Jonas Sjöstedt (V):
Jag vill tacka ministern för svaret. Jag tycker att det är ett positivt svar. Jag åker själv ofta tåg mellan Stockholm och Umeå. Jag har min valkrets i Västerbotten. Nu går det att åka tåg till Umeå. Det går riktigt fort och bra att åka efter det att vi byggde Botniabanan. Tågen är ofta fulla, och man får sätta in extratrafik. Järnvägen har blivit en stor framgång. Men när man kommer till Umeå händer något. Då går det inget tåg längs kusten längre, utan då får man åka på en järnväg som är byggd och planerad på 1800-talet, i inlandet, där det tyvärr är väldigt få människor som bor i dag.
Det tar väldigt lång tid att åka till Luleå. Till Skellefteå och Piteå kan man inte åka alls. En kustjärnväg i övre Norrland är en helt avgörande investering. Det är inte bara för att vi saknar de moderna kommunikationer med tåg som är självklara i södra Sverige. Väldigt mycket av svensk basindustri och svenskt exportvärde finns i den här delen av Sverige, den norra tredjedelen av landet. Här finns pappers, massa- och trävaruindustri.
Här finns gruvorna. Här finns metallindustrin. Här rullar tågen ständigt söderut med Sveriges rikedomar. Men de rullar på en enkelspårig järnväg som vid första bästa högkonjunktur kan slå i kapacitetstaket. Sedan är det fullt för industrin i övre Norrland. Då tvekar man att investera. Då kan man inte komma ut med sina varor som man vill längre. Vi vet också att den här järnvägen är väldigt känslig för störningar. Det händer titt som tätt att den inte fungerar.
Den är helt enkelt inte byggd för vår tid. Det finns också mycket stora miljövinster att göra på Norrbotniabanan. Vi kan ersätta mycket tung lastbilstrafik, och vi kan också få fungerande snabb persontrafik som är konkurrenskraftig. I den budget som vi i Vänsterpartiet förhandlade fram tillsammans med regeringen och som snart kommer på riksdagens bord kommer ett besked som jag tycker är mycket glädjande, nämligen att Norrbotniabanan ska byggas. Det utlovas en byggstart, och det handlar om hela banan mellan Umeå och Luleå.
Banan ska in i den infrastrukturplan, trafikplan, där den inte finns i dag och som tillkom under den borgerliga regeringen. Nu talar man också om finansiering i svaret på min interpellation. Det är viktiga och bra steg framåt. Frågan hänger dock fortfarande lite i luften: När kommer den att byggas? När kommer starten att kunna ske? Hur kommer den att värderas mot andra projekt? Det är ju ett samhällsekonomiskt mycket lönsamt projekt att bygga Norrbotniabanan.
Det finns ett starkt argument som talar för att skynda på, och det är att just den här bansträckningen har möjlighet att få medfinansiering av Europeiska unionen: 50 procent för planering och 30 procent för byggande. Det är ganska många miljarder i skatteåterbäring som finns att hämta i Bryssel om man följer tidsplanen. Ska detta ske krävs dock i praktiken att regeringen ställer sig bakom ansökan till Europeiska unionen.
Gör man inte det är risken att man går miste om medfinansieringen. Det finns också ett slutdatum för de projekt som ska ha stöd, och det är 2030. Det kan tyckas vara väldigt långt borta, 15 år, men om man ska bygga en lång järnväg genom en stor del av Sverige är 15 år inte oändligt med tid. Ska man vara färdig till 2030? Ska tågen rulla då, så att jag kan åka vidare på kustjärnvägen till Luleå, måste man börja ganska snart.
Därför väntar nu många, faktiskt hela regionen övre Norrland, på regeringens besked. Kommer man inte bara att bygga banan, som man har lovat och som man också kommer att göra, utan kommer det också att ske till 2030? Den första indikationen på det får vi när beslutet kommer från regeringen om att ställa sig bakom en ansökan till EU. Jag hade hoppats att få det svaret i dag. Det skulle vara ett budskap till EU att vi vill ha del av dessa pengar.
Det är nu dags att sätta i gång med detaljplaneringen av järnvägen, och byggandet skulle kunna starta under denna mandatperiod. Det beskedet kanske inte kommer i dag, även om jag skulle vara glad om det kom. Men jag hoppas att få det ganska snart från regeringen.