KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Johansson (S):
Jag får tacka för svaret från finansministern. Det här är en fråga som är väldigt angelägen i min valkrets i Göteborg. Det är en mycket stor debatt om trängselskatten, vad syftet med den är och vad den kommer att innebära.
Vi har en omfattande pedagogisk uppgift i Göteborg att förklara för människor i Göteborg med omnejd varför trängselskatten är avgörande för att vi ska kunna genomföra det västsvenska paketet med väldigt omfattande investeringar inom såväl kollektivtrafik som väginvesteringar. Detta är föranlett av en överenskommelse mellan regeringen, Västra Götalandsregionen och Göteborgs kommun om hur det hela ska läggas upp.
Jag hade med finansministern en debatt om detta i maj månad. Finansministern sade då att utredningen som tillsattes, som vi också diskuterade då, ett år efter att riksdagen hade fattat sitt beslut - ni hade sölat med frågan i tolv månader - skulle vara klar i september i år.
Det står också så i det interpellationssvar som jag fick i våras. Nu svarar finansministern här i dag att det inte blir så, utan att utredningen måste ha fått tilläggsdirektiv, vilket den fick så sent som i juni månad, och att utredningen inte blir klar förrän i februari nästa år - den 15 februari närmare bestämt, såvitt jag förstår. Det här ställer till det.
Trängselskatten införs ju från den 1 januari. Då omfattar den alla svenskregistrerade fordon men inte utlandsregistrerade fordon. Det upplevs som en stor orättvisa. Vi har också ett konkurrensproblem i det sammanhanget, nämligen den svenska åkeribranschen.
Trafikmyndigheten gjorde en beräkning under försommaren att 13 procent av de tunga fordon med en vikt över 3 1⁄2 ton som passerar genom Göteborg är utlandsregistrerade, så det är ingen obetydlig andel. Med den utveckling vi nu kan se inom åkeribranschen ökar andelen utlandsregistrerade fordon som transporterar varor i Sverige.
Det här ställer till det för många. Jag är lite förvånad över svaret på en punkt, nämligen att den intäkt som enligt Transportmyndigheten motsvarar ungefär 35 miljoner kronor inte var medräknad.
Det förvånar mig något, därför att vi ju inte vet hur stor den uteblivna intäkten kommer att bli eftersom omfattningen av utländska fordon har en tendens att öka ytterligare. Att det blir ett inkomstbortfall kommer man aldrig runt. Det tycker jag är något som man måste ta med i beräkningen när det faktiskt är regeringen som har förhalat utredningen genom att inte tillsätta den i tid.
Det är därför som jag har ställt frågan till finansministern.
Lars Johansson (S):
Det kan jag gärna vara överens med finansministern om. Jag tycker att det är en alldeles utmärkt ingång i den här diskussionen att de intäkterna ska gå till Göteborgsregionen för att vara med och finansiera de infrastruktursatsningar som vi alla är i behov av. Det som är utgångspunkten för hela trängselskattediskussionen är att vi kan använda resurserna på det sättet.
Men det kvarstår ett problem i sammanhanget, och det är att det under det första året kommer att upplevas som en orättvisa eftersom vi inte kommer att ha det här systemet. Jag är klar över att man ska utreda frågor ordentligt före ett genomförande så att vi vet att det håller också utifrån ett EU-perspektiv. Jag är bara lite förvånad över att interpellationssvaret i dag inte riktigt är detsamma som i våras.
Det är lite trist att Finansdepartementet inte hade riktig koll på frågeställningen när finansministern svarade mig i maj, eftersom han kom med tilläggsdirektiv strax därefter. Jag vill säga det därför att för oss som är väldigt måna om att hålla fast vid den överenskommelse som är gjord är det oerhört angeläget att de olika delarna i överenskommelsen fullföljs till punkt och pricka hela vägen.
Jag vill påminna om att det var en debatt i somras där Trafikverket gick ut och sade: Nej, ni kan inte få köra alla era tåg från Ale till Göteborg med 15 minuters trafik. Det blev en debatt om det också och skapade väldigt mycket oro. Det ledde till att man gjorde en överenskommelse med Trafikverket för ett par veckor sedan, så nu är den frågan, såvitt jag kan förstå, löst, vilket är väldigt angeläget och positivt.
Men det är svårt att förklara för människor varför det är så viktigt att alla är med och betalar trängselskatten. Och all genomfartstrafik går genom Göteborg. Så är det ju inte i Stockholm. Här ligger ju Essingeleden vid sidan om. I Göteborg är det all genomfartstrafik. Det är all trafik från E6 och E20 genom Göteborg.
Alla måste vara med och betala trängselskatten, och det är därför av stor betydelse att de utländska fordonen också ska omfattas. Av det skälet är åkeribranschen väldigt oroad just nu. Jag tackar för finansministerns svar. Inlägget var positivt i den meningen att resurserna kommer till Västsverige och till det infrastrukturpaket som vi har varit överens om att vi ska genomföra fullt ut.
Lars Johansson (S):
Det är angeläget att påminna om att det i Göteborg inte är enbart persontrafiken som är stor och omfattande, utan vi har även en omfattande godshantering.
Inte minst krävs det stora investeringar när det gäller järnvägens infrastruktur med utgångspunkt i att godset måste kunna komma till och från Göteborgs hamn där ungefär 50 procent av all sjöfart utgår i Sverige. Här har vi fått en positiv utveckling med tågpendel, som numera är omfattande och drar sig ända upp till Sundsvall.
Det är 26 olika tågpendlar som går och som ersätter lastbilstrafiken för de långa transporterna i Sverige till och från Göteborgs hamn. Då är det viktigt med järnvägsinvesteringar så att vi kan lösa det med Marieholmsleden hela vägen förbi Norra Älvstranden fram till Skandiahamnen. Det är en del - plus att vi givetvis också måste kunna klara persontrafiken.
Det handlar om många viktiga investeringar som är viktiga inte bara för Göteborg och Västsverige utan för hela landets möjlighet att ha en bra exporthamn. Jag håller med finansministern om att när det gäller finansiering av stora infrastruktursatsningar i storstadsområden är trängselskatt en bra intäktskälla.
Det är bättre än att till exempel via kommunala skattemedel förskottera infrastrukturinvesteringar. Det är bättre att fordonen är med och finansierar denna typ av angelägna infrastruktursatsningar, inte minst av miljöskäl men också av trängselskäl och för att förbättra infrastrukturen och möjligheten att kunna resa kollektivt.
Lars Johansson (S):
Det var många vackra ord om regeringens sjöfartspolitik från Jessica Rosencrantz. Men tyvärr duger det inte med vackra ord. Det krävs också handling. Det är det som vi kritiserar regeringen för, att det inte har skett särskilt mycket positivt. Det är bara negativt, det som har skett inom svensk sjöfart.
Jag förstår inte att Jessica kan vara så nöjd och stolt över den svenska regeringens sjöfartspolitik när halva handelsflottan har flaggats ut på fyra år och 5 000 jobb har gått förlorade. Jag kan jämföra med andra områden, till exempel det som regeringen har satt som det viktigaste för dem, kanske främst under föregående mandatperiod. När det gäller att skapa sysselsättning inom service och tjänster är det en väldig aktivitet.
Det skapades subventioner både hit och dit till olika näringar för att man skulle kunna öka sysselsättningen. Här talar man om 35 miljoner. Jag kan ta ett annat exempel. Alltså 35 miljoner till sjöfartsnäringen, som har en sådan stor betydelse, är väldigt lite resurser, om vi nu vill åstadkomma någonting. Ta fordonsindustrin!
Där satsar man i ett samarbete mellan fordonsföretagen, alltså Scania, AB Volvo och ytterligare några, drygt 450 miljoner kronor om året i ett särskilt fordonsforskningsprogram för att utveckla nya miljöbränslen, nya motorer, trafiksäkerhet och så vidare.
Här talar man om 35 miljoner och slår sig för bröstet och säger att man är stolt över det. Min fråga till Jessica Rosencrantz är: Vad vill Jessica Rosencrantz att regeringen ska göra ytterligare för att vända utvecklingen, så att vi får mindre av utflaggning?
Lars Johansson (S):
Först ska jag bara gå till det här handlingsprogrammet. Det var ju ingenting som hade arbetats fram gemensamt med näringen - det borde ha gjorts på det sättet - utan det var en sammanställning av läget inom sjöfartsnäringen som regeringens tjänstemän gjorde utan dialog med rederinäringen, högskolor och universitet eller fackliga organisationer.
Det presenterades som ett ensidigt regeringsprogram. Det visade sig också i de kommentarer som var direkt efteråt att man tyckte att det här inte var vad man ville ha nu. Man vill ha konkreta åtgärder, inte fler utredningar. I det läget är vi tyvärr. Jag noterar återigen att Jessica Rosencrantz inte förstår att det sker en utflaggning som är väldigt omfattande.
Regeringen har inte tagit tag i den frågan och inte heller den andra frågan i tid när det gäller att anpassa svensk sjöfart till de nya regler som kommer att gälla från den 1 januari 2015 med svaveldirektivet. Det är väldigt nära nu, men regeringen har suttit och sovit när det gäller detta. Frågan är då vad man vidtar för åtgärder. Här talas det om 35 miljoner och EU-projekt.
Okej - det finns EU-projekt inom en lång rad olika branscher. Fordonsindustrin jobbar också med EU-projekt. Det är inget nytt. Men vad gör man konkret från regeringens sida nu när basindustrin säger att det nu kommer att kosta väldigt mycket mer att transportera på sjön än tidigare? Vem ska ta den kostnaden? Rederierna kommer inte att göra det, utan det blir basindustrin som får ta kostnaden när man inte hinner anpassa sig till det nya svaveldirektivet. Det är där ni är svaret skyldiga.
Eller kommer ni att göra som man till exempel gör i Finland, där man nu går in med olika former av subventioner för fartygstransporter? Kommer regeringen att göra det i Sverige, eller kommer vi att se mer av vägtransporter i stället?
Lars Johansson (S):
Det är inte så att jag är ensam om att kritisera regeringen för den brist på sjöfartspolitik som man har visat under hela den tid som gått sedan man fick möjlighet att bilda regering. Jag ska läsa ur Hållbar sjöfart - Handlingsplan för en konkurrenskraftig sjöfartsnäring som Seko sjöfart presenterade häromdagen och som också Lars Tysklind pratade om.
De skriver så här: "Den svenska sjöfartens konkurrensförutsättningar har utretts och diskuterats under många år utan att några åtgärder genomförts. I början av 2013 presenterade regeringen sin handlingsplan för svensk sjöfart. Tyvärr saknar denna handlingsplan politisk vilja, och åtgärder som är tillräckliga för att bevara en konkurrenskraftig och hållbar sjöfart." Det är väldigt tydligt.
De har skrivit gemensamma artiklar med rederinäringen och sagt precis samma sak. Det är bara ni här i riksdagen som stöder regeringen som tycker att regeringen gör ett bra arbete. Jag kan ta ett annat konkret exempel. Det var när vi den 11 april träffade representanter för sjöfarten, rederinäringen och Seko sjöfart tillsammans med arbetsmarknadsutskottet. Det var inga lovord om vad regeringen har gjort.
Tvärtom var de väldigt bekymrade över den utflaggning som nu också sker av färjerederier. Det vi i oppositionen talar om är precis det som finns utanför de här väggarna. Det kan man höra om man lyssnar på vad som pågår när det gäller sjöfartspolitiken i Sverige. Här krävs ju åtgärder. Då är det som har presenterats väldigt passivt.
Det är därför som vi har den här diskussionen här och nu. Min fråga till Lars Tysklind är: När kommer det att bli fler jobb inom svensk sjöfart? När kommer det att bli fler svenskregistrerade fartyg?
Lars Johansson (S):
Det är sant att det fanns en förhistoria till den socialdemokratiska regeringens utredning om tonnageskatt. Men vi ska också komma ihåg att man har följt sjöfarten nära under den socialdemokratiska regeringstiden. Man införde bland annat sjöfartsstöd för att skapa möjligheter för den svenska sjöfarten att konkurrera när det var en aktuell fråga. Nu har den här frågan varit aktuell, och då är regeringen passiv.
Det är grundproblemet. Jag kan inte förstå att man över huvud taget kan försvara denna passivitet på området när alla som jobbar i branschen säger att det inte skapar likvärdiga konkurrensvillkor. Precis samma sak kan vi se inom andra transportslag. När du sysslar med social dumpning slår du ut svenska åkeriföretag. Vi har varit överens om att det är fel. Därför försöker vi vidta åtgärder.
Men här har man inte vidtagit åtgärder. Det är det grundläggande problemet. Därför är vi kritiska till regeringens sätt att hantera sjöfarten. Det är konstigt jämfört med andra näringar, där man försöker verka för ökad sysselsättning. Jag förstår att Lars Tysklind inte kan tala om huruvida det blir någon inflaggning eller inte, även om det kommer något förslag om tonnageskatt, vilket det förmodligen inte gör eftersom utredningen inte ska vara klar förrän den 15 november 2014.
Det kommer att ta ytterligare ett och ett halvt år, eller kanske två år, innan det kan finnas något förslag. Där är problemet. Vi kan vara överens här i kammaren om många saker som behöver ske, till exempel svaveldirektivet. Det är viktigt att det blir möjligt att utveckla LNG, metanol på båtar och så vidare. Visst. Men det krävs att regeringen agerar.
Det räcker inte med vackra tal i kammaren och på andra ställen. Det krävs konkreta åtgärder.
Lars Johansson (S):
Jag tycker att det var ett intressant svar biståndsministern gav tidigare. Jag håller med om att det finns ett väldigt stort engagemang i frågan, framför allt från diasporan, och det är, som sagt, viktigt att ta vara på den möjligheten. Som jag pekade på tidigare finns det också erfarenheter av utbildningsfrågan, som är en av de frågor biståndsministern har bett Sida att ta fram uppgifter kring.
Där är det väldigt viktigt att man jobbar med korta yrkesutbildningar. Det ska naturligtvis ske kombinerat med bekämpning av den analfabetism som finns, men de som har möjlighet ska ges korta utbildningar. Vi har erfarenhet av detta från en omfattande verksamhet i Galkayo under sju år, där vi utbildade ungefär 3 300 med hjälp av olika biståndsinsatser. Det var korta utbildningar - utbildningar i verkstadsteknik, vårdutbildningar, kontorsutbildningar och så vidare. 80 procent av deltagarna fick arbete.
Det finns alltså goda möjligheter. Jag tycker även att man ska titta på möjligheterna att samverka på plats med till exempel Norsk flyktinghjälp, som också har medverkat, och Diakonia. De har funnits inne i landet under hela den tjugoårsperiod då det har varit väldigt besvärligt, med olika framgångar. Därför tycker jag att man ska ta vara på det som finns och titta på möjligheterna framöver.
Jag noterar också att Försvarsmakten när det gäller Atalanta nästa år, från april till augusti, ska presentera någonting som ska komma ganska snabbt. Det vore väldigt intressant att kunna göra detta parallellt. Det är ungefär som i Afghanistanfrågan, där vi successivt går över i ett civilt engagemang.
Helst skulle man också i ökad utsträckning jobba med de civila insatserna, till exempel fiskeprojekt för människor vid Somalias kust som är jättelång. Det är ett enormt fiskevatten, och det finns enorma möjligheter om man ger människor som bor där möjlighet att verka inom denna näring. Det finns förutsättningar, och jag vill verkligen medverka till att vi ska få till stånd ett konkret arbete.
Lars Johansson (S):
Nya uppgifter kommer hela tiden om hur det ser ut på arbetsmarknaden. I dag kom Statistiska centralbyrån med ytterligare uppgifter där man jämför läget i januari 2013 med läget i januari 2012. Det har visat sig att undersysselsättningen har ökat. 330 000 människor har för lite arbetstid mot vad de vill ha.
Korttidsanställningarna ökar, och 120 000 ungdomar har varit arbetslösa mer än sex månader. Samtidigt skickar Arbetsförmedlingen tillbaka pengarna till staten därför att de inte vet vad de ska göra, och regeringen har inga nya förslag. Det här måste ändå vara en oroande utveckling. Sedan säger Katarina Brännström att Socialdemokraterna hade goda år. Hur var det 1994? Det var väl inga goda år?
Det var hög arbetslöshet, men det skapades ändå 300 000 nya arbetstillfällen under den socialdemokratiska perioden. Flyktingmottagandet var större än i dag. Ändå kom sju av tio i arbete med den politik som då fördes. Jag kommer så väl ihåg det som Mattias Jonsson tidigare sade om vad ni hävdade i valrörelsen 2006. Ni påstod inte bara att det var fråga om massarbetslöshet i augusti-september 2006.
Ni påstod på den borgerliga kanten att när den dåvarande Arbetsmarknadsstyrelsens generaldirektör Bo Bylund sade att arbetslösheten sjunker var han en socialdemokratisk valarbetare. Det var bara det att han hade helt rätt. Arbetslösheten sjönk hela hösten 2006 och ända in i 2007. Då påstod ni under hösten 2006 och i början av vintern 2007 att det var tack vare den borgerliga regeringens politik. Det var det inte alls.
Det var vad som var kvar av den socialdemokratiska regeringens politik som gjorde att arbetslösheten sjönk och sysselsättningen ökade. Så är historien - inget annat.
Lars Johansson (S):
Jag tror att vi har ganska bra ordning på vår argumentation. Jag märker i debatten att ni hela tiden försöker försköna den samhällsutveckling som vi har, medan vi pekar på de stora brister som vi ser i samhället. Vi vill också göra någonting åt dem. Ni bortser till exempel från att socialbidragskostnaderna ökar i kommunerna på grund av att a-kassan inte fungerar.
Då måste allt fler människor gå med mössan i hand och söka bidrag för att kunna ha en dräglig livssituation. Det är väl ingen bra utveckling? Och detta är någonting som ökar. Unga människor är i allt större utsträckning arbetslösa, och det tar längre och längre tid innan de kommer in på arbetsmarknaden.
Vi har också stora kullar med ungdomar som inte har den utbildning som fordras på arbetsmarknaden, och arbetsförmedlingarna skickar tillbaka pengar eftersom de inte får vidta åtgärder under de första tre månaderna som en ung människa är arbetslös. Det finns massor av brister i den politik som ni ansvarar för. Det är detta som interpellationen handlar om, nämligen att klyftorna ökar och att välfärden drabbas.
Jag tycker att det alltid ska löna sig att arbeta. Det har vi socialdemokrater alltid tyckt. Vi har alltid drivit frågan om att vi ska skapa sysselsättning för alla människor som vill ha ett arbete. Det är oerhört viktigt. Men människor som har arbete vill också ha en välfärd som fungerar. De mår illa av att andra människor är arbetslösa eller slås ut från arbetslivet.
Det är därför som välfärden är så viktig att koppla till just sysselsättningspolitiken. De hänger ihop. Att det ska löna sig att arbeta handlar inte bara om att man ska tjäna pengar. Att det ska löna sig att arbeta handlar också om att man ska bidra till samhällsutvecklingen i dess helhet. Då vill man ha ett jämlikt samhälle där alla människor får arbete och där det görs större insatser mot arbetslösheten.
Lars Johansson (S):
Den orättvisan gavs det ingen kommentar till. Det är det som är verkligheten. Det är ett tydligt exempel på en form av, för att använda ett gammalt begrepp, klasslagstiftning.
Människor med vanliga, enkla jobb har en lägre ersättningsnivå än de med akademisk utbildning, som har en högre ersättningsnivå genom frivilliga försäkringar. Det är ytterligare ett exempel på att samhället dras isär. Det intressanta är samtidigt att LO, TCO och Saco, alltså även Saco, är för en förändring i den riktning som Socialdemokraterna föreslagit.
Jag måste säga till finansminister Anders Borg att jag tycker att han nu rusar i väg lite för långt.
Som jag har uppfattat diskussionen, de samtal som pågår mellan Svenskt Näringsliv och LO om jobbpakter, har Anders Borg varit ute och sagt att han är beredd att göra förändringar för att medverka till en överenskommelse för att skapa ungdomsjobb i Sverige. Det verkar som om det inte gäller längre.
Jag tror att det är oerhört farligt att i ett land som vårt från regeringens sida fortsätta att ha denna konflikt med LO, TCO och Saco - och inte bara med Socialdemokraterna.
Lars Johansson (S):
Jag försökte vara lite snabb med interpellationen just mot bakgrund av att jag skulle ge möjlighet för regeringen att agera snabbt, finansministern. Jag skickade in interpellationen den 15 februari så att regeringen skulle förstå att det är angeläget att snabbt komma till skott i frågan. Jag tycker att det är lite trist att regeringen inte hörsammade mig där.
Jag menar att man borde bryta ut den bit som handlar om trängselskatten för utländska fordon. Då skulle man kunna ha en kortare behandling. Man kan köra med hearing och liknande, och man kan ha lagrådsremiss ganska snabbt för att på det viset kunna lägga in det i den proposition som finansministern ska lägga fram den 15 april.
Jag kan annars hålla med om att jag tyckte att det var för korta behandlingstider med en vecka när vi hade diskussionen 2006-2007. Det är riktigt. Det var dessutom politiskt kontroversiella frågor som regeringen föreslog. Men jag konstaterade efteråt att konstitutionsutskottets bedömning var den att det är regeringen som avgör om det ska vara kort eller lång beredningstid för lagstiftningen.
Regeringen kan alltså agera snabbare om man så vill. I denna fråga har det varit debatt i minst tre år, sedan vi fattade beslutet i april 2010. Detta är väl känt, och det är inte en politiskt kontroversiell fråga utom möjligen bland dem som är ägare av utländska fordon. I Sveriges riksdag är detta en fråga som vi har velat ha genomförd helst från den 1 januari; det har också understrukits av andra debattörer.
Vi inser att detta inte gick eftersom utredningen inte var klar. Men nu har den varit klar sedan den 2 februari, och jag tycker att det är trist att vi ska behöva vänta i elva månader från det att utredningen lade fram sitt förslag innan vi kan ha skatt för utländska fordon. Det beklagar jag, även om jag är glad över att vi i övrigt kan vara överens om trängselskatten och dess effekter.
Lars Johansson (S):
Det är uppenbart att det är finansmarknadsministern som får ta denna diskussion. Men interpellanterna har ställt frågor till statsministern och till finansministern eftersom de var med i den regering som gav Vattenfall tillåtelse att köpa Nuon. Av det skälet blir debatten lite märklig.
Det är lite tråkigt eftersom en interpellationsdebatt är en del i vår demokrati för att kunna skapa debatt om viktiga politiska frågor och skapa en ökad tydlighet för människor så att de får veta vad som egentligen har skett i en regering. Vi får inte veta det i dag.
När man lyssnar på finansmarknadsministern och läser interpellationssvaret undrar man om det verkligen kan vara så att regeringen är så oerhört passiv i så stora affärer. Det förvånar mig. Jag kunde inte drömma om att en regering skulle vara så passiv i en affär i 100-miljardersklassen.
Det kan också vara precis som Maud Olofsson har sagt i någon tidningsintervju, nämligen att om man skulle ha agerat från regeringens sida skulle man ha behövt byta ut hela styrelsen men att det hade varit så jobbigt. Därför ville man inte göra det. Luften känns inte så fin när det gäller denna fråga. Det finns säkert mycket mer att gräva fram framöver.
Det kommer naturligtvis att ske i andra organ i riksdagen eftersom det är mycket viktigt att vi får klarhet och att vi lär av de misstag som begås. Här är det uppenbart att regeringen har begått ett misstag. Man har inte fullt ut tagit till sig den information som har funnits, och man har inte agerat som den ägare som man är till ett av de absolut största statliga bolagen. Det borde man ha gjort i tid. Då hade vi sluppit denna debatt och en dålig affär för Vattenfall.