Maj Karlsson (V):
I dag debatterar vi nya nationella mål för funktionshinderspolitiken, mål som ska utgå från FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Genomförandet av funktionshinderspolitiken ska enligt regeringens förslag inriktas mot fyra områden: den universella utformningen, tillgänglighet, individens självständighet och motverkan av diskriminering. I grund och botten handlar det här om att varje människa i landet ska kunna leva sitt liv.
Vi ska kunna arbeta, studera och skaffa familj. Vi ska kunna gå på bio, gå på dejt eller vara aktiva i ett politiskt parti. Vi ska bygga ett samhälle där vi alla kan röra oss fritt och vara aktiva medborgare i en demokrati, ett samhälle där ingen av oss ska bli diskriminerad. Vi i Vänsterpartiet står bakom förslaget och tycker att det här är viktiga mål, för det är mål som förpliktar. Herr talman!
Regeringen säger att funktionshinderspolitiken är en del i arbetet för ett mer jämlikt samhälle, där människors olika bakgrund eller förutsättningar inte ska avgöra möjligheten till delaktighet. Det är stora ord som inte har det minsta värde om de inte fylls med handling - handling som går i rätt riktning. Jag tror inte att det undgått någon vilken fruktansvärd utveckling vi bevittnat vad gäller personlig assistans. Rätten till att leva våra liv står hotad.
Regeringen säger själv att den personliga assistansen är en central del för att uppnå målet om individens självständighet. Men med den insikten undrar jag hur man kan komma till slutsatsen att inga andra konkreta åtgärder behöver vidtas eftersom man tillsatt LSS-utredningen. Det förvånar mig, eftersom direktiven till den utredning som regeringen hänvisar till inte innehåller så mycket som ett ord om att justera lagen efter alla de domar som fallit, de domar som nu slår LSS-reformen i spillror. Inte ett ord står det om detta.
Däremot andas direktiven en tydlig vilja att spara pengar, och det är assistansen som ska få stryka på foten - den insats som enligt regeringen är en central del för individens självständighet. Herr talman! Att sätta upp mål är något som förpliktar. Då duger det inte att med ena handen kräva rättigheter åt människor när man samtidigt med den andra tar dem ifrån oss. Så jobbar inte vi i Vänsterpartiet.
Därför kräver vi att direktiven till LSS-utredningen ändras så att det ensidiga kostnadsfokuset helt tas bort. Vi kräver också att LSS justeras med tanke på alla de domar som fallit, inte bara den senaste. Herr talman! Vänsterpartiets politik bygger på att vi vill ha ett rättvist och solidariskt samhälle där varje människa ska ha möjlighet att leva ett gott liv, oavsett bakgrund eller förutsättningar.
Vi vet att personer med funktionsnedsättning som grupp generellt sett har sämre levnadsvillkor och sämre möjligheter att delta i samhällslivet än övriga befolkningen. Men vi vet också att kvinnor med funktionsnedsättning genomgående har ännu sämre levnadsvillkor än män. Kvinnor får till exempel sämre stöd för att komma i arbete, får mindre assistans och får inte den hjälp de har rätt till om de blir utsatta för våld. För ett feministiskt parti som vårt är det en skyldighet att synliggöra dessa skillnader och motverka dem.
Funktionshinderspolitiken måste ta en mer feministisk inriktning. Vi vet också att situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning är en fråga som alltför sällan uppmärksammas. Med de förtryckande normer som finns i vårt samhälle drabbas människor av dubbel diskriminering utan att någon agerar. När RFSL initierade Funkisprojektet kunde man mycket snabbt se att det fanns stora kunskapsluckor hos dem som möter dessa människor.
Därför menar vi att ett första steg är att kartlägga situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning för att få kunskap och synliggöra problemet. Herr talman! Vi från Vänsterpartiet tycker att de mål som vi ska fatta beslut om i dag är mycket viktiga. Ambitionen är att de ska ge starkare och tydligare koppling till funktionsrättskonventionen och genomförandet av Agenda 2030.
Det visar på att det är deklarationen om mänskliga rättigheter som är det fundament som funktionshinderspolitiken ska vila på. Vi ska stå upp för vår okränkbara rätt att leva våra liv som fria individer. Men för regeringen är detta en piska. Nu ska riksdagen klubba igenom förslaget, och regeringen har antagit mål som kräver att de agerar för att leva upp till sitt eget förslag.
Vi ställer oss självklart bakom alla våra reservationer, men för att spara tid yrkar jag bifall enbart till reservation 7 och reservation 18.