Roger Haddad (L):
Sverige har tillsammans med Nederländerna den högsta sysselsättningen inom Europeiska unionen. Trots detta har vi ett par stora utmaningar. Det är att arbetslösheten bland utrikesfödda fortfarande är alldeles för hög och att många unga är arbetslösa. Folkpartiet menar att fokus främst ska ligga på dem som faktiskt är arbetslösa, det vill säga de som varken studerar eller arbetar.
Folkpartiet yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Jag har precis tagit del av statistik från SCB som visar på en positiv utveckling på arbetsmarknaden. Det är 91 000 fler sysselsatta jämfört med för ett år sedan. Även bland utrikes födda har det ökat med 3,6 procentenheter. Trots detta finns det stora utmaningar på arbetsmarknaden.
Det finns uppgifter från Arbetskraftsundersökningen som visar att den siffran är 7,7-9,3 procent. En mycket viktig förklaring till denna ungdomsarbetslöshet är att man saknar en fullständig gymnasieutbildning.
Hundratusentals människor befinner sig i utanförskap och 120 000 i långtidsarbetslöshet. För att kunna göra något åt detta krävs en aktiv arbetsmarknadspolitik och en fungerande arbetsförmedling. Oavsett vilka inlägg jag har lyssnat till och vilka studier jag tagit del av landar alla i att vi inte har någon fungerande arbetsförmedling.
Folkpartiet vill därför fortsätta reformera skolan och inte minst gymnasieskolans yrkes- och lärlingsutbildningar för att motverka avhopp och förebygga att ungdomar slutar skolan utan slutbetyg. Inte minst är det stora avhopp från de yrkesinriktade programmen, ca 40 procent.
Vartenda inlägg från Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet landar också i att de inte är nöjda med myndigheten Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingens huvuduppgift är att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft. Vilka är Arbetsförmedlingens egentliga uppdrag? En grundbult är att jobba med dem som står längst ifrån arbetsmarknaden.
Jag blir därför nyfiken på Marco Venegas, Miljöpartiet, som talar väl om samverkan mellan arbetsliv, praktik och utbildningssystemet. Då undrar man varför Miljöpartiet då för en politik för att åter teoretisera gymnasieskolans lärlings- och yrkesprogram. Detta är ju en faktor som bidrar till att elever hoppar av eller lämnar skolan utan slutbetyg och sedan söker sig till Arbetsförmedlingen.
Men det intryck många har är att Arbetsförmedlingen är den myndighet som snabbt ska erbjuda folk jobb. Så fungerar det inte. Det finns ett glapp mellan Arbetsförmedlingens jobb och den verklighet som finns utanför Arbetsförmedlingen. Regeringen säger att de vill se AF som en matchningsspecialist. Har de inte längre ansvar för de långtidsarbetslösa, de i sysselsättningsfasen? Jo.
När det gäller de utrikes födda berörde vi detta kort i den integrationspolitiska debatten. Reformer som etableringslagen och vårt nya förslag att förändra och förbättra svenskundervisningen för nyanlända är några exempel på åtgärder som kan förbättra situationen, men det är inte tillräckligt. Vi behöver fortsätta bedriva en ekonomisk politik och en skattepolitik som underlättar inträdet i arbetslivet även för de utrikes födda. Men allt är inte elände.
Har de fortfarande ansvar för hela etableringsreformen? Ja. Har de ansvar för att erbjuda ungdomar som söker arbete stöd, vägledning och jobb? Ja, det har de också. Det är en kraftfull retorik regeringen går ut med nu. De säger: Nu har vi rensat upp i Arbetsförmedlingens uppdrag. Men det stämmer inte. Det ser ungefär likadant ut som under Alliansens och Folkpartiets tid.
När man lyssnar på vissa talare kunde man tro att vi diskuterar den grekiska arbetsmarknadssituationen, men vi befinner oss faktiskt i Sverige och måste förhålla oss till våra siffror och utmaningar och inte överdriva men heller inte blunda för den verklighet vi ska hantera. Det råder brist på arbetsmarknaden. Företagen efterfrågar kompetens som de inte får.
Samhället ska ta ansvar för dessa målgrupper - unga, arbetssökande, långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning. Om man vill ha en arbetsförmedling som enkom är en matchningsspecialist krävs att man prioriterar ned någonting annat. Jag har ännu inte hört Socialdemokraterna eller arbetsmarknadsminister Ylva Johansson presentera något sådant förslag.
Arbetsförmedlingen visar i sin senaste prognos att Sverige behöver en arbetskraftsinvandring på 40 000 per år om vi ska klara av våra utmaningar. Arbetsmarknadspolitiken behöver därför reformeras ytterligare.
Kommer Arbetsförmedlingen att fortsätta att arbeta med rehabilitering och yrkesintroduktion? Ja, jag antar att de kommer att fortsätta att ha det uppdraget. På punkt efter punkt försöker regeringspartierna ge en bild av att utredningar är överflödiga. Arbetsförmedlingen har nu uppdraget att jobba med matchning. De ska bli specialister, heter det, och då behövs ingen utredning eller översyn. Vi delar inte den uppfattningen.
Det kan gälla arbetsrätten, ingångslöner och hur vi mer träffsäkert kan använda de miljarder som vi i utskottets förslag - som jag yrkar bifall till - trots allt anslår till bland annat Arbetsförmedlingen. Generellt måste Arbetsförmedlingen bli bättre på att upphandla sina arbetsmarknadspolitiska program.
Folkpartiet har varit pådrivande i att se över hela Arbetsförmedlingen. Det är en ineffektiv myndighet som inte klarar av sitt uppdrag, speciellt inte huvuduppdraget att ta kontakt med arbetsgivare, leta fram de lediga jobben, ta reda på hur omvärldsanalysen, efterfrågan och kompetensen ser ut och matcha de lediga jobben mot dem som söker jobb. Arbetsförmedlingen medger själv att de kompletterande aktörerna utgör ett viktigt tillskott i dess uppdrag.
Fortfarande finns en tyngdpunkt på traditionellt manliga yrken, vilket också påverkar kvinnornas deltagande i olika arbetsmarknadspolitiska program. Det gäller utrikes födda kvinnor inom etableringsfasen men generellt också kvinnor som deltar i arbetsmarknadspolitiska program över huvud taget. Här måste det till en förändring för att även stärka kvinnors chans att komma ut i arbetslivet. Herr talman!
Det kan man inte tro när man lyssnar på inläggen från de rödgröna partierna. Det låter som att de privata och alternativa aktörerna kompletterar något annat som eventuellt ska utredas. Men de finns ju redan. Hur skulle det se ut på Arbetsförmedlingen och arbetsmarknaden i dag om vi inte hade haft kompletterande aktörer - Lernia, Hermods, Miroi och allt vad de heter - och bemanningsföretag?
När det gäller ungdomsarbetslösheten föreslår regeringen flera dyra och ineffektiva insatser som bara tillfälligt gömmer undan ungdomar i olika program. Efter ett år av tillfälliga, fullt subventionerade traineejobb och andra tillfälliga insatser kommer ungdomarna fortfarande att stå utan en fullständig utbildning och ett riktigt arbete med egen lön.
Det är detta man ska titta på - att det fungerar och hur regelverket kan bli bättre. Det står i direktivet, inte att vi ska privatisera och konkurrensutsätta hela Arbetsförmedlingen. Jag lyfter upp denna fråga därför att regeringen efter valet velade när det gäller att ge besked om utredningen.
Målet med arbetsmarknadspolitiken kan inte bara vara tillfällig sysselsättning utan en trampolin ut i ett riktigt jobb. Det mest effektiva är trots allt, enligt Folkpartiet, att motivera ungdomar tillbaka in i utbildningssystemet och inte minst vuxenutbildningen för att de sedan ska kunna ta steget ut i arbete eller utbildning. Socialdemokraterna har levererat många löften på arbetsmarknadsområdet: traineejobb, extratjänster och 90-dagarsgaranti.
Direkt efter valet fanns indikationer på att man inte gillade direktivet om att till exempel konkurrensutsätta delar av Arbetsförmedlingens uppdrag. I november kom besked från regeringen om att utredningen blir kvar men att tilläggsdirektiven ska ändras. Folkpartiet välkomnade det. Det är inte konstigt att en nytillträdd regering vill ha en egen utredare och komplettera eller ändra i tilläggsdirektiven eller direktiven som sådana.
Men hur blir det med denna garanti egentligen? Vad menar regeringen med en 90-dagarsgaranti eller, som det står i budgeten, att införa en bortre gräns för hur länge en arbetssökande ungdom kan gå utan insatser? Vilka belägg finns för att arbetssökande som varken studerar eller arbetar inte får stöd från Arbetsförmedlingen? Socialdemokraterna har framställt det som att unga inte erbjuds insatser, och det är fel. Läs Arbetsförmedlingens rapport! Läs budgetpropositionen!
Men jag tror att regeringen lyssnade för mycket på stödpartiet Vänsterpartiet när det gäller synen på konkurrensutsättning, inte minst frågan om bemanningsföretagen. Den 13 januari fick Folkpartiet i denna kammare i ett interpellationssvar budskapet att hela utredningen läggs ned. Varför landade ni till slut i detta beslut?
Där står det att man får direkta insatser om man bedöms behöva det. Folkpartiet har också beställt en rapport från riksdagens utredningstjänst som bekräftar detta. Av de nyinskrivna unga arbetslösa bedömdes 11 procent ha behov av tidiga insatser. 62 procent fick en chans och fick hjälp direkt. Resten dök inte upp, vilket är förklaringen till att inte fler fick hjälp. De kom enligt Arbetsförmedlingen inte till det avtalade mötet.
När utskottet behandlade initiativet kan jag bekräfta och intyga att det fanns öppningar från Socialdemokraterna om att göra upp med allianspartierna och att man till och med välkomnade en översyn av Arbetsförmedlingen.
Vad är det regeringen egentligen lovar ungdomarna? Det kan tolkas som att vissa ska få jobb direkt, att de här unga arbetslösa ska få jobb direkt. Fas 3 ska avskaffas. Och de ska erbjudas jobb direkt, riktiga jobb. Jag tycker att man ska vara väldigt ödmjuk. Många av oss har jobbat med de här frågorna, som är kopplade till utbildningen, väldigt länge. Det är inte så lätt. Det finns en anledning till att vi inte avskaffar fas 3 den 1 januari, fru statsråd.
Men så lät det inte två tre veckor innan, när vi hade en väldigt tuff debatt här i kammaren den 13 januari, utan då sågade man Alliansens och Folkpartiets interpellation och debatt om Arbetsförmedlingen jäms med fotknölarna - det behövdes ingen översyn och utredning av Arbetsförmedlingen. Det är obegripligt hur regeringspartierna har skött denna viktiga fråga.
Det finns säkert en anledning till att ni från valrörelsens retorik till s. 36 i budgetpropositionen när det gäller 90 dagar använder begrepp som "stegvis", "successivt" och "förbereda". Det går nämligen inte att införa alla dessa åtgärder per den 1 januari 2015, herr talman. Folkpartiet är, avslutningsvis, mycket kritiskt till att översynen av Arbetsförmedlingen har stoppats.
Arbetsförmedlingen förmår inte leverera det vi har bett dem om, nämligen att underlätta för människor som befinner sig långt från arbetsmarknaden att komma in i arbete. I jämförelse med exempelvis bemanningsföretag, som ägnar halva sin kapacitet åt att leta och identifiera nya jobb, arbetar Arbetsförmedlingen i dag med att följa upp enskilda arbetssökande.
Vi lämnade in en interpellation för tre veckor sedan för att följa upp detta. Reformeringen av Arbetsförmedlingen förblir en av de absolut viktigaste åtgärderna, och det kommer vi att följa upp den första sammanträdesdagen efter jul och nyår.
Arbetsförmedlingen är i dag en byråkratisk koloss vars huvuduppgift är att betala ut olika ersättningar. Är extern utredning överflödig? Absolut inte!
Arbetsförmedlingen behöver inte bara se över sina 320 kontor, it-plattform och digitala etjänster, utan kvaliteten och effektiviteten i etableringsreformen måste ses över, upphandlingsuppdraget måste ses över, kvalitetsuppföljningen av tillsynsuppdraget måste ses över, och hela uppdraget och Arbetsförmedlingens framtid måste ses över. Konsekvensen av att man också övertog arbetsuppgifter från Försäkringskassan måste dessutom ses över.
Inte svar på allt detta men många svar skulle vi faktiskt kunna få genom riksdagens tillkännagivande i dag, som jag hoppas att regeringen tar till sig, för då skulle vi kunna få lite stöd och rådgivning inför de framtida vägval som Arbetsförmedlingen står inför.