till reservationerna 1 och 6. Det är inte för att Moderaterna har en alltför genomtänkt ekonomisk politik, för det har de tyvärr inte, utan det är för att ge allianspartierna ytterligare en chans att fälla denna regering.