KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
I Sverige brukar vi arbeta genom våra myndigheter, myndigheter som lyder under regeringen. Jag tycker att det är ett bra sätt att arbeta. Vi använder våra myndigheter i det här sammanhanget på ett flertal sätt, som jag nämnde i mitt interpellationssvar. Fru talman!
Inom projektet Sverige - det nya matlandet finns det, som jag sade i svaret, ett antal projekt i gång för att komma till rätta med den problematik som jag tror att Pyry Niemi och jag är helt överens om att vi måste göra något åt.
Bland annat pågår det inom projektet Sverige - det nya matlandet arbete genom Institutet för livsmedel och bioteknik, SIK, som arbetar med projektet Minskat svinn i livsmedelskedjan - ett helhetsgrepp, som de har döpt sitt projekt till.
Där undersöker man mängden svinn men också orsaken till att det finns svinn och möjliga förbättringsåtgärder för att minska svinnet i hela livsmedelskedjan. Det pågår också ett projekt som är döpt till Minska svinnet genom att hantera kylda och djupfrysta produkter. Det finns också ett projekt som är benämnt Du kan vinna på att låta svinnet försvinna.
Det handlar om att kylda och frysta produkter jämförs och data inhämtas från olika aktörer i kedjan. När arbetet i projekten är klart är det självklart att det kommer att användas i den så kallade praktiska verkligheten.
Och jag vill betona de här arbetena av ett specifikt skäl, nämligen att projekten är medfinansierade av intressenterna i branschen.
I det senare fallet är till exempel livsmedelsföretagen involverade som delfinansiärer, vilket tyder på att de också är intresserade av att ta tag i den här problematiken. Ett annat projekt som jag också gärna vill nämna i sammanhanget står Hushållningssällskapet för.
Där har man lagt upp en webbportal som är döpt till mindrematsvinn.nu och bygger på erfarenheter. Men där redovisas också goda exempel som finns på den lokala och regionala nivån.
Den är alltså en utmärkt idébank för den som är intresserad, den intresserade konsumenten men också aktörerna i kedjan kan ha användning av att ta vara på de goda exempel som finns på det här området - detta sagt utöver vad som är redovisat i mitt svar.
Detta är alltså en del av det miljömålsarbete som bedrivs inom ramen för Miljömålsberedningen.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig upprepa meningen: Du kan vinna på att låta svinnet försvinna. Det gäller i alla led. Det gäller för oss konsumenter och självklart i alla led mellan jord och bord.
Ingen aktör i denna kedja är intresserad av att göra något annat än att ta vara på så mycket som möjligt av det som tillförs kedjan. Det ligger ekonomi och pengar i detta för oss konsumenter och för alla led i kedjan.
Därtill kommer problemet att det svinn som uppstår av olika skäl, vilket Pyry Niemi redovisade på ett förtjänstfullt sätt, är kostsamt om man inte gör något bra av det som ändå uppstår till följd av att något hänt utefter kedjan.
Låt mig redovisa några andra projekt som vi har i gång för att ta till vara det svinn som trots allt uppstår. Man ska nyttiggöra det i stället.
Det är ett av skälen till att regeringen har gett myndigheter i uppdrag att under detta år redovisa vad man kan göra och hur man kan förbättra användningen av det svinn som finns. Det är viktigt att vi ser avfallet som en resurs.
Denna resurs kan användas till att till exempel producera biogas som är en nyttighet för vårt samhälle.
Jordbruksverket kommer under december månad med en rapport som är beställd av regeringen om hur man har gjort för att nyttiggöra avfallet i ett trettiotal kommuner runt om i landet.
Rapporten är ännu inte publicerad i sin helhet, men man kan ändå få fram ett antal goda exempel på insamlingsproblematik och teknik på större och mindre orter för att som sagt nyttiggöra den produkt som i dag många gånger är både ett miljöproblem och ett resursproblem.
Jag ser rapporten som ytterligare en möjlighet att komma till rätta med den problematik som är under debatt i dag. Vi ska på alla sätt hjälpas åt för att få ned det resursslöseri som det är att inte använda sig av produkter i vårt samhälle.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar Pyry Niemi för interpellationen. Jag anser att frågeställningen är av sådan vikt att vi tillsammans ska försöka göra vårt bästa för att lösa problemet.
Det är viktigt av resurshushållningsskäl och även av ekonomiska skäl för oss konsumenter och för andra aktörer i kedjan. Därtill kommer de etiska skälen. Det är omkring en miljard människor i vår värld som inte alla dagar på året kan äta sig mätta.
Då är det förfärligt att det slängs och försvinner så mycket mat i kedjan från jord till bord.
Låt oss därför göra vad vi kan och hjälpas åt för att få bort så mycket svinn som möjligt och nyttiggöra det svinn som trots allt uppstår så att det inte blir ytterligare ett problem.
Eskil Erlandsson (C):
Tack för interpellationen. Det är mycket ovanligt att hundar bär på rävens dvärgbandmask. Det är, såvitt känt, endast genom att äta en smittad sork som hundar kan smittas. De flesta sällskapshundar äter sannolikt inte sorkar.
Även i de länder där dvärgbandmasken är tämligen vanlig är det bara en bråkdel av sorkarna som bär på ifrågavarande smitta.
Låt oss också komma ihåg att även om inhemska hundar kan smittas, eftersom vi numera har parasiten i vårt land, är risken för att en hund smittas i Sverige extremt liten eftersom det antagligen är mycket få sorkar som bär på smittan.
Parasiten kan spridas i Sverige av rävar och hundar. Mot den bakgrunden kan man alltså ifrågasätta nyttan med att kräva avmaskning av alla hundar som kommer in från andra länder. Jag anser alltså att det är svårt att motivera ett fortsatt generellt avmaskningskrav.
Däremot är det klokt att avmaska hundar som vistats i områden där parasiten är vanlig och om man misstänker att de har ätit en sork. Det är vad Jordbruksverket rekommenderar.
Jag vill poängtera - och det har jag skrivit i mitt interpellationssvar - att vi har ett övervakningsprogram för att konstatera hur utbredd smittan är och om den fortsätter att breda ut sig eller inte. Vad gäller då för införsel efter årsskiftet 2011-2012?
Jordbruksverket rekommenderar alltså hundägare att fortsatt avmaska sina hundar före införsel om de vistats i ett område där parasiten är vanlig, men också om man misstänker att hunden har kommit åt att äta till exempel en sork.
Verket arbetar för närvarande med att ta fram en kommunikationsstrategi i den här frågan. Det tycker jag är synnerligen viktigt eftersom vi vet att inte alla har följt rådande lagstiftning, det vill säga avmaskat sin hund före införsel i vårt land.
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss konstatera att det krav som gäller för närvarande har funnits under många år. Trots det har vi nu denna parasit i landet. Trots att vi har haft ett obligatorium och trots att vi har haft lagstiftning och regler på detta område har vi parasiten i landet. Varför ska vi då avstå från en fortsättning på detta?
Det är frågeställningen från interpellanten, om jag har uppfattat den rätt. Jo, alla obligatorier och alla regler kräver en hundraprocentig efterlevnad för att de ska vara verkningsfulla. Det i sin tur kräver att vi har någon typ av övervakning och kontroll av om alla har utfört den åtgärd som för närvarande är reglerad i lag.
Uppenbarligen är så inte fallet eftersom vi nu har parasiten i landet. Vi måste alltså bygga upp en kontrollapparat, en övervakningsapparat, som kan bevisa för oss att 100 procent har fullföljt det åtagande som för närvarande är reglerat i lag, annars är det inte verkningsfullt, vilket är bevisat.
Därtill kommer vad man gör med de personer som inte har utfört det som gäller enligt lag i dag. Det måste till något straff, något tvång eller någonting annat. Vad gör man med dessa djur? Omhändertar man dem, avlivar man dem, eller vad gör man? Detta regelsystem finns för närvarande, men det har alltså inte hjälpt. Det är svaret på frågan. Vi har numera parasiten i landet.
Kent Ekeroth, låt oss nu inte överdriva denna situation. Jag tycker att det har förekommit en del överdrifter i den rapportering som sker och har skett.
Livsmedelsverket, som är den myndighet som ansvarar för att skydda befolkningen från livsmedelsburna smittor, anser att risken är mycket liten att bär är kontaminerade med parasitägg.
Det är svårt att vetenskapligt visa hur människor får i sig dessa ägg eftersom det kan gå många år från smittotillfället till att en människa blir sjuk. De studier som finns tyder på att till exempel bärplockning sannolikt inte utgör någon hög risk.
Det kan i sin tur bero på att rävar som finns i ett område där parasiten finns företrädesvis lägger sin avföring på stigar, stenar och liknande där bär inte växer och än mindre plockas.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar för interpellationen. Det är en viktig frågeställning som vi har debatterat. Jag hoppas att vi kan vara överens om att vi alla vill skydda oss och våra nära och kära på bästa möjliga sätt.
Det görs i många fall utifrån rekommendationer som ges från våra myndigheter.
I detta fall har myndigheter rekommenderat oss att även i fortsättningen använda oss av avmaskningsmedel om vi ser att det finns en risk för att hunden i fråga har ätit till exempel en sork eller rent av varit med på en utlandsvistelse.
Jag tror att det är minst lika bra som att ha lagar och regler i denna typ av frågeställningar, detta apropå att införande av lagar och regler kräver övervakning och kontroll. Vi kan med lätthet konstatera att den lagstiftning som vi har haft på detta område så här långt inte har hjälpt oss.
Vi har fått in parasiten i landet. Låt oss i stället hjälpas åt att se till att den inte breder ut sig i större områden. Jag tror att det sker bäst genom att vi hjälps åt och råder människor att följa de råd som myndigheter ger i sammanhanget och som bygger på frivillighet. Det brukar bli bäst på det sättet.
Eskil Erlandsson (C):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att ha kvar kompetensen som finns i Skara på Sveriges lantbruksuniversitet. Vidare har Monica Green frågat vad jag avser att göra för att kompensera Skara om SLU läggs ned. Låt mig först och främst slå fast att det inte finns några planer på att lägga ned SLU i Skara.
Det finns i dag inte heller något beslut av SLU om att flytta några utbildningar från Skara. SLU i Skara har, förutom utbildningar inom djurområdet, en omfattande och livskraftig forskningsverksamhet som håller hög kvalitet och är mycket värdefull för de gröna näringarna och samhället i stort. Där bedrivs forskningen i nära samverkan med näringen.
Denna samverkan mellan akademi och näring är, enligt regeringens mening, en viktig, lagstadgad uppgift för våra lärosäten. Jag vill åter poängtera att det inte finns några förslag om att SLU ska avveckla hela sin verksamhet i Skara. SLU har internt initierat en utbildningsutredning som har gjort en bredare belysning av SLU:s utbildningar.
Utredningens uppdrag har varit att analysera och föreslå ett framtida utbildningsutbud som motsvarar samhällets behov och som kan bedrivas på ett effektivt sätt. Utredningen föreslår att de utbildningar som i dag är förlagda till campus Skara flyttas till campus Ultuna.
SLU beslutar själv om den interna organisationen inom universitetet och administrerar denna med utgångspunkt i kravet på en hög kvalitet och resurseffektivitet i verksamheten. Utredningens förslag fokuserar enbart på utbildningsutbudet. Några förslag i utredningen om förflyttning av övriga verksamheter från Skara finns inte.
Enligt vad jag erfarit i mina och departementets samtal med SLU:s ledning kommer en utredning inom SLU att se över hur den övriga verksamheten som i dag finns i Skara kan utvecklas. Jag ser Skara och SLU i Skara som ett fortsatt viktigt nav i Västra Götaland för att upprätthålla ett konkurrenskraftigt jordbruk och för att tillgängliggöra och sprida kunskap och forskningsresultat till näringen.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig åter slå fast att SLU i Skara vid sidan om sin utbildningsverksamhet inom främst djurområdet bedriver en omfattande och, enligt min bedömning, livskraftig forskningsverksamhet. Låt mig åter slå fast att det inte finns något beslut om att SLU ska lämna Skara.
Jag vill också ännu en gång framhålla att det i dag inte finns några beslut om att flytta några utbildningar från Skara. Det finns dock, fru talman, ett förslag till SLU:s styrelse som jag gärna meddelar såväl interpellanten Monica Green som Carina Ohlsson.
Styrelsen sammanträder i morgon och förslaget innebär att föreståndaren i Skara ska få i uppdrag att komma med idéer om hur Skara ska kunna utvecklas.
Det handlar om utveckling av befintliga verksamheter och om hur en redan omfattande samverkan mellan SLU i Skara och näringslivet, som omfattar många framför allt mindre företag i Skarabygden och Västra Götaland, ska kunna utvecklas för framtiden.
Det är ett glädjande besked som jag gärna meddelar såväl dem som deltar i debatten som kammaren i stort. Jag tror mycket på detta eftersom jag ser utvecklingsmöjligheter inom och omkring de gröna verksamheterna såväl i Västra Götaland som i övriga delar av vårt land.
Jag vill betona att SLU inte är ensamt om att behöva ta ett ansvar för att alla delar av vårt land ska kunna fortsätta utvecklas. SLU ska ta och tar ett ansvar för detta, men det måste också andra verksamheter göra för att hela Sverige ska kunna fortsätta utvecklas på ett positivt och bra sätt.
Eskil Erlandsson (C):
Ungefär likalydande skrivningar har varit vid handen sedan i varje fall 1977 när det gäller förordningstexter om vem som beslutar om utbildningar på högskolor och universitet.
Från 1977 fram till nu har det funnits rika möjligheter för den som har velat ändra på vem som ska fatta beslut om saker och ting.
SLU har gjort en genomlysning av sin verksamhet för att kunna uppfylla de krav som regeringar över åren och riksdagen har ställt sig bakom - utan att det har varit ifrågasatt såvitt jag känner till.
Därför är jag övertygad om att jag har kammarens stöd och att jag har rätt när jag säger att vi inte ska lägga oss i detta från vare sig riksdagens eller regeringens sida. Vi vill ha autonoma självständiga akademier i vårt land.
Jag vill korrigera mig. SLU:s styrelse sammanträder tisdagen den 18 december, inte i morgon. De har då att ta ställning till ett förslag om hur man kan utveckla verksamheten i Skara.
Det finns alltså ett sådant förslag på styrelsens bord att ta ställning till för att sedan ge ett uppdrag till föreståndaren i Skara. Både vid SLU och vid andra universitet och högskolor bedrivs ibland forskning utan att den är knuten till utbildningsverksamhet.
Jag kan inte på rak arm säga hur många orter SLU har forskningsverksamhet på. SLU bedriver verksamhet på i storleksordningen 15-20 orter, oftast forskningsverksamhet.
Endast fyra av dem är stora utbildningsorter. SLU har en väl spridd verksamhet i vårt land. Det är viktigt speciellt för det här universitetet eftersom det har verksamheter som är areella.
De areella näringarna finns över hela vårt land med lite olika förutsättningar. Numera inkluderas det område som tidigare låg på andra myndigheter och utbildningsinstitutioner, nämligen vatten och fiske.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar för interpellationen och debatten. Det är viktigt att diskutera de gröna näringarnas utvecklingsmöjligheter i alla delar av vårt land eftersom det är där, precis som interpellanten säger, som utvecklingsmöjligheter finns.
Jag tror att den biobaserade ekonomin ligger framför oss, apropå att vi på vår planet inte har hushållat tillräckligt med de resurser som är ändliga, vilket de gröna näringarnas verksamhet är motsatsen till. De är hållbara och ständigt förnybara.
En av de saker som de har att ta hänsyn till är resurseffektivitetsbegreppet. Men de ska också se till att de skapar synergier mellan sina egna verksamheter men kanske också mellan omgivande verksamheter som må vara såväl offentliga som privata verksamheter.
Det har också kommit till min kännedom, vilket kanske inte har framgått klart i denna debatt, att läget i denna fråga, vad jag har förstått, beror på att man har fått in många synpunkter både från området som berörs och från näringens sida och organisationer.
Såvitt jag känner till kommer något ställningstagande inte att göras under det styrelsemöte som äger rum den 18 december. God jul, fru talman och i kammaren närvarande ledamöter och tjänstemän!
Eskil Erlandsson (C):
Maria Stenberg har frågat näringsministern på vilket sätt statsrådet och regeringen avser att stödja uppbyggnaden av ett nordligt hästcentrum i Boden. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Först och främst vill jag säga att hästverksamheter och hästföretag är en viktig del av landsbygdens och regionernas utveckling i Sverige, inte minst i de norra delarna av landet.
Hästen har en stor social, kulturell och ekonomisk betydelse i samhället, precis som Maria Stenberg påpekar. Uppskattningsvis har en tredjedel av den svenska befolkningen kontakt med hästar och olika verksamheter relaterade till hästar. Hästnäringen är också en samhällsekonomisk resurs, och sektorn omsätter i storleksordningen 20-30 miljarder kronor om året.
Det är betydelsefullt för Sverige att sektorn har goda förutsättningar att utvecklas. Därför ser jag med glädje att satsningar och initiativ kommer i gång runt om i landet. Regeringen arbetar för att skapa förutsättningar för fler jobb och växande företag i Sverige - i alla delar av landet, i städer och på landsbygden. Det finns flera program och insatser för att främja företagande och utveckling.
Inom mitt område är landsbygdsprogrammet ett viktigt och omfattande verktyg som innehåller åtgärder för att främja konkurrenskraft, tillväxt och utveckling på landsbygden, bland annat för hästföretag. Ett annat exempel är strukturfondsprogrammen för regional konkurrenskraft och sysselsättning. Strukturfondsprogrammen omfattar resurser som främjar tillväxt och utveckling i alla delar av Sverige med extra tilldelning av medel till de nordligaste länen.
Det ska vara roligt, enkelt och lönsamt att driva företag i Sverige. Att driva företag ska vara lika självklart som att vara anställd. Vi arbetar aktivt med att främja ett dynamiskt och innovativt näringsliv genom att utforma spelregler och ramvillkor så att start och utveckling av företag främjas.
Särskilda insatser för hästföretagen har också genomförts. Jordbruksverket fick under fem års tid, 2006-2010, 6 miljoner kronor per år för att främja ett livskraftigt hästföretagande. Prioriterade områden inom satsningen var till exempel turistverksamhet inom hästsektorn, arbetsmiljöarbete, företagsutveckling och regionala former för samarbete.
Landsbygdsdepartementet har sedan 2004 en samarbetsgrupp inom hästområdet med deltagare från ett tjugotal organisationer och myndigheter. Gruppens senaste möte hade temat Hästen i samhället, med frågor med koppling till bland annat kommunal planering och hästnära boende på dagordningen.
Jag välkomnar initiativ som bidrar till att stärka hästsektorn och landsbygdens utveckling. Regeringen erbjuder, som jag har beskrivit, flera olika insatser som främjar företagandet och näringslivet runt om i landet. Däremot kan jag som statsråd inte kommentera enskilda ärenden eller satsningar.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tycker att vi i den här debatten kan vara överens om att hästen är en viktig resurs i vårt samhälle. Den skapar möjligheter för jobb och tillväxt i landsbygdsområden men också i större och mindre samhällsbildningar. Jag tycker att hästen även ska värderas för att den många gånger håller våra landskap öppna och bidrar till en biologisk mångfald.
Hästen kan dessutom binda ihop stad och land. Jag tycker att hästen är ett utmärkt exempel på hur generationer kan byggas samman. Det finns få verksamheter där såväl ung som lite äldre kan bedriva aktiviteter och till och med tävla mot varandra och med varandra på lika villkor. Kvinnor och män kan bedriva aktiviteter tillsammans på lika villkor.
Det är inte många verksamheter som kan visa upp en sådan mångfald av nyttigheter till gagn för vårt samhälle. Det är just detta som är skälet till att hästföretag kan ta del av landsbygdsprogrammets stöd och ersättningar.
Det kan till exempel handla om miljöersättningar för betesmarker och grundläggande miljöersättningar för vallodling.
Hästföretag och hästrelaterade projekt kan också ta del av olika företags- och projektstöd som kan sökas och fås på samma villkor som för andra företag inom landsbygdsprogrammets ram. Samma sak gäller de strukturfonder som vi har möjligheter att ta del av i vårt land.
När det gäller landsbygdsprogrammet såväl som strukturfonderna vill jag berömma ansvariga myndigheter som inom sina väggar har möjligheter att dela ut stöd och ersättningar av olika slag.
Skälet till det är att jag tycker att de har varit mycket aktiva med att informera och väcka intresse för de möjligheter som finns både i landsbygdsprogrammet och i olika strukturfonder till gagn för olika typer av företag, inkluderande hästföretag och omkringliggande näringar och verksamheter.
Vad beträffar sakfrågan måste jag emellertid upprepa det jag sade i mitt första inlägg, nämligen att lagstiftningen, som den är utformad i vårt land, inte medger att jag ger preferenser för en specifik ort eller ett specifikt projekt. I så fall lär jag hamna hos ett av riksdagens utskott, och det vill jag helst inte.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig kommentera den frågeställning som framfördes genom att säga att Landsbygdsdepartementet under gångna höst fört en dialog med Formas om hästnäringen och dess behov av forskningsresurser.
Den dialogen har dessutom utvecklats, och det har också förts dialog med näringen och näringens representanter.
Detta har utmynnat i att i det regleringsbrev som Formas har fått, och som alla myndigheter och institutioner får, är 3 miljoner kronor öronmärkta för ett hästforskningsprojekt som ska samfinansieras med hästnäringen genom en stiftelse som är benämnd Stiftelsen Hästforskning.
Låt mig därtill, herr talman, säga att hästen finns inom många politikområden. Det är ett av skälen till att regeringen sedan flera år tillbaka har försökt att samla ihop näringen och näringens representanter men också representanter från andra departementskanslier än Landsbygdsdepartementets kansli i en samverkansgrupp.
Där kan man diskutera och föra den här näringen framåt för att få fler verksamheter, fler sysselsatta och fler som kan få känna glädje av att ägna sig åt hästverksamhet.
Detta har bland annat resulterat i att hästen är omnämnd i den landsbygdstrategi som regeringen har presenterat och som om minnet inte sviker mig också presenterades i en skrivelse till riksdagen 2009.
Jag tycker att vi från regeringens sida värderar hästen på det sätt som den ska värderas, det vill säga högt, av skäl som jag tidigare har redogjort för, nämligen att den är viktig för landsbygden, för såväl kvinnor som män och för den som är ung likväl för den som är lite äldre.
I företagssammanhang kan den betyda mycket för såväl större som lite mindre orter.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först tacka för interpellationen. Jag tycker att det är roligt och intressant att diskutera näringar och verksamheter som under många, många år har intresserat mig personligen. Jag minns väl den i det senaste inlägget omnämnda hästpolitiska utredningen som jag var en del av, fast då i en väldigt annorlunda kapacitet.
Den har resulterat i att vi i dag har utbildningar på hästområdet på ett sätt som inte fanns tidigare. De finns spridda, förhållandevis väl, över vårt land. Det handlar om utbildningar på Flyinge i Skåne, vid Strömsholm i Västmanland och vid Wången i Jämtland.
Det handlar också om utbildningar till exempel på hovslagarsidan där det finns behov i skilda delar av landet. Allt emanerar från den utredningen.
Ett av de andra resultaten av den utredningen är att vi har en samverkansgrupp där många politikområden representerade av flera olika departement möter näringen och näringens representanter.
De är många gånger organiserade, och 20-talet representanter i den samverkansgruppen möter alltså mitt departement och dess medarbetare frekvent för att vi ska kunna utveckla den här verksamheten i alla delar av vårt land till gagn för orter och regioner och framför allt för människor.