Johan Hedin (C):
En lagstiftning för att kriminalisera terrorresor är efterlängtad. Tillsammans har sex av riksdagspartierna tagit ett antal steg på vägen för att stoppa terrorismen både här och i andra länder. Jag vill tacka regeringen för att den, i det här fallet, har rott detta i hamn på ett bra sätt. Vi förde gemensamma samtal där alla gav och tog i en konstruktiv anda.
I en värld där demokratins stabilitet utsätts för våldsamma vindar från olika håll är det viktigt att vi tar vårt ansvar som politiker på allvar och finner lösningar på svåra problem. Terrorism är ett av de allvarligaste hoten mot demokratin, mot det fria utövandet av mänskliga rättigheter och mot den ekonomiska och sociala utvecklingen. Vi måste göra allt vi kan för att motverka terrorism, men det är samtidigt viktigt att lagstiftningen på området är väl avvägd.
En utgångspunkt vid utformningen av sådan lagstiftning är att vi måste följa Sveriges internationella förpliktelser när det gäller såväl åtaganden att kriminalisera vissa gärningar som åtaganden till skydd för mänskliga rättigheter. Det kan vara lockande att ta i med hårdhandskarna i viljan att skydda medborgarna och samtidigt straffa dem som gör sig skyldiga till brott, men här är det vårt ansvar som politiker att ta ett steg tillbaka, räkna till tio och ta ett par djupa andetag.
Vi ska straffa dem som vill förstöra vårt samhälle men samtidigt vara försiktiga så att vi inte tar fram en lagstiftning som förstör samhället på ett annat sätt. Fru talman! Det finns några saker som denna proposition saknar, och en av dessa, tycker jag, är ett barnperspektiv. Många som reser till andra länder för att ansluta sig till terrororganisationer är fortfarande barn.
För några dagar sedan läste vi nyheter om hur barn följer med sina föräldrar och lever ett farligt liv i terroristernas läger. Det finns också de som är precis på väg att bli vuxna, 16-17-åringar, som av vänner eller på internet lockats att ansluta sig till en blodig kamp som riskerar att sluta i ett förstört liv både för dem, för deras föräldrar och för terrorgruppernas offer.
Det sägs att föräldrar aldrig slutar att oroa sig för sina barn. När ett barn föds börjar en oro som aldrig försvinner. Maktlösheten som tonårsföräldrar kan känna när barnen på allvar börjar växa upp kan vara stor, även om det bara handlar om att han eller hon står och hänger vid närmaste korvkiosk. Men hur känns det att ha ett barn som försvinner ifrån en in i en bubbla av en våldsam ideologi? Det måste vara ännu svårare.
Att vara förälder till ett barn som dessutom tar steget att resa från Sverige och åka till ett land där han eller hon riskerar att begå fruktansvärda brott och själv bli misshandlad eller dödad måste vara nära nog outhärdligt. Centerpartiet vill att barnperspektivet ska finnas i alla beslut som tas. Som det är i dag har föräldrar få möjligheter att stoppa sitt barn om det har bestämt sig för att lämna Sverige för att ansluta sig till en terrorgrupp.
Vi vill därför se över möjligheterna att kräva förälderns skriftliga tillstånd för att ett barn ska kunna åka utomlands. Vissa kanske skulle invända att möjligheten för barn att resa handlar om barnets frihet och att barnet självt måste få bestämma om det ska åka utomlands eller inte, men jag håller inte riktigt med. Visst finns det resor som barn ska kunna göra utan att varje gång ha förälderns skriftliga tillstånd.
Ett krav på underskrift från föräldern är inte menat att stoppa unga som bor i Öresundsregionen från att resa till skolan eller en tioåring som ska åka på klassresa till Åland. En lagstiftning måste ta höjd för det här. Däremot är det viktigt att föräldrar får en möjlighet att säga stopp om en ung människa är på väg att förstöra sitt liv.
Utskottet har hänvisat till att en passansökan som huvudregel ska avslås om ansökan avser pass för barn under 18 år och barnets vårdnadshavare inte har lämnat medgivande. Det kan hinna hända mycket på de år som ett pass är giltigt. I tonåren är det många som går igenom faser som föräldrarna himlar med ögonen åt. Att man däremot radikaliseras och ger sig iväg för att strida militärt i andra länder är inget att himla med ögonen åt. Det är något de flesta föräldrar skulle ta på största allvar, och de skulle ha en vilja att stoppa barnet från att åka.
Vi måste ge dem den makten. Att en vårdnadshavare kan begära att ett utfärdat pass återkallas är bra, men mellan Sverige och ett antal länder råder passfrihet. Det tycker förstås jag som centerpartist är bra, men det innebär samtidigt att vägen för unga människor som vill resa ut ur Sverige utan en orolig förälders tillåtelse står öppen. Ett krav på skriftligt tillstånd från föräldern skulle skapa ett extra hinder för unga människor som vill lämna Sverige för att begå våldsamma handlingar. Fru talman!
Det terrorhot som världen sedan början av 2000-talet har sett växa måste tas på största allvar. Det finns ett otal teorier kring varför den islamistiska terrorn växer - från utanförskap till rasism, från snedvriden religiös åskådning till frustrerade unga mäns ilska och från ideologi till tron på domedagen eller ett nytt kalifat. Allt som egentligen krävs för terrorism är att någon eller några brinner för en idé och att de ser våldet som en del i strategin för att förverkliga den idén.
Den som begår terrorbrott till exempel i Sverige kommer vi i de allra flesta fall att kunna spåra upp och straffa, men den här lagstiftningen är menad att träffa dem som väljer att begå brott i länder som inte sällan är i sönderfall. I länder där samhället inte längre fungerar som vanligt och där hela byar kanske jämnas med marken och inte ett vittne finns vid liv kommer saken i ett annat läge. Att vi nu kriminaliserar terrorresor är bra, men det finns en överhängande risk att lagstiftningen blir svår att tillämpa i praktiken.
Justitiekanslern har i sitt remissvar flaggat för just detta och särskilt pekat på att beviskraven kan tänkas bli svåra att uppfylla. I min värld är Justitiekanslerns oro för att möjligheterna till lagföring är begränsade oerhört allvarlig och så även att man ifrågasätter värdet av kriminaliseringen. Justitiekanslerns oro bör tas på stort allvar, liksom följderna av om Justitiekanslern visar sig ha rätt.
Därför är vårt förslag om att genomföra en översyn inom ett par år inte en så dum idé. Jag vill inte stå här om två år och debattera varför inte en enda person har dömts enligt den lagstiftning vi nu tillsammans varit med om att ta fram. Jag vill inte stå här och undra hur många som har dött i onödan för att vi inte lyckades spetsa till lagstiftningen mot terrorismresor ordentligt.
Om vi kommer till den punkten vill jag hellre vara tryggt förvissad om att en översyn är på gång och att vi är hack i häl på dem som väljer att med våld förstöra livet för oskyldiga människor både här och i andra länder. Jag vill därför yrka bifall till reservation 2 om en översyn av lagstiftningen. Jag vill även yrka bifall till reservation 12 under punkt 10 om vårdnadshavares tillstånd för minderårigas utlandsresor.