KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Johansson (M):
Tjänstesektorn är en viktig sektor där en stor potential finns. Genom att sätta arbetslinjen och kunskapslinjen i första rummet tror jag att Sverige har goda förutsättningar att konkurrera i den globala ekonomin. Skattelättnader för främst låg- och medelinkomsttagare har genomförts på en skala som vi aldrig har upplevt i Sverige.
Det innebär att konsumenters köpkraft för tjänster ökar och att förutsättningarna för en person som vill starta eget underlättas då det är lättare att bygga upp det sparkapital som behövs för att starta ett företag. Tjänster är ett sammansatt begrepp. Det är ibland svårt att göra skillnad på vad som är en tjänst och vad som är en produkt. Tar man mobiltelefoni glider det här ihop.
Det vi då kan se är att kunskap är den viktigaste komponenten i en tjänst. Börje tog upp det i sitt exempel med trappstädning. Det gäller att städa på rätt ställen. Kunskap är viktigt. Att satsa på en bra skola, kvalificerad forskning på universitet och forskningsanknuten grundutbildning för de studerande är en självklarhet, men för att det ska bli riktigt bra måste det göras ytterligare ansträngningar.
Innovationsstrategin är en sådan komponent, liksom att entreprenörskap ska genomsyra utbildning och vardag. Det måste bli fint och allmänt accepterat att förverkliga idéer, att våga gå nya vägar och att lyckas. Det är nu läge att öppna för skattelättnader för enskilda som vill göra investeringar i nystartade och expansiva företag.
En sådan reform skulle kunna öppna för att fler idéer skulle kunna förverkligas. Det skulle underlätta för nyföretagande och för företag som växer. Det vi vet är att tjänstesektorn bara är i sin linda. Den kommer att fortsätta växa. Det gäller både kvalificerade och mindre kvalificerade tjänster.
Bemanningsföretag kommer att vara en viktig komponent i tjänstesektorn, men även soloföretagare. Många tjänsteföretagare är enmansföretagare eller har ett fåtal anställda. Det är viktigt att vi ser till att människor av egen kraft vågar ta steget att starta eget.
Skatter ska inte vara ett hinder i detta, men de ska vara klokt utformade.
Johan Johansson (M):
I går var det Venture Cups Sverigefinal. Jag har haft förmånen under några år att vara med i juryn. Det var i går 1 200 tävlingsbidrag, och huvuddelen av dem är tjänster. Det är en trend som har ökat under de senaste åren. Det kommer vi att se mer av.
I denna affärsplanstävling är det inte bara högkvalificerade tjänster utan ett brett spektrum av tjänster man kan se. Börje Vestlund nämner branschprogram och industriprogram. Jag tror att de hör till en svunnen tid. De är inte rätt medicin för framtiden. Det är genom tjänster som vi nu kan utveckla vår traditionella industri.
Det är genom dem som industrin får förnyelse. Jag jobbade på Luleå tekniska universitet fram till för några månader sedan och har varit aktiv i ett projekt som heter Process-IT Innovations.
Där kan man genom att analysera de behov som finns inom processindustrin koppla ihop det med tjänster, i det här fallet IT-lösningar, och universiteten forskar på det. Universiteten forskar på basindustrins behov. Sedan är det ett IT-företag som gör det till en produkt och tjänst och implementerar det.
Det har lett till kvalitetsförbättringar i processindustrin så att den kan behålla sin världsposition. Det är så vi måste jobba mer med tjänster.
Johan Johansson (M):
Min liknelse med entreprenörer och att det är frihet som driver utvecklingen vill jag hålla fast vid. Självklart finns det behov av att stat, intresseorganisationer och fackförbund fyller en roll i ett system, men det är ändå entreprenören som är drivkraften.
När jag läste igenom Socialdemokraternas särskilda yttrande blev jag glad eftersom det så tydligt pekade mot att företagsfrämjande och entreprenörskap skulle stå i centrum och till och med stärkas av den socialdemokratiska politiken. Min fundering när jag läste igenom det var: Gäller detta även kvinnor? Ska även kvinnor få driva företag i kvinnodominerade sektorer?
Ska man till exempel få driva ett hemtjänstföretag, eller ska man vara kvar i ett kommunalt monopol? Entreprenörskap behövs, och trots det hindrade den tidigare socialdemokratiska regeringen just kvinnor att etablera företag i dessa sektorer.
Jag skulle vilja höra med dig, Carina Adolfsson Elgestam, om ni aktivt kommer att bidra till att öppna marknader så att kvinnor i dessa sektorer kan få förverkliga sina entreprenöriella drömmar. Eller ska de tvingas byta sektor för att göra det?
Johan Johansson (M):
Lönenivåer är mindre viktiga. Det viktigaste för att vi ska kunna få in fler på arbetsmarknaden är att vi har rätt utbildning - att vi faktiskt har fullständiga gymnasiebetyg och annat som gör att företagen anställer. När man pratar med företagare säger de: Gymnasiebetyget är ett kvitto på att personen är bildbar. Jag vill ha bildbara personer som kan växa i företaget.
Det är alltså en betydligt viktigare sak än att diskutera lönenivåer. Jag instämmer med Carina Adolfsson Elgestam när det gäller kvinnor och riskkapital. Det får inte finnas att man diskriminerar kvinnor och tilldelar riskkapital på ett annat sätt än för män. Jag tycker även, precis som du, att man inte ska säga att kvinnor bara finns i kvinnodominerade yrken. Det var inte det som var min avsikt.
Det finns duktiga kvinnliga entreprenörer i en mängd olika branscher, och det är glädjande. Däremot finner jag det lite märkligt att du ändå så pass tydligt säger att man ska värna den offentliga sektorn genom att inte låta kvinnor starta företag inom kvinnodominerade yrken i just denna samhällssektor.
Jag tycker att det är märkligt att man ska få utvecklas inom privata sektorer, men inte inom dessa sektorer. Jag ser inte hur det kan gynna det entreprenöriella klimatet i Sverige.
Johan Johansson (M):
Att öppna upp marknader som varit stängda för entreprenörskap är en viktig aktivitet om man vill ha ett mer entreprenöriellt Sverige, och förhoppningsvis blir det även mer innovativt. Lagen om valfrihet inom hemtjänsten är en sådan åtgärd. Det finns två stora vinnare vid införandet av ett valfrihetssystem. Den ena är den enskilde som jobbar inom hemtjänsten, som kan få välja mellan olika arbetsgivare.
De kan också få möjlighet att förverkliga sina affärsidéer och idéer om hur verksamheter kan bedrivas på ett annat sätt. Den andra vinnaren är de som är i behov av hemtjänst som kan välja mellan flera olika utförare. Det finns således flera olika fördelar med ett valfrihetssystem. Som jag tog upp i diskussionen med Carina Adolfsson Elgestam har Socialdemokraterna en syn på det här.
Och Socialdemokraterna räknar ju in er i sitt regeringsunderlag, så min fråga till er är: Kommer Miljöpartiet att följa deras mantra, eller kommer ni att aktivt verka för att öppna upp stängda marknader så att vi får ett mer entreprenöriellt Sverige?
Johan Johansson (M):
Först vill jag tacka Jonas Eriksson för svaret. Jonas talade i sitt anförande väl om satsningar som man kan kalla för någon sorts grön modernisering. Nya högteknologiska jobb inom miljöteknik är tilltalande, och som jag ser det ligger det väl i linje med den politik som regeringen för. Men Miljöpartiet vill dra det några steg längre. Jag blir lite fundersam när jag läser Miljöpartiets särskilda yttrande.
Där står det så här: "I en grön ekonomi får entreprenörer, innovatörer och forskare ökat utrymme." Är det något som sker automatiskt? Och hur ser i så fall mekanismerna bakom detta ut? Blir man mer entreprenöriell, innovativ eller en bättre forskare bara för att ekonomin är grön? Finns det någon magisk formel? Berätta!
Johan Johansson (M):
I gårdagens DN kunde man se att flera statliga riskkapitalister har gott om pengar som inte investeras. Över 9 miljarder finns tillgängliga hos sex aktörer. I både sitt anförande och sitt särskilda yttrande driver Kent Persson linjen att mer statligt riskkapital behövs. Slutsatsen borde nog vara att det statliga riskkapitalet borde användas klokare.
Family, friends and fools är de traditionella investerare som företagare vänder sig till när de behöver riskkapital, framför allt i tidiga skeden. Det gäller framför allt de företag som har affärsidéer som traditionella riskkapitalister inte är intresserade av, det vill säga alla levebrödsföretagare som behöver finansiering av sina affärsidéer.
Jag är intresserad av att höra hur Vänsterpartiet kommer att verka för att de privata förmögenhetsbildningar kan ske som är så viktiga för att family, friends and fools och även affärsänglar kan ägna sig åt investeringar.
Johan Johansson (M):
Det är nog ändå klokt att försöka underlätta för privatpersoner att investera i små och medelstora företag. När man läser Vänsterpartiets och Kent Perssons särskilda yttrande får man intrycket att utländskt kapital inte alltid är bra. Det förs ett resonemang om att utländskt kapital leder till att jobb hamnar utanför Sverige.
Jag ser mycket positivt på Facebooks investeringar i Luleå. Jag ser också mycket positivt på kinesiska investeringar i svensk fordonsindustri och på att kanadensiskt kapital tillsammans med norskt kapital investeras i gruvnäringen här i Sverige. Jag tror inte att det här hade kommit i gång om vi inte hade fått detta inflöde av investeringar. Ska vi inte välkomna investeringar som kommer utifrån?
Johan Johansson (M):
Jag tycker att mineralstrategin är alldeles utmärkt, och den bygger på ett underifrånperspektiv där man i dialog med näringens intressenter ska inventera vad som behöver göras. Näringens intressenter är de företag som är engagerade, kommuner, lärosäten - universitet eller gymnasieskola - naturorganisationer och så vidare. Det är så man måste gå till väga.
Ni försöker planera fram något top-down. Det är fel väg att gå. Det tar bort den entreprenöriella glöden. Vi måste använda all kraft vi kan få. Man kan inte planera fram entreprenörskap. Det måste komma underifrån. Gruvnäringen är en entreprenöriell näring i allra högsta grad.
Johan Johansson (M):
Jag tror att det är oerhört viktigt att vi fortsätter samarbetet. Jag tycker att jag och Eva Flyborg har precis samma position i den här frågan. Det är viktigt att utnyttja det strategiska fönster som finns när mineralpriserna är höga och att kunna expandera och utveckla näringen där den finns.
Det är också viktigt att vi tillsammans med kommuner, regioner och de företag som gör stora vinster på detta utvecklar attraktiva städer, liksom att vi utvecklar dem så att det också finns andra arbetsgivare än mineralnäringen. Det är viktigt inte minst för att medföljande ska kunna komma till orten så att vi slipper det fly-in/fly-out-system som det har talats om tidigare.
Johan Johansson (M):
Jag tyckte att jag var tydlig. Men det var jag tydligen inte, så jag förtydligar mig ännu en gång. Det finns ett tydligt samband mellan antalet prospekteringar och de framtida gruvor som startas. Om antalet prospekteringar minskar kommer antalet nya gruvor också att minska, och det kommer att få en effekt vad gäller arbetstillfällen i Sverige och exportinkomsten. Kommer vi nu till uranet så finns det en oro.
Den tycker jag att man ska ta på allvar. Jag tycker också att man ska vara ärlig och säga att den största kända uranfyndigheten i Sverige ligger i Billingen. Där har man 300 gram per ton gråberg. Det är 0,03 procent. I Kanada är de största fyndigheterna på nära 20 procent.
Industrin säger att det ska vara över 0,1 procent för att det ska vara brytbart. Vi är alltså långt ifrån brytbara gränser i Sverige. Det kan hända att vi hittar det här uranet, men jag tycker nog att Lise Nordin och Miljöpartiet spelar på den här oron och kanske till och med blåser upp den för att vinna politiska poäng som de sedan kan använda i andra syften.
Johan Johansson (M):
Nu fortsätter Lise Nordin egentligen på samma spår som tidigare med att blåsa upp den här oron. Vi har inga kända brytningsbara mineraltillgångar när det gäller uran i Sverige. Det du pratar om nu är ett hypotetiskt resonemang: Tänk om vi skulle hitta en sådan fyndighet, hur skulle det då kunna vara?
Jag känner mig tillfreds med det regelverk som finns, det kommunala vetot och de miljöprövningar som kommer att ske. Låt oss ta ställning till detta den dag vi faktiskt har ett riktigt case! Nu är det ett hypotetiskt resonemang som du för i något speciellt syfte.
Johan Johansson (M):
Kent Persson har naturligtvis rätt om priset. Det skulle nästan ske en tredubbling av nuvarande uranpriser för att de största kända fyndigheterna i Sverige i dag skulle kunna bli brytbara. Det är mycket möjligt att någonting sådant händer och att det skulle bli ekonomiskt möjligt att bryta det. Jag håller med statsministern om att det är en logisk följd att man ska ha möjlighet att bryta uran i Sverige när man har kärnkraft.
Men då måste det också finnas uran som är brytbart. Man måste också följa de miljöregler och de säkerhetsregler som finns. Vi är inte i den situationen. Låt oss ta diskussionen när det blir aktuellt! När det gäller en aktiv näringspolitik är det viktigaste att verka för generellt goda förutsättningar för företagande och ett gott näringslivsklimat.
Det handlar om personer med olika idéer om hur man kan lösa viktiga samhällsproblem. För det är när det gäller de viktiga samhällsproblemen som de entreprenöriella möjligheterna finns, och det är dem som entreprenörer ger sig på. Då måste vi verka brett. Då kan vi inte bara bestämma via någon programstruktur för olika branscher att vissa branscher är intressanta men inte andra. Vi måste ha breda generella förutsättningar för företagande.
Vi vet inte var de nya storföretagen kommer att växa fram. Med det sagt är det inte ointressant att satsa på de näringar vi redan har, att verka för en god infrastruktur och att verka för att prövning när det gäller miljötillstånd och annan tillståndprövning sker inom rimliga tider så att vi kan utnyttja det strategiska fönster som finns för mineralnäringen.
Johan Johansson (M):
Bostäder är ett stort problem. Nu refererar jag först och främst till Malmfälten och Pajalaområdet. Om 20-25 år står man inför ett nytt beslut om en ny huvudnivå i Kiruna eller Gällivare. Vi har inte en aning om hur mineralpriserna ser ut vid det tillfället.
Bara en sådan sak gör att det blir ett svårt investeringsbeslut för den som vill bygga en hyresfastighet eller en villa. Därför är det än viktigare att vi satsar på att bygga upp näringsstrukturer som kan vara ett komplement eller ett alternativ den dag som mineralnäringen eventuellt viker.
Vi måste göra det för att få attraktiva samhällen. Nu utesluter inte jag heller att man gör riktade satsningar för att faktiskt få i gång bostadsproduktionen här. Men tar vi Kiruna som ett exempel ser vi att de har liknande inkomster som invånarna på Lidingö. Det finns faktiskt goda möjligheter för dem att investera själva.
Det borde finnas större möjligheter för riskvilligt kapital att investera i hyresfastigheter.
Johan Johansson (M):
Jag har försökt sätta mig in i vad riksdagens tillkännagivande om att en luftförsvarsutredning bör tillsättas egentligen innebär. Jag har försökt få svar på frågan utan att komma till någon entydig slutsats. I stället blir det tolkningar av vad Socialdemokraterna, Sverigedemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har sagt här i kammaren och de uttalanden de har gjort i medierna.
Miljöpartiet anser att utredningen ska behandla Gripens kommande förmågelyft och menar också att det inte ska satsas en enda krona om inte behovet tydligt kan påvisas. Sverigedemokraterna tycker tvärtom. De hävdar att en första beställning på tio JAS Gripen, version EF bör ingå i statens budget, kanske redan till och med för 2013.
Socialdemokraterna förespråkar att utredningen endast ska behandla tiden efter 2040 och att Gripenfrågan ska hanteras separat, medan Vänsterpartiet lite grann följer Socialdemokraternas linje och säger att det är en stor trygghet för försvarsindustrin att 2013-2014 få klara besked om hur världen ser ut efter 2040.
Vi har alltså fyra partier som har gått ihop och drivit igenom en luftförsvarsutredning utan att ha en gemensam bild av vad utredningen ska åstadkomma. Tre av dessa partier driver dessutom en linje att det ska vara mindre pengar till försvaret.
Tillkännagivandet är som jag ser det beklagligt, då det kan lägga locket på utvecklingen i försvarsindustrin och även inom Försvarsmakten om hur luftförsvaret ska se ut framöver. Fru talman!
Jag tror inte att de kristallkulor vi har är tillräckligt klara för att vi ska se utvecklingen efter 2040. I tillkännagivandet till regeringen är nyckelordet "bör".
Min vädjan till statsrådet är därför att fokusera på ordet "bör" och inte tolka "bör" som "ska", vilket skulle få stora konsekvenser för både vår försvarsindustri och vår framtida luftförsvarsförmåga.
Johan Johansson (M):
Självklart är det framtida luftförsvaret en väldigt viktig frågeställning, en frågeställning som måste diskuteras och beredas på en mängd olika sätt. Ett underlag för flygstridskrafternas framtid tycker jag inte ska tas fram genom en parlamentarisk utredning.
Det naturliga är att detta sker inom ramen för det utredningsarbete som Försvarsmakten redan satt i gång om flygstridskrafternas framtida utveckling. Jag tror att det här skulle sänka tempot och bli dyrare. Framför allt skulle det lägga locket på för utvecklingen av JAS Gripen-systemet.
Johan Johansson (M):
I diskussionen om uranbrytning och ingrepp i naturen förekommer ofta påståenden om att det blir fruktansvärda sår i naturen och om att irreparabla ingrepp sker. Det sägs också att arbetsmiljön vid uranbrytning är betydligt sämre än vid brytning av annat mineral.
Men vi ska komma ihåg att uran är vanligt förekommande i de flesta bergarter och jordarter över hela världen. Där man hittar uran hittar man också torium och kalium men i mindre koncentrationer. I Sverige finns de rikaste fyndigheterna av uranhaltigt skiffer i Billingen - ca 300 gram per ton, det vill säga 0,03 procent.
De högsta uranhalterna man hittat ligger på nära 20 procent - i Kanada. Från industrin säger man att det för att vara brytbart ska vara minst 0,1 procent. Den hittills högsta kända uranhalten i Sverige ligger alltså på en tredjedel av vad industrin bedömer som brytbart.
Om det finns brytbara mängder och det här kan tas upp på ett miljövänligt sätt - i linje med vad miljöbalken föreskriver - och om det finns ett folkligt stöd på orten bör, tycker jag, regeringen behandla en sådan här ansökan godvilligt.
Johan Johansson (M):
Man kan förstöra naturen på många sätt - genom att bryta mineraler eller torv, genom att ovarsamt bygga vattenkraftsanläggningar eller vindkraftsanläggningar och också genom att bryta uran, arsenik och koppar. Det finns en mängd olika sätt att genomföra detta. Jonas Sjöstedt tog upp Billingen.
Man måste komma ihåg att miljölagstiftningen såg ut på ett helt annat sätt när Billingen var i drift. Man ska också komma ihåg att gruvnäringen inte vidtog några åtgärder för att hantera gruvdriften när den avslutades, utan vi fick ta konsekvenserna efteråt. Det är absolut inte acceptabelt på något sätt.
Lise Nordin förde fram en bild av att profitsugna gruvbolag uppvaktar kommunpolitiker i landet. Jag kommer själv från en kommun där man har prospekterat efter uran, och jag känner inte igen den bilden. Det kan mycket väl visa sig att den stämmer, men jag känner inte igen den. Det har att göra med det faktum att det inte finns några brytvärda fyndigheter i landet.
Vi måste komma upp till en brytvärdig fyndighet för att det över huvud taget ska bli intressant, och den fyndigheten har inte hittats ännu. Frågeställningen är alltså, precis som näringsministern var inne på, hypotetisk. Om det nu skulle vara så att man hittar en brytvärd fyndighet och det finns en folklig förankring på det hela tycker jag att regeringen ska se positivt på en sådan ansökan.
Naturligtvis måste alla lagar som kringgärdar detta följas.
Johan Johansson (M):
Det är oerhört glädjande att Botniska korridoren och Malmbanan nu är en del i den europeiska transportinfrastrukturen. Som tidigare talare har varit inne på handlar detta om att knyta ihop Barentsregionen, ta till vara de råvaror som finns och ta till vara all vår exportindustris fördelar och få ut dem på marknaderna. För att vi ska kunna gå vidare måste det finnas en bra och hållbar finansiering.
Vi har erfarenheter av det som kanske inte alltid har varit så goda. Ett exempel finns i mitt hemlän Norrbotten, där Haparandabanan byggdes om och man gjorde en ny sträckning förbi Sangis. Tyvärr tog man inte med elektrifieringen av banan. Den kom till senare, och då var det en man från Sangis som gjorde ett enormt lobbyarbete mot Trafikverket och regeringen för att faktiskt få till det hela.
Jag vill ge en stor eloge till Åke Bäckman! Jag har roat mig med att titta på vad järnvägsinfrastruktur kostar och därför tagit några järnvägsprojekt och delat dem på löpmetern. Jag checkade av med Trafikverket att jag hade räknat rätt. Det sade de att jag hade. Järnvägsinfrastruktur kostar mellan 80 000 och 120 000 kronor löpmetern.
Det är fruktansvärt dyrt att bygga järnväg, och därför måste man tänka oerhört strategiskt var man bygger, varför man bygger och i vilket syfte. När det gäller mitt hemlän tror jag att den klokaste investeringen är att först satsa på Malmbanan. Där är behoven störst, och det är kortast återbetalningstid.
Därefter ser jag järnvägssträckningen Kaunisvaara-Pajala som väldigt intressant och slutligen Norrbotniabanan. Varför tog jag dem i rangordning? Jo, jag tror nämligen inte att man kan bygga allting samtidigt. Bygger vi allting samtidigt får vi kapacitetsproblem när det gäller byggjobbare, och då kanske vi bara får ett högre löpmeterpris och inte så mycket järnväg som vi egentligen vill ha.
Det måste man också tänka på när man bygger järnväg. Viktigast med alla de här järnvägssatsningarna är dock att de sitter ihop och att de sitter ihop med väg, flygfält och hamn. Hamn nämner jag för att lite grann knyta an till den Kinakoppling som Sven-Erik Bucht var inne på. Nordostpassagen är en viktig farled som ökar i betydelse, därmed också Narvik.
Narvik kan i framtiden, om 20-30 år, vara en ny inkörsport till Europa och inte bara en utskeppningshamn. Det måste vi också ha med i kalkylen. Jag tycker att det är oerhört glädjande att vi har kommit så här långt och att vi nu säkrar finansiering så att vi kan gå vidare.
Johan Johansson (M):
Jag tror att det är oerhört viktigt att man har en strategisk syn, prioriterar och bestämmer vad som ska göras. Man kan inte göra allt på en gång. Därför krävs prioriteringar. Jag tror dock att alla de tre järnvägssatsningarna, Malmbanan, Kaunisvaara och Norrbotniabanan, kommer att realiseras inom en snar framtid. Jag blir lite förvånad när jag hör Leif Pettersson prata om Norrbotniabanan.
Jag har naturligtvis läst er budgetmotion. Norrbotniabanan nämns på ett ställe, nämligen på s. 84: Norrbotniabanan, en ny kustnära bana mellan Umeå och Luleå, är ett angeläget projekt för att klara basnäringarnas behov av transporter. I ert alternativ, Reviderad nationell plan, kommer ni att säkra finansiering för denna investering. Ni har inte en krona till Norrbotniabanan i er budget.
Ni tar upp en annan sak, nämligen projekteringar. Ni räknar upp projekteringar för 1,1 miljarder, men ni nämner inte Norrbotniabanan. Jag tycker att Leif Pettersson ska hålla sig till er budget.