KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Tobias Andersson har frågat mig om jag bedömer att den svenska skolan i någon utsträckning är vänstervriden och om jag avser att vidta några åtgärder för att garantera en objektiv skolgång för Sveriges elever. Den fria åsiktsbildningen är fundamental för den svenska demokratin och slås därför fast just som en grundval för statsskicket redan i regeringsformens första bestämmelse.
En fri åsiktsbildning innefattar i väsentliga delar vad som brukar kallas politiska fri- och rättigheter och innebär en garanterad rätt för den enskilde medborgaren att hysa vilka åsikter som helst, att sprida dem och att försöka övertyga andra om deras riktighet. Av regeringsformen framgår även att alla som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet måste iaktta saklighet och opartiskhet.
Kraven på saklighet och opartiskhet kan sammanfattas under det gemensamma begreppet objektivitetsprincipen - en princip som givetvis gäller för alla lärare och rektorer på alla skolor, såväl kommunala som fristående. Kraven i läroplanerna om att undervisningen ska vara saklig och allsidig kan också ses som ett uttryck för den grundlagsfästa objektivitetsprincipen. Alla föräldrar ska kunna skicka sina barn till skolan förvissade om att barnen inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller andra åskådningen.
Skolan har ett demokratiskt uppdrag. Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Alla som verkar i skolan ska hävda de grundläggande värderingarna och klart ta avstånd från det som strider mot dem.
Detta innebär att den som till exempel är motståndare till demokratins idéer inte ska få utveckla sina tankar i sin yrkesutövning. Som Justitieombudsmannen har påpekat i ett beslut är räckvidden av den grundlagsfästa meddelar- och yttrandefriheten för offentligt anställda inte obegränsad .
Arbetsuppgifter och andra skyldigheter som följer med anställningen innebär att den anställde inte alltid kan åberopa sin yttrandefrihet om han eller hon härigenom åsidosätter sina åligganden. En lärare kan, enligt vad Justitieombudsmannen anför i sitt beslut, inte ta lektionstid i anspråk för att inför klassen redovisa sin privata syn i en politisk fråga. Fru talman!
Jag har stort förtroende för lärarnas förmåga att leva upp till högt ställda krav på saklighet och opartiskhet samt för att de på ett bra sätt kan ta ansvar för skolans demokratiska uppdrag.
Anna Ekström (S):
Tobias Andersson verkar antyda att jag inte har besvarat frågan i interpellationen. Jag ska gärna besvara den fråga Tobias Andersson ställer, det vill säga om jag anser den svenska skolan i någon utsträckning är vänstervriden. Svaret på den frågan är nej.
Jag anser inte att den svenska skolan i någon utsträckning är vänstervriden. Därmed anser jag att just det påstådda problemet inte är något som man behöver göra något åt. Jag skulle kunna hänvisa till det som Linus Sköld tog upp i sitt anförande, nämligen att vi sedan 1980 haft borgerligt framtagna och beslutade läroplaner.
Lgr 80 beslutades av skolminister Britt Mogård, Lpo 94 beslutades av skolminister Beatrice Ask och Lgr 11 beslutades, som bekant, av utbildningsminister Jan Björklund. Påståendet om att den svenska skolan skulle vara vänstervriden underbygger Tobias Andersson med ett antal godtyckligt tagna exempel. Det duger inte, Tobias Andersson, med ett antal godtyckligt tagna exempel.
Det duger inte, Tobias Andersson, att plocka ut ett antal exempel ur den egna erfarenheten eller några tidningsartiklar man har hittat och utifrån det bygga ett påstående om att det skulle vara en statistisk sanning. Jag säger dessutom som svar på Linus Skölds underförstådda frågor att jag inte vill se någon åsiktsregistrering av lärare, och jag vill inte se några register av vilka lärare som har vilka åsikter.
Jag vill inte heller se någon form av kontroll vid antagningen till lärarutbildningen. Jag vidhåller att de skrivningar som finns i den svenska skolans läroplan, som handlar om allsidighet, saklighet och opartiskhet och de skrivningar som finns i vår regeringsform, är bra skrivningar. Det är skrivningar som vi ska leva upp till. Då är det viktigaste det förtroende vi ska ha för vår lärarkår.
Den svenska lärare som i ett svenskt klassrum står upp för läroplanen och läroplanens skrivningar om saklighet, opartiskhet, allsidighet och fri åsiktsbildning ska ha hela samhällets stöd i ryggen.
Anna Ekström (S):
Jag noterar att Tobias Andersson fortsätter sin katalogaria med utsagor. Det är en räcka av anekdotiska beskrivningar av verkligheten, säkert upplevda och säkert kända - djupt kända - av dem som beskriver dem men uppsamlade via Tobias Anderssons konton på sociala medier. Det är inte ett statistiskt bevis för att svensk skola är vänstervriden.
Jag noterar också att Tobias Andersson uppenbarligen har lyssnat på mitt interpellationssvar, där jag noggrant redogjorde för hur lagstiftningen ser ut och vilka möjligheter man som medborgare i Sverige har att vända sig till rättsvårdande myndigheter av olika slag. Vi har tillsynsmyndigheter, Justitieombudsmannen, rektorer och huvudmän att vända oss till.
Vi har ett väl fungerande system, där vi i vår svenska rättsstat har angivit hur man som förälder eller elev ska bete sig om det är så att man känner sig illa behandlad i skolan. Trots det fortsätter Tobias Andersson att avkräva mig något slags besked om vad som ska hända med diverse olika lärare och rektorer som inte har betett sig på ett sätt som Tobias Andersson tycker är riktigt rätt. Fru talman! I Sverige är det politiker som stiftar lagar.
Men vi politiker - oavsett om vi sitter i riksdag, regering, kommunfullmäktige eller kommunstyrelse - går inte in och talar om för tjänstemän hur dessa lagar ska tillämpas. Det gör tjänstemännen, i det här fallet lärare och rektorer, på sitt eget ansvar - sitt professionella yrkesansvar. Är vi sedan missnöjda med det sätt man tillämpar reglerna på finns det rättsstatliga principer att vända sig till.
Jag vänder mig emot försöken att hela tiden få mig och andra att uttala oss om enskilda lärares och enskilda rektorers åtgärder i yrkesutövningen. Jag vidhåller, Tobias Andersson, att jag har stor respekt för de svenska lärarnas förmåga att leva upp till högt ställda krav på saklighet och opartiskhet.
Jag kan bara hoppas att den som inte tycker att en lärare har gjort det som läraren ska använder sig av de rättsstatliga medel som vi har ställt till medborgarnas förfogande. Jag noterar också att Tobias Andersson antyder att det skulle vara någon form av misstroende att man som riksdagsledamot deltar i debatten.
På samma sätt som Linus Sköld vill jag gärna ha fört till protokollet att jag tycker att det är en fördel att svenska riksdagsledamöter deltar i debatten. Jag välkomnar den debatt som sker här i riksdagen och skulle aldrig drömma om att tolka den som någon form av misstroende mot någon. Fru talman! Vår svenska skola är viktig.
Dess uppdrag definieras i en läroplan som är noggrant framtagen. Den läroplan vi har nu togs fram under ledning av Jan Björklund. Den dessförinnan är undertecknad av Beatrice Ask, och den dessförinnan är undertecknad av Britt Mogård.
Våra läroplaner ska inte spegla någon form av politisk åsiktsinriktning, partipolitisk sådan, utan våra läroplaner ska spegla det som svenska barn och ungdomar behöver för att kunna komma ut i samhället som individer som kan ta det ansvar som krävs i vårt samhälle. Jag förväntar mig att de svenska lärarna har respekt för den läroplanen, och jag förväntar mig att de svenska riksdagsledamöterna också har det.
Anna Ekström (S):
Jag kan bara konstatera att den svenska läroplanen, med dess skrivningar, är klar och tydlig. Den svenska regeringsformen är också klar och tydlig. Jag kan också konstatera att den medborgare som är missbelåten med hur skolan sköter sitt viktiga demokratiska uppdrag har både tillsynsmyndigheter och huvudmän att vända sig till.
Jag utgår från att de svenska lärarna lever upp till det högt ställda förtroende som de har fått i och med vår regeringsform och våra grundlagar. Detta är ett förtroende som bygger på den svenska regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Därmed, fru talman, får jag tacka för denna interpellationsdebatt.
Anna Ekström (S):
Jag vill upprepa för Michael Rubbestad en sak som jag sa i mitt interpellationssvar. Det material Michael som Rubbestad lyfter i sin interpellation, och med viss detaljrikedom, riktar sig inte till mellanstadieelever. Det är ett material som har tagits fram av RFSU, och RFSU själva har varit väldigt tydliga med att det inte är ett material som riktar sig till mellanstadieelever.
Precis som Linus Sköld är jag väldigt bestämd med att det som man använder som undervisningsmaterial i det viktiga kunskapsområdet sexualitet, relationer och samtycke, visserligen med annan ordföljd, är det faktiskt läraren som ska besluta om. Läraren kan ta stöd, läraren kan bjuda in externa föreläsare och läraren kan till exempel ta stöd av elevhälsan.
Läraren kan också använda sig av olika former av undervisningsmaterial som kommer utifrån. Men det är läraren som bestämmer. Och det aktuella fall som hänvisas till är inte framtaget för att användas i undervisning till mellanstadieelever. Michael Rubbestad frågar mig också vad jag tänker göra åt saken, att det här materialet har varit tillgängligt. Fru talman! Såvitt mig bekant är det här materialet inte längre tillgängligt.
Det fanns under en tid ett antal broschyrer i ett broschyrställ i ett väntrum där det också vistades högstadieelever som kanske hade den här typen av funderingar och hade glädje av den här typen av information - vad vet jag? Detta förhållande har nu lett fram till att vi har en interpellationsdebatt om saken i Sveriges riksdag. Michael Rubbestad hänvisade också till att det var föräldrar på skolan som var olyckliga.
Också jag, fru talman, har haft kontakt med föräldrar på skolan. Och de föräldrar som jag har pratat med har varit väldigt nöjda med rektorns snabba och tydliga agerande och det tydliga budskapet att det här inte är ett material som är avsett för eller ska användas i undervisning till mellanstadieelever.
Jag måste säga att jag, precis som Linus Sköld, undrar vad Michael Rubbestad tycker att jag ska göra åt saken, utöver att jag har konstaterat att den som i dag bär ansvaret, nämligen rektorn, för länge sedan har tagit bort de aktuella broschyrerna ur det aktuella broschyrstället.
Till sist vill jag också lägga till, fru talman, att jag anser att undervisning i sexualitet, samtycke och relationer är en väldigt viktig sak. Det är en hörnpelare i den svenska skolan, och det är någonting som vi inte har fått gratis.
Det är någonting som generationer före oss har stridit för, och deras motståndare har alltid varit de konservativa krafterna, som hela tiden har vänt sig emot Elise Ottesen-Jensen, RFSU och de andra pionjärerna som en gång i tiden såg till att den svenska skolan var en av de allra första i världen med att ha undervisning i detta viktiga kunskapsområde.
Som utbildningsminister kommer jag att kämpa hårt för att vi ska fortsätta ha den undervisningen i svensk skola med gott undervisningsmaterial och där läraren har ansvar för vilket material som används i klassrummet.
Anna Ekström (S):
Jag får återigen och kanske för tredje gången upprepa att den aktuella broschyren inte är avsedd som ett undervisningsmaterial för barn i mellanstadiet eller för barn över huvud taget. Jag får också återigen upprepa att såvitt jag vet har rektorn i den aktuella skolan sett till att denna broschyr inte längre finns i något broschyrställ.
Hur Michael Rubbestad kan få detta till att jag på något vis skulle ha sanktionerat broschyren, dess innehåll eller dess närvaro i den aktuella skolan är för mig en gåta.
För mig är det självklart att vi ska ha en undervisning i sexualitet, relationer och samtycke som möter barnens behov, är anpassad efter barnens mognadsgrad och, precis som Linus Sköld påpekade i sitt första inlägg, är anpassad efter de frågor barn och elever har.
Jag är glad över att jag lever i ett land där vi har en lång och fin historia av sex- och samlevnadsundervisning. Jag är också glad över att vi har rektorer som tar ansvar för sina skolor och till exempel plockar bort en broschyr som inte hör hemma där.
Detta hände för några månader sedan i Umeå, och jag är glad och nöjd över att vara utbildningsminister i ett land där rektorer agerar när något inträffar på deras skolor. Jag är också stolt över att vara utbildningsminister i ett land där lärarna bestämmer vilka läromedel som ska användas i klassrummen. Fru talman! Sist men inte minst kan jag upplysa Michael Rubbestad om att det är jag som har tillsatt utredningen om läromedel och läromedelskvalitet.
Det är jag som vill att den aktuella utredaren ska se över tillgången till läromedel av hög kvalitet. Jag gör detta för att jag vet att det finns ny och intressant forskning som visar hur viktiga läromedlen är, inte minst i en tid när vi tyvärr har en svår och ihållande brist på behöriga och utbildade lärare i alla ämnen i hela landet. Fru talman!
Jag ser med förväntan fram emot förslagen i utredningen, men jag tar mig rätten att vänta tills utredningen har lämnat sina förslag innan jag har synpunkter på hur de ser ut i detalj. Jag passar också på att hålla med Linus Sköld om att vi har väldigt stora och allvarliga problem i svensk skola: den stora lärarbristen, bristen på kompetensutveckling för lärare och den galopperande ojämlikheten. Dessa problem måste vi ta itu med tillsammans.
Jag välkomnar förstås en debatt om vartenda skrymsle i svensk skola, men de riktigt stora och viktiga frågorna handlar om elevernas kunskapsresultat och den bristande jämlikheten.
Anna Ekström (S):
Den svenska skolans historia är också en historia där sex och samlevnadsundervisning har haft en viktig och betydelsefull plats.
Det handlar om kvinnans frigörelse och om det stora arbete som våra företrädare och föregångare har utfört när det gäller att se till att generationer av barn och elever har fått en sex- och samlevnadsundervisning som har gett dem möjligheter att vara den de är och att ta ett stort ansvar för sina egna handlingar men också när det gäller att se till att man kan leva livet på det sätt som man själv vill. Där har vår sex- och samlevnadsundervisning tjänat oss väl i vårt land.
Den kom inte till av en slump. Den kom till efter lång och hård kamp, och de som utförde denna kamp var pionjärerna inom RFSU och framför allt Elise Ottesen-Jensen, som tog mycket stora personliga strider och utstod ett stort personligt obehag för att kunna genomföra de viktiga reformer som har gett oss den sex- och samlevnadsundervisning som vi nu har. Betyder detta att det är fritt fram att göra vad som helst, som det antyds i slutanförandet?
Betyder det att lärare i svensk skola har abdikerat till förmån för olika särintressen? Svaret på den frågan, fru talman, är nej. Det är läraren som ansvarar för undervisningen. Det är läraren som ansvarar för det som sker under undervisningen i klassrummet. Om läraren bedömer att det är en fördel att man har en inbjuden föreläsare eller liknande är det upp till läraren att bjuda in, men det är hela tiden läraren som har ansvar för undervisningen.
Detta, fru talman, gäller också i ämnet sexualitet, samtycke och relationer. Jag vill också för fjärde eller femte gången betona att den broschyr som Michael Rubbestad om och om igen citerar ur och de ordval som han hänvisar till inte, såvitt jag vet, är avsedd för mellanstadieelever och framför allt inte som undervisningsmaterial för mellanstadieelever.
Anna Ekström (S):
har frågat mig hur jag ställer mig till att införa obligatorisk språkförskola för barn till nyanlända och om jag avser att vidta några åtgärder för att införa en obligatorisk språkförskola för barn till nyanlända. Förskolan spelar en viktig roll för barns allsidiga utveckling och bidrar till att skapa likvärdiga förutsättningar inför skolstarten.
Regeringen beslutade därför den 24 oktober 2019 att en särskild utredare skulle lämna förslag som syftar till att öka deltagandet i förskolan bland barn i tre- till femårsåldern och föreslå hur förskolans arbete med barnens språkutveckling i svenska kan stärkas, bland annat när det gäller nyanlända barn.
Utredningen redovisade sitt uppdrag den 23 november 2020 i betänkandet Förskola för alla barn - för bättre språkutveckling i svenska . I betänkandet redogörs för forskning som visar just förskolans positiva effekter på barns utveckling och lärande. Utredningen konstaterar bland annat att det finns en bred samsyn i forskningen om att förskolan har störst betydelse för barn med svag socioekonomisk bakgrund.
Vidare framför utredningen att flera studier visar att barn som har gått i förskola har bättre språkliga färdigheter än andra barn. Betänkandet har remitterats, och utredningens förslag bereds nu inom Regeringskansliet. Frågorna om en obligatorisk språkförskola för barn till nyanlända kommer att tas om hand i det arbetet.
Anna Ekström (S):
Tack, Arin Karapet, för den passionerade pläderingen för en likvärdig och jämlik skola!
Arin Karapet pekar verkligen på ett mycket viktigt problem, nämligen den ökande segregationen i svensk skola och det faktum att vi ibland stöter på skolor där samtliga barn som leker på skolgården går in och har undervisning på svenska men inte talar svenska ute på skolgården, för det finns inte tillräckligt många barn med svenska som modersmål.
Denna utveckling vill regeringen bryta, och regeringen har tagit fram ett flertal förslag för att på djupet komma till rätta med de stora problem som den ökande segregationen innebär. Hittills har Moderaterna ställt sig väldigt kallsinniga till de förslagen, men efter denna passionerade plädering hoppas jag på en omsvängning från Moderaterna på den punkten. Arin Karapet talar också varmt om förskolans betydelse. Jag kan bara hålla med.
Den svenska förskolan, där barn tillsammans leker och lär sig både språket och andra färdigheter och kunskaper, är en fantastisk inrättning. Det är en inrättning där kommunerna inte bara bör utan ska erbjuda plats till alla barn. Under den här regeringens tid har vi satsat mycket på förskolan.
Tittar vi på statistiken ser vi att vi i dag har mindre barngrupper än vi hade för några år sedan. Vi ser också att vi har beslutat om en ny läroplan för förskolan, där barnens språkutveckling har betonats ordentligt mycket tydligare än vad som var fallet i den gamla läroplanen.
Vi har också sett till att det finns ordentliga statsbidrag - i dag är de uppe i 350 miljoner - för ett språklyft i förskolan. Vi har dessutom utvidgat den framgångsrika satsningen Läslyftet med moduler som handlar om läs och språkutveckling på förskolans område. Sist men inte minst har vi arbetat med kompetensutveckling.
Som Arin Karapet säkert vet ser vi i de olika förskolorna i Sverige även en pedagogisk segregation. På förskolor i utsatta områden är det ofta så att personalen inte har fullgod utbildning och inte är behöriga förskollärare eller utbildade barnskötare i samma utsträckning som på förskolorna i mer välmående områden.
Det är alltså väldigt viktigt att vi också satsar på att se till att personalen har goda förutsättningar att arbeta med barnens språkutveckling. Jag vill också ta tillfället i akt att markera att estetisk svenska, som Arin Karapet kallar det för, är ett uttryck som inte förekommer i skolans styrdokument.
I Sverige och i svenska skolor och förskolor ska barn lära sig samma svenska språk, oavsett vilket hem man har, vilken skola man går i eller vilken del av Sverige man bor i. Detta är klart och tydligt framskrivet i våra styrdokument - i kursplaner och läroplaner - och så ska det förstås vara. Jag välkomnar Arin Karapets intresse för denna fråga och det djupa engagemang som han behandlar frågan med.
Jag ser fram emot att detta djupa engagemang följs av konkreta förslag från Moderaterna som handlar om att säkerställa att barn ska ha goda förutsättningar att lära sig svenska i hela Sverige.
Anna Ekström (S):
Så är det. De barn som växer upp i Sverige ska ha tillgång till ett rikt svenskt språk. Det ska inte göras någon skillnad i svensk skola när det gäller att ha höga förväntningar och ställa höga krav på en god språkutveckling. Den möjligheten och den skyldigheten ska alla barn i svensk skola ha oavsett ursprung, oavsett bostadsort och oavsett vilken skola man går i, vilka föräldrar man är född av och vilket språk man talar hemma vid köksbordet.
Tillgång till ett rikt språk är något som den svenska skolan ska ge alla barn. Min inställning är att vi ska använda alla verktyg vi har i verktygslådan för att se till att de här fina orden blir verklighet i varenda del av Sverige, på varenda skolgård och för vartenda barn i varenda familj. Det gör vi genom en tydlig läroplan och tydliga lagstiftningstexter.
Vi gör det genom att säkerställa att det finns tillgång till en förskola av hög kvalitet i hela vårt land, men vi gör det också genom att se till att det finns en uppsökande verksamhet och kompetensutveckling.
De förskollärare och barnskötare som arbetar i de förskolor där väldigt få barn, om ens några, har svenska som talat språk hemma vid köksbordet ska ha en riktigt bra kompetensutveckling och utbildning i hur man lär alla barn ett gott svenskt språk.
Jag måste säga att jag markerar väldigt tydligt mot tanken att vi skulle ha olika krav eller olika sorters svenska beroende på vilken ort vi bor i. I Sverige talar alla svenska, och i Sverige ska alla barn ha rätt till att lära sig svenska i förskolan och i skolan oavsett var man bor, oavsett vilken familj man är född i och oavsett vilken ort man råkar vara uppväxt i. Fru talman! Regeringen kommer att fortsätta sitt arbete för att stärka förskolan och stärka förskolans språkutvecklande arbetssätt.
Det är ett väldigt viktigt arbete för alla oss som månar om ett Sverige som håller ihop.