Nooshi Dadgostar (V):
Jag vill tacka Hillevi Larsson, som sa typ allt jag hade tänkt säga. Jag instämmer helt och hållet. Jag vill betona det Hillevi sa om förstärkningen av lagstiftningen, där vi också ska följa upp att kvinnor får behålla sitt hyreskontrakt och inte belastas för den störning som hennes partner, expartner eller vem det nu kan vara som utsätter henne för våld utgör.
Det ska belasta honom och inte den som har hyreskontraktet. Vi ska se över den lagstiftningen, som har varit mycket efterlängtad och väldigt bra för de utsatta kvinnorna. Sveriges Kvinno- och Tjejjourers Riksförbund mätte för några år sedan hur många som blev avvisade från kvinnojourerna på grund av platsbrist. Det var ca 2 000 personer som blev det 2012, vilket är 65 procent av dem som söker sig till kvinnojourerna.
Det är en väldigt stor andel, och det är en ökande andel. Vi vet att antalet personer som blir avvisade ökar för varje år som går, så det sker ingen förbättring. Det som är verkligt oroande är att dessa boenden är akutboenden, och vi behöver slussa ut kvinnorna till lättillgängliga boendeformer någonstans där de kan bosätta sig. Hur funkar jourerna?
Jo, man får sina vardagsrutiner ställda på ända. Man missar ofta jobb, skola och förskola, och man lever i ett slags undantagstillstånd. Det är inte ett bra sätt att leva på långsiktigt. Jag beklagar därför att Nina Lundström, som ändå har ställt en väldigt viktig fråga, och Folkpartiet röstade ned det budgetförslag vi lade fram förra året.
Det hade gett en stor förstärkning till kvinnojourerna för att till exempel öka antalet platser. Det är dock även riktigt att säga att det är en ansvarslös bostadspolitik som har lett till att vi i dag har alldeles för få hyresrätter att slussa ut de här kvinnorna till. Som Nina Lundström säger är det också mycket riktigt så att möjligheten har försvårats av de höga kraven från hyresvärdarna.
Det ställs krav på fast anställning, inga betalningsanmärkningar och löner som ska ligga på tre eller fyra gånger hyran. Många av dessa kvinnor har på grund av sin utsatta situation svårt att leva upp till de här kraven och har inte råd att betala hyrorna. En ofta bortglömd del av det våld män riktar mot kvinnor är det ekonomiska våldet. Många kvinnor har inte ens ett konto, och man har inga pengar att röra sig med.
Det är i stället någonting mannen i relationen har tagit hand om. Många är sjukskrivna och arbetslösa, och många har till exempel betalningsanmärkningar och skulder efter att ha utnyttjats och lurats av sin partner. Skyddade personuppgifter är ytterligare ett hinder, och jag tycker att det kan vara någonting bostadsministern ska titta på.
En person som kommer från en våldsam relation kan även dömas av nya hyresvärdar utifrån sin tidigare familjesituation. Man belastas för de problem och det obehag man tidigare kanske har ställt till med gentemot grannar och hyresvärdar, som alltså har skapats på grund av tidigare bostadssituationer. Vänsterpartiet har ett flertal gånger tagit upp frågan om höga krav på hyresgäster, och vi har motionerat om den.
Både regeringspartierna och Folkpartiet har tyvärr röstat emot det. Det handlar om förlegade krav jag verkligen tycker att vi borde ändra på. Åtta av tio kommuner har enligt Unison uppgett att bostadssituationen är ett hinder för kvinnofridsarbetet. De vanligaste svårigheterna som identifierats är bristen på hyresrätter, avsaknaden av förturssystem, avsaknad av kommunal bostadsförmedling och bristande samverkan mellan kommunerna.