KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ibrahim Baylan (S):
Det är ändå väldigt viktigt att vi får reda ut den principiella hållning som högeralliansen har. Det är alltså principiellt fel - det har vi hört i den här debatten från flera företrädare - att en stat äger den här typen av bolag.
Min fråga är: Varför är det fel att just den svenska staten gör det men inte att den franska staten, den saudiska staten eller något av de andra länder som Mats Odell har hunnit vara i för att försöka få intressenter till försäljningen? Jag tror inte att Christer Winbäck i grund och botten är naiv.
Christer Winbäck är väl en förnuftig person som också kan se riskerna med att Telia Soneras nät hamnar i händerna på stater eller länder där man också kan vara nyfiken på vad som pågår i Sverige. Han säger: Jag tror inte. Nej, det är det som är bekymret. Detta sker nu så snabbt och slarvigt att man inte riktigt vet och att man därför måste gå på tro. Då tror man inte det.
Jag tror inte heller att detta på kort sikt kommer att leda till något slags jätteuppsving i spionaget mot Sverige. Men jag vet inte heller. Därför skulle det vara välgörande att ta steget och strukturellt separera i detta fall vital infrastruktur så att vi har den i gemensam ägo. Då skulle vi över huvud taget inte behöva diskutera denna aspekt.
Men vi skulle ändå vinna alla de fördelar som högeralliansen nu talar om med bättre konkurrens, tillgång för alla och en större tillgänglighet så att vi på det sättet också skulle kunna ha konkurrensneutralitet mellan de olika aktörer som vill använda nätet. Vi skulle vinna alla dessa fördelar utan att behöva riskera något annat. Jag vill tydligt göra klart att vi över huvud taget inte vill sälja ut detta. Så är det. Vi tycker att vital infrastruktur ska vara gemensamt ägd.
Det är mot den bakgrunden som hela denna diskussion blir fullständigt obegriplig. Gäller detta vägar och järnvägar också?
Ibrahim Baylan (S):
Eliza Roszkowska Öberg upprepar vad hon sade i talarstolen tidigare, nämligen att detta inte är något problem. Hon sade också att säkerheten är oberoende av vem som äger nätet.
Nästan exakt samtidigt stod Mats Odell som ansvarigt statsråd för försäljningen på en presskonferens inte så långt härifrån och sade att de försvars- och säkerhetspolitiska aspekterna av en försäljning av Telia Sonera ännu inte är lösta. Det är alltså ett problem som ännu inte är löst. Vad är det som gäller?
Är det det som sägs inför detta beslut i riksdagen från högeralliansens företrädare, eller är det det som statsrådet Mats Odell säger? Jag tror faktiskt mer på Mats Odell i det här fallet än på det som sägs i den här kammaren.
Därför blir jag så orolig, när vi nu i eftermiddag ska ta beslut om detta, över att alla aspekter av denna separation, oavsett om den är funktionell eller strukturell, i grund och botten inte är utredda, framför allt när vi nu också ser att det är en försäljning på gång. Ett bud har lagts, och det kommer säkerligen att förhandlas ett antal gånger.
Men det är inte helt otroligt, med tanke på den loppmarknadsmodell som ni har startat med statlig egendom, att Telia Sonera kommer att vara nästa bolag som säljs ut. Då är min fråga återigen: Varför kan vi i detta fall inte separera nätet från bolaget och behålla det i gemensam ägo och göra det tillgängligt för alla bolag på samma villkor? Vad är det man vinner på funktionell separation som man inte vinner på strukturell separation?
Vi har tidigare hört att det vore ett ingrepp i äganderätten. Utdelning av aktier i dotterbolag har skett på Stockholmsbörsen otaliga gånger, och det kommer också att ske i framtiden. Det är ingenting ovanligt. Det är inte något slags kommunistiskt påfund. Det är en viktig del av hur börsen och vårt marknadssystem fungerar. Så vad är problemet?
Ibrahim Baylan (S):
Vi har vägar i detta land. Vi har otaliga mil med vägar i detta avlånga land. Dessa vägar är företrädesvis i offentlig regi. Det innebär att vem som helst får köra på dessa vägar. Det är precis på samma sätt som vi tänker oss detta - ett gemensamt ägt nät. Där skulle de som vill erbjuda tjänster av olika slag kunna köpa in sig på samma villkor och sälja sina tjänster.
Jag tycker att det är oerhört konstigt att man inte tror att ägandet har någon betydelse. Om ägandet inte hade någon som helst betydelse, vad skulle då vara vitsen med att köpa upp Telia Sonera för ett utländskt bolag? Om ägandet inte hade någon som helst betydelse skulle man inte som i detta fall betala 250-300 miljarder för detta bolag. Det är klart att det har betydelse vem som äger ett nät.
Om ägandet inte har någon betydelse, innebär det att borgarna nu också som nästa steg ska sälja ut vägnätet, järnvägsnätet och elnätet? Det kan låta som en absurd tanke för dem som sitter och lyssnar på den här diskussionen. Men det är samma princip. Ett telenät är ju vital och grundläggande infrastruktur. Nu ska det säljas ut därför att man av princip tycker att svenska staten inte ska äga den här typen av bolag.
Men återigen går det uppenbarligen bra om det är den franska staten eller någon annan stat som gör det. Jag får inte ihop den här ekvationen. Det tror jag beror på att det i grund och botten inte finns några rationella skäl för det som man håller på med nu, utan det handlar om dogmatism och blind ideologi där allting ska krängas ut till varje pris. Om det med badvattnet följer vital infrastruktur må det så vara.
Det är så den politiken ser ut. Det är därför som vi har yrkat avslag på detta förslag. Vi vill strukturellt separera detta nät därför att det är så viktigt, och vi vill behålla det i gemensam regi. Jag har tyvärr inte fått några svar på varför detta inte skulle vara möjligt.
Ibrahim Baylan (S):
Låt mig börja med att korrigera Sven Bergström. Det är inte alls tillåtet att köra på alla vägar. Det är de vägar för vilka det finns ett statligt anslag som man får köra på, så den analogin håller inte riktigt. Sven Bergström, jag vet vad du tycker i den här frågan. Du har uttryckt dig också tillsammans med andra i artiklar.
Du har ju själv tyckt att det tillvägagångssätt som den tidigare regeringen hade när det gällde Telia har varit fel och farligt; så har du uttryckt det. Nu har du chansen. Du har chansen att rösta rätt. Du har chansen att visa att det här går att göra på mer än ett sätt. Gång på gång har vi sett olika företrädare för Centerpartiet ute i landet ge uttryck för en ganska sympatisk hållning.
Men sedan har ni varenda gång i denna kammare vikt er för den dogmatism som framför allt Moderaterna är företrädare för. Kommer du att vika dig också den här gången, Sven Bergström? Det hela är inte längre en teoretisk diskussion. Nu finns det ett konkret bud på Telia Sonera. I detta ingår fortfarande också telenätet. Vad kommer du, Sven Bergström, att göra?
Kommer du att följa din övertygelse, eller kommer du - som många centerpartister tyvärr alltför ofta gör - lägga dig platt för Moderaternas marknadsdogmatism? Jag ska passa på att ställa mina frågor även till dig eftersom ingen tidigare svarat på dem: Vad är det som gör det mer rätt att andra stater äger den här typen av bolag och den här typen av infrastruktur när svenska staten uppenbarligen inte ska göra det, av ideologiska skäl?
Vad är det som gör det mer rätt att franska staten äger Telia Sonera än att svenska staten gör det?
Ibrahim Baylan (S):
Nu har du chansen, Sven Bergström! Det förslag som du tycker är det bästa ligger på riksdagens bord. Du har ju lagt fram en reservation med just ett sådant förslag. Nu har du chansen att rösta för det. Vad är det som hindrar? Är det partipiskan som viner, Sven Bergström, och som hindrar dig?
Det är ju inte en brist på kloka förslag som hindrar dig - sådana har Socialdemokraterna, Vänsterpartiet med flera lagt fram. Varför gjordes inte mer tidigare? Vi hade inga planer på en total utförsäljning av Telia Sonera, och någon total utförsäljning av accessnätet har det aldrig funnits några planer på.
Men oavsett vilket: När man - som vi år 2006 gjorde - förlorar ett val måste man naturligtvis sända ut en signal till väljarna om att vi funderar på hur bra vi har kunnat göra saker. Vissa saker hade vi säkert kunnat göra ännu bättre. Andra saker kommer vi att helt och hållet omvärdera.
Om Sven Bergström tycker att den förra socialdemokratiska regeringen inte gjorde det rätta - om det var fel från Sven Bergströms perspektiv - vad är det då som gör det rätt om man gör ytterligare ett fel? Två fel blir ju inte heller rätt, Sven Bergström! Eller tycker du det?
Sven Bergström har inte besvarat den fråga som jag ställt till alla ledamöter, nämligen: Vad är det som gör det principiellt mer rätt att franska staten äger Telia Sonera med den infrastruktur som vi pratar om än att svenska staten gör det?
Om principen är - den har ju flera redogjort för - att staten inte ska äga den här typen av bolag undrar jag: Gäller det bara svenska staten, eller gäller det också andra stater?
Ibrahim Baylan (S):
Jag måste säga, med all respekt, att det är lite patetiskt med de försök som den borgerliga majoriteten gör att leka opposition. Ni vann ju valet. Det är ett faktum. Ni regerar Sverige. Ni regerar Stockholms län. Det är också ett faktum att det är en riksdagsfråga hur resurserna från trängselskatterna används. Om det ska finans trängselskatt eller inte är också en riksdagsfråga. Det är också ett faktum. Därför är det naturligtvis vitalt att vi diskuterar detta i den här kammaren.
Det är också ett faktum att stockholmarna röstade för trängselskatten. Det stod också på valsedeln att en del av pengarna skulle användas till kollektivtrafiken. Det är ett faktum att den borgerliga regeringen har svikit detta löfte och inte använder resurserna till kollektivtrafiken i Stockholm utan vill göra något annat med dem. Min fråga var: Hur motiverar men detta svek?
Vad som har hänt är att i takt med att regionen växer, och det kommer den att fortsätta göra, uppstår ju ännu större efterfrågan, ännu större behov av en god kollektivtrafik. I detta läge har man alltså minskat resurserna, och man höjer dessutom priset för kollektivtrafiken.
Jag tror, herr talman, att vi alla måste vara medvetna om att ska vi kunna nå våra nationella mål om lägre utsläpp är det avgörande hur vi lyckas i våra storstäder. Det är inte i Västerbottens inland eller i Nybro som den här problematiken är som störst utan det är i våra storstäder.
Därför blir den här bristen på intresse, den brist på satsningar på kollektivtrafik som den borgerliga regeringen visar, akut, inte minst för att man också har svikit ett tydligt löfte som var en av huvudorsakerna, tror jag, till att så många Stockholmare ändå röstade för att ha trängselskatterna, nämligen att man skulle satsa på kollektivtrafiken.
Det har inte skett, och då är min fråga till infrastrukturministern återigen: Hur motiverar man detta svek?
Ibrahim Baylan (S):
Jag tror att det är viktigt att vi i det här tidiga stadiet har en ordentlig diskussion och en kritisk analys av vad som pågår. De utmaningar vi har framför oss kan inte lösas via omorganisationer och förändringar av verken. Det tror jag inte heller att Malin Löfsjögård tror. Dessutom pågår förändringar hela tiden.
Jag vet inte vilken närhet till Vägverket Malin Löfsjögård har i dag, men den information jag har är att det redan i dag pågår väldigt mycket gemensamt arbete, till exempel med Banverket, för att hitta de gemensamma lösningarna i trafiken. Man ska inte tro att det inte sker någonting utan dessa gigantiska omorganisationsplaner som regeringen nu har, för det gör det. Det kanske inte är tillräckligt, men det är det vi efterlyser. Vad är syftet?
Ser Åsa Torstensson en infrastruktur framför sig, ja eller nej? Ser Åsa Torstensson privatiseringar av hela eller delar av verksamheten framför sig, ja eller nej? Ser Åsa Torstensson en omlokalisering av myndigheterna framför sig, ja eller nej? Det var ganska konkreta och enkla frågor att svara på. Herr talman! Den här regeringen har gjort sig känd för att skjuta först och fråga sedan. Då blir det ibland hafsigt och slarvigt.
Det här är alldeles för viktigt för att göras hafsigt och slarvigt. Det är väldigt viktigt att ha tydliga mål framför sig och framför allt att vi får tydliga besked från regeringen. Jag tycker tyvärr inte vi får det. Det är allvarligt eftersom vi i det sammanhanget står inför ganska stora politiska ställningstaganden. Det handlar om klimatet och framtidens transportsystem.
Det är välgörande för den politiska processen, för dem som jobbar inom verken och för själva syftet med en förbättring att vi får klara och tydliga besked. Jag har ställt tre konkreta frågor. Svara ja eller nej, Åsa Torstensson.
Ibrahim Baylan (S):
Det var ytterligare fyra minuter där inte ett enda besked lämnades. Vad är regeringens hållning? Människor har tydligt visat att de vill ta sitt ansvar för miljön och framtiden. Man efterfrågar spårbunden trafik, inte minst tåg. Det ser vi genom att resandet på järnväg ökar kvartal efter kvartal. Vi ser att företagen efterfrågar mer av godstransporter på järnväg. Man vill ta sitt ansvar för miljön. Man vill ta sitt ansvar för framtiden.
Vad är då regeringens besked till dessa människor? Tja, det är oerhört svårt att säga. Regeringens och majoritetens förhållande till järnvägen tycks vara att man ska prata om den. Man ska utreda, prata och anordna seminarier, men man ska för Guds skull ingenting göra. Finansministern har redan konstaterat att det är mer ekonomiskt effektivt att satsa på vägar.
Det har han sagt uttryckligen, inte minst i polemik med statsrådet Torstensson. Detta har spridit en osäkerhet, en osäkerhet som statsrådet nu inte tar chansen att skingra. De som står inför att göra dessa stora investeringar - för det är stora investeringar när man ska köpa tåg eller avgöra om man ska gå in på denna marknad - har väldigt svårt att veta vad som gäller i regeringens politik.
I stället fortsätter Åsa Torstensson, som jag tycker på ett väldigt svagt sätt, att försöka leka opposition. Om Åsa Torstensson har en sådan längtan efter att vara i opposition kan säkert Sveriges väljare göra någonting åt det i nästa val. Just nu är dock Åsa Torstensson statsråd med ansvar för Sveriges järnvägar och Sveriges infrastruktur. Vad är regeringens politik på detta område? Kan ministern inte bara säga det?
Kommer ni att ha tyngdpunkten på järnvägen, eller kommer ni, som Anders Borg och Fredrik Reinfeldt har sagt, att ha tyngdpunkten på vägar? Vad är det som gäller?
Ibrahim Baylan (S):
Tack, statsrådet, för svaret. Den gångna helgen har det varit midsommarfirande över hela Sverige. Det har på många håll varit en positiv och glad tillställning. Många har använt bilen för att åka ut till sina stugor eller på andra sätt fira midsommarhelgen med nära, kära och vänner.
Den helg som har gått har också varit en av de mest trafikintensiva under året. I de allra flesta fall har det gått alldeles utmärkt. Man har tagit sig fram och tillbaka utan några större incidenter. På sina håll har man kanske behövt vänta, men i stort har det ändå gått att ta sig fram och tillbaka.
För en del människor har tyvärr den här helgen slutat i djup tragedi - både för dem som har omkommit och för dem som nu sörjer nära och kära. En stor bov i dramat är alkoholen.
Alldeles för många människor - tyvärr en ökande andel - tar bilen när de är alkoholpåverkade. Det är naturligtvis något som vi under lång tid har försökt att motarbeta, både med hjälp av information och med hjälp av andra insatser som handlar om att öka trafiksäkerheten. Vi har varit framgångsrika.
Precis som Åsa Torstensson nämnde har vi under de senaste åtta nio åren, år efter år, sett sjunkande dödstal i trafiken. Tyvärr vände talet upp förra året. Vi får hoppas att det är en enskild företeelse och att den sjunkande tendensen fortsätter. Det finns många saker som människor rår över.
Precis som Åsa Torstensson säger handlar det mycket om ett individuellt ansvar. Men det finns också saker som vi kan göra tillsammans för att ytterligare öka trafiksäkerheten. Det absolut lättaste är att komma åt det växande alkoholproblemet.
I dag är det tekniskt möjligt att bygga in alkolås i bilar, att se till att det inte går att starta en bil om man som förare är alkoholpåverkad. Det har funnits ett utredningsförslag som handlar om att alkolås ska vara standard i alla nya bilar från och med 2012. På det viset kan vi försöka minimera problemen med alkoholen i trafiken.
Åsa Torstensson var snabb med att avfärda detta förslag på obligatorium. Under debatten i förrförra veckan som trafikutskottet hade om trafiksäkerhet och alkohol i kammaren ägnade trafikutskottets borgerliga ledamöter stor tid åt att försöka förklara vad Åsa Torstensson egentligen menade. Egentligen vill hon ha alkolås i bilar, men ändå inte.
Nu har Åsa Torstensson chansen att redogöra för och debattera om hon är beredd att vidta några som helst åtgärder för att se till att alkolås blir standard i alla nya bilar från 2012. Om inte, varför? Vi har nu hört alla insatser räknas upp.
Men vad konkret, Åsa Torstensson, är det för insatser man tänker sig när det handlar om den fysiska infrastrukturen? Vad är det exakt du ämnar återkomma med till hösten till riksdagen när det handlar om att öka den fysiska trafiksäkerheten?
Ibrahim Baylan (S):
Tack, näringsministern, för svaret, även om jag i sak är lite missnöjd med svaret på den ena frågan. Men det säger sig självt - svaret är att näringsministern inte avser att vidta några åtgärder för att höja eller stärka stödet till, i det här fallet, Volvo Lastvagnar i Umeå. Fru talman!
För ungefär två veckor sedan var jag på besök och träffade företrädare för de anställda vid Volvo Lastvagnar i Umeå. Det var med anledning av de många varslen. Senare har det visat sig att en alltför stor del av dessa varsel har resulterat i uppsägningar.
Av de ca 520 som varslades har nu 485 personer vid fabriken i Umeå fått besked om att de kommer att bli uppsagda eller är uppsagda. Till detta kan man lägga ett hundratal som har haft visstidsanställningar och som får sina anställningar avslutade.
Dessa kommer att möta en bister verklighet, en verklighet där varslen ökar och där antalet lediga platser ständigt minskar. För många kan detta innebära mer eller mindre en ekonomisk katastrof därför att den borgerliga regeringen har gjort sitt yttersta för att nedmontera och försvaga den a-kassa vi har haft och som ska fungera som en bro från ett jobb till ett annat.
Under tiden ska man inte behöva känna oro för att behöva gå från hus och hem. Under mitt besök fick jag höra om unga familjer där båda jobbar vid Umeåfabriken och som nyligen försökt etablera sig på bostadsmarknaden genom att köpa ett hus, ett radhus eller en bostadsrätt.
Som Maud Olofsson säkert känner till är det inte någon billig affär heller i Umeå att köpa sig en egen bostad. Det går på ett par tre miljoner kronor även där. De frågar sig nu: Vad ska vi göra? Inte nog med att de kommer att få ungefär en drygt 50-procentig a-kassa när de blir arbetslösa.
Som lök på laxen får de också, naturligtvis genom Maud Olofssons försorg, betala högre skatt på denna arbetslöshetsersättning än den skatt de betalade när de arbetade.
En fråga som de också tog upp med mig, och det är därför jag har ställt min interpellation, var att de ville ha reda på bevekelsegrunderna för regeringens försämring av transportstödet till Volvo Lastvagnar i Umeå. Transportstödet finns inte specifikt som ett stöd till ett företag.
Det finns specifikt som ett stöd för att man ska kunna konkurrera på lika villkor, för att kompensera för de långa avstånd som det ändå innebär att ha en fabrik i Umeå och sina huvudmarknader nere på kontinenten. Det här stödet är, menade de, oerhört viktigt för att Volvo Lastvagnar ska kunna finnas kvar i Umeå.
Skulle frågan bli aktuell att lägga ned fabriken skulle det handla om ytterligare 2 000 arbetstillfällen som försvinner direkt. Ytterligare 2 000 människor skulle alltså bli arbetslösa.
Vi är tack och lov långt därifrån, men nu när lågkonjunkturen slår till med full kraft och varje krona och öre räknas finns risken att sådana här saker som kanske är marginella kan spela roll när det handlar om att kunna konkurrera på lika villkor.
Därför är min fråga till Maud Olofsson: Är du beredd att omvärdera detta ansvarslösa beslut?
Ibrahim Baylan (S):
Det är en vanlig taktik från den nuvarande regeringen att så fort man blir trängd försöka gå i opposition. Med tanke på Maud Olofssons inlägg här påminns jag om ett citat från Bibeln: Högmod går före fall. Jag hör ofta regeringens företrädare säga att de är bäst, men medborgarna tycks inte hålla med om den saken. Maud Olofsson säger att man har gjort mest i hela Europa.
Jag såg nyligen en opinionsundersökning som visar att medborgarna tycker att regeringen gör alldeles för lite för att möta den lågkonjunktur vi är inne i. Det kan vara väldigt svårt att ta till sig, Maud Olofsson, men högmod kan gå före fall. Kom ihåg det! Om du så gärna vill gå i opposition finns det ju möjlighet för väljarna att tillmötesgå ditt önskemål vid nästa val.
Vad Socialdemokraterna tycker eller inte tycker om transportstödet - ja, vi har ju haft socialdemokratiska regeringar i det här landet. Till så sent som 2006 hade vi en socialdemokratisk regering. Och de företag som det här handlar om vet vad de fick i transportstöd då. För Volvo Lastvagnar handlade det om 30-35 miljoner. Så fort vi fick en borgerlig regering skars det ned till 15 miljoner. Det är det som är faktum, det är det som är verklighet. Det är du som är näringsminister, Maud Olofsson.
Försök inte springa ifrån ditt ansvar! Nej, jag tror tyvärr att en del av den hätska argumentationen från Maud Olofsson mot Socialdemokraterna egentligen handlar om att försöka dölja det faktum att det största partiet i regeringen, Moderaterna, under många år har argumenterat emot den här typen av transportstöd, som handlar om att kompensera för långa avstånd och försöka se till att företagen kan konkurrera på lika villkor.
I det här fallet handlar det om att bevara och utveckla arbetstillfällen i norra Sverige, arbetstillfällen som inte bara handlar om dem som direkt jobbar på Volvo Lastvagnar utan också om många småföretagare som har Volvo Lastvagnar som sin största kund och som skulle gå omkull om detta inte fanns. Omvärdera, Maud Olofsson, omvärdera!