Beatrice Ask (M):
Låt mig börja med att säga att jag i högsta grad ser dessa två ben som Kriminalvården ska stå på. När jag tillträdde som justitieminister hade vi en kriminalvård som hade överdimensionerat byggandet av säkerhetsanstalter, och alla pengar satsades på murar och cement. Det var verkligen dåligt ställt med rehabilitering och programvara. Det var inte någon alliansregering som styrde det.
Det vi har gjort sedan dess är att vidta rader av åtgärder för att bygga upp ett bättre innehåll i verksamheten och för att få ordning på Kriminalvårdens ekonomi, vilket är helt nödvändigt. I varje situation där ekonomin inte är skött riskerar man att inte ha råd med viktiga delar av verksamheten. Under dessa år har vi fattat beslut om nya regler för utslussning.
Vi har nu halvvägshus och utökad frigång. En av de första åtgärder jag vidtog var att säkerställa att intagna fick samma möjligheter som andra att ta del av Arbetsförmedlingens olika program vad gäller nystartsjobb, jobb- och utvecklingsgaranti och annat, för de var satta åt sidan enligt tidigare regelverk. Nu finns det möjlighet till det.
Vi har också flyttat in Arbetsförmedlingen på anstalterna för att när man planerar de individuella programmen arbeta med träning, aktiviteter, utbildning och annat, för att sprida Bättre ut, som är det signum som Kriminalvården har.
Vi har skaffat en ny och enhetlig utbildningsorganisation där möjligheterna att erbjuda bra utbildning för de intagna har förbättrats och där vi också har mycket utbildning och når ganska bra resultat. Vi har säkerställt att alla intagna ska få en egen, individuellt anpassad verkställighetsplan. Det har pratats om det i många omgångar, men det har verkligen inte gått framåt utan tagit väldigt lång tid.
Nu är det äntligen på gång, och det tror jag är A och O. Samtliga de behandlingsprogram som man arbetar med och som man försöker bygga ut är program som har en kvalitetsstämpel, det vill säga är forskningsbaserade. Vi har fasat ut program där vi inte vet om de ger någon bra effekt, samtidigt som man har använt sig av mer kompetens för att se till att programmen är kvalitetssäkrade.
Fler intagna går i dag i olika typer av behandlingar, och inte minst vill jag nämna det som rör män som har begått sexuella övergrepp av olika slag. Vi har nu lagt två långsiktiga uppdrag, och det ena är riktat till unga män, eftersom många unga män beter sig och hamnar inom Kriminalvården.
Det andra gäller aggressiva män i största allmänhet som behöver tas om hand och lära sig hantera sin oförmåga att leva på ett bra sätt ute i samhället. Detta är långsiktiga program där det finns ett utrymme för Kriminalvården att utveckla verksamheten så att både anslagen och direktiven löper över flera år. Jag tror att det är helt nödvändigt eftersom det kräver en utveckling.
Vi har också ökat arbetet för att säkerställa ett bättre samarbete med dem som möter den intagne när denne lämnar Kriminalvården. Att öppna vägar och broar till det civila samhället är naturligtvis helt nödvändigt. Här finns det fortfarande väldigt mycket kvar att göra.
Dock vill jag gärna säga att det är ganska många organisationer som får stöd för sitt civila arbete för att ge intagna ett bättre innehåll i livet under verkställigheten men inte minst ett bättre möte med världen utanför murarna när de så småningom lämnar. Kom inte och säg att vi inte ser rehabilitering och det arbete som är viktigt, för det är det vi lägger mycket krut på!