KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Det är viktigt att vi använder bra och väl användbara siffror, till exempel dem Medlingsinstitutet har tagit fram för att de ska fungera som jämförelsenorm. Det är oftast det som är det bästa. Sedan kan man naturligtvis be riksdagens utredningstjänst räkna som man själv vill. Det är nämligen så de räknar - de räknar på det sätt man beställer siffrorna.
Om vi tittar på de siffror vi har från Medlingsinstitutet, som alltså är en oberoende myndighet som gör denna typ av granskningar, ser vi i den långa tidsserien detta: År 1998 hade vi en skillnad mellan män och kvinnor på 18 procent. År 2002 var skillnaden 17 procent. I dag är den 14 procent. Det har alltså skett en kraftigare förstärkning under de år vi nu har haft än vad vi hade tidigare.
Jag vill inte använda detta som den enda utvärderingsnormen av den jämställdhetspolitik som Per Bolund bedrev, men det är alldeles uppenbart att vi har haft en väg där inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor minskar. Det är i grund och botten bra. Vi har också under dessa år, trots den värsta ekonomiska krisen sedan depressionen, sett att arbetskraftsdeltagandet bland kvinnor ökar.
Det är den i grund och botten säkraste och bästa vägen till ett jämställt samhälle. Makten i samhället grundar sig i arbetslivet, och har vi fler kvinnor som är i arbetslivet och fullt ut deltar - om fler arbetar heltid - får vi också en större jämställdhet. Där gör Sverige framsteg. Jag ska villigt erkänna att Sverige under lång tid har haft bättre jämställdhet än många andra länder. Det ska vi naturligtvis vara glada för, fru talman.
Anders Borg (M):
Lennart Axelsson har frågat mig om jag anser att jobbskatteavdraget haft liten effekt när det gäller att bekämpa arbetslösheten samt ifall jag nu har målsättningen att ta bort skillnaden i beskattning mellan lön och andra ersättningar. Jobbskatteavdraget är den viktigaste av regeringens jobbskapande åtgärder. Flera studier har visat att jobbskatteavdraget är ett effektivt sätt att öka den varaktiga sysselsättningen och att effekten per satsad krona är större än för alternativa åtgärder.
Regeringen avser inte att höja trösklarna in på arbetsmarknaden eller göra det mindre lönsamt att arbeta. Det finns fortsatt behov av ytterligare stimulanser för fler i arbete. Fler steg i jobbskatteavdraget är effektiva åtgärder för ökad sysselsättning. Det är korrekt att regeringen inte ser något egenvärde i att beskatta lön och uppskjuten lön som pension olika. Däremot finns ett egenvärde av att det ska löna sig att arbeta.
Därför har regeringen också infört det förhöjda jobbskatteavdraget, som gör det extra lönsamt för personer över 65 år att stanna kvar i arbetslivet. Som ett led i att förbättra pensionärernas välfärd har regeringen sedan 2009 sänkt skatten för äldre vid fyra tillfällen. Pensionärer med lägre inkomster har gynnats särskilt genom det förhöjda grundavdraget. Även nästa år avser regeringen att återkomma med ytterligare förslag om sänkt skatt för pensionärer under förutsättning att de offentliga finanserna så tillåter.
Anders Borg (M):
Lennart Axelsson frågade mig vilka bidrag Socialdemokraterna vill höja. Det framgår av den socialdemokratiska budgeten. Sanningen är att det är praktiskt taget varje system med utgifter som man vill förstärka i den delen. Det är arbetslöshetsförsäkring, sjukförsäkring, förtidspension, bostadsbidrag och föräldraförsäkring. Hör och häpna! Vi fick förnyelse med en ny socialdemokratisk partiledare.
Ni samlade ihop de klokaste tänkarna ni kunde hitta, de mest nyskapande, de som kunde bryta ny mark för att skapa jobb i Sverige, och så föreslog ni höjt barnbidrag. Ni föreslog ingen åtgärd för att fler skulle komma i jobb eller för att företagen skulle vilja anställa. Det är inget fel på barnbidrag, men om kärnan i en socialdemokratisk förnyelse efter ett år av grubblande är att det är höjt barnbidrag som är kompletteringen är jag bekymrad över vilken förnyelse vi ska se.
Det låter på Lennart Axelsson som att denna debatt handlar om att Socialdemokraterna föreslår stora skattesänkningar för pensionärer, vilket ni aldrig genomfört i regeringsställning. Men det är inte alls kärnan i den socialdemokratiska skattepolitiken. Det är inte där merparten av skatteförändringarna ligger. Merparten av skatteförändringarna, 30 miljarder, är höjda arbetsgivaravgifter för unga, höjd moms för restaurangföretagare, nedmontering av RUT och en omfattande höjning av transportsektorns beskattning.
Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Så här går det ihop: Stora höjningar av bidragen för dem som inte arbetar finansieras med stora skattehöjningar som slår mot produktion och jobb i Sverige. Det är bekymmersamt. Jag är för ett samhälle där alla människor uppmuntras att arbeta, för man mår bra av att gå till arbetet och göra en ansträngning.
Anders Borg (M):
Pia Nilsson har frågat mig vad jag avser att göra för att långsiktigt öka investeringsnivån i det svenska näringslivet. Pia Nilsson har också frågat mig om sänkningen av bolagsskatten är den mest prioriterade åtgärden för att återställa svensk konkurrenskraft. För att kunna genomföra satsningar på stärkt konkurrenskraft krävs en ansvarsfull ekonomisk politik. Sverige är ett av få länder som har möjlighet att driva en expansiv politik som snabbar på återhämtningen till ett mer normalt resursutnyttjande.
Tack vare de säkerhetsmarginaler som har byggts upp har Sverige i och med budgetpropositionen för 2013 kunnat sänka bolagsskatten, öka infrastruktursatsningarna samt höja anslagen till forskning och utveckling. Dessa åtgärder bidrar sammantaget till att förbättra de långsiktiga villkoren för svenskt näringsliv samt till att öka svensk konkurrenskraft gentemot andra länder. Som andel av bnp har Sverige bland de högsta FoU-investeringarna bland OECD-länderna.
För merparten av dessa svarar ett fåtal stora multinationella företag. Av denna anledning är det av stor vikt att göra det attraktivt för dessa och liknande företag att bedriva verksamhet och forskning i Sverige. För att försvara Sveriges goda position som forskningsnation har regeringen valt att fokusera på just dessa frågor i budgetpropositionen. Bolagsskattesänkningen stärker företagsklimatet och gör Sverige mer attraktivt för inhemska och utländska investeringar. När skattekilen minskar blir fler investeringar lönsamma.
Investeringar som utan bolagsskattesänkningen inte hade gjorts eller kanske hade gjorts utomlands kan nu genomföras i Sverige. Fler investeringar ökar både kapitalstocken och kapitalintensiteten i den svenska ekonomin. En högre kapitalintensitet i företagen ökar produktiviteten. Det skapar också utrymme för högre löner. Det är viktigt att föra en politik som möjliggör en gynnsam reallöneutveckling för svenska löntagare. Högre löner ökar arbetsutbudet och på sikt sysselsättningen.
Mot den bakgrunden är bolagsskattesänkningen en prioriterad åtgärd för svensk konkurrenskraft och sysselsättning.
Anders Borg (M):
Vi kan inte sitta fast i det förgångna. Sverige är utmanat, och vi är sårbara, och det beror på faktorer som vi inte kan göra så mycket åt. Vi är öppna, och vi ska förbli öppna. Utan öppenhet och export klarar vi inte välfärden. Vi är små - vi är en liten del av världen där de stora jättarna blir allt större. Vi har en tilltagande konkurrens som också kommer att gå mot de områden där vi traditionellt sett har varit starka.
Kina har över halva sin bnp i export och i industriproduktion. Den växer nu med 15 procent i månadstakt. Skulle den takten bestå har man ökat med 50 procent på fem år. Det är alltså en väldig förändring av världsekonomin som håller på att ske och precis inom de områden där Sverige historiskt sett har varit starkt. Det är klart att vi måste fortsätta att förändra. Det är därför vi behöver många mandatperioder med alliansregering.
Det är därför vi begär ett nytt mandat 2014 för att med en offensiv politik fortsätta att förbättra förutsättningarna för tillväxt. Det handlar om arbetsmarknaden. Vi måste öka flexibiliteten. Vi har inte råd att backa med höjd a-kassa. Det handlar om företagsamheten. Vi har inte råd att backa genom att ta tillbaka viktiga förändringar av förmögenhetsskatt, bolagsskatt eller arbetsgivaravgifter. Det handlar om skolan.
Vi har inte råd att backa från förändringar med betyg, bättre utbildade lärare, mer nationella prov och andra viktiga förändringar som har kommit. Här får vi återigen intrycket att Socialdemokraternas politik består av en bred satsning på utbildning, men alla som kan räkna vet att det inte är så.
Den breda satsningen i Socialdemokraternas politik är a-kassa, sjukförsäkring, föräldraförsäkring, förtidspension, barnbidrag, bostadsbidrag och vartenda annat bidragssystem vi kan hitta som i huvudsak går till människor som inte är på arbetsmarknaden. Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Mina vänner! Det är det här vi ska debattera fram till valrörelsen. Det är arbetslinje mot bidragslinje. Det är mer jobb i växande företag eller fler Amsåtgärder och höjda bidrag.
Det är en debatt som jag välkomnar, herr talman.
Anders Borg (M):
Pia Nilsson har med anledning av höstens ekonomiska utveckling frågat mig om jag avser att omvärdera åtgärderna i budgeten för att, som hon menar, bättre möta expertmyndigheternas prognoser. Regeringen avser inte att omvärdera åtgärderna i budgetpropositionen för 2013, baserat på den information som finns tillgänglig i dagsläget. Utsikterna för världsekonomin försvagades under hösten. Detta beror i huvudsak på en svag utveckling i eurozonen som i sin tur slår mot Sverige.
Prognosinstituten har under hösten i princip genomgående reviderat ned synen på den ekonomiska tillväxten. Det har även Finansdepartementet gjort, som i den uppdaterade prognos som presenterades före årsskiftet bedömer att utvecklingen 2013 blir svagare jämfört med prognosen i höstbudgeten i september men att tillväxten gradvis normaliseras under 2014.
Vid utformningen av den ekonomiska politiken utgör prognosen bara ett av underlagen i den samlade bedömningen av den ekonomiska utvecklingen och riskbilden. Vid framtagandet av budgetpropositionen var regeringen tydligt medveten om att risken för en försämrad utveckling dominerade, något som blivit mer påtagligt under hösten. Regeringen föreslog därför betydande satsningar för att stimulera ekonomin, bland annat viktiga investeringar i infrastruktur, forskning och innovation, företagande och unga människors jobbchanser.
Tack vare en ansvarsfull ekonomisk politik är Sverige ett av få länder som har möjlighet att möta nedgången med satsningar på jobb och stärkt konkurrenskraft, samtidigt som vi har säkerhetsmarginaler för att möta en påtagligt sämre utveckling med aktiva åtgärder.
Anders Borg (M):
Det är viktigt att vi för den här debatten. Vad gör man när man utformar den ekonomiska politiken? Samlar man in politiker i finansutskottet eller partiledare och har en förhandling om hur världsekonomin ser ut och skriver ned de siffror som man trivs med? Eller tar finansministern in tjänstemännen och lämnar över sina siffror som han har kokat ihop på ett papper? Det kan ha gått till så någon gång i tiden - det ligger bortom min kunskap. Men så går det inte till.
Vi har gedigna underlag som bygger på bästa möjliga information vid det tillfället. De förhandlas inte i regeringen mellan partierna. Det är inga partiledare som har egna bedömningar av arbetslöshet eller sysselsättning i Tyskland eller Frankrike. Vi ger bästa möjliga prognos vid den tidpunkt då vi gör prognosen. Nu säger Pia Nilsson att hon inte påstår att man har sagt att regeringen har manipulerat prognosen.
Sedan säger hon att det hon vill ifrågasätta är hederligheten i den. Jag är osäker på vilket av dessa omdömen som är mest rimligt, men jag kan garantera Sveriges riksdag och Sveriges allmänhet att vi gör bästa möjliga bedömningar vid den tidpunkt vi gör dem. Sedan är prognoser mycket osäkra, och det är därför vi har försökt få bort fokus från en enskild prognos. Det handlar i stället om en samlad bedömning. Har vi pengarna?
Har vi behovet? Har vi möjligheten? Hur ser offentliga finanser ut? Hur ser konjunkturläget ut? Hur ser resursutnyttjandet ut? Det handlar om en bred, samlad bedömning, och jag tar gärna ansvar för att föra en expansiv politik. Det har nämligen Sverige råd att göra, och det är vi ensamma om att ha råd att göra. Det var dock inte det som var Socialdemokraternas kommentar när budgeten lades fram. Då var det inte några hissade segel, utan då handlade det om att man skulle strama åt.
Jag stod här och debatterade med Fredrik Olovsson som ansåg att vi skulle ha upp överskottet i offentliga finanser till 1 procent så snabbt som möjligt. Det, herr talman, hade varit en skadlig politik.
Anders Borg (M):
Peter Persson har frågat mig om jag även fortsättningsvis kommer att använda utanförskapet som en indikator på hur väl arbetsmarknaden fungerar och vilka nya ekonomisk-politiska åtgärder jag avser att genomföra för att minska arbetslösheten och öka sysselsättningsnivån. Sverige är en liten, öppen ekonomi och drabbades därför hårt av den globala finanskrisen som tog sin början 2008.
Trots att många länder har stora ekonomiska svårigheter uppvisar svensk ekonomi alltjämt stor motståndskraft. Vi har en av Europas starkaste offentliga finanser och möjlighet att möta en tydligt sämre utveckling med aktiva åtgärder om det skulle bli nödvändigt. Vi har även en av de högsta sysselsättningsgraderna inom EU och bland OECD-länderna. Utanförskapet som begrepp syftar till att tydliggöra att betydligt fler än de som räknas som arbetslösa kan möta trösklar in på arbetsmarknaden.
Trots de senaste årens lågkonjunktur har utanförskapet minskat med ungefär 220 000 personer mellan 2006 och 2012. Samtidigt har sysselsättningsgraden och arbetskraftsdeltagandet ökat i de allra flesta åldersgrupper. Det är tydliga indikationer på att den förda politiken har varit riktig. Viktiga reformer för att åstadkomma detta har bland annat varit jobbskatteavdrag och reformerna i socialförsäkringssystemet.
I den senaste budgetpropositionen presenterade regeringen ytterligare förslag genom investeringar i utbildning, infrastruktur, företagande, forskning och innovation samt åtgärder för att öka unga och utrikes föddas jobbchanser. Under det senaste året har regeringen även fört samtal med arbetsmarknadens parter. Syftet med samtalen är att hitta gemensamma lösningar som gör arbetsmarknaden mer inkluderande och som varaktigt minskar arbetslösheten.
Regeringen följer utvecklingen noga och prövar behovet av ytterligare åtgärder för att hålla tillbaka lågkonjunkturens genomslag på arbetsmarknaden, minska utanförskapet och säkra de långsiktiga tillväxtförutsättningarna.
Anders Borg (M):
Ingen regering har prioriterat välfärden mer i Europa än vad vi har gjort. Det är uppenbart sant att det bland EU-länderna bara är Sverige som brett har kunnat tillföra resurser till välfärden under krisåren. I praktiskt taget alla andra länder har man skurit ned välfärden. Man har genomfört uppsägningskampanjer bland de anställda, höjt pensionsåldrar och genomfört kraftiga neddragningar.
I år tillförs kommunsektorn en inkomstökning på i storleksordningen 20 miljarder kronor. Under femårsperioden fram till 2015 är det nästan 100 miljarder i ökade anslag för den kommunala välfärdssektorn. Det är unikt i Europa. Vi har vårdat offentliga finanser, hållit uppe sysselsättningen och inte fått den massarbetslöshet som plågar övriga Europa. Här går skiljelinjen.
Det finns inte en seriös diskussion i välfärdsstaten om bidragssystem och transfereringar som inte bygger på att det görs en avvägning mellan trygghet och drivkrafter. Det unika med Socialdemokraterna är att de helt bortser från detta. Det finns tydligen inga svårigheter med att ha omfattande bidragssystem som driver ut människor från arbetsmarknaden. Det är bara att höja bidragen, och ingenting händer. Men vi vet att en fjärdedel av den arbetsföra befolkningen satt fast i de socialdemokratiska bidragssystemen.
Vi vet att det var därför man inte klarade av att prioritera kärnan i välfärden. Det var därför man lämnade efter sig ett utbildningssystem i ruiner. Det är det vi har fått hantera därefter. Inte i något av sina inlägg vill socialdemokraterna försvara den socialdemokratiska politiken. Hur blir det bättre med 30 miljarder i skattehöjningar och omfattande bidragssatsningar?
Hur får vi fler människor i arbete och ett enda företag till att vilja anställa med kraftiga skattehöjningar och stora bidragssatsningar? Det är en politik som misslyckats förr, och detta kommer naturligtvis att vara en huvuddiskussionspunkt i den kommande valrörelsen.
Anders Borg (M):
Bo Bernhardsson har ställt några frågor till mig med anledning av Riksrevisionens granskning av budgetpropositionen. Dels undrar Bernhardsson vad som är anledningen till att budgetpropositionen inte uppnår tillräcklig transparens och om jag avser att vidta några åtgärder i detta syfte, dels undrar Bernhardsson varför regeringen gör en annan bedömning av finanspolitikens effekt på konjunkturen i budgetpropositionen än i vårpropositionen. Regeringen kommer att svara på Riksrevisionens rapport i en skrivelse till riksdagen i april i år.
Låt mig dock ändå svara kort på Bo Bernhardssons frågor. En tydlig redovisning är viktig för förtroendet för finanspolitiken. Regeringen har sedan tillträdet genomfört flera förbättringar i detta avseende och arbetar kontinuerligt med att öka transparensen i de ekonomiska propositionerna. Detta framgår också av Riksrevisionens granskning. Riksrevisionen anser att regeringen inte förklarar varför bedömningen av finanspolitikens inriktning skiljer sig mellan vår- och budgetpropositionen. Granskningen fokuserar på förändringen av det strukturella sparandet.
Detta är ett vanligt sätt att bedöma finanspolitikens inriktning. Förändringen av det strukturella sparandet är dock ett mekaniskt och osäkert mått och därför svårt att jämföra mellan år. Som framgår av budgetpropositionen kan en ändrad bedömning bland annat bero på en förändrad sammansättning av bnp. Förändringen av det strukturella sparandet är endast ett sätt att bedöma finanspolitikens inriktning. En transparent redovisning bör utgå från en bredare analys som beaktar flera aspekter av den ekonomiska politiken.
Anders Borg (M):
Det är inte så att forskningen säger att arbetslinjen kanske fungerar och att den fungerar lite grann. När man gör en samlad bedömning av forskningslitteraturen är det tydligt att drivkrafterna är avgörande för hur många som är på arbetsmarknaden. Det är anledningen till att regeringar runt om i världen kämpat med tröskeleffekter och marginaleffekter de senaste 20 åren.
Man vet att det för människor som har ett tungt jobb, som arbetar i en hierarkisk miljö där det inte finns en inkomstkarriär och där jobbet inte sammanfaller med ens fritidsintressen, om man uttrycker saken så, vilket det gör för många akademiker och för oss som har förmånen att få jobba med det vi är intresserade av, behövs ekonomiska drivkrafter. Det var det som gjorde att Bill Clinton introducerade de breda skattereformerna på 1990-talet. Det var det som gjorde att Tony Blair gjorde detsamma i Storbritannien.
Det är det som gjort att de flesta industriländer under de senaste 10-15 åren jobbat med den typen av reformer. Det hänger ihop med att många olika effekter går i samma riktning. Om vi har ett system, som vi hade tidigare, där en ensamstående mamma med två barn har så hög tröskeleffekt att hon faktiskt förlorar på att jobba heltid är det rätt uppenbart att drivkrafterna går emot.
Men även om drivkrafterna är svaga, vilket gör att man blir kvar lite längre i arbetslöshet eller sjukskrivning, ökar risken även då eftersom man tappar humankapital, man tappar den sociala kontexten kring arbetet. Därför har vi skäl att tro att det är väldigt centralt att det finns drivkrafter för arbete.
Det är det som gör att alla bedömningar av arbetslinjen landar på ungefär samma siffror, oavsett om det är Konjunkturinstitutet, Riksbanken eller Finansdepartementet som tar fram dem. Det är en central del av arbetsmarknadspolitiken att vi har starka drivkrafter för att delta på arbetsmarknaden, och det är ett centralt problem i svensk politik att Socialdemokraterna vill motarbeta arbetslinjen.
Anders Borg (M):
Fredrik Olovsson har frågat mig om fördelningen av ansvaret mellan regeringen och Riksbanken för att minska hushållens skuldsättning. Han har också frågat mig om vilka analyser regeringen gjort av den finansiella stabiliteten i samband med ändringarna av arbetslöshetsförsäkringen. Jag vill inledningsvis tala om att regeringen arbetar på bred front för att öka den finansiella stabiliteten. Vi har bland annat förstärkt insättningsgarantin och inrättat en stabilitetsfond. Finansinspektionen har beslutat om allmänna råd om bolånetak. Jag delar Fredrik Olovssons oro för att hushållens skuldsättning kan utgöra ett hot mot finansiell stabilitet i dag.
Jag välkomnar därför att Finansinspektionen aviserat höjda riskvikter för bolån. Regeringen, liksom en enig riksdag, står också bakom höjda kapitaltäckningskrav på bankerna. Detta ökar motståndskraften mot finansiell oro. Förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen syftar till att stärka arbetslinjen. En rapport från Finansdepartementet 2011 visar att dessa förändringar ökar sysselsättningen. Därmed får fler personer arbetsinkomster, vilket förbättrar deras möjlighet att ta bostadslån. Rapporten visar också att jämviktsarbetslösheten blir lägre.
Därmed minskar risken för inkomstbortfall, vilket förbättrar hushållens möjlighet att klara av bolånen. Omvänt kommer alltså en generösare a-kassa att leda till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet, vilket i sin tur kan orsaka finansiell instabilitet. Analyser av den finansiella stabiliteten måste vara övergripande. De kräver bland annat att bankernas principer för kreditgivning analyseras för att se hur dessa anpassas till förändringar i arbetslöshetsförsäkringen.
Finansinspektionens stresstester har visat att de hushåll som beviljats nya bolån har en tillfredsställande återbetalningsförmåga, även i händelse av hög arbetslöshet.
Anders Borg (M):
Vi har en bred problembild i det finansiella systemet som vi måste göra någonting åt, och det handlar om exponeringen i det svenska samhället för de risker som det finansiella risktagandet ger för samhällsekonomin. Det är en bred problembild med hushåll, med valutaexponering, med storlek, och vi måste ha en färdplan där vi håller på med en nedtagning av risknivån under kanske ett eller till och med två decennier framåt.
Sedan har vi en annan diskussion, och den rör trygghetssystemen. Fredrik Olovsson menade att jag pratade om a-kassan. Jag nämnde transfereringssystemen brett: sjukpenning, förtidspension, pension och a-kassa. Tittar vi på sociala utgifter i Sverige är de alltjämt högre än i de flesta andra länder. Tittar vi till exempel specifikt på långtids-a-kassan ligger vi alltså 10 procentenheter över genomsnittet för OECD-länderna.
Låt oss bara titta på vad IMF, som Fredrik Olovsson nämner, har för rekommendationer. De skrev i sin senaste World Economic Outlook om a-kassan och rekommenderade länderna att överväga att strama upp ersättningsnivåerna och ersättningsperiodens längd.
Det gjorde de mot bakgrund av att de konstaterade att deras resultat låg i linje med en omfattande empirisk forskning från olika länder och arbetsmarknadsinstitutioner, politik och arbetsmarknadsutfall, som oftast finner att arbetslöshetsersättningen har en signifikant och stor effekt på arbetslösheten. Där hänvisar de till Layard, Mitchell och Jackson, av vilka två är tunga labourekonomer.
De konstaterar vidare: På ett liknande sätt finner empirisk forskning som analyserat samspelet mellan arbetsmarknadsinstitutioner, politik och marknadsekonomiska chocker att arbetslöshetsersättningen har stor betydelse för utfallet på arbetsmarknaden. IMF är alltså en av de institutioner som rekommenderar att man vidtar den typ av åtgärder som vi har gjort i a-kassan. Jag har inte stött på att de säger att det skulle vara ett effektivt medel att höja jämviktsarbetslösheten när man ska ordna större finansiell stabilitet, herr talman.