KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Widegren (M):
Moderaterna och allianspartierna ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i socialtjänstlagen. De ändringar riksdagen i dag kommer att tillstyrka innebär ett tydligt förtydligande av de krav som redan nu finns i lagen om att den enskilde i första hand själv ska tillgodose sina behov.
Bestämmelsen innebär att den som inte kan försörja sig men kan arbeta har rätt till försörjningsstöd om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande. Arbetslinjen blir därmed än tydligare även i socialtjänstlagen.
Om det finns godtagbara skäl har den enskilde rätt till försörjningsstöd även om han eller hon inte står till arbetsmarknadens förfogande. Kraven riktas inte till dem som har försörjningshinder i form av sjukdom eller behov av social eller medicinsk rehabilitering. Herr talman!
Moderaterna och Alliansen var mycket väl medvetna om de enorma insatser på migrations- och integrationsområdet som Sverige stod inför när över 160 000 flyktingar sökte sig hit under hösten. För det tog Moderaterna och allianspartierna ansvar genom att komma överens om ett antal nödvändiga insatser för att möjliggöra en tillfällig flyktingpaus.
För Moderaterna och Alliansen var det en extraordinär situation som vi valde att fullt ut ta ansvar för med betoning på att arbetslinjen självklart i ett sådant extraordinärt läge fortsatt ska gälla. Sverige är på väg åt fel håll. Sverige behöver en tillfällig flyktingpaus.
Vi är i extraordinära lägen självklart beredda att ta ansvar när så krävs. Därför är det viktigt med tydligare krav och att stärka arbetslinjen även för dem som är i behov av försörjningsstöd. Vi vill ställa högre krav på nya svenskar och på arbetslösa för att de ska kunna erhålla ersättning eller bidrag.
Samtidigt ska den som lyckas hitta ett arbete självklart kunna få behålla delar av sin ersättning. Det är därför viktigt att öka kraven och tydliggöra dem, så även i lagstiftning, så att fler får möjligheten att vara en del av arbetsgemenskapen för att Sverige än bättre ska hålla ihop.
Det ser i dag väldigt olika ut i Sverige. En del kommuner jobbar väldigt aktivt med att ställa krav, andra gör det mindre. Nu blir det än tydligare när lagstiftningen blir densamma för alla. Det får vara nog med att vara kravlös eller att ha mindre krav.
Nu ska det vara lika krav för alla, oavsett i vilken kommun man befinner sig. Herr talman! Vi från Moderaterna och allianspartierna ställer oss bakom regeringens proposition och yrkar därmed bifall till utskottets förslag i den delen. Arbetslöshet och ekonomiskt bistånd
Cecilia Widegren (M):
Inledningsvis vill jag, precis som Yasmine Larsson gjorde i sitt anförande, framhålla alla som faktiskt varje dag kämpar oerhört hårt för att göra så mycket de kan för alla de ensamkommande och utsatta barn som i dag finns i Sverige. Det är enorma insatser som görs, inte minst av socialtjänstens medarbetare. Det kan vi tillsammans betona, är jag övertygad om.
Men jag blir sedan oroad över Socialdemokraternas ingång i ett sådant här allvarligt läge. Vi kan nu konstatera att vi har ännu fler ensamkommande barn och unga hittills i år än tidigare år.
Jag tror att man inför det ska vara oerhört ödmjuk och vara redo att ompröva, förnya och tänka på ett helt annorlunda sätt än vad man hittills har gjort för att mäkta med de stora ambitioner som vi ändå har när det gäller att hjälpa utsatta barn.
På hearingen blev det väldigt tydligt när fackförbund och andra betonade att socialtjänst och socialtjänstlagen inte är riggade för den här situationen - när så många under så kort tid behöver så mycket hjälp. Det gäller HVB, familjehem och elevhälsa, för att nämna några områden. Då är det viktigt att ompröva och förnya.
Senast i dag valde Socialdemokraterna att avslå ungefär 160 olika yrkanden på socialtjänstens område. Inget föll Socialdemokraterna i smaken. Jag har en första fråga till Yasmine Larsson. Moderaterna föreslog redan den 29 oktober att vi skulle införa medicinska åldersbedömningar för att hjälpa just barn och unga och inte hjälpa andra som inte är barn och unga. Är Socialdemokraterna beredda att ompröva det?
Cecilia Widegren (M):
Jag vill upprepa min första fråga till Socialdemokraterna och Yasmine Larsson. Moderaterna föreslog den 29 oktober att man skulle möjliggöra medicinska åldersbedömningar just för att vi ska kunna hjälpa dem som är barn och unga och för att rätt insatser enligt socialtjänstlagen ska komma dem till del. Är Socialdemokraterna beredda att ompröva sitt tidigare ställningstagande och möjliggöra medicinska åldersbedömningar?
Jag har en andra fråga till Yasmine Larsson - jag ger nu en möjlighet för Socialdemokraterna att svara på den i det andra replikskiftet. Man säger att man är beredd att förändra och göra andra långsiktiga insatser. Är man då beredd att tumma på kvaliteten i socialtjänsten? Är man beredd att sänka kraven ytterligare? Det är redan i dag låga krav på kvalitet. Alla boenden har inte ens ett generellt tillstånd för att utöva sin verksamhet.
Vi vet inte i grunden om man gör helt rätt från början enligt de kvalitetskrav som vi ställer från Sveriges riksdag. Det är mina två konkreta frågor till Socialdemokraterna.
Cecilia Widegren (M):
Äntligen! ropas det i dag runt om i Sverige. Nu äntligen ges de som drabbas av ofrivillig barnlöshet samma möjlighet till assisterad befruktning på lika villkor inom svensk hälso- och sjukvård som redan i dag ges till gifta par, registrerade partner och sambor.
Men framför allt stärks barnets rätt till kunskap om sitt genetiska ursprung här i Sverige - äntligen! Ensamstående kvinnor kan i dag bli föräldrar genom adoption. Men det är allt vanligare att kvinnor reser utomlands för assisterad befruktning.
Modern familjebildning ändras med åren, liksom samhälleliga normer, värderingar och attityder har ändrats över tid. Herr talman! Familjer i dag ser mycket annorlunda ut.
Vi moderater ser barnets rättigheter, har barnets fokus men också barnets uppväxt och utveckling i centrum under många av de levnadsår som ska komma. Detta är ett beslut som stärker dem som har drabbats av ofrivillig barnlöshet, och det stärker inte minst barnets rätt här i Sverige.
Så här viktiga frågor lämpar sig inte för skyttekrig i politiken. Det är därför bra att regeringen fullföljer det som alliansregeringen utredde. Det handlar om Utredningen om utökade möjligheter till behandling av ofrivillig barnlöshet, efter ett mycket brett tillkännagivande som riksdagen fattade beslut om 2012.
I dag är det en proposition och ett lagförslag som vi tillsammans har arbetat fram, de partier som i dag i Sveriges riksdag kommer att rösta för förslaget. Herr talman! Ofrivillig barnlöshet är för många människor ett stort problem. Det skapar ångest och sorg. Det handlar om både medicinsk och social utsatthet.
Man brukar räkna med att ofrivillig barnlöshet drabbar någonstans mellan 10 och 15 procent av alla olikkönade par i fertil ålder. Därtill har vi alla andra relationer. Någon säker uppgift finns av naturliga skäl inte, men det är många som lever med detta. Orsakerna till barnlöshet kan vara många: medicinska, sociala, psykologiska och ekonomiska.
Det vi gör i dag är att vi bejakar verkligheten och det samhälle som vi lever i. Detta är inga enkla frågor. De skär tvärs igenom de flesta uppfattningar. Därför är det viktigt att det har skett ett grundligt arbete.
Det är väl avvägt under ett antal år, ett antal utredningar och ett antal diskussioner, inte minst här i kammaren. Nu är det också en lagstiftning som liknar mycket av den som vi känner till kring parrelationer. Här stärks barnets rätt i Sverige ytterligare.
Ofrivillig barnlöshet, herr talman, är inget man önskar någon, inte minst därför att barn är en otroligt viktig del av de flesta människors liv. Verkligheten i dag är väldigt annorlunda än tidigare. Då ska vi bejaka det. Då ska vi orka göra de förändringar som vi ser behov av.
Moderna familjebildningar ska vara lika trygga, ges lika mycket stöd och absolut ha lika mycket fokus på barnet - om inte mer, med den kunskap som vi har nu jämfört med tidigare. Med detta tar vi nästa viktiga steg. Jag yrkar bifall till lagförslaget och socialutskottets förslag till beslut i övrigt.
Cecilia Widegren (M):
Med respekt för att Kristdemokraterna och Moderaterna i den här frågan har väldigt olika uppfattning vill jag ändå försöka ytterligare belysa den bild som vi har utifrån de frågor som Emma Henriksson ställer. Verkligheten har förändrats ganska radikalt under ett antal år. Här inne i kammaren har det nämnts att 800 kvinnor per år reser utomlands. Jag hört siffror på 500 till 1 000.
Det finns i dag barn som lever och växer upp i Sverige som inte har skydd av lagstiftning i Sverige. Då tycker jag att vi får öppna våra ögon. Vi får göra det tillsammans. Jag har inte valt att gräva några skyttegravar utan försöka hitta en bred samsyn över block- och partigränserna.
Vi har haft ett riksdagsval emellan och ändå tillsammans kommit fram till den här lagstiftningen, för dessa barn och framför allt för framtida barn, för lika villkor och med de förutsättningar och den verklighet som råder. Det handlar inte om att döma någon. Det är Emma Henriksson som förälder tydlig med att beskriva.
Men låt oss då inte göra det genom att säga nej till en modern lagstiftning också i Sverige som skapar förutsättningar för de barn som kommer att växa upp här. Det finns många frågor som kvarstår, inte minst kring vad som ska göras om man inte använder kvinnans egna ägg. De frågorna kommer vi att komma tillbaka till. De är kanske än mer kniviga.
Vi väljer att inte svara på de frågorna nu, utan precis som alliansregeringen förberedde - det här var ett delbetänkande till en större utredning - väljer vi att lagstifta kring den del som också var den utredningens utgångspunkter. Det har nog bejakats i Sverige, och vi ska självklart fortsätta att svara på frågor som i dag ännu inte har sina svar.
Cecilia Widegren (M):
Det här är en lagstiftning som är väl genomtänkt. Det kommer inte bara att ske assisterade befruktningar runt om i landet, utan här görs det, precis som för par, en grundlig genomgång. Vi har en stark adoptionslagstiftning i Sverige som också förutsätter en grundlig genomgång för att lyfta fram barnets rätt. Så kommer även att ske i de här fallen.
Emma Henriksson lyfter upp fall som utsatta barn, barn i vårdnadstvister, barn som skadas och barn som inte får den vård och omsorg de behöver, men det är helt annan lagstiftning och helt andra förutsättningar, som vi också ska diskutera, när det gäller barns utsatthet i Sverige. Det ska vi inte blanda in i den här diskussionen. Vi har en annan lagstiftning och en annan diskussion rörande de frågorna, och självklart ska vi sätta barnet i fokus även där. Här handlar det om att bejaka en verklighet som har förändrats.
Sverige är nu sist ut i den här delen av Europa med att ha den här moderna lagstiftningen. Verkligheten har visat att kvinnorna reser till andra länder i stället, och då om något blir ju barnen utsatta. De som växer upp i dag i Sverige är utsatta. Vi har inte alla svar på frågorna om hur barnen kommer att uppleva det här om några år.
Därför är både den forskning och den utvärdering som vi är överens om nu ska komma mycket viktiga att följa. Men blanda inte ihop detta med andra barn som är utsatta och lever i andra relationer som inte hänger ihop med den här lagstiftningen. Normen är fortsatt att de flesta föds i parrelationer där det finns en man, en kvinna och ett barn.
Men det finns också andra familjebildningar, och dem bejakar vi nu. Vi i Sveriges riksdag ser dem.
Cecilia Widegren (M):
Jag ser verkligen fram emot att Anna-Lena Sörenson får gehör på Regeringskansliet för den utsträckta handen när en svag vänsterregering behöver ett mandat i Sveriges riksdag för att genomföra vårdreformer. Anna-Lena Sörenson kommer att bli påmind om denna debattstund. Det är klart att vi är oerhört angelägna om att ta oss an dessa vårdutmaningar. Då gäller det att inte längre rösta nej till förslagen utan att faktiskt ta sig an dem.
Jag ser därför fram emot den utsträckta handen och ska med glädje återkomma till det. Allianspartierna och Moderaterna tar gärna matchen om mer resurser till välfärden. Under våra regeringsår tillförde vi 57 extra miljarder till svensk välfärd, däribland till den svenska hälso- och sjukvården. Vi prioriterade hälso- och sjukvården under våra år i regeringsställning.
Men vi gjorde också någonting mer som den här regeringen inte gör, nämligen att vi inte bara pratade utan genomförde reformer för att stärka patienten, för att förbättra vårdkvaliteten och för att korta väntetider. Det gav också en del resultat. Detta gör att vänsterregeringen, precis som Emma Henriksson sa tidigare, nu genomför delar av dessa alliansreformer och har fortsatt med det. En sådan är cancerstrategin.
Men nu är det dags att ta nästa steg i cancerstrategin, efter tio år. Då kan man inte säga att man inte har någon idé om det än utan att man går och inväntar vad alliansutredaren eventuellt kommer fram till. Var inte det som statsministern i går fick uppleva om mer koncentrerad vård som har gett kortare väntetider för patienterna bra? Var det inte tillräckligt bra för att Socialdemokraterna ska kunna säga ja till det i dag?
Cecilia Widegren (M):
Det är glädjande att Anna-Lena Sörenson ser de goda erfarenheter som finns. Men i dag kommer Anna-Lena Sörenson, tillsammans med Socialdemokraterna, att rösta nej i riksdagen till de goda erfarenheterna. Det är beklagligt. Det handlar om att överföra erfarenheter så att ännu fler kan få den bättre hälso- och sjukvården. Då krävs det att man agerar, att man ser till att det blir möjligt. Det är beklagligt att orden inte hänger ihop med handling.
Det är väl lite symtomatiskt för en regering som inte kom in med någon form av vårdreform. I dag står man och väntar på remissrundor - det är det AnnaLena Sörenson uttrycker - från de statliga utredningar som alliansregeringen tillsatte. Men vad vill den här regeringen själv? Vad vill ni göra för att ta er an vårdutmaningarna?
Vi kommer absolut att fortsätta lägga förbättringsförslag på riksdagens bord. Men det framkommer inte någonstans vad Socialdemokraterna själva vill göra för att ta sig an vårdutmaningarna. Jo, man återkommer till en sak - mer resurser. Jag upprepar gärna vad vi gjorde under vår tid i regeringsställning. Vi prioriterade nya resurser till svensk välfärd. Det var behövligt.
Men då krävs det också att fler är i arbete, för att vi ska få mer resurser till välfärden. Därav krävs också jobbreformer. Det går att vänta. Det går att se. Det går att starta utredningar. Det går att ha kaffemöten. Men det är först när förslagen kommer på riksdagens bord som det blir reell skillnad och verklighet. I dag säger Socialdemokraterna nej till förbättringsförslag.
Jag hoppas att Socialdemokraterna kommer att säga ja till förbättringsförslag i svensk hälso- och sjukvård i framtiden.
Cecilia Widegren (M):
Det är ett läge där det är allvarligt och farligt att slå sig till ro och känna sig nöjd. Jag tror inte att vi längre har råd med dåligt städade sjukhus eller vårdinrättningar. Det är direkt förenat med livsfara och mänskligt lidande. Pengarna, 7-8 miljarder, skulle kunna användas på ett mycket bättre sätt för att stärka kvaliteten i hälso- och sjukvården.
Vårdskadorna i dag utgör närmare två fullastade jumbojetplan årligen som inte landar på ett bra sätt. Det är inte acceptabelt. Patientsäkerhetslagstiftningen får beröm av statsrådet, och det är glädjande, för det tydliggör att det måste till åtgärder, rutiner och systematik. I mars varje år kommer en berättelse om patientsäkerhet.
Men när man ser utvecklingen, att det fortfarande är två jumbojetplan fullastade med patienter som inte landar som de ska, kanske man måste ta fler ökade initiativ, och det är lite grann det jag efterfrågar. Statsrådet räknade upp ett antal förslag och ett antal utredningar som alliansregeringen tillsatte, och det är gott nog.
Men anledningen till den här interpellationsdebatten är frågan om statsrådet är beredd att göra ytterligare för att fullt ut ta det läge som fortsatt råder på allvar. Därav kommer min fråga om statsrådet avser att vidta de omedelbart konkreta åtgärderna. Vi har för riksdagen presenterat ett förslag om en generell tillståndsplikt för vårdinrättningar. Kommer Socialdemokraterna att ställa upp på det?
Vi har presenterat ett förslag om att dra tillbaka tillstånd när man inte lever upp till svensk lagstiftning, till exempel patientsäkerhetslagstiftningen. Skulle kraftfullare sanktioner vara någonting som statsrådet kan vara intresserad av att titta på som en konkret åtgärd? Eller kan statsrådet till och med fundera över om det ska vara utbildningskrav på de lokalvårdare som vi har på våra vårdinrättningar, till exempel kurser i mikrobiologi, för att öka kunskapen?
Det finns ett antal konkreta åtgärder, och riksdagen kommer att behandla dem under året. Men min fråga är vad regeringen kommer att göra under tiden för att få till stånd ett antal viktiga moment för att få systematiken och rutinerna på plats. Lagstiftningen är en del, men det politiska ledarskapet är det jag efterfrågar.
Var är det politiska ledarskapet från vänsterregeringen och statsrådet Gabriel Wikström för att åstadkomma de här förändringarna? Jag tror inte att det räcker med ord. Jag tror heller inte att man kan lura vårdens medarbetare med att säga att det kommer några kronor i extra statsbidrag till de hundratals miljarder som vi i dag redan lägger på svensk hälso- och sjukvård.
Ytterst handlar det om att göra lite mer rätt från början - kunskap som i dag vårdens medarbetare många gånger har. Men var finns systematiken för att få den på plats? Avser statsrådet att återkomma till riksdagen med konkreta åtgärder med anledning av detta? Jag nämnde ett antal av dem. Statsrådet får också möjlighet att svara på om Socialdemokraterna kommer att ställa sig bakom de förslag som redan finns på riksdagens bord om stärkt patientsäkerhet.
Cecilia Widegren (M):
Jag efterfrågar konkreta åtgärder från statsrådet, och statsrådet läser då upp ett antal som alliansregeringen har presenterat och också igångsatt. Men några konkreta förslag har statsrådet inte levererat hit till riksdagen under det här året. Jag har tittat på propositionslistan, och den är väldigt tom. Det finns ingenting där som säger att det kommer några förstärkningar kopplade till patientsäkerheten.
Sveriges Kommuner och Landsting visar att dessa vårdskador ger 1,5 miljoner extra vårddygn per år. Det duger inte. Det handlar om 7-8 miljarder som skulle kunna användas bättre i svensk hälso- och sjukvård. Det är mycket mer än de extra resurser som statsrådet säger ska räcka till höjda vårdlöner, bättre kompetensförsörjning, ökad patientsäkerhet, vårdlyft och alla önskemål som statsrådet har.
Men detta ger mindre mänskligt lidande och ännu mer resurser till svensk hälso-och sjukvård. Det görs en uppräkning av samlad lagstiftning, som alliansregeringen tillsatte, uppdrag och utredning, som alliansregeringen tillsatte, och ökade resurser, som alliansregeringen tillsatte.
Här nämns också de skattehöjningar som nu sker, inte minst på unga människors arbete, som ett sätt att få bättre vårdhygien på våra sjukhus och vårdinrättningar. Nej, fru talman, det är konkreta åtgärder som behövs. Jag har inte fått något svar på vad man tycker om att dra tillbaka tillstånd, om skarpare sanktioner och utbildningskrav. Ta något av dessa konkreta förslag! Agera och lägg fram förslag så att det inte bara blir ord!
Det blir lätt bara det annars. Låt oss ses igen om sex månader här i Sveriges riksdag för att se vad statsrådet har lagt fram för konkreta förslag och åtgärder. Det är i alla fall något konkret att återkomma till. Det blir en utvärdering av denna diskussion så att det inte bara blir ord utan också verklighet.
Cecilia Widegren (M):
Jag har en fråga till finansministern. I dag går drygt 4 1⁄2 miljon människor till jobbet, men fler vill göra det. Alla behöver bidra för att göra rätt för sig efter sin förmåga. De allra flesta vill också det men får inte chansen ännu. På läktaren sitter delar av Sveriges framtid - unga studerande som drömmer om sitt första jobb. Jag har samtalat med dem i dag, och de har många idéer. Men de ser också en annan del av Sverige.
Ungefär 1 miljon människor kommer att hamna i utanförskap om några år. Dessa sociologistuderande har i sin forskning försökt binda samman orosfaktorer som att var fjärde äldre människa dör ensam och att vi har hög ungdomsarbetslöshet. De vill skapa aktiviteter för de äldre som motprestation mot att unga får till exempel aktivitets- eller försörjningsstöd. Det skulle både ge jobb åt unga och förbättra äldres hälsa.
Vad vill regeringen och finansministern göra för att fler unga snabbare ska komma i jobb och för att sänka fler trösklar och kraftfullt minska utanförskapet?
Cecilia Widegren (M):
Jag ska göra mitt bästa för att leva upp till detta. Jag tar gärna matchen med Vänsterpartiet om resurser till välfärden. Det stämmer att det skiljer ungefär 0,7 procentenheter mellan ert alternativ på det här utgiftsområdet och vårt alternativ. Den stora skillnaden finns på utgiftsområde 25, som också är en del av statsbudgeten, där vi väljer att skicka 20 ytterligare miljarder jämfört med Karin Rågsjös parti till kommuner och landsting. Kom alltså gärna tillbaka till matchen om resurser till välfärden!
Moderaterna har valt att prioritera det ännu mer än Vänsterpartiet. Jag tycker att vi har hanterat just den frågan på ett förtjänstfullt sätt genom att titta på hela statsbudgeten. Den andra frågan, kopplad till tillgänglighet, är rätt intressant. Visst är det tydligt att vi både har brist på platser och personal, och vi har ett antal utmaningar. Då krävs det åtgärder från Socialdepartementet så att man också går fram nationellt.
Ansvaret kan inte bara ligga hos huvudmännen där ute någonstans. Hälso- och sjukvårdslagen är lika mycket Vänsterpartiets ansvar som stödjare av den här regeringen. Var är åtgärderna? Var är de konkreta förslagen? Just nu bör man bo i Halland eller i Jönköping för att få bäst tillgänglighet vad gäller exempelvis operation inom tre månader.
Man ska absolut inte bo i Västernorrland, Västerbotten eller Jämtland, för de landsting som har det allra tuffast får inget som helst stöd eller några resurser från regeringen. Det är oerhört viktigt att inte bara prata utan också komma med de konkreta åtgärderna, Karin Rågsjö. När Vänsterpartiet nu tar häng på regeringen krävs det också att Vänsterpartiet är med och driver fram de här reformerna och de konkreta åtgärderna.
Var är reformerna och de konkreta åtgärderna, Karin Rågsjö?
Cecilia Widegren (M):
Moderaternas verklighet är större än Stockholm. Den innefattar faktiskt hela Sverige, och förutsättningarna ser oerhört olika ut. Karin Rågsjö valde att inte lyssna på min inledning som handlade om hur vi ska stärka den nationella kompetensförsörjningsstrategin och inte bara låta det vara en uppgift för sjukvårdshuvudmännen. Staten bör gå in och ta ett större ansvar.
Men eftersom Karin Rågsjö redan hade förberett frågan till mig hörde hon inte den delen av inledningen och heller inte när jag berättade om satsningarna som Moderaterna gör i sitt budgetalternativ. Det kan jag beklaga, Karin Rågsjö. Det är oerhört tydligt att tillgänglighet är ett bekymmer för den här regeringen och för Vänsterpartiet. Vi kan ha ett av världens bästa hälso och sjukvårdssystem, men det bygger på att människor får vård inom rimlig tid.
Där har Vänsterpartiet ett ansvar så länge man sitter som ankare på den här regeringen när man budgetförhandlar. Det finns inga konkreta åtgärder som kan reparera den prestationsbundna insats som kömiljarden ändå var. Det visade sig att en strategi med tydlighet, mål och uppfyllnad halverade köerna under ett antal år i Sverige. Det kan ingen ta ifrån oss. Varenda analytiker som har tittat på detta kan intyga det.
Ni tog aktivt bort detta - Vänsterpartiet har ett stort ansvar i det - och ingenting annat har presenterats sedan dess. Man kan inte bara stå och se detta hända. Verkligheten stannar inte vid tullarna i Stockholm; Sverige är större än Stockholm. Vänsterpartiet har ett större ansvar än att bara sitta i regeringens knä och låta regeringen göra ingenting. Det är kanske dags att Vänsterpartiet tar budgetförhandlingarna på lite större allvar.