Jessica Rosencrantz (M):
Jag står bakom samtliga Moderaternas och Alliansens reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1. Vintern 2009/10 for en kraftig snöstorm genom Sverige och utsatte vårt transportsystem för stor press. Själv satt jag fast på ett tåg utanför Hallsberg i åtta timmar.
Med en uttömd restaurang där till och med chokladkakorna var utdelade till hungriga resenärer och med toaletter som var överfulla och stängda var det inte direkt en trivsam upplevelse. När vi resenärer inte fick information om vad som var fel eller om när felet förväntades vara löst och ingen ersättning kunde nå oss blev situationen förstås förtvivlad.
Vi var många som satt fast på det tåget och på andra tåg den natten. Inget system kan förstås stå emot den värsta vargavintern, men vi lärde oss mycket det året. Alliansregeringen och dåvarande infrastrukturminister Catharina Elmsäter-Svärd samlade järnvägens olika aktörer för att förbättra både informationen till resenärer och samarbetet mellan Trafikverket å ena sidan och SJ och andra operatörer å andra sidan.
Alliansregeringen bedrev ett intensivt arbete för att få till stånd ett bättre samarbete i systemet men också för att få bukt med de underhållsbrister som var påtagliga. Det är dock ett stort och omfattande problem. Att vända det över en natt är inte enkelt. Fortfarande kan vi se att många människor där ute förknippar vår järnväg med inställda tåg, kaos och bekymmer.
Vid en närmare granskning kan man väl ändå säga att den svenska järnvägen fungerar ganska väl. De flesta tåg går i tid, och då blir såklart inte rubrikerna stora. Men förseningarna är fortfarande alltför vanliga. Det beror bland annat på att tågtrafiken har ökat radikalt under de senaste 20 åren. Men det beror också på att vi inte har underhållit järnvägen i den takt som vi borde.
Det är dyrt att bygga järnväg, och många politiker föredrar tyvärr att klippa band framför att underhålla det system vi har. Det genererar få röster att satsa på underhåll och att ta hand om de spår vi har. Men löften om en ny järnvägssträckning, hur olönsam den än må vara, ger ofta fler väljare.
Mot bakgrund av det blir alliansregeringens historiska satsning på att fördubbla anslagen till drift och underhåll än mer viktig. Den prioriteringen från den föregående mandatperioden måste ligga kvar. Nybyggnationer löser inte gamla underhållsproblem. Underhållet får aldrig mer bli en budgetregulator. Herr talman!
Väl fungerande järnvägstransporter med hög kapacitet och tillförlitlighet är en förutsättning för att vårt moderna samhälle ska fungera. Människor och företag ska kunna känna sig trygga med att ta tåget. Konkurrensen på järnvägen har bidragit till att resenärerna numera har flera alternativ att välja mellan. Vill man åka med SJ eller MTR, till exempel, när man ska ta sig till Göteborg från Stockholm?
Konkurrensen har också bidragit till att fler aktörer är med och tar ansvar för det underhåll som behöver göras. Forskning från såväl VTI som andra experter visar att vi har fått mer järnväg för pengarna tack vare konkurrensen och avregleringen. Men tyvärr måste jag säga att de slagord som kom från Stefan Löfven i valrörelsen var bekymmersamma.
Det talades om återförstatligande av underhåll, att underhållet skulle gå tillbaka till Trafikverket som en monopolverksamhet. Det var vägen ut ur järnvägens bekymmer, i strid med det som expertisen kommit fram till. Det tycker jag är bekymmersamt. Det är något som Löfven inte har tagit tillbaka. Det vore intressant att höra regeringspartiernas syn på det i dag. Jag tror nämligen att de aktörer som finns på vår järnvägsmarknad behöver lugn och ro för att kunna arbeta.
Hot och löften om återförstatligande skapar inte detta. Herr talman! Det finns mycket vi kan göra för att utveckla den svenska järnvägen. Alliansen vill riva hindren för nya aktörer att ta sig in genom att se över tåglägestilldelning och genom att se över och anpassa signalsystemet för fler tågtyper.
Vi tror också att längre och tyngre är något som är bra inte bara för våra lastbilar utan även för våra tåg. Här bör vi anpassa järnvägssystemet. Det finns en del lågt hängande frukter som varken regeringen eller några myndigheter verkar ta tag i. Jag kan också konstatera att EU-samarbete är viktigt även på detta område.
Många av oss tror på betydelsen av en stark inre marknad i Europa. Det måste även gälla våra transporter och vår järnväg. Det fjärde järnvägspaketet är i det sammanhanget viktigt för att få till stånd en marknadsöppning, där svenska aktörer kan verka på utländska marknader och vice versa.
Jag tycker att regeringen ska agera tydligt för att se till att driva igenom ett fjärde järnvägspaket till fullo. Vi har sett vissa brister i regeringens agerande tidigare. Jag själv anmälde infrastrukturminister Anna Johansson till konstitutionsutskottet för att hon inte till fullo hade följt EU-nämndens mandat. Statsrådet fick en anmärkning för detta.
Moderaterna vill betona vikten av att vi verkar för en gemensam marknad för våra järnvägstransporter. I sammanhanget kan sägas att idén om ett gemensamt europeiskt signalsystem är klok. ERTMS är i grunden ett bra projekt för att säkerställa att vi har ett signalsystem som är likadant i de olika europeiska länderna.
Det är också viktigt att se till att vi inte får ett nytt lapptäcke av nationella särarter, vilket tidvis har varit fallet i det nya systemet. Vi måste säkerställa att vi har en enda version och att vi implementerar den samtidigt och harmoniserat, inte minst i de nordiska länderna. Herr talman!
Staten har ett viktigt ansvar för att säkra en hållbar transportutveckling som bland annat bygger på en väl fungerande järnvägstrafik. Också som ägare har staten ett särskilt ansvar för att bland annat SJ AB ska kunna fullgöra sina åtaganden gentemot Sveriges resenärer. Det är då av stor betydelse att staten är en ansvarsfull ägare.
Jag tycker att det är positivt att regeringen uttrycker att det är av största vikt att bolagen som ägs av staten förvaltas på ett aktivt och professionellt sätt, med värdeskapande som övergripande mål. Men då måste också ord bli handling.
Under föregående år fick vi tyvärr se att SJ fick fungera som någon form av budgetregulator när finansminister Magdalena Andersson behövde hitta miljarder till ofinansierade bidragsökningar. Rekordhöga 2 miljarder tog man ut ur SJ. På ett enda år tog alltså den rödgröna regeringen ut dubbelt så mycket som alliansregeringen gjorde totalt under sina åtta år.
Såväl regeringens behandling av SJ som kassako som Vänsterpartiets förslag om att ge SJ ett samhällsuppdrag är dåligt för effektiviteten i SJ som statligt bolag. Jag vill understryka att det är viktigt att Sveriges järnvägar underhålls för att skapa ett robust, tryggt och säkert järnvägssystem. Men det krävs mer än pengar.
Det krävs att vi får en fungerande styrning på plats - inte minst av våra myndigheter. Det gäller framför allt Trafikverket, som till syvende och sist basar över branschen. Medlen som avsätts måste också användas ändamålsenligt. I slutet av förra året presenterade Gunnar Alexandersson sin stora utredning om järnvägens organisation.
Förslagen i utredningen var många, och många kan vi nog enas om över blockgränserna. En slutsats var att underhållet inte bör återförstatligas. Det gläder mig. Andra slutsatser var att Trafikverket måste få bättre koll på hur anläggningen ser ut där ute, och de måste skaffa sig en nationell underhållsplan. Man kan tycka att det redan borde finnas, men det gör det inte.
Jag kan dock inte se att regeringen agerar i enlighet med dessa många och kloka slutsatser. Jag kan inte ens se att det pågår något remissförfarande. I ett läge där de offentliga finanserna är satta under stor press tycker jag att det är ignorant att inte fullfölja de slutsatser som presenteras.
Om Socialdemokraterna fortfarande anser att "varje förslösad skattekrona är en stöld från folket", som Gustav Möller sa, bör man ta till sig Alexanderssons slutsatser och få en effektiv organisation och styrning av Trafikverket på plats. Herr talman! Att regeringen inte tar till sig Alexanderssons slutsatser understryker min oro över att de rödgröna inte är villiga att se till järnvägens strukturella problem.
Man fortsätter att leva i villfarelsen att om vi bara övertrumfar varandra i miljonsatsningar på järnvägen kommer problemen att lösas. Men så enkelt är det inte. I dag ser vi att pengarna inte når ut till spåren. Inte nog med att regeringen blundar för strukturella problem på arbetsmarknaden och bostadsmarknaden; man blundar för dem även på järnvägsmarknaden. Svåra beslut skjuts på framtiden. Moderaterna lovar inte allt till alla, men vi lovar att vända på varje sten för att få järnvägen att fungera bättre.
Vi kommer att fokusera på att få en fungerande anläggning på plats. Vi lovar att underhåll aldrig mer ska bli en budgetregulator. Vi lovar att vårda det system vi har. Att vårda och bygga ut det är A och O. Därtill lovar vi en bättre styrning. Vi lovar att driva på regeringen för att få en bättre styrning av Trafikverket och järnvägen på plats, för det är regeringens ansvar att få en sådan styrning av våra myndigheter på plats.
Sveriges resenärer och företag har väntat länge nog. Nu behöver vi en järnväg som går att lita på.