Annika Qarlsson (C):
I Västra Götalandsregionen har man tittat på starroperationer. Lite intressant var att när man började titta på dem kunde man konstatera att det var många fler män som fick det ingreppet jämfört med kvinnor. Man plockade fram statistiken och frågade sig hur det kom sig. Vad är det som gör att det skiljer sig åt?
Så småningom borrade man sig fram till att i grunden var körkort ett avgörande faktum för om man fick operationen eller inte. I den generation som i dag behöver starroperationer är det vanligare med körkort bland män än bland kvinnor. Med den kunskapen valde man att fundera på hur man skulle göra i stället, och man kom på en helt revolutionerande idé.
Man beslöt sig för att i stället basera beslutet på behovet av en starroperation. Ibland kan svåra frågor ha enkla lösningar, kan man tycka, men man måste se vad som har hänt och vad som sker. Västra Götaland jobbar också mycket med förlossningsvården.
Man har jobbat mycket med mötet med båda föräldrarna för att göra skillnad när det gäller vad man upplever och hur man bemöts och vilken trygghet man känner när man möter det nya barnet och får möjlighet att knyta an de första skälvande minuterna och timmarna. I Kalmar tittade man på hur man skulle öka andelen sopsortering.
Man kunde konstatera att det var flest kvinnor som gjorde det, så om man gjorde en riktad insats mot kvinnorna skulle man få ett ännu bättre resultat. I Kalmar har man dock infört en styrmodell där man inte bara har ett verksamhetsmål utan också jämställdhetsmål.
Då kunde man konstatera att enligt verksamhetsmålen hade det varit ett enkelt sätt att utveckla verksamheten, men ska man också följa jämställdhetsmålen var det männen man behövde rikta in arbetet på. I Kalmar tittade man också på en mängd andra saker. Man tittade på socialbidragsfördelningen och kunde konstatera att män fick lite mer socialbidrag.
Fastän det är samma norm som gäller kunde man konstatera att det skilde sig åt. Som ett exempel på den här skillnaden kunde man se att en pappa som kom och ansökte om fotbollsskor för pojken fick pengar till ett par nya fotbollsskor. Mamman som kom fick betydligt mindre pengar och fick höra att det nog finns begagnat att köpa. Det här kan tyckas som småsaker.
Men någonstans är alla de här små delarna tillsammans en helhet som gör att vi lever i ett ojämställt samhälle. Kalmar valde att införa ett styrsystem där man också ställde de jämställdhetspolitiska målen i fokus. Man fortsatte att kräva utvärdering. Botkyrka har också gjort ett sådant arbete. Där har man sett över hemtjänsten.
Man kan konstatera att det är väldigt stor skillnad i utfallet beroende på om det är kvinnor eller män som är i behov av hemtjänst. Varför tar jag upp de här exemplen här? Det är ju kommuner. Jag vågar inte ens svara på vad det är för styre där. Att jag tar upp dem beror på att de är några exempel på resultatet av den satsning som vi har gjort på Sveriges Kommuner och Landsting när det gäller hållbar jämställdhet.
Under förra mandatperioden fick de 145 miljoner för att just påverka mötet med medborgarna och se till att säkerställa att vi utvecklar det arbetet. Det finns ytterligare satsningar. Det går ytterligare pengar dit nu. Det man framför allt fokuserar på är att säkerställa kvaliteten i verksamheten.
Det man kan konstatera runt om i många olika kommuner är att det man gör inte bara är någonting som är bra för både kvinnor och män, det ökar också kvaliteten totalt sett i den verksamhet som man erbjuder. Det är en del av den satsning som den här regeringen har gjort.
Regeringens strategi när det gäller jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet är att se till att det perspektivet ska genomsyra näringslivet och utbildningssystemen hela vägen. Vi hörde förut att vi har två stora utredningar som nyligen har lämnat sina slutbetänkanden. De har tittat över jämställdhet både i skolan och i den högre utbildningen.
Uppdraget blir nu att gå vidare och ta in alla de förslagen och göra verklighet av dem. I det här arbetet finns det en skillnad mot tidigare arbeten. Det handlar om det strukturerade arbetssättet, där man går till botten med och funderar på vad det är för grundläggande problem som vi ser för att vi sedan ska kunna göra rätt saker på rätt ställe för att också få ett bra utfall.
När det gäller de utredningarna kan man bara konstatera att signalerna därifrån är att både flickor och pojkar lider av att det faktiskt är de här traditionella könsrollerna.
Det är oerhört viktigt att vi hittar sätt att arbeta som gör att vi stärker kvinnors och tjejers möjlighet till en bra utbildning, utan psykosocial ohälsa, men också att killarna får möjlighet till en adekvat utbildning som gör att de kommer på rätt spår i livet. När det gäller arbetslivet, som tar vid någonstans efter skolan, finns det många olika frågor i luften. Deltid och heltid har vi haft en diskussion om förut.
Jag kan bara konstatera att det finns ett antal kommuner som går före och nu börjar jobba med de här frågorna. Riktigt så enkelt som att bara säga att nu gör vi den här förändringen och ger alla rätt till heltid är det inte. Det kanske når dem som i dag säger: Jag skulle vilja ha heltid, men jag får det inte. En stor andel kvinnor inom kommuner och landsting säger att de inte vill ha heltid.
Det beror ju på att vi i dag har ett arbetsliv som är organiserat på ett sådant sätt att de inte orkar och inte klarar av att arbeta heltid. I det här sammanhanget är det oerhört viktigt att arbeta med hela processen och också förändra arbetssättet ute i kommunernas organisationer. Jag vet att det finns kommuner som går före. Jag vet också att det finns kommuner som inte är så pigga på det. Det pågår en utveckling.
Jag tror att det i nuläget, när vi kan se att det är många som går i pension, också kommer att finnas ett behov av det, därför att kompetensförsörjningen kommer att bli lidande om man inte ser till att faktiskt säkerställa att det finns bra arbetsmiljö och bra arbetsvillkor. När det gäller arbetsmarknaden kan vi konstatera att oberoende av om det är heltids- eller deltidsproblematiken eller om det är löneutvecklingsproblematiken finns det på alla nivåer skillnader mellan kvinnor och män.
I går presenterade organisationen Ledarna skillnaden mellan chefer runt om i landet. Där kan vi också konstatera att av de 500 000 ledare som finns på arbetsmarknaden runt om i Sverige har kvinnor 1 700 kronor lägre lön i månaden än männen, och den offentliga ledaren, chefen, har mindre än de i privat sektor. Det är två skillnader som finns i det här och som också drabbar kvinnor hårdare.
Företagandet har vi jobbat väldigt strukturerat och väldigt målinriktat med. Det finns en ökning på det här området. Självklart kommer vi att behöva jobba med det ännu mer, för vi är inte i mål, absolut inte, långt därifrån, men det vi kan se är att det finns en 10-procentig ökning av antalet kvinnor som faktiskt driver företag. En av de viktigaste orsakerna till att vi har landat i det handlar om de valfrihetsreformer som vi genomförde under förra mandatperioden och som vi fortsätter att driva vidare.
Här kan vi se sektorer där det finns väldigt många välutbildade kvinnor som tidigare inte har haft något alternativ att välja på. Nu får de möjlighet att både byta arbetsgivare och att starta företag. Det som händer är att det dessutom finns en möjlighet för den som är brukare av tjänsterna, servicen eller vården att välja den man vill ska ge den här vården. Ibland kan man tänka att det aldrig kommer att gå. Nu är jag inte från Örebro.
Hade jag varit därifrån kunde det ha låtit riktigt bra. Det som är spännande är att vi har internationella utblickar att fundera på. Vad händer runt omkring i världen? Hur ser det ut på andra ställen? Jämför man samma ålderskategori kvinnor och män utan barn i de stora städerna runt om i världen med Sverige kan vi konstatera att kvinnorna har högre lön.
Går vi tillbaka och tittar på Sverige eller på hela Norden kan vi se att det inte händer här. Skillnaden mellan Norden och andra länder är att vi har sett till att göra det möjligt att kombinera barn och arbete. Den kombinationsmöjligheten finns inte på de andra ställena. Däremot har vi också en stark offentlig sektor. Det finns alltså ingen konkurrens.
Det finns inte en möjlighet att byta arbetsgivare eller att starta företag inom sin egen profession. Där tror jag att det är oerhört viktigt att vi går vidare. Saker och ting går långsamt på det här området, ibland alldeles för långsamt, speciellt när man jobbar med frågorna. Men vi kan se att en hel del saker trots det faktiskt är på plats och absolut går i rätt riktning, till skillnad från det Ann-Christin Ahlberg målade upp i mest svarta nyanser.
Men det finns mer att göra när det gäller karriärmöjligheter, löneutveckling, heltidsarbete, fler företag, fler heltider, men också i den totala helheten, alltså en ökad egenmakt även till kvinnor på Sveriges arbetsmarknad.