KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göran Lindell (C):
Jag skulle också i högsta grad välkomna en debatt om jordbruk och landsbygd - i dag i första hand jordbruk. För att haka på Kew Nordqvist kan jag erkänna att vi nästan har varit grannar på Smålands stenrika tegar, i många år. Jag bor kvar där än.
Jag skulle kunna beskriva mitt intresse för jordbrukspolitik med orden: från torvan till kammaren och från 60-talet till i dag. Apropå Bo Bernhardssons inlägg minns jag fortfarande, med obehagliga ilningar ända in i märgen, den socialdemokratiska politiken på 60-talet.
Det kan inte hjälpas att jag något läser dagens förslag med de glasögonen, även om den tidens politik borde vara preskriberad i dag. Trots allt har vi även i mina trakter, som är ett av Sveriges mer expansiva områden med många moderna gårdar inom inte minst mjölkproduktion, gårdar som är moderna företag och behöver förståelse i stort som smått.
Jag vill till exempel med stor uppskattning beskriva förbättringarna av möjligheten att ta bort mindre odlingshinder i landskapet, vilket betyder mycket i våra trakter. Men visst finns det oro inför de utmaningar som gäller, inte minst inför den nya EU-budgetperioden. Jag tycker ändå att det förslag som nu är ute på remiss ser bra ut på många sätt.
Utjämningen av stöden frikopplas från vad som producerats historiskt på gården. Jag tror att det är nödvändigt och bra av flera skäl, även om det kan drabba enskilda företag. Det finns med ett stöd till att ha djur på gården. I praktiken är det ju ett stöd till aktivt brukande. Det finns stöd till unga, som får särskild stimulans. Det tror jag också är viktigt.
Här har diskuterats mycket om det som anses vara negativt i regeringens politik. Jag vill kort säga att det är lite av anfall är bästa försvar att nu diskutera landsbygdsstöd och några miljoner mer eller mindre.
Vi har förvisso inget gemensamt alternativ, men det finns ändå förslag om kilometerskatt, gödselskatt och förändrade arbetsgivaravgifter för ungdomar. Vi talar då inte om hundratals miljoner utan om miljarder. Därutöver är det förvisso inte bara ekonomi.
Hur blir det med möjligheten att säsongsanställa - hur mycket krångligare blir det, och blir det över huvud taget möjligt med de förslag som diskuteras på vissa håll inom socialdemokratin? Här finns ytterligare förslag på besiktningar och kontroller av olika slag och ingen ekonomi för detta.
Avslutningsvis vill jag definitivt fastslå att jordbruks- och livsmedelsindustrin är och kommer att förbli synnerligen viktiga näringar för Sverige som land. Vi behöver moderna och miljöriktiga företag som vågar tro på framtiden.
Det gäller en bransch som naturligtvis är viktig för vår livsmedelsproduktion både i fredstid och i beredskapslägen, men det handlar också om en viktig del av lösningen för bränsleproduktion för klimatneutrala transporter framöver.
Då handlar det inte om att bara sjunga småföretags, gårdsmejeriers eller små slakteriers lov, utan det handlar om att vi behöver en basproduktion inom jordbruket i landet och en industri som kan ta hand om det som jordbruket producerar på ett sätt som har framtiden för sig.
Göran Lindell (C):
Först vill jag säga att jag sade innan att jag var med på 60-talet men dock inte med på 50-talet. På 60-talet handlade det definitivt inte om något samarbete mellan Socialdemokraterna och Centerpartiet i de här frågorna. Det jag framför allt syftar på är just känslan av övergivenhet och ointresse för jordbruket som sådant som präglade den epoken.
Det blir på något sätt litet patetiskt att lyssna till diskussionen om att det handlar om att öka sysselsättningen i jordbruket. Precis som många säger mellan raderna vet vi om att det fortgår en strukturrationalisering som ingår i det moderniserade samhället och dess utveckling.
Jag tror att åtminstone de allra flesta av oss bejakar det och ser det som en del av det framtida jordbruket och samhället i övrigt. Efter att ha lyssnat på diskussion här tycker jag att det vore lite intressant att mer se till budgetpropositionens skrivningar och andra dokument vi har och inte att försöka tolka vad olika personer har sagt i olika lägen år tillbaka.
Jag tror att vi kommer längre med att tala seriös politik. Avslutningsvis vill jag säga något om Matlandet. Jag kan inte låta bli att ta tillfället i akt att säga att jag själv var en av dem som undrade vad landsbygdsministern höll på med när han presenterade det. Jag är väldigt imponerad och inser nu hur framsynt det var att börja med att diskutera att skapa en marknad och marknadsförutsättningar.
Det har i dag visat många positiva fakta och resultat. I det sammanhanget säger man ofta att det inte är till för bonden. Det är precis vad det är. Det är nödvändigt att det finns en marknad för de produkter som produceras.
Göran Lindell (C):
Låt mig kommentera ett par saker. Det har nyligen varit stormar i norr. Jag befann mig i infernot Gudrun, och även Per, för några år sedan och vet att även om man befinner sig i södra halvan av landet blir i den typen av situationer det mesta av infrastrukturen utslagen.
Naturligtvis ska vi ha ambitionen att hitta lösningar så att vi så snabbt som möjligt får det att fungera igen. Att invänta det nya först när man ska byta ut gammal teknik är rätt; jag håller helt med.
Men om det ska bli någon ordning på en sådan här diskussion tror jag att det är viktigt att vi funderar på: Vad är det vi har för roll som stat och samhälle i förhållande till de olika operatörerna ute på marknaden? Har vi tecknat avtal, och följs avtalen? Att det inte i alla delar blir precis som vi önskat att det skulle bli är sådant som vi ibland får acceptera.
Jag är absolut intresserad av att vi på snabbast möjliga sätt fortsätter att utveckla servicen så att så många som möjligt blir mindre missnöjda. Anders Ygeman hör till dem som väl använder modern teknik och har sett den ökade användningen av tekniken. Parallellt med att den utvecklingen pågår blir det då och då eftersläpningar.
Det tror jag att vi är tvungna att acceptera. Anders Ygeman nämnde diskussionerna om den norska modellen, möjligheten att med gemensamma tag hitta lösningar för de så kallade vita fläckarna. Jag vill avsluta med att säga att jag tror att det finns stora möjligheter med det sättet att jobba om vi bara alla har ambitionen att lösa frågan tillsammans.
Göran Lindell (C):
Jag har ett konstaterande, och så vill jag ställa två frågor till Leif Pettersson. Jag har försökt att säga att det var sällsynt dålig tajmning när det gäller polisens uppdrag, mot bakgrund av hur det ser ut i dag, men jag tycker ändå inte att polisen behöver ytterligare uppgifter. Det som blir följden av den här lagstiftningen känns inte som en rimlig prioritering.
Därför konstaterar jag att följden av det Leif säger är att det ska vara en normal arbetsuppgift för polisen att väga traktorsläp på vägarna. Leif Pettersson talar om de tunga lassen och beskriver att man i princip förstör vägar genom traktortransporter.
Konsekvensen av ditt resonemang, Leif Pettersson, är rimligen att du även vill införa motsvarande avgift på traktorer som går långsammare än 40, det vill säga nuvarande traktor a. Jag kan inte se någon annan konsekvens av ditt sätt att beskriva problemet med överlast. Jag skulle vilja ha din kommentar till detta. Slutligen beskriver du att oavsett däck är tunga lass ett oskick i det här landet som ställer till besvär.
Då kommer osökt tanken på det arbete jag trodde att vi gemensamt höll på med för att tillåta tyngre fordon. Det skulle tillåta tyngre lass på lastbilar, som med rätt utrustning ger både bättre miljö och bättre ekonomi. Innebär detta att du också är emot den typen av förslag? Har Miljöpartiet smittat av sig så långt i de socialdemokratiska djupa leden vill jag beklaga det.
Göran Lindell (C):
I sanningens namn: Om vi inför ett antal nya lagar och regler är rimligtvis avsikten att de ska följas, och då innebär det rimligen också nya uppdrag åt polisen. Med den reformtakt och de ambitioner att reglera det ena och det andra som finns här behövs det naturligtvis också bättre resurser till polisen. Frågan är dock om det är detta polisen ska syssla med.
Det var det som var min fråga. Leif Pettersson talar om lagliga laster. Det är klart att de blir olagliga om vi stiftar en lag emot dem, men än så länge är de lagliga.
Det blir väldigt rörigt att jämföra den trafik som vi i dag redan har med 40-kilometerstraktorerna, som även fortsättningsvis kommer att vara lagliga, med överlast av helt andra typer.
Vi i Centerpartiet har uppfattningen att det system vi har i dag när det gäller lantbrukstransporter fungerar bra. Därför ser vi ingen anledning att i något slags klåfingrighet ha större ambitioner bara för att traktorerna går några kilometer snabbare. Det är den delen vi håller oss till. Vi kan inte blanda in hela resonemanget om last och överlast i fordonsparken totalt sett.
Då har vi blandat korten lite väl mycket, tycker jag.
Göran Lindell (C):
I dessa tider när vi diskuterar om vi är etta, tvåa eller möjligen trea i världen på att snabbt bygga ut bredband och digitala förbindelser över hela vårt land är det väl på sin plats att påminna om att även i fråga om postservice - som vi talar om i dag - var vi en gång i tiden föregångare. Om jag är rätt underrättad är Sverige det land som en gång i tiden var först i världen om att ha en ordnad postservice.
Ibland kan det låta som att postservice också tillhör en svunnen tid, men posten har sin självklara plats i ett fungerande samhälle även i dag. Olika tekniker, i detta fall tekniken att distribuera skriftliga meddelanden, äter delvis upp förutsättningarna för gamla invanda institutioner.
Det är lätt att jämföra med telefoni, betalningssystem eller något liknande. Politiken måste vara med och ta ansvar för att garantera grundläggande funktioner av samhällsviktiga system. Postservice är ett sådant system och kommer säkert att finnas länge än.
Inte minst har politiken ansvar för att se extra till de grupper av människor eller delar av landet som av olika skäl har bekymmer att delta i teknikövergången. Utmaningen med postservice ökar, särskilt på landsbygden. Det beror på att färre och färre vanliga brev skickas i takt med att mejl och andra system tar över.
Detta kan låta självklart, men jag nämner det därför att det i formuleringarna ofta talas om en tilltagande avfolkning av landsbygden. Då finns det anledning att markera att det inte råder någon tilltagande avfolkning av landsbygden. Landsbygden har under många år ökat sin befolkning sett över hela Sverige. Sedan ser det naturligtvis olika ut i olika delar av landet.
Huvudproblemet i det här sammanhanget, och utmaningen, är att vi sänder mindre mängd post. Det blir helt enkelt färre brev i varje brevlåda. Allianspartierna har gemensamt reserverat sig när det gäller frågan om samdistribution av dagstidningar och brev. Vi har noterat att frågan har lyfts fram i direktiven till en utredning. Utredningen har dessutom fått förlängd tid.
Vi vill inte vänta, utan vi tycker att det är hög tid att komma till skott med lagförslag som gör det möjligt att brev kan delas ut kommande morgon tillsammans med dagstidningen i stället för att som i dag tvingas köras ut separat, eventuellt tillsammans med en morgontidning som kommer fram på eftermiddagen. Jag har själv många års erfarenhet av det systemet.
I dagens samhälle där mejlen kan användas när det är bråttom skulle en sådan ordning definitivt passa de flesta berörda bättre. Det skulle gynna både ekonomi och miljö.
Lösningar som annars ligger nära till hands är att det blir allt längre till brevlådan eller andra förändringar som försvårar för den enskilde när distributören söker sig mot mer kostnadseffektiva lösningar och metoder. Herr talman! Centerpartiet yrkar alltså avslag på utskottets förslag under punkten 4, och vi yrkar bifall till den gemensamma reservationen 4 om samdistribution.
Göran Lindell (C):
Även Centerpartiet ser flera perspektiv där cykeln som transportsätt tillför mycket positivt för såväl den enskilde och folkhälsan som för samhället på andra sätt.
De motioner med anknytning till cykelfrågor som vi här har att behandla handlar till stor del om två områden: behovet av att samhället på ett strukturerat sätt stimulerar och underlättar för cykling samt hur vi ska åstadkomma en säkrare trafikmiljö för den som cyklar.
I både motioner och kansliets skrivelser hänvisas ofta till Kent Johanssons cykelutredning från 2012, och vi tycker också att den innehåller mycket som är värt att ta hänsyn till och ytterligare mycket att implementera i cykelmiljön. Till att börja med är bara det faktum att cykeln behandlas som ett eget transportsätt med sina egna behov och förutsättningar en viktig utgångspunkt.
Även utredningens slutsats om att det inte är genomgripande lagändringar utan förhållningssättet från nationell, regional och inte minst lokalpolitisk nivå som kan göra skillnad. Även detta är en viktig utgångspunkt. Just därför behövs en samlad cykelstrategi.
Det tillkännagivande som riksdagen riktat i frågan verkar nu vara på väg att åtminstone börja leda till handling, och det är något som vi otåligt väntar på. En förutsättning för att cykeln ska bli ett vinnande transportsätt i längden är att vi får bukt med olycksutvecklingen. Cykling måste på samma sätt som bilkörning styras i en tydlig riktning mot nollvisionen. Här finns mycket kvar att göra.
Centerpartiet menar att ett brett angreppssätt är nödvändigt och att ovan nämnda cykelstrategi saknas. Det handlar om att planera på ett bättre sätt för säkrare kommunikationsleder för cykel, i såväl ny och gammal stadsbebyggelse som på landsbygdsvägar.
Men det är också viktigt att riskerna uppmärksammas i alltifrån trafikregler och information till andra mjuka faktorer samtidigt som cyklingens fördelar lyfts fram. Herr talman! Vi i Centerpartiet står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservationerna 1 och 4.
Göran Lindell (C):
Jag tackar minister Kaplan för svaret. Jag vet förstås att jag inte har anledning att vänta mig preciserade utfästelser om ekonomi och finansiering, för det ligger ju på en annan ministers bord. Men jag hade hoppats på något lite mer matnyttigt om den problematik jag försöker beskriva i min interpellation och som jag får mejl och kontakter om snart sagt varje dag.
Den utbyggnad som sker i landet av internetaccess med hög kapacitet, det vi brukar kalla bredband, sker till stora delar marknadsdrivet och i konkurrens. Det är både bra och viktigt. Det vi talar om i dag handlar om den som bor där marknaden så att säga inte orkar med, eller annorlunda uttryckt där en fiberutbyggnad blir så dyr per abonnent att utbyggnaden inte blir av utan samhällets medverkan. Då gäller det att hitta lösningar där alla parter samverkar.
Med den form som brukar kallas byalagslösning har det blivit möjligt att hitta koncept där vi med ett statligt stöd låter en förening, ofta med stort ideellt engagemang, upphandla och genomföra en fiberutbyggnad inom sitt geografiska område. Ibland har även andra, inte minst kommunala nätbolag, spelat en viktig roll i dessa lösningar.
Gemensamt är att berörda boende går ihop och gör en viktig del av jobbet själva för att, med hjälp av statligt bidrag, få bredband. Det må ursäktas att jag ser detta med att bygga ut fiber i hela landet som lite av en centerpartibaby. Men detta byggdes upp när vi hade ansvaret i regeringen för dessa frågor, och jag är kanske just därför extra bekymrad. Minister Kaplan nämner i sitt svar att det är Statens jordbruksverk som ansvarar för de pengar som tilldelas, och det vet jag.
Men frustrationen gäller det faktum som vi redan känner till, nämligen att utmaningen är så mycket större. Även om detaljerad kunskap inte finns i dagsläget vet vi att de ansökningar om medel som gjordes redan i första omgången långt har överskridit de medel som finns till förfogande. Då talar vi om de medel som Jordbruksverket disponerar fram till 2020. Man kan säga att vi ska vänta och se, men jag tycker inte att det är tillräckligt.
Jag begär inte att minister Kaplan ska utfästa nya miljarder vid stående bord, men jag tror att det är synnerligen viktigt att en viljeyttring hur regeringen tänker ta sig an situationen kommer relativt snart.
Det skulle vara oerhört allvarligt för framtidstron på landsbygden om man nu känner sig blåst på pengar och förhoppningar i en stor del av de föreningar som jobbat länge och ideellt för att göra allt rätt inför det som brukar kallas den stora skönhetstävlingen - för att inte tala om andra föreningar som avvaktat till kommande ansökningsomgångar för att de inte kände sig fullt klara med sin ansökan och som nu får veta att pengarna är slut fram till 2020. Herr talman!
Jag skulle därför gärna vilja veta något mer än det som ministern just sa om hur han ser på den fortsatta utbyggnaden av fiber på landsbygden.
Göran Lindell (C):
Jag har i princip inget emot den beskrivning som minister Kaplan ger av situationen. Jag är som sagt väl medveten om den, för vi jobbade intensivt med dessa frågor under förra mandatperioden.
All denna sifferexercis mynnar ut i att vi kan konstatera att vi behöver utbyggnad av både mobilt bredband och fiberanslutningar ut till hushåll och företag i hela vårt land i snabbast möjliga takt. Problemet är att det regelverk vi skapat har lett till en mycket märklig och bekymmersam situation, och det är bland annat det jag försöker sätta fingret på. Jag har mött många oroliga och besvikna föreningar.
Jag träffade en som hade gjort allt rätt. Man hade till och med i förväg för egna pengar och med länsstyrelsens goda minne grävt ned slang för att sedan kunna bygga ut fiber i samband med att elföretaget byggde ut elen. Ändå fick de nej på sin ansökan och står nu där med tomma rör och bortkastade pengar.
Jag träffade en annan förening som hade fått veta att de trots att de samlat alla boende i den vita fläcken mellan utbyggda områden inte var tillräckligt många för att passa in i skönhetstävlingen, med de regler som tillkommit på sluttampen. Deras situation var helt omöjlig när det gällde att få hjälp att bygga ut bredband. Jag begär givetvis inget svar i detalj på hur detta ska lösas.
Jag vill bara fästa ministerns uppmärksamhet på att dagens situation är ytterst besvärlig och frustrerande för många av landets föreningar.
Utvecklingen av hur mycket bredbandsaccess hushåll och företag behöver har gått väldigt snabbt under en följd av år, och vi har ofta underskattat denna utveckling. Under föregående mandatperiod, som jag kan överblicka någorlunda, fick regeringen gång efter annan växla upp ambitionerna på olika sätt.
Så här efteråt kan jag erkänna att det inte var utan att Centerpartiet fick kämpa ganska hårt för det ibland. Jag skulle önska fler signaler om att vi är överens om att vi även i fortsättningen måste hitta former för att växla upp möjligheten att stödja denna utveckling.
Som ministern nämnde har en del pengar visserligen hållits inne, och det vore väl gott och väl om det inte var för att det redan i första omgången kom in ansökningar på i runda slängar dubbelt så mycket pengar som anslagits. Det vet vi.
Det är därför jag säger att vi vet att bland dem som i dag har sökt räcker de 3,25 miljarderna fortfarande i runda slängar till ungefär två tredjedelar av det som skulle behövas. Det är däri problematiken ligger.
Göran Lindell (C):
Det är vackert att ha de övergripande gemensamma målen. Det är bra att följa upp, men jag hoppas att jag var tydlig när jag poängterade att jag tror att det går åt betydligt mer, inte minst i den situation som har skapats och som vi i dag befinner oss i. Om jag är rätt underrättad har båda våra partier ett hjärta som klappar speciellt för den ideella kraften och den ideella sektorn ute i samhället.
Vi har verkligen fått dem på fötter på många håll i landet, antingen själva eller tillsammans med de kommunala nätbolagen. I dag känner de sig oerhört utlämnade. Avslutningsvis vill jag beröra en annan aspekt som inte minskar problematiken, tvärtom. I flera delar av landet har Telia nu annonserat att man tänker riva sina fasta nät och erbjuda trådlös förbindelse för telefoni och bredband.
Även om de mobila näten byggs ut kontinuerligt är de negativa konsekvenserna stora för många i de områden som berörs. För att reda ut situationen ute i landet har kommuner och berörda länsstyrelser ofta försökt styra om fiberutbyggnaden mot dessa områden, vilket i sin tur innebär att de områden som tidigare haft den sämsta situationen kan få vänta ännu längre på sin bredbandsaccess.
Jag vet att regeringen inte kan styra Telia, som är ett börsnoterat bolag, men jag kan konstatera att det under förra mandatperioden gick att komma fram till överenskommelser med Telia i deras dåvarande planer inom detta område. Då lovade man att undanta stationer med så kallad ADSL. Till sist, herr talman, ber jag att få tacka minister Kaplan för en intressant debatt.
Även om jag lämnar riksdagen om några veckor berör den ett område som jag kommer att följa med stort intresse och som kommer att stå i fokus för Centerpartiet framöver - det kan jag försäkra.
Göran Lindell (C):
Min fråga till landsbygdsminister Bucht handlar om utbildning och kompetens inom de gröna näringarna. För några dagar sedan kunde vi i debatten i tv:s Agenda höra statsministern tala om de många enkla jobb som skulle finnas i de gröna näringarna, i jord- och skogsbruk. För mig är det en mycket tveksam beskrivning av verkligheten. Kraven på utbildning i teknik, ekonomi och biologi ökar ständigt inom branschen.
Det ställs allt högre krav på kompetens hos dem som jobbar där. Forskning, utbildning och innovation är viktiga framtidsfrågor, inte minst inom en bransch som de gröna näringarna. Jag undrar helt enkelt om landsbygdsministern håller med om att det finns många enkla jobb inom just de gröna näringarna och hur han ser på behovet av utbildning och kompetens inom branschen inför framtiden.
Göran Lindell (C):
Jag känner väl till röjningsarbete både i ledningsgator och i skogsbruk och vet att det även där handlar om rätt mycket av kunnande och kompetens. Att jag ställer frågan beror på de signaler som lätt skickas att det fortfarande är i jord- och skogsbruk som de enkla jobben finns. Faktum är att jag träffar många verksamma företagare inom branscherna i dag som upplever stora problem med att rekrytera och framför allt rekrytera personal med kompetens och kunnande.
Det är därför som jag tycker att det här är en viktig fråga att lyfta fram. Jag vill gärna höra lite mer om hur ministern ser på möjligheten att ytterligare utveckla den kompetens och det kunnande som finns bland dem som söker jobb och att få tillräckligt många att söka jobb inom branschen, för det kan behövas om vi ska få den goda utveckling som vi säkert alla vill ha inom de gröna näringarna.
Ann-Louise Hansson (MP):
Frågan jag ska ställa nu är kanske lite udda i sammanhanget, men den hänger ihop med arbetslöshetsförsäkringen som har försämrats. Ordet utanförskap hör jag, uppe i Norrland, er i Alliansen använda ofta.
Min enkla fråga är: Varför vill Alliansen stigmatisera dem som är arbetslösa? I min värld är det helt fel ingång för att se människan och dennas möjligheter att lösa sin arbetslöshetssituation. I genomsnitt byter man jobb tre gånger i sitt liv, har jag hört. Troligtvis är det ännu fler gånger i dag. Varför vill Alliansen stigmatisera dem som är arbetslösa? Det är alltså min enkla fråga.
Ann-Louise Hansson (MP):
Annika Qarlsson nämnde i början av sitt anförande varaktig försörjning. Måhända finns det de som är arbetslösa och ser sin arbetslöshetsersättning som något slags varaktig försörjning. Men som det ser ut i dag har man försämrat för alla. Alla ska ha det sämre - även de som vill arbeta.
Jag tänker så här: Jag är lärare, och kollektiv bestraffning försöker vi avhålla oss från i skolan. Varför försöker man inte i stället ta tag i problemet, om man nu tycker att det finns människor där man anser "Du kan gå ut och ta ett arbete - det går inte att sitta hemma och leva på arbetslöshetsunderstöd"?