Hans Wallmark (M):
Låt mig ta till orda som ordförande i riksdagens delegation till PA-UfM - Parliamentary Assembly of the Union for the Mediterranean - som lyfts fram på s. 20 i utskottets utlåtande. Det är en av vårt parlaments minsta delegationer, men efter den arabiska vårens vindar kanske en av de delegationer som har de mest spännande kontaktytorna.
Vid sessioner och i utskottsarbete inom PA-UfM finns möjlighet att komma samman med företrädare för några av de länder som nämns i utlåtandet angående översyn av den europeiska grannskapspolitiken. I utlåtandet sägs att det behövs en ny politik som i högre grad är inriktad på stöd till demokratin. Den fullt rimliga slutsatsen dras att EU-medborgarna inte vill ha ett fattigt, oroligt och instabilt grannskap.
För något år sedan, före den arabiska våren, var kontakter med länder som Tunisien, Egypten och Syrien kanske inte de mest prioriterade. Europa visste vad som fanns. Det blundades i rätt stor utsträckning för de övergrepp som skedde mot den egna befolkningen och den statskorruption som utarmade ekonomier och gjorde en liten elit stötande rik - allt detta som kom att kallas arabisk socialism.
Nu är läget ett annat. Både av genuint intresse och med skammens rodnad på kinderna över att dessa tjuvsamhällen accepterades och respekterades så länge följer man nu händelserna i Nordafrika och Mellanöstern mycket noga. Det finns tendenser som går i olika riktningar. Till det mer hoppfulla kan, precis som har nämnts tidigare här i dag, räknas det nu pågående valet i Marocko och försöken att där utvecklas mot en mer konstitutionell monarki med flerpartisystem.
I Tunisien har val genomförts som av observatörer inklusive representanter från vår egen riksdag beskrivs som väl genomförda. Där har den politiska lösningen blivit maktdelning mellan de större partierna där det största partiet, som beskrivs som moderat muslimskt, tar hand om premiärministerposten. Ett mer sekulärt parti besätter presidentposten med en aktiv människorättsaktivist som har suttit fängslad under den tidigare regimen för sina åsikters skull. Slutligen finns där ett vänsterparti som har fått talmansposten.
Men det finns också det som inger oro. Mördandet av den egna befolkningen i Syrien fortsätter. Skillnaden mot tidigare är dock att modern teknik, exempelvis från Ericsson, gör det möjligt för oss utanför att se bilder och höra ljudupptagningar som gör att vi förstår vilka grymheter en murken presidentregim utsätter oskyldiga människor för.
Såväl Turkiets tydlighet mot grannlandet Syrien som Arabförbundets fördömanden gör att det finns skäl att tro att frihetens förändrande vindar ska nå även detta land. Fru talman! Dagar som dessa går mångas tankar till det som nu sker i Egypten. Med förfärande snabb hastighet håller militären på att slösa bort det förtroendekapital som byggdes upp under de dagar av demonstrationer i början av året som ledde till att president Mubarak avsattes och att en juridisk process inleddes mot honom.
När stora människomassor samlades på Tahrirtorget i Kairo och krävde Mubaraks avgång visades stor moderation, och man vägrade använda vapnen mot befolkningen. Det styrande militärrådet blev då något av garant för en fredlig övergång. Vilken kontrast till de många som dödats och skadats de senaste veckorna med tårgas, gummikulor och bepansrade fordon som jagar demonstranter! Fru talman!
Den svenska delegationen till PA-UfM besökte för några veckor sedan Egypten. För egen del kom jag hem så sent som i söndags från Alexandria och Kairo från en annan resa. Vi var sex svenska riksdagsmän på plats i Kairo den söndag i oktober då människor marscherade från de huvudsakligen kristna kvarteren i Maspero. De utsattes för provokatörer, och det hela slutade sedan med direkta konfrontationer med militären då närmare 30 personer dödades och över 300 skadades.
Vi kunde vid ett besök på Egyptens UD dagen därpå tydligt förklara att det är helt oacceptabelt att den egna befolkningen utsätts för sådant våld. Tanks som kör över ungdomar är en skrämmande parallell till Prag 1968 eller Peking 1989. Då Mubarak fälldes lovade militären en övergång inom sex månader. Det har man nu skjutit på.
Den 28 november är det tänkt att den första valomgången ska inledas, om än inom ramen för mycket komplicerade valregler. Därefter ska på det nya året ett rådgivande Shuraråd väljas. 100 personer ska därefter utses till den kommitté som ska skriva en ny konstitution med därpå följande folkomröstning. Militären har nu sagt att det efterlängtade presidentvalet ska genomföras sommaren 2012 i stället för 2013, som man tidigare sade. Fru talman!
Utskottet lyfter i sitt utlåtande fram några av de bärande principer som bör vara gällande i grannskapspolitiken gentemot länderna i södra Medelhavet och Mellanöstern: fria och rättvisa val, förenings-, yttrande- och mötesfrihet, rättsstat, korruptionsbekämpning och reformering av säkerhets- och brottsbekämpningsstyrkorna.
Utskottet noterar: Det är viktigt att EU lämnar stöd till demokratisk reformering som initieras i samband med eller omedelbart efter maktskifte och i en övergångsperiod och därmed medverkar till att bereda väg för en långsiktig demokratiseringsprocess. Kvinnans ställning är ett gott lackmustest på ett lands demokratiska utveckling. Vid vårt besök i Egypten fick vi bland annat reda på att över 80 procent av alla kvinnor är könsstympade och att det i ett land med över 80 miljoner invånare finns endast en kvinnojour.
En annan av demokratins bärande pelare är mediefriheten. Därför är det bra att en tydlig slutsats dras i utlåtandet: EU bör verka för en formell och reell grund för oberoende nyhets- och åsiktsspridning. I alla sammanhang där vi kan närvara, inklusive PA-UfM, är det en viktig uppgift för oss från Sverige att betona vikten av fria medier och att internet med Facebook, bloggar och Twitter inte stoppas. Ryssland är ett bra exempel genom att just vara ett dåligt exempel.
Landet är på väg mot val i december, men oppositionen har starkt begränsade möjligheter att verka. Hundratals journalister har genom åren dödats, misshandlats eller försvunnit. Låt oss se till att det som nu sker i Ryssland inte är ett öde som ska drabba Nordafrika på dess väg mot demokrati! På plats i Egypten ges från olika håll uttryck för behov av forsknings- och stipendieprogram för unga.
Sverige har också ett gott rykte i regionen genom exempelvis Svenska institutet i Alexandria och Anna Lindh Foundation som möjliggör mötesplatser, inte minst för unga politiskt aktiva. I grannskapspolitiken understryks vikten av det civila samhället. Det är av största vikt att det finns en mångfald i form av föreningar, förbund och församlingar. Därför är det beklagligt att så liten uppmärksamhet i utlåtandet ägnas åt religionens roll och behovet av religionsfrihet. Jag hittar endast en mening om detta på s. 18.
Jag tror nämligen att religionen kan vara såväl en positiv kraft för förändring, samhörighet och trygghet som en negativ kraft som ligger bakom motsättningar och förtryck. För de kristna kopterna i Egypten är religionen något som binder samman landet. Landet har med sina nästan 10 miljoner kristna ungefär två tredjedelar av arabvärldens samtliga kristna. Det finns politiska krafter som med stor stolthet lyfter fram både korset och halvmånen tillsammans.
Men det finns också de som önskar skriva ut grupper som de kristna ur den gemensamma historien. De skulle vilja använda en ny konstitution i Egypten för att tränga undan och tränga ut. Ett gott råd från vår sida är att en ny grundlag just ska säkra alla gruppers möjligheter att finnas och verka. I debatten talas det ofta om islamister som en enhetlig grupp. Jag tror att det är en mycket farlig förenkling.
Det är viktigt att se alla olika grupperingar och schatteringar - allt från moderata muslimska grupper som mycket påminner om AK-partiet i Turkiet till militanta grupper som inte har något emot ens att få ekonomiskt stöd från Saudiarabien eller andra gulfstater. Fru talman! Arabiska våren har delvis sin grund i att en fattig frukthandlare i Tunisien i sin vanmakt över vanskötsel och korruption tände eld på sig själv.
Enligt uppgift var den samlade förmögenhet som han lämnade efter sig 24 amerikanska dollar. Kärran han använde var i sig värd 15 dollar. Därefter har Ben Ali i Tunisien, Mubarak i Egypten och Gaddafi i Libyen fallit. En korrupt presidentregim biter sig fast i Syrien, men dess dagar är räknade.
Människor har rest sig därför att de är trötta på vanskötsel, statligt tjuveri, förtryck och en säkerhetspolis som jagar oliktänkande. Fru talman! Från kleptokrati mot demokrati och från arabisk socialism och misskötta ekonomier mot öppenhet - det är spännande saker som händer i Nordafrika och arabvärlden.
Därför är det viktigt med dagens debatt som handlar just om en europeisk politik gentemot vårt grannskap. Förhoppningsvis kan vi i Europa bli de goda grannar som dessa länder, folk och kulturer förtjänar.