Jennie Nilsson (S):
Det är många saker som måste göras, och ni behöver komma i gång med dem nu. Vårt dilemma är att vi inte äger makten. Det gör ni. Ministern nämner den situation som vi har haft på svensk arbetsmarknad.
Jag vet också att jag har haft någon debatt med ministern tidigare om att vi hade förhållandevis många långtidsarbetslösa unga mitt under brinnande högkonjunktur samtidigt som exempelvis Svenskt Näringsliv hösten 2007 rapporterade 90 000 misslyckade rekryteringar. Som skäl för detta uppgav man i huvudsak att man inte hittade sökande med rätt kompetens eller utbildning. Varför nämner jag det nu när vi har ett helt annat läge? Är det inte irrelevant?
Nej, jag anser inte att det är det, för det borde ha funnits en framförhållning och en insikt hos den ansvariga regeringen redan under högkonjunkturen att säkerställa att näringslivet kan få tillräcklig tillgång på nyckelkompetens som säkerställer att man kan utveckla sina företag, att man kan växa och få tillväxt och så vidare. Jag tror bestämt att vi lider av det nu. Att nedgången delvis går så snabbt nu beror på att man inte levererade då.
Det är ett problem. Ett annat problem är att man nu, mitt under brinnande lågkonjunktur, fortfarande inte har något tydligt och starkt fokus på att identifiera vilka bristyrken som finns i dag, för trots att vi pratar om att människor är arbetslösa, att det anmäls färre lediga jobb, att det varslas och så vidare, är det fortfarande så att man anställer på svensk arbetsmarknad.
Det är fortfarande så att näringslivet har problem med att hitta vissa funktioner som det inte finns tillräcklig tillgång på. Detta beror delvis på att utbildningssystemet, precis som ministern säger, inte på ett tillräckligt bra sätt har matchat de behov som näringslivet har. Här är det jättebra att man kommer med en proposition som kan ge en bättre synkning mellan skolan och näringslivets behov.
Det jag inte förstår i det är bara att detta sade vi redan på vår tid. Det här är inte något nytt problem utan ett problem som vi identifierade för ganska många år sedan. Med anledning av detta tillsatte vi också en utredning som skulle se över gymnasieskolan och komma med ett förslag som levererade just detta. Den stoppade regeringen och tillsatte en ny utredning med samma direktiv.
Resultatet har bara blivit att man tre år in i sitt regeringsinnehav inte har kunnat leverera någonting. Jag förstår inte hur man tänker i det läget. Låt oss vara överens om vissa saker, men gör inte det till politik! Det finns tillräckligt mycket som vi faktiskt inte är överens om som vi kan bråka om.
Det finns jobb att söka i dag, men det jag framför allt tycker att jag saknar i det regeringen kommunicerar utåt är en identifiering av var vi tror att de nya jobben kommer. Ingen av oss tror väl att det här är ett permanent läge; det hoppas jag åtminstone inte att vi tror. Vi tror att det kommer att vända, och var tror vi då att de nya jobben kommer? Vi vet exempelvis att jobben kommer inom vårdsektorn, inom den offentliga sektorn.
I början på 2000-talet presenterades en rapport som visade att 40 procent av alla inom kommuner och landsting kommer att gå i pension någon gång mellan 2010 och 2015. Här kommer det att behövas jättemycket arbetskraft. Ett bra tillfälle hade varit att nu erbjuda arbetslösa unga och andra arbetslösa människor att rusta sig för att kunna ta dessa jobb, exempelvis genom generationsväxlingsinsatser eller utbildningsinsatser.
Motsvarande saker kan man titta på när det gäller hantverkare, verktygsmakare, specialister inom både industri och data och så vidare. Här finns ett antal grupper som man skulle kunna satsa på.