Marita Ulvskog (S):
Gunilla Tjernberg har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att på mitt ansvarsområde uppfylla riksdagens intentioner om utlokalisering av statliga myndigheter samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att ta till vara befintliga bergrum och därmed rädda ovärderliga kulturskatter. Regeringen arbetar fortlöpande efter de principer som riksdagen uttalat när det gäller lokalisering av statlig verksamhet.
Således är ambitionen att tillvarata alla de möjligheter som ges för att stödja en positiv utveckling i hela landet. Självfallet är det av stor vikt och angeläget ur lokaliseringssynpunkt att möjligheter till exempelvis förvaring i befintliga bergrum beaktas. Förvaring av fuktkänsligt material är dock inte helt lätt.
Av gjorda erfarenheter vet vi att det är svårt att få täta bergrum så att inte vatten och fukt tränger in. Även med dyra, tekniskt komplicerade lösningar, som exempelvis med en fritt stående byggnad i ett bergrum, är detta inte helt oproblematiskt. När det gäller förvaring av "ovärderliga kulturskatter" så måste vi således väga in flera lösningar med avseende på säkerhet och kostnadseffektivitet.
I ett antal fall utnyttjas dock bergrum för just den förvaring som Gunilla Tjernberg anger. Eftersom Gunilla Tjernberg tar upp två exempel på statlig verksamhet som kan placeras utanför Stockholm vill jag informera om följande när det gäller just dessa två. Vad avser Statens ljud- och bildarkiv har jag inhämtat följande information från den ansvariga ministern, Thomas Östros.
Ljud- och bildarkivet är Sveriges nationalarkiv för de audiovisuella medierna. Målet med myndighetens verksamhet är att förbättra informationsförsörjningen inom forskningen och öka tillgängligheten till svenskt ljud och rörliga bilder för forskning om det svenska samhället. Verksamheten och arbetsformerna vid Statens ljud- och bildarkiv ses för tillfället över.
Det är den befintliga strukturen som ses över, bland annat den förändring av mediebilden som skett sedan myndigheten bildades 1979 och hur denna utveckling påverkar myndighetens olika uppgifter. Det är viktigt att myndigheten får en oberoende översyn utifrån sina direktiv.
Kommittén för svenska språket, som alltså är Kulturdepartementets ansvar, har i sitt betänkande Mål i mun - Förslag till handlingsprogram för svenska språket bland annat föreslagit att den centrala, statligt finansierade språkvården ska samordnas och ges statligt huvudmannaskap.
Detta innebär enligt kommittén att i huvudsak befintliga verksamheter i Stockholm, som Svenska språknämnden, Sverigefinska språknämnden och Regeringskansliets klarspråksgrupp, slås ihop och utvidgas till att omfatta alla minoritetsspråk inklusive teckenspråket. Kommittén har därför inte sett det som möjligt att utlokalisera den föreslagna myndigheten.
Däremot utgår kommittén till exempel från att det samiska språkvårdsarbetet även fortsättningsvis kommer att vara förlagt till det samiska språkområdet och att språkvården för meänkieli förläggs till någon av kommunerna i Tornedalen. Beträffande andra tillkommande verksamheter och utvidgningar föreslår kommittén att frågan hänskjuts till den organisationskommitté som ska planera det framtida arbetet. Betänkandet har remissbehandlats, och språkkommitténs förslag bereds nu i Regeringskansliet.
Regeringen har för avsikt att under 2004 återkomma till riksdagen i denna fråga.