KBLab/rixvox huggingface dataset:
Petter Löberg (S):
Man får försöka vara vaksam med vad man säger ibland, Adam Marttinen. Du sa till exempel för en minut sedan att jag har sagt att social bakgrund är den enda orsaken till brott. Det är det inte, utan det är den viktigaste orsaken till brott. Det finns mängder med anledningar till att människor begår brott - på individnivå och på social nivå. Man kan dra slutsatser med hjälp av sociologiska analyser eller utifrån ett samhällsperspektiv.
Och då måste man ta hänsyn till mängder med saker. Det kan också finnas kulturella aspekter. Vi vet att det finns inte minst manliga kulturer som har en väldigt brottsbejakande attityd, till exempel inom fotbollshuliganismen. Det tilläggsuppdrag till Brå som ni föreslår innebär att man ska registrera brottsmisstänkta efter etnisk härkomst. Det kommer vi aldrig att acceptera.
Vi behöver få reda på om det finns strukturer som vi behöver ta tag i. I fall det finns gör vi naturligtvis det. Och det gör vi på mängder av olika områden, i bostadsområden men också på brottsutsatta platser. Det är det centrala, inte varifrån människorna kommer utan framför allt vad de gör och varför de gör det. Och det hänger inte ihop med etnicitet i första hand utan med sociala faktorer och klass. Så enkelt är det.
Petter Löberg (S):
I maj nästa år kommer EU:s regler att övertrumfa de temporära regler som vi kommer att besluta om här i dag. Det innebär att fram till dess att EU-direktiven kommer till stånd måste vi utforma våra egna nationella regelverk, som naturligtvis ska ta hänsyn till de integritetsfrågor som har berörts i kammaren i dag - alldeles självklart.
Sedan har jag största förtroende för att Datainspektionen klarar av att på ett pedagogiskt och bra sätt informera de ansvariga myndigheter som ska se till att lagen följs. Det nämns i propositionen att man till exempel kan märka fordon, att man kan ha varselljus och annat, men det räcker naturligtvis inte.
Det här är en tillämpningsfråga som myndigheten kommer att få jobba med under ganska lång tid, även efter att EU-direktiven har kommit till stånd, precis som i alla andra lagstiftningsärenden och myndighetstillståndsgivningar. Jag tror inte att vi har svaret i kammaren, men jag tror att vi gemensamt har ambitioner att hitta bra lösningar så att ett regelverk kommer till stånd. Fram till maj nästa år klarar nog Datainspektionen av att tillämpa detta på ett bra sätt.
Petter Löberg (S):
Tillståndsmyndigheter har i allmänhet två uppdrag. Det ena är att tydliggöra regelverken så att de följs. I det avseendet kan man fortbilda, informera på hemsidan och skicka ut pedagogiskt material som tydliggör för i detta fall användare av drönare, allmänhet och hobbyflygare vad det är för regelverk som gäller.
Detta och exemplifieringarna av vad som är tillåtet och inte tillåtet enligt bland annat skyddslagen belastar inte Datainspektionens resurser särskilt mycket utan kan göras relativt lätt. Jag är helt säker på att kommersiella företag, som vi i huvudsak talar om i dag, kan tillgodogöra sig denna information på ett vettigt och bra sätt.
Kameraövervaknings-lagen och möjlighet- rna att använda drönare Det andra uppdraget är tillsynsdelen. Självfallet kan inte Datainspektionen utöva tillsyn i alla de tusentals fall där någon köper en drönare i julklapp till sina barn som sedan flyger runt med den i villaområdet. Det är varken en ambition eller realistiskt att en tillståndsmyndighet gör detta, utan här ligger tyngden på information.
Här har man tidigare gjort stora insatser vad gäller kameraövervakningslagen, och det hoppas jag att man kommer att göra även framdeles.
Petter Löberg (S):
Ledamöter! Vi har i dag ett beslut att fatta som är den logiska följden av det avtal som skrevs under redan i september 2018. Det ska nu ratificeras här i vår riksdag.
Det blir en logisk slutpunkt i en lång rad i dag väldigt väl fungerande samarbeten mellan broderländerna eller systerländerna Norge och Sverige.
Det är ett samarbete som jag tror att vi kommer att se fördjupas i framtiden, ett samarbete som i en mer lättrörlig värld med de snabba utmaningar som samhället ställs inför är nödvändigt. Vi ser en sådan utveckling på försvarssidan. Vi ser den också på den polisiära sidan. Det är helt logiskt.
Historiskt sett har vi ju långa traditioner. Vårt riksvapen, som finns snidat här på riksdagens talarstol, är fyllt med symboler som påminner oss om det svensk-norska samarbetet. De tre kronorna är förstås egentligen från Magnus Eriksson, som hade Sverige och Norge, som han fick ärva av sin mor, och Skåne - även Skåne ansågs vara ett kungarike på den tiden.
Men det är alltså både logiskt och ett historiskt faktum att vi har ett väldigt gott samarbete mellan länderna. Det är vår längsta landsgräns, och Norge är vår största handelspartner. Det är faktiskt också fler pendlare mellan Sverige och Norge än vad det är i Öresundsregionen mellan Sverige och Danmark. Men vi har dessvärre också upplevt händelser i vårt närområde där vi kunde ha hjälpt varandra.
Utøya är ett sådant exempel, där en snabb responstid, specialister i krisberedskap och insatsgrupper skulle ha kunnat göra skillnad. Vi har haft händelser på vår egen mark där det är självklart att vi nordiska kamrater krokar arm om vi är utsatta. Det är också det avtal vi har med EU.
Linda lyfte en del väldigt adekvata resonemang kring tillsyn. Vi ska naturligtvis inte ta lättvindigt på de frågorna. Vi anser däremot i betänkandet att JK:s och JO:s möjligheter att utöva tillsyn har att göra med att det är myndigheten i sig som ska granskas.
Om en enskild polisman från utländsk makt gör saker och ting som faller under det straffrättsliga ansvaret är det en annan fråga, men det är Polismyndigheten som kommenderar och har ansvar för de utländska tjänstemän som agerar på svensk mark.
Jag tror att det är till fyllest för att klara de utmaningar som finns när det gäller rättssäkerhet och tillsyn. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag.
Petter Löberg (S):
Jag begärde replik inte för att svara på frågor utan för att ställa frågor. Du beskrev det här rånet mycket målande, Ellen Juntti, och avrundade med att säga att så här gör man inte. Där är vi till hundra procent överens. Det är också straffbelagt. För den typen av gärningar har vi hårda straff, och det ska vi ha.
Men är inte riksdagsledamot Juntti intresserad av att veta varför den gärningen ägde rum? Det är min fråga.
Petter Löberg (S):
Svaret på den frågan kommer vi att få vid voteringen i eftermiddag. Det är ingen tvekan om den saken. Det är fascinerande att Ellen inte vill veta bakgrundsfaktorerna när det gäller brottslighet. Detta är ett av de stora systemfelen i svensk kriminalpolitisk debatt. Man orkar inte fundera på hur det kan komma sig att en människa kan gå från att vara ett barn till att bli en förhärdad brottsling.
Man orkar inte fundera på hur det kan komma sig att normala människor som på ett positivt sätt haft drömmar, idéer och tankar om hur de vill ha sina liv kan bli människor som gör gärningar som skulle kunna vara med i en skräckfilm. Det är fruktansvärda, straffbelagda gärningar som de naturligtvis ska ta konsekvenserna av. Vi vet faktiskt vilka orsakerna till detta är. Vi vet att det är bristande skolresultat och misslyckanden i tidig ålder. Vi vet att det handlar om olika psykiska diagnoser.
Vi vet att det också, inte enbart, handlar om ett samhälle som har dragits isär. Detta är grundläggande forskning. Åtminstone sedan 1800-talet har kriminologer och sociologer varit medvetna om att det är detta som är bakgrunden. Ska vi ta varandra i hand i politiken och lösa detta på riktigt duger det inte att enbart peka finger och komma med enkla lösningar.
Det handlar i högre utsträckning om att bygga ett samhälle som gör att det inte blir brottsoffer och att dessa brott inte äger rum. Detta görs inte med enbart fingerpekande, utan det görs också med andra redskap: en god skola, en bra socialtjänst och stöd till föräldrar och familjer i kris.
Petter Löberg (S):
Vi har behov av en mer faktabaserad diskussion om brott och straff i vårt samhälle och i riksdagen i synnerhet. Vi som lagstiftare har ett ansvar för att i alla fall försöka grunda våra antaganden och verklighetsbilder på den statistik som finns. Linda har talat om Efterlyst . Man kan tycka att det är ett trevligt program.
Man kan också ta anekdotiska berättelser om hemska brott som har skett i vårt avlånga land eller annorstädes och dra slutsatser av det. Jag tror dock att det är farligt om vi skapar en bild av att våldet i offentliga miljöer hela tiden ökar. Vi vet att det dödliga våldet har ändrat modus.
Det har gått från att det farligaste mordvapnet var en brödkniv eller en flaska i huvudet på någon i missbrukarkretsar till att det i dag skjuts. Det innebär andra utmaningar, som det krävs andra metoder för att komma till rätta med. Varje enskilt fall är en tragedi. Jag skulle vilja ställa en kort fråga till Ellen. Ökar våldet i samhället?
Petter Löberg (S):
Självklart bagatelliserar vi inte sådana gärningar eller de människor som blivit utsatta för brott. Detta ska vi lagföra, bekämpa och framför allt förebygga, vilket vi många gånger talar om här i kammaren. Vi måste dock också vara tydliga med hur verkligheten de facto ser ut. Statistiskt sett har exempelvis de grova våldsbrotten och våldsbrotten generellt sett i Stockholms city minskat med 40 procent de senaste tio åren.
De har gjort det bland annat till följd av att kommunen och polisen jobbar med utskänkningen och ser till att det inte finns så mycket alkohol och att den inte serveras till människor som är för fulla på krogen. Det är brottsprevention när den är som vackrast. Det har skett en 40-procentig minskning. När det gäller mord per capita vet vi att det har minskat med närmare 25 procent sedan 90-talet, då det peakade, trots de ökningar som har skett de senaste två åren.
Det sker runt 100 mord om året i vårt avlånga land trots att vi svenskar är betydligt fler i dag. Om man tittar på Brås officiella statistik för misshandelsfall ser man inte den dystopiska verklighetsbild som Moderaterna med väldigt breda penslar försöker måla upp när det gäller såväl anmälda som lagförda och upplevda misshandelsfall. Det är helt enkelt inte statistiskt korrekt. Ska man bry sig om det?
Ska man berätta en annan verklighet även om man vet att den inte är sann? Det är upp till ens eget samvete som politiker. Jag är precis lika upprörd som Ellen när det gäller de enskilda människor som drabbas av brott. Och som sagt handlar hela vår gärning i utskottet om att detta inte ska ske. Det är inget vardagsbrott för oss när en ung människas liv släcks för tidigt i en skjutning. Det är ett haveri.
Petter Löberg (S):
Sverige är ett öppet och välkomnande land och ska så förbli. Vi tror på samarbeten och på en fri handel. Det har genom historien tjänat oss väl. Världen behöver Sverige, och Sverige behöver inte minst världen. Att utländska företag investerar och etablerar sig i Sverige är avgörande för att skapa jobb och tillväxt i vårt land.
Det kommer i synnerhet att vara en avgörande faktor för den ekonomiska återhämtningen efter denna pandemi. Vi får naturligtvis inte vara naiva och blåögt titta på när främmande stater använder strategiska uppköp för att skaffa sig säkerhetspolitiska fördelar.
Det är en strategi som vi har sett på många håll i världen, och vi är naturligtvis inte förskonade. Säkerhetspolisen och flera andra myndigheter varnar sedan en tid tillbaka för att dessa övertaganden av känslig infrastruktur och teknologi i Sverige kan skada Sveriges säkerhet. Risken har dessutom ökat under pandemin.
Det är många företag som har det svårt ekonomiskt, och i det läget är man extra exponerad för uppköp och övertaganden av utländska aktörer. Även EU-kommissionen har framhållit att spridningen av detta virus som plågar oss har ökat risken för att aktörer försöker förvärva. Inte minst inom hälso- och sjukvårdssektorn finns det stora risker.
Utifrån detta är det lagförslag som vi debatterar i dag och som hanteras i ett snabbspår under detta år otroligt viktigt. Det är viktigt att poängtera att vi som vanligt när det handlar om Sveriges säkerhet har en bred samsyn, även om det finns en del synpunkter på marginalen. Det kan vi se i några av reservationerna. Men vi är även med på ett tillkännagivande där.
Förslagen syftar i alla fall, som flera talare har sagt, till att garantera att uppköp av säkerhetskänslig verksamhet inte ska ske. Det handlar om kritisk infrastruktur, energisystem, elektroniska kommunikationer och inte minst det aktuella 5G-nätet.
Med det nya förslaget på plats måste säljaren samråda med berörd myndighet. Man kan inte besluta hur som helst, utan myndigheten har ett inflytande över processen och har också möjlighet att utfärda ett förbud mot försäljning om det är aktuellt.
Vi tar genom denna nya lagstiftning ett viktigt steg, även om det inte är det enda. Vi behöver ta ett större helhetsgrepp, vilket vi kan läsa om i betänkandet. Detta är ett långsiktigt arbete. Det är viktigt att påpeka.
Till exempel har vi en direktinvesteringsutredning på gång, där man ska göra en helhetslösning för den problematik som finns. Därför kan man kanske uppfatta att vissa saker saknas i det här snabbspårsförslaget.
När det gäller sakfrågan har tidigare talare på ett väldigt bra sätt gått igenom vad det handlar om. Utifrån denna helhet finns det enligt vårt sätt att se saken inte skäl att yrka på ytterligare ett tillkännagivande utöver dem som redan är gjorda. Jag yrkar härmed bifall till utskottets förslag till beslut.
Petter Löberg (S):
Jag har en fråga till utrikesminister Ann Linde. Vi är många som har trott på den övergång mot demokrati som har skett i Etiopien. Det senaste halvåret har vi dock kunnat se att oron har ökat, inte minst avseende etniska spänningar. Ibland har detta skett med dödlig utgång. Flera oppositionspolitiker har blivit arresterade.
Häromnatten, samtidigt som det var presidentval på andra sidan Atlanten, bröt stridigheter ut mellan den federala regeringen och den regionala staten Tigray. Sverige och Etiopien har sedan länge band till varandra. Det är svårt att se att det finns en militär lösning på den här konflikten, utan det måste ske med dialog - både nationell dialog mellan partierna i Etiopien och dialog mellan de stridande parterna.
Min fråga, fru talman, till utrikesministern är följande: Hur ser utrikesministern på Sveriges och EU:s roll i det här?
Petter Löberg (S):
Det var många superlativ där, Sten Bergheden! Ingen förstår någonting, allt är dåligt och det är till och med ett hot mot demokratin med de villkor som vi lever under. Ibland kan det kännas som att man bör ransonera med en del superlativ här i världen.
Sten Bergheden ägnade dessutom nästan fyra minuter av sitt anförande åt att prata om allting annat än den proposition som ligger på bordet här i dag och som löser ut en hel del av de administrativa och juridiska problem som en eventuell överimplementering av vapendirektivet har inneburit. Här rättar regeringen till en felaktighet, och vi ser nu att vi gör någonting som är till gagn för jägare och sportskyttar.
Jag tror att det är väldigt välkommet. Det som gjorde att jag begärde replik var en mening i ledamoten Berghedens anförande, nämligen att det är regeringens fel att vi dras inför skranket i EU.
Då vill jag ställa följande fråga till ledamoten: Anser Sten Bergheden att vi har över- eller underimplementerat EU:s vapendirektiv? Och vad är i så fall är orsaken till att vi dras inför rätta - över- eller underimplementering?
Petter Löberg (S):
Jag noterar att Sten Bergheden naturligtvis inte svarar på frågan om EU har dragit oss inför rätta på grund av över- eller underimplementering. Det är nämligen en central fråga. Det kommer att kosta oss otroligt många miljoner om vi inte klarar av att lösa den här situationen. Jag vill med emfas säga att det inte är regeringens fel.
När det gäller respekt för riksdagens beslut har regeringen fått mängder av tillkännagivanden. Vi försöker, som socialdemokrati och som regering, att hantera de tillkännagivandena med respekt. De sa jag också här tidigare i mitt anförande. Om man tycker att regeringen inte har klarat av att möta upp de tillkännagivandena kan man använda sig av KU-instrumentet och andra saker.
Men att antyda att regeringen inte har respekt för lagen är lite väl magstarkt.
Jag kan också konstatera, när man använder den här typen av uttryck, att både Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten - våra kanske mest operativa rättsvårdande instanser - ser med viss oro på att det inte finns någon reglering och registrering av ljuddämpare i sig.
Det är klart att de remissinstanserna är vitala i utformandet när det gäller att se till att vi har vassa verktyg mot både kriminalitet och terrorism, vilket vapendirektivet ju faktiskt handlade om från början.
Man får försöka komma ihåg vilka orsakerna har varit till de väldigt hårda och drastiska direktiv och följddirektiv som har kommit på EU-nivå, nämligen de fruktansvärda terrorattentat som skakade Europa med hundratals döda och lemlästade människor. Det måste vi ha i den andra vågskålen när vi pratar administration och byråkrati.
Petter Löberg (S):
Helt plötsligt blev det en liten underbar, filosofisk kriminalpolitisk diskussion här mellan Liberalerna och Socialdemokraterna. Det kan vi behöva ibland. Det behövs också lite perspektiv, inte minst historiska. Vi får komma ihåg att mängder av brottslighet har försvunnit från brottskartan. Vi har inte bank- eller postrån längre på grund av den förändrade situationen; det finns inga kontanter att stjäla, helt enkelt.
Detta var något som drabbade Sverige en gång varannan dag, med enorma trauman för dem som blev rånade - kassörskor och andra som jobbade i bankmiljöer. Det var ett gissel, som har försvunnit. Vi ser också att våldsbrottsligheten i offentliga miljöer har minskat drastiskt.
En person som blivit misshandlad - nedslagen eller nedsparkad på stan - kan ha men för livet. Den typen av brottslighet har minskat, bland annat beroende på ett förändrat beteende i restaurang- och uteliv och på att ungdomar tyvärr alltmer sitter inne och tittar på sina mobiler och spelar spel. Vi ser ett förändrat modus. Men vi ser också i allra högsta grad en gemensam problembild.
Det handlar om skjutningarna och de problem med integration och utanförskap som leder till ett ojämlikt samhälle, vilket i sin tur har lett till att vi har unga män som inte ser någon annan framtid än att söka sig in i en kriminell miljö för att få respekt, status och materiella fördelar. Där är vi benhårda. Vi tänker göra allt som krävs för att knäcka detta.
När vi går er till mötes, till exempel när det gäller källare och vindsförråd, visar det att vi tänker vända på alla stenar även i det fallet.
Petter Löberg (S):
Vi har naturligtvis redan i dag resurser om man tror att någon har ett vapen i något av dessa förråd. Då har polisen möjlighet att gå in - det är inte där skon klämmer. Problemet är att resurserna för att eftersöka vapen inte har funnits ute hos lokalområdespoliserna. Det handlar om det brottsförebyggande arbetet. Jag hade önskat att vi i stället för att bara prata om den repressiva sidan, vilket vi också måste göra, även pratade om att se till att staplarna med ouppklarade mord inte fylls på med nya.
Det kan bara göras genom det brottsförebyggande arbetet. Vi vet också att den avskräckande effekten av höga straff inte har någon betydelse för de människor som begår denna typ av gärningar. Vi måste, som Johan Pehrson tidigare förtjänstfullt pratade om, se till att få ut resurser till skola och socialtjänst och se till att polisen jobbar brottsförebyggande och genom dialog, får underrättelseinformation och skapar förtroende i områdena så att folk vågar vittna.
Då kan vi klara upp en stor del av de mord som i dag inte klaras upp därför att man helt enkelt inte fullt ut får underrättelseinformation. Det finns stora utmaningar. Jag tror att vi i grund och botten har en samsyn kring detta. När det sedan gäller de två små steg vi tar i dag är min bedömning att det kommer att komma ytterligare. Det finns ett tillkännagivande från i våras om detta med bostäder, och det bereder regeringen i närtid.
Vi måste hela tiden göra en bedömning från fall till fall. Men när vi pratar om integritetsfrågor måste vi ta det lugnt. Vi måste göra allt med omsorg och eftertänksamhet, för konsekvenserna av alla de logiska små besluten kan i slutändan vara ett samhälle som vi inte vill ha. Som liberal håller du säkert med om det.
Petter Löberg (S):
Ledamoten Forssell svingade lite grann i slutet av den här annars ganska modesta debatten, där jag har uppfattat att det finns en konsensus kring att lösa ut det här med vapendirektivet på ett bra sätt. Jag vill påpeka för ledamoten att det är många som har erfarenhet av att växa upp och leva i så kallade utanförskapsområden eller underprivilegierade områden.
Jag är själv född och har levt hela min uppväxt i ett av de mest drabbade områdena i hela landet, och jag har sett många av mina vänner dö - inte minst av skjutvapenvåld, ska jag säga, redan på 80-talet. Det är alltså många som har erfarenheter av detta, och vi tar i allra högsta grad allvarligt på det trauma som vårt land genomlider.
När det gäller vapendirektivet, vilket blev en huvudpunkt för debatten i dag, kom det som en direkt följd av de fruktansvärda terrorattentat som skedde i Bryssel och Paris. En av mina frågor till ledamoten är om det inte är en korrekt uppgift. Det är den ena delen. Den andra delen är om inte Liberalerna vill att vi ska implementera det vapendirektiv som finns i EU.
Petter Löberg (S):
Ledamoten Forssell besvarade inte frågan huruvida man skulle implementera vapendirektivet, men jag utgår naturligtvis från att han tycker det. Jag ser också att han nickar, så jag får ta det för vad det är. Självklart ska vi inte ha regelverk som försvårar för legala vapenägare som sportskyttar och jägare. Det beskrev jag i mitt anförande. Men problemet med all reglering är att det ibland är svårt att veta var gränserna går.
Det är inte alldeles enkelt att veta vem som är brottsling här och nu och vem som är det i framtiden; vi har flera fall med våld i nära relationer och skjutvapen där förövaren har haft licens för vapnet och varit en laglydig vapenägare i hela sitt liv innan denne utövar våld mot sin partner.
Vi har också fallet Mangs, till exempel, som ju hade licens för de vapen han använde vid sina seriemord på invandrare i Malmö. EU ser det vi ser, men i grunden är vi överens. Vi ska se över lagstiftningen, och vi ska se till att den fungerar smidigt för dem som har legitima skäl att ha vapen. Vi ska se till att vi har en politisk konsensus kring de förslag som läggs fram här i kammaren, för nu brådskar det.
Vi har inte många månader kvar innan vi måste genomföra direktivet i sig, och därför behöver vi se över en bredare del när det gäller vapenhanteringen generellt sett. I grunden är vi alltså ganska överens, tror jag, men man måste också förstå att vapen måste ses som en helhet. Det går inte att säga att det finns legala vapen som är helt autonoma från verkligheten, för de kan komma på drift.
Det finns 630 000 vapen ute i Europa som är på drift. En gång i tiden har den största delen av dem förmodligen varit legala, men i dag befinner de sig på den illegala marknaden. Det är ett stort problem.