Rigmor Stenmark (C):
Tack så mycket för svaret, jordbruksministern. Jag tycker faktiskt att det är väldigt innehållsrikt. Jag måste erkänna att det nu börjar gå åt rätt håll. Vi har ju diskuterat den här frågan förr. Det har varit många och långa debatter i kammaren om just rovdjurspolitiken. Jag förstår nästan att tålamodet börjar tryta hos jordbruksministern.
Men det visar ändå att det har haft effekt, för jag tycker som sagt att det börjar gå åt rätt håll. Men det som är lite oroväckande och som är anledning till att jag har valt att ställa den här interpellationen är att jag fortfarande känner och att folket fortfarande känner att regeringens rovdjurspolitik inte är trovärdig och inte folkligt förankrad. Den ska bli det, sägs det. Det hoppas jag verkligen.
Det finns i dag inte någon folklig acceptans för att man inte ska få lov att skydda sina tamdjur mot rovdjursangrepp. Jag är också glad att ministern i svaret tar upp just betydelsen för människor som lever och bor på landsbygden, alla de småföretagare som är absolut beroende av att kunna ha djur. Man har ju djur som levebröd. Man har kor, man har kalvar, man har får och så vidare.
Då måste man också få skydda sina tamdjur. Det finns inte heller någon folklig förankring som accepterar att den man som sköt en varg just för att skydda tamdjuren nu ska avtjäna sitt fängelsestraff.
Det är för mig en gåta att regeringen inte omedelbart går till riksdagen och ändrar lagen så att det blir fullt tillåtet att jaga varg både inom och utanför hägn när det gäller att skydda sina tamdjur. Det är återigen en småföretagarfråga. Det är en viktig fråga för landsbygden att få skydda sina tamdjur.
Anledningen till att jag skrev den här interpellationen var också att det fanns ett dubbeltydigt budskap som företrädare för Socialdemokraterna gick ut med i pressen. Man slog ordentligt på stora trumman och basunerade ut att nu ändrar regeringen den riksbekanta § 28 i förordningen och tillåter jakt inom inhägnat område. Så långt var allt gott och väl. Men sedan kommer det paradoxala.
Man ska kunna bevisa att man har skrämt vargen. Jag har frågat jordbruksministern förr och jag ställer om den frågan: Hur ska man kunna skrämma en varg, ett rovdjur som i sin instinkt har att hoppa på djur som den vill ta. Hur ska man kunna skrämma en varg? Varför ska man ha den passusen?
Jag skulle vilja att man tar bort den passusen, för det står faktiskt skrivet i stjärnorna hur man gör när man ska skrämma ett rovdjur som har som instinkt att döda andra djur. Det är deras natur. Så hur ska man göra, ministern? I samma tidning som bland annat jordbruksministern hade skrivit under i att man nu skulle ändra § 28 hade den man som är dömd till fängelse uttalat sig.
Han var minst sagt skeptisk till regeringens goda vilja att verkligen ändra jaktförordningen till fromma för djurägarna. Han skrev att förslaget kändes som ett försök att blidka folket. Det skulle vara befriande om ministern i dag kunde säga att hon tar bort den här passusen om skrämselåtgärder, för då tar hon verkligen ett steg till för att få rovdjurspolitiken att bli lite mer folkligt förankrad.
Nu har ju den här mannen bett om nåd, och jag tänker egentligen inte lägga mig i den debatten även om jag naturligtvis tycker att han ska få nåd. Jag pratade också med den andra person som är dömd för att vara lagolydig. Han säger att han inte vill begära nåd. Han kan inte se vad han ska begära nåd för. Han tycker inte att han har gjort något fel. Han har bara skyddat djuren, som han har rätt att skydda och som han också bör handla varsamt med.