Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill först tacka Maria Malmer Stenergard och Mats Green för interpellationen och debatten. Detta är en viktig fråga som inte diskuteras så ofta i Sveriges riksdag men som är väldigt central för hur vi ska bygga en välfärd som håller högre kvalitet och som klarar av de utmaningar som vi har i vårt samhälle. Just nu genomför vi en kommundialog runt om i landet. Snart har jag träffat samtliga kommuner i landet.
En av de frågor som jag och regeringen ställer till kommunala företrädare är: Fungerar detta? Fungerar strukturen för den kommunala sektorn? Vilka förändringar behöver vi genomföra för att kommunerna ska få så goda förutsättningar som möjligt? Regeringens och min ingång i detta är att vi måste visa större tillit till kommunsektorn än vad vi har gjort under de senaste åren.
Målet för utvecklingen av styrningen i offentlig sektor är för regeringen att låta proffsen vara proffs. Det är ett budskap som har välkomnats av de flesta aktörer som finns på det offentliga området. Det förpliktar också gentemot kommunsektorn. Det innebär att vi måste våga lita på den förvaltningsmodell vi har i Sverige där kommunerna står för genomförandet av välfärdspolitiken.
Riksdagen, regeringen och myndigheterna beslutar om lagar och föreskrifter och bidrar också med delar av finansieringen. Men själva genomförandet hanteras av kommunerna enligt bestämmelsen om den kommunala självstyrelsen och en decentraliserad välfärdsmodell. Den modellen bör försvaras. Den har tjänat oss väl, och den har stärkt legitimiteten för de offentliga åtagandena.
Det har inneburit att välfärdsverksamheten har kunnat anpassas till de lokala behov som finns i varje kommun och region. En utveckling där staten i allt större utsträckning detaljreglerar kommunala verksamheter kommer inte att leda till större effektivitet. Vi har en befogad kritik just nu i kommunsektorn mot de riktade statsbidragen och detaljregleringen i de riktade statsbidragen.
Många av de statsbidragen är dessutom förenade med stora administrativa krav, vilket innebär att kommunerna måste ansöka eller i efterhand redovisa på en detaljerad nivå. Det får effekten att en del kommuner avstår från att söka en del riktade statsbidrag.
Det gynnar de kommuner som har goda förutsättningar att jobba med sin administrativa verksamhet och har större volym och missgynnar de mindre kommunerna. Den modell som vi använder oss av här, och dessutom i överenskommelse med de borgerliga partierna, är en modell som vi borde använda oss av i fler sammanhang.
Där vågar vi lita på kommunsektorn och vågar också decentralisera själva beslutsmakten över hur resurserna ska investeras och användas i den kommunala verksamheten. Självklart måste det balanseras mot en ordentlig utvärdering av den kommunala ekonomin.
Vi jobbar just nu med att ta fram en modell för utvärdering av enskilda kommuners ekonomiska utveckling för att kunna ha en klar bild av detta på Finansdepartementet. Men alla modeller där vi ökar detaljregleringen från statlig sida är jag skeptisk till, och regeringen är skeptisk till detta. Vi har precis gett i uppdrag till Statskontoret att utvärdera och analysera några av frågorna.
Jag kan återkomma till vad vi har tänkt oss där.