Mona Sahlin (S):
Jag ska anstränga mig att försöka beröra alla interpellanters frågeställningar. För det första vill jag säga till Ulrik Lindgren att det är, som du sade, väldigt viktigt med definitionen. Jag vill verkligen uttrycka att jag delar den definition som du gav uttryck för.
Det är oerhört viktigt att man orkar förstå skillnaden mellan att kritisera en stat, en regerings politik vilken den än vara månde, och att hata och ringakta en hel grupp som judar. Det måste alla människor som kallar sig demokrater kunna göra. Det är väldigt viktigt.
Jag vill också säga att när jag i svaret försökte beskriva att Skolverkets inspektioner också ska handla om att granska hur man jobbar med och bemöter frågeställningar som handlar om värdegrunden kunde jag kanske ha varit tydligare.
Jag ska direkt efter interpellationen ta upp frågan med utbildningsministern om regeringen på något sätt tydligare kan peka ut behovet av att dessa inspektioner just nu också koncentrerar sig på frågan om förekomsten av rasistiska eller antisemitiska reaktioner i skolorna, detta också för att ge större pedagogisk hjälp åt lärarna.
Jag tror att de behöver det angående hur och på vilket sätt de tydligt ska klarlägga hur det är att leva i en demokrati, att acceptera och respektera alla människors lika värde. För Annelie Enochson vill jag betona att jag självklart inte tycker att allt som görs är tillräckligt. Det hoppas jag också finns uttryckt i svaret på interpellationen.
Det finns ett väldigt stort behov av att skärpa arbetet när det gäller all form av intolerans och i väldigt hög grad när det gäller antisemitismen. Jag tycker att hela svaret ger uttryck för det. Avsikten med att säga att uppmärksamheten finns var att det fanns en period när ingen visste vad det var för rapport som Annelie Enochson beskriver. Det gör de flesta i dag. Därmed är det inte sagt att vi inte behöver göra mer.
Jag vill betona några saker. Självklart har jag tagit del av rapporten. Vi går också igenom den mycket noggrant på departementet nu för att se om de rekommendationer som ges i den också är saker som vi kan ta till oss i Sverige. Jag ser fram emot det seminarium som EU ska anordna.
Men EU tar också fram en egen rapport som ska publiceras under det här kvartalet, alltså relativt snart, om förekomsten av antisemitism i Europa. På söndag anordnas i ABF-huset här i Stockholm ett seminarium om just denna rapport. Det är oerhört viktigt att uppmärksamheten är stor och att man använder den debatt som nu pågår till att komma längre i de konkreta föresatserna.
Jag vill ändå säga att ingen med säkerhet vet hur rättvisande just den bild som ges av Sverige är i rapporten. Helene Lööw, som är chef för Forum för levande historia och också ledamot i styrelsen för EUMC som har tagit fram rapporten, påpekar mycket riktigt att Sverige, Tyskland och Holland ofta pekas ut i de här sammanhangen.
Det kan bero på att vi tre är de enda länderna som för statistik över hatbrott, också utifrån om det är antisemitism bakom. Jag hoppas att fler länder vågar ta det steget så att vi verkligen kan se det jag är övertygad om, antisemitismens ökade utbredning i Europa i dag.
Jag vill också påpeka för Mikael Oscarsson att det inte är någon tvekan om att jag delar upprördheten. Hatpropaganda kan absolut sättas i samband med den ökade intoleransen i Sverige i dag.
Min tveksamhet gällde att det handlade om satellitsändningar som man kan plocka ned genom varje enskild parabolantenn i vårt land. Jag ser svårigheter i att stoppa det. Däremot behöver vi skärpa möjligheten att ingripa mot effekterna av hatpropagandan såväl i det svenska Internet från vitmaktmusik och rasistiska organisationer som utländsk propaganda som når Sverige.
Jag är ledsen, men nu knackar talmannen redan.