KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för svaret! Frågan om uppbyggnaden av det civila försvaret är central om Sverige ska kunna ha ett fungerande totalförsvar som kan värna landet i händelse av kris eller krig. Överbefälhavaren har vid flera tillfällen varit mycket tydlig när det gäller behovet av att det civila försvaret utvecklas parallellt och i takt med det militära försvaret.
Försvarsmakten är tydlig i sitt budgetunderlag och menar att deras analys visar att det civila försvarets förmåga att bidra till det militära försvaret vid höjd beredskap och ytterst krig behöver utvecklas. Precis så är det. Regeringen har väldigt länge varit senfärdig i arbetet med det civila försvaret, där många viktiga delar fördröjs och utreds gång på gång. Man kan inte säga att man är handlingskraftig om man startar ytterligare en utredning, och man har hållit på i snart åtta år.
På område efter område ser vi att vårt civila försvar och vår beredskap inte håller en acceptabel nivå för ett stärkt totalförsvar i dag. Nu menar MSB, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, att regeringen bör överväga att skyndsamt aktivera civilplikt, i första hand syftande till att skriva in civilpliktiga som redan har nödvändiga kunskaper utan föregående grundutbildning.
Vidare skriver de att regeringen i det fall den beslutar om aktivering av civilplikt bör överväga att ge sektorsansvariga myndigheter i uppdrag att snabbutreda inom vilka verksamheter civilpliktig personal skulle kunna förstärka personalförsörjningen vid höjd beredskap och krig samt identifiera vilka personalkategorier det i så fall skulle handla om. Med anledning av detta skrev jag den här interpellationen, för det är också ett förslag som vi moderater har haft med i vår motion i försvarsutskottet.
Har ministern och regeringen för avsikt att skyndsamt införa civilplikt? Det finns så många duktiga ungdomar som väljer att göra sin värnplikt och ta ansvar för att försvara Sverige. Nu finns det ju inte utrymme för alla att göra det. Då kanske det behövs andra och bättre sätt för att både öka försvarsviljan hos unga och engagera fler för att få ett ökat totalförsvar. Här tror vi moderater verkligen på att införa en ny civilplikt - det skulle ge ett robust totalförsvar.
Civilplikten avskaffades 2008 och användes när den var aktiv för att utbilda förstärkningsresurser för det civila försvaret. Det handlar till exempel om utbildning i brandbekämpning, sjukvård, röjning och reparationer. I händelse av kris eller krig kommer det att finnas ett utökat behov av personal som kan utföra enklare uppgifter för att samhället ska fungera. Därför anser vi moderater att civilplikten bör återaktiveras.
Eftersom vi under en längre tid har haft ett säkerhetspolitiskt allvarligt läge och det är krig i Europa behövs handling på många plan. Vi kan i dag till exempel se en stor tillströmning av intressenter till våra frivilliga försvarsorganisationer, som hemvärnet och lottakåren. Svenskarna vill hjälpa till och vara förberedda. En stor förändring för att fler skulle kunna vara förberedda och ta ansvar i händelse av kris eller krig skulle vara att återinföra civilplikten.
Så vad är det som får er att tveka, herr minister?
Alexandra Anstrell (M):
Som jag sa i mitt förra anförande tror jag att man ska vara försiktig med att kasta paj på någon. Det var Socialdemokraterna och Göran Persson som började med de absolut största nedskärningarna av Sveriges försvar någonsin. Att stå här i kammaren och kasta paj på någonting som hände i en tid då jag själv inte var med har jag inte för avsikt att göra. Fru talman! Våra frivilligorganisationer är viktiga. Det är också viktigt att alla frivilliga får hjälpa till när det händer.
Vid skogsbränder har vi sett hur viktigt det är att kunna organisera frivilliga som inte är med i organisationer och som kommer dit för att de vill hjälpa där och då. Då behöver vi våra frivilligorganisationer, som kan engagera andra frivilliga för att de ska kunna göra bäst nytta. När jag senast besökte en utbildning inom svenska lottakåren i Enköping lyfte de upp ett annat problem som finns, nämligen att det saknas lokaler. Det råder lokalbrist. Nu när vi rustar upp överallt finns det inte tillräckligt med lokaler.
Om både de värnpliktiga och de frivilliga försvarsorganisationerna ska utbildas blir det krockar, för det finns en del lokaler som man inte kan hitta på annat sätt och som man behöver till vissa uppdrag. Det här är ett av flera problem som dyker upp nu när vi växlar upp hela försvaret. Då tycker jag att det är viktigt att synliggöra dessa problem, så att man kan lösa dem, och inte bara säga att man skickar in mer pengar. Om man inte hjälper till att lösa knutarna blir det ett moment 22.
För att få till bästa möjliga synkronisering mellan det civila och det militära försvaret menar Moderaterna i och för sig att vi behöver ett totalförsvarsdepartement, så att man kan se att ingenting trillar mellan stolarna och att det synkroniseras. Men nu finns det en del problem som vi ser och som vi borde kunna lösa för att hjälpa våra frivilliga försvarsorganisationer.
Jag undrar om ministern är beredd att ta tag i de frågorna, så att man kan lösa den delen och så att människor som engagerar sig frivilligt får möjlighet att vara lediga från sina jobb när de ska utbilda och utbilda sig vidare. Man behöver även titta på lokalbristen.
Alexandra Anstrell (M):
Ministern eftersöker en seriös debatt, och jag tänker: Kan det bli mer seriöst än att vi moderater faktiskt efterfrågar att vi ska följa fattade beslut? Annars måste man få möjligheten att besluta om. Man kan ju inte delegera det till någon annan utan att denna församling har delegerat det. Det är min fråga till ministern, som jag fortfarande inte fått svar på.
Ministern hänvisar fortfarande till att någon annan har bestämt, men det är faktiskt så att det är regeringen som har rundat Sveriges högsta beslutande församling. Sedan är vi med i EU, och vi är också en del av EU. Då får man vara med där och påverka. Man kan inte heller bara skylla från sig på EU. Om ministern har för mycket på sin agenda och inte har möjlighet att åka till Dalarna, Värmland eller Gävleborg räcker det med att åka till länsgränsen här i Stockholms län - jag kan följa med.
På andra ställen i Sverige, så långt ned som i Skåne, som Boriana Åberg hänvisar till, finns det också väldigt många oroliga. Detta har alltså spridit sig över hela Sverige. Jag pratade med en uppfödare av shetlandsponnyer i min podd, Hästpartiets podd, om problem med att ha små hästar i närheten av ett vargrevir - det pratade Lars Beckman också om. Hon hade haft flera döda hästar i hagen, men länsstyrelsen ville inte ens åka ut och spåra.
De hänvisade till att hästen nog hade bitit ihjäl sig själv. Tittar man på bilden ser man att det inte är stora breda hästtänder som har gjort skadan. Detta tas inte på allvar. Vargarna drar sig nu allt längre söderut, till mer tätbebyggda områden. Vad är då regeringens plan? Det uppfattas faktiskt som att regeringen sätter vargen före människan. Är det vad Annika Strandhäll också står här och säger? Står hon bakom det?
Alexandra Anstrell (M):
Ministern sa att en del av debatten ter sig överdriven. Ändå har ministern tydligt uttalat i medierna att det inte ska byggas några vindkraftverk i ministerns hemkommun. Vidare sa ministern att utvecklingen i norr av elnätet är bra för de industrier som finns där. Hur är det då med dem som bor där? Jag skulle rekommendera ministern att åka upp till Ragunda och träffa Torbjörn som bor mellan två vindkraftsparker. Han fick tälta hela förra sommaren eftersom hans hus blev som en resonanslåda.
Det gick alltså inte att bo i huset. Detta är ett problem, och det behöver regeringen ta på allvar. Då kan man inte säga att debatten ter sig lite överdriven. Hälsa det till Torbjörn. Jag tror inte att han blir så glad. Det gäller att inte bara vara överens. Om man är överens om att man ska skynda på behöver man också ta ledartröjan för det. Och det är regeringens ansvar, herr talman.
Flera experter har varnat för att det som vi har sett i vinter inte är en enskild företeelse utan att detta med mer volatila priser är någonting som vi kommer att dras med lång tid framöver. Vi fick i går höra att det inte är bra att komma i beroendeställning. Vidare fick vi höra att man behöver göra skillnad på investerare från auktoritära länder. Jag har fortfarande inte fått svar på min fråga, utan jag har bara fått ett generellt svar om att det är bra med frihandel.
Men hur är det med den specifika frågan om man ska ha en icke-demokratisk nation som äger en stor del av svensk vindkraft? Om man ska göra enorma ingrepp som att bygga 300 meter höga vindkraftverk i vår natur behöver man veta att man gör rätt saker. Då behöver man veta att man gör rätt saker för vår framtid, för våra barn och för våra barnbarn.
Alexandra Anstrell (M):
Jag uppskattar verkligen att ministern och ministerns kvinnliga utrikesministerkollegor tog upp frågan i ICC. Jag är dock inte förvånad över att det behövdes tre kvinnliga utrikesministrar. Däremot blir man lite bedrövad att det ska behöva vara så.
Många kvinnor och barn som kommer till Sverige, vårt fina och trygga Sverige, riskerar att hamna i trafficking och hemskheter. Redan i april hade polisen öppnat sex förundersökningar där brottsoffren är flyktingar från Ukraina. En av de misstänkta brottsplatserna är färjeläget i Nynäshamn - min grannkommun - dit många flyktingar anländer. Där finns personer på plats som visar intresse för framför allt kvinnor och barn.
I april gjordes en riktad insats mot sexköpare i centrala Stockholm. Av 38 rapporterade sexköpare valde 30 att utnyttja kvinnor från just Ukraina. Inte en enda av de gripna männen visade något som helst intresse, än mindre respekt, för kvinnornas situation. Det är helt stört. De var bara intresserade av att köpa sex.
Det sexuella våldet i krigets Ukraina måste hamna högre upp på agendan såväl i Ukraina som hela vägen därifrån till Sverige. Jag undrar om det finns några ytterligare tankar om stöd till kommuner och så vidare för att hantera frågorna. Det handlar inte bara om akuta insatser, utan det är många som blir traumatiserade efter att ha blivit utsatta för sådant. De utsatta i Sverige måste verkligen hamna högre upp på agendan.
Varje kvinna har rätt till sitt eget liv och sin egen kropp - och till frihet.
Alexandra Anstrell (M):
Tack, skolministern, för svaret! Jag måste ändå lyfta upp frågan om att det är lite märkligt att det är skolministern som svarar på båda mina interpellationer i dag. Även om båda handlar om idrottsgymnasier var jag i den första, alltså denna, väldigt tydlig med att det var specifika frågor om idrotten och därför ställda till ansvarig minister för just idrott. Men han kanske inte är så intresserad.
I ministerns svar nu framkommer tyvärr inte heller någon större entusiasm för idrotten. Vi är många i Sverige som har följt de senaste genomförda olympiska sommarspelen i Tokyo. Jag tänker framför allt på stunden då Peder Fredricson gjorde ett race i hästhoppningen, red i mål och hela Sverige jublade. Jag tror att det var många champagnekorkar som åkte i taket den eftermiddagen och kvällen.
Riksdagen fattade för mer än tio år sedan beslut om de mål som i dag gäller för den statliga idrottspolitiken. De idrottspolitiska målen är inte bara gamla utan omfattar inte heller några skarpa sådana för elitidrotten, utom kanske just den vagt uttryckta formuleringen "stöd kan även lämnas till sådan verksamhet som stärker idrottsutövares internationella konkurrenskraft". Herr talman! Det håller inte.
Vi kan bättre med vår elitsatsning i Sverige. Riksidrottsstyrelsen och styrelserna för Sveriges Olympiska Kommitté och Svenska Parasportförbundet och Sveriges Paralympiska Kommitté beslutade under hösten 2018 att tillsätta en gemensam arbetsgrupp med uppdrag att utreda framtiden för svensk elitidrott. Det heter Samordnat Elitidrottsstöd 2.0. Arbetsgruppen presenterade sin slutrapport i början på 2020.
I den beskrivs läget för svensk elitidrott. Jag skulle säga att det är en ganska dyster läsning för alla som vill att Sverige ska kunna hävda sig på alla högsta nivåer i många olika idrotter. Den sammantagna bilden är att Sverige i den konkurrens som råder i framtiden kommer att få allt svårare att hävda sig internationellt. Samarbeten och partnerskap är även framdeles oerhört viktiga, men även det statliga stödet till svensk idrott behöver ses över.
Vi behöver också agera för att formulera politiska mål för den svenska idrotten och se över hur vi med gemensamma krafter kan nå dit. Jag menar att det behöver tillsättas en ny, samlad och långsiktig idrottspolitisk utredning för att utveckla och utverka idrottspolitiska mål, en struktur och modell för 2030-talet.
Jag ställde frågan i min interpellation till idrottsministern om statsrådet har för avsikt att sätta några idrottspolitiska mål för att skapa en stabil breddidrott med goda upptagningsmöjligheter för elitidrotten. Nu får jag svar av skolministern. Hon hänvisar i sitt svar till idrottspropositionen 2009. Nu har vi 2022. Det har hänt en hel del saker sedan dess.
De idrottspolitiska målen omfattar inte några skarpa mål för just elitidrotten. Därför kvarstår min fråga. Har regeringen några tankar framöver gällande idrotten, eller är det helt enkelt en walkover?
Alexandra Anstrell (M):
Jag undrar om skolministern kan nämna åtminstone ett exempel där hon ser att skolor bara har intresse av att gå med vinst och att det är deras enda syfte. Ministern var inne på detta också i sitt tidigare inlägg, så nu tycker jag att hon är svaret skyldig. Jag tycker att tydlighet är bra. Vi moderater vill också ha en tydlighet i regelverket, men vi tror inte att det ska vara på bekostnad av antalet platser i idrottsutbildningarna.
Ministern försökte påskina att det här skulle vara en stad-och-land-fråga. Jag vet inte, men Järpen i Åre kommun med 10 000 invånare är en ganska liten kommun. De har haft RIG ganska länge i skidor. Jag tror inte att det kommer att funka bättre i till exempel Stockholm. Det där beror helt på vad man har för idrott och vilka satsningar man har.
Om hälften av platserna försvinner på idrottsgymnasierna - har då statsrådet några förslag för att få igång ungdomars fysiska och psykiska hälsa genom idrottsaktiviteter? Det var min sista fråga. Det är ju så oerhört viktigt att våra barn och elever mår bra. Då kan de också klara skolan bättre.
Men om man då antingen tar bort hälften av alla platser eller hälften av pengarna till de RIG-platser som finns i dag, som förslaget skulle innebära, får vi en väldigt mycket sämre kvalitet. Om vi får denna försämring - hur ska det då kunna bli bättre för eleverna?
Tycker inte ministern och regeringen att det vore fiffigare om man kunde skapa möjligheter för fler att kombinera sin elitidrott med sina studier? Då kan de också klara skolan och komma vidare bättre i livet.
Alexandra Anstrell (M):
Ministern verkar vilja få det här till att vara en klassfråga. Jag tror faktiskt att jag baxnar när ministern anklagar mig för att fara med osanning i kammaren. Nej, nu får hon faktiskt skämmas! När det gäller att jag skulle representera någonting som inte vill ha förändring vill jag påminna ministern, även om hon inte var minister då, om att utskottsinitiativet kom från oss moderater. Det var alltså vi som ville ha en förändring, inte Socialdemokraterna.
Socialdemokraterna har fått information från Skolinspektionen, Skolverket och Riksidrottsförbundet under lång tid om att det är någonting som inte funkar och att det behöver göras på ett bättre sätt, och man har nonchalerat det. Först efter en enighet i den här kammaren var man tvungen att ta tag i problemet, och nu har man skjutit det framför sig. Man har alltså inget intresse av det här.
Jag tolkar ministerns svar i båda de här interpellationsdebatterna som att elitsatsning inte är intressant. Jag kan hälsa Idrottssverige som lyssnar: Ministern är inte intresserad av det här. Alla ska få möjligheter, men ingen ska få nå någonstans. Spannet mellan ministerns förslag om att ha lokala alternativ med specialidrott och att ha RIG är ganska stort.
Jag tror att ministerns förslag skulle innebära att många skulle hoppa av antingen sin sport eller sin skola. Då går vi ifrån det som var meningen från början med idrottsgymnasierna: att man skulle kunna kombinera, så att man kan klara av skolan och sin idrott. Vad har ministern och regeringen egentligen emot elitsatsningarna? Alla ska ha möjlighet. Men det är med idrott precis som det är med skolan. Det bygger på bedömning, på att man ska nå någonstans.
Alla kan inte nå exakt lika långt. Vi har olika förutsättningar fysiskt och i många andra delar. Om man är duktig, ska man då inte kunna få nå sitt mål, att ta OS-guld?
Alexandra Anstrell (M):
Jag undrar om ministern inte har mött kvinnor som fortfarande under 2022 inte har ändamålsenlig materiel. I så fall uppmanar jag alla att omedelbums höra av sig till ministern och berätta. Om det nu inte blir som man har tänkt sig - ministern står och berättar vad som är beställt och så vidare - behöver man inte bestämma om då? Annars spelar det ju ingen roll vad ministern bestämmer. Då är man liksom överflödig.
Kan ministern nu säkerställa att den nya uniformen testas av såväl kurviga som spensliga kvinnor, av långa och korta kvinnor, av kvinnor med smala lår och kvinnor med kraftiga lår samt av kvinnor med stor byst och kvinnor med liten byst? Jag tycker att det är bra att detta nu beställs, men för att säkerställa fullgod leverans krävs en skicklig beställning. Den ska baseras på verklighet och riktiga tester och göras i ett antal som innebär att materielen når ut på de olika förbanden - samt med leverans inom kort.
Vi har dragits med detta i väldigt många år. Jag tänker att försvarsministern kan stå här och i sitt svar rabbla upp hur mycket som helst som har beställts men att det faktiskt inte spelar någon roll så länge detta inte når ut till dem som befinner sig ute i verkligheten. De kommer ju att fortsätta få köttsår i ljumsken av trosorna. Om detta hade gällt kalsonger tänker jag att vi hade haft dem på plats för länge sedan - och det har vi ju. Det är pinsamt att detta inte har blivit löst på 30 år, fru talman.
Klarar man inte att lösa ut det här kommer man heller aldrig att få ett jämställt försvar.
Alexandra Anstrell (M):
Vi ser ett allvarligt och ökande säkerhetshot här i Sverige. Det gäller inte minst nu när det i går seglade in tre tunga landstigningsfartyg från Ryssland i Östersjön. Det är viktigt att vi har ett starkt totalförsvar. Det gäller både det militära och det civila försvaret. I Sverige är vi väldigt duktiga på det digitala. Men vi är inte så bra på it-säkerhet. Det har vi sett i olika myndigheter, regioner och kommuner och nu senast i Kalix i december.
Min fråga till Morgan Johansson är: Hur arbetar regeringen tillsammans med näringslivet med att analysera och ta lärdom av alla dessa attacker för framtiden?
Alexandra Anstrell (M):
Det enda jag är ute efter här är samarbete med näringslivet i den här frågan liksom i så många andra frågor där det är otroligt viktigt att ha ett gott samarbete med näringslivet i vårt totalförsvar och inte minst i civilförsvaret. Försvarsberedningen och flera utredningar av regeringen har berört detta, och vi har ett totalförsvarsbeslut på att vi ska ha ett näringslivsråd som ska hålla på med totalförsvarsfrågor. Jag undrar: När kommer det egentligen?
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga går till försvarsministern. Där Wagner är, där är inte Sverige. Vi var ganska många partier som inför den senaste propositionen hade ett gemensamt ställningstagande, som också blev utskottets, om att det skulle få avgörande konsekvenser om Mali valde att ta in Wagnergruppen i landet. Vi ska ha ett ordnat utträde, precis som ministern har sagt tidigare i dag.
Men hur pådrivande är regeringen egentligen i de här grupperingarna? Ministern håller väl med om att vi inte ska ha svenska soldater stridande sida vid sida med ryska legoknektar? Inte heller ska vi väl ha svenska soldater som utbildar en militärjuntas soldater - en militärjunta som styr landet där man inte kan se något demokratiskt val inom överskådlig tid.
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till landsbygdsministern. De skenande drivmedelspriserna gör att det ser mörkt ut för ridsportens framtid. Ökade drivmedelskostnader för våra lantbrukare kommer i förlängningen att innebära ganska kraftigt ökade priser på grovfoder. Man räknar med att foderpriserna kommer att öka till det dubbla, inte minst för att foder också behöver köras på längre sträckor om man bor i Norrland, vilket ministern också gör.
De höga drivmedelspriserna innebär också att ryttare i glesbygden inte har råd att resa på tävlingar då avstånden är långa. Norrland räknas inom ridsporten från Gävle och uppåt, och jag talade precis med en företagare och mamma till två elitsatsande ungdomar i Vännäs som har fått ställa om hela tävlingssäsongen för att priserna per tävling har fördubblats. Ett lag i Västerbotten som ska kunna genomföra elitserien kostar bara i drivmedel 17 000.
Dessa tjejer kommer alltså inte kunna vara med och fajtas i Sverigeeliten längre. Vad avser ministern att göra för att jämna ut skillnaderna för ryttare i Norrland jämfört med södra Sverige?
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till försvarsminister Pål Jonson gällande nationellt säkerhetsråd. I statsministerns regeringsförklaring aviserades att man skulle inrätta ett nationellt säkerhetsråd. Det är jättebra att säkerhetsfrågorna och vår förmåga att hantera det tilltagande hot som vi ändå ser i vår omvärld med cyberattacker, kablar som saboteras och påverkanskampanjer mot Sverige tas på allvar.
Den förra regeringen hade ett säkerhetspolitiskt råd som hanterade viktiga säkerhetsfrågor. Vilken skillnad är det mot det nya säkerhetsrådet? Vilka andra frågor kommer att hanteras? Kommer man att jobba på något annorlunda sätt? Ministern kunde kanske utveckla det.
Alexandra Anstrell (M):
Jag är glad att vi äntligen har en minister som ansvarar för civilt försvar. Det har varit mycket tal om att stärka totalförsvaret, men den förra regeringen kom liksom aldrig till skott vad gällde att rusta det civila försvaret bättre. Nu har vi precis fått rapporten Ett stärkt skydd för civilbefolkningen vid höjd beredskap . Utredaren säger bland annat att förslagen i rapporten gäller sådant som man önskar att vi redan hade haft på plats. Vi har i dag ungefär 64 000 olika skyddsrum.
Många skyddsrum är dock väldigt eftersatta och har inte renoverats eller kontrollerats på länge. Anser ansvarig minister att vi har tillräckligt skydd för vår befolkning i dag?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, ministern, för både svaret och berömmet! I Haninge, som jag kommer ifrån, har det byggts en ny stadsdel för ungefär 10 000 nya invånare, Vegastaden, men inga nya skyddsrum, trots att man i Försvarsberedningens rapport kom fram till att det är viktigt att bygga nya skyddsrum på strategiskt viktiga platser. Anser ministern att utbyggnaden med 2 500-5 000 nya platser i skyddsrum per år, som nu föreslås i utredningen, är en rimlig ökningstakt?
Åsa Eriksson (S):
Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Jag har läst Mikael Oscarssons interpellation till utrikesministern. Jag har också läst debattartikeln i dag som Mikael Oscarsson har varit med och författat, och jag har lyssnat på inlägget i dag. Jag undrar vad Kristdemokraterna vill. Såvitt jag vet har ingen tillståndsansökan inkommit.
Vi har hört utrikesministern förklara att EU-rätten ska följas, att energiunionens mål ska respekteras. Det är precis vad Mikael Oscarsson anför i dag. Jag har också förstått att UD har tillsatt ett särskilt sändebud som ska föra vår linje tillsammans med våra partner. Vad är det egentligen, mer exakt, Mikael Oscarsson och Kristdemokraterna vill?
För mig verkar det som att Kristdemokraterna slår in öppna dörrar. Kan det vara på det sättet att man vill flytta fokus från något annat, till exempel interna konflikter inom det borgerliga blocket, låga opinionssiffror eller något annat? Jag är glad över att Mikael Oscarsson så tydligt betonar vikten av folkrätten samt att Ryssland bryter mot den. Det är helt oacceptabelt, där är vi överens.
Men Sverige ska givetvis följa internationell rätt. Därför gör det mig stolt och glad att vi har en regering som så tydligt står upp för att Sverige ska följa den internationella rätten.