Jan Lindholm (MP):
Det är ganska roligt att lyssna på våra ministrar som när det passar säger att de faktiskt bara har haft några veckor på sig. Nu har man jobbat i hela två och en halv månader, och det skulle betyda så mycket. Det är precis som när man tar upp jobbfrågan och säger att man håller på att vända det, trots att riksdagen ännu inte har beslutat om särskilt många frågor och de lagförslag som man föreslår ska träda i kraft den 1 januari i många fall och senare.
Det är den förra regeringens budget för 2006 som fortfarande gäller. Man behagar lägga det perspektiv som passar. Det är inte negativt att göra en lång redovisning, men när man ställer en interpellation och frågar ministern vill man veta någonting om intentionerna. Man vill veta lite grann om vart regeringen är på väg och vad den vill.
Maria Larsson säger att det har hänt mycket i ett femårsperspektiv. Det tycker jag. Det gjordes mycket under den förra mandatperioden. Jag hoppas att det finns några idéer om vad man ska göra den här mandatperioden också. Det är det jag inte hittar i svaret, och det är därför jag är lite besviken. Det är klart att det innehåller saker.
Gör då regeringen den tolkningen att man har lyckats med det som man föresatte sig inför det finska ordförandeskapet, där den förra regeringen tryckte på hårt för att Finland verkligen skulle göra folkhälsoperspektivet till en viktig fråga på alkoholområdet? Är det så? Den bilden har inte jag, för jag har inte riktigt de kontaktytorna när det gäller vad som händer i EU-arbetet.
Vi har ju bara en ledamot från Miljöpartiet där som i och för sig jobbar mycket med de här frågorna. Om det har skett en ordentlig förskjutning undrar man hur regeringen utnyttjar den verklighetsförändringen. Hur ser ni på att det faktiskt har inträffat en förskjutning, att man nu ser alkohol inte som en handelsvara vilken som helst utan att folkhälsoperspektivet är avgörande för hur vi ska hantera alkoholområdet och inte den traditionella synen på varornas fria rörlighet?
Vad gör man i det perspektivet? Det tycker jag skulle vara intressant att få höra. I EU tenderar det att bli så att man i många frågor väljer att vänta in från Sveriges sida. Man är inte på bettet, tycker jag.
Jag sade att man kan tolka det här svaret som att politiken från Maria Larssons sida har gått från en ganska framåtsyftande och tydlig oppositionspolitik till en ganska lam regeringspolitik där man väntar in EU. I svaret står det också att man egentligen inte har några idéer när det gäller införselkvoterna, man ser problem, och så vidare.
Sverige brukar ju försöka vara bäst i klassen och se till att vi lyder alla order. Men det visar sig ibland att det kan vara bra när ett EU-land säger: Det här är vår uppfattning. Så tycker vi. Det här vill vi. Den här vägen vill vi gå. Man kan ju vara drivande inom EU också. Det är det jag skulle vilja se nu från en folkhälsominister som faktiskt har gått till val på en politik som jag gillar just på det område som gäller alkoholfrågorna.
Då tycker jag att det skulle vara skönt att se en politik formulerad om den väg vi vill att Sverige ska ta för att påverka EU att gå vidare, när man nu har öppnat dörren för att folkhälsoperspektivet är det viktiga. Jag saknar fortfarande svaren just när det gäller vart regeringen vill gå.