Eva Bengtson (M):
I detta betänkande, KU6, behandlas motioner som rör helgdagar, flaggning, offentligt belöningssystem och nationalsången. Det är återkommande motioner under allmänna motionstiden, och många av dessa behandlades i KU15 för två år sedan. Jag roade mig med att gå tillbaka till det anförande som jag höll då, och i princip skulle jag kunna hålla samma anförande i dag igen.
Men jag ska den här gången uppehålla mig vid flaggdagarna, för det är där det finns en reservation. Vi har i Sverige 17 allmänna flaggdagar, 6 avser helgdagar och lika många kungafamiljens märkesdagar. De fem övriga har andra ursprung eller anledningar.
Det finns flera motionärer som tycker att även Europadagen den 9 maj bör bli allmän flaggdag liksom dagen före Europaparlamentsvalet. I två motioner begärs att alla de kungliga flaggdagarna ska tas bort. Sedan 1939 har det i den vanliga almanackan angetts så kallade allmänna flaggdagar.
Denna förteckning över flaggdagar hade från början karaktären av en inofficiell rekommendation och tillkom på initiativ av Bestyrelsen för svenska flaggans dag, numera Stiftelsen Svenska Flaggan. I en proposition från 1981, Förslag till ny lagstiftning om Sveriges riksvapen och Sveriges flagga , föreslog regeringen att man officiellt skulle förteckna och fastställa de allmänna flaggdagarna.
Detta var mot bakgrund av att konstitutionsutskottet vid åtskilliga tillfällen behandlat önskemål om att de allmänna flaggdagarna skulle förtecknas och fastställas officiellt. Förordningen om allmänna flaggdagar utfärdades i april 1982 och innehåller endast en förteckning över flaggdagarna. Förordningen har aldrig ändrats.
Beträffande frågan om vilka dagar som borde tas upp som flaggdagar påpekades vid denna tidpunkt att flaggdagarna i princip hade varit oförändrade i nästan 40 år och att de hade vuxit sig in i allmänhetens medvetande. Därför borde ingen uteslutas utan starka skäl. De dåvarande 15 flaggdagarna borde alltså behållas. Två nya flaggdagar föreslogs vid det tillfället med hänsyn till bland annat uttalanden från riksdagens sida.
Det gällde dag för riksdagsval och FN-dagen den 24 oktober. Utskottet är inte heller i dag berett att förorda att nya flaggdagar införs och inte heller att vissa nu gällande flaggdagar tas bort och avstyrker därmed motionerna. Fru talman! Det finns många dagar som av olika anledningar skulle kunna tänkas förtjäna att införlivas i förordningen.
Det är angeläget att behålla flaggdagarna som symbol för att officiellt uppmärksamma en speciell händelse eller för att hedra vissa institutioner. Därför bör man inte överutnyttja dessa verktyg då det riskerar att minska symbolvärdet. Då den representativa monarkin fortfarande är det rådande statsskicket, med stort stöd i opinionen, finns det inga rimliga skäl att avskaffa de traditionella kungliga flaggdagarna som haft sin plats i almanackan sedan 1939.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut i sin helhet och avslag på reservationen. Jag ser att jag har någon minut tillgodo på min anmälda talartid. Därför vill jag, fru talman, komma med en liten personlig reflexion över den motion som tillkännager att internationella kvinnodagen bör göras till helgdag.
Internationella kvinnodagen är verkligen värd att uppmärksammas. Jag är dock tveksam till att den görs till helgdag. Om man tänker efter är det många kvinnor som jobbar inom handeln. Som ni vet har affärer, särskilt storköp, oftast öppet hela helgdagarna.
Många kvinnor jobbar också inom hotell- och restaurangrörelsen, också en bransch där man håller öppet på helgdagar, och framför allt inom vården, och då äldreomsorgen där det uteslutande är kvinnlig arbetskraft. Jag vill bara avsluta, fru talman, med att internationella kvinnodagen som helgdag enligt mina beräkningar främst skulle innebära att männen fick en extra fridag.