KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Rågsjö (V):
Jag kan hänvisa till ett antal motioner som vi lagt fram i ärendet och vad vi kommer att göra i valet. Jag kommer inte att skicka ledamoten valmaterialet. Vi pratar om tillgänglighet här, fru talman, och det är alltid intressant. Det är klart att vi alla ska ha tillgänglighet. Men tillgängligheten i Sverige ser väldigt olika ut beroende på var man bor, inte sant? Och hur styr behoven? Det kan man fundera på.
Är det här behovsstyrt? Är nätläkarna behovsstyrda? Jag är skeptisk till det. Vi pratar hela tiden om kontinuitet, att kontinuitet är viktigt. Vi drog igenom och klubbade en primärvårdsreform för inte så länge sedan. Jag tror att alla partier nämnde ordet kontinuitet.
Använder ledamoten en digital tjänst är kontinuiteten kanske inte på topp. Sedan är det alltid intressant att titta på hur marknaden placerar sig. Nu har nätläkarna öppnat och gått från 2 till 46 vårdcentraler på fem år. Det gjorde de väl i rask takt när de förstod att man kanske ska börja reglera marknaden; vad vet jag?
Då kan vi titta på placeringen. Det är två vårdcentraler i övre Sverige. Ovanför Uppsala pratar vi om då. Sedan kryllar det mer och mer exempelvis på Norrmalm och i Nacka, Lomma och så vidare. Då kan vi fundera på hur det kommer sig att man inte satsar lite mer utifrån behoven som finns ovanför Uppsala.
Jag tycker att det är dags att reglera den här typen av marknad och se till behoven. Jag tycker att det skulle vara väldigt bra. Det är klart att om det här ökar från nästan 1 miljard nu kan det bli problem.
Karin Rågsjö (V):
Ledamoten Hultberg försöker få det till att de här digitala nätbolagen inte kan flytta norrut. På grund av vad? Det handlar ju om marknad. Det handlar om att man vill ha så många kunder som möjligt eftersom man ser världen så, i segment. Man har en marknad. Problemet med Sverige är att vi inte har reglerat hälso- och sjukvårdsmarknaden.
Jag tycker att det är ett stort problem. Jag tycker att det är ett stort problem att regionerna betalar 1 miljard till nätläkarna för vård där det inte finns linjer in i något slags kontinuitet. Jag måste säga att det är väldigt märkligt hur centreringen av nätläkarna och vilka som använder sig av nätläkare ser ut. Det är intressant.
Vi har sett i utredning efter utredning att det inte är de som bor längst bort från vårdcentralerna som använder sig av nätläkare. Det är andra, som du och jag. Det är de som har förutsättningar, de som bor i innerstan. Det är de friskaste. Det kan man peka på i de här undersökningarna. Detta i samband med att vi har en väldigt ojämlik vård. Vi har en ojämlik vård.
Det visar rapport efter rapport. Ska vi spä på det? Ska vi spä på det med ytterligare segment på det här sättet? Det är inte okej, tycker jag. Vi i Vänsterpartiet står för att vi vill reglera marknaden. Vi måste göra något åt kostnaden som drabbar regionerna, men vi måste också få igång ett annat sätt att förhålla sig i den offentliga vården så att man använder digitala system på ett annat sätt.
Det tycker vi är en fantastiskt bra idé.
Karin Rågsjö (V):
Ledamoten och undertecknad får ha en liten turné kring detta. Jag tycker att dessa frågor är superviktiga, för jag tycker att detta har blommat ut. Och det har det gjort för att man inom den offentliga hälso och sjukvården inte har lyckats bygga upp digitala system. Jag har varit på många debatter, exempelvis i Almedalen, och pratat om detta. Då har exempelvis olika personer från SKR sagt att detta är på gång.
Det har inte varit på gång, men det blev det under pandemin. Det är tråkigt att det behövdes en pandemi för att rulla igång det här. Nu förutsätter jag att man sätter sig ned och reglerar hela denna marknad, om jag får uttrycka mig så. Det är klart att hälso- och sjukvård måste vara behovsstyrd. Det kan inte vara så att man får en känsla för något och ringer fast man kanske inte har behov av det.
Jag slås hela tiden av vilka som använder sig av denna typ av tjänster, fru talman. Det är inte de som har de största behoven, utan det är personer som har tillgängligheten och snabbt kan trycka på sin mobil och ringa.
När vi har den här situationen med ojämlik vård och hälsa som tickar på kan vi inte, fru talman, samtidigt ha ett system som triggar igång så att ojämlikheten ökar ytterligare.
Denna fråga är ganska stor, och jag hoppas att man efter valet, oavsett vem som vinner - jag hoppas ju på den sida som jag själv tillhör, och, måste jag samtidigt säga, jag vet ju inte vad den andra sidan kommer att göra - tittar på detta så att det inte fullständigt far iväg.
Karin Rågsjö (V):
Ledamoten har helt rätt: Man måste bygga grunden. Primärvården är extremt viktig, liksom slutenvården. Man måste göra flera saker samtidigt. Man kan inte bara göra det ena eller det andra, utan man måste se till helheten. Då handlar det väldigt mycket om att bygga upp en struktur med en fast kontakt, precis som ledamoten säger.
Det måste också finnas någon form av gräns för hur många patienter man kan ha. Vi vill få bort etableringsfriheten - nu är vi inne och surrar i ett annat område - så att vårdcentralerna inte själva kan bestämma var och hur de ska öppna. I stället bör regionen titta på var behoven är som störst. Det tror jag skulle vara väldigt bra.
Behoven är kanske inte störst i en innerstad, utan de kanske är störst på små orter i norra Sverige, i förorterna till Stockholm, Göteborg och Malmö och så vidare. Det är alltså flera saker som måste göras samtidigt. Digitaliseringen har kommit och kommer att stanna.
Frågan är hur man ska reglera den och hur man ska få marknaden, som vi vill reglera, att gå i takt med den offentliga vården så att man hittar förhållningssätt tillsammans. Den väg vi går nu tror inte jag på - där man inte reglerar och inte har någon koll och där nätläkarna, på grund av att det är en marknad, kan bredda sig på det här sättet.
När jag tittar ned på kartan över var nätläkarna har placerat sig blir jag lite bekymrad över att det är två vårdcentraler norr om Uppsala medan det kryllar av vårdcentraler i södra Sverige. Det är för att det finns mer pengar att hämta där.
Karin Rågsjö (V):
Jag blir lite rörd, Barbro. : Jag med.) Dig, Barbro, har jag hört talas om sedan 1970-talet. Vi kanske inte har någon debatt på tisdag, så jag passar på att tala nu. Fru talman!
Vilket jobb ledamoten Westerholm har gjort i riksdagen och i civilsamhället! Herregud! Hon har lyft frågor som ingen annan har gjort. Hon har lyft hbtq-frågorna ända från sin tid i Socialstyrelsen och framåt. Det har handlat om människors rättigheter. Hon har lyft beroendefrågorna så bra.
Hon har konstant lyft frågor om äldreomsorgen och om ålderismen, som vi alltid befinner oss i, också här i riksdagen, även om det ser ut som om det kommer in lite mer äldre människor här snart. Jag tycker att du är helt fantastisk, Barbro! Du är en förebild. Tack!
Karin Rågsjö (V):
Det är 800 personer som står på väntelistan för donationer - för att få ett liv och inte bara leva men även för att kunna överleva. I dag kommer vi att klubba regeringens lagförslag om donation, och vi är eniga om det mesta. Det här är ett väldigt viktigt beslut. Den 28 februari 2022 presenterade regeringen en justerad och uppdaterad proposition om ny lagstiftning.
Det här var ett grupparbete som vi gjorde tillsammans med regeringen, och jag tycker att det blev väldigt bra. Frågan om ny lagstiftning för organdonation har varit på gång länge - sedan 2013 - och har, som flera har sagt här, utretts två gånger. Nu sätter vi ned foten. Det här har kanske tagit tid också för att det är en svår fråga. Då gäller det att få med professionen, anhöriga och så vidare i arbetet.
Nu har man lyckats med det, och det är jättebra. Jag kände en person som blev transplanterad; det handlade om en lungtransplantation på Sahlgrenska. Många år av liv följde, och varje dag räknades som guld för honom och hans familj. Nu gäller det att öka antalet organdonationer. Fru talman! När sjukvården inte längre kan rädda liv utreds viljan till donation.
Om patienten är positiv till organdonation och har lämnat in ett sådant där litet kort kan man nu se till att intensivvårdens uppgift blir att uppfylla patientens donationsvilja i de fall detta är möjligt. Primärt handlar vården fram till donationen om fortsatt respiratorvård, men den kan också handla om blodtrycksstimulerande dropp och andra läkemedel. Behandlingen ges samtidigt som patienten får palliativ vård.
Den organbevarande behandlingen har aldrig företräde framför den palliativa vården; jag tycker att det är viktigt att säga det. Det krävs en väldigt tydlig struktur för donationer i hela landet. Detta har Centerpartiet lyft fram i sin motion, och vi är många som har tyckt att det var en bra idé. Det bör också finnas en likvärdig struktur i alla regioner. Det handlar om utbildning och om att på alla sätt se till att det blir just likvärdigt.
En transplantation är inte någonting man gör varje dag. Även jag yrkar bifall till reservation 4. Det är utmärkt att vi har enats om att närståendes roll i en samtyckesutredning om organdonation nu renodlas till att vara förmedlare av den möjliga donatorns inställning till donation. Närstående kan alltså inte lägga in sitt veto. Livet kan förändras på en sekund - så är det.
Anhöriga slipper ta svåra beslut i ett kanske oerhört jobbigt läge; det tycker jag är bra. Däremot är anhöriga oerhört viktiga i processen. Det är viktigt att det finns rutiner för att ta hand om anhöriga hela vägen, att anhörigperspektivet lyfts fram, att man ger stöd och ett bra bemötande och att man inte lämnar de anhöriga ensamma.
Det här ihärdiga gänget från socialutskottet har nu suttit i den här salen i tre timmar - det är strålande, måste jag säga. Jag vill tacka regeringen, som tog fram det här tillsammans med oss i den här salen. Jag vill också passa på att tacka MOD, som på olika sätt har varit bra att bolla med.
Karin Rågsjö (V):
I mitt anförande sa jag tydligt: "På grund av smittspridning och självklart även på grund av politisk underlåtenhet nationellt, regionalt och kommunalt kunde inte de äldre skyddas." När det gäller smittskyddsutrustning trodde vi nog alla att det fanns lager regionalt. Det trodde jag, för det står ju nedskrivet att man ska ha det. Då måste man i så fall ha något slags kontrollinstans som kollar: Har Värmland skyddsutrustning?
Har Stockholm skyddsutrustning? Jag tror att man exempelvis på statlig nivå trodde att det här löpte på alldeles smidigt. Vi har haft en väldigt dålig pandemiberedskap i Sverige, både nationellt, regionalt och kommunalt. Det märktes när pandemin rullade in. När det gäller skyddsutrustning försökte Socialstyrelsen att på olika sätt ta sitt ansvar genom att köpa in stora lager.
Men jag menar att i ett välfärdsland ska det finnas så självklara saker som skyddsutrustning som räcker mer än bara några dagar. Det var en smärtsam situation som äldreomsorgen fick uppleva, nämligen att det inte fanns någon smittskyddsutrustning. Där har vi alla lärt oss något. Jag hoppas att man till nästa pandemi har en annan krisberedskap och en annan krisstyrning.
Det ska tydligt framgå att det är regeringen, den statliga nivån, som kör framåt i den typen av kriser. Man kan inte lägga ut ansvaret och hoppas att det blir superbra i de 21 regionerna - om man inte kan peka med hela handen. Man valde helt olika approach för exempelvis testning. Det var tråkigt. Man borde ha följt de rekommendationer som exempelvis Folkhälsomyndigheten gav.
Karin Rågsjö (V):
Vad gjorde regeringen när det visade sig att 21 regioner inte hade smittskyddsutrustning och ni hade sålt ut Apoteket AB och inte återskapat en lagerhållning? Jo, man gav uppdraget till Socialstyrelsen att köpa in materialet - inte sant? Det var nog ganska svårt. Det var inte bara vi som ville ha skyddsutrustning, utan det var hela världen. Där hamnade vi i en enorm kris. Den krisen tycker jag att vi kan lyfta fram här och nu.
Det är därför vi vill lagstifta om att regioner ska ha skyddsutrustning. Det kan inte vara en fri verkstad, utan den ska bara finnas på plats. Jag anser att regeringen i det här läget inte kunde ha vänt på kuttingen. Där håller jag inte med alla inblandade parter som har sagt att regeringen ska komma ut till de 21 regionerna och alla ska göra som man säger. Hade det funkat? Jag är tveksam.
Regionerna har ett ansvar; de hade sitt ansvar för skyddsutrustningen, och de hade sitt ansvar för testningen och vaccinationerna. Vi har inte tittat på hur vaccinationerna har fungerat. Det är lite hej och hå med vaccinationerna runt om i Sverige. Man har helt olika koncept utifrån ledning, tänk och vem som ska göra vad. Det är illa i en kris.
I en kris av den här karaktären anser jag att man måste peka med hela handen. Ingen, inte ens SKR, ska kunna säga: Så gör vi inte.
Karin Rågsjö (V):
Jag funderar. I och för sig hamnade vi i ett krig precis efter pandemin, men jag måste säga att den här vaccinationsveckan har jag haft lite svårt att se. När det gäller information och kommunikation om vaccinationerna anser jag att det hade behövts en mer manifest statlig kommunikation som gick ut tydligt på olika sätt - lite mer folkligt, kanske.
Det räcker kanske inte att Folkhälsomyndigheten informerar på torsdagar. Det är ju inte alla som tittar på det. Det hade behövts bättre, mer finmaskig kommunikation som trängde igenom. Okej, det är regionerna som har ansvar för vaccinering. Det är jag fullt medveten om. Men kommunikationen, den här manifesta kommunikationen om vaccinationer, har jag saknat.
Det handlar också om förutsättningarna att bemöta antivaxxare. Jag var en av dem som fick 30 000 mysiga mejl före jul, fru talman. De hamnade i och för sig i min skräplåda, men går man in och tittar på deras sajter ser man att det här inte är någon liten organisation. Jag tycker att staten hade ett större ansvar att bemöta detta nationellt.
Jag undrar vad som kommer att ske, om Sofia Amloh och Socialdemokraterna har en aning om det, för jag tycker att det är viktigt. Vi kan inte släppa det här med vaccinationer. Det behövs en samfälld nationell informationsinsats, och den har jag saknat i stort sett hela tiden.
Karin Rågsjö (V):
I svaret hörde jag ingenting om att det behövs bättre kommunikation om vaccinationer. Vi hurrade ju alla för vaccinationerna. Det finns väl ingen - kanske några - i det här huset som inte älskar vaccinationerna. Det var ett fantastiskt genombrott, och det är därför vi står här nu. Hade vi inte fått vaccinationerna hade vi legat oerhört risigt till, på ren svenska.
Men i en så här stor samhällelig kris kan man inte räkna med att 21 regioner ska köra fram sina egna små infoinsatser. Det behövs en annan statlig impact. Det saknas. Jag saknar det. Det hade varit så viktigt att berätta om vaccinationerna lite mer folkligt, och med folkligt menar jag så att man når fram. Tittar man på vilka som har vaccinerat sig ser man väldigt stora skillnader mellan vissa områden.
I alla fall i Stockholm, Västra Götaland och Skåne kan det skilja mellan 50 procent som vaccinerat sig i vissa områden och 90 till nästan 100 procent i andra. Det här måste man jobba med. Jag menar att den nationella nivån måste ta ett större ansvar för det, för det kan inte 21 regioner bära - eller vi alla genom att prata vaccinationer. Det behövs något annat.
Det hade också behövts ett bemötande av antivaxxarnas enorma myter, lögner och så vidare på sociala medier och någon sorts kommunikation runt det. Vad innehåller vaccinationerna? Dör man av vaccinationerna? Dör mitt barn av vaccinationerna?
Det fanns massor av jättekonstiga påståenden som man kanske hade kunnat bemöta i en lite bättre riggad, kanske lite kostsam, informationsinsats som man kan återvända i och med att pandemin finns kvar. Det behövs information om detta som är bättre riggad, så att säga.
Karin Rågsjö (V):
Jag sitter inte i regeringen men har ändå lite frågor. Ödmjukhet är en dygd, tycker jag. Det låter på ledamoten som att utan Moderaterna hade vi alla i snabb takt hamnat på intensiven. Fru talman! Man måste se det delade ansvaret. Hade regionerna inget ansvar?
Hade Region Stockholm inget ansvar för att man inte hade skyddsutrustning och för att man skötte testning och vaccinering absolut sämst i landet? Det är inte Magdalena Andersson som råddar runt med testning, vaccinationer med mera i regionerna.
I Region Stockholm är det Irene Svenonius, och hon är moderat - om jag inte är helt ute och cyklar. När vi gick in i pandemin hade vi en ganska trasig välfärd eftersom det satsats för lite resurser på vård och omsorg. Det är också en del av pandemin och något vi kan lära oss av.
Men många boende i äldreomsorgen avled självklart på grund av den höga smittspridningen. Vi hade ett sämre läge än våra nordiska grannar eftersom vi inte hade koll på den miljon människor som kom in från andra länder. Jag hoppas förstås att vi får en bättre pandemibevakning i världen och i Sverige så att vi vet på ett ungefär var smittan har landat. Jag tycker att man alltid ska försöka ta ansvar.
Regeringen styr riket, men det var inte den som rustade ned i de 13 regioner som styrs av högern. SKR styrs inte heller av Magdalena Andersson utan av högerpartierna.
Karin Rågsjö (V):
Det är inte ofta man anser att jag är patologisk. Det kanske är det nya. I stället för att jag får kommunistkortet slängt på mig är jag nu patologiskt intresserad av något. Det är i alla fall en utveckling inom den moderata politiken, måste jag säga. Jag kan nämna Västra Götaland och Skåne också. Där är ni också med och rör i grytorna, inte sant?
Vad det handlar om är att det när man går in i en pandemi alltid är bättre att ha exempelvis fler anställda - där är vi överens nu för tiden - och att man har en äldreomsorg där inte 50 procent är timanställda. Jag nämner Stockholm för att det var epicentrum. Ingen annanstans i Sverige blev så många smittade, och ingen annanstans saknades det så påtagligt skyddsutrustning.
En överläkare på SÖS kom i princip till jobbet i sin dykarutrustning eftersom det saknades skyddsutrustning. Det var makabert, och ansvaret för det hade de regionala politikerna. Det har varit en otrolig resa, och socialutskottet och finansutskottet har verkligen jobbat.
Jag satt också med på samtliga partiledarmöten med Jonas och Nooshi och lyssnade, och inget parti hade någon fantastisk korg med åtgärder de där första månaderna. Vi har lärt oss massor av den här pandemin, och, ja, ansvaret för detta ligger på regeringen men också på regionerna och kommunerna.
Vi har fått fram ett fantastiskt material från kommissionen, och det görs andra utredningar. Jag hoppas att man också följer upp vaccineringen när det gäller hur, var och när. Jag hoppas att man också på riktigt kan säga att regeringen leder riket i dessa frågor, inte SKR.
Karin Rågsjö (V):
Självklart står vi alla bakom den här lagen. I går kom också regeringen och Folkhälsomyndigheten med ett helt paket av åtgärder i olika steg. Vi hoppas att vi ska vara på steg 1 och sedan hamna på 0 igen - inte sant? Exempelvis infördes ett tillfälligt stopp av karensdagen just för att få ned smittan. Många kan jobba hemma - vi själva, till exempel.
Karensdagen gör dock att många med låga löner ibland tvingas gå till jobbet, helt enkelt för att inte förlora så mycket av inkomsten. Jag måste säga att ur smittskyddssynpunkt är det en självklarhet att ta bort karensdagen. Jag undrar, fru talman, hur Acko Ankarberg Johanssons parti ser på frågan om karensdag.
Karin Rågsjö (V):
Jag tackar Acko Ankarberg Johansson för svaret. Jag ser på karensdagen som en del av folkhälsoarbetet. När pandemin är över - vilket vi alla hoppas är ganska snart - hoppas jag självklart att vi ska ta bort den, just för att det är väldigt förebyggande när det gäller hälsa. En karensdag är inte bra för folkhälsan.
Hur ser Acko Ankarberg Johanssons parti på detta?
Karin Rågsjö (V):
Alla står bakom pandemilagen, även om vi hade ett antal frågor. Alla vet ungefär vad de ska göra nationellt. Där råder hyfsad enighet. Det intressanta är hur situationen i världen ser ut.
Det hjälper inte att det finns många olika vacciner och att vi vaccinerar oss om mutationerna kommer att välla in över världen. Det handlar om att vaccinera hela världen. 42,7 procent är vaccinerade i hela världen. Det är inte jättemycket, och i en del länder är extremt få vaccinerade. Fru talman!
Jag undrar hur Socialdemokraterna ser på frågan om hur vi kan agera mer internationellt i frågan. Det hänger ihop med pandemilagen. Vi måste ta olika steg för att försöka begränsa smittan. Ett av de stegen måste vara en helt annan hållning till länder där befolkningen inte är vaccinerad.
Vi ska göra allt vad vi kan för att länder ska kunna bygga upp en struktur för att vaccinera sin befolkning. Det kan synas som att detta inte hänger ihop med frågan, men det gör den. Hur ser Mikael Dahlqvist och Socialdemokraterna på förutsättningarna att Sverige kan göra mer när det gäller det internationella arbetet med pandemin, specifikt riktade insatser till länder som har få vaccinerade och en dålig hälsostruktur?
Karin Rågsjö (V):
Ja, det låter lovande. Det finns länder som har ställt sig bakom förslaget att tillfälligt lyfta patenten och göra något mer radikalt. USA och Frankrike har uttryckt detta. Man kan väl inte säga att EU direkt ligger i startgroparna för att göra detta. Det krävs mer än att förmedla ett antal doser vaccin då och då - det behövs något mer manifest i världen. Fru talman!
Jag undrar, Mikael Dahlqvist, hur ni kommer att agera. Kommer ni att trycka på mer i dessa sammanhang, exempelvis i EU, för att hitta en mer framkomlig väg att vaccinera exempelvis kontinenten Afrika?
Karin Rågsjö (V):
Jag har två frågor till Ulrika Heindorff från Moderaterna. Det är ju så att det är två och en halv månad sedan som Folkhälsomyndigheten kom med sin rekommendation att alla inom äldreomsorgen skulle vaccineras. Det är två och en halv månad sedan.
I dag, fru talman, är det 55 procent - eller vi kanske har kommit upp i 60 procent - som är vaccinerade inom hemtjänsten, vilket jag menar är ett stort misslyckande för regionerna. Det är dessutom så att regioner med stora överskott - exempelvis min egen hemregion Region Stockholm, som har 7 miljarder i överskott - inte har lyckats blåsa upp möjligheterna att vaccinera dem som ska ta den tredje dosen.
Jag måste säga att man väl inte bara kan stå och peka på Folkhälsomyndigheten och regeringen som skyldiga i en situation som har inneburit att vi nu står här utan att den tredje dosen har levererats specifikt till de sköraste. Jag tycker att det är ett misslyckande från regionernas sida. Min andra fråga berör karensdagen, för det var den som flaggades från regeringen i går.
Det var i ett paket runt hela pandemilagen, så att säga. Jag undrar förstås hur Moderaterna och Ulrika Heindorff ställer sig till karensdagen, fru talman - inte bara till att man tar bort den tillfälligt utan även framgent. Ser man ändå att smittspridningen och ojämlikheten när det gäller folkhälsa ökar om vi har en karensdag? Det kan nämligen till och med mätas.