Lennart Pettersson (C):
Den proposition som regeringen har lagt fram, Tillfälliga åtgärder i en nationalstadspark , är självklart av principiell betydelse. Om man är lite pessimistiskt lagd kan man läsa in att det skapar utrymme för utökade intrång och ökade skador i de skyddade nationalstadsparkerna. Är man mer optimistiskt lagd, läser det som står i förslaget ordagrant och ser på det faktiska ärende som ligger till grund för propositionen blir slutsatsen en annan.
När jag läser det som står i propositionen tycker inte jag att det ger något fritt utrymme att exploatera nationalstadsparkerna. Det krävs att det är ett tillfälligt ingrepp, och det ska ge andra, högre värden tillbaka. Den skada som kan uppstå ska vara obetydlig. Nu kommer jag att bli tämligen detaljerad, men det har sina naturliga skäl. Samtidigt som det är en principiell fråga är den i högsta grad nere på en nivå som normalt inte hör hemma i denna kammare.
Två motioner behandlas i ärendet. Den ena är från Vänsterpartiet, som vill att propositionen i dess helhet ska avslås. De skriver bland annat: "Nationalstadsparken utgör även en mycket viktig spridningskorridor för växter och djur och har således ett högt ekologiskt värde."
Jag fortsätter med ett citat, men nu ur tillägget till Stadsbyggnadskontorets miljökonsekvensbeskrivning: "Ur ekologisk synvinkel bedöms åtgärderna inte påverka områdets funktion som spridningsväg inom Nationalstadsparken eller lokalt." Vem ska man lita på? Ja, för mig är det ganska enkelt. Men frågan är var Vänsterpartiet har fått sina uppgifter ifrån.
Jag blir ännu mer konfunderad när motionärerna i nästa mening skriver: "Så mycket som tre fjärdedelar av Upplands alla djur och växter lever i parken." Ja, ni hörde rätt: "Så mycket som tre fjärdedelar av Upplands alla djur och växter lever i parken." Hur får de plats? Blir det inte hemskt trångt? Herr talman!
Vänsterpartiet skriver också: "Norra Europas största bestånd av grova ekar växer i parken och utgör hemvist för sällsynta arter." Det är säkert så, men vad är problemet? Totalt innebär intrånget nämligen att 16 träd ska fällas, men inga ekar.
De träd som ska bort är följande: Ett träd har ett särskilt högt bevarandevärde - en lind på 100-120 år med något nedsatt vitalitet. Intill linden står en ek. Träden kommer på sikt att konkurrera om utrymmet, och därför fäller man linden.
Tre lönnar och en tall saknar historisk betydelse, och detta gör enligt uppgift upplevelsen av pelousen större och tydligare. Pelous är en öppen gräsyta i en park anlagd enligt den engelska stilen. Sju lönnar planterades i samband med byggnationen av Wenner-Gren Center och har lågt bevarandevärde. Ett ungt fågelbärsträd har lågt bevarandevärde.
Tre almar fälls och har på grund av almsjukans spridning lågt bevarandevärde. En lönn flyttas till en ny plats. I övrigt framgår det ingenstans att det finns hotade arter i det område som är berört. Från kulturhistorisk synpunkt ger projektet dessutom möjligheter att återge parken en mer historisk utformning.
Om vi tillfälligt bortser från det principiella i förslaget står vi alltså här och diskuterar om ett av alla träd i Sverige ska få fällas eller inte - och det trädet skulle ändå fällas på sikt. Att bevarandet av det enda trädet kostar uppemot 1 miljard kronor mer med Vänsterpartiets lösning spelar uppenbarligen ingen roll - inte ens i dessa lågkonjunkturens tider.
Snacka om dyrt virke! Jag föredrar att lyssna på min egen partiledare, som säger att vi ska vara rädda om skattebetalarnas pengar. Fler borde kanske tänka i liknande banor. Miljöpartiets motion är mer nyanserad och principiell även om jag tycker att de överdriver riskerna, men jag ser ingen anledning att i övrigt kommentera densamma.
Sammantaget tolkar jag det som överreaktioner från motionärernas sida och yrkar därför avslag på deras reservationer och bifall till förslaget i utskottets betänkande.