KBLab/rixvox huggingface dataset:
Katarina Brännström (M):
Vi är alla glada för den högre tillväxten i Sverige. Men jag vill påminna om att den också måste bero på Alliansens politik. Det kan inte bara vara så att det som är dåligt är den gamla regeringens ansvar, men det som är bra kan den nya regeringen ta åt sig av när den har regerat i bara drygt 40 dagar med sin egen budget. Det blir inte riktigt seriöst. När det gäller utrikes födda kvinnor är det självklart att sysselsättningsgraden måste öka. Utgångspunkten var ju otroligt låg.
Det tycker jag inte heller att man ska slå sig för bröstet för. Det behövs 300 000 nya jobb om vi ska klara detta, och som sagt finns det inte några förslag från regeringen på hur jobben ska bli fler. Det krävs extraordinära åtgärder när 50 procent av de nyanlända saknar gymnasial utbildning och när mer än hälften av dem som är arbetslösa tillhör just denna grupp. Många saknar till och med grundskoleutbildning.
Det behövs snabbspår, och jag tycker att det som regeringen har dragit igång med detta är bra. Men det blir ändå bara en liten grupp som kommer att beröras av det. När det gäller den stora massan behövs en stimulans. Hur ska det bli fler jobb? Hur ska det bli fler enkla jobb? Det finns instegsjobb. Där tycker jag att regeringen borde lägga på ett kol, för det är en bra reform där arbetsgivarna får ersättning för att de tar emot.
Om vi ska ha en seriös debatt tycker jag att man måste inse att både den gamla och den nya regeringen kan få kredd för olika saker. Det kan inte bara gälla det som är gott i den nya regeringen, för vi har inte sett några förslag. Jag väntar med spänning på den nya politiken med de nya förslagen från regeringen, men man verkar mest käbbla internt. Samtidigt vill jag tacka för debatten, och jag hoppas att arbetsmarknadsministern orkar hålla uppe sin optimism.
Det kommer att behövas med de stora utmaningar vi står inför - bland de största utmaningarna i Europa när det gäller tudelningen på arbetsmarknaden.
Katarina Brännström (M):
Jag blev lite förvånad över det svar som arbetsmarknadsministern har gett till Christian Holm Barenfeld på frågan om den särskilda löneskatten för äldre. Det finns inget svar på varför skatten var viktig och varför regeringen införde den. Det finns en enda mening som säger: Självklart behövs senior och erfaren arbetskraft. Det är någonting man säger med läpparnas bekännelse, men det är ingenting man visar i riktig politik.
Varför ska människor betala 6,15 procent extra skatt när de har fyllt 65 år? Det är mycket märkligt. Det går inte att få ihop den politiken. Varför ska man över huvud taget dela upp skattesatser när det kommer till ålder? Det har i Socialdemokraternas värld alltid varit så att man har beskattat storleken på inkomster olika.
Men nu går man till och med in och börjar titta på människors ålder för varför de ska betala olika skatt. Om man hade sänkt skatten hade jag förstått det. Man vill verkligen ha seniorer och erfaren arbetskraft. Hela näringslivet ropar efter att människor ska stanna kvar på viktiga poster.
Vi har svårt med sjuksköterskor, ingenjörer och andra välutbildade och erfarna människor som det inte finns någon ersättning för. Det finns ingen arbetskraft som står och väntar på att få de jobben. Man skulle vilja stimulera så att det var fler som stannade kvar längre. Men det gör inte regeringen. Det är därför en intressant fråga: Varför vill man ha en skatt på äldre?
Samtidigt gick man ut och slog på stora trumman i valrörelsen och sa att de orättvisa skatterna nu äntligen skulle rättas till för alla pensionärer. Är inte det att tala med kluven tunga? De som arbetar ska betala mer i skatt. Den som inte arbetar skulle få någon femtiolapp mer plånboken. Jag tycker att det är väldigt falskt. Det ger heller inte särskilt stora pengar.
Man beräknar att det skulle ge 1,77 miljarder, det vill säga under 2 miljarder. Vi får väl se vad det ger. Vi vet inte hur många det är som väljer att gå hem i stället för att jobba. I svaret sägs det väldigt mycket om vad regeringen gör för goda saker och naturligtvis om vad den gamla regeringen inte gjorde.
Men om man säger att det behövs senior och erfaren arbetskraft borde man säga: Det var bra att alliansregeringen sänkte skatten för dem som jobbade efter ingången pensionsålder. Men det läser jag ingenstans. Det var därför jag reagerade. Man höjer skatten på det mesta. Det är skatt på sparande. Det är skatt på arbete. Det är höjda arbetsgivaravgifter. Det är skatt på ungdomar.
Denna regering har ett mål, och det är en total fixering vid höjda skatter. Likväl säger alltid ministern i denna kammare att Moderaterna är fixerade vid höjda skatter. Det är precis tvärtom. Det enda regeringen verkligen håller när det gäller sina vallöften är att höja skatter på olika sätt.
Katarina Brännström (M):
Det är lite märkligt att lyssna på arbetsmarknadsministern som här i kammaren försöker mästra åtminstone mig, känns det som, med att tala om att särskild löneskatt infördes redan 1991. Jag har nu roat mig med att gå in på regeringens egen hemsida och läst vad som står när det gäller budgeten.
Jag kan läsa innantill: "Särskild löneskatt införs på ersättningar för arbete till personer som vid årets ingång har fyllt 65 år samt inkomst av aktiv näringsverksamhet för personer som vid årets ingång har fyllt 65 år." Man talar också om att skatten bestäms till 6,15 procent. Det här fanns även med i budgetpropositionen för 2015, men den gällde ju aldrig.
Det här är alltså en ny skatt som har införts och ingenting som har funnits med hela tiden. Jag tillhör själv den grupp som har fyllt 65 år, så jag är en av dem som vi talar om i den här debatten. Jag vet att det dubbla jobbskatteavdraget som alliansregeringen införde för att stimulera äldre att vara kvar på arbetsmarknaden är någonting som jag i alla fall kan få viss förtjänst av.
Ni har ju dragit ned i det övre spannet, så riktigt så mycket som jag skulle ha fått om vi hade haft en alliansregering får jag inte, men jag får fortfarande lägre skatt. Men ni har alltså infört en särskild löneskatt för äldre, och fortfarande kan man fråga sig varför. Vad ska detta leda till?
Om man läser vidare på hemsidan ser man att det bara handlar om sänkta tak, slopade tjänster i RUT-avdraget, sänkt subventionsgrad i RUT, slopad nedsättning av socialavgifter för unga - allting här handlar om skatter, och då har man ju ett mål med det. Vad är målet med att höja skatterna för äldre som vill fortsätta arbeta? Det svaret har vi ännu inte fått här.
Katarina Brännström (M):
Jag kommer att fortsätta fråga om jobb med lägre kvalifikationer tills regeringen presenterar sådana förslag. Oavsett om vi är överens om att det krävs mycket mer utbildning är det också fler nya jobb som behövs. Jag tycker att LO skyddar dem som redan har ett jobb alldeles för mycket och bryr sig alldeles för lite om dem som står utanför. Oavsett vad LO säger och tycker måste vi i den här kammaren bry oss om alla.
Därför krävs det helt nya reformer - inte bara prat, Ylva Johansson! Det krävs resultat. Medan vi står här och pratar växer klyftan mellan dem som har jobb och dem som inte har jobb, och det blir allt svårare att få ett jobb. Vad är det som skiljer oss från andra länder, som har lägre arbetslöshet? Jo, det är lönekostnaderna. Man måste sänka antingen lönerna eller kostnaderna runt omkring lönerna. Det är ganska enkelt. Det är alldeles för dyrt att köpa tjänster i Sverige.
Det är betydligt billigare i andra länder. Ibland funderar jag på vad som hade hänt om vi tagit bort alla subventioner, om marknaden fått sköta detta själv utan att någon lade sig i. Det är inte säkert att det hade varit så stor skillnad på resultatet. Det är ju så här när vi talar om att inte kunna leva på sin lön: Det finns låga pensioner. Studiebidragen är inte särskilt höga. A-kassan är inte heller jättehög. Det finns en stor grupp människor i vårt samhälle som lever på väldigt små marginaler, och de måste klara sig.
Det är klart att vi kan säga: Varför inte gå upp lite mindre i lön men ändå lära sig att komma in i Sverige och lära sig jobbet? Det här kommer att vara en jättestor utmaning, och jag kommer inte att nöja mig. Jag kommer att fortsätta fråga och debattera här i kammaren, för jag tror att vi alla är överens om att om vi inte tar krafttag kommer det att gå riktigt illa för Sverige. Då får vi en klasskillnad som vi inte vill se. Därmed vill jag tacka för debatten.
Jag hoppas att varken arbetsmarknadsministern eller jag är nöjda förrän vi har det här fixat.
Katarina Brännström (M):
Jag är glad för att ministern ser allvaret i detta. Vi har 10 000 utbildningsplatser som kanske går helt om intet eller åtminstone kanske dröjer ett år. Många av de utbildningsföretag jag har talat med har sagt att de säger upp personal och säljer dyra maskiner de har. Det gäller till exempel inom fordonsutbildning.
Det kommer att ta lång tid, även om de skulle få vara med på banan igen, innan de har byggt upp en ny organisation för att göra dessa utbildningar. Det som är allvarligt är att det får så långvariga konsekvenser för så pass många människor som står beredda att ta ett jobb. De skulle kunna ha gjort det om de hade fått sin lastbilsförarutbildning. Frågan är: Vad gör regeringen? Det tror jag Ylva Johansson ska gå hem och fundera på.
Jag tror att det behövs mycket press här så att inte detta fortsätter. Problemen med upphandlingarna började redan i fjol. Då handlade det om svetsare och den typen av yrken som man inte klarade av att upphandla i tid så att det blev stora förseningar. Det är alltså en lång process som har lett fram till det kaos som råder just nu.
När det gäller arbetsmarknadsutbildningar borde man verkligen se över vilket register man har. Lägg ned de arbetsmarknadsutbildningar som inte skapar jobb! Precis som Riksrevisionen sa i sin rapport: Gör det mer flexibelt, och gör det olika över landet så att man utbildar till ett arbete! Vi moderater har föreslagit att man skrotar alla utbildningar som inte ger jobb.
Vi tycker att man borde ha utbildningar där det finns ett jobblöfte i slutet. Annars är det bara bortkastade pengar. Många av de här utbildningarna är färskvaror; om man inte får jobb på en gång kommer inte utbildningen att vara så mycket värd efter några år. Det drabbar människor, som blir kvar i en lång arbetslöshet. Arbetsmarknaden har kanske aldrig varit hetare än nu.
Då gäller det att samhället levererar de verktyg som krävs så att det arbete som ministern säger ska prioriteras hos Arbetsförmedlingen - arbetsgivarkontakterna - kan mynna ut i att människor får arbete. Man måste kunna leverera kompetent personal i de yrken där det efterfrågas. Detta är allvarligt. Det har skett en stor förändring under det senaste året inom Arbetsförmedlingen.
Jag kommer att återkomma i frågan och följa detta. Nu har man dessutom kunnat läsa om det i tidningen, och jag har fått rapporter tidigare om hur stort problemet är. Nu får vi också tusentals nytillkomna människor som ska ut på vår arbetsmarknad, och det kommer att vara ett stort glapp eftersom det inte finns utbildningar klara för att kunna leverera. Det är inte bra.
Det borde finnas ett snabbspår även på Arbetsförmedlingen för att kunna göra undantag. Jag vet att regelverket för upphandlingar är krångligt och att det är långa tider i processerna, vilket vi också skulle kunna fundera över. Vem kan säga i dag vilka utbildningar som behövs om fyra fem år? Det finns mycket att göra på området. Jag är dock glad för att ministern ser allvarligt på frågan.
Vi kommer säkert att ha fler debatter om det här, för det är så pass allvarligt att vi måste följa utvecklingen.
Katarina Brännström (M):
Jag förväntar mig kraftfulla åtgärder från regeringen när det kommer till det här. Det behövs tydligen kompetent personal på Arbetsförmedlingen. De saknar resurser. Det är någonting som måste kollas upp. Om det nu var så att läget förändrades till det sämre 2007-2008 kommer det att göra det nu också.
Alla de här utbildningarna som de inte har klarat upphandlingarna av skulle leda till riktiga jobb - svarvare, svetsare, busschaufförer, lastbilschaufförer med flera. Det är riktiga jobb vi pratar om. Det är inte traineejobb, det är inte beredskapsjobb och det är inga extratjänster, utan det är riktiga jobb med riktiga löner utan statligt stöd.
Därför är det extra allvarligt att en statlig myndighet så totalt har havererat i en sådan viktig del som utbildning. Regeringen måste göra någonting snabbt. Det krävs kraftfulla åtgärder. Sedan kan vi alltid diskutera kvaliteten i olika utbildningar.
Ett bristyrke ett visst år är kanske inte längre ett bristyrke fem år senare, men de långa upphandlingsprocesserna gör att folk går de utbildningarna i alla fall. Det är en otrolig tröghet i systemet. Det måste finnas mer flexibilitet när det gäller utbildningar som leder till jobb. Jag tycker att regeringen har ett ansvar att ta upp detta med Arbetsförmedlingen.
Utred Arbetsförmedlingen nu! Det skulle ha kunnat finnas en klar utredning nu. Gör det snabbt, och se till att den här myndigheten blir effektivare. Det har den inte varit på länge, och vi har inte råd att ha en så dålig organisation i en tid där man skriker efter kompetent arbetskraft. Jag vill tacka för debatten. Vi lär ses igen här i kammaren på samma tema.
Katarina Brännström (M):
Jag har en fråga till Ylva Johansson. Arbetsmarknadsministern har lovat att alla nyanlända ska vara i jobb eller utbildning inom två år. Det är ett mycket ambitiöst, men knappast trovärdigt, mål som regeringen har satt upp. Vi ser nu att det kommer rekordmånga till Sverige. Häromdagen kunde vi läsa i tidningen att arbetslösheten bland utrikes födda ökar snabbt och nästan har fördubblats sedan 2008.
Enligt Arbetsförmedlingens statistik är arbetslösheten numera fem gånger så hög för utrikes födda som för inrikes födda. Det är en olycklig klyfta som bara växer. Arbetsmarknadsministern kommenterade detta i artikeln. Hon sa då att arbetsmarknadspolitiken måste anpassas till den allt snabbare förändringen av verkligheten, och det håller jag verkligen med om. Men sedan nämnde Ylva Johansson att traineejobb för unga skulle kunna erbjudas även till nyanlända.
Eftersom vi hittills inte har sett så många traineejobb för unga vill jag fråga statsrådet: Hur har det gått med traineejobben? Är det en så lyckad reform att man bör överföra den på nyanlända?
Katarina Brännström (M):
Jag håller med om mycket av det som arbetsmarknadsministern säger. Men vi hörde här tidigare att trycket är väldigt hårt på våra kommuner. Att då även ta sig an en grupp som har problem med svenska språket och vars utbildning vi inte hunnit validera är en väldigt stor utmaning. Jag är lite orolig för att man lägger ytterligare bördor på kommunerna genom de här traineejobben.
Jag funderar lite grann på hur arbetsmarknadsministern har tänkt sig att lösa detta. Som sagt har vi inte sett så många jobb hittills. Hur tänker sig arbetsmarknadsministern detta?
Katarina Brännström (M):
Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern. Vi ser att arbetslösheten ökar bland utrikes födda och nu faktiskt omfattar mer än hälften av alla arbetslösa. Efter åtta år har knappt hälften kommit i jobb. Enligt en del av regeringens överenskommelse med Alliansen i oktober, om flyktingkrisen, ska yrkesintroduktionsanställningar - YA-jobb - gälla även för nyanlända. Det handlar om att få fler i arbete.
I uppgörelsen ingick att även företag som inte omfattas av kollektivavtal skulle kunna tillämpa anställningsformen, då många avtalslösa företag kan erbjuda jobb. Det har nu gått fem månader sedan uppgörelsen, och inget händer. Jag kan konstatera att regeringen antingen inte inser allvaret eller kanske inte är intresserad av att fullfölja överenskommelsen. Min fråga blir således: Hur länge ska frågan beredas i Regeringskansliet, och när kommer åtgärden att vara på plats?
Katarina Brännström (M):
Jag konstaterar att jag inte får något riktigt svar på frågan från statsrådet och att regeringen lite grann drar benen efter sig. Läget är ju allvarligt, och under tiden hamnar allt fler i arbetslöshet, vilket är beklagligt. Regeringen borde visa att den menar allvar både med överenskommelsen och med att vidta åtgärder för att få fler i jobb. Nu har det redan gått fem månader sedan överenskommelsen, och därför undrar jag om vi kan förvänta oss ett skarpt förslag före sommaren.
Katarina Brännström (M):
Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern. Gruppen utlandsfödda står för en stor del av dem som är arbetslösa. Många har endast en grundskoleutbildning. Men även bland nyanlända som faktiskt har en utbildning tar valideringen lång tid. Det är möjligt att med hjälp av speciella kunskapsprov korta den tiden. Men det har visat sig att få klarar av proven. Arbetsmarknadsministern talade i början av regeringstiden om ett nationellt valideringscenter, men vi har inte hört så mycket mer om det senare.
Jag hittade inte heller någonting i vårbudgeten. Vad avser regeringen att göra för att fler människor snabbare ska få en validering och därmed komma i jobb?
Katarina Brännström (M):
Ja, det må jag säga - det var en rejäl salva mot regeringen! Jag undrar hur det egentligen går för Vänsterpartiet i samarbetet med regeringen. Det var ju väldigt många krav som kom fram här som inte har blivit tillgodosedda. Det måste vara otroligt negativt och svårt för Vänsterpartiet. I mitt anförande nämnde jag rätten till heltid. Varför är intresset noll hos regeringen om ni ligger på så hårt?
Hur jobbar ni egentligen, om det nu är så att både facket och Vänsterpartiet är helt överens om att det borde finnas en lagstiftning? Jag skulle säga att det är mycket retorik men lite verkstad när det gäller Vänsterpartiet. Så låter det i alla fall när man lyssnar. Vilka kraftfulla krav har ni verkligen ställt? Hur hotar ni? Vad säger regeringen till er? Säger regeringen att man inte är intresserad? Säger man att ni ska komma tillbaka om några år? Hur låter det?
Problemet med de osäkra anställningarna, som Ali Esbati tog upp i sitt anförande, är värst i den offentliga sektorn. Vad jag vet är Vänsterpartiet med och både styr och stöttar styret i kommuner och landsting där det finns massor av kvinnor med osäkra anställningar. Jag tror inte att det heter sms-jobb; jag tror inte att de ligger med telefonen under kudden.
Men väldigt många kallas in och behandlas ibland ganska illa, kan vi tycka - det kan jag hålla med om. Men varför blir det då ingen förbättring? Vi har ju en rödgrön regering! Vad är det som sker? Vad gör Vänsterpartiet? Det finns även mycket som ska bort, enligt Vänsterpartiet. Vad har ni gjort för att se till att blir en förändring? Vi ser inte ett enda förslag i denna kammare. Vi ser inte en enda proposition på arbetsrättsområdet - det händer ingenting.
Katarina Brännström (M):
Jag lyssnade väldigt väl på vad Ali sa. Jag har dessutom läst Alis artikel i LO-tidningen Arbetet i dag. Det var ungefär samma saker som upprepades här, och jag lyssnade verkligen. Det är inga lustiga frågor jag ställer. De är egentligen ganska olustiga, och jag ser nu hur obekväm Ali blir när jag ställer dem. Han står här och kallar Svenskt Näringsliv för en direktörsorganisation och säger att de har ett förakt.
I så fall är väl regeringen föraktfull som inte ställer upp på Vänsterpartiets krav. Det är ju en rödgrön regering som ni stöder. Ni har all makt att sätta bakom era ord och ändra enligt er riktning. Men det kanske beror på att regeringen också inser att det inte går att kräva en lag om rätten till heltid.
Vilken liten butik eller arbetsgivare skulle kunna ha anställda alla dagar om man har en topp på kanske fredag-lördag i sin verksamhet? Det är omöjligt att kräva, och det är likadant inom många andra områden. Det kanske är så att Vänsterpartiets krav inte är riktigt verklighetsförankrade. Då kanske man måste jobba på ett annat sätt och inte göra det svårare. Det var en massa krav som skulle bort.
Turordningsreglernas två undantag ska bort, och man ska inte tillåta inhyrd personal. Arbetsgivare skulle tveka ännu mer att anställa människor med Vänsterpartiets politik. Jag är glad att Vänsterpartiet inte har större inflytande på regeringen, för då hade det blivit ännu värre för många, framför allt för de kvinnor som har jobb med osäkra anställningar.
Katarina Brännström (M):
Det var många vackra ord, Helén Pettersson. Arbetsrättens lov sjöngs när Socialdemokraterna var uppe i talarstolen. Och det är bra. Mycket är bra på svensk arbetsmarknad. Det tycker vi också. Men så lät det inte riktigt före valet. Då sa Socialdemokraterna inte att allt var gjort, att maktbalansen var god och att regelverket var perfekt. Det var tvärtom. Det var otroligt mycket som var fel. Allmän visstid skulle minsann bort.
Det var det många som lovade av er som sitter i den här kammaren. Rätt till heltid skulle det bli om inte arbetsmarknadens parter fixade detta. Hur har det då gått? Mandatperioden är inte slut än, men nu verkar det som att det mesta är väldigt bra. Det är bara i Vänsterpartiet man inte är nöjd. Det är de som tar upp de krav som ni hade före valet. Ni har makten att förändra.
Om allt var så väldigt dåligt före valet, varför kommer ni inte med ett enda förslag nu? Våra förslag kanske inte var så dåliga i själva verket. När nu Vänsterpartiet föreslår det som ni själva tidigare föreslog avstyrker ni de motionerna. Det är ingenting ni tar upp och går vidare med. En sak erkänner Helén Pettersson att det är problem med, och det är arbetslösheten. Men några förändringar ska i det här läget inte göras, säger hon.
Det är ett intressant uttalande som jag ska spara. Ni är alltså nöjda med hur det är. Det behövs inga förändringar någonstans. Att sedan höra om sänkta trösklar som varningslampor blir lite märkligt. Det är klart att allt måste göras för att få fler i jobb. Det är där hindren finns. Varför får inte människor jobb? Varför råder bland nyanlända i Sverige en hög arbetslöshet som dessutom växer? Det är klart att det måste tas bort trösklar och hinder där. Det var många vackra ord.
Jag skulle vilja höra hur det kunde svänga så.
Katarina Brännström (M):
Trenden har vänt. De rätta mekanismerna är på plats. Vad är då det? Det har inte skett några förändringar som kommer från den här regeringen. De rätta trenderna fanns väl redan förut. En sak som är regeringens ansvar är alla de som står utanför arbetsmarknaden. Det kan man inte tro att parterna ska fixa. Det har vi inte hört någonting om. Det behövs tydligen inga förändringar med nya anställningsformer eller annat anser regeringen eller Socialdemokraterna.
Det har tagits små steg, säger Helén Pettersson. Så gulligt då! När det gäller visselblåsare var det en utredning som Alliansen hade gjort. Det är inga stora saker på allt det som ni klagade på innan. Visstiden skulle bort, och rätt till heltid skulle finnas. Det var rätt mycket som skulle förändras i svensk arbetsrätt. Sedan kommer det några förslag som vi initierade under vår tid men inte hann lägga fram på grund av maktskiftet.
Det är lite fånigt att ta äran åt sig av det. Godtycke är någonting som nämndes alltför många gånger av både Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. Vad är det för godtycke som finns som inte fackliga förhandlingar rår på? Varför ändrar ni i så fall inte i regelverket så att det inte finns utrymme för något godtycke vid uppsägningar? Jag vet inte riktigt vad det var. Det känns som att ni bara håller er till vackra ord. Men det kommer ingen verkstad.
Det kommer inga riktiga förslag. Turordningsreglerna var väldigt bra numera fast de inte var bra förut. Det finns många exempel på det. Vi ser egentligen en svag regering som inte har möjlighet att lägga fram några förslag. Det tycker jag att man ska vara ärlig och säga: Vi har inte majoritet för det vi tycker. Eller så ska man säga: Vi tycker att det är bra.
Det blir väldigt konstigt med dubbla budskap och lite grann en dubbelmoral när man säger så olika saker och ingenting egentligen har förändrats.