Per Bolund (MP):
Låt mig börja med att konstatera att de principer som vi nu använder för fastighetsförvaltning är samma principer som har gällt för tidigare regeringar, inklusive alliansregeringen. Det är värt att påminna att precis som denna regering sålde även alliansregeringen fastigheter. Jag hoppas att vi kan vara överens om att en regering och de myndigheter som regeringen utser för skötsel av fastighetsförvaltningen måste ha möjlighet att göra detta.
Det gäller inte minst för att se till att det finns en försvarskapacitet som är uppdaterad och har möjlighet att agera mot de säkerhetshot som finns. Om vi kommer fram till att vi behöver förstärka försvaret kommer det med säkerhet att innebära att vi behöver köpa in ny utrustning och eventuellt köpa nya fastigheter för att klara av försvarets behov.
En förutsättning för att klara detta är att man har en uppdaterad fastighetsförvaltning och även möjlighet att inte behålla allt det som man faktiskt inte behöver för statlig verksamhet. Det borde inte vara en kontroversiell fråga. Jag hoppas att Mikael Oscarsson kan hålla med om det. Det är ingen säkerhetsrisk att konstatera att vår bedömning är att en viss fastighet inte längre fyller någon funktion för statlig verksamhet.
Som jag väldigt tydligt redogjorde för i mitt interpellationssvar slutar det inte med att man lättvindigt säger: Vi ser inget direkt behov, så därför säljer vi den i morgon. Det handlar i stället om en gedigen process i vilken man konsulterar andra myndigheter. I processen ser man verkligen till att alla som har kunskap på området har möjlighet att komma med synpunkter.
Om det då visar sig att det finns skäl att behålla fastigheten, till exempel säkerhetspolitiska skäl, säljs den självklart inte, utan man behåller den i statlig förvaltning. Detta är samma principer som har gällt även hos tidigare regeringar. Det är bra att ha fokus på dessa frågor, vilket regeringen också har. Vi har tillsatt utredningar. En av dem har kommit med förslag som vi nu håller på att behandla.
En annan utredning är på väg med förslag. Även dessa kommer vi att behandla. Jag tycker inte att det i sig gör att vi ska stoppa all verksamhet i statlig regi, till exempel ändra lagstiftning som har gällt under lång tid. Våra fastighetsförvaltande myndigheter har faktiskt ett ansvar att ha en aktuell lista över fastigheter som de bedömer inte behövs i statlig verksamhet.
Jag tror inte att detta vore rätt svar på de säkerhetspolitiska risker som finns för Sverige. Vi har bättre förutsättningar att rusta Sverige i en osäker värld om vi i stället har en flexibilitet i fastighetsförvaltningen.
För att det inte ska råda några missförstånd vill jag återigen framhålla att inga fastigheter kommer att säljas om någon med säkerhetspolitisk expertis bedömer att dessa fastigheter på något sätt utgör en risk eller att man av säkerhetsskäl behöver ha kvar dem i statlig regi. Av precis den anledningen finns en gedigen process så att man kan fånga upp sådan kunskap och se vilka intressen den statliga verksamheten kan ha.
Det finns heller ingen anledning att måla upp risker som inte finns. Vi har en process och struktur där vi ser till att myndigheter konsulterar varandra för att kunna fånga upp den typen av kunskap. Om det finns säkerhetspolitiska skäl till att fastigheten har ett särskilt värde kommer det att fångas upp i processen. Utöver detta ser vi dessutom över om det finns särskilda åtgärder som behöver vidtas för att vi ska kunna säkerställa att vi har ett gediget säkerhetspolitiskt arbete.
Jag hoppas att Mikael Oscarsson har respekt för den demokratiska processen, det vill säga att vi lyssnar in remissinstansernas synpunkter och att det finns en pågående gedigen utredning som framöver kommer med ytterligare förslag.