KBLab/rixvox huggingface dataset:
Adam Marttinen (SD):
Som jag sa i mitt anförande tycker vi inte att det ska behövas en handfull brottsoffer eller mer för att man ska kunna fälla personer som är farliga för samhället eller personer som ingår i kriminella nätverk eller liknande eller som har en kriminell livsstil. Låt oss säga att det i områden finns en kriminell verksamhet. Om man kan påvisa det tycker vi att man ska kunna ha brottsprovokation för att styrka det.
Det behöver inte vara ett förestående brott. Det kan vara så att man sedan tidigare vet att det finns en sådan brottslighet och att det finns dokumenterad brottslighet i historiken som tyder på det. Det handlar inte om att skapa nya brott, utan det handlar om att fälla brottslingar som begår brott hela tiden men där det inte finns starka bevis för det.
Adam Marttinen (SD):
Jag tror inte att jag inledningsvis behöver förklara vilken problematik vi diskuterar i dag och vad den innebär för de skötsamma personer som besöker idrottsevenemang; detta har många så förtjänstfullt redogjort för före mig. När det gäller registret över tillträdesförbud vid idrottsarrangemang har Sverigedemokraterna under hela behandlingstiden av ärendet varit positivt inställda till förslaget.
Vi tycker, som så många andra gånger, att skötsamma medborgares trygghet ska väga tyngre än en eventuell kränkthet hos en person som har ett ont uppsåt.
Det har visat sig att själva lagen om tillträdesförbud har haft en positiv inverkan när det gäller att minska störningar i samband med idrottsarrangemang, och ett register över tillträdesförbud skulle sannolikt effektivisera möjligheten att minska störningar ytterligare.
Förslaget att polis, anställda hos polis och idrottsorganisationer får tillgång till och kan hantera registren ser vi som väl avvägt och egentligen en förutsättning för att nå effektivitet i arbetet med att trygga idrottsarrangemang.
I debatten har Vänsterpartiet som ensamt parti reserverat sig mot förslaget. Motiveringen är att våldsamma personer som redan har tilldelats ett tillträdesförbud kan känna sig kränkta av att uppgifter om deras tillträdesförbud hanteras av ansvariga vid ett idrottsarrangemang.
Jag känner att det kanske inte behövs någon vidare debatt för att förstå vems intressen Vänstern värnar i det här fallet och att tyngden i den eventuella integritetskränkning ett register kan anses medföra får ses som rätt försumbar, åtminstone av en förkrossande majoritet i den här församlingen.
Vi ser såklart med glädje fram emot att idrottsorganisationerna nyttjar den möjlighet ett tillträdesförbudsregister innebär. Vi ser med glädje fram emot en positiv utveckling inom idrotten, där mer glädje och mindre våld förekommer.
Adam Marttinen (SD):
Sverigedemokraterna har i det här ärendet två reservationer som vi står bakom, men jag väljer att yrka bifall endast till reservation 2. När det gäller att utveckla samarbeten mellan länder på det rättspolitiska området har Sverigedemokraterna inga principiella invändningar, tvärtom. Samarbeten över nationsgränserna kan vara en förutsättning för att nå vissa resultat och för att framkalla en viss effektivitet.
I det här ärendet handlar det kanske både om effektivitet och om att nå vissa mål när det gäller kriminellas möjlighet till social återanpassning, men framför allt är det ett ömsesidigt åtagande mellan EU-länder. En samverkan kring att erkänna och verkställa rättsliga påföljder inom EU är i grunden ingenting konstigt. Liknande samarbeten finns i dag mellan de nordiska länderna och fungerar väl.
Problem kan dock uppstå mellan länder när det finns skillnader i tolkning kring vad som är ett brott och vilka rättsliga påföljder ett brott ska leda till. Vi vill inte se att de rättsliga påföljder som ska erkännas och verkställas i andra länder för brott som begåtts i Sverige ska få en urholkad effekt, det vill säga att straffens påföljd skulle avvika på ett märkbart sätt från hur de skulle ha avtjänats i Sverige.
I ett sådant fall ska värdet av att uppfylla den rättsliga påföljden på det sätt som Sverige hade verkställt den på väga tyngre än andra fördelar med beslutet att erkänna och verkställa den rättsliga påföljden i det landet.
När det gäller frågan om den dömde personens förmåga till social återanpassning anges en rad kriterier för när ett samtycke inte behöver inhämtas för att överföra en dom eller verkställighet av påföljd till ett annat land. Det har vi inget att invända mot.
Vi menar dock att ett samtycke egentligen aldrig behöver inhämtas för att en behörig myndighet ska kunna sända över en dom eller verkställighet till ett annat land. Vi menar att en myndighet kan göra en samlad bedömning av möjligheterna till social återanpassning på ett objektivt sätt. Den dömde kanske däremot har ett kortsiktigt eller oärligt egenintresse som inte gynnar en långsiktig social återanpassning.
Vi anser dock att den dömdes egen uppfattning kan och bör vara en del av en samlad bedömning men att ett samtycke inte ska vara ett absolut krav. Vi instämmer med regeringen i att den dömdes språkliga, kulturella, sociala, ekonomiska eller andra band till en stat bör spela en roll vid den här typen av bedömningar. Men vi menar att dessa kriterier ska väga tyngre än den enskildes egen uppfattning.
Avslutningsvis ser vi fram emot de effekter som det utökade rättsliga samarbetet kommer att leda till. Genom våra reservationer hade sannolikt fler utlänningar i svenska fängelser fått avtjäna sina straff i sina hemländer, men att vi rör oss i den riktningen genom propositionens grundinställning får ändå, fru talman, ses som ett steg i rätt riktning.
Adam Marttinen (SD):
Jag googlade detta innan debatten. Då såg jag att flera allianspartier har skrivit debattartiklar i ämnet, bland annat Kristdemokraterna. Jag kan inte säga om de andra har gjort det, men Alliansen brukar ha en ganska samlad bild utifrån Moderaternas kriminalpolitiska förslag. Men jag vill inte smickra er för mycket på den fronten, Ellen Juntti. Du säger också att det pågår ett arbete inom Regeringskansliet och att ni inte vill föregripa det. Men precis samma motivering har angetts när det gäller helgavskiljning med fotboja.
De rödgrönas reservation motiveras också med att det pågår ett arbete och att de inte vill gå fram med detaljerade förslag. Men i det fallet vill ni uppenbarligen stödja förslaget. Jag tror att den enda skillnaden är att det är just vår reservation som företräds i den ena frågan och er reservation i den andra frågan. Ni är alltså lite för fina för att yrka bifall till konkreta förslag när det är Sverigedemokraterna som är avsändare.
Adam Marttinen (SD):
Moderaterna har sänt tydliga signaler genom åren om att just straffrabatter för myndiga personer är ett konkret misslyckande och ett konkret fel som måste åtgärdas. Jag kan bara konstatera att det är något som man behöver vänta på under tiden det utreds medan mindre konkreta förslag som exempelvis helgavskiljning med fotboja - det är visserligen ett konkret förslag men kanske en mindre del i en större problematik med kriminalitet - är ett ganska litet förslag som man väljer att stödja.
Inkonsekvensen är tämligen tydligt kopplad till vem som är avsändare av förslaget. Det är rätt tydligt i det här fallet.
Adam Marttinen (SD):
Med anledning av det tidigare replikskiftet kan jag inte låta det gå förbi utan måste stilla min nyfikenhet. Jag googlade, och från Expressen vill jag återge uttalanden som gjordes inför valrörelsen. Samtliga allianspartier uttalade sig då positivt om att ta bort den straffrabatt som finns för personer mellan 18 och 21 år.
Jag kan återge vad Johan Pehrson säger, nämligen att han är väldigt positiv. Folkpartiet rättspolitiska talesperson säger ja till förslaget, står det. När det ligger ett skarpt förslag på bordet, en reservation från Sverigedemokraterna, om att ta bort straffrabatten för myndiga personer mellan 18 och 21 år blir den naturliga frågan: Varför yrkar ni inte bifall till den?
Adam Marttinen (SD):
En balansgång, säger Johan Pehrson. Finns det en majoritet i riksdagen är det väl en ganska bra balans för att ett förslag ska genomföras. Vad jag kunnat läsa mig till i efterhand har den samlade Alliansen stött förslaget om att ta bort straffrabatten för dem mellan 18 och 21 år. Det finns alltså en god balans och en övervikt för att genomföra förslaget.
Den fråga jag ställer mig är varför man säger en sak i valrörelsen och sedan, när det finns majoritet i riksdagen för att genomföra det man sagt, inte röstar för det i praktiken. Det är ett lite märkligt resonemang att man med beaktande av vad den sittande regeringen har för synpunkter på saken inte vågar ta den möjlighet som finns för att göra det som man lovat väljarna.
Adam Marttinen (SD):
Jag gläds över att Beatrice Ask ändå tyckte att det var ett problem att hon inte kan närma sig vår politik i önskad utsträckning. Vi får återkomma till det i diskussioner utanför den här debatten. När det gäller kriminalvården påtalade du ett problem som många upplever.
Också i en tidigare debatt efterfrågades rehabiliteringsåtgärder, och vi har läst i regeringens budget att antalet återfall i brott är mycket högt, speciellt bland dem som sitter inne kortare tid i fängelse. En del av lösningen är då att vi ska ha längre fängelsestraff för att kunna bedriva en bättre kriminalvård. Ett problem med dagens kriminalvård är att man kan upprätthålla kontakter med sina kriminella nätverk, upprätthålla droghandel och upprätthålla ett drogmissbruk.
Även om drogmissbruket har minskat så är det ett problem på anstalterna. En del av lösningen är att man har större kontroll och övervakning över att de som sitter i fängelserna genomgår rehabiliteringsprogram, inte återfaller i brott eller fortsätter sin kriminella bana. Då behövs det en ökad och inte en minskad kontroll.
Jag vill därför passa frågan tillbaka: Vad gör Moderaterna för att förbättra möjligheterna för intagna att genomgå rehabilitering så att de inte återfaller i drogmissbruk och kriminalitet?
Adam Marttinen (SD):
Jag upplever egentligen inte att det skulle finnas så jättestora motsättningar mellan våra förslag och det som andra föreslår. Vi vill såklart ha strängare restriktioner när det gäller de saker som tagits upp, såsom kameraövervakning och andra privilegier man kan ha som intagen. Det ska givetvis också i större utsträckning vara relaterat till hur man sköter sig i fängelset.
I dag sker det lite mer per automatik att man får god tillgång till sådant som ger levnadsförhållanden som liknar dem man haft innan man hamnade i fängelse, och då försvinner en del av effekten av att man sitter i fängelse. Det ska ju också vara förenat med en straffkänsla och ett straff att sitta i fängelse. Fortsatt svenskt deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats RSM i Afghanistan Självklart ska alla de här sanktionerna utövas under ett visst mått av ansvar, och även med någon form av morot i slutändan. Det ska inte bara vara piska.
Men givetvis går vi betydligt längre än Moderaterna, och jag kan villigt erkänna att vi vill införa riktiga straff som känns för dem som begår allvarliga brott i vårt samhälle. Det skäms jag inte ett dugg för. Beatrice Ask berörde ett tillkännagivande, och det har påkallats från Moderaterna att det ska komma fler tillkännagivanden. Det är klart att det är ett löfte som vi välkomnar, eftersom samtliga tillkännagivanden som görs i justitieutskottet görs på Sverigedemokraternas villkor.
Ni får gärna gå hem och studera de förslag som vi har i vårt kriminalpolitiska program och anpassa er politik efter dem i gemensamma alliansmotioner. Då lovar jag att vi också kommer att medverka till fler tillkännagivanden.
Adam Marttinen (SD):
Jag uppfattade ingen konkret fråga från Anti Avsan. Men när det gäller rimliga nivåer i straffskalan är det precis detta vi belyser: Man inför ett brott som kallas för synnerligen grovt narkotikabrott, vilket anspelar på att det ska vara ett brott som är betydligt grövre än grovt narkotikabrott. Då är det också rimligt att det finns en skillnad i straffskalorna precis som det finns för grov misshandel och synnerligen grov misshandel.
Det är det vi har föreslagit i vår reservation som jag anförde att vi har. Vi ser problem med att man inte är konsekvent i förhållande till hur annan lagstiftning är utformad. Sedan ska det här också sättas i proportion till hur vi värderar andra straff så att straffen inte skiljer sig åt värdemässigt, exempelvis det som har nämnts i betänkandet när det gäller straffskalorna för grov misshandel och grovt narkotikabrott.
Det finns en diskrepans mellan de olika brotten när det gäller andra straffskalor, och vi tycker att det är rimligt att det också finns en diskrepans mellan maximinivåerna när det gäller de här två olika brotten, alltså grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott.
Adam Marttinen (SD):
Jag tror att vi är överens om att det finns problem med den praxisändring som trädde i kraft efter 2011 efter ett antal domar och med hur man har valt att utveckla domar och praxis i domstolar. Därför är det välkommet att man lägger en större tyngd vid mängd i den nya lagstiftningen.
Men vi ser problem med att man inte höjer straffnivåerna, som jag har nämnt tidigare, vare sig för de lindriga formerna av narkotikabrott eller när det gäller det nya lagförslaget om synnerligen grovt narkotikabrott eller smuggling. Det är inte konstigare än att vi i vårt valmanifest har lovat våra väljare att vi ska ha höjda straff för narkotikabrott. Givetvis följer vi upp det när det kommer lagstiftningsförslag på området och föreslår höjda straff för narkotikabrott.
Då måste man föreslå utvidgade ramar för narkotikabrott, och det har vi också gjort i vår reservation där vi poängterar att det bör finnas en skillnad mellan grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott när det gäller maxnivån, precis som det finns med andra lagstiftningar som innehåller grovt brott och synnerligen grovt brott. Det är inte speciellt konstigt.
Jag tycker att det framgår ganska klart vad vi syftar till med det här förslaget och hur vi förhåller oss till tidigare utfästelser i valmanifest och tidigare motioner. Jag tackar så mycket för klargörandena även om vi mestadels är överens. Eftersom jag inte fick någon konkret fråga får vi väl vara nöjda så långt i den här debatten.
Adam Marttinen (SD):
Anledningen till att det tog lite tid innan jag kom in på de sakliga reservationerna var att jag ville göra en bakgrundsbeskrivning av förutsättningarna för hur poliserna har det i dag. Det är väldigt svårt för dem att få in till exempel vittnesuppgifter i väldigt brottsutsatta områden.
Därav kom jag in på förslaget att kameraövervakning kan vara ett viktigt komplement för polisen i deras arbete för att få in bevis eller stöd för utredningar där det inte finns en allmänhet som kan lämna vittnesuppgifter. Anti Avsan påpekade att det är viktigt med en verklig polisnärvaro.
Det blir ju lite parodiskt när Moderaterna påpekar det för oss Sverigedemokrater eftersom vi har budgeterat för 7 000 nya poliser, vilket är betydligt fler än vad Moderaterna har föreslagit. Visst, vi inser vikten av en verklig polisnärvaro, men vi verkar under de förutsättningar som en rödgrön regering medger, och ni gör inte allt i er makt att fälla den. Då får vi förhålla oss till den verklighet som råder.
Som det ser ut blir det inte fler poliser i Sverige i dag, i alla fall inte på kort sikt. Då är hemliga tvångsmedel och kameraövervakning, som jag föredrog, viktiga delar i ett kompletterande arbete. Vad som exakt skiljer Moderaterna och Sverigedemokraterna i de här förslagen får vi nog återkomma till.
Men som vi redogör för i vår reservation är vi inte främmande för enklare förutsättningar för polisen att ha kameraövervakning även i bostadsområden. Men många partier i den här kammaren tycker att det är väldigt integritetskränkande medan vi ser det som ett viktigt komplement för polisen i deras arbete för att skapa trygghet och goda förutsättningar för brottsutredningar.
Adam Marttinen (SD):
Visst är det så att flyktingmottagandet inte direkt påverkar de processrättsliga frågorna. Men det som jag sa i mitt anförande var att förutsättningarna för Polismyndigheten påverkas mycket av det flyktingmottagande som vi har haft. Vi gör nu besök ute i landet hos Polismyndighetens olika distrikt, och där vittnar man om att man upplever en väldigt stor påfrestning under trycket av den flyktingpolitik som Alliansen lade grunden för och som även de rödgröna partierna har fortsatt att föra.
Nu har man vänt lite på klacken under det senaste kvartalet, och det är - som jag sa i mitt inledningsanförande - välkommet. Men om man inte ska skapa trygghet genom kameror, vilket inte är helt tillfredsställande, måste man se till att skapa förutsättningar för att utbilda fler poliser. Där har Sverigedemokraterna föreslagit 7 000 nya poliser fram till 2022.
Där ligger Moderaterna lite efter. Men om Moderaterna eller Alliansen är intresserade av att göra en verklig skillnad är ni såklart välkomna att medverka till tillkännagivanden utifrån Sverigedemokraternas budgetförslag om att utbilda fler poliser. Men som det ser ut nu är ni fortfarande lite för reserverade och rädda för att sätta sig upp mot regeringen när det kommer till avgörande budgetfrågor.
Det är en uppmaning från min sida: Se över era möjligheter till att väcka gemensamma budgetpåverkande reservationer, så kan vi också kan se till att det blir ännu fler poliser som skapar riktig trygghet! Till dess är kameraövervakning ett bra alternativ för trygghet o bostadsområden och ett bra komplement vid brottsutredningar för poliser som i dag inte får in några vittnesuppgifter.
Adam Marttinen (SD):
Krister Hammarbergh talar om onödiga tillkännagivanden. Jag nämnde faktiskt i mitt anförande att det pågår ett arbete och att det presenteras en utredning i maj. Visst kan man nöja sig med det och vänta in vad utredningen säger, hur regeringens kommentarer lyder och de eventuella förslag som kommer.
Justitieminister Morgan Johansson har ju annonserat, i samband med tillsättandet av utredningen, att det är oacceptabelt att det etableras fler illegala bosättningar och att det måste bli enklare för polisen att avhysa. Man har pekat ut Kronofogdemyndigheten som en onödig del i handräckningarna och så vidare.
Om det inte hade funnits en så stor diskrepans mellan vad Socialdemokraterna i regeringen säger och vad Socialdemokraterna och regeringen i slutändan gör hade vi kanske också nöjt oss med att vänta in utredningen. Även i det här betänkandet finns det dock tillkännagivanden som Alliansen ställer sig bakom och som var uppe för diskussion som tillkännagivanden också förra året.
Det tyder väl lite på att Alliansen identifierar ungefär samma problem som jag gör i det här fallet. När det gäller just illegala bosättningar har vi valt att så att säga ha både hängslen och livrem för säkerhets skull, för att markera var vi står i frågan. När det gäller övriga tillkännagivanden, som vi inte har ställt oss bakom, vill jag säga att vi försöker titta så noga som möjligt på alla de förslag som är uppe.
Om vi upplever att de är för tamt formulerade eller att vi själva har en bättre politik, exempelvis när det gäller att underlätta för jakt och vapenägare, väljer vi att inte stödja Alliansens reservationer. Vi upplever att vi själva har bättre förslag på området. Om det finns andra förslag får du dock gärna upplysa mig om det är något som vi har missat.
Adam Marttinen (SD):
Vem som kom på förslagen först är väl något som väljarna får avgöra om de tycker att det är viktigt att veta. Vi brukar ofta poängtera att Alliansen och kanske framför allt Moderaterna har kopierat mycket av vår politik. Det gäller kriminalpolitik och särskilt migrationspolitik.
Det finns ju flera förslag i det här betänkandet som vi är ensamma om och som inte har framförts av något annat parti. Det gäller förslaget om nationellt tiggeriförbud, som jag tog upp i mitt anförande.
Alliansen och Moderaterna försöker anspela på att man vill komma åt denna problematik, som många upplever som ett störande moment i stadsbilden, men resultatet av Moderaternas politik är ju att man endast beivrar brott som har att göra med att EU-migranter eventuellt utnyttjas av andra. Det finns inga förslag som gör konkret skillnad. Detta finns dock i andra europeiska länder.
Till exempel kunde vi se det när vi var på utskottsbesök i Holland och Haag, där man inom loppet av en eller två veckor hade fått bort det utländska tiggeriet genom att göra det förbjudet att tigga. Det finns flera områden där vi faktiskt är ensamma. Och visst, som Krister Hammarbergh säger, att kopiera är inte fel. Ni får gärna kopiera vårt förslag om nationellt tiggeriförbud och återkomma med det.
Vi vet att detta är det enda effektiva sättet att göra det. Också i sin rapport skriver regeringen att man ska hjälpa på plats och inte underlätta för EU-migranter att tigga på Sveriges gator, för det är inte en hjälp till dem som är utsatta. Det välkomnas om ni kopierar förslaget om nationellt tiggeriförbud framöver.
Adam Marttinen (SD):
Du sa att du inte var någon specialist, Mats Pertoft. Vi hade ett uppmärksammat våldtäktsfall i Västsverige där gärningsmännen inte blev dömda för grov våldtäkt eftersom de våldtog i tur och ordning. Snittstraff för våldtäkt av normalgraden är i Sverige ungefär två och ett halvt år. Straffskalan ligger på två till fyra år.
Man behöver inte vara specialist för att förstå att något är fel i vårt samhälle, speciellt eftersom vi till de låga påföljder som döms ut per automatik har tvåtredjedelsfrigivning. Vad har Miljöpartiet för inställning till detta? Varför ska personer som är dömda för våldtäkt ges automatisk tvåtredjedelsfrigivning? Varför säger man att de har förtjänat detta och inte behöver sitta två eller tre år i fängelse utan får tvåtredjedelsfrigivning?
Jag förstår inte varför. Motivera gärna varför de ska ges automatisk tvåtredjedelsfrigivning när de har begått så här allvarliga brott och mot bakgrund av hur låg straffskalan redan är.
Adam Marttinen (SD):
Man behöver inte vara specialist för att ha en uppfattning om vad som är rätt och fel i ett samhälle. Jag står här som folkvald representant för Sverigedemokraterna för att mina väljare tycker att vi har alldeles för låga straff i Sverige. Till dessa låga straff har vi dessutom en tvåtredjedelsfrigivning som ges per automatik till brottslingar som har begått allvarliga brott och vid sitt frikännande vid tvåtredjedelsfrigivningen också kan vara farliga för samhället.
Själva grunden till er utredning ligger i kända fall som har uppmärksammats, exempelvis Hagamannen. Jag förstår att ni vill göra något åt det, men Sverigedemokraterna har redan skarpa förslag om att ta bort den ologiska tvåtredjedelsfrigivningen. Man behöver som sagt inte vara expert för att förstå konsekvensen av att ta bort tvåtredjedelsfrigivningen. Den blir helt enkelt att de som är dömda till tio års fängelse får sitta i tio år i stället för i strax över sex år.
Jag tycker att detta är en rimlig åtgärd, och jag förstår fortfarande inte varför regeringen håller på avtryckaren i denna fråga.
Adam Marttinen (SD):
Vi har nyligen kunnat läsa om det uppmärksammade våldtäktsfallet i Västsverige, där ett par män våldtog en kvinna i grupp. I tingsrätten blev en av personerna dömd för grov våldtäkt till fyra års fängelse - straffskalan är mellan fyra och tio år.
Domen överklagades sedan till hovrätten, och då dömdes personen i stället till tre års fängelse, eftersom rätten menade att gärningsmännen hade våldtagit kvinnan i tur och ordning och inte i grupp, och då var brottet inte längre att anse som grovt. Man gick alltså från fyra år på straffskalan för grovt brott från fyra till tio års fängelse till tre år på straffskalan för brott av normalgraden, som är mellan två och sex år. Det är fortfarande ganska lågt, kan jag tycka.
Till detta kommer tvåtredjedelsfrigivningen, som innebär att gärningsmannen, om han inte gör något större väsen av sig i fängelset och kanske har slips på sig varannan söndag, gör vänsterpartisterna så imponerade att de vill frige honom efter två tredjedelar av strafftiden. Jag frågar: Varför?