KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nooshi Dadgostar (V):
Jag är väldigt glad att regeringen har lyssnat på Vänsterpartiet i den här frågan och kommer att gå fram med en förändring av regeln vid 180 dagar. Min fråga till ministern blir: När kommer denna proposition att läggas på riksdagens bord? Det är väldigt bråttom. Många människor hör av sig - det vet säkert ministern också - och frågar: När ska det ske en förändring av det som kallas för rehabiliteringskedjan och alla dessa utförsäkringar som kommer dag 180?
Nooshi Dadgostar (V):
I våras kunde vi se att otrygga anställningar och arbete på timmar ledde till att coronaviruset spreds snabbare på landets äldreboenden, och häromdagen fick vi rapporter om att en stjärnkock har utsatt anställda för övergrepp. Det är svårt att säga ifrån om man inte har en trygghet i sin anställning. Det borde vara uppenbart för statsministern att det som behövs på svensk arbetsmarknad är mer trygghet, inte mindre.
I dag finns ett avtal mellan två av tre parter på arbetsmarknaden. En och en halv miljon LO-medlemmar är inte med därför att avtalet är för dåligt för dem. Nu är frågan hur regeringen ska gå vidare. Det borde vara självklart att alla parter är med vid en förändring av lagstiftningen, för den gäller alla personer. Oavsett om du är civilingenjör eller undersköterska kommer en ny lagstiftning att träffa dig.
Om regeringen går fram utan att alla parter är med har Vänsterpartiet inte längre förtroende för statsministern. Där går vår röda linje. Stefan Löfven vet att det inte går att driva igenom lagstiftningen utan LO:s stöd.
Jag vill höra från Stefan Löfven att han inte kommer att försöka göra det heller, så att vi kan gå vidare och fokusera på att lösa de riktiga problemen på svensk arbetsmarknad. Kan Stefan Löfven ge besked i dag om att han inte kommer att köra över LO i frågan om anställningstryggheten?
Nooshi Dadgostar (V):
Förstår jag statsministern rätt, att han inte kommer att gå fram med ett förslag till riksdagen utan att det stöds också av LO? Är det så att LO kan framföra och få sina krav tillgodosedda, till exempel att ta bort staplingen av visstidsanställningar och få bort missbruket av hyvling? Är det så jag ska förstå statsministerns svar?
Nooshi Dadgostar (V):
Häromdagen såg vi hur den arbetsmarknadspolitiska talespersonen från Centerpartiet, Stefan Löfvens samarbetspartner, poserade med en tavla där LO-borgen hade stuckits i brand. Till en början jublade många centerpartistiska riksdagsledamöter och hyllade denna tavla. Därefter fick man på grund av medietrycket ta avstånd från detta.
Märk väl att detta sker samtidigt som många vittnar om ett hårdnande fackligt klimat. Många förtroendevalda och medlemmar som jag talar med är inte nöjda med regeringens insatser genom januariavtalet. Skyddsombud på våra arbetsplatser hotas, trakasseras och hindras från att utföra sitt arbete i dag.
Kanske är detta också förklaringen till att många skyddsombud slutar eller över huvud taget inte ställer upp. Fackförbundet GS sa till exempel häromdagen att antalet skyddsombud hos dem har halverats jämfört med för 18 år sedan. Enligt lag har regionala skyddsombud inte tillträdesrätt till alla arbetsplatser. Detta har regeringen inte fått igenom.
Vi har i dag ingen avdragsrätt för dem som är medlemmar i facket; det har däremot arbetsgivarna. På en rad punkter har regeringen inte gjort någonting för att skydda rätten att organisera sig som löntagare och ha fackliga förtroendeuppdrag.
Min fråga till statsministern är: På vilket sätt har samarbetet med Centerpartiet genom januariavtalet stärkt respekten för de fackliga rättigheterna?
Nooshi Dadgostar (V):
Det är nog otroligt många fackligt aktiva och medlemmar i de olika fackförbunden som inte är lika nöjda som statsministern över den process som har skett i samband med förändringarna i till exempel lagen om anställningsskydd. Regeringen har nu möjlighet att få igenom avdragsrätt för fackföreningsavgiften.
Man har möjlighet att gå fram med en lagstiftning som innebär att skyddsombuden ska ha tillträdesrätt till alla arbetsplatser. Det finns stora möjligheter för regeringen att nu genomföra förbättringar för de fackligt organiserade. Det handlar om att förstärka våra försäkringar och på olika sätt stötta den rättighet som är så viktig, nämligen rätten att organisera sig. Min fråga till statsministern är: Varför har inte detta hänt?
Är statsministern nöjd med det arbete han har gjort genom januariavtalet hittills?
Nooshi Dadgostar (V):
I går kunde vi alla se ett mycket skakande reportage om sjukförsäkringen i Uppdrag granskning . Det handlade om Marie-Louise Järlesand i Degerfors som under lång tid varit svårt sjuk och plötsligt blev av med sin sjukpenning.
Bakgrunden var att regeringen har gett Försäkringskassan tydliga instruktioner att avslå fler ansökningar om sjukpenning. Alla vill förstås att ohälsan i samhället ska minska, och det är uppdrag för hela samhället, arbetsgivarna och vården.
Men att ge en sådan instruktion till Försäkringskassan kan bara leda till att sjuka personer förlorar sin inkomst, för det är det verktyg som Försäkringskassan har. Förra året, mitt i en pandemi, avslogs rekordmånga sjukpenningansökningar. Det är så svensk sjukförsäkring fungerar.
I höstas lyckades Vänsterpartiet pressa igenom en förändring av lagstiftningen. Om man går in på Socialdemokraternas Facebooksida kan man se att Socialdemokraterna tar åt sig äran för detta och säger att fler ska kunna behålla sin sjukpenning efter dag 180.
Samtidigt ger regeringen med andra handen instruktioner till myndigheten Försäkringskassan att avslå fler ansökningar. Sjukpenningtalen ska alltså pressas ned och minskas ytterligare, mitt i en pandemi och med redan rekordmånga avslag. Med ena handen ändrar man lagstiftningen, och med andra handen instruerar man myndigheten att avslå fler ansökningar.
Statsministern får gärna förklara för mig hur detta går ihop. Berätta för Marie-Louise och andra varför det är så viktigt att fler svårt sjuka ska få avslag när de ansöker om sjukpenning.
Nooshi Dadgostar (V):
Ärligt talat vet jag inte riktigt vad statsministern syftar på. Vad som har hänt är att vi har fått igenom en förändring av lagstiftningen som syftar till att fler ska kunna behålla sin sjukpenning under rehabiliteringen. Samtidigt skickar regeringen signaler till sin myndighet att pressa ned sjukpenningtalen. Det är det denna fråga handlar om.
För många svenskar uppfattas det nog som ett hyckleri att regeringen å ena sidan säger att sjukförsäkringen ska bli tryggare, å andra sidan pressar Försäkringskassan att avslå fler. Hur går detta ihop?
Nooshi Dadgostar (V):
Statsministern har valt att gå vidare med planerna på marknadshyror, eller fri hyressättning som statsministern själv väljer att kalla det. Han har vägrat att inleda förhandlingar med hyresgästerna och deras representanter för att lösa frågan med hjälp av den svenska modellen. I stället går statsministern fram med ett förslag som ska slå sönder den svenska modellen.
Hyresgästerna kommer då att ställas helt ensamma mot fastighetsbolag och deras stora rättsliga kanslier i stället för att ha rätten att förhandla kollektivt. Resultatet blir ett systemskifte för kraftigt höjda hyror. Jag är övertygad om att statsministern känner till det själv. Vänsterpartiet har försökt att lösa situationen i två och ett halvt års tid.
Dag efter dag har vi sagt att om man genomför förslaget finns inte längre ett regeringsunderlag för denna regering. Jag står vid mitt ord. Vänsterpartiet har inte längre förtroende för statsministern. Vilket är statsministerns regeringsunderlag?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag noterar att Sveriges statsminister inte svarar på frågan. Han vet inte vilket som är hans regeringsunderlag, för Vänsterpartiet tillhör inte det. Det är väl en statsministers huvudsakliga uppgift att hålla koll på sitt regeringsunderlag. Det verkar uppenbart att statsministern saknar förtroende i Sveriges riksdag. Ansvaret för detta vilar helt och hållet på Stefan Löfven.
Före valet lovade Stefan Löfven att inte införa marknadshyror. Nu vill han göra det, om än under annat namn. Det finns inget förslag, säger Stefan Löfven. Samtidigt är han väldigt tydlig med detaljer kring ett förslag som inte finns. Självklart inser alla att det är en förhalningsprocess som regeringen nu ägnar sig åt.
Före valet sa Socialdemokraterna att ett mindre reglerat hyressättningssystem innebär en övergång till marknadshyror med hyresökningar på i genomsnitt 24-50 procent. Jag vill fråga statsministern: Det här förslaget, är det värt att skapa regeringskris för?
Nooshi Dadgostar (V):
Sverige är det land i Norden som har flest i antal och högst andel personer med mycket låga inkomster från pensionen. Vi har ju ett speciellt pensionssystem som inget annat land i världen har som håller tillbaka utvecklingen av pensionerna, vilket gör att många andra länder i dag har högre pensioner än vi har i Sverige.
Vänsterpartiet ställde krav i denna budgetprocess på att höja pensionerna, men regeringen gick inte Vänsterpartiet till mötes i den frågan under hösten. I stället valde man att göra förändringar, till exempel att smeta ut en stor skattesänkning till medelinkomsttagare. Den ger 60-70 kronor till någon som tjänar ungefär 30 000 kronor i månaden i Sverige.
Man har också valt att ge en mycket ineffektiv subvention till hamburgerbranschen, som i dag inte behöver subventioner utan lider av arbetskraftsbrist. Det är en helt feltänkt subvention till en viss bransch. Det här är reformer och förändringar som kostar mer än eller ungefär lika mycket som att göra det som Vänsterpartiet ställde krav på, nämligen att höja pensionen med 1 000 kronor i månaden för dem med lägst pensioner.
Jag känner till att regeringen har infört ett inkomstpensionstillägg, som har gett ganska lite pengar till de flesta men ingenting till dem med lägst pensioner. Jag känner till att för pensionärer med höga boendekostnader blir det ett tillskott i budgeten. Men varför har regeringen valt att inte gå Vänsterpartiet till mötes när det gäller att höja pensionen med 1 000 kronor i månaden för dem med lägst pensioner?
Det hade inte kostat särskilt mycket. Många av de budgetposter som nu läggs fram kostar mer än denna mycket enkla reform, som hade tillmötesgått de krav som finns bland Sveriges pensionärer i dag.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi delar uppfattningen, och vi tycker att inbetalningarna ska höjas mer än vad regeringen föreslår. Trygghetspensionen är ett krav som kom från Vänsterpartiet, och regeringen har tillmötesgått kravet, det vill säga att man ska kunna gå ned i arbetstid vid en lägre ålder än vid den höjda pensionsåldern 67-68 år.
Statsministern talar mycket om höjningar, men det handlar om en höjning på 10 kronor, 14 kronor eller 200 kronor för grundpensionen under mandatperioden. Det är för lite pengar. Varför har regeringen inte bara höjt med de dryga 1 000 kronor som Vänsterpartiet föreslog för dem med lägst pensioner? Det hade inte kostat särskilt mycket. Det är många som inte vet att det inte hade kostat särskilt mycket.
Många av de förändringar som regeringen föreslår, som i grunden är mycket ineffektiva, kostar mer än att bara genomföra denna reform. Sverige har störst antal fattigpensionärer. Varför går inte regeringen fram med detta?
Nooshi Dadgostar (V):
Regeringen höll i veckan en presskonferens om att återigen införa ersättning för karensdagen, vilket naturligtvis var väldigt bra. Första dagen som man är sjuk i Sverige får man inte betalt över huvud taget. Sverige är ensamt i hela Norden om att ha ett sådant sjukförsäkringssystem. Vi betalar alltså alla in till sjukförsäkringen, men det är en ganska dålig försäkring. Första dagen får man inte betalt över huvud taget.
Många svenskar har inte råd att stanna hemma när de blir sjuka. Vi vet att väldigt många går till jobbet trots att de är sjuka eftersom de inte har det skydd som gör att de kan stanna hemma. Det är ett slags smittspridningsmekanism som vi har i Sverige, som gör att vi har en väldigt hög sjukfrånvaro.
Vi vet av forskningen att det på sikt leder till att många människor blir långtidssjuka när de ofta går till jobbet när de inte borde göra det. Försäkringskassan tog fram en rapport om vilka som tidigare ansökte om just denna ersättning. Det är väldigt många som måste vara på jobbet som har sökt ersättningen.
Många som kan vara hemma har inte gjort det, så de drabbas egentligen inte av karensdagen. Jag undrar egentligen vad som hindrar regeringen från att helt ta bort denna karensdag. Den drabbar nästan bara de människor som måste vara på jobbet - sjukvårdspersonal, lärare och industriarbetare. De som inte behöver vara på plats kan vara lite sjuka och jobba hemifrån. Detta gör att det blir en orättvisa.
Alla betalar ju in lika mycket till sjukförsäkringen. Vad hindrar regeringen från att ta bort denna karensdag, som vi är ensamma om i Norden att ha? Är det inte dumt att vi har en smittspridningsmekanism rakt in i sjukförsäkringen som förvärrar pandemiläget?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag är förstås mycket glad över att Vänsterpartiets sjukförsäkringsreformer i budgeten kommer att genomföras nu vid årsskiftet. Jag är också glad över att regeringen uppfattar att det är bra reformer som vi ska gå vidare med. Jag vill också tacka för svaret, för jag uppfattar att regeringen nu är beredd att gå fram med ett långsiktigt avskaffande av karensdagen. Det går inte att uppfatta statsministern på något annat sätt.
Vi i Vänsterpartiet är beredda att i samarbete med regeringen gå fram med en sådan proposition, gärna så fort som möjligt. Detta handlar just nu om en mycket allvarlig situation med en allvarlig sjukdom, men det handlar också om andra sjukdomar som äldre får. Även vinterkräksjuka och influensa är mycket allvarliga sjukdomar, och då ska förstås inte människor gå till jobbet när de är sjuka. Jag vill verkligen inskärpa att det är unikt för Sverige att ha en karensdag.
Det finns inget annat nordiskt land som har det, och sjuktalen är inte heller väldigt höga i de andra nordiska länderna. Nu är det alltså fritt fram för regeringen att lägga fram en sådan proposition.
Nooshi Dadgostar (V):
Detta är en sorgens dag för Europa. En suverän stat har invaderats av ett aggressivt grannland med stormaktsambitioner, och det sker i hjärtat av Europa. Ryssland har gång på gång visat att man inte drar sig för att uppfylla sina stormaktsbegär genom militär aggression.
Vi måste nu inse att vi har att göra med en brutal, oberäknelig, högernationalistisk rysk ledare med drömmar om ett nytt Storryssland. Låt mig vara mycket tydlig: Varje lands rätt att bestämma över sig självt och sin framtid är ovillkorlig. Detta är ett flagrant brott mot folkrätten.
Varje land och varje folk ska i alla lägen få bestämma över sig själva. Inget land har rätt att sätta sig på andra länder, styra över andra länder och domdera över andra. Herr talman! Låt mig ta tillfället i akt att rikta min solidaritet till folket i Ukraina.
Det är vår plikt att nu göra allt vi kan för att förhindra denna mänskliga tragedi. Döda soldater, döda civila - mammor, pappor och barn. Krig är fruktansvärt. Vi vet nu att Ryssland fyller sin krigskassa med de gasleveranser som görs till Tyskland och Europa.
Det är det stora ryska maktmedlet mot Europa. Det är också det som skickar signaler till Putin om att Europa är försvagat. Att Tyskland nu lägger Nord Stream 2 på is är välkommet, men vad kan statsministern säga om vad den svenska regeringen driver för att minska EU:s beroende av Putins gas och olja?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag vill tacka för det svaret. Det är ju så att Europas beroende av gasen innebär att Putin när som helst kan påverka hela den europeiska kontinentens energiförsörjning genom att manipulera gasleveranserna. Enligt min uppfattning är det ett monumentalt säkerhetspolitiskt misslyckande att vi har låtit det vara på det sättet. Jag vill därför verkligen tacka statsministern för det svaret.
Jag hoppas också att man på de kommande mötena i kväll och vid andra tillfällen lyfter den viktiga aspekten att EU inte får vara med och finansiera den ryska krigsmaskinen genom att låta sig vara beroende av Putins gas. Det är ett viktigt besked här i dag. Jag vill tacka för detta och tacka för det möte vi hade i dag.
Det är nu mycket viktigt att Sverige står enat och med en röst framför kravet att ryska trupper ska dras tillbaka från Ukraina.
Nooshi Dadgostar (V):
Rysslands invasionskrig är så brutalt att många av världens ledare i dag talar om folkmord - det värsta brottet mot mänskligheten. Det är därför vår plikt att göra allt vi kan för att stoppa detta.
Sedan krigsutbrottet den 24 februari har EU köpt rysk olja och gas av den ryska staten för 360 miljarder kronor. Det går rakt in i krigskassan.
I dag finansierar Europa, genom sin import, de bödlar som mördar barn, bombar barnsjukhus och våldtar kvinnor i Ukraina.
Det kan jämföras med det stöd i form av vapen som EU har gett till Ukraina och som bara är på 1 miljard euro. Den 30 mars meddelade Lettlands radio att de baltiska staterna Estland, Lettland och Litauen inte längre tänker importera rysk gas.
Polen stoppade sin import av ryskt kol den 30 mars, och därefter kom EU fram med ett nytt sanktionspaket där man föreslog ett importstopp för kol och att ryska fartyg och ryska lastbilar skulle ingå i det här sanktionspaketet. USA har redan stoppat import av rysk olja och gas sedan tidigare.
Därför vill jag fråga statsministern vad det är som hindrar Sverige från att införa ett importförbud för rysk gas och olja till Sverige.
Nooshi Dadgostar (V):
Alla instämmer i att det vore bäst om hela EU agerade samfällt, men någon måste ju gå före. Regeringen har påpekat detta med att det inte finns någon gasledning, men SVT:s kartläggning visade att över 20 fartygstransporter med gas går direkt från Ryssland till Sverige. Det finns ju möjlighet att inte ta emot dessa.
Bara förra året importerades rysk naturgas för 1,3 miljarder kronor. Vad är det som den här regeringen tycker var fel med att Estland, Lettland och Litauen sa nej till rysk gas själva, som egna länder? Vad är det som gör att Sverige inte kan göra samma sak?
I dag vädjar ju Svenska Hamnarbetarförbundet och Transportarbetareförbundet till regeringen att säga: Ta inte emot ryska fartyg! Vi finansierar i dag detta krig med svenska medel. Vad är det som hindrar regeringen från att sätta stopp för detta?
Nooshi Dadgostar (V):
Som vänsterpartist är jag naturligtvis mycket glad över att min och statsministerns överenskommelse om en historisk höjning av pensionerna snart kommer att röstas igenom, får vi hoppas, i denna kammare med vissa smärre justeringar. Det är naturligtvis ett stort genombrott att vi nu får till en pensionshöjning och att förslaget ligger på riksdagens bord.
Det var så pass framgångsrikt att till och med Moderaterna och högernationalisterna kände sig pressade att lägga fram ett eget förslag. Det innebar visserligen en mindre pensionshöjning, och man fokuserade mer på att höja bostadsbidraget. Men det skulle sammantaget bli mycket mindre.
Det de framför allt har diskuterat är det löfte de vill ge för nästa mandatperiod som innebär ungefär två hundralappar i sänkt skatt för alla pensionärer. Det är klart att det är relevant att diskutera vad som händer nästa mandatperiod och vilken regering man vill rösta på för att få en ordentlig pensionshöjning nästa mandatperiod. Vi har hört högernationalisternas vallöften som ligger på ungefär två hundralappar.
Vårt vallöfte framöver, det vi tycker att man behöver göra, är att höja inbetalningarna och se till att vi får en pensionshöjning till alla Sveriges löntagare på ungefär 2 000 kronor i månaden. Är det en uppfattning som statsministern delar med Vänsterpartiet att vi nu kommer att fortsätta att höja Sveriges pensioner nästa mandatperiod? Vi tycker att Sveriges löntagare är värda höjda pensioner.
Är det en uppfattning som delas av denna regering, och kan statsministern ställa sig bakom vårt förslag om att höja pensionerna med 2 000 kronor i månaden?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag ser fram emot att vi tillsammans efter detta val kan komma överens om ordentligt höjda pensioner till alla dem som har byggt det här landet och som har jobbat och slitit varje dag. Precis på samma sätt som vi nu drivit fram denna historiska höjning, som kommer att röstas igenom nästa vecka, ska vi fortsätta att höja pensionerna.
Jag är väldigt glad över att vi är överens om detta fram till efter nästa val, för det är en väldigt viktig fråga. Då talar vi inte om två lattar i höjda pensioner, utan pensionerna ska höjas ordentligt, med några tusenlappar. Jag hoppas att statsministern delar min uppfattning. Vill man höja pensionerna röstar man gärna till vänster i detta val.
Nooshi Dadgostar (V):
Det kan gå fort när det är kris och det blir lågkonjunktur. Människor börjar förlora jobbet och tvingas sälja sina bostäder, familjerelationer kan skadas och barn får se sina föräldrar gå sönder. Då måste en ansvarsfull regering prioritera rätt och med kraft motverka en sådan kris. Vi vet till exempel att matpriserna har ökat med 20 procent bara i år.
Det betyder att hushåll med små marginaler måste få stöd. Vi måste höja ersättningsnivåer och se till att vi inte fördjupar krisen genom att till exempel göra så att fler människor blir av med jobbet.
Vi har ju själva upplevt den typen av kriser i Sverige tidigare och vet att ett felaktigt sätt att hantera en sådan kan leda till djupa sår många år framöver för väldigt många människor.
Hur kan det i detta krisläge vara prioriterat att höginkomsttagare som tjänar över 50 000 kronor i månaden ska få en skattesänkning med 1 000 kronor - och om man tjänar 70 000 kronor får man ännu mer i skattesänkning per månad - i stället för att trygga jobben i vården, skolan och omsorgen?
Det behövs mer personal där, och om vi inte satsar i vår välfärd kommer arbetslösheten att skjuta i höjden. Vad är det som gör det så mycket mer prioriterat att sänka dessa skatter för höginkomsttagare än att anställa en till undersköterska eller trygga hennes arbete?
Nooshi Dadgostar (V):
Ulf Kristersson hänvisar till en tid då en halv miljon människor faktiskt fick gå från offentlig sektor, från vård, skola och omsorg. Är det detta Ulf Kristersson ser framför sig? Är det hans mål att säga upp så många människor från vår vård, skola och omsorg? Det är tydligt att det beskedet är ute bland regioner och kommuner, vilka nu saknar väldigt stora medel.
Det kan innebära att regeringen nu fördjupar krisen, att vi nu ska sparka människor, vårdpersonal på överbelamrade akutmottagningar. Är det regeringens prioritering? Nu säger Ulf Kristersson att han inte har makt över budgeten och inte kan bestämma över skiktgränserna. Jag var själv med och justerade dessa skiktgränser.
De är ju till för att följa löneutvecklingen, och det är ingen löntagargrupp i Sverige som kommer att få 10-procentiga lönehöjningar. Det är fullständigt självklart att dessa justeringar nu måste frysas så att höginkomsttagare får bidra mer i detta läge. Hur är det möjligt att Ulf Kristersson inte delar den uppfattningen?