Marie Granlund (S):
Skolministern använder sin vanliga nonchalans mot kunskap och kunskapsuppgifter. De krav som skolministern ställer på eleverna på noggrannhet, uppföljning och att man ska göra sitt dagsverke borde också skolministern leva upp till. Han borde faktiskt läsa den alternativmotion som Socialdemokraterna lade fram hösten 2006 och som sedan följdes upp hösten 2007. Vi är för Lärarlyftet.
Vad vi däremot har sagt är att vi tycker att mycket mer borde riktas in mot matematik och svenska. Det är där de största bristerna finns. Det är något helt annat. Jag tycker att skolministern borde vara lite mer noggrann med faktauppgifter och faktiskt läsa på, det som han, som sagt, kräver av elever.
När det gäller kommunaliseringen tror jag att det behövs decentralisering, men all decentralisering kräver också tydliga riktlinjer centralt. Jag tror att skolministern borde ställa de frågor som han ställer till oppositionen till sina allianskamrater i stället. Såvitt jag vet är det bara Folkpartiet som vill förstatliga skolan.
Men för att få kommunaliseringen att verkligen fungera behövs det självklart åtgärder. Lärarlyftet är självfallet en del i detta. Men ser inte skolministern att det är ett problem när huvudmännen, både SKL och Friskolornas Riksförbund, inte tror att det här kommer att bli utnyttjat?
Och nu pratar vi inte om 2007, utan de siffror som jag har tagit upp i interpellationen handlar om 2008-2010. Vore det inte bra att då lätta lite på prestigen och faktiskt lyssna på dem som finns ute i verkligheten, som vet hur man skulle kunna göra i stället - i stället för att bara köra på och säga att jag vet alltid bäst, jag kan alltid mest och alla andra har fel?
Det är klart att det ska vara riktlinjer för fortbildningen. Det är ingen som har sagt något annat. Men det borde vara riktlinjer som faktiskt också anpassas till verkligheten. Det är ganska klokt. Sedan säger Jan Björklund att alla jublar över den nya svenska skolan. Jag skulle först och främst vilja säga att så speciellt mycket har väl inte hänt mer än att resultaten sjunker, mobbningen ökar och så vidare.
Det är det som händer i svensk skola i dag. Skolministern har ju själv börjat flagga för, för att ha något att säga i valrörelsen, att det inte kommer att hända så mycket under den här perioden, för det tar lång tid och så vidare. Så väldigt mycket har det väl inte hänt än mer än detta med mobiltelefoner och att man ska tvingas välja redan när man är elva år, något som påverkar ens val hela livet. Det är i och för sig allvarligt nog.
De stora reformerna har ju än så länge uteblivit. Jag skulle vilja fråga än en gång: Vad är det som gör det rätt att göra en statlig satsning på Lärarlyftet men inte på fritidshemmen? Det är en tydlig prioritering från skolministern, att han inte tycker att det här med fritidshemmen är något viktigt.
Och fråga två är: Sätter sig skolministern bara och tänker att nu kommer det här att fixa sig eller tänker skolministern vidta några åtgärder? Om Sveriges Kommuner och Landsting och Friskolornas Riksförbund får rätt - vi hoppas att de inte får det men om de får det - kommer skolministern bara att slå sig till ro med detta eller vad kommer han att göra då?