KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
Regeringen föreslår i denna proposition, som framgår av betänkandet, att det ska införas bestämmelser i skollagen om en garanti för tidiga stödinsatser i förskoleklassen och lågstadiet i grundskolan, specialskolan och sameskolan. Syftet med garantin är att en elev i behov av särskilt stöd tidigt ska få stöd utformat utifrån sitt behov.
Detta tycker jag är viktigt, och Vänsterpartiet ställer sig bakom förslaget i dess helhet. Regeringen uppmanas i dag av riksdagen att göra en analys över den lagstiftning som redan finns när det kommer till rätten till särskilt stöd och att göra en uppföljning av hur lagen i praktiken följs. Det tycker också Vänsterpartiet är viktigt.
I grund och botten handlar reformen om att skapa en mer likvärdig och jämlik skola. Men då krävs också mer. Det krävs att vi skapar en skola där elever med olika bakgrund möts. Vi måste bygga upp en sammanhållen och jämlik skola igen. Då krävs att vi till exempel tittar på huvudmannaskapet i den svenska skolan.
Är det lämpligt att ha 290 kommuner som huvudmän för skolorna och massvis med vinstdrivande aktörer? Eller ska staten ta ett större helhetsansvar över skolan? Det är viktigt att vi kollar på skolvalssystemet. Ska vi ha ett skolvalssystem som ökar på bostadssegregationen? Eller ska vi ha ett system där alla elever kan lita på att den närmaste skolan också är en bra skola?
Ska vi ha ett system där Kunskapsskolan och Internationella Engelska Skolan kan sätta glädjebetyg på eleverna och se till att få vad de kallar "kunder"? Eller ska vi ha ett skolsystem där våra skattepengar går dit de är avsedda, det vill säga till eleverna och till en likvärdig och sammanhållen skola? Jag menar att vi måste ändra utbildningspolitiken i grunden.
Ibland målas det upp en bild av svensk skola som att den vore i kris. Men faktum är att det som är i kris är den svenska utbildningspolitiken. Tyvärr vill inte en majoritet i Sveriges riksdag i dag gå med på de lagförändringar som föreslås för att skapa en likvärdig och jämlik skola.
Den 7 juni kommer riksdagen att ha chansen att rösta för en av de åtgärder som tillsammans med läsa-skriva-räkna-garantin och andra reformer kan skapa en mer likvärdig och jämlik skola. Det handlar om att ta bort och begränsa vinstjakten som pågår i den svenska skolan i dag. Men det kommer en majoritet av den svenska riksdagen och de svenska riksdagspartierna att slå ned på.
Till skillnad från svenska folket, forskningen, professionen, lärare, rektorer, elever och föräldrar tycker inte en majoritet i kammaren att det är viktigt att våra skattepengar går dit de är avsedda. Tvärtom ska de gå till ett fåtal ägare med bankkonton placerade i skatteparadis. Jag menar att vi behöver en ny politik för en sammanhållen skola.
Då krävs förutom läsa-skriva-räkna-garanti, förutom att vinstjakten tas bort, också en regering utan borgerliga partier. Det är vad jag kommer att kämpa för även i fortsättningen. Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna.
Daniel Riazat (V):
Jag tänkte under dessa sista månader i denna mandatperiod försöka ta debatterna så många gånger det går för att visa på skillnaderna mellan de partier som faktiskt har störst ideologiska skillnader i utbildningspolitiken - även om vi kan vara överens om vissa saker. Jag har en fråga till Christer Nylander.
Christer Nylander brukar ganska ofta påpeka att den här regeringen inför reformer och åtgärder som leder till mer administration och att den här regeringens politik inte är bra sett utifrån det som Christer Nylander värderar som bra för den svenska skolan, det vill säga mer kontroll, mer av repressiva åtgärder och mer av icke forskningsanknuten politik.
Jag undrar bara på vilket sätt man kan dra paralleller till exempelvis betygssystemet, som ni har varit med och förändrat. Trots att det inte finns någon som helst forskning i hela världen som säger att det leder till en förbättrad eller mer likvärdig skola finns det nu ett antal skolor som ska införa eller har infört betyg från lägre åldrar - från årskurs 6 har vi sedan tidigare.
På vilket sätt kan man dra paralleller från det till läsa-skriva-räkna-garantin? Alliansen har ju under ganska många månader gjort så att det förslaget har dragit ut på tiden. Jag undrar helt enkelt om Christer Nylander är självkritisk.
Har det funnits reformer som genomförts under Alliansens tid eller som tvingats igenom av Alliansen under den här regeringens tid som har lett till mer onödig administration och till att man har frångått det som forskningen menar skapar en jämlik skola?
Daniel Riazat (V):
Jag tycker att det är ganska spännande när Christer Nylander och Liberalerna säger två motsatta saker i en och samma mening. I det här fallet var min fråga om Christer Nylander är självkritisk mot många av de åtgärder som Alliansen har tvingat fram som har lett till onödig , sa jag tydligt, administration.
För att definiera det som är onödigt är det enligt mig det som inte leder till en mer likvärdig och jämlik skola, det som professionen inte håller med om bidrar till utvecklingen av svensk skola och det som forskningen inte kan konstatera har någon effekt för att förbättra svensk skola. Vad kan vi ta för exempel inom den kategorin? Jo, tidigare betyg är ett sådant. Det är absolut inte otydligt. Det finns jättebra forskning inom det området.
Det finns jättebra forskning som visar att eleverna får bättre kunskaper och bättre syn på samhället i skolor där elever med olika bakgrund möts. Det finns mycket bra forskning som talar om att till exempel vinstjakten har skadat likvärdigheten i den svenska skolan och elevers rätt att få särskilt stöd att få de kunskaper de behöver från tidig ålder. Allt det som jag har nämnt nu är du, Christer Nylander, för.
Du är för att ha ett skolsystem som segregerar. Du är för att ha betyg från tidigare åldrar trots att det leder till mindre likvärdighet och mer stress. Du är för att ha fler nationella prov, som inte leder till förbättringar men som leder till mer administration och stress för lärare.
Christer Nylander står i talarstolen och kritiserar regeringen för att inte ha en politik som leder till en mer likvärdig och jämlik skola. Kan Christer Nylander verkligen göra det på ett ärligt sätt, eller handlar det bara om ett valtaktiskt spel? Jag menar att det är det senare.
Daniel Riazat (V):
Tack, Maria Stockhaus, för frågan! Den hör egentligen ihop med det som kanske skiljer oss mest åt när det gäller synen på hur svensk skola och förskola ska bedrivas. I Vänsterpartiets värld anser vi att alla förskolor ska vara bra, och vi anser att alla skolor ska vara bra. Vi anser att människor ska ha möjlighet att välja, men det ska vara utifrån vissa särskilda skäl.
Vi ska ha ett system som garanterar alla människor, oavsett var de bor i landet, bra förskolor och bra skolor. I Maria Stockhaus och Moderaternas värld vill ni ha ett system som går ut på att det ska finnas dåliga och bra alternativ och att man grundat på detta ska välja. Vilka är det egentligen som har valet? Är det verkligen föräldrarna? Hur lång tid får föräldrarna i dag stå i kö till de mest populära förskolorna?
Hur många procent av de föräldrar som vill att deras barn ska gå i de mest populära förskolorna kan verkligen se till att deras barn går där? Å andra sidan: Vilka är det, som sagt, som har valfriheten?
Är det inte de som har den fria etableringsrätten, när en kommun i princip inte på något sätt kan förhindra att en fri förskola etableras oavsett om det finns behov eller inte i kommunen? Det gäller oavsett om den som startar förskolan i grunden har något att göra med förskoleverksamhet eller inte eller om det är någon som bara är ute efter att tjäna pengar.
Där ser vi stora brister, och det är detta som Ilmar Reepalus utredning ska sätta stopp för - inte valfriheten. Det är inte vad utredningen går ut på. Man kan läsa den som man vill, precis som Svenskt Näringsliv och andra vänner till Maria Stockhaus och Moderaterna gör. Men vi väljer att göra det på ett annat sätt och gå efter det som faktiskt står i utredningen, och där handlar det om att öka kvaliteten inom svensk välfärd.
Daniel Riazat (V):
Vi måste vara överens om att vi inte är överens i det här fallet, för vi håller absolut inte med varandra, Maria Stockhaus, om att alla förskolor ska vara bra förskolor. Om vi båda hade tyckt att alla förskolor ska vara bra förskolor skulle vi också ha haft en gemensam syn när det kommer till satsningar på förskolan och på personalen, såväl på lokal nivå som på riksnivå.
Ni skulle ha haft en helt annan syn när det kommer till giriga aktörer - som i många fall är Maria Stockhaus partikamrater - som enbart har tagit sig in i svensk välfärd för att kunna ta del av våra skattepengar, göra vinst på dem och föra ut dem från det här landet. Alla aktörer inom förskolan är såklart inte på det sättet, och inte heller alla fria aktörer. Det finns till exempel kooperativ och andra aktörer som är helt fantastiska.
Problemet är bara att de slås ut och köps upp. Det är så det har sett ut i svensk välfärd de senaste åren. De aktörer som är där för att på allvar hjälpa våra barn och bidra till att förstärka kunskapen i vår nation slås ut medan de som är inne i systemet på grund av pengarna får vara kvar.
Detta är resultatet av världens mest extrema privatiseringspolitik, som Moderaterna var med och bidrog till under sina år vid makten. Maria Stockhaus behöver separera två saker. Det ena är vinstutredningen. Där finns ingenting över huvud taget som handlar om att begränsa valfriheten. Det handlar som sagt inte om den frågan.
Det andra är den fråga som handlar om Vänsterpartiets politik utöver det som vi har kommit överens om i vinstutredningen. Där anser vi att alla föräldrar oavsett var i landet man bor ska kunna lita på att det finns en förskola eller en skola i närheten som är bra och som har hög kvalitet. Det tycker inte Moderaterna och Maria Stockhaus, och då blir det du, Maria, som är svaret skyldig.
Daniel Riazat (V):
Till skillnad från Sverigedemokraterna anser inte jag mig vara expert när det kommer till varenda insats för de barn som är i behov av särskilt stöd. Det vi anser i Vänsterpartiet är just att vi ska ha större tillit till professionen och att vi måste lita på forskningen i det här fallet. Man kan tillsätta en utredning från regeringens sida och i en bredare överenskommelse mellan partierna komma fram till vilka insatser som verkligen behövs.
Vi som sitter i den här kammaren är som sagt inte experter och tjänstemän, och detta av en anledning. Vi är förtroendevalda, som ska företräda en viss inriktning och ideologi och föra en politik som vi står bakom. Därefter menar vi att det ska göras utifrån vad professionen och forskningen säger.
I det här fallet handlar det om att vi har hört att man från forskningen säger att det finns alldeles för lite uppföljning av om läroplanen verkligen följs när det kommer till särskilt stöd. Där behöver det göras mer. Vi menar att det behövs mer uppföljning. Innan det görs en uppföljning är det också svårt att säga exakt vad som behövs.
Detsamma gäller övergången mellan förskola och förskoleklass.
Daniel Riazat (V):
Jag har vid ett flertal tillfällen motionerat om vissa tillägg när det gäller lärarutbildningen. Bland annat har vi talat om det som Stefan Jakobsson inte anser vara vetenskapligt belagt, nämligen genusfrågan, som av forskningsvärlden anses vara just vetenskapligt belagd.
Vi har också talat om kunskap om hbtq-personer och hbtq-frågor överlag. Vi har talat om antirasism och om barn i behov av särskilt stöd. Det här är ingenting nytt för Vänsterpartiet, och det är någonting som vi har föreslagit långt tidigare. Däremot menar vi att forskningen och professionen måste få ha mer att säga till om när det gäller den exakta utformningen.
Det ska förhoppningsvis inte Stefan Jakobsson få bestämma.
Daniel Riazat (V):
Jag har valt att inte debattera själva gymnasiepropositionen. Jag vill debattera de motioner och det andra som vi ska debattera här i dag. Däremot tyckte jag att det var viktigt att bara kort nämna var Vänsterpartiet står när det gäller frågan om bland annat estetiska ämnen i skolan.
Som ni vet har de funnits tidigare i gymnasieskolan, och det har inte lett till att kvaliteten på något sätt har sänkts eller till att eleverna har blivit mindre anställbara efter gymnasieskolan, snarare tvärtom. Vi kan se på de år då estetiska ämnen fanns i gymnasieskolan.
De bidrog med positiva effekter, som också har hjälpt eleverna i andra ämnen. Jag menar att detta är rätt väg att gå, men vi har ännu inte gått in helt och hållet i propositionen - det är en lagrådsremiss. Vi kommer att vänta med att uttala oss om det förslag som regeringen har lagt fram.
Daniel Riazat (V):
Jag tycker att det är väldigt spännande att Moderaterna inte har någonting emot estetiska ämnen men ändå har valt, som den viktigaste frågan i dag, att fråga: Varför ska vi ha estetiska ämnen? Moderaterna vill satsa på skolan men brukar oftast ifrågasätta de partier som vill satsa mer på skolan. Moderaterna tycker att vi ska ha en likvärdig skola men har inte ett enda förslag på hur vi ska uppnå den skolan.
Jag tycker att det är intressant att man alltid påbörjar en frågeställning defensivt. Man säger att man inte vill någonting illa med detta, men sedan kommer man ändå till det som är det negativa med frågan. Vänsterpartiet ställer sig positivt till gymnasiearbete och till estetiska ämnen. Vänsterpartiet kommer att återkomma när propositionen läggs fram och när vi ska ha den debatten i Sveriges riksdag.
Jag ser fram emot att debattera den frågan, förmodligen mot Maria Stockhaus, i denna kammare.
Daniel Riazat (V):
Man måste beundra Christer Nylanders retoriska kompetens med tanke på att han när det kommer till politiken är ute och cyklar. Jag vill ställa en fråga till Christer Nylander. Den handlar om vinstjakten inom välfärden. Du och jag har haft den debatten väldigt många gånger.
Vi kommer att fortsätta att ha den debatten så länge det finns representanter i Sveriges högsta beslutande organ som försvarar ett system som är väldigt extremt. Det leder till att människor hamnar i kläm och att resurser försvinner från vår välfärd. Jag kommer att fortsätta att ta upp den frågan.
Varför ska Sverige vara så unikt jämfört med resten av världen just när det kommer till den frågan? Varför är det så viktigt att se till att miljarder kronor av våra skattepengar försvinner från Sverige? Varför tycker Christer Nylander att det är viktigt? Det du tog upp i början var att syftet med er politik inte handlar om att försvara vinstjakten i sig. Det handlar om att ni vill ha det system som ni förespråkar. Ändå är det vad ni gör.
Varför kan ni inte gå med på att sätta stopp för oseriösa aktörer? Det undrar jag.
Daniel Riazat (V):
Det behöver absolut göras många åtgärder i den kommunala verksamheten. Det gäller både övriga skolväsendet och vuxenutbildningen. Det retoriska knepet kan vi ta bort. Vi kan också ta bort det retoriska knep som handlar om att vi i de rödgröna partierna på något sätt vänder oss mot personalen som vill göra success stories. Nej, det är tvärtom.
En majoritet av dessa människor röstar dessutom också på rödgröna partier. De håller inte ens med Christer Nylander i frågan om vinstjakten. Det finns också en annan grupp som inte håller med Christer Nylander om vinstjakten. Det handlar om Liberalernas egna väljare. En majoritet av såväl Moderaternas, Kristdemokraternas och Centerpartiets som Liberalernas väljare är emot vinstjakten i välfärden.
Man kan återigen undra: Varför vill inte Christer Nylander sätta stopp för oseriösa aktörer om det inte är en så stor fråga? Vi kan komma överens om att åtgärda alla de problem som finns i den kommunala verksamheten. Varför kan då inte Christer Nylander komma överens med mig här och nu om att vi också ska se till att stoppa de aktörer som är ute efter att göra vinst? Om de är de är så pass få, vad är det Christer Nylander är så rädd för?
Vad är det som gör att ni snarare springer de så kallade få aktörernas ärenden snarare än att ta ansvar och se till att driva en politik som leder till ett utbildningssystem för alla och inte bara för dem som man kan göra vinst på? Jag menar att det är oansvarigt. Nu kommer Christer Nylander att förbereda ett slutinlägg som är rent retoriskt och som inte över huvud taget innehåller ett svar.
Jag skulle önska att du kanske någon gång gentemot dina egna väljare skulle kunna visa den respekten att tala om för dem varför du tycker att det är så viktigt att resurser försvinner från vår välfärd.
Daniel Riazat (V):
Jag vet inte om Christer Nylander har missat att Vänsterpartiet är ett oppositionsparti i Sveriges riksdag. Det är det enda oppositionspartiet som har valt att inte stå vid sidan och gnälla över det som man i ert fall själv har försämrat utan snarare vara med och på ett konstruktivt plan få igenom satsningar som förbättrar för människor. Betyder det att Vänsterpartiet är nöjt och att det är något slags införande av socialism?
Ja, kanske om man frågar vissa av Christer Nylanders partikamrater. I det här fallet handlar det om det är ett steg i rätt riktning.
Det handlar om att vi ser till att ungdomar, studerande, som under en lång tid inte har fått en höjning av bidragsdelen också får ta del av våra gemensamma skattepengar, till skillnad från vid er tid vid makten när det gäller till exempel dem som är höginkomsttagare. När det handlar om studielön är det inte något färdigt förslag som Vänsterpartiet har presenterat.
Precis som du själv sa, Christer Nylander, handlar det om ett rättvisetänk och om att ha en tanke om utbildning som inte utgår ifrån att människor ska behöva arbeta så mycket som möjligt för att kunna klara sig för att det på något sätt skulle vara ett incitament för människor att vilja studera mer. Det handlar om att behöva arbeta under samma tid som de studerar, som många studenter behöver göra i dag. Det gäller att likställa studierna med arbete.
Detaljerna kommer vi såklart att diskutera när Liberalerna om tio år säger att Vänsterpartiet hade rätt.
Daniel Riazat (V):
Jag är inte så säker på att Christer Nylander har läst själva betänkandet eller att han har koll på Vänsterpartiets politik. Vi har nämligen inte kommit överens med regeringen när det gäller studielön. Det som vi har kommit överens om är bland annat en höjning av studiemedlens bidragsdel på ca 300 kronor. Det handlar också om 200 kronor i studiestödet för gymnasieungdomar och om CSN-lån för körkort.
Det är huvuddragen i det som vi har kommit överens om. När det handlar om studielönen förstår jag att Christer Nylander väljer att på ett retoriskt sätt försöka föra bort fokus från det faktum att Liberalerna vill skära ned. De vill helt enkelt skuldsätta ungdomar och studerande i stället för att de ska få sin bidragsdel höjd - för en gångs skull efter tiotals år.
Det är det som Liberalerna vill. Jag förstår att Christer Nylander, som är en väldigt skicklig retoriker, väljer att föra detta slags debatt för att föra bort fokus från faktum. Men det finns i text, och det står i ert särskilda yttrande. Jag uppmanar väljarna att läsa där på vilket sätt och på vilka nivåer Alliansen vill skära ned i deras plånböcker.
Daniel Riazat (V):
Rätt ska vara rätt. Jag har sagt vad jag tycker om regeringens velande och visionslösa politik på det här området, men jag måste också ställa frågan till Christer Nylander, vars parti och partiledare satt vid makten i åtta år. Man hade utbildningsministerposten i Sverige, det land av alla OECD-länder där segregationen kanske ökade allra mest - även på skolområdet.
Vad gjorde Christer Nylanders regering och Christer Nylanders partiledare och utbildningsminister Jan Björklund åt det? Vad gjorde Christer Nylander själv, och hans parti, för att minska segregationen i den svenska skolan?
Det är nämligen ett faktum att forskningen och alla rapporter som har kommit de senaste åren, inte bara nu utan även tidigt under Alliansens tid vid makten, påtalade att segregationen och skillnaderna mellan elever ökar på grund av det skolvalssystem vi har i Sverige. Det fanns rapporter som visade att Sverige är världens enda land med det här marknadsexperimentet, som man utför på barnen i den svenska skolan.
Vad gjorde Christer Nylander åt det? Det är ganska lätt att anklaga regeringen för det ena eller det andra i dag. Jag kan göra det, för jag och vår politik har varit konsekvent i de här frågorna sedan dag ett. Men på vilket sätt menar Christer Nylander att han är konsekvent när det kommer till de här frågorna? Vad gjorde hans regering som var bättre?
Daniel Riazat (V):
Christer Nylanders svar uteblev. Jag vill absolut inte låsa in barnen på Djursholm med alla andra barn som har exakt samma bakgrund. Jag vill inte att barnen i Täby ska behöva möta enbart barn till föräldrar med väldigt höga inkomster. Det är inte vad det här handlar om.
Vad det här handlar om är att Alliansen - precis som du sa tidigare, Christer Nylander - har varit blind för de faktiska skillnader som finns mellan barnen som kommer till våra skolor. För mig handlar inte synen på eller åtgärderna för hur vi ska bygga upp en likvärdig skola om att säga att det inte existerar några skillnader. Det gör det.
Det finns vissa barn som kommer från hem där de inte har fått tillräckligt mycket frukost för att kunna koncentrera sig i skolan. Det finns elever som kommer från hem där man inte har kunskap om hur det svenska skolsystemet fungerar, vilket leder till att vissa elever - oavsett hur mycket skolvalssystem vi har - inte kommer att kunna välja dessa skolor. Det finns också någonting som skiljer i grunden.
Det handlar om frågan varför det ska finnas dåliga och bra skolor. Återigen: Vad gjorde Alliansen för att se till att skillnaderna inte skulle öka? Sedan är det en myt att bostadssegregationen leder till större segregering i skolan än vad skolvalssystemet gör.
All forskning visar - senast i förrgår kom det ut forskning som visar - att bostadssegregationen har minskat de senaste fem åren, med den nya regeringen vid makten och med Vänsterpartiets budgetstöd. Det som däremot ökar, och ökar mer än i något OECD-land, är skillnaderna i den svenska skolan och segregeringen. Det är på grund av ett skolvalssystem där vinstdrivande aktörer har satt hela skolsystemet ur spel. Det menar jag att ni är skyldiga till, Christer Nylander.
Daniel Riazat (V):
Jag blir ytterst förvånad om socialdemokratins ideologiska kompass är så radikal. Då undrar jag varför det inte finns något förslag om att man ska förändra det fria skolvalet. Det här förslaget handlar faktiskt inte om att arbetarklassens söner ska kunna gå i samma skola som vd:ns dotter.
Förslaget handlar om att, efter flera års utredningar och många rapporter om segregation, ta fram någonting för att göra alla i kammaren nöjda. Därmed faller förslaget. Jag vill bara betona att till att börja med hänger inte den här voteringen på Vänsterpartiets röster. Vi vet att det är ett faktum att Sverigedemokraterna byter åsikter lika många gånger som Svenskt Näringsliv bjuder dem på middagar.
Men det är en annan fråga. Alliansen vill inte att alla barn ska mötas skolan och att vi inte ska ha en likvärdig skola. För mig råder det ingen tvekan om den saken. Men var är då den socialdemokratiska, ideologiska kompassen? Och vad är regeringens visioner om vad man vill med den svenska skolan? Den finns inte med i det här betänkandet.
Om det hade funnits någon som helst inriktning om att man vill förändra skolvalssystemet - det mest extrema skolvalssystem som finns i världen - då hade Vänsterpartiet kunnat ställa sig bakom det förslaget. Vi har gjort kompromisser, till exempel när man genomförde olika reformer såsom gratis medicin till barn, gratis kollektivtrafik för skolungdomar på sommaren. Där gör vi kompromisser tillsammans, vi kommer överens och vi gör en budget.
Men var är socialdemokratins ideologi i det här fallet?