Alexander Christiansson (SD):
Nu verkar det som om den värsta tiden av en prövning som vi sällan tidigare skådat äntligen är förbi. Pandemin har verkligen varit ett trycktest på vårt samhälle, inte minst för vården och äldreomsorgen, som länge varit nedprioriterade av regeringen, men också för våra småföretag - speciellt för dem som verkar i kontaktbranscher, som man har börjat kalla det.
För många ligger oron för nya restriktioner och lurar i bakgrunden samtidigt som man försöker ta steg framåt för att återfå balans i sin verksamhet. Restriktionerna har lyfts, vi kan återigen samlas med vänner och bekanta och gå på evenemang av olika slag. Vi kan äntligen träffa kollegor, klasskamrater och kunder.
Tack vare ett gott samarbete över partigränserna har vi lyckats förhindra de värsta konsekvenserna, och det har varit glädjande för hela vårt samhälle. I finansutskottet hanterade vi ett historiskt antal extra ändringsbudgetar - jag tror att det var 15 eller 16 - och när regeringen visade på senfärdighet och oförståelse för våra företag fick vi i oppositionen ligga på och styra från baksätet.
Några få exempel på det är krisstödet till enskilda näringsidkare som inte kunnat ta del av omsättningsstödet på grund av sjukskrivning, föräldraledighet etcetera krisstödet till företag som fått stöd från Statens kulturråd under pandemin stöd vid korttidsarbete för säsongsvarierande verksamhet.
Handläggningstiderna har i vissa fall varit under all kritik, och då har oppositionen varit tvungen att ligga på, som vi hörde om i replikskiftet här tidigare. När man startar ett företag tar man en risk, och det ska man vara medveten om. De flesta är väl medvetna om de risker som ingår när man väljer att följa sin dröm och starta en verksamhet.
Konjunkturer, omvärldsfaktorer, valutor, politiska beslut, trender med mera kan påverka utfallet av ens resultat antingen positivt eller negativt. I en vanlig lågkonjunktur är det helt naturligt att illa skötta verksamheter eller illa genomtänkta affärsidéer går omkull. Det är en del av evolutionen i det fria företagandet.
Det vi har gått igenom nu är ingen vanlig lågkonjunktur, fru talman. Det som särskiljer den här prekära situationen är statliga restriktioner som omöjligt går att ta höjd för, speciellt om man är en liten verksamhet. Jag menar att en stat som har några av världens absolut högsta skatter också har ett enormt ansvar att ge stöd när en pandemi slår till som en blixt från klar himmel. Fru talman!
Enligt en undersökning som riksorganisationen Företagarna gjorde i början av året har cirka 15 procent av de mindre företagen avstått från att söka stöd med anledning av rädsla för att man ska bli återbetalningsskyldig eller hamna i någon form av trångmål med staten. Det var 15 procent som faktiskt hade stora behov, hade rätt till stöd och fick oerhört svårt att överleva den här perioden.
Orsaken var just den ryckighet och otydlighet som regeringens politik innebar för näringslivet. Förmodligen är det inte bara jag som har blivit kontaktad av en lång rad företagare som kände en stor förvirring över vad som gällde och som också kände förtvivlan över de regelverk som de skulle brotta sig igenom för att ens kunna söka stöden.
För stora företag var det många gånger ingen direkt stor utmaning, eftersom man har stora ekonomiavdelningar och jurister som kan hantera den här typen av dokument. Men jag har till och med hört om företag som var tvungna att outsourca hela ansökningsprocessen till utomstående konsulter för att man varken har förmåga eller tid att klara av det själv.
Hur ska då ett litet företag, kanske en frisör eller massör, ens ha en sportmössa att kunna söka de stöd som då låg på bordet? Nej, effekten blev att man i stället lät bli, och det tycker jag är beklagligt. Vi menar att våra svenska småföretag i det här landet förtjänar tydlighet, effektivitet och konsekventa besked.
Utöver det har rapporterna om extremt långa handläggningstider och svårnavigerade ansökningsprocesser duggat tätt. Det är inte okej, och jag vet att ingen i denna kammare tycker att det är okej, men det har tyvärr varit så i alltför många fall. Fru talman! Även om en del saker kunde ha hanterats bättre har vi ändå klarat oss relativt bra genom den här tiden, som jag också nämnde tidigare. Det tycker vi är positivt, förstås.
I går hade vi i näringsutskottet en dragning av Bolagsverket, Skatteverket och Kronofogden. Beskedet var att konkurserna har gått ned i antal under pandemin, vilket vi också hörde från Socialdemokraterna. Det är naturligtvis jättepositivt, och vi alla är glada för det. Den informationen var känd sedan tidigare, men det var gott att få det bekräftat ytterligare en gång.
Nu i en trolig post corona-hantering ställs vi inför nya problem, inte minst beträffande kompetensförsörjningen, som vi ser om på nyheterna. Det gäller speciellt inom de branscher som drabbats hårdast, som besöksnäringen och kontaktbranscherna, men det får bli underlag för en annan debatt som vi säkert kommer att ha anledning att återkomma till framöver.
Med det sagt menar vi att regeringen har landat väl i det här lagförslaget som innebär att arbetsgivare som har blivit återbetalningsskyldiga för preliminärt stöd vid korttidsarbete i vissa fall ska kunna lämna in en ny anmälan om avstämning. Dock menar vi också att regeringen har ett ansvar att analysera och följa upp de företag som har gått i konkurs eller hamnat på obestånd på grund av sena utbetalningar och handläggningstider.
Det är fullt rimligt, fru talman. Det är inte mer än rätt, och jag har svårt att förstå varför regeringspartierna inte kan ställa sig bakom det. Konsekvenserna för de här människorna är enorma, och dem behöver vi ta ansvar för. Boverket menade att länsstyrelserna i dag inte har ett uppföljningsuppdrag, men de skulle kunna bistå med att utvärdera stödet och skulle kunna få ett sådant tilläggsuppdrag. Skatteverket menade att det skulle kunna gå att utvärdera om man får ett sådant uppdrag.
Kronofogden menar att det kan vara svårt att bidra med det statistiska men kan bidra med kompletterande och nyansering genom intervjuer, vilket man gjort tidigare med exempelvis intervjuer kring överskuldsättning och så vidare.
Med tanke på att man inte tror att det rör sig om särskilt många företag, i alla fall i en bred kontext, menar vi att det är av stor vikt att regeringen tar reda på hur många det är och också tar initiativ för att hantera de problem som uppkommit för dessa företagare. Det borde också kunna bidra till utvärderingen av hur pandemin och stöden har hanterats under den här perioden. Fru talman!
Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag.