Thomas Östros (S):
Jag är också djupt oroad över situationen i Vitryssland. Det är en fråga som den svenska regeringen har engagerat sig i under många år, att vi faktiskt har en regim i vår närhet som inte har påverkats av den demokratiska utvecklingen i övriga delar av Europa. Det är djupt bekymmersamt.
Det är dessutom tecken på att det går åt fel håll, när man nyligen dömde oppositionsledaren till fängelse. Vår politiska hållning är mycket klar, mycket skarp och mycket kritisk. Vi delar den med våra unionsfränder i den europeiska unionen.
Men precis som Per Bill säger är frågan om handel inte sådan att det är så enkelt som att bara säga att vi slutar handla med ett land som inte är en demokrati. Vi vet att handel också kan fungera uppluckrande, så att utrymme skapas för större individuell frihet.
Jag har ingen romantisk bild av vad handeln påverkar, utan det är klart att det också finns den andra delen i att handla med diktaturer, att det kan bidra till att berika personer som på olika sätt har nytta av den regim som sitter. Men det gäller rader av diktaturer i världen som vi handlar med.
Sveriges hållning är den att om FN beslutar sig för att situationen är sådan att världssamfundet måste handelsbojkotta ett land är vi absolut med på detta. Det sker bara i mycket extrema undantagsfall.
Det finns också den andra effekten, som skulle kunna bli fallet i exempelvis Vitryssland, att det snarare opinionsmässigt stärker dem som har makten om man kan utmåla omvärlden som fientligt inställd. Det är en svår avvägning. Vi tror att FN är det lämpliga organet att föra de diskussionerna i och fatta de besluten i. Det är naturligtvis också den europeiska unionen. Vi har inte handelsfrågorna till vårt eget förfogande.
Vi går hand i hand med övriga länder i Europeiska unionen. EU skärper sin hållning mot Vitryssland men förespråkar inte i det här läget en handelsbojkott. Det är en svår avvägning, men jag gör också bedömningen att vi riskerar att förvärra en situation genom en bred handelsbojkott mot ett land som Vitryssland. Sedan handlar det om enskilda, individuella företags ansvar.
Det är en fråga som vi har jobbat mycket aktivt och engagerat med från den svenska regeringens sida. Vi tog för ett par år sedan initiativet till Globalt Ansvar, en sammanslutning av företag där också regeringen via Utrikesdepartementet är engagerad. De som deltar där förbinder sig att följa de internationella normer vi har arbetat fram tillsammans i Förenta nationerna och i OECD.
Det handlar om hur man uppträder som individuellt företag. Där är min utgångspunkt att ett statligt bolag självklart måste ta dessa riktlinjer på djupaste allvar. Om man handlar upp uran eller någon annan energikälla från ett land som inte är en demokrati tar man på sig en stor uppgift att också agera ansvarsfullt i det landet, att uppfylla de principer och villkor som man har gått med på att uppfylla.
Det är styrelsen i företaget och ledningen i företaget som bär det ansvaret. Men visst krävs det påtryckningar och pådrivning, och där är Globalt Ansvar som organisation väldigt väl anpassad till att vara just en motor för att de ska vara föredömen i detta agerande. Jag har inte sett några tecken på att Vattenfall inte skulle sköta sig på detta område.
Kommer det sådana exempel är jag naturligtvis mycket intresserad av att ta del av dem, för min bestämda uppfattning är att man ska vara ett föredöme.