Mikael Damberg (S):
Jag ska först och främst ta fasta på skillnaden i agerande. När jag besökte Skåne den 17 mars var de väldigt glada över att näringsministern kom dit. Det hände inte förra gången varslen slog mot Skåne.
Då träffade jag företagsledningen, jag träffade de fackliga organisationerna, jag träffade regionens innovationsråd för att diskutera vad som händer, hur de upplever situationen. Jag informerade mig också om det arbete de nu gör regionalt i Skåne för att se hur man kan göra för att stödja den omställning som skett.
När jag var i Skåne kom jag överens med dem om att de skulle få komma tillbaka till statssekreterargruppen och redovisa sina åsikter om hur de vill gå vidare för att se om det finns saker och ting vi tillsammans kan göra för att stärka en satsning. Det är en väldig skillnad mellan det agerandet och det agerande som skedde när Astra Zeneca lade ned i Lund. Det har alla vittnat om när jag varit där nere. Då kom inte regeringen. Då var regeringen inte intresserad.
Då stod Skåne ensamt, till skillnad från det intresse som fanns för Södertälje, i närheten av Stockholm. Är det någon ny insikt som har slagit Moderaterna om att det kan vara bra med en aktiv näringspolitik där näringsministern faktiskt reser till berörda platser och diskuterar hur man kan hantera situationen och gå vidare?
Sedan vill jag påtala att det i interpellationssvaret sägs att statssekreterargruppen ska hantera varsel oavsett var i landet de kommer. Jag ska villigt erkänna att vi möttes av först ett varsel och sedan kom ytterligare ett. Det var två varsel på varandra i en högteknologisk tid. Då kände vi att det inte räckte med en interdepartemental grupp, utan vi ville lyfta upp det till en statssekreterargrupp för att hantera alla de utmaningar som vi nu stod inför. Jag tycker att det är ett klokt sätt att agera för en regering.
Om man upptäcker att situationen förvärras får man ta i med större insatser och samordna sitt agerande. Det är samma besked som ges till Skåne som till Mälardalen, Stockholm, Örebro eller var som helst där det kan komma varsel, och det beskedet är att den regionala nivån måste agera först och jobba igenom frågan lokalt.
Staten kan ju inte hoppa in och hitta på insatser som går på tvärs med den regionala nivåns idéer och tankar om hur man utvecklar frågan. Det vore ett väldigt annorlunda sätt att jobba från statens sida om man inte tog vara på den kunskap och kompetens som finns lokalt och regionalt.
När det väl är sagt ska jag säga att min statssekreterare och arbetsmarknadsministerns statssekreterare Irene Wennemo har besökt Katrineholm. Vi har alltså gjort flera besök och talat med flera aktörer. Själv har jag talat med Ericssons vd på telefon för att informera mig om vad som händer nu, hur de agerar och hur de anser att detta påverkar. Jag tycker att det är viktigt att jag är informerad om vad som händer i svenskt näringsliv, när det sker stora varsel.
Men det är också intressant att diskutera hur man tar det hela framåt. Jag är trots allt ganska hoppfull. Det är klart att det är en stor utmaning för Skåne. Det är en jättestor utmaning. Det är inte första gången Skåne drabbas av stora varsel. Det har kommit stora varsel slag i slag. Det positiva är att vi har sett ganska många nya investeringar regionalt. Det har till och med funnits utländska investerare som gått in och gjort stora investeringar inom det klustret. Det finns en enorm kompetens i Skåne.
Det klustret av kompetens kommer att behöva användas i många andra delar. Jag noterade också att regionen var noga med att fråga sig hur de kan bygga vidare på det kunskapskluster som finns i life science för att koppla det ännu tydligare mot den kompetens som fanns hos Sony Mobiles medarbetare. Här finns således utvecklingspotential. Vi följer det som sker och är beredda att lyssna till regionen när de diskuterar hur de vill komma vidare.
Att få höra från Moderaterna att vi inte har engagerat oss, med den historia de själva har i Skåne, känns inte riktigt seriöst.