KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna-Karin Hatt (C):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att minska den digitala klyftan. Åren 2009 och 2010 placerar sig Sverige på första plats i fem internationella jämförelser av bredbandsuppkopplingar och IT-användning. Antalet personer som använder Internet i Sverige ökar, och andelen som saknar tillgång minskar. Det är inte ett problem att Sverige har många Internetanvändare.
Det är inte heller ett problem att många användare är mycket avancerade. Visst finns det de som inte riktigt har tillgång till, eller kunskap om, hur man använder den nya tekniken. Men det är i sig inte ett problem att några går före. Utmaningen är i stället att öka innanförskapet. Ensamhushåll, äldre och lågutbildade är sämst representerade bland Internetanvändarna.
Orsakerna varierar men för höga kostnader, funktionsnedsättning, tekniska svårigheter och låg användbarhet hos produkter och tjänster likväl som bristande intresse framträder som vanliga hinder. Förutsättningarna för att fler ska tillkomma som Internetanvändare blir bättre för varje år. Tekniken blir faktiskt enklare att använda, alternativen på marknaden ökar och det tillkommer nyttiga, roliga och användbara tjänster.
Även om det blir bättre kan mer göras för att tekniken ska komma i människans tjänst med fokus på tillgänglighet och användbarhet utifrån den enskilde individens behov och förutsättningar. Alla som vill ska kunna ta del av informationssamhället. Det finns ett gemensamt ansvar i samhället för att stärka den positiva utvecklingen. Också regeringen har ett ansvar för det. En av de viktiga förutsättningarna är tillgången till bredband.
Det finns fortfarande en geografisk klyfta, med vita fläckar, i vårt land. Det ska gå att koppla upp sig var som helst, när som helst, i hela landet. Det är i grunden en både demokrati- och rättighetsfråga. Därför ska Sverige ha bredband i världsklass. Den ambitionen blir bara mer och mer aktuell. Målet är fortsatt att 90 procent av alla hushåll och företag ska ha tillgång till minst 100 megabit per sekund i bredbandshastighet år 2020.
Sverige kommer att svara på EU-kommissionens nyligen satta mål för strategin digital agenda för Europa. I budgetpropositionen har regeringen aviserat att det kommer att utarbetas en digital agenda för Sverige. Det är min avsikt att ta fram en sammanhållen strategi för att tillvarata fördelarna med digitaliseringen av samhället, i form av en digital agenda för Sverige.
Hur vi kan få en större andel av befolkningen att använda digitala tjänster, inte minst bland de grupper som i dag har en mycket låg användningsgrad, kommer i det sammanhanget att vara en väldigt viktig fråga.
Anna-Karin Hatt (C):
Låt mig börja med att hålla med Eliza Roszkowska Öberg om att det är oerhört glädjande att vi steg för steg och på vissa områden faktiskt ganska snabbt ser hur det digitala innanförskapet ökar. Låt mig också säga att jag är glad att Monica Green inser att staten varken kan eller ska göra allt.
Jag är den första att gärna lyfta fram att det finns många viktiga aktörer som gör viktiga insatser när det gäller att öka just det digitala innanförskapet. Vi har stiftelsen Punkt SE, som har arbetat länge med just de här frågorna. Vi har Seniornet, som gör stora insatser för att hjälpa äldre att komma ut i den digitala världen.
Vi har biblioteken, som Monica Green nämnde, som är viktiga inte minst för dem som kanske inte har eller anser sig ha råd att ha en egen dator med Internetuppkoppling hemma. Det är viktigt att biblioteken finns och att det finns allmänt tillgängliga datorer där.
Studieförbunden, som finns i hela vårt land och som har en många gånger omfattande verksamhet, gör också viktiga insatser för att se till att förbättra och öka människors förmåga att ta del av det nya digitala samhället. Men vissa saker kan och ska staten göra. Vi kan samla marknadens aktörer, denna skiftande flora av aktörer, som alla ska bidra till att öka det digitala innanförskapet.
Vi kan bidra med att sätta mål som är gemensamma och som vi alla kan sikta mot, till exempel i form av den digitala agenda för Sverige som jag har lovat att återkomma till och som Eliza Roszkowska Öberg nämnde. Vi kan bidra till att satsa på viktiga spjutspetsprojekt. Jag tar vid där genom att nämna det omfattande arbete som sker på PTS och som alla inte känner till.
Vi har ett omfattande arbete med e-inkludering vad gäller tjänster för personer med funktionsnedsättning. Varje år satsar vi 148 miljoner kronor från statens håll på olika typer av projekt för att hitta ny teknik och nya tekniska lösningar som kan hjälpa människor som annars hade haft svårare att delta i det digitala samhället. Det kan handla om strömmande talböcker. Det kan handla om taltidningar i mobiltelefonen.
Under 2010 har myndigheten gjort ett ganska innovativt arbete. Man har haft en innovationstävling på temat Arbete och utbildning, där företag, organisationer, privatpersoner och forskare har fått delta och peka ut angelägna projekt som syftar just till att öka möjligheterna för personer med funktionsnedsättning. Alldeles snart kommer man att utlysa en ny sådan tävling med ett nytt tema.
Vid sidan av PTS arbete gör Handisam på regeringens uppdrag flera olika saker. Man har sammanställt rapporten Rätt från början , som är en handlingsplan som överlämnades i augusti 2009. På basis av den har regeringen så sent som i september i år givit Handisam i uppdrag att lämna förslag på en framtida struktur för hur vi ska kunna följa och följa upp arbetet när det gäller e-tillgänglighet.
Som Monica Green säkert känner till pågår det inom ramen för Bredbandsforum ett arbete i en av arbetsgrupperna som syftar till att stärka möjligheterna, inte minst för funktionshindrade, att ta del av det nya digitala samhället.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag är glad att Monica Green känner sig stolt över den utveckling som skett i Sverige, och jag instämmer gärna i det. Sanningen är att i en lång rad undersökningar placerar sig Sverige väldigt långt fram. År 2010 blev Sverige utsett till den starkaste digitala ekonomin i världen i The Economists Intelligence Units mätning.
I World Economic Forums senaste mätning är vi världens näst mest konkurrenskraftiga ekonomi, efter Schweiz. I olika mätningar över hur uppkopplade länderna i världen är brukar Sverige hamna direkt efter Sydkorea och Japan när det gäller snabba Internetförbindelser, vilket inte är en liten sak med tanke på hur vår geografi ser ut.
I flera internationella mätningar gällande e-förvaltning går vi steg för steg framåt. Det är hedrande att Monica Green är så engagerad när det gäller människor som lever i samhällets utkant. Nära där jag bor finns det ett ungkarlshotell som drivs av Hotellhem. De har i samarbete med Punkt SE bedrivit ett väldigt lyckat projekt för att öka det digitala innanförskapet.
Går man in på deras hemsida kan man läsa om deras resultat. Där kan man läsa om Helene, som kände sig som ett barn på julafton när hon för första gången hade klarat av att betala en räkning med hjälp av en Internetbank. Där kan man läsa om den projektdeltagare som var lyrisk över att ha återknutit kontakten med sina barn och barnbarn tack vare att han hade fått använda Internet.
Detta var inte tanken från början - tanken var att de skulle få datorer för att hitta fasta bostäder och fasta hem, men sanningen är att det man uppnådde var att man återupprättade människors värdighet, deras digitala hemkänsla ökade, och man såg till att de gick från utanförskap till medborgarskap.
Anna-Karin Hatt (C):
Det låter på Carina Adolfsson Elgestam ungefär som att staten ska ta ett mycket större ansvar för utbyggnaden av bredband, att vi ska slå in på en ny väg som vore främmande för Sverige. Sanningen är att Sverige under många år har haft en liberal politik på det här området.
Vi har kreativt och med goda metoder sett till att sätta upp täckningsvillkor och villkor när vi delat ut de tillstånd som operatörerna behöver. Vi har sagt: Ni måste täcka en stor yta i Sverige. Ni måste täcka en hög andel av befolkningen. Tvärtemot vad interpellanten säger skulle jag vilja säga att det är väldigt mycket verkstad. Det är mycket verkstad från regeringen. Det är framför allt väldigt mycket verkstad ute i landet.
Jag är den första att skriva under på att det finns ett starkt engagemang för bredbandsutbyggnad på landsbygden, inte minst i Kronobergs län. Det är glädjande. Samtidigt instämmer jag i det Eliza Roszkowska Öberg säger. Jag är stolt över att Sverige tack vare en framsynt politik under många år har så goda förutsättningar.
99 procent av alla hushåll och arbetsställen har i dagsläget bredbandstäckning, antingen via tråd eller via trådlösa nät. Tack vare att vi har varit duktiga på att använda olika tekniker när det gäller att bygga ut bredband har Sverige i dag en framskjuten position.
Jag vill också lyfta fram en viktig och intressant siffra som PTS pekar på i sin senaste bredbandskartläggning. Antalet hushåll och näringsställen som helt saknar tillgång till bredband har minskat från 2 800 år 2009 till 1 100 år 2010. Det är glädjande.
Sedan maj 2010 har det varit möjligt att söka landsbygdsprogrammets öronmärkta bredbandspengar. Det är pengar som över huvud taget inte konkurrerar med några andra målområden inom landstingsprogrammet. Jordbruksverket valde att fördela stödet i två steg. Först fördelades 100 miljoner enligt samma fördelningsnyckel som landsbygdsprogrammet i övrigt. Sedan fördelades 100 miljoner enligt principen först till kvarn.
Man valde att fördela dessa 100 miljoner till de län som kunde visa att det fanns särskilt stort behov och efterfrågan i länen när det gällde bredbandsprojekt. Totalt tog sju län möjligheten att avropa mer medel innan möjligheten stängdes i samband med att Jordbruksverket konstaterade att de tillgängliga medlen hade intecknats. Kronobergs län var ett av dessa sju län.
Man var framsynt och kunde visa på många goda bredbandsprojekt och fick därför en hög tilldelning av de 250 miljoner kronor som ställdes till förfogande tack vare den europeiska ekonomiska återhämtningsplanen. De 40 miljoner som vi i februari i år kunde fatta beslut om att tillföra handlade om resurser som i någon mening blev över under föregående år och inte hade gått åt på andra målområden.
Vi valde att prioritera bredbandsområdet just för att vi såg att vi inte hade kunnat möta alla angelägna ansökningar. En satsning på närmare 1 miljard kronor under åren 2010-2014 är i mina ögon en tydlig satsning. Vi kommer dessutom att följa upp denna satsning när vi arbetar fram den kommande digitala agendan för Sverige.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag håller med Carina Adolfsson Elgestam om att det är angeläget att det finns ett statligt intresse att stötta utbyggnaden av bredband i de delar av landet där marknaden inte räcker till.
Men i grund och botten har den viktigaste principen för svensk bredbandspolitik under en lång rad år varit att se till att ställa krav på operatörerna och på dem som agerar på marknaden att bygga bra nät.
Min bild är att svenska operatörer också har sett att det finns en konkurrensfördel i att kunna erbjuda bra täckning både när det gäller mobil telefoni och när det gäller mobilt bredband, och vi ser att de nu prioriterar detta mer.
Det är också ett skäl till att PTS kan redovisa en så pass hög täckningsgrad som nära nog når upp till mellan 99 och 100 procent när det gäller tillgång till bredband. Ska vi kunna täcka hela Sverige måste vi använda en kombination av tekniker med fast anslutning och med mobilt bredband för att kunna nå våra mål.
Det är oerhört glädjande att se det engagemang som nu växer runt om i landet och att se alla de ideella föreningar som växer fram ute i byarna. Man skulle kunna säga att detta är den moderna tidens vägföreningar.
Lika viktigt som det var för 100 år sedan att ha tillgång till en väg, till en järnväg eller till en elanslutning är det i dag att ha tillgång till bra bredband om man bor på landet eller om man har sitt verksamhetsställe ute i en by. Vi i regeringen gör vad vi kan för att prioritera dessa frågor. Som jag har redogjort för satsar vi mer än 1 miljard kronor 2010-2014.
Vi kommer också framöver att frigöra resurser där vi kan. De 40 miljoner som vi frigjorde och satsade så sent som i februari i år är ett tydligt exempel på det. När det finns en möjlighet för regeringen att omdisponera medel och satsa dem på bredbandsutbyggnad i hela landet tar vi också den möjligheten. Men det krävs också en prioritering lokalt och regionalt. Det krävs strategier i kommunerna, och det krävs strategier i regionerna.
Det krävs att man väljer att prioritera dessa frågor inte bara inom ramen för landsbygdsprogrammet utan också inom ramen för strukturfonderna. Det råkar vara så att det just i Kronobergs län faktiskt reserverades en hel del resurser - strax under 200 miljoner ursprungligen - för bredband inom strukturfondsprogrammet, medel som man sedan av olika anledningar har valt att omallokera till andra användningsområden.
Detta understryker vikten av ett starkt engagemang på nationell nivå, på regional nivå och på lokal nivå för att prioritera de resurser som man kan satsa på bredband i olika delar av de europeiska programmen men också när det gäller nationell politik.
Avslutningsvis vill jag lyfta fram det som Eliza Roszkowska Öberg också nämner, nämligen den nyligen avslutade tilldelningen av sändningstillstånd inom ramen för 800-megahertzbandet. Dessa tillstånd kommer att göra det möjligt för människor att få tillgång till mobilt bredband i delar av landet som varken har täckning för mobil telefoni eller mobilt bredband i dag.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag är född och uppvuxen i en liten by i den lilla landsortskommunen Hyltebruk på gränsen mellan Småland och Halland. Varenda gång jag är hemma och hälsar på min familj är det klart att jag upplever och ser hur viktigt det är att ha tillgång till bredband i världsklass. Min äldste bror som driver ett näringsställe i denna lilla by skulle inte klara sin verksamhet om han inte hade bra tillgång till bredband. Det hade han inte för ett antal år sedan.
I dagsläget är det acceptabelt, men nya steg behöver tas. Hela Sverige ska ha tillgång till bredband i världsklass. Ska vi lyckas med det måste vi se till att ställa tuffa krav på marknadsaktörerna och på operatörerna som får tillgång till delar av vårt spektrum och får möjlighet att operera på den svenska marknaden. Vi ska ställa tuffa krav när det gäller täckningsvillkor, vilket Sverige har gjort gång på gång från 3G-auktionen och fram till 800-megahertzbandet.
På det sättet kan vi se till att använda skattebetalarnas pengar på bästa sätt och få ut mesta möjliga utdelning av de resurser som vi ställer till förfogande. Sedan ska staten gå in och ta ett ansvar där marknaden inte räcker till. Just därför har vi reserverat denna miljard som jag har beskrivit för perioden 2010-2014 för att kunna gå in och delfinansiera investeringar som behöver ske.
Jag är den första att understryka det engagemang som människor ute i byarna nu har, inte minst inom ramen för de projekt som går under namnet Bredband till byn. Det är väldigt viktiga investeringar för framtiden. De hushåll och de företagare som i framtiden klarar av att ha en verksamhet på landet utan tillgång till bra elektroniska kommunikationer är ett snabbt utdöende släkte.
Jag vill tacka Carina Adolfsson Elgestam så mycket för debatten i denna viktiga och angelägna fråga. Jag är säker på att vi kommer att fortsätta att föra den även utanför kammaren.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag stämmer in i vad Monica Green säger om att det är otroligt viktigt att man som användare kan känna sig säker när man agerar på nätet - på samma sätt som det är viktigt för oss som medborgare att känna oss trygga och säkra i vår vardagsmiljö.
På samma sätt som en enskild individ tar ansvar för att försäkra sitt hem mot brand och sin bil mot stöld och inte lämna sitt bagage obevakat på en flygplats eller lämna värdefulla saker fullt synliga utan att låsa in dem har vi som konsumenter ett stort ansvar för hur vi beter oss på nätet.
Denna fråga lyfter jag gärna fram, för det behövs en ökad medvetenhet hos många privatpersoner om vilken utsatt miljö Internet kan vara. Man är ansvarig för hur man hanterar sina personuppgifter på nätet, och man måste kontrollera vem man lämnar sina kortuppgifter till. Man måste också tänka efter innan man publicerar personlig information som kan komma att användas på ett skadligt sätt av dem som inte vill en väl.
Jag håller med om att det är ett delat ansvar. Konsumenterna har ett stort eget ansvar. Företagen, de som utvecklar tjänster och produkter, har ett stort ansvar att erbjuda säkra lösningar. De som erbjuder e-tjänster har ett stort ansvar att se till att de konsumenter som ska använda dem får en tillförlitlig säkerhetslösning. Vi från politiken har förstås också ett ansvar.
Denna fråga stannar inte vid nationsgränserna, och därför deltar Sverige aktivt i det internationella arbetet för nät- och informationssäkerhet. Bland annat sker detta genom styrelsearbetet i den europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet, Enisa. Man har bland annat publicerat rapporter och riktlinjer som syftar till att genom kunskapsspridning hjälpa till att höja nät- och informationssäkerheten både inom och utanför EU.
Vi deltar också på andra sätt i EU:s arbete för skydd av kritisk informationsinfrastruktur. Ökad nät- och informationssäkerhet i andra länder skapar bättre säkerhet även hos oss eftersom Internet de facto är globalt.
Anna-Karin Hatt (C):
Som Monica Green mycket väl känner till har PTS ett uppdrag att arbeta med dessa frågor. Man arbetar aktivt för att publicera riktlinjer och informera om vikten av ökad informationssäkerhet. Jag nämnde ett par exempel i mitt svar på Monica Greens interpellation.
Jag kan lyfta fram att det för ett halvår sedan var en omfattande offentlig diskussion om sårbarheten när man kopplar upp sig mot öppna nätverk som ju är alltmer frekvent förekommande och som kaféer, restauranger och många offentliga miljöer erbjuder många användare. PTS har publicerat en handledning för hur man ska gå till väga om man vill hantera känslig information.
Det har man gjort för att öka medvetenheten om att om man kopplar upp sig mot ett nätverk som inte är skyddat innebär det att man utsätter sig för risken att någon kan lyssna på den information som man väljer att sända. PTS är den viktigaste myndigheten och den viktigaste uppdragstagaren som regeringen arbetar med i det här sammanhanget.
Men det finns andra viktiga initiativ som vi lyfter fram och stöttar. Ett sådant är Surfa lugnt som spelar stor roll när det gäller att sprida kunskap om hur man bör bete sig på nätet och vilka risker som finns. Vi har ett gemensamt ansvar att opinionsbilda i de här frågorna. Det är däremot inte något politiskt ansvar att utveckla digitala plånböcker.
Det vi har ansvar för, och det vi arbetar med i regeringen, är att se till att vi har säkra system för att identifiera oss och signera på nätet, det vill säga elektroniska ID-handlingar.
Ambitionen från regeringens sida är att vi ska få fram ett system så att man som individ, oavsett i vilken kapacitet man behöver identifiera sig eller signera dokument på nätet, ska kunna använda en och samma elektroniska ID-handling på samma sätt som man kan använda en och samma fysiska ID-handling i det dagliga livet.
Anna-Karin Hatt (C):
Regeringens och min målsättning är att Sverige ska fortsätta att vara världens mest framgångsrika digitala samhälle. Det är klart att hög tillit till näten och till det som finns på Internet är helt avgörande för att vi ska åstadkomma det. Illasinnade personer - människor som vill oss illa - finns både i vardagen och på Internet. Det kan vi aldrig komma ifrån.
Det gör att ingen annan än jag själv kan ta ansvar för vad jag väljer att utsätta mig för och vilka risker jag väljer att ta på nätet. I slutändan är jag ensam vid mitt tangentbord. Ingen politiker, vare sig jag eller Monica Green, kan ändra på det. Vad man väljer att göra och inte göra på nätet är väldigt personligt och något som man många gånger gör i ett privat rum.
Därför är det tydligt att man som privatperson måste fundera över vilka risker man utsätter sig för. Man måste se till att ha aktuell programvara och uppdatera den. Man måste fundera innan man publicerar personliga uppgifter som telefonnummer, personnummer och kortnummer på nätet.
Vi politiker ska göra vad vi kan. Vi ska framför allt se till att få fram bra system för säker signering och identifiering på nätet så att man vet vem som är vem även på Internet. Vi ska också se till att samarbeta internationellt för att göra vad vi kan för att öka informationssäkerheten och säkerheten i nätstrukturen.
Anna-Karin Hatt (C):
Marianne Berg har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att konsumenterna ska kunna fortsätta att surfa med samma hastighet på olika hemsidor. Vidare har Marianne Berg frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förmå nätoperatörer att inte kräva betalning av ägarna till olika hemsidor för åtkomsten till dessa. Marianne Berg har ställt en skriftlig fråga till mig tidigare på samma tema som jag besvarade den 22 mars i år.
Jag svarade då bland annat att regeringen i sin nyligen antagna proposition Bättre regler för elektroniska kommunikationer föreslagit att Post- och telestyrelsen, PTS, ska ges möjlighet att vidta åtgärder om det skulle visa sig att det finns problem av den art som Marianne Berg befarade. Vi har i dag inga indikationer på att det som Marianne Berg för fram är reella problem på den svenska eller för den delen på den europeiska marknaden. Men vi ska naturligtvis inte låta oss nöjas med det.
Jag håller med om att det ofta handlar om att förekomma problem som kan dyka upp. Det är oerhört viktigt att det öppna Internet upprätthålls. Det får inte heller vara så att legala webbplatser blockeras eller hindras av en operatör för att undgå konkurrens från Internetbaserade tjänster som levereras av andra aktörer än operatören själv. Det är inte otänkbart att marknaden står inför ett skifte vad avser affärsmodeller och att detta skulle kunna leda till otillbörlig diskriminering av viss trafik.
Med tanke på den stora betydelse som elektroniska kommunikationer har för yttrandefriheten och informationsfriheten är det givetvis angeläget att sådan diskriminering inte inverkar menligt på dessa friheter. Det är viktigt även ur ett innovationsperspektiv att företag och entreprenörer som utvecklar elektroniska kommunikationstjänster på Internet kan nå fram till hela konsumentmarknaden.
I syfte att förekomma eventuella öppenhetsproblem som till exempel kan hänga samman med trafikstyrningen har regeringen både föreslagit ny lagstiftning som bygger på ett antal EU-rättsakter och gett ett uppdrag till PTS. Den nya lagstiftningen innebär till att börja med att operatören får en utökad informationsplikt i och med att kraven på transparenta avtal höjs. Det kommer att underlätta för konsumenterna att välja bort begränsade abonnemang till förmån för abonnemang utan begränsningar.
Visar det sig att konsumenterna trots allt får svårt att teckna abonnemang utan blockeringar, eller att det uppstår faktiska problem med nedprioriterad trafik, kommer PTS kunna meddela föreskrifter som blir tvingande för samtliga operatörer på marknaden som omfattas av lagen om elektronisk kommunikation.
Utöver lagstiftning har regeringen gett PTS i uppdrag bland annat att i nära samverkan med Konsumentverket och andra berörda myndigheter se över om informationen till konsumenterna om vad de köper är tillräckligt tydlig vad avser begränsningar i åtkomst till tjänster och innehåll. En annan del av uppdraget är att genomföra informationsinsatser om begränsningar av innehåll och tjänster och förutsättningarna att byta tjänsteleverantör.