Hillevi Engström (M):
Josefin Brink har frågat mig om jag avser att verka för att Utredningen om integritetsskydd i arbetslivets förslag om att begränsa arbetsgivares möjligheter att begära ut registerutdrag av arbetssökande genomförs. Frågan rymmer en rad komplexa frågeställningar och det är i dag för tidigt att säga vilka eventuella lagstiftningsförslag regeringen kan komma att lägga fram till följd av betänkandet.
Utredningens förslag kräver noggrann analys av flera olika frågeställningar, eftersom det handlar om olika intressen som ställs mot varandra. Jag delar interpellantens oro över utvecklingen att allt fler registerutdrag begärs ut av enskilda på uppmaning av arbetsgivare som inte själva har någon rätt att få ut uppgifter ur registret. Arbetsgivarna får härigenom tillgång till ett fullständigt utdrag ur belastningsregistret, det vill säga mycket integritetskänsliga uppgifter.
För ordningens skull bör dock anmärkas att de siffror som Josefin Brink hänvisar till verkar vara det totala antalet utdrag från belastningsregistret som enskilda begärt, det vill säga även de fall där det finns en lagstadgad skyldighet att uppvisa utdrag. Om man räknar bort sådana utdrag var antalet utdrag som enskilda begärde drygt 155 000 år 2010. Detta är dock i sig en oroande hög siffra, och enligt uppgift från Rikspolisstyrelsen håller utvecklingen i sig.
Den fortsatta beredningen av frågan om ett eventuellt förbud för arbetsgivare att utan författningsstöd begära att den enskilde visar upp registerutdrag är nära förbunden med frågan om i vilka fall en arbetsgivare har ett befogat intresse av att få tillgång till uppgifter i registret. I vissa anställningsärenden har arbetsgivare rätt att i större eller mindre utsträckning få ut uppgifter ur registret. Det gäller till exempel vid anställning inom rättsväsendet, för vissa vårdyrken och inom Försvarsmakten.
För vissa anställningar har arbetsgivaren till och med en skyldighet att göra en registerkontroll. Så är till exempel fallet inför anställning på skolans område, inom barnomsorgen och för vissa andra vårdinsatser. I dessa fall har lagstiftaren bedömt att en registerkontroll är adekvat och rimlig. Avsikten är emellertid inte att registerutdrag utan författningsstöd ska användas som så kallat straffrihetsintyg och att arbetsgivare ska kunna få tillgång till dessa genom att utnyttja den enskildes rätt att få ett utdrag om sig själv.
Lagstiftningen om belastningsregistret tillhör Justitiedepartementet och jag kan därför inte gå in på några detaljfrågor. Allmänt kan dock sägas att prövningen av frågor om tillgång till uppgifter i belastningsregistret ofta rymmer en konflikt mellan olika skyddsvärda intressen. Såvitt avser anställningsärenden finns å ena sidan arbetsgivares intresse av att ta del av vissa uppgifter i registret. Å andra sidan finns den enskildes intresse av integritetsskydd och upprätthållandet av principen att den som avtjänat sitt straff ska få delta i samhället på samma villkor som andra.
Vid bedömning av frågor om rätt till registerutdrag krävs därför en grundlig analys och en noggrann avvägning av de motstående intressena. Inom Justitiedepartementet bereds för närvarande frågan om en översyn av regelverket på området. Avslutningsvis är det viktigt att komma ihåg att personer som eventuellt är olämpliga för en anställning ofta inte förekommer i belastningsregistret. Det finns dessutom en risk att registerkontroller ger en falsk känsla av trygghet.
Om arbetsgivare använder registerkontroller som någon form av sållningsinstrument kan det lätt leda till att man förbiser behovet av andra mer adekvata åtgärder som till exempel referenstagning, förebyggande insatser och ett systematiskt arbete med goda rutiner. Sådana åtgärder torde vara långt mer effektiva än registerkontroller. Det finns också en risk att en arbetsgivare väljer bort personer som är lämpade för anställning på grund av att de inte har ett fläckfritt förflutet.