KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anette Åkesson (M):
Att arbeta för minskat skattefel samt mot skattefusk och skatteundandragande är politiskt en fråga där vi inte skiljer oss åt i svensk politik. Vi är även överens om vikten av att skattesystemet har en stark legitimitet för att säkerställa att människor betalar skatt, därför att skatten behövs till den välfärd vi också är hyfsat överens om behöver finansieras.
Många har lyft fram RUT- och ROT-avdragen som avgörande framgångsfaktorer till den positiva utvecklingen av hur skattesystemets legitimitet har stärkts de senaste åren. Här har svarta jobb blivit vita. Samtidigt har människor långt ifrån arbetsmarknaden kunnat få jobb, och många kvinnor har startat företag. Detta är reformer som den nuvarande socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen sedan årsskiftet dramatiskt har försämrat villkoren för.
Vi ser redan efter två månader de negativa konsekvenser det får. Enligt Företagarna minskade antalet utförare, köpare respektive belopp i ROT-branschen med mellan 17 och 38 procent mellan februari 2015 och februari 2016. Gällande RUT-branschen minskade antalet utförare med 14 procent under samma period. Företag i dessa branscher har redan börjat få förfrågningar om att jobba svart.
Min fråga är därför: Varför säger sig Socialdemokraterna prioritera att bekämpa skattefusk när man samtidigt genomför försämringar av RUT- och ROT-avdragen som tydligt bidrar till ökat svartarbete?
Anette Åkesson (M):
Vi har försökt att få svar från finansministern i olika interpellationsdebatter när det gäller den här frågan. Förändringarna må verka små, men små förändringar kan få stora effekter. Det har vi redan sett i vårt andra grannland Danmark. Det är otydligt nu, och när det gäller de förändringar som du nämnde, Sara Karlsson, glömde du att det har införts en åldersgräns. Man har alltså gjort det otydligt för köparen vad det är som verkligen gäller.
Det är det som har gjort, till exempel i Danmark, att marknaden minskats dramatiskt. Det är inte själva köpbeteendet som är intressant här, utan det intressanta är effekterna på jobben som RUT- och ROT-avdragen har skapat och som har varit framgångsrika. Jag vet att det pågår ett arbete och att man i utvärderingsgruppen har en fundering om att titta på de här frågorna. Det skulle vara fantastiskt. Det välkomnar vi verkligen.
Men när man redan vet vissa saker och ser konsekvenserna av dem på kort sikt är det lite tråkigt att man avvaktar effekterna tills det har gått ned rejält. I Danmark gjorde man försämringar vid olika tidpunkter. Efter den första försämringen återhämtade sig marknaden, men när det senare kom ytterligare försämringar blev det för svårt för konsumenterna att förstå vad som gällde. Då missades alltihop. Även sådant som man tror är mindre försämringar får alltså dramatiska konsekvenser sammantaget.
Det drabbar dem som har fått jobb, och det handlar om sådana som har stått längst bort från arbetsmarknaden, alltså precis sådana jobb som vi behöver i Sverige. De har redan börjat påverkas av de försämringar som Socialdemokraterna tillsammans med Miljöpartiet genomförde. Jag hade gärna ställt denna fråga till Sara Karlssons miljöpartistiska kollega i dag, men eftersom han tyvärr inte är närvarande är det bara Sara Karlsson som kan företräda regeringspartierna i dag. Men jag vill tacka Sara Karlsson.
Anette Åkesson (M):
Jag vill tacka Olle Felten för att jag fick frågan. Jag har nämligen kollat upp varför skattetilläggen kom till 1972. Det var inte som en rättsvidrig åtgärd, som Olle Felten vill låta påskina, utan det var helt enkelt för att vanliga medborgare som gör fel inte ska behöva gå igenom hela domstolsprocessen. Domstolarna var dessutom överbelamrade av väldigt många mindre fall och skulle i stället koncentrera sig på skattebrotten.
Som vi har sagt är det en administrativ sanktion. Jag är faktiskt riktigt nyfiken på hur det förslag Sverigedemokraterna presenterar egentligen skiljer sig från det befintliga förslaget. Man föreslår nämligen att det ska införas en mindre, administrativ avgift, och det är precis det skattetilläggen är. Jag ställer alltså motfrågan till Olle Felten.
Anette Åkesson (M):
Vi vill stärka rättssäkerheten, och det är därför vi yrkar bifall till förslaget. Det är så att säga det bästa som föreligger. Jag fick egentligen inte svar på frågan hur Sverigedemokraternas förslag särskiljer sig när det gäller den administrativa sanktion skattetillägget innebär.
Dessutom presenterar Sverigedemokraterna inga konsekvenser av sina förslag, medan vi i det som tillhör propositionen har en gedigen utredning som - visserligen under speciella direktiv - går igenom de konsekvenser förslagen får. Ett stort antal experter har enigt kommit fram till att detta är det bästa förslaget under rådande omständigheter.
Dessutom kan man säga följande: Som skattetillägget ser ut nu definieras i skatteförfarandelagen vilken nivå det ska ligga på. Det är alltså mellan 2 och 40 procent av den slutliga skatten, beroende på omständigheterna. Det är som sagt som en administrativ sanktion.
Anette Åkesson (M):
Det är positivt att regeringen vill jobba med dessa frågor. Jag ser verkligen fram emot det förslag som man kommer att lägga fram om detta med riskvilligt kapital. Däremot är jag fortfarande frågande till hur man anser att ett ansvar som är delat på många olika institutioner ska fungera. Det blir inte något helhetsansvar om det fördelas - delat ansvar är inget ansvar.
Trenderna med digitalisering, urbanisering och globalisering borde egentligen passa oss som relativt litet land. Vi borde kunna vara snabbfotade och hänga med, kanske till och med leda utvecklingen. Tyvärr verkar så inte vara fallet, och det finns en risk för att vi hamnar i en position där vi hela tiden i efterhand försöker anpassa oss efter utvecklingen. USA går före, liksom flera andra länder. Det gläder mig speciellt att Mehmet Kaplan kommer att besöka Estland.
Vi befinner oss i den största samhällsförändringen sedan industrialiseringen. Delningsekonomin och fler egenföretagare som kanske till och med bedriver globala verksamheter är bara några områden som ställer nya krav på skattesystem och lagstiftning och som troligen kommer att medföra ytterligare samordning på fler områden mellan stater. Politiken har ett ansvar. Arbetsmarknaden står också inför helt nya utmaningar. Mängder med jobb kommer att försvinna, men även skapas.
Det har alltid varit angeläget att skapa goda förutsättningar för företag och företagande men det får nu en helt ny dimension. Det kommer inte räcka att "bara" garantera smidig handläggning och minskad byråkrati. Det kommer att krävas nytänk på många områden. Och både äldre och yngre arbetskraft måste rustas så att de bibehåller respektive får efterfrågad kompetens. Digitaliseringen påverkar allt.
Den är inte en uppgift för en it-avdelning utan den är ett sätt att effektivisera befintliga processer. Därför berör den alla verksamheter, både i privat näringsliv och i offentlig sektor. De som har kontroll över sina processer kommer enklare och snabbare att kunna optimera dem genom att utveckla digitala verktyg. Konkurrensen blir mördande på ett helt nytt sätt eftersom gränser inte existerar i en digital värld.
Digitaliseringen påverkar redan hur vi kommunicerar med varandra och vad vi gör på vår fritid. Vi går mot ett samhälle där allt fler produkter och tjänster inte har någon marginalkostnad, och vi vet ännu inte vilka konsekvenser det får. Sverige behöver ligga mer i framkant. Även inom offentlig sektor är det viktigt att ta del av innovationer. Att ställa effektiviseringskrav på myndigheter är något som redan görs. Det är ett sätt.
Men för att få del av kreativa lösningar måste näringslivet i högre grad involveras i välfärdsverksamheter. Hur anser it-ministern att vi på ett bra sätt kan involvera entreprenörer i myndigheters, kommuners och landstings verksamheter? Med det menar jag ett sätt som både företagen och det offentliga tjänar på. Vi behöver även bli bättre på att systematiskt främja kreativa krafter och ta vara på innovationer i hela samhället.
Hur anser statsrådet att vi konkret kan arbeta för att dra nytta av digitaliseringens alla möjligheter?
Anette Åkesson (M):
Det är, måste jag erkänna, lite svårt att ha översikt över alla råd, forum, kommissioner och sådant, men det är positivt att det är en omvärldsanalys på gång. Jag hoppas att vi alla kan få del av den i december. Det ser vi fram emot. Jag vill tacka Mehmet Kaplan för debatten. Vi är bara i början av en utveckling som vi ännu inte kan ana slutet på. Utvecklingen väntar inte på oss.
Att sticka huvudet i sanden och tro att allting kommer att fortsätta vara som det alltid har varit är inte ett alternativ. Det är bra att regeringen jobbar med frågorna, men jag är rädd att det inte är tillräckligt. Sverige har tappat fart, och det behövs rejäla krafttag för att återta de toppositioner vi har haft.
Det behövs bättre allmänna förutsättningar för företagande, ytterligare sätt att främja privat finansiering av nya företag, mer fokus på att underlätta för innovation inom både privat och offentlig sektor, större beredskap för den snabba utveckling som sker och en öppenhet för att samarbeta mer med näringslivet på ett sätt som gynnar bägge parter. Därutöver behöver vi vässa vår konkurrenskraft genom att kraftsamla. Huruvida det ska ske inom ramen för en myndighet eller inte är inte det avgörande.
Men vi behöver tänka långsiktigt och samtidigt ta tag i de omedelbara utmaningar vi redan har identifierat, exempelvis det stora behovet av standardisering, som jag inte hört någonting om att man vill ta tag i, samt bättre bevakning av det som händer inom digitaliseringen globalt. Det sistnämnda kan vi nog till viss del hoppas på. Det finns fortfarande en hel del öppna frågor, inte minst om statsrådet är beredd att ändra lagstiftningen vad gäller tillgången till data.
Jag ser fram emot att få möjlighet att lyfta de frågorna igen i framtiden. Som sagt vill jag tacka för debatten.
Anette Åkesson (M):
Jag uppfattar att finansmarknadsministern har en mycket positiv inställning till detta och också verkar vara hyfsat insatt. Det gläder mig. Den reform som ofta åberopas är hem-pc-reformen för 20 år sedan, då politiska beslut fattades som sedan fick effekter långt senare. Vi måste i dag hitta liknande reformer som man har nytta av senare.
Det är onekligen en spännande tid vi lever i. Jag är personligen mycket nyfiken på hur utvecklingen kommer att gå gällande delningsekonomin men även gällande andra områden där digitaliseringen har börjat ta fart rejält. Det är fantastiskt att det är möjligt att smidigt nyttja resurser på ett bättre sätt. Det må vara att dela på produkter eller att ägandet blir annorlunda. Även om det kanske finns de som vill kan vi inte stoppa utvecklingen. Därför gäller det att göra det bästa av situationen, och det bästa är inte att sitta still i båten. Delningsekonomin är redan här, och den växer.
Det är avgörande att vi säkerställer att lagstiftningen följer med för att vi ska vara attraktiva för nya och kommande företag inom delningsekonomin och för att villkoren ska vara sjysta för traditionella företag. Traditionella företag utmanas på ett nytt sätt, och vissa kommer att behöva se över sina verksamheter. Men det vore tragiskt om företag försvinner och jobb går förlorade på grund av att vi som lagstiftare reagerar för långsamt. En robust lagstiftning kommer dessutom att innebära att vi blir ett än mer attraktivt land att investera i, och det gynnar oss alla.
Jag tackar finansmarknadsministern för debatten.
Anette Åkesson (M):
Förstajobbetavdraget ingår i ett stort paket. Det handlar inte bara om skatteavdragen, utan det är en del av många andra delar. Jag vill protestera mot den bild Magdalena Andersson ger av riskkapitalister. Det är en bild av vissa. Alliansregeringen och Anders Borg gick i spetsen för att vidta åtgärder mot dem som missbrukar systemet. Där kan jag verkligen inte hålla med finansministern.
S-MP:s budget höjer trösklarna att ta sig in på arbetsmarknaden, hotar arbetstillfällen och de offentliga finanserna, vilket får negativa effekter på skatteintäkterna givet nuvarande skattenivåer. I stället för att ta tag i rejäla reformer som skulle säkerställa ökade skatteintäkter genom fokus på fler jobb går S-MP den enkla vägen genom att höja skatterna. Det är kortsiktigt tänkt och leder till en negativ spiral.
För att bryta spiralen måste fokus ändras, det vill säga inte slentrianmässigt höja skatterna så fort det blir lite jobbigt utan ifrågasätta det vi gör samt säkerställa att vi arbetar med rätt saker och på rätt sätt i det stora och i det lilla.
Med en politik som drabbar åtta av tio svenskar negativt hoppas jag att vi inom allianspartierna lyckas bättre vid nästa val att informera väljarna om att det är Alliansens politik som lägger grunden för ett framgångsrikare Sverige både på hushållsnivå och för samhället generellt. Synen på skatten kanske kan bidra. Vi tycker att skatten tillhör medborgarna medan Socialdemokraterna ser skatten som statens pengar. Där har vi nog de flesta på vår sida. Jag vill tacka finansministern för debatten.
Anette Åkesson (M):
Jag vill tacka finansministern för svaret. Det är en väldigt konstig bild Magdalena Andersson målar upp. Före valet var allt i Sverige nattsvart, och om Socialdemokraterna kom till makten skulle allting bli bra. Eftersom regeringen inte fick igenom sin budget för 2015 har man konsekvent skyllt det som gått dåligt på att man inte har ansvar för det. Då är det Alliansens budget. På samma gång tar man åt sig äran för det som går bra. Det går helt enkelt inte ihop.
Att underskottet halverats under 2015 är alltså tack vare Alliansen. I själva verket lämnade Alliansen efter sig EU:s starkaste finanser, en låg statsskuld och ökande sysselsättning - trots finanskris och efterföljande lågkonjunktur - tack vare helhjärtat fokus på jobben och ansvarstagande i de offentliga finanserna. Vidare glömmer finansministern informera om vad underskottet var till för.
Det stimulerade ekonomin, något som varit nödvändigt för vårt lilla och exportberoende land när exporten inte har gått särskilt starkt. Det är de privata hushållen som håller igång konsumtionen och därmed efterfrågan och ekonomin. Dessutom glömmer finansministern att avslöja att underskotten skulle ha varit ännu högre om Socialdemokraternas skuggbudgetar hade gått igenom. Redan i opposition ville Socialdemokraterna låna mer.
Socialdemokrater verkar över huvud taget ha en strategi som går ut på att tala om hur illa andra har skött sig, även om de i själva verket har bidragit, eller i dokument försökt att bidra, till att det skulle ha blivit ännu sämre. Jag förstår mig inte på den strategin. Men den tillämpades på 90-talet, och den tillämpas konsekvent av Magdalena Andersson, både före valet och sedan dess. Men det är klart att om man inte har några egna, bra förslag att komma med kan man ju ägna sig åt att kritisera andra.
Jag instämmer helt och fullt i att det är angeläget med marginaler för att kunna möta kommande lågkonjunkturer och kriser. Det är just det skyddsvallar handlar om. Man ser i goda tider till att det skapas resurser som man kan lägga undan till sämre tider, precis som i privatekonomin. Men hur är det då med förslagen? S och MP hävdar att de investerar i jobb men lägger samtidigt fram förslag som dömts ut av den samlade expertisen och som raserar reformer eller åtgärder som ger positiva effekter.
Som exempel kan nämnas borttagande av den bortre parentesen i sjukförsäkringen, höjda arbetsgivaravgifter för äldre och sänkta ROT-avdrag. Regeringen gör det dyrare att anställa och mindre lönsamt att arbeta, så att både jobben och antalet arbetade timmar minskar. Det kommer i sig att påverka skatteintäkterna. Frågan är vad finansministern menar, konkret, när hon säger att finanspolitiken har lagts om i en mer ansvarsfull riktning. I själva verket bidrar S-MP:s budget till en utgiftsexplosion.
I den budget som S-MP lagt fram kommer inte bara antalet jobb att minska utan åtta av tio svenskar kommer att få det sämre ekonomiskt. Det är bara de kortsiktiga effekterna. De långsiktiga konsekvenserna lär bli än mer dramatiska. Därför undrar jag: Vad är det långsiktigt ansvarsfulla i S-MP-budgeten? Och hur bygger S-MP skyddsvallar?
Anette Åkesson (M):
Det finns en parlamentarisk kommitté som efter ett tillkännagivande från riksdagen ska se över dessa frågor. Det blir spännande att se vad den kommer fram till. Jag tror att de flesta har hyfsat god koll på sin egen ekonomi. Det är plus och minus som måste gå ihop, och många har säkert åtminstone ambitionen att spara. Det kommer alltid att komma tuffa tider. I privatekonomin kan det vara sjukdom, arbetslöshet eller att tandläkarräkningen kommer samtidigt med att bilen går sönder.
Staten är stabilare och har dessutom beskattningsrätt. Men vi som är politiker nu, särskilt i regeringsställning, har ansvaret för att inte endast se kortsiktigt utan också att planera långsiktigt, även om det händer mycket. Att, som regeringen gör, försämra för hushåll och företag i en tid när utgifterna formligen skenar på grund av utmaningar med migration och sjukfrånvaro är oansvarigt. S-MP riskerar med sin utdömda jobbpolitik att behöva öka lånen och därmed belasta kommande generationer mer än nödvändigt.
Dessa försämringar kommer att märkas av redan på kort sikt, men på lång sikt kommer de att få allvarliga konsekvenser. Det är inte att bygga skyddsvallar för kommande lågkonjunkturer. S-MP-regeringen spelar ett högt spel och riskerar med öppna ögon att kommande lågkonjunktur slår hårdare mot de svagaste i samhället. Det har tidigare funnits en politisk samsyn om vikten av ekonomisk stabilitet. Jag hoppas vi kommer tillbaka till det - inte bara i ord, utan även i handling. Jag vill tacka finansministern för debatten.
Anette Åkesson (M):
Landsbygdsministern har kanske inte förstått att det är indexeringen av bensinskatten som bidrar till att vi 2019 kommer att ha världens högsta bensinskatt. Det är Socialdemokraterna och Miljöpartiet som har infört indexeringen. Alliansens skattesänkningar bidrog till många fler jobb, 350 000 fler jobb, och välfärden hade aldrig haft så stora skatteintäkter och resurser som då. Välfärden växte varje år med Alliansen.
Det är lätt att säga att det ska vara attraktivt att bo och jobba på landsbygden. Men det är en annan sak att leverera förutsättningarna för att det verkligen blir så. S-MP har genomfört en del, men på samma gång försämrar de inte minst de ekonomiska förutsättningarna för att kunna bo kvar eller flytta till landet. Det är inga offer som bor på landet. Det är redan allkonstnärer som anpassar sig efter förutsättningarna. De är vinnare, enligt Darwin, om vi inte saboterar politiskt.
De höjda bensinskatterna är bara ett exempel som förstärks av indexeringen och som straffar avstånd och inte utsläpp i ett stort land som Sverige. Att S-MP inte jobbar för jobben är ett annat. Långa restider till arbete och aktiviteter stjäl redan resurser i form av tid. Vi borde inte dessutom låta det kosta mer. Vi borde kanske i stället lära av landsbygden. Hur ser vi till att människor klarar sig på bästa sätt? Hur främjar vi att antalet jobb blir fler, även på landet?
Det borde vara vårt gemensamma fokus, inte att höja kostnaderna för att bo på landet eller minska möjligheten för företag som är verksamma på landsbygden. Som jag ser det driver S-MP helt fel politik. Man pratar mycket, men det man säger hänger inte ihop med det man levererar. I själva verket ger den höjda bensinskatten mer skatteintäkter som S-MP behöver, men pengarna används inte för jobben och definitivt inte med fokus på hur vi kan skapa bättre förutsättningar för människorna på landsbygden.
Jag kan bara beklaga att S-MP verkligen inte har rätt fokus samt att man dessutom fegt gömmer framtida bensinskattehöjningar bakom indexeringar. Jag vill tacka landsbygdsministern för debatten.
Anette Åkesson (M):
Det är lite besynnerligt att S-MP-regeringen har behållit den sänkta restaurangmomsen om den nu är så kostnadsineffektiv. Jag fick inget riktigt svar på frågan eftersom svaret var att kostnaden för alliansåtgärden var 1 miljon per jobb och att traineejobben kommer att kosta mindre. Jag har alltså ännu inte fått veta hur mycket traineejobben kostar och om de är kostnadseffektiva eller inte.
De åtgärder som Socialdemokraterna och Miljöpartiet har lanserat är riktade till unga, men det finns även äldre nyanlända. De är alltså delvis riktade till utrikes födda beroende på ålder. Inom ramen för skatteutskottet har vi, kanske speciellt alliansledamöterna, gjort många besök hos krögare och branschorganisationer för att få återkoppling på de åtgärder som genomfördes.
Restaurangnäringen är en viktig näring i hela landet, och bra villkor är avgörande för att hjälpa till att hålla hela Sverige levande. Dessutom är restaurangbranschen ofta en personalintensiv bransch med tuff konkurrens och små marginaler. Krögarna uppskattade såväl sänkningen av matmomsen och arbetsgivaravgiften för unga som personalliggarna. De har kunnat utöka sina öppettider och exempelvis börjat erbjuda luncher. Många har också framfört att deras marginaler är små och att de genomförda reformerna rent krasst handlat om att vinna eller försvinna.
Partierna till vänster hävdar ofta att företagen stoppar pengarna i egen ficka. Men utredning efter utredning visar en lägre prisökningstakt trots att löner och råvarukostnader har ökat. De sänkta priserna har lockat fler kunder. Detta i kombination med att vanliga familjer har mer pengar i fickan tack vare jobbskatteavdragen har gjort att fler valt att gå ut och äta. Med fler kunder finns utrymme att skapa fler jobb. Det finns alltså ett samband mellan att fler går ut och äter och att fler jobb skapas. Det blir en god cirkel.
Man kan säga att vi alla har vunnit på den sänkta restaurangmomsen, inte endast de som fått de nya riktiga jobben. Kunderna har fått ett stort utbud till ett lägre pris, de som redan jobbade i branschen har säkrare jobb och restaurangägarna kan fortsätta att driva sina verksamheter. Vinnare är även staten och kommunerna som genom skatteintäkterna säkrar den fortsatta finansieringen av vår välfärd. Som Niklas Wykman var inne på redovisade Alliansen tydliga sysselsättningseffekter i sina budgetpropositioner, i motsats till S och MP.
Jag kan förstå att det är jobbigt när man som regering lägger fram en budget som minskar antalet jobb, men det blir ju inte bättre för att man mörkar. De skattehöjningar som S-MP-regeringen sa skulle riktas mot höginkomsttagare vet vi nu kommer att slå brett. Åtta av tio hushåll kommer att få mindre i plånboken efter årsskiftet när S-MP:s budget börjar gälla. Eftersom nöje inte prioriteras när man har mindre att röra sig med och eftersom till exempel momsen höjs på biobiljetter undrar jag hur man ska tolka finansministerns utspel att den sänkta matmomsen på restaurang inte är kostnadseffektiv.
Betyder det att regeringen tänker avskaffa den? Och var är de jobbskapande reformerna i regeringens verktygslåda?