KBLab/rixvox huggingface dataset:
Björn Söder (SD):
När jag lyssnade till Yasmine Posio Nilssons anförande fick jag intrycket att hon och Vänsterpartiet gärna skulle vilja ta död på svensk försvarsindustri helt och hållet. Det är nämligen detta som skulle bli konsekvensen om man skulle upphöra med export av försvarsmateriel.
Det vore intressant att höra vad Yasmine Posio Nilsson tror att man i ett globalt perspektiv kommer att uppnå om man tar död på den svenska försvarsindustrin. Tror hon att vapenexporten i världen kommer att upphöra? Vi ska tänka på att Sverige redan har den näst strängaste exportlagstiftningen i världen, efter Japan.
Vore det inte bättre att försöka få andra länder att leva upp till samma höga krav som vi redan i dag har än att eventuellt ta död på den svenska försvarsindustrin?
Björn Söder (SD):
Jag tog upp det även i mitt anförande: I debatten kan man ibland nästan få intrycket att vi inte har någon lagstiftning över huvud taget på det här området. Men vi har alltså världens näst strängaste lagstiftning. Jag håller med om att vi inte ska sälja vapen till rena diktaturer, till stater som bryter mot mänskliga rättigheter, som använder vapen mot sin egen befolkning eller som bedriver aggressionskrig mot grannländer - absolut inte.
Men vi har redan en lagstiftning, och följer man de regler vi har där så lever det väl upp till en begränsning av sådana möjligheter. I annat fall beror det på brister när det gäller att leva upp till de höga kraven. Den svenska försvarsindustrin, herr talman, ger direkt ungefär 30 000 arbetstillfällen och indirekt 100 000 arbetstillfällen.
Det skulle vara intressant att lyssna till vad Yasmine, som ju företräder ett arbetarparti som värnar om arbetstillfällena, säger till de här 130 000 personerna när hon tar död på den svenska försvarsindustrin. Det är nämligen det som kommer att bli resultatet av att man skärper detta ytterligare och sätter käppar i hjulet för vårt eget lands försvarsindustri.
Försvarsindustrin kommer att få välja mellan att flytta den industri man har med teknikutveckling och allting till utlandet och att byta bransch. Vad säger man till alla dem som försvarsindustrin sysselsätter? Det skulle vara intressant att höra, speciellt nu när det är valår och man kommer att gå ut på gator och torg och säga att man företräder svenska arbetare.
Björn Söder (SD):
Statsrådet säger att den svenska exporten ökade. Det stämmer. År 2016 ökade den med 45 procent jämfört med föregående år. Men det förklaras framför allt av leveranser av större system. Inte minst Gripenaffären med Brasilien är en del av förklaringen. Statsrådet angriper mig när jag säger att läget är kritiskt.
I samtal jag har haft med olika svenska försvarsföretag säger de att KEX-utredningen och bara den diskussion som vi har nu, och som vi har haft de senaste åren, har lett till negativa konsekvenser för de svenska försvarsföretagen och exporten.
Presumtiva köparländer är osäkra på om det går att lita på den svenska exporten framgent. Jag vet inte vilka samtal Morgan Johansson har haft med svenska försvarsföretag. Men det är i alla fall vad som har framkommit vid de samtal jag har haft. Herr talman! Socialdemokraterna har tidigare varit en garant för svensk industri, även svensk försvarsindustri. Det är i alla fall så jag har uppfattat det.
Men jag tycker mig se att man har låtit regeringskollegorna i Miljöpartiet, som har en pacifistisk utgångspunkt, lämna ett stort avtryck i den här propositionen. Herr talman! Jag vill fråga om just PGU, politiken för global utveckling. Det ska vara ett kriterium när Sverige ska göra en bedömning av om ett eventuellt köparland har resurser för att kunna köpa svensk försvarsmateriel.
Jag vill att statsrådet utvecklar hur det ska gå till, rent konkret, när vi ska göra sådana bedömningar.
Björn Söder (SD):
Jag ska inleda med att förtydliga mitt yrkande, även om talmannen hade uppfattat det på rätt sätt. Jag yrkar avslag på propositionen i de delar som vår reservation berör, det vill säga riktlinjerna och PGU. Det var fler än statsrådet som uppfattade det fel, så för att vara tydlig yrkar jag bifall till reservation 1 och ingenting annat. De siffror som Morgan Johansson tar upp här om att exporten ökar eller ligger på en stabil nivå gäller 2016.
Nu sitter statsrådet själv i regeringen och har kanske aktuella siffror för 2017, men de har ännu inte delgetts riksdagen. Det som försvarsföretagen vittnar om är ju konsekvenser som visar sig först nästa år eller nästnästa år. Men försvarsföretagen har vittnat om att det finns negativa konsekvenser av den diskussion som har förts. När försvarsföretagen förhandlar med presumtiva köpare säger köparna att de är osäkra på om de kan lita på svensk export framöver.
Nu skärper vi reglerna ytterligare och inför kriterier som är väldigt diffusa och flummiga, till exempel PGU-kriteriet. Vi har redan världens näst strängaste lagstiftning på det här området. Vore det inte bättre att Sveriges regering, riksdagen och alla andra jobbade för att andra länder kom ifatt Sverige på det här området och levde upp till samma höga krav?
I ett globalt perspektiv spelar det ingen roll om vi går Vänsterpartiet till mötes och totalt skrotar svensk försvarsindustri och export av svensk försvarsmateriel. Försvarsindustrin är direkt beroende av exporten. Om vi upphör med allt detta skulle det i ett globalt perspektiv inte göra någon som helst skillnad. Det är ungefär samma tänk som man har i klimatdebatten.
Vore det inte bättre att vi jobbar för att andra länder kom ifatt Sverige i stället för att vi fortsätter att sätta käppar i hjulen för oss själva?
Björn Söder (SD):
Det blev en del diskussioner när USA i december 2017 erkände Jerusalem som Israels huvudstad och det amerikanska utrikesdepartementet fick direktiv att börja flytta den amerikanska ambassaden från det finansiella centrumet Tel Aviv till huvudstaden Jerusalem. I maj förra året öppnades ambassaden officiellt.
Denna åtgärd åtnjuter ett brett tvärpolitiskt stöd i den amerikanska kongressen - bland annat uttryckt i Jerusalem Recognition Act från 1995, som bekräftades av senaten så sent som ett halvår före erkännandet. FN:s delningsplan av det brittiska Palestinamandatet från 1947 innebar att hela Jerusalem med omnejd skulle betraktas som en internationell zon.
Detta godtogs dock inte av araberna, och när staten Israel utropades 1948 anföll de intilliggande arabstaterna Israel med syfte att utplåna staten. Östra Jerusalem ockuperades av dåvarande Transjordanien, och judarna fördrevs. Västra Jerusalem blev en del av Israel. I samma aggressionskrig ockuperade Transjordanien även Västbanken, och Egypten intog Gaza.
När det israeliska parlamentet knesset höll sitt första ordinarie sammanträde 1949 beslutade man att Jerusalem är den judiska statens huvudstad, vilket det har varit sedan 1950 då Israel flyttade sin regering till västra Jerusalem. I dag finns parlamentet, presidenten, högsta domstolen samt departementen, men även sociala och kulturella institutioner och myndigheter, installerade i Jerusalem.
När arabstaterna 1967 återigen anföll och gjorde ett nytt försök att utplåna Israel tog Israel Västbanken från Jordanien, som då hade ockuperat området illegalt i 19 år. Man tog även Jerusalem, som lidit under samma ockupation, och sedan dess har Jerusalem varit en odelad huvudstad för Israel.
Att staden står under israelisk kontroll har inneburit att människor från alla religioner har kunnat komma dit. Så var inte fallet när östra Jerusalem stod under arabisk ockupation. Sverige bör göra det som redan är självklart och som judarna själva känt till i 3 000 år, sedan kung David köpte den plats som i dag är Tempelberget, nämligen erkänna Jerusalem som Israels huvudstad och flytta den svenska ambassaden dit.
Vårt lands ambassad bör givetvis vara förlagd till den stad som Israel styrs ifrån, och Jerusalem är de facto Israels huvudstad. I ett tidigare inlägg gjordes en kommentar om att EU har en viss åsikt i frågan och så vidare. Jag menar att det inte är EU som ska föra vår talan i utrikespolitiken.
Det kan ju vara så att det just nu är gynnsamt för Sverige - med tanke på den katastrofala utrikespolitik som den svenska regeringen för och med tanke på att vi har en utrikesminister vars främsta merit är att göra sig osams med andra stater och deras regeringsföreträdare kanske det kan vara bra att EU just för tillfället i viss mån för vår talan. Men så kan det inte vara; vi måste givetvis själva bedriva en egen och självständig utrikespolitik, och det ska vi också göra.
Vi ska inte lämna walkover på det området. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 4.
Björn Söder (SD):
Sverige skiljer sig från andra parlamentariska demokratier genom att talmannen i stället för statschefen har till uppgift att föreslå en ny statsminister för riksdagen. Att det är talmannens uppgift står fastslaget i regeringsformen. Att Sverige skiljer ut sig gentemot andra parlamentariska demokratier beror på den kompromiss som slöts mellan Socialdemokraterna och de borgerliga partierna 1971 i Torekov, den så kallade Torekovskompromissen.
Kompromissen var en del av Grundlagsberedningens arbete och innebar att den svenska monarkin bestod men till priset av att monarken fråntogs allt politiskt inflytande, till exempel vid regeringsbildningen. Det är nu snart 50 år sedan kompromissen slöts, och det politiska landskapet i Sverige är förändrat.
Det socialistiska blocket, med ett avskaffande av monarkin i programmet, har tack och lov inte längre egen majoritet och är dessutom långa vägar från att få det. Det är inte skäligt att en kompromiss som slöts för 50 år sedan, i ett helt annat politiskt landskap, ska bestå för all framtid. De politiska vindar som då blåste har mojnat.
De två politiska block som fanns inom svensk politik under lång tid och som gjorde upp i kompromissen finns inte längre. Det är således i dag ett helt nytt politiskt landskap med nya politiska inriktningar. Det vi kunde konstatera efter valet förra året var att talmansrollen, som ska vara skild från det rent politiska riksdagsarbetet, drogs in i det politiska spelet om regeringsmakten på ett sätt som vi tidigare inte skådat.
Det finns starka skäl till att vidta åtgärder för att skilja talmansrollen från det rent politiska spelet runt statsministerrollen så att den inte fortsätter att bli föremål för partipolitiska strategier och smutsigt spel. Därför bör ansvaret för att föreslå ny statsminister för riksdagen flytta tillbaka till statschefen, som står helt utanför partipolitiken.
Det är dessutom helt logiskt att statschefen i egenskap av statens främsta företrädare leder arbetet med att finna en lämplig kandidat till posten som regeringschef. Därmed skulle Sverige inte heller urskilja sig från övriga parlamentariska demokratier i världen. Jag yrkar bifall till reservation 4. Sedan skulle jag vilja ge en kommentar till Mia Sydow Möllebys och Vänsterpartiets fullständiga frontalangrepp mot kungen och kungahuset.
Det var ett frontalangrepp som heter duga. Jag är glad och stolt över att konstatera att hon tillhör en minoritet i kammaren - Socialdemokraterna, Miljöpartiet och vissa liberala krafter inräknade - och jag är glad att det finns ett klart och tydligt stöd till vår konung och hans hus.
Björn Söder (SD):
Med anledning av den rådande politiska situationen och att vi tvingas senarelägga både justering av och debatt om detta utgiftsområde var vi i utskottet överens om att vara sparsamma med talartiderna. Jag vill av respekt för detta endast framföra att Sverigedemokraterna inte deltar i beslutet i detta utgiftsområde eftersom vår föreslagna ram ligger högre än den av riksdagen antagna.
Jag hänvisar till det särskilda yttrande som vi har fogat till betänkandet där våra särskilda satsningar på Svenska institutet och det nordiska samarbetet framgår.
Björn Söder (SD):
Vi valde att underteckna Försvarsberedningens rapport därför att vi sympatiserar med det innehåll som man har kommit fram till. Vi tycker att det är ett väldigt gediget genomfört arbete, och vi beklagar att Moderaterna, Kristdemokraterna, Liberalerna och Centerpartiet inte valde att underteckna rapporten.
Enligt min vetskap har inte heller tidigare regeringar i samband med Försvarsberedningens rapporter förbundit sig när det gäller ekonomin. Det var väl det som var den starkaste kritiken från Hans Wallmark och hans kollegor när det gällde att inte underteckna. Nu har jag själv inte suttit i Försvarsberedningen som Hans Wallmark har gjort, så han har säkert mycket bättre insyn i hur diskussionerna gick när det gällde den ekonomiska biten.
Man ska vara klar över att Sverigedemokraterna är det enda partiet i Sveriges riksdag som hela tiden har talat om hur viktigt det är att rusta den svenska försvarsförmågan och varit kritiska till den nedrustning som inte minst Hans Wallmarks parti bidrog till under åren 2006-2014. Sedan vi kom in i riksdagen har vi talat om detta hela tiden. Det har varit för döva öron; ingen har lyssnat.
Så sent som valåret 2014, när den tidigare Alliansen förlorade regeringsmakten, stod försvarsministern Karin Enström på Folk och Försvars rikskonferens och talade om att grunden för utformningen av försvaret fortfarande skulle vara densamma, eftersom den säkerhetspolitiska situationen i Östersjöregionen var mer stabil då än för tio år sedan. Det var mitt under brinnande Majdanprotester.
Det var precis efter att Ryssland hade avslutat sin största militära övning sedan Sovjetunionens fall. Det var först på våren när Säpo gick ut och sa att vi stod inför ett reellt krigshot som Moderaterna svängde över en natt. Vi tycker att Försvarsberedningens rapport är väldigt bra.
Björn Söder (SD):
Jag återgår till Försvarsberedningens slutrapport. De partier som valde att inte underteckna förtjänar kritik. Givetvis kommer regeringen och regeringspartierna att få stå till svars när budgeten ska läggas fram om man inte är beredd att finansiera det. Sverigedemokraterna är det enda parti som konsekvent varit med och i sina budgetförslag finansierat en upprustning av den svenska försvarsförmågan. Samtidigt var bland annat Moderaterna med och slaktade.
När det gäller analysförmågan har Hans Wallmarks parti inte varit så bra i den klassen med den analysförmåga man har haft. Att man nu gör analysen att det bästa är om vi går med i Nato är också bevis på att man saknar analysförmåga. Skulle vi gå med i Nato kommer med all sannolikhet Finland gå med i Nato. Vad händer då med Östersjön? Det blir ett innanhav av Natoländer. Skapar det stabilitet eller instabilitet i vår region?
Det är dumhet och naivitet om man inte tar hänsyn till omvärlden när man gör säkerhetspolitiska bedömningar. Att man tror att det inte kommer att rubba - oavsett vad vi tycker - den geopolitiska stabiliteten i vårt område visar än en gång att man inte gör rätt analyser. Det kommer givetvis att skapa instabilitet. Är det då positivt eller negativt för Sverige? Jag ser inte det som positivt.
Det är däremot ett defensivt försvarsförbund med Finland där vi höjer tröskeleffekten. Det skapar en geopolitisk stabilitet eftersom det också kommer att accepteras av omvärlden på båda sidor. Det ska ske med ett fortsatt nära samarbete med Nato, givetvis. Vi samövar och så vidare. Vi har Partnerskap för fred och så vidare. Det är jättebra, och det ska vi fortsätta med.
Men ett medlemskap kommer att innebära att vi försätter Sverige och svenska folket i en allvarlig säkerhetspolitisk situation. Det är vi inte beredda att göra. Än en gång: Analysförmågan har inte varit bra hos de andra sju partierna, och den är fortfarande inte bra i varje fall hos dem som förespråkar medlemskap i Nato. Jag skulle inte sätta min tilltro till dem.
Björn Söder (SD):
Kerstin Lundgren, Centerpartiet, och andra Natoförespråkare hänvisar ofta till artikel 5 och att vi har försvarsgarantier från Nato om vi blir medlemmar.
Men det är ju en garanti som är ömsesidig, det vill säga att om andra Natoländer blir angripna kan de efterfråga hjälp från Sverige. Det alltmer totalitära Turkiet under Erdogans ledning är ju som bekant medlem av Nato.
Min fråga till Kerstin Lundgren är om Kerstin Lundgren och Centerpartiet är beredda att skicka svenska soldater till Turkiet för att understödja det totalitära Turkiet ifall de blir angripna och efterfrågar sådan hjälp från Sverige.
Björn Söder (SD):
Jag tror inte att man både kan äta kakan och ha den kvar eller sitta och plocka russinen ur kakan, och det visar än en gång den bristfälliga analysen. Om man är medlem av Nato och sedan deklarerar att man inte kommer att vara villig att skicka hjälpinsatser enligt artikel 5i Natofördraget till olika länder, tror Kerstin Lundgren då att man kan hävda försvarsgarantin som en grund för ett svenskt medlemskap? Då kommer givetvis andra länder att svara likadant mot Sverige.
Vad är det för försvarsgaranti? Alltså har det argumentet fallit platt. Antingen är man med eller inte. Man kan inte bara säga att det är viktigt att sitta med vid bordet under förhandlingarna, men nej, vi kommer inte att delta om det är något annat land som blir angripet, för då kommer vi att välja och vraka. Tycker Kerstin Lundgren att de andra länderna ska agera likadant tror jag inte att vi kan förutsätta att vi får hjälp.
Om det är så att vi går med i Nato, de baltiska länderna blir attackerade och vi sänder väpnade trupper dit, då har vi givetvis deklarerat krig mot en angripande part. Då undrar jag vad Kerstin Lundgren gör för analys av den svenska förmågan att bedriva krig när vi inte har ett försvar att tala om. Än en gång visar detta att man inte har tänkt fullt ut.
Det är en fullständig brist på analysförmåga som kännetecknar de partier som i tid och otid hävdar svenskt medlemskap i Nato. Man har inte tänkt på hur det kommer att se ut i realiteten. Det är mycket enklare att sitta och säga att Natomedlemskap räddar vår försvarsförmåga, så slipper vi tänka på att rusta den, för nu är man inte ens med och skriver under Försvarsberedningens slutrapport.
På något sätt vill man hela tiden rikta fokus på att ett svenskt medlemskap i Nato stärker den svenska försvarsförmågan - när vi inte själva är beredda att bidra till Natos försvarsförmåga.
Björn Söder (SD):
Sedan jag kom in i riksdagen har jag gång efter annan motionerat i det här ämnet. Jag har försökt att göra övriga ledamöter lite mer kunniga och framför allt lite mer insatta i vad som händer i Mellanöstern. Jag har visat på exempel efter exempel där det handlar om spridande av antisemitism och om finansiering av terrorister och deras familjer. En som skjuter ihjäl en israel får per automatik pengar från den palestinska myndigheten.
Den här handlar om hur en myndighet agerar. På institutioner och skolor sprider man med myndighetens vetskap och godkännande antisemitism. Man uppfostrar elever till att känna hat mot Israel och det judiska folket. Det finns givetvis rötägg också på den andra sidan.
Precis som Lars Adaktusson sa tidigare förtjänar också Israel ibland att bli kritiserat. Men jag har inte sett den israeliska myndigheten välsigna det hat som man välsignar på den andra sidan.
Trots att jag gång på gång påminner om detta och ställer frågor till den svenska regeringen om varför man inte gör någonting och om varför man fortsätter att pumpa in miljoner efter miljoner, miljarder efter miljarder till den palestinska myndigheten säger man bara att man för dialog och påtalar detta. Men någonstans får man ju sätta ned foten.
De svenska myndigheterna och de svenska skattebetalarna är i dag med och finansierar terrorism och antisemitism. Det är inget som vi kan ställa upp på. När det gäller begreppen Judeen och Samarien så är det vad dessa områden heter. Därför använder jag de begreppen.
Björn Söder (SD):
Det talades tidigare här om proportionalitet. Kenneth G Forslund kan inte på allvar mena att proportionerna står i paritet med varandra när det gäller den palestinska myndighetens och den israeliska myndighetens agerande. Det är klart att det finns kritik att rikta mot Israel, och det framförs också. Men det är inte alls på samma nivå. Det är ju inte så att Israel hyllar terrorism och terroristdåd som dödar oskyldiga barn, kvinnor och män. Det gör den palestinska myndigheten.
Den finansierar och hjälper människor som begår dessa övergrepp. Den kallar dem för martyrer. Det är en stor skillnad. Israels myndighet uppviglar inte till hat mot araber. De araber som bor i Israel har samma rättigheter och skyldigheter som israelerna, judarna. Det har de inte på andra sidan.
Det är till och med så att judar inte får åka in i Palestinakontrollerade områden eftersom det är med fara för sina liv. Proportionaliteten är inte densamma. Här handlar det om stora skillnader.
Björn Söder (SD):
Den moderata analysförmågan är lika bristfällig nu som den var när man ansåg att det var en god gärning att montera ned hela den svenska försvarsförmågan. Ni gör samma misstag ännu en gång, Hans Wallmark. Det är klart att Östersjöområdet blir ett Natoinnanhav om Sverige går med i Nato och Finland gör detsamma. Detta skulle givetvis orsaka reaktioner från vissa länder i vår omgivning. Som litet land kan man inte spela hasard med den svenska säkerheten, utan man måste givetvis ta hänsyn till sin omgivning.
Den analysförmåga som Hans Wallmark uppvisar här, fru talman, är ytterst bristfällig i denna bemärkelse. Ja, det stämmer att vi förespråkar ett starkare samarbete med Finland. Det är också något som accepteras av både Nato och andra länder i vår omgivning. Det man inte vill ha är ett militärt vakuum i denna del av världen, och det får man inte om vi rustar vår försvarsförmåga med Finland. Vi anser att det är mycket bättre att rusta tillsammans med Finland, vilket skulle göra att hela läget stabiliseras här.
När det gäller Turkiet pratar Hans Wallmark sig varm för artikel 5 och att vi kan få hjälp av Nato om vi skulle bli anfallna, men det är ju något som går i båda riktningarna. Om ett annat Natoland blir anfallet måste också Sverige bistå utifrån de behov som finns. När det gäller Turkiet hävdar de ju själva att de inte har angripit eller invaderat Syrien utan att de försvarar sina gränser och bekämpar terrorism.
I ett läge, om än teoretiskt, där Turkiet blir anfallet av Syrien tillsammans med Ryssland, till exempel, för att dessa vill slå tillbaka invasionen, kan Turkiet utlösa artikel 5 genom att säga att Turkiet blir angripet. Då skulle Natoländerna vara skyldiga att komma till undsättning. Var ligger tolkningsföreträdet inom Nato?
Om Turkiet skulle anse sig ha blivit angripet, kan då Natoländerna och de andra säga: "Nej, vi anser inte att ni har blivit det" och så vidare? Detta går i båda riktningarna, och det gäller att Sverige kan bistå andra Natoländer där hjälp behövs.
Björn Söder (SD):
Är man Sverigevän värnar man svenska folket och den svenska säkerheten. Då spelar man inte hasard med svensk säkerhet, som Hans Wallmark gör. Det har man gjort under många år när Moderaterna ledde detta land, med den bristande analysförmåga som man har haft. Jag skulle aldrig någonsin sätta min tilltro till denna analysförmåga som har visat sig vara så bristfällig att man har monterat ned den svenska försvarsförmågan, så att vi har stått utan försvar.
Nu gör man analysen att det bästa är att gå med i Nato. Det är givetvis så att vi ska ha ett nära samarbete med Nato. Vi sverigedemokrater är vänner av Nato och tycker att Nato är en jättebra organisation att samarbeta med. Men att gå från det till att bli fullvärdig medlem innebär att vi skapar en geopolitisk instabilitet i vår del av världen. Om man verkligen tar svensk säkerhetspolitik på allvar måste man också beakta vad omgivningen tycker och tänker - vilka åtgärder som kommer att vidtas och vilka konsekvenser det kommer att få - när vi fattar beslut här.
Det tycker jag är det viktigaste.