Leif Pagrotsky (S):
Ulf Nilsson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att på sikt stärka resurserna till högre utbildning och forskning. Jag delar Ulf Nilssons uppfattning att det är viktigt att satsa på högre utbildning och forskning. Ett uttryck för regeringens prioritering är att Sverige i jämförelse med andra OECD-länder har högre ersättning per student i förhållande till BNP per capita än flertalet OECD-länder.
Endast Schweiz och USA har högre ersättning per student. När det gäller FoU-utgifter i förhållande till BNP har Sverige en topplacering bland OECD-länderna. Målet för utbildningspolitiken är att Sverige ska vara en ledande kunskapsnation, som präglas av utbildning av hög kvalitet och livslångt lärande för tillväxt och rättvisa.
Målet för forskningspolitiken är att Sverige ska vara en ledande forskningsnation, där forskning bedrivs med hög vetenskaplig kvalitet. Ser man tillbaka några år är det omfattande satsningar som regering och riksdag har genomfört.
Under perioden 1997-2004 har den högre utbildningen tillförts 8,4 miljarder kronor i höjda anslag, och den grundläggande högskoleutbildningen har expanderat med närmare 100 000 fullt finansierade platser. Satsningen har också inneburit förutsättningar för höjd kvalitet genom ökade ersättningsbelopp för studenter inom humaniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi samt inom vårdområdet.
Under perioden 2000-2005 ökar de statliga forskningsmedlen med 1,7 miljarder kronor enligt redan fattade beslut. Härtill kommer en ytterligare satsning på 2,3 miljarder kronor för forskning under åren 2005-2008. Ulf Nilsson har insinuerat att budgeten under senare år inneburit dolda besparingar i form av otillräcklig uppräkning av kompensation för ökade kostnader.
Universitet och högskolor får precis som andra myndigheter sina anslag uppräknade varje år med kompensation för pris- och löneökningar. Denna uppräkning sker enligt en för statsförvaltningen förutbestämd och tydligt redovisad modell som har tillämpats sedan länge. Tilldelningssystemet för den grundläggande högskoleutbildningen grundas på fastställda ersättningsbelopp för helårsstudenter och helårsprestationer inom olika utbildningsområden och är desamma för alla universitet och högskolor.
Detta gör att ett genomsnittligt omräkningstal beräknas för universitet och högskolor - till skillnad från andra statliga myndigheter för vilka omräkningstalet varierar mellan myndigheterna. För grundutbildningen föreslår Ulf Nilsson en minskning av antalet platser för att i stället höja ersättningsbeloppen per student. För mig förefaller detta vara en illa vald tidpunkt för att minska antalet utbildningsplatser.
Just nu ser vi en ökad studentefterfrågan på högre utbildning, och med ökande studentkullar, årskullar, under kommande år kommer sannolikt studenternas efterfrågan att öka ytterligare.
För perioden 2002-2004 gjorde regeringen den bedömningen att det fanns anledning att minska utbyggnaden av den grundläggande högskoleutbildningen i förhållande till tidigare planering på grund av att efterfrågan sviktade. Resurser frigjordes därigenom för viktiga men temporära ändamål.
Som framhålls i 2005 års budgetproposition kommer sannolikt efterfrågetrycket åter att öka, och regeringen har därför föreslagit att de tillfälligt innehållna medlen återförs under 2005 och 2006 till de lärosäten som nu bedöms kunna rekrytera studenter till utbildningen.
Regeringen föreslår i budgetpropositionen för 2005 att anslaget Särskilda utgifter för forskningsändamål tillförs 100 miljoner kronor nästa år, ytterligare 500 miljoner kronor år 2006 och ytterligare 500 miljoner kronor år 2007. Den närmare fördelningen av medlen kommer regeringen att lämna förslag till i kommande forskningspolitiska proposition.
För 2008 återstår en satsning på 1,2 miljarder kronor enligt den nämnda budgetuppgörelsen. Mitt svar på Ulf Nilssons fråga är således att regeringen avser att stärka resurserna för högre utbildning och forskning.