Patrik Björck (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Jag tycker alltid att det är trevligt och stimulerande att debattera med arbetsmarknadsministern, men jag hade hoppats att få diskutera den här interpellationen med näringsministern. Nu blir det inte så, och det får jag anpassa mig till. Fru talman! Sverige har nu den första regeringen i historien, förmodligen den enda i världen, som sänker utbildningsambitionerna. Regeringen skär ned på gymnasieskolan och minskar antalet högskoleplatser.
Skolminister och utbildningsminister Jan Björklund pläderar för en ettårig gymnasieskola. Den här vägen är en eländesväg som inte kommer att leda till att vi lyckas hantera matchningsproblematiken. Näringslivspolitik och arbetsmarknadspolitik hänger intimt samman med utbildningspolitik. Att den här regeringen så fullständigt har misslyckats på de här områdena hänger naturligtvis samman med det. I stället måste Sverige höja kompetensen.
Vi måste vara världsledande när det gäller nivån på utbildningen. Det är vårt näringsliv som ställer det kravet. Man vill ha bättre utbildad arbetskraft för att kunna fortsätta konkurrera på världsmarknaden. På kort tid har nu flera tunga besked lämnats om forsknings- och utbildningsjobb som kommer att lämna Sverige. Samtidigt har vi en regering som har lagt ned samarbetsprogram och skjutit upp eventuella insatser för jobb och som inte verkar förstå vilka fördelar den svenska modellen har gett Sverige.
När kunskap blir till nya produkter, tjänster och processer skapas värde och sysselsättning. Det kan ske inom ramen för den privata sektorn och den gemensamma sektorn, och framför allt behöver utveckling och innovation i högre grad ske i samverkan. Inför den förra krisen för fyra år sedan diskuterade parterna. Det var på den förra näringsministerns uppdrag.
Då tillsatte man samordningsmän som skulle utreda förslag för att hantera krisen. Det här var 2008. Det är alltså fyra år sedan.
Man kom fram med en mängd förslag, och ett av förslagen som framfördes av de här samordningsmännen och som även arbetsmarknadens parter ställde sig bakom handlade om att hitta ett system för en trepartssamverkan där man kunde utbilda arbetskraften i stället för att säga upp folk. Där kommer utbildningen tillbaka som den drivande frågan för att hantera de utmaningar som Sverige står inför.
I stället för att säga upp folk skulle man utbilda folk, och när konjunkturen vände skulle man ha arbetskraften bättre rustad och kunna gå vidare i stället för att stå utan den. Det här gjorde man efter exempel från andra länder som provat den här metoden, bland annat Tyskland.
Där har man räddat en stor mängd arbetstillfällen, och det har gjort att den tyska industrin har stått mycket bättre rustad för att klara sig och gå vidare. Det här förslaget lades alltså fram för fyra år sedan.
Jag kan ha en viss respekt för att den här typen av förslag behöver utredas och analyseras, men för fyra år sedan förkastade man det här förslaget, stack huvudet i sanden och hoppades att man aldrig mer skulle hamna i en kris. Nu är vi där, och nu ska regeringen starta om på nytt, analysera och utreda. Vi tycker att detta är lite sorgligt. Vi tycker att det är bortkastad tid.
Vi tycker att det är bevis på en ineffektiv handläggning av den här frågan från regeringens sida. Nu finns det anledning att återigen ta fram det här förslaget och försöka få upp det på bordet. Vi socialdemokrater är beredda att hantera det och snabbehandla det så att vi står redo om det här förslaget behöver sättas i verket och så att vi inte återigen missar den här chansen.