Hillevi Larsson (S):
Jag tycker att det är väldigt bra att regeringen nu slår fast att våldtäkt är ett grovt våldsbrott och att man ger tydliga direktiv om att det ska behandlas på det sättet. Det är nämligen inte okej som det ser ut i dag. Vi har i genomsnitt 6 000 anmälningar om våldtäkt per år, och då finns det samtidigt ett mörkertal.
Man räknar med att bara ungefär vart femte fall av våldtäkt anmäls. De 6 000 anmälningarna leder till ungefär 200 fällande domar, och av de få fall som går till rättegång är det en hög frekvens som frias - ungefär vart tredje fall.
Den siffran har även ökat; tidigare var det bara drygt 20 procent som friades, och nu är det var tredje. Det har kommit kritik, till och med från poliser själva, om att det finns brister i förundersökningarna. När det gäller målsägandebiträde tror jag att man behöver det stödet i den väldigt utsatta situation det innebär att anmäla en våldtäkt.
En anledning till att vi har så få anmälningar är att man upplever det som en dubbel våldtäkt - först blir man våldtagen, och sedan upplever man processen i rättsväsendet som den andra våldtäkten. Man upplever att man blir misstrodd, man får berätta allting i detalj och man blir ifrågasatt.
Det förekommer till och med att oväsentliga saker tas upp, som hur man var klädd, tidigare förhållanden man haft, om man var alkoholpåverkad och så vidare. Samtidigt kan vi se att det finns rätt uppseendeväckande fall där domar har ifrågasatts.
Det handlar om fall med unga flickor i gruppvåldtäktssituationer eller kvinnor som har varit så berusade att de inte kan stå på benen där man då ändå inte fäller, med hänvisning till att man inte kunde bevisa att mannen inte förstod att hon var så berusad.
Självklart måste vi ha en bevisning även i fortsättningen, men skillnaden när det gäller våldtäkt och andra brott är ändå uppseendeväckande - det är mycket högre anmälningsfrekvens och framför allt fler fällande domar för andra brott. Det här är ett integritetskränkande brott, och rättegången kan också bli extra integritetskränkande i och med att det berör väldigt personliga saker. Det berör ens sexualitet.
Det finns också många gråzoner i detta. När man hör ordet "våldtäkt" tänker nämligen många på överfallsvåldtäkt, alltså att en kvinna går utomhus och att det hoppar fram en ful gubbe ur busken och våldtar henne. Men verkligheten ser annorlunda ut; det är bara ett fåtal av fallen som ser ut på det sättet. Det kan i stället vara så att kvinnan är bekant med mannen eller att de tidigare har haft ett förhållande.
Det kan till och med vara så att de har ett förhållande just nu. Det förekommer ju våldtäkter och misshandel även inom förhållanden. Självklart är det inte bara män som våldtar - det ska jag givetvis nämna - men det är det vanligaste scenariot. Därmed har vi väldigt många kvinnor som är utsatta, och faktiskt även pojkar.
Vi ska inte glömma att det finns pojkar och män som har blivit våldtagna av andra män, och där blir det väldigt tabubelagt att anmäla. Lösningen på alla de här problemen är dock att vi måste tydliggöra att det är ett extremt allvarligt våldsbrott som får långtgående konsekvenser för den drabbade. I dag är det, om man ser till den låga anmälningsfrekvensen och de få fällande domarna, näst intill riskfritt att våldta.
Jag tycker alltså att det är ett bra steg från regeringens sida att definiera detta som ett grovt våldsbrott.