KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Hur ser det ut i Sverige 2013? Det är 200 000 färre i utanförskap. Antalet långtidssjukskrivna har minskat kraftigt. Färre går i förtidspension. Människor som gömdes och glömdes finns nu i arbetskraften. Men många av dem har det svårt. Många har gått utbildningar och har haft jobb, men många har haft svårt att etablera sig på arbetsmarknaden.
Därför är det så viktigt att rusta och matcha människor, därför är det så viktigt med rehabiliteringsinsatser och därför är det så viktigt att man får vara aktiv och inte glöms bort där hemma. Målet är att fortsätta att sänka trösklar för människor så att de faktiskt kommer i arbete. Ja, jobben har vuxit till rätt kraftigt under de här åren. Det var ändå så att befolkningen ökade också under 90-talet då vi förlorade en mängd jobb under 90-talskrisen. Jobben ökar inte med automatik. Befolkningsökning är en viktig faktor.
När befolkningen ökar ska också jobben växa till, men det räcker inte. Vi måste ha en politik som tydligt är inriktad på att underlätta för företagen att växa och anställa i olika typer av branscher så att både människor med låg och människor med hög utbildning har en chans till egen försörjning. Nej, regeringen styr inte sin politik efter en hemställan, men den hemställan låg till grund för det vi behandlade på en vecka för att, som jag sade då, människor inte skulle komma i kläm.
Det är olyckligt med den situation som har uppstått på Arbetsförmedlingen. Från och med nästa år permanentas insatserna för personer som finns i sysselsättningsfasen. Det är viktigt, men jag tror att det också är viktigt att motivera människor att själva ta ansvar och investera i sin egen utbildning där det är möjligt. Det är inte skillnad på folk och folk. Jag tror att väldigt många har kraft och ork att göra det och vill det. Då är det viktigt att motivera dem.
Andra behöver andra typer av insatser därför att man står olika långt från att kunna ta ett arbete. Många är väldigt nära, och vissa känner att de har lite längre väg att gå. Då ska alla få det stöd som just de behöver. När det gäller sysselsättningsfasen vet jag att de fyra oppositionspartierna ville stoppa den, men man hade inte något gemensamt alternativ.
I Socialdemokraternas budget ser jag ingen mirakelkur mot långtidsarbetslösheten. Jag ser väldigt mycket av det som vi i dag kallar särskilt anställningsstöd, ett stöd som riktar sig till både offentliga och privata arbetsgivare och där vi stöttar med 85 procent av lönekostnaden. Vi sänker trösklarna att komma in, och då måste fler arbetsgivare öppna dörren.
Det är mitt mål att vi genom Arbetsförmedlingen ska jobba ännu mer med att både offentliga och privata arbetsgivare ska öppna dörren så att personer som har varit borta länge från arbetsmarknaden ska få ett jobb att gå till.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tror att människor kan behöva rustas, matchas och få hjälp med att komma in på arbetsmarknaden. För att fler ska ha ett jobb att gå till krävs att jobben växer till och att man har en politik som gör att jobben växer till. Det är därför som vi antingen investerar i tillväxt och förutsättningar för jobb så att fler företag startar, växer och anställer. Eller så gör vi som Socialdemokraterna föreslår och höjer kostnaden för att anställa och lägger högre kostnader på företag, och det påverkar i realiteten jobbpolitiken.
Det påverkar i realiteten hur många som kommer att ha ett jobb att gå till, för det handlar inte om en politik för jobb utan om att jobben slås ut. Vi måste både rusta och uppmuntra, motivera, hjälpa och stötta med rehabilitering och olika typer av insatser, för människor är olika. Det är inte en homogen grupp människor som har varit arbetslösa länge. Det enda som är gemensamt är att de har varit arbetslösa länge. Det gäller att göra rätt insatser och sänka trösklar.
Därför har vi ökat platserna till bristyrkesutbildningar, och därför är det viktigt att det finns en möjlighet att gå en arbetsmarknadsutbildning. Men det måste vara en större träffsäkerhet.
Elisabeth Svantesson (M):
Att fler unga i Sverige och Europa ska ha ett jobb att gå till är en av våra allra viktigaste frågor. Det är också därför det är så viktigt att vi gör saker gemensamt. Jag förstår att Patrik Björck tycker att det är besvärligt att vi har ett erfarenhetsutbyte i EU. Det verkar som om han tycker att Sverige inte ska berätta om folkhögskolesatsning eller YA-jobb.
Men jag tror att det är viktigt att vi delar våra erfarenheter, för att vi alla ska bli bättre på att sänka trösklar och se till att fler unga har ett jobb att gå till. På frågan om hur det här ska ske i Sverige tror jag att jag meddelade EU-nämnden att det sker genom den socialfondsstruktur som vi har och kommer att arbeta med under åren framöver. Men åter till min fundering kring detta med ambitionsnivå.
Om våra svenska ungdomar ska ha ett jobb att gå till måste jobben bli fler, men vi också underlätta just för unga att ha ett jobb att gå till, att sänka trösklarna. Från och med nästa år ser vi ytterligare satsningar, inte bara YA-jobb utan också att vi sänker kostnaderna för att anställa de yngsta ungdomarna. Jag har använt hela hösten till att resa ut i hela Sverige och besöka arbetsgivare och unga personer som jobbar hos de arbetsgivarna.
Jag har pratat med de unga om vad de gjorde innan och hur de kom in på de här arbetsplatserna. Jag har samtalat med arbetsgivare om varför de har valt att anställa unga. I flera fall har de haft en ganska stor andel unga på sin arbetsplats. En sak som har varit väldigt tydlig är att kostnaderna för att anställa unga spelar roll. Det spelar roll att det är lägre arbetsgivaravgift att anställa en ung person. Det spelar roll att vi har lägre restaurangmoms.
När jag besökte Lennart på Sveas bageri i Kumla var han tydlig med att det spelar roll att vi under de här tuffa tiderna har satsat med sänkta kostnader och sänkt restaurangmoms. Han hade aldrig kunnat växa och ge unga jobb om inte det hade varit fallet. Allt detta spelar roll. Det är realpolitik. Jag vet också att Socialdemokraterna tycker om YA-jobben.
Men jag kan inte förstå - det får ni gärna förklara för mig nu eller någon annan gång - hur ni i er budget sätter upp ett ganska stort antal jobb som ett tu tre ska komma fram nästa år, och så har ni klarat av stora delar av ungdomsarbetslösheten! Det är ju inte på Sveavägen 68 som YA-jobben växer fram och för den delen inte heller i Regeringskansliet. De växer fram hos företagare. De växer fram i branscher som tillsammans skriver kollektivavtal och tar fram de avtalen för de unga.
Jag vet inte om ni tänker sätta blåslampa på företagen och arbetsgivarna och tvinga in YA-jobben. Hela grundtanken med YA-jobben är ju att de har vuxit fram från parterna tillsammans med regeringen. Jag tror att man ska föra en rejäl och verklig politik, en bred palett som gör att det blir lättare för unga att komma i arbete och att sänka trösklarna. Det är vad den här regeringen gör. Min ambitionsnivå är att varje ung person i Sverige som kan arbeta ska ha ett jobb att gå till.
Jag tänker arbeta vidare med den frågan i EU och lyssna på mina kolleger, och de vill också lyssna på våra erfarenheter.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar för denna interpellationsdebatt. Att fler unga har ett jobb att gå till är en av de allra viktigaste frågorna som vi har att jobba med. Det är svaret på Patrik Björcks fråga. Men han vill kanske inte höra vad jag säger. Vi jobbar aktivt med denna fråga. Vi har en stor palett av insatser för att jobben ska växa till och för att fler unga ska ha ett jobb att gå till. Men jobben skapas inte på Sveavägen 68, de skapas inte i Regeringskansliet, utan de skapas ute hos arbetsgivare, och vi måste underlätta för företagen att växa och anställa.
Vi måste också underlätta för unga att komma tillbaka till studier när de kanske inte har avslutat sin gymnasieutbildning. Vi måste underlätta för unga att få det första jobbet. Utan det första jobbet är det nämligen mycket svårt att ha den erfarenhet som många arbetsgivare kräver. Jag har engagerat mig hela hösten i denna fråga, och jag kommer att fortsätta att göra det. Med detta önskar jag er alla en mycket trevlig luciahelg.
Elisabeth Svantesson (M):
Ali Esbati har frågat mig om jag avser att ta initiativ för att lex Laval i nuvarande form rivs upp. Han har också frågat om jag avser att precisera direktiven i utredningen om utstationering på svensk arbetsmarknad så att det tydligt framgår att Sverige måste leva upp till sina internationella åtaganden, såsom ILO:s konventioner och den europeiska socialstadgan.
Han har även frågat om jag avser att agera inom EU för ett juridiskt bindande socialt protokoll som tydliggör att grundläggande fackliga rättigheter, såsom den fria förhandlings- och konflikträtten och rätten att fritt teckna kollektivavtal, gäller inom unionen och inte får underordnas ekonomiska intressen. Hillevi Larsson har frågat mig om jag gör det ställningstagandet att de ILO-konventioner som Sverige anslutit sig till också är bindande för Sverige att följa.
Hon har vidare frågat mig om jag kommer att vidta åtgärder för att ändra lagstiftningen och kompensera Byggnads och Elektrikerförbundet för skadestånden, i enlighet med kraven från ILO:s expertkommitté och Europarådets kommitté för sociala rättigheter. Slutligen har hon frågat mig vad jag gör på EU-nivå för att slå vakt om konflikträtten och kollektivavtalen. Att värna den svenska arbetsmarknadsmodellen är en central fråga för regeringen.
I en lång rad direktivförhandlingar driver regeringen att nya EU-regler måste vara förenliga med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Ett exempel är den pågående förhandlingen om ett tillämpningsdirektiv till utstationeringsdirektivet. Ni har båda frågat mig om jag kommer att ändra lagstiftningen. Jag har inte för avsikt att riva upp lex Laval.
Regeringen har dock tillsatt en parlamentarisk utredning, Utstationeringskommittén, som ska utvärdera tillämpningen av lex Laval och överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Utredningen ska komma med sitt förslag i december 2014. Ni har även båda frågat mig om jag anser att våra internationella åtaganden är bindande för Sverige att leva upp till. Självklart är det min utgångspunkt att våra internationella åtaganden måste respekteras.
Jag vill dock poängtera att Sverige inte bara är medlem i Europarådet och ILO utan även i EU. Lex Laval kom till för att uppfylla EU-rätten efter EU-domstolens dom i Lavalmålet. Det är min bedömning att lex Laval är förenlig med våra internationella åtaganden. Jag vill även betona att både rapporten från ILO och rapporten angående den europeiska sociala stadgan är en del i pågående processer. Angående den europeiska sociala stadgan är nästa steg att ministerkommittén ska anta en resolution.
När det gäller processen inom ILO och expertkommitténs rapport har vi bjudit in till ett samråd med arbetsmarknadens parter i början av nästa år. Angående Ali Esbatis fråga om socialt protokoll bereder regeringen för närvarande riksdagens tillkännagivande, som tar upp ett antal komplicerade rättsliga frågor. En utgångspunkt för regeringen är att vi har en väl fungerande arbetsmarknadsmodell i Sverige som är viktig att värna. Regeringen kommer att återkomma till riksdagen angående det fortsatta arbetet med tillkännagivandet.
Elisabeth Svantesson (M):
Det är helt riktigt att regeringen värnar den svenska modellen även i gränsöverskridande situationer och tar olika förhandlingar om just att vi ska kunna använda vår modell i så stor utsträckning som möjligt. Men vi måste också komma ihåg, och ni har ju påmint mig, vad som hände i Vaxholm för snart tio år sedan när de lettiska byggarbetarna möttes av de fackförbund som ni nu nämner och dess medlemmar som ropade: Go home!
Det gjorde att hela den processen och vad som krävdes där, menar EU-domstolen, inte var förenligt med EU-rätten. Det där kan man inte ta lätt på. Man kan absolut ropa: Riv upp lex Laval!
Men vi finns med i ett sammanhang där svenska företag och deras arbetare tillfälligt jobbar i Tyskland, Frankrike, Polen, och vi finns med i ett sammanhang där polska, tyska, franska företag finns här med sina medarbetare under en kort tid, för det är tillfälliga jobb vi pratar om. För mig är det fullständigt självklart att det ska vara ordning och reda för alla som finns på svensk arbetsmarknad.
Men vi måste också komma ihåg att varje person som kommer till Sverige eller varje svensk som åker till ett annat land har med sig sitt eget skydd till den arbetsmarknaden. Det är grunden. Det är inte så att man inte har något skydd, utan alla som är ute och reser, alla som jobbar tillfälligt i ett annat land, har med sig ett skydd. Sedan stärks skyddet på svensk arbetsmarknad genom arbetsmiljölag, genom arbetstidslag och genom att man faktiskt kan kräva de här minimivillkoren i kollektivavtal.
Vi menar i grunden att vi genom Lavaldomen och förändringen av utstationeringslagen lever upp till våra internationella åtaganden. Vi menar att den sociala stadgans expertkommitté gör väldigt långtgående tolkningar av innebörden av stadgans artiklar. Samma sak gäller rapporten från ILO och Europarådet.
Det innebär inte bara kritik mot svensk rätt utan även mot EU-rätten. Detta är frågor i en process vi nu diskuterar. Vi får se var det landar - det är pågående processer. Men vi måste hela tiden se två delar. Vi ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad, och vi ska värna vår svenska arbetsmarknadsmodell så mycket som möjligt. Vi måste samtidigt ha en balans mot den fria rörligheten. Jag har upptäckt och sett i Socialdemokraternas budget att de till och med har gått ett steg längre när det gäller ett socialt protokoll.
Det ska inte längre vara likställt med rörligheten, utan nu ska de sociala frågorna överordnas den ekonomiska friheten. Då är frågan hur arbetet ska kunna föras vidare. Min erfarenhet från tre korta månader som arbetsmarknadsminister är att de 28 länderna i EU-samarbetet har väldigt olika syn på dessa frågor.
Jag är inte säker på att vi i en förhandling skulle nå en bättre position än i dag när det gäller ett socialt protokoll, utifrån till exempel lex Laval. I stället för att ropa "Riv upp!" och föra en plakatpolitik tycker jag att det är viktigt att se hur man kan jobba konstruktivt i varje förhandling för att vi ska få behålla vår modell så intakt som möjligt.
Det är den position jag har som arbetsmarknadsminister i regeringen.
Elisabeth Svantesson (M):
Det här är en intressant och viktig debatt. Jag har redogjort för hur regeringen arbetar i EU med sociala rättigheter och värnandet av den svenska modellen. Vi har systematiskt och effektivt arbetat för detta och även nått framgång i förhandling efter förhandling, senast när det gäller just tillämpningsdirektivet för utstationeringsdirektivet. Vi pratar om entreprenörsansvar och kontrollåtgärder. Det är så jag tycker att vi ska arbeta - konstruktivt.
Att riva upp lex Laval, som Vänsterpartiet och Socialdemokraterna kräver, tror jag inte är riktigt seriöst. Det förutsätter att EU-rätten ändras. För mig är det alldeles självklart att man ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad oavsett om man kommer från Sandviken, New Dehli eller Kraków. Man ska veta vilka starka rättigheter man har. Här är det viktigt att till exempel fackförbund bevakar ordningen på svensk arbetsmarknad, informerar och är transparent om vad som gäller.
Det är viktigt att ett polskt företag får information om vad som gäller när de kommer till Sverige så att de inte hindras att göra jobb här. På samma sätt måste svenska företag få rätt information när de möter andra delar av Europa. Europa, där vi har fri rörlighet och företag och människor kan röra sig, göra affärer och byta tjänster, är nämligen enormt viktigt.
Skyddet ska vara starkt, men vi ska inte göra det svårare för människor eller företag att växa på denna marknad som faktiskt är gemensam.
Elisabeth Svantesson (M):
Hillevi Larsson har ställt mig ett antal frågor om visstidsanställningar. Inledningsvis undrar hon vilken slutsats jag drar av de två utredningar om visstidsanställningar som gjorts. Regeringens linje är att de svenska reglerna om visstidsanställningar är förenliga med det så kallade visstidsdirektivets bestämmelser. Regeringen, och jag med den, tar visstidsfrågan på mycket stort allvar. I de två promemorior som tidigare tagits fram har vissa lagändringar föreslagits i syfte att förbättra regelverket.
Att vi inte har gått vidare med förslagen beror bland annat på att arbetsmarknadens parter har haft vitt skilda uppfattningar avseende om någon ändring behöver göras. Vidare undrar Hillevi Larsson om jag har gjort ställningstagandet att reglerna för visstidsanställningar i Sverige bör ändras, i enlighet med EU:s direktiv. Hon frågar också vilka åtgärder jag kommer att vidta gällande visstidsanställningar och när dessa ska ske. Jag står här fast vid den linje som den tidigare arbetsmarknadsministern, Hillevi Engström, haft i ärendet. Det är i nuläget inte aktuellt med någon lagändring.
På senare tid har omfattningen av längre perioder av visstidsanställningar särskilt uppmärksammats i den allmänna debatten. Det är därför angeläget att så långt som möjligt skapa större klarhet runt hur användningen av tidsbegränsade anställningar i Sverige ser ut. Slutligen har Hillevi Larsson också frågat mig om jag delar uppfattningen att viktiga dokument endast ska hemligstämplas om synnerliga och väl preciserade skäl föreligger och, om dessa skäl inte längre föreligger, att dokumenten snarast ska offentliggöras.
Regeringens och Regeringskansliets arbete präglas av öppenhet och offentlighet. I arbetet med utlämnande av allmänna handlingar följer Regeringskansliet gällande lagar och regler. I det ärende Hillevi Larsson nämner i sin interpellation omfattas uppgifterna i handlingen av utrikessekretess.
Elisabeth Svantesson (M):
När man lyssnar på Hillevi Larsson skulle man nästan kunna tro att hon vill förbjuda visstidsanställningar. Hon får väl svara på om det är det hon är ute efter. Svensk arbetsmarknad ska såklart präglas av ordning och reda och av goda villkor. Av alla anställda hade 84 procent heltidsanställning, det vill säga tillsvidareanställning, 2012. Arbetsgivare som har ett arbetskraftsbehov som sträcker sig över en längre tid bör naturligtvis erbjuda tillsvidareanställning.
Vi talade tidigare om bemanningsbranschen, som någon ondgjorde sig över. Även där finns mestadels tillsvidareanställningar. Samtidigt måste arbetsgivare ha möjlighet att anpassa sin verksamhet efter nya förutsättningar, såväl bättre som sämre, bland annat genom tidsbegränsade anställningar. Det vore intressant att höra om Hillevi Larsson delar den synpunkten.
Tidsbegränsade anställningar är en viktig bro in på arbetsmarknaden, särskilt för unga människor och för andra med svårighet att finna en plats på arbetsmarknaden. Under de senaste 25 åren har andelen med tidsbegränsad anställning varit ungefär densamma, någonstans mellan 12 och 17 procent. Andelen tidsbegränsade anställningar har hållit sig på ungefär samma nivå sedan tidigare socialdemokratiska regeringars tid, liksom reglerna för tidsbegränsade anställningar och visstidsanställningar.
En siffra som är viktig att lyfta fram kommer från Eurostat och visar att Sverige är bland de länder som har det allra största flödet från tillfälliga till fasta jobb. Det är viktigt, för det visar att det ofta är en väg in till en fast anställning. Varje kvartal går ungefär 70 000 personer från en tidsbegränsad anställning till en tillsvidareanställning.
I tider av ekonomisk oro och kris ställs den svenska arbetsmarknaden inför stora utmaningar. Att då begränsa möjligheterna till tidsbegränsade anställningar tror jag är fel väg att gå. Min och regeringens uppfattning är att reglerna i lagen om anställningsskydd är i linje med EU-rätten och visstidsdirektivet.
Sedan tror jag att just möjligheten för företag att anställa medarbetare på tidsbegränsade anställningar är ett viktigt komplement när företagens anpassningsbarhet är avgörande för att behålla konkurrenskraften. Vid mina många resor runt om i Sverige möter jag arbetsgivare. En del av dem tycker att bemanningsföretag kan vara bra att använda sig av i tider av osäkerhet, andra anställer tillfälligt just på en visstidsanställning.
För dem som anställs kan det vara den första chansen. Det kan för till exempel en ung person vara första raden i ett cv. Det gäller både bemanningsbranschen och visstidsanställningar. Grunden på svensk arbetsmarknad är fast anställning - så har vi det - men visstidsanställningar är viktiga. Jag vill gärna höra om Hillevi Larsson delar den uppfattningen.
Elisabeth Svantesson (M):
Det kommissionen är ute efter är att lyfta fram fall av missbruk. Några fall av missbruk av det slag som kommissionen ger exempel på i det motiverande yttrandet har inte blivit känt för regeringen. Vi har inte en dom, och vi vet inte om det är på det sättet som kommissionen säger. Det är därför vi har fört en dialog med kommissionen som vi tror är viktig. Jag har stor respekt för TCO. Men just den undersökning som man presenterade har jag inte stor respekt för.
Det beror framför allt på att det kräver ganska långtgående frågeställningar för att göra den typen av undersökningar. I det här fallet handlar det som att det var ett väldigt stor bortfall. Man brukar alltid göra en bortfallsanalys: Vad beror det stora bortfallet på? Sedan gör man en analys av detta. Därför känner jag att jag inte helt och hållet kan lita på TCO:s undersökning. Jag vill gärna veta mer om detta för att känna mig trygg med den.
Det är helt korrekt att regeringen för en dialog. Som jag sade i mitt förra inlägg är visstidsanställningar en viktig del av svensk arbetsmarknad. Det är en bro för många och speciellt många unga att komma in på arbetsmarknaden. Jag möter ofta unga på mina resor som har börjat med en timanställning och sedan fått en fast anställning. Det har varit en väg in. De har först fått en timanställning, en visstidsanställning och sedan en tillsvidareanställning.
I den tid som nu är ganska tuff på arbetsmarknaden är det inte rätt väg att gå att försvåra visstidsanställningar. Det är också därför vi säger nej till det i det här skedet.
Elisabeth Svantesson (M):
Detta får avsluta min 38:e interpellationsdebatt för den här hösten. Jag ska säga någonting kort. Jag vill först önska alla en god jul och tacka för bra diskussioner. Det handlar väldigt mycket om anställningsformer den här hösten och väldigt lite om hur jobben ska fortsätta att växa till. Vi får återkomma till det. Den här frågan är viktig. Visstiden är en viktig del av svensk arbetsmarknad. Det är också viktigt att vi inte har missbruk. Det är inte väldigt många undersökningar som visar att vi har ett missbruk. Det är poängen. Det är något vi inte vet.
Den undersökning som TCO presenterade tycker jag är bristfällig. Det är viktigt att vi får reda på hur det är. Jag kan inte bygga lagstiftning på TCO:s opinionsundersökning. Vi behöver ha mer data än så. Vi vet ganska väl hur det ser ut med att människor har en visstidsanställning. Vi vet också att många går från visstidsanställning till en fast anställning. Inte mindre än 70 000 varje kvartal går från en tidsbegränsad anställning till en tillsvidareanställning.
Det visar att flödet är stort. Sverige är ett av de länder i EU som har störst flöde. Det är också därför det är viktigt att säga att det är en viktig anställningsform. Den ska inte missbrukas. Vi för en diskussion med kommissionen om detta. God jul, och för den delen också en glad jul!