Hillevi Engström (M):
Vi kan se att långtidsarbetslösheten är allvarlig. Merparten är personer som har varit arbetslösa under väldigt lång tid. Många är äldre, och många har också funktionshinder och nedsatt arbetsförmåga. Det är alltså sköra människor det handlar om, som har varit borta länge och som behöver mycket hjälp och stöd. Utvecklingsgarantin har också olika delar.
När man har uttömt alla möjligheter ska sysselsättningsperioden komma till. Det kan vara så att det på grund av krisen har kommit människor i den senare delen som inte har fått alla insatser som varit relevanta, och det är någonting man kan behöva titta på. Jag har också bett Arbetsförmedlingen återkomma om det skulle behöva göras andra åtgärder för denna grupp.
Det stämmer inte att aktörerna fuskar och inte vill hjälpa människor att få en vettig sysselsättning och kunna söka jobb. För att till exempel ta kommunerna har SKL en regelbunden uppföljning varje månad där man sätter sig ned och går igenom hur man jobbar med denna grupp av personer för att ge dem ett bra stöd. Man kan åka till Botkyrka och se vilka fantastiskt bra resultat som har uppnåtts där med denna grupp av personer.
Det finns fler sådana exempel ute i kommunerna. Stadsmissionen, Myrorna, Erikshjälpen, Riksidrottsförbundet, kyrkor och andra gör en fantastiskt bra insats. Jag vill uppmuntra ännu fler att göra mer och att ta emot en långtidsarbetslös person. Det är dock mycket riktigt så att det i alla system finns personer som vill sko sig och tillskansa sig skattepengar och som inte vill människor väl. Dem ska vi ha ett öga på.
För det första ska vi förstås försöka eliminera dem redan från början, och där är det viktigt att Arbetsförmedlingen har samråd med fackliga organisationer innan man beslutar om att ta emot långtidsarbetslösa. Det är dock lika viktigt att Arbetsförmedlingen har noggranna kontroller och noggrann uppföljning. Det är inte heller så att den som har en synpunkt eller ett klagomål på något sätt ska bestraffas. Tvärtom; man ska ta till vara människors synpunkter.
Om det här ska bli riktigt lyckosamt tror jag även att man måste lyssna mer på vad individen själv har för önskemål. Det finns inget som hindrar en långtidsarbetslös att själv föreslå ett lämpligt ställe att vara på. Den som till exempel är intresserad av idrott kanske gärna vill vara på en idrottsförening, och det är klart att man ska försöka fixa denna matchning på bästa sätt så att det fungerar.
Det finns också tydliga skrivningar i regleringsbrevet om att detta är något man ska vara extra tydlig med att följa upp. Det sker alltså kontroller och uppföljningar, och det kommer att bli en skärpning av det. Det är också så att volymerna har ökat väldigt mycket på grund av krisen. När de korttidsarbetslösa nu kommer tillbaka till arbetsmarknaden blir nämligen kön längre för dem som varit borta länge från arbetsmarknaden.
Detta är en del av det stora batteri av åtgärder som finns för långtidsarbetslösa. Det finns även andra saker vi jobbar med. Det finns anställningar inom Samhall. Det finns lönebidrag, och där finns en outnyttjad resurs - nära 1 miljard finns kvar i budgeten för lönebidrag. Där behöver vi ha mer av samverkan, mer av fackligt engagemang och mer av engagemang från arbetsgivare för att de ska vilja och kunna ta emot en långtidsarbetslös person.
Det är nämligen så att detta inte är en fråga som löses här i kammaren. Vi kan ge verktygen, incitamenten och handledarstödet, men någonstans måste det också finnas ett intresse från näringslivet och den ideella sektorn att öppna dörren och ge människor en chans. Det är min stora utmaning, och den ser jag väldigt allvarligt på.