KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Tenje (M):
Det är en ynnest att återigen efter tolv år få inta talarstolen i riksdagen och faktiskt ha min första interpellationsdebatt. Jag riktar ett stort tack till Martina Johansson och Kalle Olsson för de interpellationer som de har ställt till mig om det politiska ansvaret för pensionssystemet.
Martina Johansson har frågat mig vilka skälen är till att regeringen nu överger överenskommelsen om det nuvarande pensionssystemet. Interpellanten frågar även vilka skälen är till att regeringen bjuder in partier som inte står bakom grundfundamenten i pensionssystemet till förhandling och vad regeringen hoppas uppnå med att bjuda in samtliga partier till samtalen.
Interpellanten frågar också vilka ytterligare delar i överenskommelsen som regeringen är beredd att överge och hur jag ämnar säkerställa ett pensionssystem som garanterar ekonomisk trygghet på äldre dagar för unga och yrkesverksamma.
Vidare har också Kalle Olsson frågat mig hur regeringen avser att gå vidare för att säkerställa fortsatt långsiktiga spelregler gällande pensionssystemets utformning. Han har även frågat om jag och regeringen anser att de fem partier som ingick den ursprungliga pensionsöverenskommelsen har ett särskilt ansvar att vårda överenskommelsen och hur jag avser att agera utifrån min ståndpunkt i frågan. Fru talman!
Samarbetet i Pensionsgruppen fungerade väl till en början och har varit en garant för pensionssystemets finansiella stabilitet och förmåga att ge trygga pensioner. Det övergripande syftet är att vårda och utveckla ett långsiktigt hållbart pensionssystem.
Pensionssystemet och de grundläggande och långsiktiga principerna har värnats samtidigt som nödvändiga reformer har genomförts. Men som de båda interpellanterna konstaterar har samarbetet i Pensionsgruppen de senaste åren inte fungerat riktigt lika bra som det gjorde i början.
Det är bland annat en följd av att Socialdemokraterna gjorde en uppgörelse med Vänsterpartiet om grundpensionerna, för att söka stöd för dåvarande statsminister Magdalena Anderssons regeringsbildning i slutet av 2021. Pensionsgruppen är en parlamentarisk arbetsgrupp som över tid har bestått av representanter för de fem partier som stod bakom 1994 års pensionsöverenskommelse.
Regeringen vill vara tydlig med att den pensionsöverenskommelsen kvarstår. Dock öppnar regeringen nu upp för ett omtag för att försöka säkerställa att vi åter kan få ett väl fungerande samarbete om pensionerna. Det gynnar pensionssystemet, pensionsspararna och pensionärerna.
Vi kommer att föra samtal med samtliga partier i riksdagen och se till att formerna för samarbetet om pensionerna fungerar väl även på längre sikt och i en föränderlig tid.
Anna Tenje (M):
Jag vill börja med att återigen understryka att regeringen är tydlig med att pensionsöverenskommelsen fortsatt gäller. Vi överger den inte, heller inte vissa delar av den, utan de grundläggande principer som vi har varit överens om gäller även fortsättningsvis. Jag blickar dock gärna framåt.
Jag förstår att det definitivt inte är ens fel att man träter, utan det har vi kanske åstadkommit tillsammans. Då är jag angelägen om att vi också löser det tillsammans.
Till sammanträdet eller mötet i nästa vecka, den 23 november, har jag bjudit in de partier som traditionsenligt ingår i Pensionsgruppen, och min tanke är att vi ska ha det samtal som Martina Johansson nämnde i sitt anförande.
Vi ska ha det högt i tak och tala om vad som har varit bra, vad som har varit mindre bra och hur vi tillsammans kan ta arbetet framåt.
Jag vill vara tydlig med att Pensionsgruppens arbete och pensionssystemet som sådant berör, tror jag, 2,3 miljoner pensionärer i Sverige i dag, men det berör många fler pensionssparare och, som Martina Johansson var inne på i sin interpellation, även de kommande pensionsspararna. Detta är något som måste hålla över tid.
Det är ett långsiktigt system, och vi har ett långsiktigt ansvar för att det ska hålla.
Därför är jag angelägen om att samtala även med de partier som står utanför överenskommelsen och som inte sitter med i Pensionsgruppen för att skapa både en större förståelse och, förhoppningsvis, en större bredd i de ställningstaganden som vi har gjort historiskt och som vi måste göra också framöver.
Jag värnar överenskommelsen och de principer som den vilar på. I nästa vecka har Pensionsgruppen sitt första sammanträde.
Jag förstår att interpellanterna har varit ivriga att få se inbjudan i respektive partiers mejlboxar, och jag är ledsen om det har dragit ut lite för länge på tiden. Det är Pensionsgruppens ursprungliga partier som är inbjudna till sammanträdet. Jag hoppas på en trevlig debatt och diskussion där, men detta utesluter inte att samtal förs med samtliga partier.
Anna Tenje (M):
Jag vill börja med att landa i frågan om huruvida vi fem partier har ett gemensamt ansvar, eller ett synnerligt ansvar, som Kalle Olsson tog upp i sin interpellation. Givetvis vilar det ett särskilt ansvar på de fem partier som har varit med under en längre tid och som har skrivit under överenskommelsen om de grundläggande principerna.
Just därför tänker jag, när en del partier blir mindre och andra blir större och man har en långsiktighet och ett gemensamt värnande av vårt pensionssystem och de principer och grundbultar som det vilar på, att det hade varit bra om fler partier delade detta ansvar och skrev under på dessa principer och överenskommelsen.
Jag förstår att jag inte har varit med under de senaste 30 åren i dessa sammanhang, och jag förstår att det är komplicerat. Jag förstår också att alla partier kanske inte kommer att skriva under överenskommelsen eller de grundläggande principerna. Jag kanske får uttrycka en något personlig åsikt, men jag vill inte föregripa den diskussion som ni ska ha i Pensionsgruppen i nästa vecka.
Det är ändå rimligt att anta att det är viktigt att man är med på de grundläggande fundamenten. Men det skadar väl inte om det då är fler partier som är villiga att gå in och ta ansvar och skriva under på dessa principer för att sedan i framtiden vara med och ta ansvar för just pensionssystemet som sådant. Jag vill som sagt inte föregripa för mycket av den diskussion som ni ska ha.
Men jag blir ändå lite nyfiken när båda interpellanterna lyfter fram att Pensionsgruppen inte har fungerat speciellt väl. Riksdagsledamoten Martina Johansson lyfter fram att hon gärna ser att vi ska ha konsensus återigen efter att en del partier - kanske på båda sidor - har trixat, fixat och lagt till lite olika delar utan att det har rått konsensus.
Jag blir lite nyfiken på vad som är ert förslag på hur samarbetet som sådant ska återupprättas - jag tror i och för sig att man har haft en relativt god ton - och hur vi ska vårda arbetet i Pensionsgruppen framgent.
Det kan inte bara vara så att man lägger locket på och att man låter en död hand vila över detta för att man inte kan uppnå konsensus. I en föränderlig tid där vi står inför många olika utmaningar framöver tror jag att det är väldigt viktigt att vi ändå har en styrka och en handlingskraft i Pensionsgruppen och i dessa frågor och kan driva dem framåt.
Det är först då som vi verkligen kan trygga och säkra vårt gemensamma pensionssystem och skapa goda förutsättningar för våra blivande pensionärer, för dem som är äldre i dag och för sparande.
Anna Tenje (M):
Jag ska börja där Kalle Olsson slutade. Att i alla delar avslöja vad man själv gör för ställningstaganden är lite grann att visa korten i förväg och visa vad man har på hand inför att man ska gå in i Pensionsgruppen och diskutera just dessa frågor. Det är själva poängen.
Jag ser därför fram emot att just de frågor som Kalle Olsson har tagit upp i dag kring avgiftsnivåer och annat är frågor som vi får ta upp och diskutera i Pensionsgruppen framöver. Vi får vrida och vända på dem för att se till att vi inför framtiden har ett tryggt pensionssystem. Pensionsöverenskommelsen gäller alltså även fortsättningsvis. Det är ingenting som vi överger.
Vi konstaterar sammantaget att samarbetet i Pensionsgruppen inte har fungerat väl den senaste tiden av den ena eller andra orsaken. Just därför säger regeringen nu att vi gärna vill se ett omtag.
Framför allt hoppas jag verkligen på ett gott samarbete framöver, där vi kan ha högt i tak och lyfta fram dessa frågor som i allt väsentligt är väldigt komplicerade och svåra.
Men jag hoppas att det också ska leda till att vi fortsätter att ha ett bra och tryggt pensionssystem. Jag ser fram emot de fortsatta samtal som vi kommer att ha med samtliga partier i Sveriges riksdag.
Anna Tenje (M):
Sanne Lennström har frågat mig om jag anser att en jämställd föräldraförsäkring är önskvärd, och om ja, vad jag avser att göra för att uppnå detta mål samt hur jag avser att arbeta med att utveckla föräldraförsäkringen i samarbete med partierna som står bakom Tidöavtalet. Sverige har världens mest generösa föräldraförsäkring.
Den ger förutsättningar för båda föräldrarna att ta stort ansvar för omsorgen om barnen och samtidigt förvärvsarbeta. Föräldrapenningen är jämställd på så sätt att den är delad helt lika mellan föräldrar med gemensam vårdnad, men utfallet är ojämställt - huvuddelen av föräldraledigheten och föräldrapenningen tas ut av kvinnor.
Regeringen anser att föräldraförsäkringen ska erbjuda valfrihet och flexibilitet. Familjer är själva bäst lämpade att bestämma på vilket sätt ledigheten ska fördelas för att passa just deras situation.
Det är centralt att föräldrarna har tillgång till tydlig information om hur fördelningen av föräldraledigheten påverkar livsinkomsten så att de kan göra informerade och väl avvägda val.
Ett jämställt föräldraskap och en mer jämställd fördelning av omsorgsarbetet om barnen är önskvärt, inte bara för att barn har rätt till båda sina föräldrar utan även för att stärka kvinnors position på arbetsmarknaden och för kvinnors löne- och karriärutveckling.
En ojämställd fördelning av omsorgsarbetet och föräldraledigheten kan dessutom ha negativ påverkan på kvinnors hälsa, på fördelningen av obetalt hemarbete i stort, på pensionen, på livsinkomsten och på kvinnornas egenmakt.
Utrikes födda kvinnor har i genomsnitt en betydligt svagare arbetsmarknadsanknytning och får i högre utsträckning ersättning på grundnivå. Varken föräldrapenningens regelverk eller en ojämställd fördelning av föräldraledigheten ska försena etableringen i arbetslivet. Herr talman!
Föräldrarna bör få fler verktyg och ökade möjligheter att använda föräldrapenningen mer flexibelt. Det stärker nämligen valfriheten och ökar förutsättningarna för att kombinera familjeliv med ett högt arbetskraftsdeltagande.
Anna Tenje (M):
Jag vill börja med att poängtera att föräldrapenningen är jämställd på väldigt många sätt. Det är uttaget som i viss mån är ojämställt. Föräldrar bör, precis riksdagsledamoten Sanne Lennström tar upp, få fler verktyg och ökade möjligheter att använda föräldrapenningen mer flexibelt.
Det stärker valfriheten och ökar förutsättningarna att kombinera ett arbetsliv med att också vara hemma och ta hand om barnen. Jag har några exempel på åtgärder som skulle kunna stärka flexibiliteten och göra att föräldrapenningen kan användas på ett betydligt mer flexibelt sätt för familjerna och öka möjligheterna att kombinera förvärvsarbete och att stanna hemma med barnen. Det skulle exempelvis kunna vara att man inför fler dubbeldagar.
I dagsläget är det 30 dagar som används som dubbeldagar, det vill säga när både mamman och pappan, eller båda vårdnadshavarna, kan vara hemma samtidigt med barnet. Det har visat sig vara väldigt positivt. Det stärker inte bara bandet med barnet. Man kan få hjälp, och förlossningsskadorna och eftervården för kvinnan minskar. Man ser en positiv utveckling på många olika sätt.
Det har också visat sig att i de familjer där man nyttjar dubbeldagarna blir också resterande uttag av föräldrapenningen mer jämställd. Man blir kanske som pappa lite sugen att kunna stanna hemma lite mer med sina barn. Den möjligheten vill vi titta vidare på.
Exakt hur, på vilket sätt och antalet dagar som vi skulle vilja utöka med får vi helt enkelt återkomma om när vi har tittat vidare på frågan lite mer ingående. Det kan också handla om att man ser över möjligheten att överlåta dagar till en annan person än de båda vårdnadshavarna.
Det skulle innebära en definitivt mer modern och flexibel föräldrapenning. Det ger helt enkelt möjligheten för både kvinnan och mannen att kunna förvärvsarbeta och samtidigt vara hemma med barnen. Man har kanske en tredje person eller en fjärde person som också kan ta del av föräldrapenningen för barnet. Jag vill återkomma till valen som människor ändå gör.
Från regeringens sida tycker vi att det är väldigt viktigt att människor har valfriheten och flexibiliteten. Det är familjerna själva som bäst kan avgöra vad som passar deras egen situation. Där är informationen, kunskapen och medvetenheten om vilken konsekvens ens val resulterar i oerhört viktiga.
Där gäller det att man utifrån de uppdrag som ligger på ansvarig myndighet att fortsätter att informera så att personerna i fråga i familjerna kan göra just dessa väl motiverade och informerade val. Det tror jag också kan bidra till ett betydligt mer jämställt utfall av en ändå väldigt jämställd föräldrapenning.
Anna Tenje (M):
Jag kan konstatera att det ligger en utredning klar på bordet. Den handlar om att utöka antalet reserverade dagar. Det är under beredning just nu. Jag tänker att vi får återkomma om hur vi ser på den saken. Jag kan bara konstatera att när antalet reserverade dagar för papporna infördes gick det i tre steg, tror jag. Det var först en månad, sedan två månader och sedan tre månader. Effekterna har ganska uppenbart avtagit.
Från att ha varit ett väldigt framgångsrikt sätt att få papporna att öka sitt uttag har effekten avtagit med antalet månader. Det är ganska svårt att veta om dagens föräldrar verkligen påverkas av just antalet reserverade dagar.
I en modern föräldraförsäkring bör vi jobba med andra metoder än att kanske utöka antalet reserverade dagar. Men den saken får vi återkomma till när den frågan ligger på bordet. Jag tror att det ändå kokar ned till medvetna val.
Utifrån den kunskap vi ändå har om vad de olika alternativen innebär kan vi göra medvetna och informerade val. Det handlar om vad ett kraftigt uttag av föräldrapenning gör med pensionen eller gör med möjligheten att komma in på arbetsmarknaden. Det gäller också vad det gör med andra inkomstrelaterade delar i stort.
Det är oerhört viktigt att den delen förstärks och att vi har en bred och allmän diskussion om de frågorna. Det är just då man kan göra fria, medvetna och riktigt bra val. Det är kanske inte politikens roll att gå in vid köksbordet och detaljstyra exakt hur man ska eller inte ska ta ut sin ledighet.
Där tror jag ändå att det till syvende och sist är familjerna som är bäst lämpade att fatta de besluten. Det ska de såklart göra efter att de har fått den information som de behöver. Jag är orolig för att vissa kvinnor aldrig kommer in på arbetsmarknaden.
Jag är orolig för att de ibland tycks komma allt längre bort i takt med deras barnledighet när de är föräldralediga. Att öka kvinnors arbetskraftsdeltagande, och då framför allt bland dem som är utlandsfödda, tror jag blir vår viktigaste jämställdhetsfråga framöver.
Det handlar om att kunna öka deras egenmakt och deras deltagande i samhället så att de kan vara en aktiv del. Det tror jag på riktigt är en viktig fråga för att öka jämställdheten när det kommer till föräldrapenningen men också jämställdheten i stort i vårt samhälle.
Anna Tenje (M):
Även jag vill understryka vikten av den här diskussionen. Jag ser också fram emot fler debatter på området, för detta att kvinnor hamnar i utanförskap och aldrig träder in på arbetsmarknaden är på riktigt ett hot mot jämställdheten i Sverige.
Vi har under många år jobbat hårt för att åstadkomma en helt annan linje, så föräldraförsäkringen och föräldrapenningen får inte vara ett skäl till att komma längre från arbetsmarknaden eller de facto inte träda in alls på densamma. Den här diskussionen är alltså långt ifrån över.
Jag ser också fram emot att återkomma med fler förslag till kammaren som kan förbättra och förstärka både flexibiliteten och valfriheten och förhoppningsvis också ge ett mer jämställt utfall av själva föräldrapenningen.
Anna Tenje (M):
Jag vill börja med att tacka interpellanten för interpellationen som hon har ställt till mig. Det är Åsa Eriksson som har frågat mig vad jag tänker göra för att Försäkringskassan ska få förutsättningar att genomföra sitt uppdrag så att alla människor som är beroende av ersättningar också kan få dem i tid.
Myndighetens ledning ansvarar inför regeringen för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av Sveriges medlemskap i Europeiska unionen, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl med statens medel. För 2022 uppgår Försäkringskassans förvaltningsanslag till över 9 miljarder kronor.
Socialdepartementet följer utvecklingen av myndighetens effektivitet och handläggningstider, och åtgärder vidtas vid behov. Försäkringskassan lämnar också utgiftsprognoser för sin verksamhet vid fyra tillfällen per år.
Enligt den senaste prognosen från november 2022 uppskattar myndigheten att den vid slutet av verksamhetsåret 2022 har ett ackumulerat överskott som uppgår till 106 miljoner kronor. Det tyder på att myndigheten har utrymme att öka sin bemanning.
Det är av stor vikt att de medel som tilldelas myndigheten används på ett effektivt sätt för att fullgöra kravet på en effektiv verksamhet. Jag avser att följa denna fråga mycket noga.
Anna Tenje (M):
Min bedömning är att Försäkringskassan är en mycket väl fungerande myndighet, och regeringen för en nära dialog om utvecklingen i verksamheten. Det finns alltid säsongsvariationer i ärendeinflödet, och det är något som myndigheten i fråga är van vid att hantera.
Men det är också av vikt att myndighetens verksamhet är effektiv och att ledningen tar sitt arbetsgivaransvar att säkerställa en god arbetsmiljö. Jag kommer att ha en nära dialog med myndigheten i fråga.
När ett stort antal anställda vabbar eller är sjukskrivna och det sammanfaller med att sjukskrivningarna bland befolkningen i sin helhet ökar är det givetvis otroligt jobbigt. Personalen är ju myndighetens viktigaste resurs.
Att personalen mår bra och har en god arbetsmiljö är en angelägen fråga, framför allt för de enskilda medarbetarna men givetvis också för att verksamheten ska fungera på ett bra sätt. I årsredovisningen för 2021 framgår det att Försäkringskassan jobbar aktivt och har vidtagit åtgärder för att minska sjukfrånvaron vid myndigheten.
De bedömer också själva att åtgärderna har haft en positiv effekt på sjukfrånvaron. Det är myndighetens ledning som primärt ansvarar för att se till att personalen har en god arbetsmiljö, och Försäkringskassans ledning har inte signalerat till vare sig mig eller departementet att sjukfrånvaron ökar i de dialoger som vi hitintills har haft.
Men jag avser givetvis att följa upp denna fråga noga framöver.
Anna Tenje (M):
Utgifterna har varit på en mycket hög nivå under pandemin. Det stämmer mycket väl med vad interpellanten lyfter upp i kväll. Föräldrar har utnyttjat fler dagar per barn än tidigare och använt tillfällig föräldrapenning för fler barn än tidigare.
Folkhälsomyndighetens rekommendation om att stanna hemma när man är sjuk med symtom som kan bero på covid-19 har också bidragit till högre nyttjande än vad som var fallet före pandemin. En sänkt tröskel i förskola och skola för förkylningssymtom kan också ha bidragit till högre utnyttjande. Där är vi helt överens.
Enligt Försäkringskassans senaste prognos har nyttjandet under 2022 ändå ändrats delvis jämfört med tidigare under pandemin. Vårdperioderna är nu kortare men fler, det vill säga att föräldrar nu håller sina barn hemma kortare tid men oftare. Det är mycket angeläget att följa just den här frågan.
Det är givetvis av största vikt, fru talman, att Försäkringskassan har de resurser som krävs för att kunna fullgöra sina uppgifter. Det är i sammanhanget också viktigt att komma ihåg att det finns andra faktorer än eventuellt bara brist på pengar. Det är personalen som är den största resursen och kanske inte pengar i alla delar.
Exempelvis har hög personalomsättning eller att man har svårare att rekrytera personal också stor betydelse. Som vi alla är fullt medvetna om är budgetprocessen årlig, vilket innebär att en prövning av myndighetens resurser sker varje år i samband med budgetarbetet. Vi har alltså all anledning att följa frågan och återkomma till våren.
Anna Tenje (M):
Jag vill återkomma till att Försäkringskassan gör ett fantastiskt bra jobb och är en i grunden väldigt väl fungerande myndighet, men givetvis kan säsongsvariationer, svårighet att rekrytera personal men också stor personalomsättning ha stor betydelse.
Jag kommer att följa frågan noga och fortsätta den pågående dialog som jag har med inte minst Nils Öberg, generaldirektören, om frågorna. När det gäller handläggningstiderna är jag fullt medveten om att detta har stor påverkan på människors liv och ekonomi.
Jag kommer att ha en interpellationsdebatt senare i kväll om just robustheten och säkerheten i fråga om utbetalningarna från våra myndigheter, framför allt Försäkringskassan som många människor är så beroende av. Fler föräldrar använder nu tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn och ansöker även om ersättning under fler tillfällen än de har gjort tidigare.
Som jag var inne på tidigare kommer jag att följa frågan, och eftersom budgetprocessen är årlig har vi all anledning att diskutera frågan framöver i dialog med ansvarig myndighet och återkomma. Jag kan bara konstatera att handläggningstiderna i många fall är väldigt korta.
Den tillfälliga föräldrapenningen betalas i många fall, 70,8 procent, ut mycket snabbt efter ansökan då dessa är automatiserade. Myndigheten har jobbat mycket effektivt med digitalisering. Det har inte minst gjort att föräldrarna och familjerna får pengar i god tid. Sedan finns det brister som behöver åtgärdas. Ibland går det inte lika snabbt.
Av flera anledningar - vi är ju inte intresserade av att få felaktiga utbetalningar - behöver det ta lite längre tid. Men i allt väsentligt är det en väl fungerande myndighet.
Anna Tenje (M):
Åsa Eriksson har frågat mig om jag kommer att medverka till att regeringen återinför absoluta tidsgränser i sjukförsäkringen. Regeringen har tagit över ansvaret för ett land som befinner sig mitt i flera parallella kriser.
En av dessa kriser är den lågkonjunktur Sverige nu står inför eller befinner sig i. Samtidigt utsätts många människor och företag för dramatiska kostnadsökningar till följd av hög inflation och extrema priser på energi och bränsle.
En förutsättning för att möta denna utmaning är att se till att så många som det bara är möjligt står till arbetsmarknadens förfogande och anstränger sig för att få ett jobb och bli självförsörjande. Arbete skapar välstånd och motverkar enskilda människors fattigdom. Sjukförsäkringen ska ge ekonomisk trygghet för den som inte kan arbeta på grund av nedsatt arbetsförmåga.
Människor som inte kan arbeta ska få sjukpenning. Sjukskrivna ska ta del av rehabilitering för att kunna återgå i arbete, och den genomförda politiken måste vara utformad för att förebygga och motverka långa sjukskrivningar, bland annat genom tydligt definierade avstämningstillfällen.
Jag kan konstatera att Försäkringskassan i sin senaste utgiftsprognos bedömer att konjunkturutvecklingen sannolikt medför en dämpad utveckling av sjukfrånvaron under de kommande ett till två åren. Därefter ser Försäkringskassan att den mest sannolika utvecklingen är att sjukfrånvaron ökar igen.
Försäkringskassan anser att om historien ger lärdom kan en sådan ökning dessutom bli mycket kraftig. Regeringen kommer att följa sjukfrånvarons utveckling och den förra regeringens nyligen genomförda förändringar i sjukförsäkringen för att säkerställa att förändringarna inte medför onödigt långa sjukskrivningar samt att den som på grund av sjukdom inte kan arbeta har en ekonomisk trygghet.
Långvariga sjukskrivningar är skadligt, både för den som är sjukskriven och i förlängningen för samhället i stort. Därför är det viktigt att stimulera drivkrafter för att återkomma i arbete samt att fokusera på att stärka rehabiliteringskedjan.