Andreas Norlén (M):
Detta betänkande om associationsrättsliga frågor behandlar flera ämnen av stor betydelse för att vi ska få ett gott företagsklimat i Sverige. Det finns flera motioner om nya företagsformer och om revisionspliktens omfattning och därmed sammanhängande frågor.
Sammantaget handlar det om att göra det enklare, billigare och roligare att driva företag, vilket är en viktig ambition och en viktig del av regeringens arbete för att skapa ett bättre företagsklimat i Sverige. Det pågår också ett omfattande arbete med dessa frågor inom både Regeringskansliet och EU. Exakt var det arbetet kommer att landa är för tidigt att säga.
Vi fick höra från oppositionen att man vill stänga dörrar när det gäller hur långt och i vilken riktning detta arbete ska gå. Jag vill hävda att det är alldeles för tidigt att göra sådana avgränsningar som Socialdemokraterna förespråkar. Det finns utredningar som sitter i Sverige, och kommissionen arbetar med frågorna på EU-nivå. Det är helt enkelt för tidigt att säga var detta kommer att landa. Men inriktningen är mycket tydlig, nämligen att det ska bli enklare att driva mindre företag.
Det är en mycket viktig ambition. När det gäller den politiskt mest brännbara frågan i betänkandet, nämligen könsfördelningen i aktiebolagens styrelser, kräver oppositionen, som vi har hört, kvotering i en lag som säger att minst 40 procent av styrelseledamöterna i börsbolagens styrelser ska tillhöra det underrepresenterade könet.
Eller mer rakt på sak: Det ska vara minst 40 procent kvinnor i bolagens styrelser. Det är ett faktum att det finns få kvinnliga styrelseledamöter i börsbolagens styrelser. Det är också ett faktum att detta inte är någon tillfällighet. Det finns en mängd faktorer som förklarar det. Det är säkert sådant som att män tenderar att välja män inom näringslivet. Det finns gamla nätverk som påverkar detta.
Det avspeglar också att det finns relativt få kvinnor på toppositioner på chefsnivå inom näringslivet, för det är ur den kretsen man ofta rekryterar styrelseledamöter. Detta är inte tillfredsställande. Det är angeläget att män och kvinnor har lika goda förutsättningar att göra karriär i näringslivet, såväl att nå chefsposter som att få styrelseuppdrag.
Det är också allmänt sett angeläget att fler kvinnor startar och driver företag, såväl stora som små. Det är viktigt att också kvinnor får möjlighet att förverkliga affärsidéer, att vara entreprenörer och att skapa sig den tillvaro som företagandet innebär.
Det påpekas i betänkandet, och det finns skäl att nämna det även här i kammardebatten, att regeringen har lyft fram kvinnors företagande som ett prioriterat område inom näringspolitiken. I budgeten för 2007 avsatte regeringen 100 miljoner kronor för att främja kvinnors företagande samt öka kunskapen och forskningen om kvinnors företagande.
Dessutom har Nutek fått ett särskilt uppdrag att arbeta med kvinnors företagande. Härtill kan nämnas att näringsministern tagit initiativ till att utse 500 kvinnliga företagare runt om i landet till ambassadörer för kvinnligt företagande just för att visa på goda förebilder och uppmuntra andra kvinnor att ta steget till eget företagande.
När allt detta är sagt inställer sig frågan: Är oppositionens förslag, kvotering till bolagsstyrelser, en god idé? Det enkla svaret är nej. Allmänt sett är jag tveksam till kvotering som metod oavsett vilken typ av rekrytering det handlar om. Kvotering innebär en tydlig risk att man inte ser individerna utan enbart betraktar människor som delar av olika kvotgrupper.
Vi kan dock lämna den diskussionen. Jag vill hävda att kvotering är särskilt olämpligt när det gäller rekrytering till just bolagsstyrelser. Det beror på styrelseuppdragets särskilda förtroendekaraktär och dess koppling till ägandet av företaget. Vad är en bolagsstyrelses uppdrag? Jo, det är, som det heter i aktiebolagslagen, att förvalta bolagets angelägenheter. Det är ett mycket vitt mandat.
Det handlar om att mellan bolagsstämmorna får styrelsen fatta beslut om vilka åtgärder som helst som inte strider mot aktiebolagslagen eller bolagsordningen. Det handlar om att köpa företag, sälja dotterbolag, lägga ned fabriker, starta nya verksamheter, lansera nya produkter och så vidare, alltså att utöva all den makt som tillkommer ägarna, att tillvarata ägarnas intressen i varje detalj.
Därför är det, herr talman, av central betydelse att ägarna fritt får välja vilka individer som ska tillvarata deras intressen, utöva deras rätt.
Om jag behöver hjälp att tillvarata mina intressen - om jag behöver en ekonomisk konsult för att få råd om min ekonomi eller en advokat för att få hjälp i en rättegång - måste jag självklart vara fri att välja den person som jag har allra störst förtroende för, utan statliga pekpinnar. På samma sätt förhåller det sig när de som äger ett företag ska välja vilka som ska sitta i deras styrelser.
Det måste de få göra utan statliga tvångsregler. Jan Lindholm sade att när företagarna inte förstår sitt eget bästa måste riksdagen gripa in med lagstiftning.
Vi 349 ledamöter i Sveriges riksdag, eller den grupp som Jan Lindholm kanske snarare syftar på, den del som utgör oppositionen, är alltså bättre skickade än landets alla aktieägare att avgöra vilka personer som på bästa sätt kan göra svenskt näringsliv konkurrenskraftigt på den internationella marknaden. Det är en fullkomligt häpnadsväckande ståndpunkt.
Att anse att företagare inte förstår sitt eget bästa kan man naturligtvis göra, men de företagare som inte kan tillvarata sina intressen och driva sina företag på ett professionellt sätt slås ut i den inhemska eller globala konkurrensen. Så enkelt är det. De företagare som inte väljer goda medarbetare i styrelser och ledningsgrupper klarar sig inte på marknaden.
Jag måste säga att jag litar betydligt mer på aktieägarnas förmåga att välja dessa personer än jag litar på Jan Lindholm. Jag delar uppfattningen att det vore bra med fler kvinnliga ledamöter i börsbolagens styrelser. Debatten förs emellertid i fel forum.
Om oppositionen vill åstadkomma en reell förändring, om oppositionen vill omsätta detta engagemang för att lyfta fram kvinnor inom näringslivet, vill jag uppmana oppositionen att köpa aktier i de svenska börsnoterade företagen, bege sig till bolagsstämmorna, nominera kandidater till bolagens styrelser och med samma emfas som i denna kammare plädera för att dessa personer är de bästa att tillvarata bolagens och ägarnas intressen.
Det vore att konstruktivt angripa problemet. Då skulle vi kanske få en bredare debatt i näringslivet och en större förståelse för dessa synpunkter.
Så länge debatten förs i denna kammare kommer den inte att leda till någonting annat än vissa avtryck i kammarens protokoll - till den nytta det hava kan. Med detta vill jag, herr talman, yrka bifall till utskottets förslag.