KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Magdalena Andersson är verkligen en stjärna på att förvränga verkligheten. Hon har stått här i ett halvår och argumenterat för att vi ska ha överskottsmål och fylla ladorna, och sedan säger hon: Vi kan inte riktigt fylla ladorna, så nu bränner vi ned dem. Nu har vi inget överskottsmål längre. Man argumenterar för att det har gått dåligt för svensk ekonomi därför att, menar man, arbetslösheten har ökat.
Man glömmer bort att det handlar om att förtidspensionärer har kommit tillbaka in på arbetsmarknaden och att Sverige har haft en stor immigration av människor som tar lång tid på sig att komma in på arbetsmarknaden. Man förvränger ständigt bilden av verkligheten och vad ens motståndare argumenterar för. Jag har absolut inte, inte under några omständigheter, ens antytt att pensioner skulle vara bidrag. Det säger Magdalena Andersson därför att hon vet att hon inte har svenska folket med sig.
Hon har inte svenska folket med sig för den bidragspolitik hon vill föra. Svenska folket tycker att människor ska göra rätt för sig. Svenska folket tycker inte att det ska löna sig mer att leva på bidrag än att gå till jobbet.
Nu kommer Magdalena Andersson snart att lägga fram en budget som kommer att handla om att den börsmäklare som blir arbetslös ska få mer pengar i bidrag för att inte jobba än vad den unga tjej som har sitt första jobb som servitris får i lön. Magdalena Andersson kommer att på nytt bygga upp Bidragssverige, där det inte lönar sig att arbeta och där man signalerar att det inte är så viktigt att klara av sin försörjning och göra rätt för sig.
Socialdemokraterna finns nämligen här för att betala ut generösa bidrag. "Rösta bara på oss, så höjer vi era bidrag!" Så kan man inte bygga ett land. Då kommer det att gå åt skogen för Sverige. Om vi ska försörja människor som inte vill jobba kommer det inte att finnas pengar till välfärdsstaten, det vill säga till det viktiga - vården, skolan och omsorgen.
Fredrik Schulte (M):
Jag blev tvungen att begära ordet när Börje Vestlund gick upp och gav en lite felaktig bild av hur debatten var. Vi var överens när vi debatterade frågan för en vecka sedan, men det berodde mest på att Börje Vestlunds vänsterpartistiska samarbetskollega närmast pläderade, inte för den så kallade Junckerplanen, utan för den kommunistiska planen.
Vi har varit väldigt skeptiska i frågan från början. Det är mycket lite som pekar på att den här typen av åtgärder ger en sådan effekt och så väsentligt mer lönsamma investeringar att det skapar många fler jobb.
Detta är en fråga som kommissionen och tyskarna tycker är viktig därför att man vill avlasta den politiska press som finns i framför allt södra Europa, där man har tvingat fram tuffa besparingar och strukturreformer. Nu vill man komma med något som gläder den delen av Europa.
Vi har inte motsatt oss det, även om vi har varit djupt skeptiska till effekterna av investeringsplanen. Börje Vestlund börjar glida mer och mer i argumentationen från att vi var överens och att de var skeptiska till att nu alltmer prata om att det är en viktig reform och plan för att ändra det ekonomiska klimatet i Europa. Det håller jag inte med om.
Jag tror att den har väldigt liten effekt på den ekonomiska utvecklingen på vår kontinent.
Sverige är redan ett av de länder som betalar mest i medlemsavgift till EU. Vi är måna om att vi inte ska betala ännu mer. Vi har tvingat Magdalena Andersson att beröra den här typen av frågor. Man var inte särskilt intresserad av att diskutera oron för att detta skulle leda till högre medlemsavgifter, men vi tvingade fram frågan.
Jag tycker att det är bra att Jan Ericson ställt denna interpellation. Efter det att vi godkände detta i EU-nämnden och riksdagen fattade beslut har det faktiskt hänt en hel del. Europeiska revisionsrätten har lyft ett varnande finger och pekat på att vi nu måste ta frågan på allvar.
Detta kan mycket väl leda till att EU inte får ihop sin budget och att detta kommer att tvinga fram en lösning där medlemsstaterna betalar mer pengar.
EU-parlamentet har bara kunnat peka ut en sak där pengar kan tas, nämligen projektet Horizon 2020 för forskning och innovation. Nu har dock samtliga partigrupper i Europaparlamentet kommit överens om att man inte ska ta pengar därifrån. Det är bra, för det är en av de få sakerna i EU-budgeten som verkligen gör positiv nytta. Men då infinner sig frågan: Var ska pengarna komma ifrån?
Om man börjar diskutera jordbruksstödet vet vi hur fransoserna med flera agerar. Detta är därför en viktig fråga: Kommer vi att klara det ekonomiskt?
Fredrik Schulte (M):
Det har hänt väldigt mycket i Sverige under de senaste 25 åren. På 80-talet hade Sverige en 25 procent högre utgiftskvot. Det betyder att vi spenderade nästan 25 procent mer än vad vi gör i dag. Mycket av dessa förändringar har skett till följd av effektiviseringar och en klart bättre resurshushållning.
Alliansregeringen gjorde sitt, men ska man vara ärlig är nog den stora förtjänsten Göran Perssons. De förändringar som genomfördes av honom och av den borgerliga regering som satt 1991-1994 handlade om att effektivisera den svenska offentliga apparaturen. Det som är intressant med den här utvecklingen är att den har skett utan att drabba välfärdens kärna.
De senaste åtta åren har Sveriges skatteintäkter ökat i jämförelse med både omvärlden och vår egen historia och med hänsyn tagen till inflationen och befolkningsutvecklingen.
Det här handlar först och främst om att de förändringar som den borgerliga regeringen genomförde syftade till att få människor i jobb och bryta utanförskapet, som inneburit att så många människor fastnat i bidragsberoende - i större utsträckning tidigare än vad som är fallet nu.
Summa summarum är det i dag ungefär 200 000 färre människor som lever på det offentliga kontra hur situationen var 2006, detta trots den värsta globala lågkonjunktur världen sett sedan andra världskriget.
Den politik som den nuvarande regeringen går fram med handlar om att kraftigt öka utgifterna och gå tillbaka till den situation vi hade på 80-talet. Den politik som regeringen presenterade i sin budget för 2015 innebar att man siktade på utgiftsökningar med 120 miljarder över en mandatperiod.
Det är definitivt den största utgiftsökning Sverige sett sedan 80-talet, och det är snudd på den största under min livstid. Man tar kraftfullt Sverige tillbaka till en ansvarslös politik där man nästan oreflekterat kastar ut pengar på sådant som inte handlar om kärnan i välfärden.
I den budget som regeringen lade fram och i den som sedan gick igenom genom Alliansens försorg satsade man nästan lika mycket på välfärden. Det skiljer lite. Från Alliansens sida satsade vi lite mer på skolan. De rödgröna och regeringen satsade lite mer på äldreomsorgen. Men sammantaget är det ungefär lika stora utbyggnader av välfärdens kärna.
Skillnaden är att den rödgröna regeringen kraftigt vill bygga ut arbetsmarknadspolitiska åtgärder som bevisligen inte har haft effekt, enligt forskningen och den historiska erfarenheten, och framför allt att man vill bygga ut bidragssystemen, ta bort den bortre gränsen i sjukförsäkringen och höja a-kassan så att det inte lönar sig att arbeta.
Detta gör att den arbetslösa börsmäklaren får mer för att inte arbeta än vad den servitris som fått sitt första jobb får. Det här kommer att skapa problem för det svenska samhället.
Fredrik Schulte (M):
Finansministern står här i talarstolen och argumenterar för effektiviseringar i offentliga sektorn. Men sanningen är den att vi talar om massiva utgiftsökningar. Över en mandatperiod hade det inneburit 120 miljarder i utgiftsökningar, det värsta sedan 80-talet. Det är inte utgiftsökningar som i huvudsak kommer välfärdens kärna till del, det vill säga vård, skola och omsorg.
Det handlar om att bygga ut bidragen och arbetsmarknadspolitiken så att det inte lönar sig att arbeta och så att människor fastnar i ineffektiva åtgärdsprogram. Finansministern frågade mig om min åsikt om höjning av taket i a-kassan. Vad Moderaterna tycker i den frågan är alldeles solklart. Det stod i vår budget, och vi är väldigt tydliga med det.
Vi motsätter oss en höjning av taket i a-kassan därför att det kommer att kosta tiotusentals jobb. Alla dessa massiva utgiftsökningar finansieras nästan uteslutande av skattehöjningar. Vi går tillbaka till den politik av ineffektivitet i offentlig sektor som vi hade under 80-talet.
Det kan mycket väl bli en framtida borgerlig regering som precis som i början på 90-talet får städa upp efter tidigare socialdemokratiska regeringar. Som tidigare nämndes här i talarstolen av Carl-Oskar Bohlin kastade finansministern under valrörelsen ur sig siffran 10 miljarder i besparingar. Det är ett av många exempel på att finansministern gör så.
Vi hade tidigare i dag en debatt om bnp per capita där hon menade att den har minskat under de två senaste mandatperioderna. Jag satt och kollade detta noggrant. Hon väljer att plocka bort åren 2007 och 2014, vilket är ett väldigt märkligt sätt att mäta. Detta är inte enda exemplet där finansministern bara tar en siffra och kastar ut den utan att ha ett underbyggt underlag.
Fredrik Schulte (M):
Om det är någon konfliktpunkt som kan sammanfatta den nästan hundra år långa politiska konflikten mellan moderater och socialdemokrater skulle jag välja ut den klassiska socialdemokratiska idén om att om man sänker skatterna så slår det mot välfärden. Alliansens senaste åtta år har väldigt tydligt visat att det inte fungerar på det sättet.
Trots att vi har genomfört omfattande skattesänkningar under de senaste åtta åren har skatteintäkterna ökat, även om man tar hänsyn till inflationen och befolkningsutvecklingen. Det hör samman med att vi skapade ett system där det i större utsträckning lönade sig att arbeta.
Sverige ligger fortfarande ganska mediokert till i jämförelse med de länder som vi bör jämföra oss med i termer av skattenivåer på arbete. Men de har sjunkit kraftigt.
När vi har skapat ett större tryck på jobbsökandet och ett större incitament för att ta ett arbete har det lett till att utanförskapet har minskat. Det var 1 miljon människor 2006 som levde uteslutande på de statliga eller kommunala sociala trygghetssystemen.
Det antalet har nu minskat till 800 000, trots den värsta lågkonjunkturen sedan andra världskriget. En effekt som detta har fått är att det i väsentligt större utsträckning har skapats en kultur av att man ska göra rätt för sig. Man ska klara sitt eget leverne.
Det är ett större tryck på individen att bära det ansvaret. En tydlig skillnad är vår reform av sjukförsäkringen. Tidigare fanns det stora regionala skillnader. Det fanns även stora skillnader mellan enskilda kommuner som gränsade till varandra.
Det tog hundra dagar längre att läka ett brutet ben i Jämtland jämfört med vad det gjorde i Stockholmsregionen. Forskningsmässigt har man kunnat fastslå att dessa skillnader beror på att när man har väldigt generösa bidragssystem som fler människor använder sig av, då skapas också en mentalitet av att de inte behöver göra rätt för sig.
Nu vrider Socialdemokraterna i rask takt tillbaka klockan och går tillbaka till höjda bidragsnivåer så att de blir ännu högre än vad de var 2006. Det finns en annan effekt av att ha väldigt höga skatter, nämligen att vissa varor och tjänster helt enkelt blir för dyra.
Antingen utför man tjänsterna själv eller också anlitar man någon på den svarta marknaden. Det var just detta som RUT- och ROT-reformerna syftade till att komma åt. Uträkningar före 2006 pekade på att det i princip var fullständigt omotiverat för en person som tjänade mindre än 50 000 kronor att anlita städhjälp. Nu ser situationen radikalt annorlunda ut.
Detta har gjort att det har skapats många jobb. Det har också skapats en mentalitet av att man ska göra rätt för sig. Man ska anlita hantverkare eller städhjälp vitt, och det har uteslutande positiva effekter. Nu rullar Socialdemokraterna tillbaka till Bidragssverige och den svarta sektorn.
Fredrik Schulte (M):
Apropå den diskussion som Niklas Wykman här på nytt försöker väcka om vad som var orsaken till att förtroendet för skattesystemet ökade så kraftfullt under den borgerliga regeringens tid kan det vara värt att notera att det var färre människor som betalade fastighetsskatt än som inte betalade fastighetsskatt när den fortfarande fanns.
Finansministerns förklaringsmodell, att det enbart skulle bero på att fastighetsskatten försvann, är inte förankrad i verkligheten. Vi genomförde RUT och ROT.
Det gjorde att det blev helt andra ekonomiska möjligheter för vanligt folk att anlita hantverkare och städhjälp, vilket gjorde att det blev en ökad användning av dessa tjänster vitt och därmed ett ökat förtroende för skattesystemet. Vi genomförde en politik som innebar att det lönade sig att arbeta och göra rätt för sig.
Det skapade en ökad kultur av att man just ska göra rätt för sig. Nu går den socialdemokratiska regeringen fram på massiv front och vrider tillbaka klockan och höjer bidragen i bidragssystemen. Och det handlar just om bidragssystem. A-kassan är till 40 procent bidrag och till 60 procent försäkring.
Detta är speciellt riktat mot grupper som har en relativt god etablering på arbetsmarknaden och som har goda inkomster. Det gör att den arbetslösa börsmäklaren får mer pengar i bidrag för att inte arbeta än vad den nyanställda tjejen tjänar som servitris. Det finns ingenting kvar av de socialdemokrater som krävde sin rätt och gjorde sin plikt.
Kvar finns bara ett bidragsparti.
Fredrik Schulte (M):
Jag har läst tre intressanta saker under den senaste månaden om olika tekniska innovationer som jag tror har varit stora symboliska - med icke desto mindre viktiga - kliv för att göra världen lite mer miljömässig.
Jag läste om två forskare som ska försöka att flyga jorden runt med en plan som drivs med solenergi. För några veckor sedan läste jag om hur Tesla nu kommer ut med en ny bil som ska kunna gå i 80 mil. Jag läste också om att Tesla har tagit fram ett batteri som man kan ha hemma och ladda upp med hjälp av till exempel solceller.
Det är tre exempel på fantastiska steg i rätt riktning för att göra världen lite mer miljövänlig. Jag tror att vi alla är överens om att miljöfrågan är en ödesfråga, men hur ska vi hantera den? Jag och Alliansen tror att det handlar om tekniska innovationer, om att man med hjälp av politiska styrmedel ska försöka göra det miljömässiga mer lönsamt.
Det är den inriktningen vi ska ha, inte inriktningen att knäcka ekonomin. Om man i sin iver att bekämpa miljöproblemen knäcker ekonomin, ja då kommer människor att sluta bry sig om miljön. Det värsta som har hänt för miljön är finanskrisen.
Helt plötsligt har den globala debatten flyttats från att fokusera på miljöfrågorna till att enbart fokusera på de ekonomiska frågorna. Det vi nu får höra från Vänsterpartiet är något helt nytt i svensk politisk debatt och något ganska sensationellt.
Vänsterpartiet vill använda våra statliga bolag och våra skattepengar till att köpa upp verksamheter i andra länder för att sedan lägga ned dem. Då finns det, fru talman, inga gränser för hur hög statsskuld vi kan få. Jag tror att vi med den inriktningen över en natt skulle kunna dubblera vår statsskuld.
Skulle vi lägga ned den tyska kolkraften, det som Vänsterpartiet föreslår, talar vi om 60 miljarder åt skogen. Vem ska stå för de pengarna? Jo, svenska skattebetalare, det företag som ägs av svenska skattebetalare.
Vänsterpartiet har inte haft särskilt stora problem med att alltid ha mer pengar än alla andra, men med den inriktningen kommer vi att ganska snabbt hamna i ett läge då överskottsmålet minsann är relevant att ha kvar. Vi ser nu att många steg tas av regeringen mot en alltmer ideologisk näringspolitik.
Vi har den här frågan, vi har Miljöpartiet som ligger på i förhandlingar för att sänka Vattenfalls vinstmarginaler, vi har Saudiaffären. Historiskt har Socialdemokraterna vetat att om det ska finnas statliga bolag måste de drivas marknadsmässigt. Man kan inte göra våra statliga bolag till politiskt ideologiska lekstugor för då går de i konkurs.
Att föra debatten med Vänsterpartiet är ganska fruktlöst. Därför är min fråga till Mikael Damberg om Socialdemokraterna nu har släppt det ansvarstagande näringspolitiska ledarskapet för våra statliga bolag. Är det ideologiska lekstugor vi har att se fram emot?
Fredrik Schulte (M):
Jag visste att det bara var en tidsfråga innan Nuon skulle komma upp i diskussionen. Nuon köptes i princip i enighet. Det fanns inget politiskt parti och ingen politiker som gick ut och sa att Nuonaffären var ett felaktigt förvärv. En rad år senare visade det sig vara en riktigt dålig affär.
Orsaken till det är att världsmarknadspriset på gas kraftigt fallit efter skiffergasrevolutionen i framför allt Nordamerika. Det gör att också Rysslands ekonomi nu befinner sig i en mycket tuff situation. Om Mikael Damberg menar att han och Socialdemokraterna hela tiden var emot Nuonaffären får han gärna kommunicera detta här.
Det som ni har kritiserat den tidigare alliansregeringen för var hanteringen och beredningen av frågan i regeringen. Att skiffergasrevolutionen skulle äga rum var det ingen som kunde förutse.
Jag tycker ändå att den intressanta frågan trots allt är: Är det på det sättet att regeringen numera under Mikael Dambergs ledning kommer att gå över till att föra en näringspolitik som blir mer och mer ideologiskt inriktad och som inte handlar om att bedriva den bästa och mest affärsmässiga verksamheten? Mikael Damberg glider hela tiden på formuleringarna.
Å ena sidan gör man olika typer av ideologiska markeringar. Vi ser det till exempel i Saudiaffären och gällande brunkolen. Å andra sidan pratar man om affärsmässighet. Vi ser vad dina koalitionspartner tycker, Mikael Damberg. De vill använda svenska skattepengar till att avveckla verksamheter utomlands. Det finns ingen gräns för hur det kan skada svensk ekonomi.
Fredrik Schulte (M):
Näringsministern står här och säger att i Moderaternas och Alliansens värld är det bara sänkta skatter som är relevant. Men faktum är det egentligen bara är i Socialdemokraternas retorik och beskrivning av Moderaterna och Alliansen som skatter är det enda relevanta. Jag kan säga det rakt ut: Skatter är inte den viktigaste faktorn när det gäller vad som avgör en bra näringspolitik.
Det är väsentligt viktigare att ha en fungerande rättsstat. Att ha ett transparent regelverk och en fungerande offentlig apparat som inte skapar byråkrati och som på olika sätt skadar näringslivet är väsentligt mer centrala frågeställningar för att ha ett fungerande näringsliv.
Men skatterna kommer ganska högt upp på listan över faktorer som påverkar näringsklimatet. Saken är den att vi är ganska överens i den här kammaren om att vi ska ha en rättsstat, att vi ska ha låg korruption, att vi ska ha transparenta regelverk och att vi ska ha en byråkrati som inte skadar näringslivet. Det gör att i ett så pass väl fungerande land som Sverige spelar skatterna stor roll.
Men det är inte det enda. Om man tittar på Alliansens politik ser man att vi under de åtta år vi styrde hade en bred palett av olika frågor där vi adresserade villkoren för att bedriva näringsverksamhet i det här landet. Det handlar inte minst om regelkrångel. Låt oss titta på vad resultatet av den politiken är. Jag har en liten graf här i mobiltelefonen.
Tyvärr kan jag inte visa den för tv-tittarna eller för någon av åhörarna här. Men om man tittar på hur Sverige rankas i Global Innovation Index mellan 2004 och 2014 ser man att vi under den tidigare socialdemokratiska regeringens tid gick från plats 12, medelbra i västvärlden, till plats 3.
Enligt EU-kommissionens Innovation Union Scoreboard 2014 leder Sverige, och betraktas som det mest innovativa landet i västvärlden. Retoriken går alltså inte riktigt ihop.
En annan punkt där retoriken från ministern inte riktigt går ihop gäller hur Mikael Damberg å ena sidan sitter och argumenterar för att vi ska se över skattereglerna, å andra sidan verkar argumentera för att skattereglerna inte spelar någon som helst roll. Kan vi inte få ett rakt och tydligt svar? Menar Mikael Damberg att skatterna har någon som helst inverkan på näringsklimatet?
Kan vi inte få ett tydligt och klart besked här? Jag har försökt ställa denna fråga till finansministern upprepade gånger utan att vara särskilt framgångsrik med att få ett svar. Frågan är viktig. Mikael Damberg säger att man kommer att se över skattereglerna för företagen. Bland annat nämner han 3:12-regelverken.
Men det intressanta är att i alla andra sammanhang har Socialdemokraterna velat ha ett mer restriktivt 3:12-regelverk. Man har talat om att man ska ta bort 20-procentsregeln och höja den till 30 procent. Man vill se över löneunderlagsregeln för att man tycker att det har blivit för generöst. Är detta också bara nyspråk? Man säger att man ska se över skatterna, men när man sedan gör det vill man bara skärpa dem och göra dem ännu sämre.
Det är ganska många saker som Mikael Damberg har att reda ut. Jag ser fram emot svaren.
Fredrik Schulte (M):
Låt mig ta upp frågan om vinster i välfärden. Jag håller till hundra procent med Mikael Damberg om att det är ett uppenbart problem. Men det är tråkigt att regeringen valde att söka stöd hos Vänsterpartiet, som vill eliminera alla privata aktörer inom välfärden, och inte tydde sig till Alliansen för att föra en diskussion med oss. Carl-Oskar Bohlin tydliggör problemet väl.
Nu försöker Mikael Damberg markera att Alliansens utredning bara skulle handla om skatter. Jag tycker att Carl-Oskar Bohlin redogjorde tydligt för att det var bara en åttondel av de direktiv som hade utställts. Oavsett vad; om en för stor tonvikt vid skatter är ett problem är inte lösningen att inte ha någon inriktning över huvud taget.
Jag håller med näringsministern om att frågan om den faktiska outputen är ett problem och en utmaning.
Det här är en annan fråga som jag får återkomma till i en annan interpellation till näringsministern, men jag tror att det i mycket handlar om att Sverige har ett unikt regelverk som innebär att forskare får 100 procent av patenträtten på sina uppfinningar och att företag som gör investeringarna får 0 procent. Det är ett hack som gör att innovationer inte resulterar i faktiska produkter.
Det är intressant hur näringsministern undviker frågeställningarna om 3:12-regelverket. Man säger att de ska utredas, men i själva verket vet vi från andra sammanhang att Socialdemokraterna tycker att 3:12-regelverket är för generöst. Argumentationen går inte ihop.