KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karolina Skog (MP):
På den senaste frågan kan jag absolut svara jakande. Men det bör vara i ett större sammanhang med vikten av renhållning. Jag har på senare år saknat information som understryker att det är olämpligt och inte minst olagligt att skräpa ned och att nedskräpning leder till väldigt faktiska effekter på miljön.
Det är inte någon liten fråga utan en väldigt relevant miljöfråga, förutom det estetiska och hur tråkigt det ser ut i miljön.
I det förslag till budget som vi hoppas att riksdagen ska anta mycket snart finns en särskild satsning för just ökad information om frågorna om nedskräpning och specifikt riskerna med att sprida plast i naturen.
Jag delar helt bilden att informationen behöver stärkas och riktas till olika grupper i samhället. Jag ser ett behov av att likrikta avfallssystemet i Sverige så att det blir mer likt. Det är i dag inte någon människa som bara lever inom en kommun, eller väldigt få.
Jag ser också behov av att stärka avfallshanteringen där skräp uppstår. Alltmer av vårt skärp uppstår i offentliga miljöer kopplat till exempelvis snabbmatshandeln. Det kommer att fortsätta att vara så. Det är viktigt att avfallshanteringen följer med i utvecklingen som finns där människor lever och verkar.
Karolina Skog (MP):
Magnus Oscarsson har frågat om landsbygdsministern har för avsikt att ta initiativ till att förändra miljöbalkens terminologi så att jordbruk inte ska klassas som miljöfarlig verksamhet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Jag instämmer i Magnus Oscarssons resonemang om att jordbruket är en oumbärlig del av livsmedelsförsörjningen i Sverige.
Svensk livsmedelsproduktion ska vara både miljömässigt hållbar och konkurrenskraftig. Benämningen av jordbruket som miljöfarlig verksamhet återkommer i flera frågor och debatter. Riksdagen har vid tidigare tillfällen konstaterat att det inte nödvändigtvis behöver innebära att en verksamhet är farlig för människors hälsa eller för miljön bara för att den definieras som miljöfarlig.
Om miljön påverkas eller kan påverkas i enlighet med definitionen klassas den som miljöfarlig. Att en företeelse omfattas av begreppet miljöfarlig verksamhet anger endast att miljöbalkens regler om miljöfarlig verksamhet ska tillämpas. En stor variation av verksamheter utöver jordbruk och livsmedelsproduktion faller in under begreppet miljöfarlig verksamhet, till exempel vindkraftverk och sjukhus.
Miljöfarlig verksamhet är en sedan länge etablerad rättslig definition inom den svenska miljölagstiftningen. Jag har därför inte för avsikt att ta initiativ till att ändra klassificeringen av jordbruk som miljöfarlig verksamhet.
Karolina Skog (MP):
Jag vill börja med att säga att jag gläder mig åt den entusiasm som uppenbarligen finns här i kammaren för livsmedelsstrategin. Det var verkligen dags att vi samlade oss kring den viktiga jordbrukssektorn, kring att vända den negativa utvecklingen och öka livsmedelsproduktionen i Sverige. Det är viktigt av många olika skäl. Det är viktigt för vår resiliens.
Vi ska vara ett stabilt land som tål förändringar i omvärlden. Det är viktigt för att hela Sverige ska leva och för att vi ska ha ett fungerande företagsklimat över landet. Det är viktigt också av miljöskäl. Som alla känner till lade regeringen i januari fram en proposition om en livsmedelsstrategi till riksdagen.
Det övergripande målet för denna strategi är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ska öka. Där står vi nu samlade. Inom denna strategi föreslås en lång rad konkreta åtgärder för att stärka hela livsmedelssektorn. Med dessa åtgärder vill vi visa att vi står sida vid sida med dem som producerar mat i Sverige.
De ska veta att de är värdefulla, det kan inte sägas alltför ofta. Det förs här resonemang om ett juridiskt begrepp som är mycket väl etablerat i miljöbalken och tidigare, och det har spridits i en lång rad lagar och förordningar.
Det låter kanske enkelt att ändra ett begrepp, men förminska inte den processen! Jag vill uppmana till sans med tanke på det arbete som det skulle innebära att åta sig en sådan uppgift, inte minst om man ska börja att skilja på olika verksamheter.
Det argumenteras för att jordbruket inte kan kallas för miljöfarlig verksamhet, eftersom verksamheten är viktig. Sjukhus är till för att stötta och vårda, men det finns risker med sjukhusens verksamhet. Vi måste också vara överens om att det finns risker förknippade med jordbruket och att det ger en effekt på miljön. Det regleras bland annat i miljöbalken. Det blir också som ett moment 22.
Varje gång som det juridiska begreppet uttalas innebär det att man har negativ syn på jordbruket, och då etablerar vi den helt felaktiga bilden.
Karolina Skog (MP):
I februari presenterade vi i regeringen vår handlingsplan för livsmedelsstrategins genomförande. Före sommaren hade vi i princip vidtagit alla åtgärder i handlingsplanen till en kostnad av drygt 300 miljoner kronor. Totalt har regeringen avsatt 1 miljard för genomförandet. Vi kommer att fortsätta jobba för att öka den svenska livsmedelsproduktionen. Jag är otroligt glad över att vi har riksdagens stöd för den principiella inriktningen i detta arbete.
Det är dags att vända trenden och öka den svenska livsmedelsproduktionen, och för att åstadkomma det - här är vi självklart helt överens - behöver vi starka och stolta bönder, vilket vi har i Sverige i dag.
Det är också värt att nämna att det är en otrolig glädje att ta del av de nyheter som nu kommer om att jordbrukssektorn i stora delar har börjat gå mycket bättre. Lönsamheten ökar, mer i vissa sektorer än i andra. Vi ska inte på något sätt slappna av, men inte minst för mjölk- och köttbönder går lönsamheten upp.
Det är fantastiska nyheter. Men vi ska inte räkna med att detta bara fortsätter av sig självt, utan det är en signal till att fortsätta hålla i och ha ett långsiktigt arbete, så att det inte blir någon övergående trend utan en långsiktig utveckling. Det är otroligt viktigt för hela vårt land.
Jag är inte så övertygad om att skolelever verkligen läser miljöprövningsförordningen väldigt noga, som det förs fram här i debatten. Jag skulle väl se fördelar om det vore så. Det är en väldigt intressant förordning, men jag vill ändå uttrycka tvivel i den delen.
I den allmänna debatten om livsmedelsverksamheten har miljöbalken och dess förordningar en väldigt liten del. Även jag som miljöminister kan nog erkänna att det kan få vara så. Detta är inte det viktigaste i arbetet med livsmedelsstrategin.
Det är självklart otroligt viktigt att miljölagstiftningen är fungerande och tillämpas och att den rådgivning som bönder ska få under miljöbalken fungerar väl. Inte minst är det viktigt att relationen mellan myndigheter och näringsidkare i alla delar fungerar väl och är respektfull. Fungerar det på något annat sätt ska man självklart reagera kraftfullt.
Men det är inte huvuddelen av arbetet för att stärka livsmedelssektorn i Sverige. Det är inte heller huvuddelen av den allmänna debatten.
Karolina Skog (MP):
Regeringen arbetar mycket intensivt för att genomföra livsmedelsstrategin så som den ser ut. Jag vill reagera mot påståendet att det skulle finnas någon koppling mellan det som vi är överens om - livsmedelsstrategin så som den är förhandlad och formulerad - och eventuella ändringar i miljöbalken. Någon sådan del av livsmedelsstrategin finns helt enkelt inte. Den fokuserar på praktiska åtgärder för att öka livsmedelsproduktionen.
En rad myndigheter är involverade, och vi har kraftfullt ökat de medel som finns tillgängliga för det arbetet. Det ger effekt, och det är jag stolt och glad över. Svar på interpellationer
Karolina Skog (MP):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat mig vilken inriktning regeringen har haft och hur den vetenskapliga bedömningen har beaktats när förslaget om förnyat godkännande av glyfosat behandlats i Ständiga kommittén.
Svaret på Jesper Skalberg Karlssons fråga finns i de svar jag lämnade den 1 november på fråga 2017/18:147 av Jonas Jacobsson Gjörtler Regeringens position angående glyfosat och fråga 2017/18:174 av Eskil Erlandsson Regeringens ståndpunkt angående glyfosat .
Jag återger därför valda delar av detta svar. EU:s medlemsländer har att ta ställning till ett förslag från EU-kommissionen om ett förnyat godkännande för glyfosat. Behandlingen sker i den ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder.
Europeiska kemikaliemyndigheten, Echa, har noga granskat alla tillgängliga studier om glyfosat och kommit till slutsatsen att det inte finns grund för att klassificera glyfosat som cancerframkallande. Echas slutsats kompletterar det tidigare arbetet i Europeiska livsmedelssäkerhetsmyndigheten, Efsa. Regeringen anser att det är viktigt att respektera vetenskapliga bedömningar och att följa reglerna.
Regeringen anser det också viktigt att ett godkännande kan vinna bred acceptans bland medlemsstater och bland medborgarna. Det är viktigt att vi tar den oro som finns kring miljörisker kopplade till glyfosat på allvar. Samtidigt behöver lantbrukare få tid att ställa om till alternativa metoder.
EU-kommissionen hade inför kommittémötet den 25 oktober lagt fram ett förslag om att glyfosat fortsatt ska vara godkänt i tio år. Vid mötet gjordes ett antal bordsrundor där medlemsländerna gemensamt diskuterade frågan. Det stod tidigt klart att kommissionens förslag inte hade tillräckligt stöd bland länderna, och ingen omröstning hölls.
Vid kommittémötet den 9 november hölls en omröstning om kommissionens reviderade förslag om fem års godkännande. Sverige röstade för förslaget. För att ytterligare verka för en kompromiss som många länder kan samlas runt lade Sverige fram ett förslag om att de utredningar som redan gjorts om glyfosat ska kompletteras med en utredning om glyfosats påverkan på ekosystemen. EU-länderna kunde vid mötet inte enas om ett beslut.
Jag hoppas att fru talmannen godkänner att jag avviker något från den tidigare inlämnade texten till svaret, för därefter har det varit ytterligare ett möte. Där förslog kommissionen åter fem års godkännande, vilket denna gång vann kvalificerad majoritet. Sverige röstade för också på detta möte.
Karolina Skog (MP):
Jag tänkte börja med att ge ytterligare lite bakgrund till hur denna typ av beslut hanteras. Det finns kommittéer där medlemsländerna röstar med en röststyrka som är baserad på medborgarantal. Det krävs kvalificerad majoritet för att förslag ska gå igenom.
Det krävs ett visst antal länder som representerar ett visst antal medborgare för att ett förslag ska gå igenom. Det normala och vanliga är att denna typ av ämnen godkänns för femton år i taget.
Med hänsyn till dessa två förutsättningar lade kommissionen först fram ett förslag om tio års förlängning.
Nära inpå mötet, på eftermiddagen den 25 oktober, öppnade kommissionen via våra kontakter på representationen i Bryssel upp för ett kortare godkännande genom att efterhöra bland andra Sveriges syn på möjligheten att bara godkänna i fem år.
Detta tolkade vi - det var en rimlig tolkning - som att kommissionen gjorde bedömningen att tio år inte skulle få tillräckligt stor majoritet, vilket också visade sig stämma mycket tidigt på det möte som hölls den 25 oktober. Jag måste rätta Skalberg Karlsson, som påstod att Sverige röstade emot.
Det var inga omröstningar på mötet den 25 oktober, utan det var så kallade bordsrundor. Det är när man går bordet runt och land efter land får ge sin syn på både förslaget och vägar framåt. Innan första rundan var klar stod det klart att tio år inte skulle vinna tillräckligt stor majoritet.
Sveriges representant öppnade då, i enlighet med instruktionen, upp för möjligheten att göra en kortare förlängning, eftersom detta vid tidpunkten framstod som den enda möjliga vägen framåt.
För Sveriges del har det i denna process varit viktigt att EU-länderna skulle klara att nå en tillräckligt stor majoritet och fatta beslut i enlighet med den ordning som är fastlagd. I det fall medlemsländerna misslyckas med att nå tillräcklig majoritet går frågan upp till kommissionen.
Tyvärr har det hänt ett flertal gånger den senaste tiden att medlemsländerna misslyckats med att komma överens på motsvarande sätt om beslut så att frågan har lämnats till kommissionen, mot systemet.
Det är en utveckling som jag tycker är oroande, och därför har vi verkat för att hitta en tillräckligt bred majoritet för att någon form av godkännande skulle kunna ges i ett beslut fattat av medlemsländerna.
Karolina Skog (MP):
Jag tycker att det är tråkigt att Jesper Skalberg Karlsson kontinuerligt omformulerar och, måste jag säga, medvetet misstolkar det som jag säger. Jag redogjorde ordagrant för vad den representant som var på mötet berättade för mig att hon sa.
Vid mötet den 28 oktober öppnade Sverige upp för en acceptans för ett kortare godkännande. Detta var baserat på de kontakter som hade varit mellan kommissionen och vår representation i Bryssel dagen innan, då vi hade förstått att även kommissionen hade öppnat upp för en sådan lösning.
Vi anordnade då snabbt en relativt flexibel instruktion för att kunna hjälpa kommissionen att hitta en tillräckligt bred kompromiss. På detta möte var det många andra länder som inte hade hunnit göra det utan kom med mycket slutna mandat, vilket ledde till att det var två möten då man inte klarade av att fatta beslut.
Om man ska kunna verka för en kompromiss kan man inte komma med ett helt slutet mandat. Det är ganska basalt. Jag uppfattar dock att interpellationen egentligen handlar om någonting helt annat.
Den tar upp en intressant avvägning: I vilken mån ska man helt och fullt basera beslut på vetenskapliga bedömningar, och i vilken mån - om någon - ska man ta in folklig oro eller synpunkter från medborgarna när det gäller denna typ av beslut? Det vanligaste, och den goda ordning som regeringen följer, är att vetenskapliga bedömningar ska respekteras.
Så ser vi på frågan även denna gång. När det gäller glyfosat har det varit en het och stark debatt. EU-parlamentet har framfört mycket stark kritik mot processen fram till godkännandet av glyfosat, och det har kommit ett medborgarinitiativ.
Mycket av denna diskussion har handlat om grunden för de vetenskapliga bedömningar som Efsa och Echa har gjort. När det gäller att lyssna på medborgarna i denna del - det kan vara flera delar - framhöll jag att jag tycker att kommissionen har hittat en mycket klok ingång i denna diskussion.
Något som löste upp frågan på det senaste mötet var att kommissionen själv tog upp att man ska se över möjligheten att förbättra transparensen vad gäller underlagen för de vetenskapliga bedömningarna i myndigheterna. I svensk kontext är det självklart att myndigheter öppet och transparent redovisar grunderna för sina bedömningar. Det är tyvärr inte självklart bland de europeiska myndigheterna.
Därför är det mycket klokt att kommissionen nu tar på sig att se över möjligheterna att öka transparensen. Det är ett klokt sätt att möta den oro som finns bland medborgarna och den kritik som har framförts mot både den bristande transparensen och saklig kritik som också har riktats mot en del av dessa bedömningar. Det är klokt att vi har ett öppet samtal om dessa frågor.
Därför tycker jag att man har hittat en god balans mellan de olika aspekter som man har att ta hänsyn till i denna typ av frågor.
Karolina Skog (MP):
Jag delar helt Jesper Skalbergs övertygelse - det har vi kommit fram till flera gånger här i kammaren - om vikten av att vetenskapliga bedömningar präglar politiska beslut. Det gäller inte minst den här typen av beslut, som vi hade bedömt som myndighetsutövning om de hade fattats i en svensk kontext. Det handlar om att tillämpa ett regelverk.
Det knepiga i det här fallet är att regelverket bygger på känd kunskap. Vi vet en del om vilka effekter glyfosat har. Det är tydligt konstaterat att glyfosat har effekter på miljön, inte minst negativa effekter på vattenlevande organismer.
Det har gjorts en särskild insats från Europeiska kemikaliemyndigheten för att samla in och kolla kunskapsläget vad gäller påståenden att glyfosat orsakar cancer. De kunde konstatera att vi med tillgänglig kunskap inte kan påstå att glyfosat orsakar cancer. När jag säger att vi ska möta oron menar jag att vi ska ta den diskussion som har funnits om bristande transparens.
Vi ska ta på allvar den faktiska kritik som har riktats mot en del av de underlag som har använts för detta beslut. Det är en adekvat samhällsdiskussion, och det är bra att den förs. Vi kan också konstatera att kunskapen om effekten av glyfosat på det samlade ekosystemet i dag inte är tillfredsställande utan bristfällig.
Där har vi i arbetet att verka för en kompromiss också föreslagit att det ska göras ytterligare undersökningar om vilka effekter glyfosat har på ekosystemet - inte på enskilda växter eller djur, utan på det samlade systemet. Det vore ett bra underlag för nästa gång vi ska fatta motsvarande beslut.
Karolina Skog (MP):
Jag vill börja med att mycket tydligt slå fast att de besked som lämnas här från mig är regeringens besked i frågan. Punkt. Det finns inga andra besked i dessa frågor. Jag tänkte ägna mig lite åt den ton och de kraftuttryck som används i den här diskussionen.
Det talas om en död hand i interpellationen, och det står: "I dag hindras alltför ofta skogsägare från att avverka sin skog på grund av artskyddsförordningen." Vi kan titta lite på vad det är som sker ute i våra skogar. Varje år hanteras omkring 60 000 avverkningsanmälningar i Sverige.
Beslut fattas av myndigheter, framför allt av Skogsstyrelsen. När det gäller de här 60 000 anmälningarna togs förra året någon form av beslut rörande artskydd, med bas i antingen skogsvårdslagen eller miljöbalken, i 170 av dem.
Det kan vara beslut om att man kräver att en skogsägare ska visa hänsyn i någon form till en art som finns på marken. Det kan också vara ett förbud mot att avverka hela området. Det vanligaste är att det är någon form av reglering om att skogsägaren ska visa hänsyn.
Detta beskrivs här som en död hand - 170 beslut av 60 000. Jag menar att det inte är proportionerligt att måla upp detta som ett stort hot mot skogsbruket i Sverige.
På ett sätt känns det helt onödigt att påpeka det, men eftersom den här typen av kraftuttryck används vill jag passa på att säga att regeringen självklart delar bilden av att skogsbruket är viktigt för Sverige. Det är en viktig näring som genererar jobb, tillväxt och ekonomisk utveckling runt om i landet.
Regeringen delar självklart också bilden av att det är en långsiktig verksamhet som ska ha tydliga spelregler. Jag vill också bestrida det som sas i det första inlägget om att våra myndigheter har slagit fast att artskyddsförordningen inte skulle vara effektiv och rättssäker. Det har våra myndigheter inte sagt. De har sagt att de vill se en översyn för att säkerställa att den är effektiv och rättssäker.
Det är någonting annat, och det som sas här tidigare är inte en korrekt citering av vad våra myndigheter har sagt. Däremot har de sagt att tillämpningen av artskyddsförordningen dröjer, det vill säga att den inte är tillämpad i tillräcklig grad och att de ser ett behov av att tillämpa bestämmelserna i artskyddsförordningen mer. Troligtvis måste man tolka det som att det handlar om att öka antalet beslut som fattas med stöd av de bestämmelserna.
Det är den bristen de har identifierat. Om det stämmer eller inte låter jag myndigheterna svara för. Det vi vet är att sju av tio av de rödlistade arterna i Sverige har skogen som hemvist. Det är arter som framför allt behöver gammal skog, och därför satsar regeringen stort på att öka det formella skyddet där markägare får ersättning.
Man köper in skogsmark för att ge ett formellt och långsiktigt skydd. Arten blir skyddad för all evighet. Det är ett behov, ett arbete som behöver fortskrida. Sedan behöver vi också öka hänsynen i den brukade skogen. Hur det ska gå till kommer vi att återkomma till.
Karolina Skog (MP):
Det här debattinlägget föranleder mig att vilja ställa ett antal motfrågor.
Ett läge där en markägare i alla de fall som en miljölagstiftning inskränker någon form av markanvändning skulle hävda en ersättningsrätt skulle innebära en markant och omvälvande förändring av den markpolitik som förts i Sverige under lång tid, oavsett regeringar.
Det skulle innebära att principen om ägarens frihet under ansvar byts ut mot någonting annat, där staten går in och tar ett mycket större ekonomiskt ansvar än vad man gör nu och än vad man gjort tidigare. Det skulle innebära att posten för markersättningar i den statliga budgeten skulle behöva ökas enormt mycket.
Intressant är att Moderaterna i den budget som de har presenterat i riksdagen gör tvärtom - man skär ned, sågar sönder och tömmer just den post i statens budget som handlar om markersättningar till skogsägare för till exempel möjligheten att bilda naturreservat. Den här regeringen har gjort otroligt stora satsningar.
Den här mandatperioden har det funnits 4 miljarder mer för möjligheten att köpa in särskilt värdefull natur och skydda den för all framtid och ge ersättning till markägarna. Detta har vi gjort enligt de principer som har funnits under lång tid, men möjligheten att köpa in är i dag mycket, mycket större än den varit under tidigare regeringar.
Huvuddelen av svensk skogspolitik är ändå fortfarande frihet under ansvar, och jag hade uppfattningen att det var någonting som hade stöd i riksdagen även från Moderaternas sida. Detta innebär att varje skogsägare fattar egna beslut och tar ansvar för att miljölagstiftning och annan lagstiftning följs.
De senaste åren har det varit ett antal rättsfall, av vilka några pågår fortfarande, som gäller tillämpningen av artskyddsförordningen. Som jag beskrev har våra myndigheter gjort en ny överenskommelse om hur lagstiftningen ska tillämpas, så frågorna om det fungerar bra är delvis svåra att svara på.
Den nya ordningen som myndigheterna har kommit överens om har inte varit i praktik speciellt länge, och vi har heller inte någon full analys av följderna av nyligen komna domar eller pågående rättsfall. Det här, tillsammans med att det rör sig om ganska komplicerade och viktiga frågor, är en av anledningarna till att beredningen på Regeringskansliet tar tid. Det är viktigt att vi verkligen landar rätt.
Karolina Skog (MP):
Jag trodde att jag kom till kammaren för att diskutera en på ett sätt ganska enkel fråga, nämligen en tillämpning av en förordning. Så kommer jag hit och förstår att Moderaterna faktiskt ifrågasätter hela principen för den svenska skogspolitiken - frihet under ansvar - på ett sätt som skulle överföra beslutandemakten från skogsägarna till staten.
Även om man klär det i ord av äganderättsdiskussion är det faktiskt det som skulle vara konsekvensen av Moderaternas argument och sätt att diskutera här i kväll. Det är också väldigt talande att höra en moderat beskrivning av vad som är skog. Skog är någonting som planteras, växer och sågas ned.
Då kan även jag hålla med om att det är väldigt stor skillnad på hur regeringen, jag och Miljöpartiet ser på skogen i Sverige. För mig, och jag tror att väldigt många svenskar delar den synen, är den betydligt mer än någonting som planteras, växer och sågas ned.
Sverige har gjort starka och tydliga åtaganden internationellt att skydda svensk natur och den biologiska mångfalden och har stöd i detta från svenska folket. Men det går inte speciellt bra. Den biologiska mångfalden i Sverige i dag är hotad, och framför allt har vi tydliga hot mot den biologiska mångfalden i skogen.
Vi behöver göra mer, både genom att formellt skydda och ha ett hållbart bruk så att skogsnäringen kan fortsätta att utvecklas, samtidigt som vi skyddar djur och natur i skogen. Det kommer vi aldrig att uppnå med ett synsätt som reducerar skog till någonting som planteras, växer och sågas ned. Skogen är betydligt mycket mer än så.