Leif Pagrotsky (S):
Genom att beskriva hur systemet fungerar i sin helhet och ge en bredare miljö kring svaret och frågan om hur forskningsresurserna fördelas trodde jag att jag åstadkom lite folkupplysning och pedagogik, men jag hör att jag inte har lyckats riktigt. Det verkar som om Per Landgren blandar ihop det som gäller finansiering av grundutbildning med det som gäller finansiering av forskningsverksamhet.
Interpellationen handlar om forskarutbildning men jag valde att också beskriva hur fördelningen av grundutbildningsresurserna går till. Det är två skilda saker. Vi fördelar inte forskningsresurser i Sverige efter hur många studenter det finns. I så fall skulle inte nanoteknologin få någon forskning eftersom nanoteknologin inte har någon grundutbildning.
En del andra ämnen som har väldigt mycket grundutbildning men väldigt lite forskning skulle på motsvarande sätt få andra möjligheter. Frågan gäller om det är en fördel eller nackdel och vilka skillnader det är mellan att bedriva verksamhet integrerat som man gör i Göteborg eller att bedriva den uppdelad på specialiserade hårt fokuserade enheter som man gör i Stockholm.
Min åsikt är att vi ska behandla dem så lika det går. Vi ska ge dem lika förutsättningar, men var och en får finna de former som passar bäst. Klara fördelar med en gemensam organisation är att man kan samverka kring forskningsprojekt och doktorandutbildning och ha en akademisk miljö där man berikar varandra. Det finns också fördelar med den hårt specialiserade och fokuserade organisation som man har i Stockholm.
Man bygger på en tradition på varje lärosäte som också skapar olika förutsättningar. Min ambition är att det ska vara en rättvis fördelning av forskningsresurserna. Jag försökte säga i mitt svar att vi har ungefär 40 miljoner kronor som fördelas i konkurrens och som lärosätena kan söka. Vi har ett annat belopp som fördelas på basresurser.
Per Landgren har hängt upp sig på att vart och ett av lärosätena i Stockholm fick en halv miljon kronor efter förra årets forskningsproposition. Det var ingen motsvarande öronmärkning i Göteborg, utan de skulle ha en del av de 34 miljoner som hela Göteborgs universitet fick. Jag har inte hört motsvarande klagomål från institutionerna i Göteborg som jag talar med då och då. De är nöjda med den del av Göteborgs universitets samlade forskningsresurser som de får.
Den bild som jag har fått är att de har en generös behandling på Göteborgs universitet. Per Landgren säger att regeringen gör si och så i de här frågorna. Jag vill påminna riksdagsledamoten Landgren om att detta är beslut som fattas i riksdagen och inte av regeringen. Regeringen lägger visserligen förslag till riksdagen och riksdagen röstar.
I den behandlingen har Kristdemokraterna aldrig föreslagit att det ska ändras. Såvitt jag kan finna har Per Landgren i riksdagen stött det som han nu kritiserar regeringen för. Jag förstår inte hur Per Landgren tar ansvar för detta ställningstagande genom att nu gå ut och berätta för göteborgarna att han har en annan åsikt i dag än när han trycker på voteringsknappen i riksdagen.
Per Landgren har aldrig motionerat om att riksdagen ska förbjuda Göteborg att ha den här speciella ordningen eller att man ska göra tvärtom i Stockholm. Han har inte föreslagit en ökad öronmärkning av pengarna och han har inte föreslagit något annat som går i linje med dagens interpellation. Ingen i det stora Utbildningsdepartementet har lyckats hitta ett enda korvöre mer till konstnärligt utvecklingsarbete i någon kd-motion.
Det tycker jag också är viktigt att de som lyssnar på den här debatten får höra när de tar del av Per Landgrens vällovliga engagemang för de konstnärliga utbildningarna vid Göteborgs universitet.