KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Jag är ledsen om jag både lyssnar och pratar samtidigt. Det är många olika saker som är i luften hela tiden. Först vill jag gärna säga att Justitiekanslern faktiskt inte har hittat osunda lojaliteter mellan polis och ordningsvakter. Det ska ändå sägas. Det påtalar han särskilt.
Den proposition som kommer i vår handlar främst om det vi arbetar med, nämligen genomförandet av ett direktiv som handlar om yrkeskvalifikationer för väktare och att man måste erkänna vissa utländska examina och annat.
Frågan om ordningsvakter och väktare i den mening som tas upp i interpellationen är en större fråga som har mer bäring på den här utredningen från 2003. Där var det, om man får säga så, lite oreda i remissvaren och synpunkterna. Det kommer vi nog inte att mäkta med nu. Avsikten med den propositionen är att ta hand om det här direktivet i första hand.
I det här svaret har jag försökt säga att vi, mot bakgrund av de synpunkter som Justitiekanslern har kommit med, har anledning att fundera vidare på det som interpellanten tar upp, men det kommer tyvärr inte att vara med redan nu i april. Jag tror att det finns anledning att diskutera de här frågorna ganska noga.
Vi kommer att behöva utreda en del gränsdragningsfrågor och annat ganska ordentligt eftersom vi inte har ett underlag från 2003, och ingenting gjordes heller efter det för att bereda frågan bättre. Vi har dessvärre en hemläxa att göra.
Beatrice Ask (M):
Nu har vi ju en väldigt flitig regering, så vi får väldigt mycket gjort, men jag vill ändå säga att man får sätta de här problemen lite i proportion till annat. Det stora problemet som vi har när det gäller krogmiljöer och den typen av miljöer där vi använder oss av ordningsvakter är framför allt att vi har för få poliser och att den typ av resurser som man skulle behöva inte finns.
Vi har precis haft ett projekt som alla länsmyndigheter har arbetat med som har gällt att fokusera på ungdomskriminalitet, inte minst i krogmiljö, där man har ökat närvaron och arbetat mer med poliser ute. Det ska bli otroligt spännande att se resultatet av det. Det här projektet blev färdigt förra torsdagen, så jag vet faktiskt inte vad man kan dra för slutsatser sedan. Jag tror att det i stor utsträckning handlar om att vi behöver fler poliser ute i de här miljöerna.
Att ersätta det arbete som riktiga poliser kan göra med ordningsvakter eller sådana här entrévärdar är ingen bra lösning. Det innebär inte att det inte är viktigt att fundera över ordningsvakternas utbildning, hur man rekryterar dem och så, men det kommer nog tyvärr att ta lite mer tid. Jag vågar inte i dag sätta någon agenda för det.
Vi tittar på frågan eftersom vi tar Justitiekanslerns rapport på stort allvar, men vi har inte satt någon tidsplan för detta än. Jag måste nog därför återkomma i den frågan.
Beatrice Ask (M):
Maryam Yazdanfar har frågat mig om jag avser att förändra nuvarande lagstiftning så att prostitution accepteras i den riktning som de svenska moderaterna förespråkar i Europarådet. Låt mig börja med att säga att prostitution naturligtvis inte är någon önskvärd företeelse i ett modernt och jämställt samhälle. Tvärtom finns det många goda skäl för att motverka sexköp med de skador som det leder till för såväl individer som samhälle.
Den svenska lagstiftningen med förbud mot köp av sexuell tjänst har varit i kraft sedan den 1 januari 1999. Det finns många olika uppfattningar om lagen, dess tillämpning och effekter. Enligt uppgifter från polis och socialtjänst har antalet kvinnor i gatuprostitution och antalet köpare i gatumiljö minskat sedan förbudet infördes. Det är dock svårare att veta hur den mer dolda inomhusprostitutionen har påverkats.
Ibland påstås den svenska lagstiftningen ha lett till att mer av prostitutionen förmedlas via Internet. Situationen är emellertid, enligt Socialstyrelsen, likadan i andra länder och har snarare med den nya informationstekniken i sig att göra.
Enligt rikskriminalpolisen, som är nationell rapportör om handel med människor, har det kommit tydliga indikationer på att förbudet mot köp av sexuell tjänst har haft positiva effekter när det gäller att förebygga människohandel för sexuella ändamål eftersom Sverige har rykte om sig att vara ett land som det är svårt att bedriva prostitution i, vilket kan verka avskräckande på dem som bedriver handel med människor.
Det finns emellertid inte någon samlad bild eller analys av hur förbudet har tillämpats och vilka effekter förbudet kan ha fått. Inom Justitiedepartementet pågår ett arbete med att ta fram direktiv till en särskild utredare med uppdrag att utvärdera förbudets tillämpning och effekter. Utredaren bör ges möjlighet att föreslå förändringar i lagstiftningen om det bedöms nödvändigt mot bakgrund av resultatet av utvärderingen. Något avskaffande av förbudet mot köp av sexuell tjänst är dock inte aktuellt.
Beatrice Ask (M):
Tobias Krantz har frågat mig dels vilka åtgärder som jag avser att vidta i syfte att introducera omvänd kommunarrest för kvinnofridskränkare i lagstiftningen på bred front i hela landet, dels om jag är villig att pröva tidsbegränsad försöksverksamhet för att vinna erfarenheter om vilka effekter en sådan ny bestämmelse kan få. Att bekämpa mäns våld mot kvinnor är en högt prioriterad fråga för regeringen. Länge glömdes våld mot kvinnor och andra brottsofferfrågor bort.
Det är viktigt att vi, trots många framsteg på området, påminner oss om att brottsoffer i många sammanhang fortfarande glöms bort eller riskerar att hamna mellan stolarna. Alliansregeringen tar brottsofferfrågorna på stort allvar. Besöksförbud är ett av flera verktyg som kan användas för att öka tryggheten för kvinnor som utsätts för hot, trakasserier och våld.
Redan i dag är det möjligt att utfärda besöksförbud som avser ett eller flera större geografiska områden i anslutning till sådana platser där den utsatta personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. Användningen av besöksförbud och även andra skyddsåtgärder kan utvecklas och förbättras.
I Stalkningsutredningens uppdrag ingår bland annat att belysa hur lagen om besöksförbud tillämpas och att föreslå förändringar för en bättre användning av besöksförbudet, Ju 2006:09, dir. 2006:84. Utredningen ska också lämna förslag på en rättslig reglering som medger att besöksförbud kan kontrolleras med elektronisk övervakning. Stalkningsutredningen ska lämna sina förslag senast den 30 september 2008.
Efter att Stalkningsutredningens förslag har remitterats är jag beredd att ta ställning till det förslag till skyddsåtgärd som Tobias Krantz har frågat mig om. Lika viktigt som att skydda kvinnor från män som utsätter dem för hot och våld är det att komma till rätta med detta våld. En bra utgångspunkt för det arbetet är regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor som innehåller 56 konkreta åtgärder av olika slag. Genom handlingsplanen tar regeringen ett helhetsgrepp på problemen.
Drygt 800 miljoner kronor har avsatts för att genomföra insatserna.
Beatrice Ask (M):
Jag vill gärna tacka för debatten också av det enkla skälet att det här är viktigt och måste diskuteras hela tiden. Jag vill bara lägga till att det engagemang som finns ute i kommunerna har oerhört stor betydelse, därför att de här kvinnorna och barnen är väldigt ansatta. Det är verkligen inte bara rättsväsendets maskineri som måste arbeta för att de ska ha en vettig livssituation.
Jag tror att det engagemang som finns i Värnamo och på många andra håll faktiskt kan se till att vi får ökad trygghet för de här kvinnorna. De är ofta i en väldigt skör och besvärlig situation.
Det här ligger också i linje med det arbete som Rikspolisstyrelsen har inlett med att polisen ska samarbeta ännu mer med de lokala myndigheterna och att man ser så att säga att man har ett gemensamt problem men olika arbetsuppgifter för att lösa det. Sedan kan det dyka upp en och annan sak som man vill skicka upp till riksdag och regering. Det får vi ta till oss när de stöter på hinder eller svårigheter.
Men jag skickar gärna signalen att jag ser väldigt positivt på det engagemang som finns i olika kommuner för att öka tryggheten för hotade och trakasserade kvinnor och barn. Det är också så att vi från rättsväsendets sida gör vad vi kan för att öka och initiera den typ av engagemang, kontakter och samarbete som kan behövas. Det är oerhört viktigt.
Den här debatten tror jag tjänar sitt syfte att visa att vi menar allvar med att vi ska arbeta med frågorna.
Beatrice Ask (M):
Lena Olsson har frågat mig om jag avser att tillsätta en granskningskommission för att undersöka om det förekom felaktigt agerande från myndighets- och regeringspersoner i samband med den så kallade bordellhärvan. Jag har den 20 december 2007 besvarat en interpellation av Lena Olsson i detta ämne.
Jag förklarade då bland annat att jag känner starkt med de kvinnor som utnyttjades i den så kallade bordellhärvan på 70-talet, och att jag ville avvakta Justitiekanslerns beslut i ärendet innan ett ställningstagande i frågan om ytterligare åtgärder kan krävas från regeringens sida. Justitiekanslern meddelade sitt beslut den 26 februari 2008. Han har gjort bedömningen att staten inte bör betala ut skadestånd i detta fall.
Justitiekanslern anser visserligen att ett skadeståndsgrundande fel sannolikt har begåtts, men att det inte finns tillräckliga skäl för staten att avstå från att göra en preskriptionsinvändning i målet. När det gäller tillsättande av särskilda granskningskommissioner anser jag att man allmänt sett måste vara återhållsam med att tillsätta sådana utredningar.
Tillsättandet av kommissioner på olika områden kan skapa alltför höga, och ibland orimliga, förväntningar hos både de inblandade och allmänheten. En förutsättning för att en kommission ska tillsättas är därför att det finns omständigheter som tydligt talar för att en kommission har rimliga möjligheter att skapa klarhet kring det som ska granskas.
När det gäller den så kallade bordellhärvan har både riksdagens ombudsmän och Justitiekanslern tidigare granskat hur ärendet handlagts i vissa avseenden. Justitiekanslern har i det nu aktuella ärendet gjort en ny grundlig utredning. Justitiekanslern konstaterar i sitt beslut att utredningen inte funnit något stöd för att det förekom otillbörliga påtryckningar mot åklagarna och än mindre att dessa lät sig påverkas av sådana påtryckningar.
Avslutningsvis gör Justitiekanslern bedömningen att det nu sannolikt inte går att skapa full klarhet kring allt, eller ens det mesta, av det som från ett allmänt perspektiv kunde vara av intresse att veta. Jag avser mot den bakgrunden inte att tillsätta en särskild granskningskommission.
Beatrice Ask (M):
Lena Olsson hakar upp sig på något uttalande, och jag försöker reda ut vad det var för uttalande. Det som jag kunde kommentera när Justitiekanslerns beslut kom och det omedelbart ställdes frågor gällde frågan om skadestånd. Jag tror att jag rimligen borde ha konstaterat att jag inte finner någon anledning att göra mer vad gäller skadestånd. Det är det som jag svarar på eftersom det är det som hans arbete har handlat om.
I den här frågan är naturligtvis mitt främsta fokus som justitieminister att ta ställning till om det har begåtts allvarliga felaktigheter av de rättsvårdande myndigheterna av karaktären mörkläggning etcetera, inte nödvändigtvis att gräva fram detaljer som är intressanta i sig men som inte ger så särskilt mycket, exempelvis vilka personer det kan ha varit fråga om.
Det är tveksamt om man kommer att få fram det. Det som Justitiekanslern har gjort är att han har pratat med människor som fortfarande finns kvar. Tyvärr är det några viktiga personer som har varit för sjuka alternativt inte längre finns med oss och som man därför inte kunnat prata med.
Med de handlingar och de här kontakterna och också de intervjuer som författare och andra har gjort tidigare som Justitiekanslern har tagit del av kan han inte göra det särskilt troligt att det har skett en otillbörlig påverkan. Det ger mig ett underlag att säga: Nej, uppenbarligen finns det ingenting som bevisar att så har varit fallet.
Och då faller också de krav som ställs. Man kan fråga sig vad det är en granskningskommission skulle ta reda på.
Om man tror att Justitiekanslern har gjort ett hyfsat dagsverke här och faktiskt har tagit reda på om det finns något som synes ha påverkat åklagaren, att rättsväsendet inte har fungerat i ärendet, vad är det då därutöver som en granskningskommission borde göra om det nu inte gäller att ifrågasätta Justitiekanslern? Jag har väldigt svårt att se vad det skulle kunna ge.
Sedan är det klart att det är två kvinnor som i sin barndom har farit väldigt illa och mår dåligt, och dessvärre är det väldigt många människor som på olika sätt drabbas av det. Jag förstår att det här är ett livstrauma för de här två kvinnorna. Men det gör inte med automatik att staten kan ge ersättningar, utan vi måste naturligtvis följa regelverket.
Det som har hänt är naturligtvis förfärligt. Men jag tror inte att vi kommer närmare sanningen annat än i form av spekulationer och annat som historiker och många andra säkert kommer att ägna sig åt många gånger framöver. Jag kan inte se att en granskningskommission skulle göra mer nytta i det här ärendet. Det är också skälet till att jag har kommit fram till att jag inte tänker tillsätta en sådan.
Beatrice Ask (M):
Per Bolund har frågat finansministern om han avser att verka för att förmånsrätten helt återställs som utlovats i regeringsförklaringen och i så fall när. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. För att företagen ska kunna låna pengar på bra villkor är möjligheten att lämna goda säkerheter av stor betydelse.
Den nya företagsinteckningen som infördes för några år sedan innebar, enligt den utvärdering som har gjorts, en försämring i detta avseende. Regeringen har vid flera tillfällen aviserat att företagsinteckningens förmånsrätt ska återställas för att företagens möjlighet att låna på goda villkor ska förbättras. En utredning föreslog i höstas att företagsinteckningen skulle gälla i 75 procent av gäldenärens alla tillgångar i stället för som i dag i 55 procent av tillgångarna.
Därigenom skulle värdet av inteckningen, sett som en genomsnittlig utdelning i en konkurs, i stort sett motsvara det som gällde för det gamla företagshypoteket. Anledningen till att någon större höjning inte skulle behövas är att företagsinteckningen gäller i all gäldenärens egendom, medan det tidigare företagshypoteket gällde endast i egendom i näringsverksamheten.
Flera slag av tillgångar var dessutom undantagna, till exempel banktillgodohavanden, fast egendom och värdepapper. En majoritet av remissinstanserna föredrar dock en fullständig återgång till det tidigare företagshypoteket, det vill säga en säkerhet som gäller i 100 procent av vissa tillgångsslag. En sådan säkerhet anses av kreditgivarna vara mer värd och därmed kunna leda till att företagen får bättre kreditvillkor.
Samtidigt kan tillgångar som hypoteket inte omfattar, till exempel fast egendom och värdepapper, nyttjas som säkerhet på annat sätt. På Justitiedepartementet har vi därför tagit fram ett nytt förslag som i allt väsentligt innebär en fullständig återgång till den förra ordningen. Förslaget har remitterats, och en proposition ska lämnas till riksdagen i maj.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag rätta en del av historieskrivningen. Det är möjligt att Miljöpartiet haft rätt hela tiden. Det brukar ju alla partier tycka att de har. Men alla allianspartier röstade faktiskt inte för den reform som gjordes för några år sedan, utan det var en ohelig allians med ett av allianspartierna. De övriga var Miljöpartiets samarbetskompisar vid den tidpunkten.
Sedan gjorde vi det gemensamma riksdagstillkännagivandet, det är helt riktigt. Varför har det tagit så lång tid, frågades det. Det är inte så att det i alla delar var bättre förr. Skälet till att reformen gjordes var att det fanns en del saker som kunde förbättras. Reformen var inte heller enbart negativ.
Syftet var att underlätta rekonstruktion av företag i stället för att låta dem gå i konkurs, vilket naturligtvis är angeläget. En försämrad säkerhet för banken skulle också ge incitament för en mer noggrann kreditprövning och kreditövervakning. Genom en försämrad säkerhet skulle dessutom krediten styras till företag med god betalningsförmåga, det vill säga framtida vinst, i stället för till företag med sämre framtidsutsikter men med möjlighet att ställa säkerhet.
Institutet för tillväxtpolitiska studier har tittat på effekterna och sett en och annan positiv effekt av det som gjordes. Det är alltså inte bara problemen som gör att vi måste ändra oss och ta ställning på nytt. Det är alltid viktigt att försöka agera så att man inte slänger ut barnet med badvattnet. Och då tar det lite tid. Det handlar inte om att bara damma av en gammal lagregel eller gamla beslut och säga att nu gör vi så här.
Med tanke på att man inför den förra reformen diskuterade förarbetena i ett par decennier kan detta inte sägas ha blivit så oerhört långsamt hanterat. Vi kommer att lägga fram en proposition i maj som i alla väsentliga delar innebär ett återställande på det sätt som även Miljöpartiet är intresserat av. Nu frågar Per Bolund mig vad som inte ska återställas.
Jag kan säga att den lilla reservation vi har i svaret handlar om detaljer som är mer eller mindre oväsentliga; det är fråga om detaljer och skönhetsfel helt enkelt. Det är inga sakliga skillnader, om jag säger så, såvitt jag sett av de underlag som kommit hittills. Man ska dock alltid reservera sig för att det kan finnas någon bokstav som är lite annorlunda.
Skälet till att det tagit oss lite tid är alltså att vi vill ta vara på de erfarenheter och eventuella positiva effekter som vi tycker oss ha fått av den tidigare reformen. På så sätt leder det oss framåt. Det är, som sagt, viktigt med reformen som kommer i maj. Vi har lyssnat på remissinstanserna. Vi är angelägna om att arbeta på ett sätt som gynnar och stärker småföretagen, och det är roligt att Miljöpartiet också i den frågan stöder regeringen.
Beatrice Ask (M):
Det är nog inte bara jag som är otydlig och har flera uppfattningar samtidigt. Man kan kritisera alliansregeringen för att inte tillräckligt snabbt göra de förändringar som behövs för småföretagen, men från Miljöpartiets synpunkt må det väl ändå vara bättre att det inte går särskilt fort än att det ska vara som det var med era tidigare samarbetspartier. Ni stödde ju den förra regeringen som inte kom med några förslag alls utan fattade beslut som gick tvärtemot vad ni tycker är rätt och riktigt. Då måste väl detta vara bra mycket bättre.
Skälet till att det tagit tid är att vi vet att det fanns en del positiva effekter av den tidigare reformen som vi försökte se om vi kunde rädda. Det har visat sig att det förmodligen inte är möjligt, och man kan säga att vi i maj i princip kommer att lägga fram förslag om en återställare. Men det finns ändå skäl att göra den prövningen. Det är riktigt att vi hade en mycket tydlig uppfattning i valrörelsen, och vi har arbetat efter den, men det ankommer också på regeringen att ha ett ordentligt beredningsunderlag.
Vi är mer eller mindre tvingade av riksdagen, inte minst av konstitutionsutskottet, att faktiskt utvärdera den lagstiftning som finns, i synnerhet om den är relativt ny, innan vi går till riksdagen för att ändra igen. Det har naturligtvis tagit lite tid.
Jag är ledsen om det har tagit ett och ett halvt år, men jag tycker inte att det är så mycket att bekymra sig över, med tanke på vad som hände under förra perioden efter decenniers agerande som då gick stick i stäv med en småföretagarvänlig politik. Jag tycker att det är viktigt att vi nu får det här förslaget och att riksdagen så skyndsamt som möjligt kan fatta beslut så att vi får rätt regler på plats.
Då har vi i alla fall på ett seriöst sätt utvärderat det som gjordes av den förra regeringen, som Miljöpartiet stödde och som uppenbarligen inte fungerade alls. Då har vi fått någonting som de flesta tror och anser sig veta är bra mycket bättre. Det kommer att gynna småföretagen, och det tror jag att vi alla ska vara väldigt glada och tacksamma för. Jag tror, som sagt, att det är otroligt viktigt att man bereder ärenden noggrant, inte minst när det gäller småföretagen.
Även om det finns ett behov av att skynda väldigt snabbt kan jag säga att det som också har skadat småföretagen väldigt mycket har varit en hel del ogenomtänkta förslag där man inte har tagit reda på hur det fungerar och där man inte heller har lyssnat på de synpunkter som har kommit. Det har vi gjort genom att vi har tagit fram ett förslag, remitterat ut det och faktiskt haft kommunikation med företagen. Det är klart att de som yttrar sig i en remissomgång tycker att vi kan göra som de tycker på en gång. Men det är många att lyssna på.
Och, som sagt, jag tror att den här propositionen, som vi kommer att lägga fram, kommer att ligga väl i linje med vad småföretagen tycker och då även Miljöpartiet den här gången.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag bara säga att det är en viss skillnad mellan en politisk överenskommelse mellan partier eller en reservation i riksdagen och att lägga fram en proposition. Det ställs krav på beredning. Det kan man tycka illa om. Det är oftast väldigt irriterande för alla inblandade därför att det tar tid. Likväl är det den ordning vi har.
När vi lugnar ned oss brukar vi känna att det ändå har ett värde att vi faktiskt tänker efter och ser till att lagtexter och annat blir korrekta, att man analyserar och utvärderar och så där. Den kritiken ser jag därför inte som så allvarlig. När det gäller småföretagarpolitiken måste jag ändå säga att det är riktigt att Miljöpartiet har fattat blocköverskridande beslut också under den förra perioden som jag tycker är bra, självklart.
Jag kommer ihåg att jag var väldigt glad när det gällde friskolorna. Men även på det här området har det skett en del. Likväl är det så att Miljöpartiet stödde en regering ledd av Socialdemokraterna där helheten faktiskt inte var bra för småföretagsamheten utan skapade problem. Jag är fortfarande inte säker på att ni har ändrat inställning till det.
Nu har vi en alliansregering som i sin helhet ser till företagsamhetens villkor och som har det som en av sina viktiga utgångspunkter att vi för att skapa fler arbeten och bättre företagsamhet ska ha vettiga villkor. Jag välkomnar alla goda initiativ. Vi kommer att göra allt vad vi kan för att lägga bra reformer på plats. De ska vara stabila och fungera väl.
Jag tror att den proposition som regeringen nu lägger fram i maj, som innebär att vi går tillbaka till de regelverk som gällde tidigare när det gäller förmånsrätten, kommer att vara till glädje för många småföretag. Det är viktigt. Därmed rättar vi till ett felaktigt beslut som den förra regeringen var ansvarig för tillsammans med Vänsterpartiet och ett alliansparti. Nu har vi den erfarenheten.
Förhoppningsvis ska vi inte behöva fler återställare på det här området.