Jakob Forssmed (KD):
Det här är en stor dag, när vi får en lagstiftning på plats som kommer att underlätta för idéburna aktörer i välfärden. Varför är detta viktigt?
Jo, de idéburna aktörerna inom välfärden har historiskt och fortsatt bidragit med både innovationer och idéer om hur man löser samhällsproblem, alltifrån sociala problem och utmaningar inom sjukvård, arbetsintegration och rehabilitering till akuta påfrestningar i samhället, som när vi tar emot många flyende. Många idéer om hur vi kan lösa människors problem har uppkommit i idéburen sektor.
De idéburna har ofta särskilt goda förutsättningar. Man har en god lokal närvaro och en position som inger förtroende. Man skapar tillit och medmänsklighet med sin verksamhet. Man har ofta en närhet mellan ledning, medarbetare och de personer som verksamheten finns till för. Det gör att värden som tillit kan växa i samhället.
Dessa organisationer och aktörer för alltså med sig mervärden in i välfärden. Man har dessutom drivkrafter som gör att man återinvesterar sin vinst i verksamheten, vilket skapar långsiktiga förutsättningar för att kunna bedriva den viktiga välfärdsverksamheten och möta både dagens och morgondagens problem och utmaningar för medborgarna.
Hur är det då i Sverige jämfört med många andra länder, frågar sig kanske åhörarna. Många vill se de idéburna organisationerna som mer aktiva i välfärden också i vårt land. Men i Sverige utgör de 3 procent av välfärdsutförarna. I Norge är andelen tre gånger så stor, 9 procent. I Danmark har de fem gånger så stor andel av välfärden. Går man ännu längre ned på kontinenten kan man hitta Tyskland, med 49 procent, och Schweiz, där de står för över hälften.
Sverige sticker alltså ut här jämfört med många andra länder. Vi har bra valfrihet, men ibland har valfriheten kommit att reduceras till val mellan en stor kommersiell aktör och kommunen. Mångfalden har ibland inte riktigt funnits där. Här tas stora steg i dag.
Organisationer som Stadsmissionen, Ersta, Bräcke diakoni, Hela Människan, Röda Korset, Rädda Barnen, Räddningsmissionen och andra idéburna aktörer får nu bättre möjligheter att göra det som de är så bra på - driva fontänhus, kvinnojourer, vård i livets slutskede, missbrukarvård eller vad det nu kan vara. Därför är detta väldigt viktigt och angeläget.
Kristdemokraterna har vid flera tillfällen agerat för att förbättra förutsättningarna för idéburen välfärd. Vår långsiktiga målsättning - vi har en sådan - är att idéburen sektor borde kunna stå för 10 procent av välfärdsutförandet i Sverige för att se till att vi har en mångfald som blir berikande och kan höja kvaliteten i den svenska välfärden till gagn för dem som finns i utsatthet.
Regeringen har nyligen lämnat ett av oss efterfrågat och välkommet förslag gällande möjligheter för en myndighet att reservera upphandlingar och valfrihetssystem för idéburna aktörer. Det har vi drivit under lång tid. Det kommer att ge större möjligheter för idéburen sektor att vinna exempelvis kommuners kontrakt gällande barnomsorg, hemtjänst och social omsorg för personer med funktionsnedsättning.
Vi vet att upphandlingarna i dag fungerar på ett sådant sätt att idéburna aktörer inte sällan har svårt att göra sig gällande. De mervärden som skapas i dessa verksamheter är nämligen inte alltid lätta att värdera i denna typ av upphandlingar. Det blir mer priset som blir avgörande. Därför är det angeläget att vi får förändrade regler.
Det kan också vara så att en kommun faktiskt vill att till exempel kvinnojourerna drivs av organisationer som arbetar aktivt och icke vinstdrivande för att skydda kvinnor.
Det kan kanske vara så att man inte vill lägga hospisverksamhet, vård i livets slutskede, på en kommersiell aktör men skulle kunna tänka sig att organisationer som har lång erfarenhet av den typ av etiska ställningstaganden som är så viktiga när det gäller den typen av vård skulle kunna komma i fråga.
Då blir ju resultatet av detta inte att aktörer trängs ut utan att aktörer inte får komma in och bidra med det de faktiskt kan. Därför tycker jag att det resonemang som förs från Centerpartiet och Lars Thomsson blir svårt att förstå. Vi ska främja de idéburna aktörerna, säger man från Centerpartiets håll, men vi ska inte exkludera några andra.
Resultatet blir ju inte det som Centerpartiet säger, utan resultatet blir att de idéburna exkluderas när vi inte får rikta en upphandling av kvinnojourer till just kvinnojourerna utan måste inkludera kommersiella aktörer i upphandlingen. Risken är ju att det då inte blir någon upphandling alls. Det gäller många verksamheter där kommuner och myndigheter har möjlighet att välja om de vill upphandla eller inte.
Den risk som Lars Thomsson pekar på när det gäller att införa Reepalu bakvägen har vi från Kristdemokraternas sida väldigt svårt att förstå, särskilt med de förändringar som utskottet nu går fram med.
Finns det en risk att de kommersiella aktörerna, som också bidrar med väldigt mycket viktigt i välfärden, exkluderas skulle det ju vara där kommunerna - i det här fallet sekundärkommunerna, eller regionerna - har en skyldighet att tillhandahålla valfrihetssystem. Det är ju inom primärvården.
Utskottet har lagt fram ett skarpt lagförslag som innebär att detta exkluderas från den möjligheten för att helt säkerställa att den risk som Centerpartiet pekar på med denna proposition inte uppstår. Därför är det väldigt svårt för mig att förstå detta resonemang.
Man talar sig väl för de idéburna, men när det väl ligger konkreta förslag på bordet - där vi dessutom har tagit hänsyn till den kritik som har riktats och de farhågor som finns för att göra allt vi kan för att sådant inte ska kunna uppstå - väljer man ändå från Centerpartiets sida att yrka avslag på propositionen. Jag har svårt att förstå det resonemanget. Herr ålderspresident!
Jag är däremot väldigt glad för det förslag som kommer att antas av riksdagen i dag, och jag vill tacka många som har bidragit till detta. Jag vill till att börja med tacka för att man har tagit fram den här lagstiftningen. Jag vill rikta ett tack till Gunilla Carlsson och till Åsa Westlund för konstruktiva överläggningar om hur vi ska kunna få en bred enighet kring den här produkten. Många andra har också bidragit för att vi ska kunna ha en bred uppslutning. Det är ju också bra för de idéburna att det finns en bred uppslutning kring detta.
Jag vill tacka Moderaterna och Edward Riedl, som jag vet har en annan grundposition men som ändå bekräftar betydelsen av de förändringar som vi nu gör i detta. Jag tror att det här är en väldigt bra och viktig dag.
Det är en dag som innebär att de idéburna aktörerna lättare kan bidra inom sådant som fontänhus, hospis, traumabehandling, kvinnojourer, behandlingshem och missbruksvård, där kommuner, regioner och myndigheter ser att de kan bidra på ett väldigt bra sätt.
Detta kommer att betyda mycket för alla de enskilda som i större utsträckning kan få del av de mervärden som skapas i den idéburna sektorn. Vi kristdemokrater är stolta över att ha varit med och drivit fram en så här viktig reform. Det betyder dock inte att det här arbetet är klart. Mer behöver göras.
Vi ser särskilt att detta med idéburet offentligt partnerskap, där man på ett nytt - eller i alla fall ganska nytt - och intressant sätt samverkar kring att lösa samhällsproblem, behöver en tydligare lagreglering. Man ska inte behöva vara entusiast för att vilja samverka med den idéburna sektorn.
Därför behövs det en förbättrad reglering kring IOP som gör att fler vågar använda sig av det här verktyget. Detta vill jag yrka bifall till, och därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Jag vill också yrka bifall till reservation 4.