Anders Borg (M):
Hillevi Larsson säger här att vi ska återföra debatten till ämnet, men det hon vill göra är naturligtvis att föra bort debatten från frågan om hur vi ska få människor i arbete. Det har varit ett grundläggande tema för Socialdemokraterna de senaste tio åren att tala om allt annat än hur människor ska komma i arbete. Den grundläggande synen är att arbete är något man ägnar sig åt tills man stupar och att det är något som är dåligt. Kan man aldrig få höra en socialdemokrat som säger något positivt om arbete?
Den ena gången är det en grupp som inte ska arbeta, den andra gången är det en annan grupp som inte ska arbeta. Nu är det de äldre som inte ska arbeta. Finns det några som mår bra av att arbeta? Det är en mycket märklig samhällssyn som Socialdemokraterna har att det inte ska vara ekonomiskt tvingande att arbeta. Men vänd på det! Det ska naturligtvis vara självklart att människor ska ha en möjlighet att försörja sig själva. Vi har i Sverige i dag två till tre gånger så många människor som står utanför arbetsmarknaden som 1970.
1970 var inte Sverige ett nyliberalt mönsterland utan ett land som fungerade bra. Man talade om en svensk modell. Därefter har samhällsutvecklingen lett till att allt fler människor ställts utanför. Och det beror inte på, som Hillevi Larsson antydde, att människor mår sämre. Människor mår mycket bättre i dag än vad de gjorde på 50-och 60-talen. Arbetsmiljön är bättre i dag än vad den var på 50- och 60-talen.
Till exempel är de som är gamla i dag väsentligt mer vitala än vad de var som hade slitits ut i den tidiga efterkrigstidens arbetsliv. Fler människor skulle kunna få plats på arbetsmarknaden. I andra länder är det fler som arbetar. Socialdemokraternas blindhet blir närmast parodiskt tydlig i Hillevi Larssons inlägg om kvinnorna. Det är just kvinnorna som man har lagt på de tunga skattebelastningarna.
Det är de som jobbar i en hierarkisk miljö, de som har tunga och tråkiga arbeten som behöver en ekonomisk belöning. Det är för dem vi ska ha lägst skatter, men för dem har man i Socialdemokraternas Sverige ofta lagt på så många skatter och så många inkomstprövade bidrag att det blivit marginaleffekter som ligger på 50-70 procent. Det går att hitta exempel på en ensamstående mamma med två barn som förlorar över 100 procent av en extra inkomst om hon börjar arbeta.
Hur kan man då stå och säga: Vi har skapat ett samhälle där kvinnor i vården ska ha möjligheter att arbeta? Det är ju precis det ni har misslyckats med. Ni har skapat ett samhälle där det inte lönar sig för människor att arbeta. Sedan är det naturligtvis så att äldre ska ha guldkant. Lyckas vi med vår politik - om vi får upp sysselsättningen, återställer full sysselsättning - så stiger skatteintäkterna. Då har vi råd med pensioner. Då stiger pensionerna extra mycket eftersom tillväxten stiger. Men vi har också råd med resurser till äldreomsorg.
Vi har råd att hjälpa fattigpensionärerna. Vi har råd att ge anständiga löner till dem som jobbar i de här verksamheterna. Men med socialdemokraternas grundläggande synsätt, att man inte ska arbeta, att arbete är något dåligt, blir det ingen guldkant. Då blir det nedskärningar i äldreomsorgen. Då blir det utarmning av antalet särskilda boenden. Då blir det inte någon snabb utveckling av pensionerna, för vi har inte råd med det. Arbete bygger framtiden.
Arbete är det som är kärnan i ett politiskt alternativ som hanterar globalisering, åldrande befolkning och utanförskap. Det är där Socialdemokraterna står tomhänta. Det enda man får höra från Socialdemokraterna är tirader om Ams och Arbetslivsinstitutet. Det är ett fattigdomsbevis att ett parti inte kan ha en politik som ens är i närheten av att leda till full sysselsättning.