KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sten Tolgfors (M):
Åsa Lindestam ställer frågan: Är det alltid så att Sverige ska vara leading nation ? Jag tycker att vi ska ha den ambitionen åtminstone för år 2011. Det är vad vi nu hanterar. Sedan är bemanningen alltid en dialog med de andra deltagande länderna. Det är inget givet i utfallet och hur det kommer att se ut. Just nu har vi börjat få in underlag från Försvarsmakten om olika tänkbara alternativ för BG:n för år 2011. Det finns olika alternativ på storlek hur många Sverige ska delta med.
Jag vill gärna vara med i EU och med kollegerna fortsätta att diskutera just detta om användbarheten av BG:n. Jag tror att själva konceptet är gott. Det är inte där diskussionen nu finns. Det handlar om de andra sakerna vi har talat om i den här debatten. Det är politisk vilja och gemensam finansiering. Finns det oförutsedda saker som håller tillbaka användningen? Blev det så att den gemensamma finansieringen som var tänkt att möjliggöra användningen i stället kom att bromsa användningen?
Det måste vi fortsätta att tala om. Det är också viktigt att konstatera att redan existensen av EU:s snabbinsatsförmåga bidrar till att den inte behöver användas. EU får möjlighet att på ett annat sätt ha makt bakom orden. Alla vet att om det behövs finns möjligheten för EU att med mycket kort varsel - i praktiken tio dagar - gå in och göra en substantiell insats i princip var som helst i världen.
Det kan möjligen ge upphov till en eller annan extra tanke hos andra. Det adderar trovärdighet till den gemensamma utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken. Det vore alldeles fel att tro att BG och i synnerhet NBG inte har något värde även om de inte används. Det har de. De verkar avhållande. De höjer EU:s samlade trovärdighet.
Om man ska göra någon form av bokslut har det haft stor betydelse för EU:s trovärdighet, för vår reformering av vårt eget försvar och för utbildningen av ett antal väldigt bra personer som nu också är tillgängliga för andra insatser.
Sten Tolgfors (M):
Monica Green har frågat mig hur jag avser att ge försvaret lugn och ro att klara omställningen samt hur jag ska ta till vara Skaraborgs regementes gedigna erfarenhet. Försvarsmakten redovisade till regeringen i sitt budgetunderlag för 2008 att verksamheten och ekonomin för 2008 var i balans. Trots detta återkom myndigheten i början av året och redovisade ett underskott på 1 1⁄2 miljard kronor på förbandsverksamheten.
Regeringen gav då Försvarsmakten i uppdrag att ta fram förslag på långsiktiga och strukturella förändringar. Senast den 15 maj 2008 skulle myndigheten presentera sina förslag för att få sin budget i balans. De uppgifter om grundorganisationsförändringar som återgetts i medierna är Försvarsmaktens egen interna diskussion med förbandschefer.
För att Försvarsmakten ska nå en budget i balans har Försvarsdepartementet tillsammans med Försvarsmakten utarbetat en färdplan som nu bereds inom Regeringskansliet. Regeringen kommer i slutet av året att lägga fram en inriktningsproposition med förslag på Försvarsmaktens framtida långsiktiga inriktning.
Sten Tolgfors (M):
Ja, Monica Green - hand i hand med försvaret. Hur tror du att de skulle gå hand i hand med er om ni fick möjlighet att förverkliga er nedskärning med ytterligare 7 miljarder? Det är bara en enkel fråga. Vi har i dag fått ett erkännande av Monica Green att den socialdemokratiska regeringen borde ha gjort mer för att se till att ekonomin hanterades på ett bra sätt.
Vi har också fått acceptans från Monica Green för att det inte finns något sådant förslag som hon bygger sin interpellation på, det vill säga där det står att man skulle flytta verksamheten vidare. Det är vad interpellationen bygger på. Det hon bad att få debatten om här i kammaren är helt utklarat, och det är helt enkelt så att hennes tes föll. Alliansregeringen tar ansvar för att fortsätta moderniseringen av försvaret.
Vi värnar ett starkt försvar där varje krona, precis som Gunnar Andrén sade, används så effektivt som möjligt. I höst avser vi att lämna en försvarspolitisk inriktningsproposition för det framtida militära försvaret till riksdagen. Inom ramen för det kommer regeringen att föreslå en framtida utveckling av Försvarsmakten och insatsorganisationen och därpå följande också grundorganisationen.
Jag vill välkomna Monica Green kanske nästa gång till en än mer framåtsyftande debatt om vilket försvar som Sverige har och kommer att behöva i framtiden. Jag hoppas då att man tvättar bort den gamla retorik som man hittills har använt i riksdagen, men som man dessbättre bortsett från i Försvarsberedningen.
Sten Tolgfors (M):
Det var intressant att höra, Patrik Björck, att då kommer Socialdemokraterna att ta sitt ansvar. Ja, hittills har ni inte gjort det. Ni har ställt er vid sidan av processen i riksdagen och utan motion, utan yrkanden och utan egen tanke gjort upp med Vänstern i kammaren om att bara riva upp lagen. Det är knappast ett ansvarstagande för landets säkerhet. Riksdagen har beslutat om lagen.
Det som kallas för ett stort parlamentariskt misslyckande består alltså av att riksdagen ställde sig bakom lagen den 18 juni. Sedan är vi överens inom alliansen om att ta fram nya, kompletterande, integritetsstärkande förslag, vilket vi nu bereder i Regeringskansliet. Jag konstaterar återigen att ingången för interpellationen var att vi hade forcerat det här beslutet. Det argumentet har dött under debatten.
Nu är problemet tydligen i stället att riksdagen har haft för lång tid på sig att belysa och behandla förslaget. Då kan man möjligen undra varför Socialdemokraterna valde att bordlägga lagen förra året. Man hade ju möjlighet att ta beslut redan då, men man valde att skjuta på det ett år - precis det som Patrik Björck nu ägnar sig åt att kritisera.
En annan fullständigt central del av den här diskussionen är vikten av signalspaningen för Sverige i internationella insatser och för säkerheten för de killar och tjejer som väljer att ta risker för att värna andras säkerhet. Överbefälhavaren har tydligt understrukit att detta är av stor vikt för dem.
Om Socialdemokraterna får som de vill innebär det att man stänger av den möjlighet som riksdagen nu har beslutat om att titta på både taktisk signalspaning, nämligen vad som finns i etern i insatslandet, och strategisk, nämligen vad som rör sig i de internationella kommunikationerna som är av betydelse för säkerheten, till exempel finansiering av terrorgrupper och kontakter med andra. Alla vet att det som hände i USA den 11 september inte började där utan i Afghanistan.
Det fortsatte också med kopplingar till Europa, men hotet förverkligades i USA. Så ser den nya tidens hot ut. Socialdemokraterna saknar svar.
Sten Tolgfors (M):
Det är alldeles rätt som Peter Jonsson säger att det är 4 1⁄2 miljard som Socialdemokraterna vill spara - ett år, nämligen 2010. Men året före, 2009, är det 3 miljarder. Om man adderar det blir det 7 1⁄2 miljard under enbart de två åren.
Det är fortfarande intressant för oss att höra att man är osäker på om det här är realistiskt och att man ska återkomma när man prövat och gjort sin analys om det är realistiskt eller inte, men det är knappast seriöst. I grunden beror det nog på att man inte har förstått hur materielförsörjningsprocessen fungerar och att Försvarsmakten gör långsiktiga planer så att man redan sedan länge vet att kostnaden för JAS Gripen utgår. Då har man planerat in annat, och det är detta andra som jag nu har pekat på att Socialdemokraterna slår undan benen för.
Sedan vet jag att man åker land och rike runt och lovar en massa pengar man inte har, och det är precis det som synas. Jag är tacksam för de interpellationsdebatter här i kammaren med Socialdemokraterna som har gett oss möjlighet att belysa det. Vi kanske får fler chanser - vad vet jag. Det är också intressant att höra Socialdemokraterna okritiskt åberopa uppgifter från försvarsindustrin om kostnader. Man har alltså inte gjort någon egen analys, utan det här är industrins beräkningar. Jag har hört olika varianter av dem. I dag fick jag ytterligare en.
Den var att det skulle bli 4 miljarder kronor, inte i kostnad utan dyrare än TMS. Det var en ny variant. Sanningen är att det inte går att beräkna. Det beror ju på vad som kommer i stället för TMS - vad vi väljer att köpa. 2015 har vi definitivt behov av en ny, lätt torped. Det kommer att behöva tillföras. Det är en av de möjliga funktioner som finns i TMS.
Men eftersom det vägvalet inte är gjort är det också i princip omöjligt att kostnadsberäkna det. Jag välkomnar de här debatterna. Det började med en diskussion om marinens förmåga. Det fortsatte med en ekonomisk diskussion. Vi får anledning att återkomma. Nästa gång blir det i budgetdebatten, där vi får en möjlighet att än en gång syna Socialdemokraternas politik på materielförsörjningsområdet.
Sten Tolgfors (M):
Åsa Lindestam har frågat mig varför jag inte sett till att någon utredare till utredningen om Försvarsmaktens helikopterresurser utsetts samt vilka konsekvenser jag bedömer att detta får för Försvarsmaktens helikopterförmåga. Den 18 december 2008 utsågs Jan-Olof Lind, överdirektör vid Försvarets forskningsinstitut, till utredare för utredningen om Försvarsmaktens helikopterresurser. Samtidigt fattade regeringen beslut om att förlänga utredningstiden med tre månader.
I Försvarsmaktens regleringsbrev för 2009 uppdras myndigheten att anstå med samtliga åtgärder gällande avvecklingen av helikopter 4 till dess att regeringen tagit ställning till utredningens delbetänkande som ska avlämnas den 31 mars 2009.
Genom de vidtagna åtgärderna skapas goda förutsättningar för att de åtgärder som kommer att vidtas efter att utredningen presenterat sina betänkanden är väl underbyggda och långsiktigt gynnar Försvarsmaktens helikopterverksamhet.
Sten Tolgfors (M):
Åsa Lindestam blandar äpplen och päron hela tiden i sina inlägg. Det ena vi pratar om är en helikopterutredning som tittar på samtliga system, på Försvarsmaktens samlade förmåga och på säkerhetsaspekter. Vi har haft ett dussin döda i helikopterolyckor de senaste åren. Vi har också haft en lång rad förseningar som beror på bristande upphandling tidigare och på att tidigare regeringar faktiskt inte har prioriterat det. Vi ser också att det är svårt inte bara med sådana saker som viten utan också med skadeståndsmöjligheter.
Därför förändrar vi materielförsörjningsstrategin. Vi tittar noga på detta. Det är förseningarna, som delvis beror på tidigare sätt att upphandla och på svenska, egna specifikationer i stället för att köpa färdig materiel som också andra använder, som leder fram till att vi nu står i en situation där vi måste titta på livstidsförlängningar av äldre system för att överbrygga det glapp som annars skulle uppstå. Det är fråga nr 1.
Här har utredaren tid på sig fram till mars för att titta på huruvida helikopter 4 ska fortsätta att användas för att överbrygga glapp som beror på försenade leveranser. Det andra är den fråga jag har drivit kanske hårdast, tidigast och mest, just Medevachelikoptrar till Afghanistan.
Där är det ett enskilt företag som har haft svårt att leverera det en tidigare minister har beställt, det vill säga en ombyggnad av helikopter 10 till Medevacförmåga. Det har funnits förseningar, det har funnits brister i dokumentationen, och nu finns det också vissa kvalitetsproblem. Det finns ingen tvekan hos Försvarsmakten själv om att det är högprioriterat att lösa detta. Man gör precis allt man kan. Ingen tycker att situationen är acceptabel.
Den är också mycket svår, kan jag säga, att åtgärda. Det är ingen lätt sak att bygga om helikoptrar. Det är stora krav på säkerhet, dokumentation, verifikation och liknande. Men den här regeringens entydiga besked är att den svenska styrkan i Afghanistan ska tillföras helikoptrar så fort det bara går. Det är också därför vi redan nu begär riksdagens mandat för att varje möjlighet att få dit dem snabbt ska användas.
Sten Tolgfors (M):
Monica Green har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att Räddningsskolan i Skövde ska kunna fortsätta sin verksamhet samt vad som kommer att hända med tillgängligheten, flexibiliteten och kvaliteten om Räddningsskolan i Skövde läggs ned. Den statliga verksamhet som har bedrivits vid Räddningsskolan i Skövde ska, i enlighet med både regeringens och riksdagens beslut, inte fortsätta.
Den nya Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, som inrättades den 1 januari 2009 tog i huvudsak över verksamhet som Räddningsverket, Krisberedskapsmyndigheten och Styrelsen för psykologiskt försvar bedrev fram till årsskiftet. Den utredning som föregick propositionen såväl som en tidigare intern utredning inom dåvarande Räddningsverket konstaterade att det fanns en överkapacitet inom utbildningsområdet.
Regeringen och riksdagen beslöt därmed att antalet statliga skolor för att bedriva utbildningsverksamhet skulle minska från fyra till två och det beslutades att räddningsskolorna i Revinge och Sandö skulle vara kvar i statlig regi. Förra våren besökte jag Skövdeskolan och kunde då konstatera ett starkt engagemang och en vilja bland personalen att fortsätta bedriva verksamhet vid skolan. Man såg förutsättningar för en ny huvudman att finna nya kunder.
Bland annat framfördes att det inom petrokemisk industri och inom bilindustrin fanns potentiella intressenter. Jag ville därför stödja dessa lokala initiativ och pröva möjligheten att låta nya aktörer etablera verksamhet vid skolan. Vid inget tillfälle har löften framförts från regeringen om några statliga garantier.
När det gäller Monica Greens fråga om att säkerställa flexibilitet och kvalitet har MSB uppdraget och ambitionen att både köpa utbildning av andra aktörer och genomföra utbildning även på andra orter än vid de två kvarvarande skolorna. Det kan bland annat handla om vidareutbildning av räddningstjänstpersonal eller annan personal.
Politiken styr inte var i landet och av vilken eller vilka organisationer som utbildningarna köps, från Skövde eller andra aktörer.
Sten Tolgfors (M):
Jag tror att Monica Green försade sig där. Om jag har fel, säger hon om sig själv, och Sten Tolgfors har rätt och man skulle lyckas i Skövde. Det beskriver precis den här interpellationsdebatten. Jag försöker ta fasta på vad de som jobbar med att hitta en ny väg framåt säger. Det är inte min bedömning, eftersom en privat och ny aktör gör sin egen bedömning. Den går inte via politiken. Man sänder nu signaler om att man kan vara på väg att hitta någonting. Det tycker jag är bra.
Då säger Monica Green: Om jag har fel och Sten Tolgfors har rätt och man skulle lyckas i Skövde. Det är det totala tvivlet. Man blickar bakåt och talar om de misslyckanden som har varit och ger sig inte in i att blicka framåt och se till att göra allt för att det ska gå så bra som möjligt. Det tycker jag är tråkigt. Besluten finns där. De är fattade av regering och riksdag. Vi har en ny myndighet på plats. De tre gamla finns icke längre.
Det finns ett beslut om att vi inte ska ha fyra statliga skolor, utan två. Däremot tillförde vi från regeringens sida jämfört med tidigare utredningar en möjlighet att hitta nya huvudmän, en ny kundbas, en ny volym, nya besparingsmöjligheter och en ny framtid. Monica Green deltar inte alls i den diskussionen. Hon blickar bakåt, och då är det stopp.
Sten Tolgfors (M):
Kjell Eldensjö har ställt frågor till mig om haveriutredningen av M/S Estonia. Frågorna handlar bland annat om vad som kan utläsas ur sjunkförloppsstudierna och forskarnas slutsatser. Vidare berör Kjell Eldensjös frågor gravfriden samt orsaker och ansvar i samband med en katastrof av Estonias slag. Slutligen frågar Kjell Eldensjö om jag ämnar vidta åtgärder för att söka och fastställa en mer entydig sanning.
M/S Estonias förlisning hösten 1994 är en av de värsta katastrofer som Sverige har drabbats av. Den kom starkt att påverka det svenska samhället. Andra länder drabbades också, inte minst Estland och Finland.
Som framgår av mitt svar på tidigare frågor från Kjell Eldensjö om M/S Estonia har två studier av fartygets sjunkförlopp genomförts som i allt väsentligt bekräftar det händelseförlopp som enligt den internationella haverikommissionen orsakade M/S Estonias förlisning. Konsortierna som har genomfört studierna har bland annat använt ny teknik för att förstå sjunkförloppet.
Av studierna framgår att sjunkförloppet i huvudsak följer det händelseförlopp som presenterades i JAIC:s rapport. Därmed finns tre oberoende utredningar som huvudsakligen ger samma bild av olyckans förlopp. De ytterligare kunskaper kring sjunkförloppet som eventuellt skulle kunna nås om delar av vraket hämtades upp och nya dykningar genomfördes måste vägas mot gravfriden vid vraket.
Gravfriden vid Estonia är skyddad i svensk strafflagstiftning efter en överenskommelse med Finland och Estland som har motsvarande regler för gravfriden. Även andra länder har antagit bestämmelser kring gravfriden vid Estonia. Ytterst handlar skyddet för gravfriden om respekt för offren och deras anhöriga.
Sten Tolgfors (M):
De senaste åren har två nya expertundersökningar av Estonias sjunkförlopp genomförts av ledande konsortier - SSPA i Göteborg och HSVA i Hamburg. Konsortierna har bland annat använt datasimuleringar och skalenliga modelltester i bassäng för att förstå sjunkförloppet. Man har gått igenom tillgängliga dokument. Internationella forskargrupper har tillfrågats. Intervjuer har gjorts med de dykare som har varit vid vraket.
Detta är exakt vad jag begärde i min motion i riksdagen. Detta har genomförts. Rapporterna redovisar övertygande vad som har hänt. Sjunkförloppsstudien bekräftar i allt väsentligt den internationella haverikommissionens slutsatser. Den fördjupar kunskapsläget gällande bland annat olyckans tidsföljd och betydelsen av Estonias centralschakt och fönster för händelseutvecklingen.
Konsortierna har inte redovisat några uppgifter som talar för att ett annat slags sjunkförlopp skulle ha utspelats. Det finns vissa skillnader mellan den internationella haverikommissionen och konsortiernas rapporter. Det handlar framför allt om att konsortierna tidigarelägger sjunkförloppet med några minuter och att fartygets slagsida beskrivs ha varit något större än vad haverikommissionen angivit.
Att resultaten skiljer sig åt är inte konstigt om man betraktar att konsortierna har kunnat fokusera helt och hållet på själva sjunkförloppet. De har också kunnat dra fördel av den utveckling av metodik och teknik som skett under de tio år som gått sedan den internationella haverikommissionen presenterade sin rapport. Det var det som var tanken.
Vi har nu tre rapporter som i huvudsak är samstämmiga när det gäller sjunkförloppet. En viss grad av ytterligare säkerhet när det gäller sjunkförloppet skulle eventuellt kunna nås om delar av vraket hämtades upp och nya dykningar genomfördes. Jag noterar att det sällan nämns att det är det som konsortierna rekommenderar, nämligen att förutom att genomföra dykningar skära loss fönster och bogramp.
Detta ska dock vägas mot den gravfrid som råder, internationella avtal och att kanske inte alla anhöriga har uppfattningen att det vore att föredra. Gravfriden gäller inte bara själva vraket utan också ett par kvadratkilometer stort område runt förlisningsplatsen.
I dag är nog bedömningen att vi har kommit så långt som det nu går att komma i utredningen av sjunkförloppet utan att göra åverkan på vraket som att ta upp delar, plocka ut fönster eller ta loss själva rampen.
Sten Tolgfors (M):
Jag tror att det är oerhört viktigt att inse, Kjell Eldensjö, att vi hur mycket vi än skulle vilja inte kan återställa sorg eller besvikelse över brister i hanteringen som kan ligga 14-15 år tillbaka i tiden. Vi kan inte ställa det till rätta hur mycket du och jag än skulle vilja det. Jag vet att Kjell verkligen skulle vilja det.
Vi kan försöka använda de verktyg som vi har nu för att vinna ny kunskap. Jag menar att det är precis det som regeringen har gjort. Två nya rapporter bekräftar tidigare rapport från Haverikommissionen men fördjupar och preciserar på vissa punkter det som fanns i den. Det genomfördes dessutom en workshop, ett seminarium, därefter för att man skulle resonera kring rapporter och slutsatser.
När det gäller Estland talade jag med min kollega. Det är tydligt att detta inte är något krav som Estland driver gentemot Sverige. Det är snarare så att man förhåller sig till hur man hade svarat om Sverige hade velat. Detta är en katastrof som berörde oerhört många människor i Sverige, bland annat i min valkrets, som Kjell Eldensjö redovisade. Den berörde också väldigt många människor i andra länder.
Det var ett stort antal nationaliteter. Vi har också från flera länder gemensamt försökt hantera frågorna, inte minst Sverige, Finland och Estland. Jag är rädd för att det aldrig kommer att gå att fastställa en entydig och slutgiltig sanning när det gäller förlisningen även om vi skulle göra nya dykningar, vilket jag aldrig krävde i min motion, även om jag har sett att det har hävdats i debatten. Frågetecken skulle ändå kunna kvarstå.
Det är därför som jag lyfter fram att det som experterna pekade på var inte bara nya dykningar i allmänhet utan just att man skulle ta bort bitar av vraket och ta med dem upp till ytan. Det var alltså ganska ingripande förslag. Då menar jag att man får resonera kring det. Då blir det en avvägning mellan gravfrid och respekt för de omkomna och för anhöriga och bedömningen om man kan komma något steg framåt i kunskapsläget genom att vidta sådana åtgärder.
Sten Tolgfors (M):
Mikael Oscarsson har frågat mig: 1. Vilka åtgärder avser försvarsministern att vidta utifrån det förändrade säkerhetsläget, som enligt Försvarsberedningen uppstått sedan Ryssland gått till angrepp mot Georgien, ett av de grannländer som tidigare var en del av Sovjetunionen? 2. Vilka åtgärder avser försvarsministern att vidta för att garantera säkerheten i vårt lands huvudstad Stockholm, med befolkningen i regionen och landets ledning, om den enda militära flygplatsen i dess närhet läggs ned? 3.
Vilka åtgärder avser försvarsministern att vidta för att Uppsala garnison inte ska läggas ned? Regeringen avser att i mitten av mars lämna en proposition till riksdagen om inriktningen av försvaret för 2010-2014. I propositionen kommer regeringen att redovisa en säkerhetspolitisk och försvarspolitisk inriktning. Med utgångspunkt i detta kommer förslag till utformning av försvaret att redovisas.
Ledord vid utformningen av det förändrade försvaret är användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet. Georgienkriget utspelade sig i augusti 2008. Med anledning av kriget genomfördes en uppdatering och fördjupning av den säkerhetspolitiska analysen, som Försvarsberedningen lämnat i juni 2008.
Analysen genomfördes av Regeringskansliet - Utrikesdepartementet och Försvarsdepartementet - med underlag från bland annat Försvarsmaktens militära underrättelse- och säkerhetstjänst, Must, och Försvarets radioanstalt. Det faktum att ett krig kan utspela sig på bara en vecka understryker behovet av ett tillgängligt och flexibelt försvar. Riksdag och regering ställer krav på att Försvarsmakten ska ha en viss operativ militär förmåga.
Vidare anges vilka förband som ska ingå i insatsorganisationen samt deras beredskap. Det är sedan Försvarsmakten som bestämmer om den närmare utformningen av insatsorganisationen. Myndigheten ansvarar för att de ålagda uppgifterna kan genomföras. Försvarsmakten ska sålunda kunna försvara Sverige mot väpnat angrepp var det än kommer ifrån. Hela Sverige ska kunna försvaras. Försvarsmakten ska också hävda Sveriges territoriella integritet.
Det innebär att Försvarsmakten kontinuerligt ska ha beredskap för att lösa övervakningsuppgifter och ingripa mot kränkningar. Riksdagen beslutar om huvuddelen av Försvarsmaktens grundorganisation. Övriga organisationsenheter beslutar regeringen om. Organisationsenheterna anges i bilaga till förordningen med instruktion för Försvarsmakten.
Myndigheten beslutar själv om övriga delar av grundorganisationen. I Uppsala finns organisationsenheterna Luftstridsskolan, som beslutas av riksdagen, och Försvarsmaktens underrättelse- och säkerhetscentrum, som beslutas av regeringen. Försvarsmakten har inte redovisat något förslag till regeringen att Luftstridsskolan eller Försvarsmaktens underrättelse- och säkerhetscentrum ska läggas ned.
Försvarsmaktens ledning ansvarar inför regeringen för att de krav och den verksamhet statsmakterna har beslutat genomförs. Med detta, fru talman, har jag besvarat Mikael Oscarssons tre frågor.