KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jakob Forssmed (KD):
Jag börjar med att tacka Magdalena Andersson för insatser under krisen och inte minst för samarbetet med riksdagen, framför allt under förra våren, som jag på många sätt tyckte var bra. Tyvärr tycker jag att den förmågan har mattats av, och insikten i företagens verklighet har blivit svagare under krisens gång - eller den har kanske aldrig funnits. Och civilsamhället har inte fått det stöd som det borde ha haft under krisen.
Det finns fortfarande möjligheter att göra någonting åt detta. Ett större problem är att regeringen och finansministern saknar politik för att möta de stora utmaningar vi står inför när det gäller kriminaliteten och när det gäller vården. Man saknar en plan för hur personal ska få återhämtning och inte minst för hur vi ska klara vårdskulden. Det är många personer som står i vårdköer och som inte har kunnat söka vård under pandemin.
Detta gäller också arbetslösheten. Finansministern gjorde själv en analys: Gruppen med en svag ställning på arbetsmarknaden, unga och utrikesfödda, har fått en svårare situation. Det är helt korrekt, men regeringens politik har också bidragit till denna svåra situation.
Det är Finanspolitiska rådet som konstaterar att de som har tidsbegränsade anställningar i högre grad har förlorat sina arbeten på grund av regeringens politik. Det är inte jag som säger det. Det är Finanspolitiska rådet som säger det. Det är en väldigt stor klyfta mellan dem som har ett arbete och dem som inte har ett arbete. Problemet är också att vårpropositionen saknar stora reformer för att komma till rätta med den klyftan.
Det vi måste göra nu är ju att bekämpa klyftan mellan dem som har arbete och dem som inte har arbete. Men vi måste också, tycker jag, ta tag i klyftan mellan dem som har tillgångar och dem som inte har tillgångar. Där har jag heller inte sett några förslag från Magdalena Andersson.
Jakob Forssmed (KD):
Jag vill passa på att börja detta replikskifte med att deklarera att jag inte längre yrkar bifall till reservationerna 13 och 16. Jag står naturligtvis bakom dem, men för att hedra gruppledarnas överenskommelse yrkar jag endast bifall till reservation 4. Tack, Joar Forssell, för ett engagerat och bra inlägg!
Vi delar mycket av den analys som Joar Forssell pekar på i sitt inlägg om att människor med stabila inkomster bör kunna ha möjlighet att äga sitt boende i Sverige och att det finns många hinder för att göra detta. Det är också välkommet att Joar Forssell delar min kritik gällande att regeringen nu för att, så att säga, svara upp mot finansutskottets tillkännagivande lägger uppdraget att utvärdera detta hos samma myndighet som har infört de här restriktionerna. Jag har en fråga till Joar Forssell.
Joar Forssells parti har ju ett samarbete med den här regeringen åtminstone ett tag till.
Det kan därför vara värt att höra hur Joar Forssell ser på möjligheten för Liberalerna att inom ramen för det samarbetet faktiskt dels åstadkomma en förändring när det gäller utvärderingen av detta, dels driva en ägarpolitik för mer av socialt ägande så att fler grupper och också de som står utanför faktiskt ska få en chans att komma in på ägarmarknaden.
Det är ju angeläget att vi får förändringar här.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Joar Forssell! Det är jättebra att Liberalerna tar de här frågorna oavsett sammanhang. Det gör vi kristdemokrater också, för frågorna förtjänar det. Vi har ju länge drivit kraven om att få den här sociala ägarpolitiken, inte minst när det gäller småhus men också gällande bostadsrätter. Hyrköp är också någonting som verkligen måste komma på plats. Jag ser fram emot möjligheten att bättre kunna samarbeta om dessa frågor tillsammans med Liberalerna, om det nu skulle bli så.
Exakt i vilka former återstår väl att se. Liberalerna har också en process som inte riktigt är färdig när det gäller hur man ser på detta framåt, och det är väl också ett skäl till att Kristdemokraterna inte slår på stora trumman om exakt hur det kommer att se ut efteråt. Man vill också ha respekt för Liberalernas interna processer. På det här området längtar jag efter att få samarbeta mer med Liberalerna och på andra områden också.
Det råder ingen tvekan om det, och jag tror precis som Joar Forssell att det inom ramen för ett borgerligt samarbete finns en långt större förståelse för ägandets betydelse för enskilda människor och deras möjligheter att slå ned bopålarna och känna trygghet, tillförsikt och framtidstro. Sådant är ju så viktigt. Att hålla människor som kanske har invandrat till vårt land eller som är unga utanför dessa möjligheter på det sätt som nu sker är inte jättebra.
Om vi även ska börja samtala lite om hur vi ser framåt har vi en tanke om att det kommer att behövas någon typ av amorteringskrav också i framtiden. Det tror jag. Då är en tanke att ha det aggregerat på hela bankens bolånestock så att det också blir mer förmånligt för enskilda kunder att amortera. Detta skapar även ett större utrymme för banken att låna ut pengar amorteringsfritt till vissa typer av hushåll.
Det tycker jag är ett sätt som vore intressant att titta på framöver för att skapa mer flexibilitet kring de krav som ändå behöver finnas.
Jakob Forssmed (KD):
Detta handlar om statlig förvaltning. Det är väldigt viktigt att vi har en god förvaltning och bra myndigheter som genomför den politiska inriktningen i Sverige och som också fattar beslut på ett korrekt och väl underbyggt sätt. I allt väsentligt gäller ju detta för Sverige, och det ska vi vara väldigt tacksamma och stolta över, tycker jag.
Vi har en förvaltning med väldigt lite korruption, väldigt hög kvalitet och många oförvitliga tjänstemän. Det är också en styrka för Sverige som land. Det gör det lättare att lita på beslut. Det gör det lättare att göra affärer i Sverige. Det gör också att tilliten till myndigheter kan hållas hög, och detta är något som är oerhört viktigt att värna.
Med detta sagt måste vi också hela tiden titta på effektivitet. Vi ska inte bygga ut förvaltningen i en allt snabbare takt utan tänka efter, så att vi också klarar att fokusera på de uppgifter som är de allra viktigaste. Det är därför det är så viktigt att varje gång innan man startar en ny myndighet fundera igenom: Kan uppgifterna utföras av någon annan myndighet?
Vilka uppgifter kan vi ta bort när vi lägger till nya uppgifter och skapar nya myndigheter? Där tycker vi att regeringen har ett jobb att göra. Man gör inte riktigt den typen av reflektioner. Det är också viktigt att hela tiden jobba med effektivitet så att vi kan få fram mer resurser till kärnuppgifterna, till välfärden och till att värna den som är utsatt, den som är skör och den som behöver det offentligas hjälp.
Då är det viktigt med välfungerande förvaltning, men det är också viktigt att vi jobbar med effektivitet. I betänkandet har Kristdemokraterna en reservation, nummer 8, och jag yrkar bifall till den. Det handlar om vikten av transparens kring offentligheten och kring de skatter och avgifter som vi som medborgare betalar in till det offentliga.
Vi menar att de statliga arbetsgivarna bör gå före och tydligt redovisa samtliga skatter och avgifter, inklusive arbetsgivaravgifter, avtalsförsäkringar och annat, som arbetsgivarna betalar in, så att det blir synligt för arbetstagarna. Vissa gör det redan i dag, inom både privat och offentlig sektor, men vi menar att det bör ske genomgående i den statliga förvaltningen. Fru talman!
I vår budgetmotion har vi föreslagit att systemet med rikthyra ska förändras på så sätt att det blir mindre förmånligt för myndigheter att placera sig själva i Stockholms innerstad och mer förmånligt att placera sig på andra platser, inte minst i förorter till våra storstäder och då kanske framför allt Stockholm, för att bidra till bättre förutsättningar i dessa stadsdelar.
Man kan enkelt ta sig dit med god kollektivtrafik och klara kompetensförsörjningen och samtidigt bidra till mer stabilitet, fler arbetstillfällen och mer kringservice och annat i områden som skulle vara betjänta av detta. Alla myndigheter behöver inte ligga i Stockholms innerstad, fru talman.
Jakob Forssmed (KD):
Vi har framför allt satsningar på att unga människor ska få arbete, för att man ska kunna komma tillbaka till arbetsgemenskapen om man har blivit av med sitt arbete under pandemin. På det sättet får man en bättre ekonomi. Bättre förankring på arbetsmarknaden ger också större möjligheter att ta del av bland annat tandvård. Vi ser inte heller det oerhört starka skälet för att denna grupp ska gynnas framför andra grupper.
Det är helt enkelt en prioriteringsfråga. Vi lägger nu mycket stora resurser, långt mer än regeringen, på att få en fungerande äldreomsorg i Sverige efter den kraftiga kritik som har kommit och som vi har pekat på i många år. Vi gör stora resurssatsningar för att få en hälso- och sjukvård som fungerar, för att kunna beta av de långa vårdköerna. I den bästa av världar hade vi haft pengar till allt. Det har vi inte.
Då har vi valt att prioritera ned tandvård till just den gruppen för att i stället lägga pengar på äldreomsorg till de äldre, på sjukvård till de sjuka, på att få ned den brottslighet som drabbar så många i Sverige och på att skapa fler jobb, vilket kommer inte minst den gruppen till del.
Jakob Forssmed (KD):
Tack för frågan, ledamoten Waldau! Läs på om Kristdemokraternas politik! Du kanske blir förvånad över och övertygad om dess förträfflighet - vad vet jag? I Vänsterpartiets värld behöver man inte prioritera. Där finns det nämligen resurser till allt. Man beskattar ju lite som man vill, utan att tänka på de effekter det får på jobb och företagande.
Då har man såklart också råd med det mesta. Man har råd med höga löner och med utgifter till allt och alla. Vi prioriterar annorlunda. För att också säga något om utsatta grupper prioriterar vi höjt bostadsbidrag, höjd garantiersättning i sjuk- och aktivitetsersättningen till exempel, för att de också ska få en skattelättnad. Det underlättar för de utsatta att också ha råd med tandvård.
Jakob Forssmed (KD):
Jag tackar Åsa Westlund för anförandet. Jag har två frågor. Den första frågan rör något som Åsa Westlund själv var inne på i sitt anförande: hårt arbetande tjänstemän på våra myndigheter. Jag delar hennes bild. Ett skäl till att vi kristdemokrater har pläderat för att nu ge besked om förlängning av alla stöd fram till sommaren är att det blir lättare för myndigheterna att planera.
Med bättre planeringsförutsättningar blir det lättare att hantera de här stöden på ett bra sätt. Det är också ett skäl till att regeringspartierna - även om inte regeringen föreslog det - nu föreslår en förlängning av korttidsarbete; det underlättar för Tillväxtverket.
Då är frågan vilka de starka skälen är till att inte förlänga de andra stöden till desperata företagare och ge ett tydligt besked till myndigheterna om att vi jobbar på med de här stöden fram till sommaren och ser ett sådant behov. Det här bygger ju på ett omsättningstapp. Finns inte omsättningstappet kommer inte heller stödet att betalas ut. På det sättet finns det en reglering i stödens utformning.
Den första frågan är alltså: Vilka är de huvudsakliga skälen till att ni inte lämnar det beskedet här i dag? Den andra handlar specifikt om kontaktbranscherna, för vilka permitteringsstödet fungerar rätt dåligt. Regeringen har nu sagt att om de skulle drabbas av en påtvingad nedstängning får de en kompensation för lönekostnaderna. Det tycker jag är väldigt bra.
Det är för stor skillnad mellan att vara partiellt nedstängd och det stöd de kan få då och att vara helt nedstängd och det stöd de kan få då. Hur tänker regeringen hantera det? Korttidsarbetsstödet fungerar ganska dåligt när de ska försöka hålla sin verksamhet öppen.
Jakob Forssmed (KD):
Vi vet att regeringen ger besked när den ger besked. Det är det som är problemet. De beskeden har kommit väldigt sent. Det har varit ryckigt. För vissa företagsformer har beskeden inte kommit alls, utan det har varit riksdagen som har fått driva fram stöden. Det gäller enskild firma och stödet till handelsbolag, till exempel, som inte ens är sökbart. Menar Åsa Westlund att stödet för enskild firma inte ska vara längre än till februari?
Om hon inte menar det bör man väl kunna ge det beskedet nu. Jag har respekt för detta med risk för bokföringsproblem och sådant och att det kan uppstå fusk i systemen. Men regeringen lämnar redan nu besked i förväg. Den lämnar besked för april månad gällande omställningsstödet. I den mån man har haft en sådan princip har man frångått den. Då ser inte jag att de tunga skälen kvarstår till att man inte också nu skulle kunna lämna det här beskedet.
Jag tror att det skulle skapa mer av en framtidstro och en känsla av att det finns stöd kvar. Företagen ska inte behöva fundera på om det kommer stöd eller inte. Jag tror att Åsa Westlund delar min bedömning att krisen kommer att vara ett par månader till. Den kommer inte att vara över när april månad är slut. Jag tror att det var ett av skälen till att Åsa Westlund lade fram ett klokt förslag, som vi drev på, om att förlänga korttidspermitteringarna.
Det skulle vara bra för myndigheter och företag att lämna det beskedet. Den andra frågan är: Hur bör man göra för restaurangerna? Det är där korttidsstödet inte riktigt fungerar. Vad ser regeringen framför sig? Vi har föreslagit sänkta arbetsgivaravgifter i dessa branscher på den SNI-kod som regeringen redan har avgränsat för hyresstödet så att de skulle få nedsatta arbetsgivaravgifter från årsskiftet.
Det skulle lyfta av lönekostnader och göra det mer möjligt för dem att driva sin verksamhet.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Tomas Eneroth, igen! Tomas Eneroth säger att han är pragmatisk. Det är otroligt bra att vara pragmatisk. Inför då 1,5-metersregeln! Gör som Frankrike, Argentina, Tyskland, Australien, Portugal och stora delar av USA och se till att bättre skydda de oskyddade trafikanterna, nämligen cyklisterna som är den mest utsatta trafikantgruppen!
Många blir faktiskt påkörda eller hamnar i bekymmer för att motorfordon ligger för nära. I sitt svar till mig säger statsrådet att det av trafikförordningen framgår att en förare får köra om endast om det kan ske utan fara och att det ska vara betryggande, tillräckligt avstånd. Det här är oerhört vagt.
Det gör också att det blir mycket svårare för polisen att beivra detta, som statsrådet själv pekar på som en viktig sak för att upprätthålla trafikregler. Jag tror att statsrådet känner igen informationen om tvåmetersregeln under covid-19-pandemin, Ett sätt för dig att rädda liv. En 1,5-metersregel eller kanske till och med en tvåmetersregel när det gäller omkörning av cyklister är också ett sätt att rädda liv.
Att myndigheterna kommunicerar med en tvåmetersregel handlar inte om att man ska hålla exakt två meters avstånd. Det handlar ju om att det ska vara tydligt och klart att man faktiskt ska hålla tillräckligt avstånd, inte att det är en egen bedömning, för att man ska kunna göra en säker omkörning.
Om vi när det gäller coronapandemin tror på kommunikationen av två meter för tydlighet gällande att man faktiskt ska hålla detta betryggande avstånd borde vi också kunna göra det när det gäller cykel och omkörningar på landsväg. Den här frågan har dröjt oerhört länge och har väckts i många år. Den pragmatiske Tomas Eneroth har alla möjligheter att i närtid lägga fram det här förslaget och också få igenom det i riksdagen. Han kan räkna med Kristdemokraternas stöd.
Jakob Forssmed (KD):
Det är tråkigt att man måste börja med att städa lite i Åsa Westlunds anförande. Personer med sjuk- och aktivitetsersättning är den grupp som får den absolut största förbättringen med det förslag som vi har lagt fram på riksdagens bord. Vi har en höjning av garantinivån med 1 000 kronor och skattelättnader på i genomsnitt 850 kronor i månaden. Utöver detta blir det även en förstärkning av bostadstillägget med upp till 1 300 kronor i månaden.
Det kan bli ungefär 3 000 kronor i förbättring för dessa personer efter årsskiftet. Jag tycker att det är bra att de får förbättringar. Det är en grupp som haft tuffa ekonomiska omständigheter under lång tid. Skillnaden mot Åsa Westlunds förslag är 45 kronor. Det kallar Åsa Westlund att vi fattiggör dessa personer. Det är inte rimligt att förklara frågan så i kammaren i Sveriges riksdag. Samma sak gäller skattelättnaderna.
Åsa Westlund säger att vi lägger fram förslag där den som tjänar mest får mest. Det här gäller ju med Åsa Westlunds skatteförslag. Med vårt skatteförslag får man redan vid 13 000 del av maximal skattelättnad, medan det i Åsa Westlunds förslag sker först vid 22 000 kronor i månaden. De avdammade talepunkterna stämmer alltså inte. Sverige är i grunden ett bra land att leva i, men utvecklingen går åt fel håll på flera punkter. Vi hör till de länder i Europa som har högst arbetslöshet.
Vi har lägst antal vårdplatser per invånare i Europa. Inte i något annat europeiskt land ser vi en så tydlig ökning av det dödliga skjutvapenvåldet, och samtidigt är Sverige det tredje polisglesaste landet i Europa. I detta läge vill Åsa Westlund gå fram med en reservation som drar bort resurser från polisen, åklagarna, domstolarna, Kriminalvården, Kustbevakningen och tullen.
Hon går också fram med en reservation som ger färre vårdplatser, större barngrupper i förskolan och sämre villkor för äldreomsorgens personal och de sämst ställda pensionärerna. Frågan måste bli: Varför?
Jakob Forssmed (KD):
Jag noterar att Åsa Westlund inte alls svarar på frågan varför de jämfört med vårt förslag vill ha mindre resurser till polisen, varför de inte vill ge polisen kapacitet genom teknisk utrustning, varför de vill ha större barngrupper i förskolan, varför de inte nu vill genomföra förbättringar för de sämst ställda pensionärerna i Sverige och varför de inte vill ha bort delade turer i äldreomsorgen. Jobbskatteavdragen har varit mycket bra för Sverige.
De har varit ett viktigt instrument för att skapa fler jobb och göra det mer lönsamt att arbeta. Det är centralt för Sverige, som nu har en väldigt hög arbetslöshet, att det lönar sig för människor att arbeta. Det är därför vi prioriterar det. Vi prioriterar också förbättringar för sjuk- och aktivitetsersatta. Vi prioriterar att få bort vårdköerna, som har vuxit långt före coronan, med fler vårdplatser.
Vi prioriterar dessutom äldreomsorgens personal så att de slipper jobba med delade turer och slita sönder sig på sitt arbete. De ska kunna hålla ut och göra sina viktiga insatser. Detta vill dock inte Åsa Westlund. Varför?
Jakob Forssmed (KD):
Jag minns filmen med thaikiosken. Det var inte som Martin Ådahl beskrev det; det var snarare en kvinna och hennes son som hade skapat fyra arbetstillfällen, tror jag, över 50 rätter och hundratusentals skattekronor. De såg en möjlighet där andra såg en plätt gräs. Jag tycker att den är oerhört bra. Den säger något om just entreprenörskap och drivkraften framåt, att skapa sig ett bättre liv.
Det är vår uppgift som politiker att se till att de förutsättningarna finns, och precis som Elisabeth Svantesson sa finns inte de förutsättningarna i dag i många områden i Sverige där det råder otrygghet. Det är också därför vi går fram med mycket kraftiga ökningar på polis och rättsväsen. Jag vet att Martin Ådahl i Centerpartiets budget också har en del ökningar på rättsväsendet. Det tycker jag är bra. Vi går också fram med att det ska löna sig bättre att arbeta med jobbskatteavdrag.
Vi sänker kostnaderna betydligt för de företag som vill anställa långtidsarbetslösa med kraftigt förstärkta nystartsjobb. Jag vet att det också är någonting som Martin Ådahl tycker är bra, och jag förstår då att ni släpper fram vår budget som gör de här sakerna. Vi drar ned på pengarna till tvångsinköp av skog. Det vet jag också är någonting som appellerar till Martin Ådahl. Vi satsar också på fler vårdplatser i hela landet.
Det ska inte bero på var man bor om man får vård i tid. Utöver detta gör vi satsningar på att få bort delade turer och på civilsamhället. Men jag har ändå en fråga till Martin Ådahl. Nu har vi ju en situation där Vänsterpartiet dikterar villkoren för att Magdalena Andersson ska träda till som statsminister.
När ni nu släpper fram vår budget, hade det inte varit bättre att också släppa fram en regeringsbildare som hade större möjligheter att bedriva en politik som stärker jobben, som stärker rättsväsendet och som stärker vården och äldreomsorgen i Sverige?
Jakob Forssmed (KD):
Jag samarbetar gärna med Centerpartiet och Martin Ådahl om reformer för entreprenörskap och arbetslinje framåt när den möjligheten ges och vi kan göra det tillsammans. Hoppet är otroligt viktigt i politiken. Jag och Kristdemokraterna tror att just satsningar på rättsväsendet för att återuppväcka hopp i stadsdelar där man nu kringskär sina barns liv på ett väldigt tydligt sätt är otroligt viktiga.
Att ha närvaro, att återupprätta trygghet, att kunna rekrytera poliser och att se till att det blir en tydlig rättsverkan när man begår brott är otroligt viktigt för att återuppväcka det här hoppet. Men det handlar också om att skapa mer närvaro i barns liv. Vi har många barn i dag som tror att de är ensamma med sina problem.
Mer undervisningstid, mindre barngrupper och större möjligheter för föräldrar att få stöd i sin viktiga roll är också någonting som kan ge hopp för den generation som nu växer upp under rätt tuffa omständigheter, Martin Ådahl.
Jakob Forssmed (KD):
Tack, Ulla Andersson, för anförandet! Min fråga är snarlik Elisabeth Svantessons. Det handlar om att ni från Vänsterpartiets sida i dag har deklarerat att ni röstar på er egen budgetmotion men att ni i slutomröstningen kommer att stödja regeringen.
Jag är lite förvånad över detta, inte minst eftersom en garantipensionär med det förslag som Kristdemokraterna och Moderaterna har tagit fram tillsammans med Sverigedemokraterna kommer att få 3 200 kronor mer per år än med regeringens förslag.
I och med Vänsterpartiets röster i dag får man vänta till augusti innan man får den välkomna förstärkning som vi föreslår, som är substantiell och som är betydelsefull för de personer som verkligen behöver pengar. Det är personer som får vända på varje krona för att kunna ta tåget till barnbarnet eller för att kunna ta den här lunchen med väninnan.
Det andra förslaget som jag tycker förtjänar lite uppmärksamhet handlar om någonting som vi har samarbetat om tidigare: villkoren för äldreomsorgens personal. Där har vi jobbat tillsammans med Vänsterpartiet för att öka personalkontinuiteten, och vi konstaterade att de delade turerna behöver försvinna.
Nu lägger vi fram - jag ska ärligt säga att det är med viss inspiration från Vänsterpartiets budgetmotion - ett förslag som innebär att vi nu kan börja avskaffa de delade turerna och införa Söderhamnsmodellen. Det skulle innebära mindre slit för äldreomsorgens personal. De skulle lättare kunna förena familjeliv med yrkesliv och få ett bättre fungerande socialt liv. Vi vet att det är väldigt plågsamt för dessa personer.
Men detta röstar Vänsterpartiet också nej till. Det är två stora och viktiga förslag i det som nu kommer från oss. Jag tycker att Vänsterpartiet får förklara varför man inte stöder dessa i stället för regeringen.
Jakob Forssmed (KD):
Jag kan försäkra Ulla Andersson att mitt engagemang för äldreomsorgens personal och för att få bort delade turer inte handlar om att locka Vänsterpartiet i en viss riktning i en budgetomröstning. Det är bara att läsa artiklar som jag har skrivit de senaste åren kring denna fråga och de konkreta förslag som vi har tagit fram från Kristdemokraternas sida för att få bort detta. Jag ser att detta är ett inslag i arbetsvillkoren som inte ska finnas på svensk arbetsmarknad. Jag tycker att det är otillständigt. Det borde inte finnas.
Jag är väldigt glad för att vi nu lägger fram detta förslag. Det är tråkigt att det förslaget inte får Vänsterpartiets gröna knappar i dag, men jag vet att vi delar engagemanget här. Sedan har vi mycket stora åsiktsskillnader när det gäller drivkraften till arbete och när det gäller att se till att människor inte göms och glöms i bidragssystem. Vi ska ge alla människor chansen att bidra med det de kan, att vara behövda och att finnas i en arbetsgemenskap.
Där har vi helt olika förslag och inriktningar. Men jag uppskattar alltid Ulla Anderssons anföranden. Det kan Ulla Andersson vara trygg med.