KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
I december kom Försvarsberedningen med sitt uttalande om att vi inte längre kan vara säkra på att kunna undgå krig - jag kommer inte ihåg den exakta formuleringen. Det var en väldigt allvarlig rapport. Jag beställde då en rapport från riksdagens utredningstjänst, RUT; den är inte publicerad än.
Jag frågade hur lagstiftningen ser ut i Norge, för jag hade hört att Norge har en lagstiftning som av beredskapsskäl kräver sekundära värmekällor. Det är också mycket riktigt ungefär vad som sägs i RUT-rapporten. En hel radda myndigheter i Norge framhåller hur viktigt det av beredskapsskäl är för norska hushåll att ha en sekundär värmekälla.
Man ska kunna klara ett längre elavbrott och en kris- eller krigssituation. Jag blev väldigt förvånad när jag i mellandagarna läste att en svensk myndighet startar en kampanj mot något som i Norge är en väsentlig del av civilberedskapen; först trodde jag nästan att det var ett skämt.
När jag läste på började jag förstå att det verkligen är på det sättet. Min farmor i Överkalix, som eldar i sin vedspis, betraktas nu av en statlig myndighet som en miljöbov.
Man hade i själva verket önskat att Boverket hade fått ett regeringsuppdrag av Miljöpartiet att se till att alla hushåll i Sverige skaffar en sekundär värmekälla såsom en vedspis. Vi borde också utreda hur flerbostadshus kan ha sekundära värmekällor, av beredskapsskäl.
Det är naturligtvis djupt oroande när det blir ett längre strömavbrott, oavsett var det sker - i Hälsingland, Jämtland eller Norrbotten. Jag såg att det var köldrekord i Norrbotten, där jag också är uppvuxen. Jag tror säkert att Peter Eriksson flyger upp till Luleå ibland, tar bilen till Kalix och eldar i sin kamin.
Blir det ett längre strömavbrott är det naturligtvis väsentligt att jag kan elda i en kamin, men detta löser inte matlagningsproblematiken. Den kan lösas med en vedspis, där jag kan laga min mat.
Jag hade därför önskat att regeringen hade startat ett korståg mot de hushåll som inte har sekundära värmekällor, i stället för att ge en myndighet i uppdrag att starta ett korståg mot dem som faktiskt har en bättre situation vid kris eller krig än de som inte har en vedspis eller en kamin.
Jag är glad att min kollega Carl-Oskar Bohlin har väckt denna fråga så att vi i riksdagen kan diskutera den allvarliga situation som det skulle innebära om färre hushåll hade sekundära värmekällor.
Lars Beckman (M):
Vad är samhällsproblemet här? Jo, samhällsproblemet är att ett stort antal hushåll saknar sekundära värmekällor. Ett stort antal hushåll i Sverige kommer inte att kunna värma sina bostäder om strömmen går. Ett stort antal hushåll kommer inte att kunna laga mat, för de har inte en vedspis.
Det man önskar är naturligtvis att Miljöpartiet och Socialdemokraterna hade skickat en tydlig signal till sin myndighet Boverket och sagt: Vi måste få fler hushåll att skaffa sekundära värmekällor. Det är detta som är samhällsproblemet.
Det man undrar är: Vilka styrsignaler har gått från Miljöpartiet till dess statliga myndighet när man får för sig att starta ett korståg mot den viktiga beredskapsfunktion som vedspisar och sekundära värmekällor över huvud taget har? Jag såg en intervju med någon av myndighetens företrädare. Företrädaren sa ungefär så här: Ja, vi måste lyda Näringsdepartementet, så vi har gjort som de sa.
Jag tycker att det är väldigt glädjande och klargörande att Peter Eriksson nu tydligt talar om hur viktigt det är med vedeldning och hur viktigt det är att hushållen kan klara sig även när det blir kallt. Jag har själv suttit hos mina släktingar i Överkalix när det var minus 38 grader och strömmen gick.
Då var det fantastiskt bra att kunna elda och fantastiskt bra att kunna få värme och ännu bättre att kunna laga mat på vedspisen. Jag önskar att regeringen och Miljöpartiet startar ett korståg för sekundära värmekällor - av beredskapsskäl och med tanke på krissituationer och en eventuell krigssituation. Må Gud förbjuda att det händer, men om det händer ska hushållen kunna klara sig bättre.
Lars Beckman (M):
Förtroendet för Arbetsförmedlingen är 100 procent hos Ylva Johansson men bara 1 procent hos svenska folket. Tre år med Ylva Johansson som ansvarigt statsråd är tre förlorade år för de 14 000 arbetslösa i Gävleborg. Jag tror också att man måste dela upp Arbetsförmedlingen.
Det är orimligt att svenska företag och offentliga arbetsgivare betalar två gånger för sina rekryteringar. Först betalar de 80 miljarder för Arbetsförmedlingen. Men när de sedan ska rekrytera, och alltså borde kunna vända sig till Arbetsförmedlingen, får de vända sig till bemanningsföretag.
Det betyder att svenska företag och arbetsgivare får betala två gånger: först 80 000 miljoner för Arbetsförmedlingen och sedan en gång till för den medarbetare som man behöver.
Om man tittar på den rekryteringsenkät som bland andra Svenskt Näringsliv har gjort kan man se att ungefär sex av tio arbetsgivare har rekryterat via informella kontakter. Man använder internet, Linkedin och olika tjänster. Det är gott så. Men det är klart att man ska kalla ett misslyckande för ett misslyckande.
I Gävleborgs län ligger man i topp vad gäller arbetslöshet samtidigt som man ligger i topp när det gäller att arbetsgivare inte hittar arbetskraft. Om du som lyssnar på detta är en av dessa 14 000 som är arbetslösa i Gävleborgs län ska du veta att efter valet, när det kommer en ny, moderatledd alliansregering, ska vi göra allting för att se till att matchningen fungerar bättre i Sverige, så att du kommer att få ett jobb.
Lars Beckman (M):
Tack, Niklas Wykman, för en mycket viktig och angelägen interpellation, inte minst så här i ingången av ett valår! Alla partier i Sveriges riksdag är, tror jag, helt överens om att vi ska ha opartiska och pålitliga statsmedier.
Antingen man kallar det public service eller statsmedier är det vi här i kammaren som via politiska beslut ansvarar för finansieringen av SVT, SR och UR. Det är också tack vare de politiska besluten som denna verksamhet finns.
Vi har tidigare i den här kammaren försökt få svar av ministern när det gäller vad man gör som medborgare om man blir utsatt för en webbpublicering - en publicering enbart på webben - på SVT. För något år sedan såg vi hur en undersköterska larmade om allvarliga brister i sjukvården, brister som i dag ofta lyfts fram, inte minst i morgontidningarna i Stockholm.
Den undersköterskan blev outad av SVT. Det är väldigt obehagligt när statsmedier misstänkliggör dem som slår larm om brister. Kultur- och demokratiministern har svarat min kollega Niklas Wykman att om man känner sig förorättad ska man anmäla statsmedierna för deras bristande objektivitet.
Nu är det på det sättet, vilket statsrådet känner till, att om SVT outar någon eller gör en webbpublicering omfattas det inte av vare sig det pressetiska regelverket eller den ordinarie kontrollinstans som finns. Detta tycker jag mycket väl att vi kan diskutera i den här kammaren.
Jag tycker till och med att det är lämpligt att vi som riksdagsledamöter diskuterar hur vi försvarar medborgarna mot övergrepp i medierna. Jag skulle gärna vilja ha svar av kultur- och demokratiministern: Vad har ministern i sin tjänsteutövning vidtagit för åtgärder för att se till att medborgare inte råkar ut för det som hände den undersköterska som slog larm om bristerna i sjukvården?
Mediekrisen i Sverige, där morgontidningarna har allt färre prenumeranter och får allt mindre intäkter, har gjort att statsmediernas roll i Sverige har förstärkts. Vi har sett en journalistkris, inte minst i mitt hemlän Gävleborg. Jag vet att statsrådet har besökt Mittmedia, och jag är säker på att hon fick bekräftat att Mittmedia har tagit bort redaktionen i Hofors och tagit bort journalisten från Ockelbo.
Man har minskat antalet journalister kraftigt av ekonomiska orsaker. Statsmedierna har däremot, enligt en RUT-rapport som jag tagit fram, fler journalister i Gävleborg i dag än man hade för några år sedan. Jag tycker alltså att Rasmus Ling har helt fel. Självklart ska vi som riksdagsledamöter se till att vi har välfungerande medier i Sverige som alla svenskar har förtroende för.
Det borde naturligtvis oroa både ministern och Rasmus Ling att vi ser hur förtroendet för statsmedierna sakta, sakta sjunker. Det är inget dramatiskt fall, men förtroendet för statsmedierna sjunker. Det är en jätteallvarlig sak. Haveriet hos SVT:s program Agenda i söndags, där man särklippte en liten del av en lång reklamfilm för ett politiskt parti i Göteborg, borde bekymra alla i den här kammaren.
Om förtroendet för medierna sjunker kommer det att skada demokratin i Sverige. Jag tycker att vi mycket väl kan diskutera det i den här kammaren.
Lars Beckman (M):
Tyvärr räcker inte tiden till för att ge alla de exempel man skulle kunna ta upp bara från det senaste halvåret eller året där SVT och SR konsekvent vinklar ur en enda politisk ståndpunkt. UR lyssnar jag inte lika mycket på, men de få gånger jag har gjort det har jag lyckats hitta exempel även där.
Man råkar komma till Gävle, och man råkar göra ett inslag med mannen på gatan, som visar sig vara en ledande SSU-företrädare. Så här skulle man kunna hålla på och ta upp exempel på exempel. Det är klart att det borde oroa alla i den här kammaren om statsmedierna själva undergräver sitt eget förtroende.
För varför går så många till märkliga webbplatser i stället för till SVT? Varför är det så många som söker alternativa medier och tyvärr kanske till och med uteslutande hämtar sin information därifrån? Det är en utveckling som ingen borde vilja ha.
När det gäller dessa övergrepp - för det var ett rent övergrepp som denna undersköterska råkade ut för - hänger det samman med att statsmedierna inte vare sig med det pressetiska nätverket eller med Granskningsnämnden för radio och tv prövade den sortens publiceringar. Det är någonting som regeringen hade kunnat åtgärda betydligt snabbare än att invänta hela utredningen. Där hade ni kunnat agera betydligt mer skyndsamt.
Jag är glad att Niklas Wykman ställde denna interpellation så att vi även kan diskutera SVT:s roll i den kommande valrörelsen. Det är otroligt viktigt att SVT och Sveriges Radio värnar sitt eget oberoende detta valår och att de klarar av den svåra balansgång som det innebär att vara opolitisk ett valår.
Lars Beckman (M):
Nej, jag tycker inte att vi ska förstatliga vägunderhållet. Men jag tycker att vi ska ha mycket noggranna kontroller vid de upphandlingar som görs, och dessa kontroller ska naturligtvis göras av Trafikverket. Jag har sett den här idén om att man ska stanna hemma när det snöar. Jag noterade att en ledande socialdemokrat i Sundsvall gick ut och sa: När det snöar ska man inte åka till jobbet, utan man kan jobba hemma. Det jag funderar på är: Vad tycker barnen som ska vara på förskolan om det påståendet?
Vad tycker patienterna som ska träffa läkaren om läkaren är hemma? Det är självklart att i ett vinterland som Sverige ska halkbekämpning och vinterväghållning fungera på ett tillfredsställande sätt. Det är ingenting nytt att det är vinter i Sverige.
Det nya är möjligtvis det som antyddes här från talarstolen, och jag vill gärna säga det rent ut: Om man låter ett bilfientligt parti sitta i en svensk regering får det konsekvenser för de bilister som fick tillbringa mer eller mindre ett dygn inspärrade på E4. Om det inte var ett dygn var det i alla fall ett antal timmar. Det är självklart att regeringen har låtit bli att prioritera vägnätet. Det är precis detta interpellationen handlar om.
Trafikverket säger att de kommer att vara tvungna att göra om asfaltsvägar i Hälsingland till grusvägar beroende på att pengarna inte räcker till. Det är en sak att stå här i en varm, skön och trygg kammare och ha synpunkter på att allting fungerar. Men om statsrådet hade suttit tillsammans med den barnfamilj som blev instängd på E4 förbi Hudiksvall skulle säkert uppfattningen ha varit annorlunda. Jag vet att P4 Gävleborg ringde och sökte statsrådet, men han hade inte möjlighet att vara med.
Om statsrådet hade lyssnat då skulle han ha hört alla dessa upprörda röster som kom fram på telefon och fick berätta om konsekvenserna av den bristfälliga vinterväghållningen. Fru talman! Jag skulle vilja se en lite mer ödmjuk inställning från ett statsråd och en regering som är de som bär ansvaret för den situation som råder just nu.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Som statsrådet påpekade var det mycket riktigt alliansregeringen som införde den här sjöfyllerilagen. Låt mig också slå fast att det kanske inte var ett av de bästa besluten som alliansregeringen tog, men det är därför som det är så viktigt att den här utvärderingen kommer till stånd på det sätt som riksdagen har beslutat.
Som förtroendevald är det naturligtvis omöjligt att vara insatt i alla frågor som finns. Man får föra samtal, man får beställa rapporter från riksdagens utredningstjänst och så vidare. Förra året arrangerade jag och kollegan Maria Stockhaus ett seminarium om sjöfyllerilagen där vi hade väldigt duktiga personer på plats som har stor erfarenhet av sjösäkerhet.
Där framkom tydligt att den här lagen inte fungerar som det var tänkt ur sjösäkerhetssynpunkt.
De skriver: "Vi som undertecknat denna artikel, representerar tillsammans mer än 150 års sjöfartskunnande. Vi föreslår att en översyn av lagen görs och att den svenska lagstiftningen i dessa frågor harmoniseras med våra grannländers regelverk för fritidsbåtar."
Sedan går de igenom väldigt bra i artikeln varför den här lagstiftningen ur sjösäkerhetssynpunkt kanske inte fungerar optimalt. Det är därför det är viktigt att man får till den här översynen.
Jag kunde också notera att Svenska Båtunionen och Båtfolket skrev ett öppet brev för någon vecka sedan till justitieministern där de säger att man verkligen tycker att den här lagen ska ses över.
Argumenten är att den inte har någon praktisk effekt på allvarliga olyckor, att biltrafik inte är båtliv, att man kriminaliserar båtägare utan skäl, att det minskar intresset för fritidsbåtsliv och att det kostar pengar att upprätthålla och belastar våra domstolar i onödan. De argumenterar mer om de här frågorna i brevet.
Det är väl bara att konstatera att för att en lag ska vara relevant är det viktigt att det finns en förankring och en förståelse för lagstiftningen. Det är därför den här översynen, som en enig riksdag har beslutat om, måste komma till stånd.
Det är också viktigt när den görs att det är en objektiv och opartisk översyn som verkligen kan väcka respekt i alla läger och att den tar hänsyn till effekterna av lagen. De ska naturligtvis vara att sjösäkerheten förstärks, inte att man gör ett antal blåskontroller, för det kan inte vara syftet. Den önskade effekten måste vara att förbättra sjösäkerheten i Sverige. Min fråga är helt enkelt: När tillsätts utvärderingen?
Lars Beckman (M):
Liksom tidigare statsråd höjer statsrådet tonen när han inte har några bra svar att ge. Låt oss först konstatera att antalet omkomna i fritidsbåtar har gått ned starkt i Sverige sedan 1971. Jag kan naturligtvis mejla över rapporten från riksdagens utredningstjänst, om statsrådet inte har tillgång till den. Den här debatten handlar naturligtvis om sjöfylleri och säkerhet på sjön.
Vad är då samhällsutmaningen i Sverige just nu när det gäller båtlivet? Enligt min uppfattning är den att det sker mycket stölder av båtar och motorer. Utländska ligor härjar fritt i Sverige och stjäl båtmotorer. Vad ska då samhällets resurser gå till? För mig är det viktigt att vi bekämpar en allvarlig brottslighet.
Där skulle statsrådet kunna be sina myndigheter att bekämpa brottslighet. I samma RUT-rapport, som statsrådet uppenbarligen inte har tillgång till, men jag ska se till att mejla över den, kan vi se på promillegränserna i våra grannländer. Finland har 1,0, Danmark har 0,5 för fritidsbåtar upp till 15 meter och Estland har 0,5, enligt riksdagens utredningstjänst.
När de som kan sjösäkerhet säger att en lag inte har fått den effekt den skulle få tycker jag inte att det är ett problem att göra en översyn av lagen. Det har en enig riksdag beslutat. Låt oss titta på om lagen har fått effekter. Jag menar inte antalet blåskontroller, utan jag menar naturligtvis ur sjösäkerhetssynpunkt.
Här blir det lite svajigt när statsrådet å ena sidan börjar ställa frågor till Moderaterna om vad vi har för uppfattning av sjöfyllerilagen när Socialdemokraterna å andra sidan i Sveriges riksdag har ställt sig bakom översynen. Av statsrådets argumentation verkar det som att man i förväg har bestämt sig för vad översynen ska komma fram till. Det vore olyckligt och närmast ett hån mot Sveriges 700 000 båtägare som berörs av lagstiftningen.
Ett problem är att man ofta blandar ihop bil- och båtkörning. Låt mig konstatera att mig veterligt - skulle det ske är det olyckligt - kör inte 12åringar i 110 kilometer i timmen på E4:an eftersom det inte är tillåtet. Man ska göra skillnad på båtar och bilar.
Min fråga kvarstår: När kommer den oberoende utvärderingen av lagstiftningen att ske, som en enig riksdag, inklusive Socialdemokraterna, ställer sig bakom? Det var också ett vallöfte från Anders Ygeman 2014 som han uttalade i medierna och i andra sammanhang.
Lars Beckman (M):
Det är mycket känslor och lite fakta från statsrådet, men det må vara. Låt oss då - igen - konstatera att enligt riksdagens utredningstjänst har antalet omkomna i fritidsbåtslivet från 1971 och framåt sjunkit kraftigt. Om statsrådet inte har den rapporten ska jag se till att skicka ut den.
Jag är helt säker på att den som har varit chef över sjöräddnings- och beredskapsenheten på Sjöfartsverket, den som har varit vd på Sveriges Fartygsbefälsförening och den som har varit ordförande i Sjösäkerhetsrådet inte har något som helst intresse av att försämra sjösäkerheten i Sverige. Det borde jag och statsrådet vara överens om. Har man haft så tunga och viktiga uppdrag vill man naturligtvis inte försämra sjösäkerheten i Sverige.
Jag är helt prestigelös. Om det är så att det har införts en lagstiftning som inte har fått de effekter som var tänkta ska man naturligtvis vara fri att ändra lagen. Det är lagstiftarens och regeringens möjlighet att göra så.
Det är inte respektfullt att kalla båtägarna och organisationerna för intresseorganisationer och hävda att det är viktigast att stå upp mot dem. Det viktiga är naturligtvis att ha en lagstiftning som värnar sjösäkerheten. Det ska finnas en lagstiftning som harmonierar med något allmänt rättsmedvetande för dem som är på sjön. Exakt vad en ny alliansregering kommer att göra förstår jag att Morgan Johansson är nyfiken på.
Det kommer han naturligtvis att få svar på, som alla andra. Det enda vi vet är att den här regeringen kommer att ha fallit eftersom vi i riksdagen kommer att rösta nej till Stefan Löfven som statsminister. Men när kommer denna utvärdering att ske, och när kommer den?
Lars Beckman (M):
Jag tackar statsrådet för svaret, även om jag måste säga att det var ovanligt tunt. Men det blir väl möjlighet att utveckla det under interpellationsdebatten. Det här är en fråga som många i min valkrets Gävleborg och i andra län har varit bekymrade över. Den utlösande faktorn för att jag skrev interpellationen var programmet som sändes i TV4, Kalla fakta .
Det var en förskräcklig timme då man fick se hur de på landsbygden upplever sig bli behandlade. Va- och avloppsfrågorna för landsbygden måste ses i ett större perspektiv. Det landsbygdsuppror som nu pågår runt om i Sverige, utanför tullarna i Stockholm, måste man nog göra regeringen ansvarig för. Man har försvårat möjligheten att bo och verka på landsbygden, och då blir va-frågan en del av helheten.
Jag tänker på regeringens chockhöjning av drivmedelsskatter, flygskatt, hot om kilometerskatt, höjning av elskatt och försämrad infrastruktur för vägarna. Då har jag inte ens nämnt rovdjuren i Hälsingland, som vi ska debattera nästa vecka. När samhället tvingar boende på landsbygden att byta ut sin väl fungerande va-lösning, som TV4 rapporterade om, till något som inte ger en bättre miljöpåverkan, utan enbart blir en kostnad, blir det ytterligare ett dråpslag mot de boende på landsbygden.
Jag måste säga att jag lider med den ensamstående förtidspensionären, som har en mycket knaper ekonomi, som råkar ut för att en kommun påtvingar en lösning till en kostnad av flera hundra tusen som man inte önskar och som inte ger någon miljöförbättring. Det är uppenbart att det behövs en översyn av lagstiftningen, som i dag inte ger det enskilda hushållet några rättigheter. Därför är det bra att regeringen har tillsatt en utredning.
Jag tolkar svaret som att statsrådet vill ha bort alla enskilda avlopp, vilket givetvis inte är rimligt. Det finns väl fungerande lösningar som har fungerat under många år. Varför ska man då tvinga hushåll till en samverkan som de inte vill ha? Det är möjligt att jag uppfattade svaret fel, men då får statsrådet utveckla det. Det handlar om att man inte kan jämföra storstad och landsbygd.
Detta framgick tydligt i Kalla fakta , och det stämmer med alla de boende jag mött som känner sig totalt överkörda. Jag pratade med en person som bor i en kommun i mitt hemlän, Gävleborg. Hon hade helt enkelt fått ett brev där det stod: Vi kommer att dra va till din fastighet. Det är frivilligt att ansluta sig, men du får betala oavsett vad du väljer.
"Det är frivilligt att ansluta sig, men du får betala oavsett vad du väljer." Som fastighetsägare uppfattas det nog nästan som ett hot. Jag ser gärna att statsrådet utvecklar svaret lite om vad regeringen anser - utan att för den skull föregripa utredningen.
Lars Beckman (M):
Jag funderar på om statsrådet har sett Kalla fakta -programmet, men det får hon möjlighet att svara på. Om regeringen känt till problemet länge och tänkt åtgärda det borde de fastighetsägare som var med i programmet inte ha råkat ut för det som de råkade ut för. Låt mig ta några citat från programmet: "Kommunen vill skapa uthålliga va-lösningar och har gjort en vansinnig misstolkning av vad som är uthålligt och rätt för miljön, så jag trodde först att det var ett skämt."
Så säger Peter Ridderstolpe som bor vid Barken. Han råkar dessutom vara miljökonsult. "För min del, som har stor tomtyta, skulle det innebära 500 000 i anslutningsavgift, och det går ju inte som ensam pensionär. Men man vill ju inte flytta heller", säger Eva Nornholm. "Det finns de som har tvingats gå till läkare för stressen över det här.
Om du inte har 200 000 kronor, vad ska du göra om du är 75-80 år? ", säger Rolf Almstedt. Detta är människor som bor på landsbygden i Sverige. Det är människor som ligger sömnlösa på natten för att de blir påtvingade en va-lösning som de inte vill ha eller har efterfrågat.
Om regeringen har känt till detta så länge, hur kommer det sig att Kalla fakta kunde sända ett program för några veckor sedan där dessa människor av kött och blod faktiskt är drabbade? Det är inte bra. Ja, alliansregeringen hade säkert kunnat göra mer. Man kan också undra över de kommuner som utsätter sina kommuninvånare för detta.
I samma program framgick att en kommun i Dalarna schablonmässigt hade sagt att de tyckte att det var dåligt. När det sedan undersöktes var det inte alls så. Så visst skulle både statsrådet och jag kunna säga att det är förskräckligt agerat av kommunerna. Men jag tror att vi måste ha en lagstiftning som ger den enskilda fastighetsägaren rättigheten att inte bli överkörd.
Jag mötte själv en äldre dam, en änka på över 80 år, hemma i valkretsen. Hon hade en i princip skuldfri fastighet och ville verkligen inte bli ansluten till ett kommunalt va-nät eftersom hon inte ville skuldsätta sig. För henne var anslutningsavgiften kränkande, och hon kände sig helt rättslös.
Det är inte anständigt av ett land som Sverige att göra så här mot fastighetsägare och, i detta fall, äldre.