Finn Bengtsson (M):
Tack, Erik Ullenhag, för en viktig interpellation! Tack, ministern, för svaret! Svaret var mer allmänt hållet kring de åtgärder man vidtar från departementets och ministerns sida. Men just frågeställningen om utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden är väldigt relevant. Jag kan titta på dem som står längst ifrån och har svårast att inträda på arbetsmarknaden.
Vid sidan av funktionshindrade skulle jag tro att utrikes födda kvinnor från vissa länder, där det tyvärr är lägre utbildningserfarenheter hos befolkningen, är de som verkligen har stora problem. Jag kommer tillbaka till detta i mitt inlägg. Jag skulle vilja börja med det som lyfts fram i interpellationen som väldigt viktigt och som fungerande åtgärder. Jag ställer mig frågan: Vad är regeringens hållning i den frågan? Det handlar om det så kallade RUT-avdraget.
Precis som Ullenhag beskriver i sin interpellation är det en stor framgångssaga med RUT-avdraget generellt och inte minst när det gäller utlandsfödda kvinnor. Hela 63 procent av de utlandsfödda kvinnorna har haft delaktighet i de så kallade RUT-företagen, som har etablerats tack vare denna viktiga reform. Ännu viktigare är det kanske att utrikes födda kvinnor utgjorde nästan 40 procent av samtliga nya företagare i branschen för bara några år sedan.
Det är väldigt glädjande siffror. Då undrar man lite grann. Jag vet inte riktigt vad Socialdemokraternas hållning i RUT-frågan är, men tidigare hade man ett syfte att halvera denna framgångsrika insats i form av stöd till enskilda i fråga om att kunna utnyttja de här tjänsterna. Nu står vi inför en vårproposition.
Det skulle vara väldigt spännande om möjligtvis arbetsmarknadsministern ville säga - jag förstår att man inte vill föregripa vad man landar i - vad man har för ambitioner när det gäller att skala upp eller skala ned RUT-avdraget, givet den framgång det faktiskt har blivit. Sedan skulle jag vilja gå över till frågeställningen om utrikes födda kvinnor när det gäller det perspektiv som Hillevi Larsson tog upp, nämligen svenska för invandrare. Vi ser att vi har kvinnor som kommer från olika delar. De kommer från Syrien. De kommer från Afrikas horn.
De kommer även från Afghanistan. Männen, liksom kvinnorna, har naturligtvis väldigt olika förutsättningar eftersom kulturerna är olika, men de kan för den sakens skull ha samma skyddsskäl för att söka asyl och också få ett uppehållstillstånd i Sverige. Jag har en fråga med anledning av detta, när det gäller interpellationen om utrikes födda kvinnor.
Det gäller de kvinnor som kommer från länder där man i princip har en utbredd analfabetism, som inte minst drabbar den kvinnliga befolkningen. Hur tänker sig statsrådet att regeringen ska kunna hjälpa den grupp kvinnor som inte har ett eget skriftspråk, så att de kan lära sig svenska i tal men även i skrift och att detta sedan skulle kunna innebära ett inträde på svensk arbetsmarknad?
Jag undrar över detta, givet den stelbenthet som den svenska arbetsmarknaden har i fråga om att möta utrikes kulturer på detta sätt. Borde man inte kunna tänka lite utanför boxen, ministern? Kan man kanske tänka sig att man i stället försöker stötta och hjälpa kvinnorna utifrån de förutsättningar de har? De kanske inte alltid nödvändigtvis har väldigt lätt att komma in på svensk arbetsmarknad, men de har skyddsskäl att vara här.
Ofta har de familj och barn, och barnen kan i sin tur vara den investering som vi ser att vi kan hjälpa. Det här innebär att man får tänka lite vidare på ett stöd när det gäller utrikes födda kvinnors möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Om det inte primärt handlar om dem själva, som en rimlighet, handlar det åtminstone om deras familjemedlemmar. Där kan de behöva andra stöd än enbart traditionell sfi. Det var några frågor som jag gärna vill ha svar på av statsrådet.