KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Bergström (C):
Det är lätt att känna sympati för Hans Stenbergs argumentation. Jag är den förste att personligen gärna se att regeringen är mer offensiv och prövar möjligheten att införa det här tidigare om det går rent praktiskt. Men du vet hur juristerna är i departementen. De är ganska noga med att man till varje bokstav ska följa EU-direktiv. Men vi kan gemensamt hjälpas åt och trycka på i den här frågan. Det har jag absolut ingenting emot.
Jag vill gärna göra EU vassare men smalare. När det gäller frågan om tillkännagivanden förstår jag att oppositionen är otålig. Ni fick inte så mycket gjort under de tolv åren. Då vill ni se mer och har högre förväntningar på den här regeringen. Det välkomnar vi. Vi är också otåliga och förväntansfulla. Men vi tycker att ett och ett halvt år kanske är lite för kort tid för att sätta något slutbetyg. Låt väljarna hjälpa oss med det när vi kommer till valet 2010.
Jag ser med tillförsikt fram emot detta. Jag är övertygad om att vi har goda förutsättningar att få förnyat förtroende. Det är inget självändamål att slänga ur sig ett antal tillkännagivanden bara för att markera trafikutskottets styrka och oberoende. Dem ska vi använda när det behövs och när det ska sättas kraft bakom orden.
Jag kan mycket väl tänka mig att det kommer ett eller annat sådant också under den här perioden när vi samtliga kanske tycker att det skulle ha hänt något mer på något område när vi närmar oss slutet på valperioden. Men det var, som sagt var, kanske en handfull under en tioårsperiod som jag kan överblicka i trafikutskottet när den tidigare regeringen satt. Var inte för kaxig i den här frågan!
Sven Bergström (C):
Jag kan lugna Hans Stenberg. Det finns absolut ingen motvilja mot att göra något på det här området. Det arbetas frenetiskt med ett beredningsarbete i departementet med det så kallade tiopunktsprogrammet som egentligen inte är tio utan tolv punkter. Där ingår tömningscentraler som en punkt, men det finns också en väldig massa andra punkter som Hans Stenberg själv nämnde. Ha förtröstan!
Den här regeringen kommer att redovisa förslag på taxiområdet också, även om jag inte tror att Hans Stenberg kommer att vara nöjd till alla delar när förslagen så småningom kommer. Som sagt var, jag tror att vi inom alliansen kommer att fortsätta att följa regeringens förslag.
Vi kommer att vara otåliga precis som oppositionen, och självklart ska vi gemensamt se till att driva på för att få ett bra utfall, bra förslag, på bordet så snabbt som möjligt. Låt oss som första anhalt ta infrastrukturpropositionen i höst. Jag är övertygad om att den kommer att visa att den här regeringen har producerat mycket och ger möjligheter till investeringar och bättre drift och underhåll på både väg- och järnvägsområdet, som den tidigare regeringen så grovt försummade.
Sven Bergström (C):
När det gäller överlasterna är vi alldeles överens i sakfrågan - de ska bekämpas med alla möjliga medel. Det som ändå inte framgår av det oppositionen säger är faktiskt det vi skriver i utskottsbetänkandet på s. 25, att andelen överlastade tunga fordon minskar. Men minskningen går alltför långsamt, skriver vi. Det låter på er som om det vore en väldig ökning av överlasttrafiken.
Det är det inte, och det har vi bland annat åkeriföretagens arbete med de här frågorna att tacka för, tillsammans med det som riksdag och regering har sagt. Men jag håller med om att vi ska fortsätta ha en väldigt offensiv hållning i fråga om detta, för det måste bekämpas. I utskottet nu i vår ska vi träffa åkeriföretagen för att diskutera frågorna och vad som mer kan göras och också det bekymmer som uppstår när man lossar en lastbil till hälften.
Lasten förskjuts då på den befintliga lastbilen, och det blir en väldig belastning på en eller två axlar. Därmed förändras också lastbilens trafikegenskaper. Det är ett underskattat problem. Men självklart är det här ett otyg som ska bekämpas med alla till buds stående medel. Det håller jag med om. När det gäller Öresundsbron tycker jag att jag tog det hyggligt utförligt i mitt inledningsanförande.
Hur priserna sätts ska inte riksdag och regering lägga sig i, utan det är Öresundsbrokonsortiet. Vill man riva upp det avtal som ligger till grund för det hela måste själva avtalet som slöts mellan Sverige och Danmark omprövas, och det är väl en lite större apparat än den Karin Svensson Smith ville sätta i gång.
Sven Bergström (C):
När det gäller att främja cyklismen tror jag att Karin Svensson Smith och jag också i den frågan är alldeles överens. Vi har skrivit motioner tillsammans i den frågan tidigare också. Precis som jag sade i inledningen förutsätter faktiskt utskottet att syftet med motionsförslaget i väsentliga delar kommer att tillgodoses i den infrastrukturproposition vi får i september. Men låt oss gärna hjälpas åt att hålla blåslampan levande i den här frågan så att det verkligen blir konkreta resultat!
Jag ser gärna att vi lyckas öka cyklismen ordentligt, inte minst här i Stockholm. Det skulle kunna lätta på trycket ordentligt när det gäller trängseln i innerstaden. Det finns städer i Sverige som har lyckats hyggligt väl - Uppsala, Linköping, Gävle, Lund. Det finns goda exempel. Köpenhamn är kanske ett ännu bättre exempel på storstadsnivå. Kan vi klämma in ett studiebesök från trafikutskottet till Köpenhamn är jag den första att bejaka just detta.
När det gäller bilavgifterna och Öresundsbron tycker jag nog att Karin Svensson Smith får vända sig till Öresundsbrokonsortiet - det är inte så långt ifrån där du bor - och resonera om detta. Det är inte riksdagen som ska besluta om detta eller ge anvisningar, utan det ska utifrån det avtal som finns prövas av Öresundsbrokonsortiet. Vad Centerpartiet tyckte om Öresundsbron en gång vet Karin Svensson Smith mycket väl, särskilt bron som bilbro. Att den nu har blivit bra, inte minst ur tågtrafiksynpunkt, välkomnar vi naturligtvis.
Kanske är det snart dags att också börja diskutera en tågtunnel lite längre norrut i sundet för att ytterligare främja integrationen inom regionen.
Sven Bergström (C):
Det där var en rätt fyndig formulering. Det kan behövas. Om substansen är tunn får man spetsa retoriken, som det heter. Nyss gav Marie Nordén regeringen till och med ett halvår extra när hon skulle beskriva läget med att två år har gått. Men det har bara gått ett och ett halvt år. Stark önskan om samsyn - ja, inte vet jag.
Karin Svensson Smith, som nu anslutit sig till debatten efter att ha varit och debatterat ute på stan, och jag skrev en artikel i Dagens Samhälle, den tidning som Sveriges Kommuner och Landsting ger ut, där vi gav vår gemensamma syn på detta. Jag hade inga som helst problem att komma överens med henne om hur man dels kan se på utvecklingen hittills, dels kan se på utvecklingen framåt.
Om inte Marie Nordén, som är ny i riksdagen sedan 2006, kan vidimera det kan väl någon annan på oppositionsbänken vidimera hur det var under den förra mandatperioden. Även då höjde man bränsleskatten. Även då höjde man fordonsskatter och gjorde det besvärligare. Man till och med höjde mer för kollektivtrafiken än ökningen av konsumentprisindex.
Att man gick så hårt fram utlöste ett ramaskri bland länstrafikbolagen landet runt. I mitt parti, Centerpartiet, anslog vi i våra budgetalternativ 100 miljoner mer till kollektivtrafiken eftersom vi tyckte att den dåvarande regeringen var så njugg. Nu ställer ni stora krav, men ni glömmer hur det var fram till för ett och ett halv år sedan, när ni hade regeringsmakten.
Vad gäller trängselskatten och stockholmarna tycker jag att man kan glädjas åt att en del partier, som intensivt hade bekämpat tanken på trängselskatt, bet huvudet av skammen och gick med på att ha trängselskatt i Stockholm eftersom det kan bidra till trafikutvecklingen. Man kan satsa på såväl vägar som tåg och bussar; jag sade i en tidigare debatt att det är fråga om kommunicerande kärl.
Om man enbart använde trängselskatten till vägar skulle man få vänta i 50 år på den Förbifart Stockholm som även Socialdemokraterna förordar.
Sven Bergström (C):
Jag ska börja med att rätta mig själv. Marie Nordén är ny i trafikutskottet sedan 2006. Att hon suttit i riksdagen sedan 2002 är naturligtvis väl känt. När det gäller trängselskatten vet jag inte om Marie Nordén lyssnade aktivt på det jag sade. Jag försökte alltså betona att all kollektivtrafik inte går på spår i form av tåg, pendeltåg och spårvagn.
75 procent av kollektivtrafiken rullar på våra vägar i form av bussar. I Stockholm är det en något mindre andel. Det är sant. Men i landet som helhet är det 74 procent, som vi ska vara alldeles exakt på decimalen, av kollektivtrafiken som går i buss. Därför behövs det naturligtvis bra vägar och väl utbyggt vägunderhåll för att kollektivtrafiken ska fungera.
När jag säger kommunicerande kärl menar jag att det måste vara ett samhällsansvar att kollektivtrafiken blir väl tillgodosedd. Det gäller vägar, spår, cykelbanor och annat som kan vara viktigt för att få kollektivtrafiken och hela trafiken att flyta bra.
Det kan därför kanske vara lite pedagogiskt att säga att vi lägger trängselskatterna som bilisterna betalar på både dem som åker bil och dem som åker buss och tar andra pengar till Citybanan som vi har bestämt att vi ska förverkliga. På det sättet är det kommunicerande kärl. En annan sak som jag inte hann kommentera tidigare var att det är knepigt att köpa biljetter. Visst kan det vara det. Det tycker jag också. Man måste gå till Pressbyrån och köpa remsorna om man inte har sitt månadskort.
Men regering och riksdag kan inte sitta och bestämma hur Storstockholms Lokaltrafik organiserar sin biljettförsäljning. Man kan ha önskemål och synpunkter. Men det är ändå det som måste ta ansvar för att biljettförsäljningen fungerar på ett klanderfritt sätt i Stockholmsområdet.
Sven Bergström (C):
Det är en rad olika faktorer som styr om människor väljer kollektivtrafik eller inte. Framför allt måste vi se till att den bli tillgänglig, attraktiv och går rätt och tätt, snyggt och tryggt, som Socialdemokraterna brukar säga. Det är en bra slogan. Det avgör mycket mer än om det kostar 10 eller 15 kronor. Det är jag alldeles övertygad om. Det har vi fått vittnesmål om också från andra. Jag är precis som Peter alldeles övertygad om att det har betydelse vilken nivå priset ligger på.
För oss som är övertygade om marknadsekonomins fördelar är det elementärt att priset har betydelse. Därför ska man naturligtvis eftersträva ett så lågt pris som möjligt i de olika länstrafikbolag som reglerar kollektivtrafiken runt om i Sverige. Är det något länstrafikbolag som vill pröva en avgiftsfri taxa, en nolltaxa, får de väl komma in med en ansökan som prövas i vederbörlig ordning.
Men jag hör inte till dem som tror att det är framgångsvägen. Det gäller att se till att kollektivtrafiken blir attraktiv, att den kommer fram snabbt och att den är förutsägbar. Då väljer människorna det framför den egna bilen. Jag är övertygad om att det finns väldigt mycket kvar att göra på detta område. Det visade också översynen Koll framåt , som jag hoppas att vi har koll på allihop. Det finns väldigt mycket att göra. Man ska sätta kunden i centrum.
Det är då inte frågan om nolltaxan som är det viktigaste. Det säger inte ens branschen själv. Det handlar om hur attraktivt vi kan göra det. Kan vi använda incitamentsavtal, som man gör i Gävle, för att få bussbolagen att anstränga sig extra att fylla bussarna med resenärer? Det är vad som avgör om vi får framgång med en bra kollektivtrafik.
Sven Bergström (C):
Jag invänder inte mot grundprinciperna i Peters resonemang att priset har betydelse. Självklart är det så. Tillsammans med en rad andra faktorer har det betydelse. Vi tror inte att nolltaxa är rätt modell och att vi ska öka skattesubventioneringen ytterligare mot i dag. I de allra flesta länstrafikbolag är det 50-50. I några andra, till exempel i Skåne, är det större finansiering av resenärerna.
Peter för en mängd resonemang om reseavdrag, förmånsbeskattning och annat. Det finns anledning att göra det. Jag utgår från att vi får ta en ny omgång om detta i höst när vi får förslagen från regeringen. Flera av de förslagen fanns med i Koll framåt och finns med i en arsenal av olika förslag för att just främja ett ökat resande med kollektivtrafik. Låt oss återkomma till det när vi har de konkreta förslagen på bordet.
Till dess är jag glad över att det ändock finns en sådan samstämmighet. Det är mycket angeläget att på alla möjliga sätt främja en bättre kollektivtrafik i landet.
Sven Bergström (C):
Det förefaller som att vi är ense om att vi måste ha en bra och väl fungerande järnväg. Det är en nyckelfråga om vi långsiktigt ska kunna föra över mer av transporterna till detta miljövänliga transportsätt. Bara genom att föra över ungefär 5 procent av det gods som i dag transporteras med lastbil till järnväg skulle vi minska koldioxidutsläppen med omkring 200 000 ton. Det är verkligen angeläget.
Det är ett viktigt steg om vi ska klara ambitiösa miljömål och minska risken för dramatiska klimatsvängningar. Företagen som ska leverera gods på bestämd tid måste kunna lita på järnvägen. Precis som Åsa Torstensson sade nyss har den europeiska järnvägsunionen konstaterat att Sverige ligger i bottenskiktet - dessvärre - trots Miljöpartiets påeldande i den tidigare regeringen för att satsa på järnvägen. Vi låg i bottenskiktet när det gäller att underhålla den järnväg vi har.
Det finns ett jättebeting för den här regeringen att ta itu med - både eftersatt underhåll och att göra angelägna framtidssatsningar. Den här debatten var riktad till regeringens företrädare, även om Hans Stenberg apostroferade mig. Jag hoppas verkligen att jag har samma glöd och engagemang i frågorna som jag hade under den tidigare regeringen.
Jag välkomnar att också nu Socialdemokraterna, både kommunalråd och riksdagsmän, visar ett engagemang och glöd i frågorna. Det behövs ett starkt opinionstryck för att vi ska få de satsningar som behövs, om vi ska få regering och riksdag att satsa tillräckligt, om vi ska få privata intressenter att satsa, om vi ska få regioner att satsa. Det är bra att vi mobiliserar på alla håll.
Det är ändå lite intressant att sossarna är så allergiska mot att den här regeringen redovisar att det fanns vissa brister när regeringen tog över för ett drygt år sedan. Om jag minns rätt höll den tidigare regeringen på i stort sett i tolv år att hänvisa till regeringen 1991-1994. Åren gick och åren gick, och det var fortfarande regeringen Bildt 1991-1994 som var skuld till det hela.
Sven Bergström (C):
Mycket har sagts här som är viktigt. Det är som många talare har framhållit en akut och besvärlig situation för Norrsundet och Gävleregionen. Många arbetstillfällen står på spel. Jag utgår ifrån att vi alla på olika sätt försöker använda de kontakter vi har och pratar med de människor vi känner. Jag hade själv tillfälle att träffa vd:n på Stora Enso när Skogsindustrierna förra veckan hade en samling med riksdagsledamöter här i Stockholm.
Jag tog då upp Norrsundets situation. Jag utgår ifrån att det väger betydligt tyngre om näringsministern också lägger kraft i samtalen. Det utgår jag ifrån att hon gör. Det är riktigt att bredda arbetsmarknaden. Vi ska ställa krav på alla parter, men naturligtvis särskilt stora krav på en stor arbetsgivare och aktör som Stora Enso. Jag är övertygad om att Stora Enso tänker affärsmässigt också i den här situationen.
Om det skulle dyka upp en bra möjlighet att slippa kostnaderna för avveckling och alternativa jobb genom att en alternativ aktör kan erbjuda möjlighet att driva verksamheten vidare utan att det drabbar råvarusituationen i regionen är jag ganska säker på Stora Enso tar det på mycket stort allvar.
Jag kan inte några detaljer i detta, men det är den bild som det förefaller finnas viss substans i. Nu är det ett tillfälle och en möjlighet för Maud Olofsson och regeringen att visa att den här regeringen inte bara är bättre på att driva jobbskapande politik och skapa ett bra företagarklimat utan att man också kan hantera akuta krissituationer. Jag har stora förhoppningar om att det ska kunna landa bra.
Jag ser fram emot den fortsatta utvecklingen av det här ärendet och att vi gemensamt ska kunna trycka ned arbetslösheten och främja företagandet i Gävleborgs län.
Sven Bergström (C):
Jag kan lugna Désirée Liljevall. Det var möjligen en arbetsrutin på den tidigare regeringens tid. Det är inte det nu. Utredningar som Billingers och Hedéns, om det är dem vi tänker på, är genomarbetade och bra. De ska hanteras på sedvanligt sätt. Sedan kommer det förslag i vanlig ordning.
Jag utgår ifrån att man också landar i att använda inte minst Åke Hedéns kloka förslag om att nu få fart på bredbandsutbyggnaden till de faktiskt hundratusentals hushåll och företag som fortfarande saknar uppkoppling. Det är väldigt angeläget för alla oss som tar ambitionen att hela Sverige ska leva på allvar. Vi kanske kan få en samsyn över blockgränsen att det är viktigt att ha en fortsatt offensiv hållning.
I Centerpartiet har vi en vision om en digital allemansrätt. Det är en nyttighet precis som vägar, järnvägar, telekommunikationer och elförsörjning. Vi måste ha ut det till alla människor om vi inte ska få en digital klyfta som är till skada för landet.
Sven Bergström (C):
Désirée Liljevall är visserligen vältalig och sympatisk, men hon har inte inflytande över ministertillsättningar. Varken hon eller jag kan komma åt de knapparna. Men jag har stort förtroende för Leif Zetterberg, Åsa Torstensson, Henrik Hansson och andra som jobbar med de här frågorna intensivt i Näringsdepartementet. Jag är alldeles övertygad om att det kommer att bli mera verkstad än prat när den här regeringen levererar än vad det var på den tidigare regeringens tid. Vi får väl återkomma i flera debatter, Désirée och jag, och granska vad den här regeringen levererar.
Slutligen är det väljarnas dom i valet 2010 som avgör om vi har skött oss eller inte skött oss.
Sven Bergström (C):
Sverige är en halvö i norra Europa. Detta och vårt stora beroende av utrikeshandel ger sjöfarten en viktig roll i det svenska transportsystemet. Sverige är ett av Europas mest sjöfartsberoende länder. Enligt Sjöfartsverkets beräkningar går mer än 90 procent av Sveriges utrikeshandel, mätt i volym, sjövägen.
Dessutom reser uppemot 30 miljoner personer till och från Sverige med färja varje år, vilket är nästan dubbelt så många som antalet flygresenärer till och från Sverige. Inom den internationella sjöfarten har uppemot 45 000 fartyg till huvuduppgift att frakta gods och/eller passagerare. Omkring 90 procent av de gränsöverskridande internationella godstransporterna sker med fartyg. Herr talman!
I det här betänkandet behandlar trafikutskottet frågor om sjöfart i 31 motionsyrkanden i sammanlagt 24 motioner från allmänna motionstiden 2008. Motionsförslagen rör främst säkerhets- och miljörelaterade sjöfartsfrågor men även frågor om fritidsbåtsverksamheten.
När det gäller frågan om sjöfart i Östersjöområdet konstaterar utskottet att den havsproposition som regeringen nyligen lagt fram innehåller förslag som i hög grad har bäring på de säkerhets- och miljöproblem som präglar detta område. Utskottet konstaterar också att arbetet med de så kallade PSSA-anknutna skyddsåtgärderna i Östersjön fortskrider.
PSSA betyder särskilt känsligt havsområde. Även frågor om utsläpp från sjöfarten till luft - kväve- och svaveloxider - och till vatten - olja och barlastvatten - tas upp i betänkandet, och utskottet hänvisar till pågående eller planerade åtgärder. Samtliga motioner avstyrks. I betänkandet finns sju reservationer från Socialdemokraterna, Vänstern och Miljöpartiet.
Med detta hoppas jag att alla åhörare har fått en god bild av vad den förestående debatten kan komma att handla om.
Sven Bergström (C):
Jag kan överraska Hans Stenberg med att delvis hålla med honom om att det är ett bekymmer från demokratisk synpunkt att riksdagen tenderar att bli ett transportkompani, oavsett vilken typ av regering som sitter. En skillnad som vi har i dag jämfört med förra perioden är att det här är en majoritetsregering. Förra perioden var det en minoritetsregering som regerade på nåder av Vänsterpartiet och Miljöpartiet.
Det ger naturligtvis ett visst ökat utrymme för en självständig riksdag att knäppa regeringen på näsan och göra tillkännagivanden. Vi vet också dessvärre att regeringar hanterar tillkännagivanden på lite olika sätt.
Vi hade i dag i trafikutskottet på förmiddagen en redovisning av riksdagsskrivelser, som det heter när riksdagen säger någonting till regeringen, från 1994 eller någonting i den stilen, som fortfarande inte var fullt ut hanterade. Så även om vi från riksdagen höjer våra röster och säger ifrån ibland är det inte alltid som det biter, till exempel på den tidigare socialdemokratiska regeringen, som lämnade efter sig ett stort antal tillkännagivanden som inte var åtgärdade till den här regeringen.
Jag skulle välkomna om vi oavsett regering kunde luckra upp den väldigt hårda blockpolitiska låsning som finns i riksdagen något. Jag tittar ibland med avund på EU-parlamentet i det avseendet, för där finns det ett betydligt större utrymme för dynamik och handlingskraft hos enskilda ledamöter. Det skulle den svenska riksdagen må bra av också.
När det gäller den andra frågan som Hans Stenberg tar upp, tömningscentraler, tyckte jag att Sten Bergheden väldigt utförligt har redovisat varför det dröjer. Jag delar otåligheten, och jag är övertygad om att många av mina kamrater i trafikutskottet på allianssidan delar otåligheten över att det här inte kommer fram som man skulle önska. Men det är också i hög grad ett storstadsproblem. Jag får återkomma i nästa replik till detta.