Tomas Eneroth (S):
Jag tackar Jessica Rosencrantz för hennes engagemang, som jag uppskattar. Det är bra om det finns en vilja från alla politiska partier att satsa på järnvägsunderhåll och järnvägsinvesteringar. Men detta är en ny position för Moderaterna. Det var inte så länge sedan vi hade en moderat finansminister som sa att 70 procent av underhållsresurserna skulle gå till väg och inte till järnväg. Vi har överinvesterat i järnvägssystemet, sa Anders Borg.
I ett läge när trafiken ökade kraftigt, fler företag ville skicka gods på järnväg och fler personer ville åka tåg var den moderatledda regeringen i färd med att göra minskningar i investeringarna för att man prioriterade annat. Det är de underinvesteringarna i järnvägssystemet vi lider av i dag. Visserligen har Moderaterna på senare tid tillnyktrat och förstått att det behövs underhållsinvesteringar.
Man vill matcha den kraftiga ökning av underhållet som vi nu föreslår i den nationella planen med 47-procentiga ökningar av järnvägsunderhållet. Men vi ska komma ihåg att Jessica Rosencrantz så sent som 2015 stoppade en ytterligare underhållssatsning på 1,24 miljarder kronor genom att rösta ned den budget vi hade. Därmed försenade man viktiga investeringar i bättre kvalitet.
När fler åker tåg och fler företag skickar gods med tåg slits järnvägssystemet otroligt mycket mer. Då behövs det också mer underhållsinsatser, och då behöver de underhållsinsatser vi gör vara bättre styrda och bättre koordinerade. Det är ett av skälen till att vi nu, som jag nämner i interpellationssvaret, har styrt upp underhållsinsatserna från Trafikverkets sida mycket tydligare.
Vi fortsätter den dialogen om hur vi ska styra och förbättra genomförandet av underhållet, så att vi får mer pang för pengarna. Sedan är det viktigt att man har rätt fakta. Jessica Rosencrantz påstod att signalfelen skulle ha ökat med 37 procent. Det är inte rätt. Det stämmer inte om man följer branschens överenskommelse om hur punktlighet ska mätas. Denna överenskommelse innebär att det ska vara en skillnad på plus fem minuter och att tjänstetåg inte ska inkluderas.
Tjänstetåg är - för eventuella lyssnare som inte vet det - tomma tåg som behöver transporteras för att komma till och från en station eller depå. Eftersom man inte har med dem i statistiken blir utfallet också något annorlunda. Jag kan ta några exempel. År 2012 hade vi 7 368 förseningstimmar. I år är vi ackumulerat nere på 4 224.
Förra året var det 7 200. Det går sakta men säkert i rätt riktning, men det svajar, och det varierar beroende på vilka störningar vi ser. Störningar beror ibland på bristande underhåll, och där finns väldigt mycket kvar att göra. Men det kan också vara fråga om en föråldrad vagnpark. Jag ser med glädje att både regionala aktörer och nationella aktörer nu går in och förnyar sin vagnpark.
Man ser att vi har en regering som satsar på infrastruktur och järnväg med 75 procent järnvägsinvesteringar i den nationella planen. Det är klart att det är en tydlig signal till aktörerna, väsentligt tydligare än under den tid då Moderaterna styrde landet och vi hade en finansminister som sa att 70 procent av investeringarna skulle gå till väg och inte till järnväg. Kom ihåg att en investering i väg är fyra fem gånger viktigare än en investering i järnväg, sa han.
Nog finns det alltså ett visst politiskt ansvar för Jessica Rosencrantz och för de moderater som under många år såg till att underinvestera i järnvägssystemet. Nu är det andra tongångar, vilket jag välkomnar, för nu behöver vi göra stora satsningar på järnvägsunderhåll. Vi behöver kunna göra stora reinvesteringar och nyinvesteringar. Men när vi för en sådan debatt ska det ske utifrån korrekta fakta, inte påhittade.