KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Jag vill börja med att säga att det är oerhört bra att Margareta Cederfelt, som är en så engagerad politiker just i dessa frågor, leder den här utredningen i OSSE.
Jag hoppas ju att Sverige ska kunna få ordförandeskapet i OSSE för 2021 - det är inte avgjort ännu utan bestäms slutgiltigt i nästa vecka - och att vi då tillsammans både från den parlamentariska församlingen och från regeringen kan vara än mer drivande i den här typen av frågor.
När det gäller EU är Sverige en mycket starkt drivande aktör för mänskliga rättigheter, och vi kommer att fortsätta att driva att det ska vara en given beståndsdel i utformningen av relationen till Ryssland och att det kommer att kommuniceras tydliga budskap till Ryssland i dessa frågor.
Inom EU-kretsen har vi de fem vägledande principerna för EU:s relation med Ryssland. Där är kontakterna och stödet till det ryska civilsamhället en av delkomponenterna. Inte minst i ljuset av det som Margareta Cederfelt tar upp i sin interpellation menar vi att det här måste ges ökad uppmärksamhet.
Nu krymper nämligen det demokratiska utrymmet, och människor ställs inför allt större problem när det gäller att organisera sig på olika sätt i Ryssland. Vi har en väldigt tydlig politik gentemot Ryssland. Vi kommer att ta upp de här problemen också i bilaterala kontakter.
Vi gör det alltså både bilateralt och i samverkan med andra EU-länder, något som Margareta Cederfelt tar upp och som även jag tycker är viktigt. Det stämmer ju att det blir mycket bättre resultat och ett mycket fastare uttryck om vi gör det tillsammans med andra EU-länder.
Vi håller nu på att förnya vår Rysslandsstrategi för 2019-2024. Där planerar vi ett stöd på 80 miljoner kronor, framför allt till den här typen av demokrati- och civilsamhällesaktiviteter. Jag besökte själv Ryssland senast i juni.
Jag träffade olika företrädare för kvinnorättsorganisationer, hbtq-organisationer och också andra organisationer. Deras arbete gjorde ett starkt intryck på mig.
I ryska medier rapporterades det tyvärr på ett negativt sätt att jag hade träffat dessa organisationer eftersom de inte anses vara positiva för det ryska samhället. Så sent som förra veckan anordnade vår ambassad i Moskva ett evenemang där flera svenska riksdagsledamöter också medverkade.
Det gällde våld mot kvinnor och olika problem som kvinnorättsorganisationer och kvinnor har i Ryssland.
Ann Linde (S):
Jag kan försäkra Margareta Cederfelt att vi kommer att vara oerhört noga med vart de här pengarna går och att de verkligen stöttar civilsamhället, människorättsfrågor och så vidare. Jag vill ändå avsluta med att återigen ta upp mordet på Boris Nemtsov, som var en så tragisk milstolpe i rysk historia. Det belyser också hur straffriheten biter sig fast i det ryska samhället.
Som jag nämnde var det smärtsamt också för mig personligen eftersom vi var vänner, och vi fortsätter att uppmärksamma hans gärning. Bland annat deltar ambassaden nu årligen i en ceremoni till hans minne. Mordutredningen och rättsprocessen har beskrivits av flera internationella bedömare.
Nu hör jag också vad Margareta Cederfelt råkar ut för och att hon inte får svar på sina frågor. Utredningen beskrivs ju som ofullständig. Vi följer utvecklingen noga och har anslutit oss till EU:s uppmaning att det ska ske en grundlig utredning.
Inget politiskt styre eller samhälle kan acceptera att oppositionella röster tystas, det må ske av rädsla för repressalier eller genom det pris som Nemtsov fick betala för att ha utövat den rätt att tala fritt som han skulle ha haft. Tack, Margareta Cederfelt, för att du tog upp de här jätteviktiga frågorna.
Ann Linde (S):
Joar Forsell har frågat statsrådet Hans Dahlgren om denne står fast vid att den nu offentliga Kinastrategin räcker för att stödja en demokratisk utveckling i Hongkong eller om han avser att agera på något ytterligare sätt för att få EU att stödja demokratirörelsen i Hongkong. Interpellationen är överlämnad till mig.
Min företrädare och jag har sedan augusti till riksdagen redogjort för regeringens hållning i svar på fyra frågor om utvecklingen i Hongkong. Regeringens skrivelse Arbetet i frågor som rör Kina slår fast att Sverige liksom övriga EU står bakom principen om "ett land, två system".
Principen är grunden för att bevara Hongkongs självstyrande ställning med ett fristående politiskt och juridiskt system, i enlighet med Hongkongs grundlag. Respekten för Hongkongbornas mänskliga fri- och rättigheter i denna lag är av grundläggande betydelse. Hongkongs grundlag föreskriver målet att valen både till Hongkongs lagstiftande församling och av Hongkongs regeringschef framöver ska ske genom allmän rösträtt.
Regeringen förutsätter att så kommer att ske. För regeringen är arbetet genom EU grundläggande när det gäller situationen i Hongkong. Regeringen har varit pådrivande för att EU tydligt ska uttrycka att Hongkongbornas grundläggande fri- och rättigheter måste respekteras. EU:s senaste uttalande den 2 oktober 2019 innehåller detta tydliga budskap.
Utrikesdepartementet har framfört regeringens syn på utvecklingen i Hongkong till den kinesiska ambassaden i Stockholm. Genom vårt generalkonsulat i Hongkong och ambassaden i Peking för vi en löpande dialog med berörda myndigheter. I Hongkong för vårt generalkonsulat en aktiv dialog med oppositionspolitiker och det civila samhället.
Regeringen fortsätter att följa utvecklingen i Hongkong och kommer även framledes att stödja Hongkongs självstyrande ställning. Avslutningsvis vill jag framhålla att regeringen konsekvent och tydligt fortsätter att ta upp den allvarliga situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina i våra kontakter med kinesiska myndighetsföreträdare och att vi verkar för en stark och gemensam EU-hållning.
Detta framhålls också i regeringens skrivelse Arbetet i frågor som rör Kina .
Ann Linde (S):
Regeringens skrivelse Arbetet i frågor som rör Kina tar upp ett stort antal frågor. Regeringens avsikt är att skrivelsen ska kunna hålla över tid, och den kan därför inte gå in i alla frågor med hög detaljupplösning. Det grundläggande med hänsyn specifikt till Hongkong är att skrivelsen slår fast principen om ett land och två system och att den ska respekteras.
Denna princip är ett sätt att uttrycka själva grunden för Hongkongs grundlag. Det innebär bland annat att Hongkongs invånare ska kunna åtnjuta respekt för de mänskliga rättigheterna. Bland dem finns yttrandefrihet och mötesfrihet. Att Sverige och EU tydligt har uttalat att vi står bakom principen innebär att vi kommer att fortsätta att värna respekten för Hongkongbornas fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter.
På ett övergripande plan vill jag också nämna att regeringen framhåller i skrivelsen att vi kommer att fortsätta att ta upp situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina överlag. Detta omfattar förstås också Hongkong men även övriga delar av Kina.
Ann Linde (S):
Jag är väl medveten om den upptrappning av oroligheterna i Hongkong som inleddes på söndagseftermiddagen och har fortsatt både i går och i dag. I går greps omkring 280 personer, och i dag har det varit våldsamma sammandrabbningar. Det har varit bilbränder och barrikader. Stora delar av lokaltrafiken har legat nere, och flera skolor och universitet har stängt. UD och vårt generalkonsulat bevakar utvecklingen noga.
Som jag har sagt är arbetet genom EU grundläggande för regeringen när det gäller situationen i Hongkong. EU var tidigt engagerat i frågan om Hongkong. Protesterna där tog sin början i kritik mot det uppmärksammade lagförslaget om utlämning av brottsmisstänkta - ett förslag som Hongkongs regering nu har tagit tillbaka.
Medan förslaget ännu låg på bordet hade EU-ländernas kontor i Hongkong redan den 24 maj ett möte med Hongkongs regeringschef Carrie Lam för att framföra EU:s syn på att den föreslagna lagen måste vara i linje med Hongkongs grundlag.
EU har därefter uttalat sig flera gånger om utvecklingen, och då genomgående även om mandat för återhållsamhet och dialog. Respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer har varit en röd tråd i EU:s hållning från första början också i EU:s offentliga uttalanden. Regeringen verkar för att EU ska fortsätta att inta denna mycket tydliga linje både i möten med berörda parter och offentligt.
Federica Mogherini, EU:s höga representant för utrikesfrågor och säkerhetspolitik, besökte Peking senast den 23-24 oktober. I sitt möte med Kinas utrikesminister tog hon upp Hongkong, vilket vi förstås välkomnar från regeringens sida.
Ann Linde (S):
Till stöd för EU:s politik verkar vi också från svenskt håll. Som jag har sagt för vårt generalkonsulat i Hongkong en aktiv dialog med oppositionspolitiker och med det civila samhället. Detta är viktigt för att stärka vår egen uppfattning om utvecklingen och kan förhoppningsvis också bidra på ett övergripande plan till att värna dialogen som ansats att lösa den nuvarande situationen.
I min tidigare egenskap som EU- och handelsminister träffade jag själv företrädare för Hongkongs civilsamhälle, både i Hongkong och här i Stockholm. Jag hoppas att jag får möjlighet att göra det också i egenskap av utrikesminister. För övrigt vill jag tacka Joar Forssell för möjligheten att diskutera den viktiga frågan om utvecklingen i Hongkong.
Ann Linde (S):
Désirée Pethrus har frågat mig hur jag ser på möjligheten att tillsätta en undersökningskommission för fallet Dawit Isaak och hur regeringen avser att verka inom EU för att få Dawit Isaak frisläppt.
Låt mig först och främst betona att regeringen är starkt engagerad i Dawit Isaaks fall, och målet är att han ska släppas fri. Det är mycket allvarligt att Dawit Isaak fortfarande är frihetsberövad efter 18 år, vilket Eritrea bär ansvaret för.
Regeringen arbetar aktivt och målmedvetet - och ser löpande över alla möjliga vägar framåt - för att Dawit Isaak ska släppas fri. Utrikesdepartementet står också i nära kontakt med familjen och med Dawit Isaaks stödgrupp. Regeringen för en aktiv och bred dialog med företrädare för Eritrea på olika nivåer. Vi ser positivt på försoningen mellan Etiopien och Eritrea och stöder helhjärtat den processen.
Det är vår förhoppning att alla möjligheter med en löst konflikt ska tillvaratas. Vi konstaterar samtidigt att inga tydliga förändringar ännu märks i Eritrea.
När det gäller Désirée Pethrus fråga om en undersökningskommission med syfte att dra lärdomar av andra fall där svenskar frihetsberövats utomlands kan jag försäkra henne att vi vänder på alla stenar för att Dawit Isaak ska släppas fri. Olika metoder och arbetsprocesser prövas och utvärderas kontinuerligt.
Det är naturligtvis viktigt att erfarenheter från tidigare arbete tillvaratas, och det görs också regelmässigt till exempel när det gäller arbetsmetoder, rutiner och processer. Tjänstepersoners erfarenheter och särskilda kunskaper ska tas till vara. Regeringens bedömning är därmed att det inte är påkallat att tillsätta en särskild undersökningskommission med syfte att dra lärdomar av andra fall.
En huvudprioritet för Sveriges och EU:s relation med Eritrea är att stärka och främja mänskliga rättigheter samt främja säkerhet i landet och i regionen, bland annat genom ökad regional integration. Ökad handel och ökade investeringar mellan Eritrea och Etiopien och de andra länderna i regionen skapar försörjningsmöjligheter och bidrar till stabilitet och stärkt fred mellan Eritrea och Etiopien.
EU:s utvecklingssamarbete med Eritrea tar särskilt fasta på detta bland annat genom finansiering av projekt för att förbättra vägarna till de eritreanska hamnarna. Samtidigt är Sveriges och EU:s utgångspunkter vad gäller mänskliga rättigheter i Eritrea ett mycket tydligt fokus i dialogen med landets regering.
Ann Linde (S):
Jag vill återigen framhålla att regeringen gör allt den kan för Dawit Isaak. Han har varit fängslad i över 18 år. Hans öde har fortsatt mycket hög prioritet för regeringen, och stora ansträngningar görs för att få honom frisläppt så att han kan återförenas med sin familj i Sverige. Jag har personligen tagit upp hans öde med Eritreas utrikesminister.
Samtidigt tvingas jag konstatera att Eritrea inte alls har gått oss till mötes. Våra ansträngningar kommer emellertid att fortsätta med oförminskad styrka till den dag Dawit Isaak är fri. Désirée Pethrus tar upp andra fall där svenskar frihetsberövats utomlands och konstaterar att det är viktigt att dra slutsatser av tidigare arbete. Jag håller naturligtvis med om det, men det görs regelmässigt.
Naturligtvis är det viktigt att erfarenheter från tidigare arbete tillvaratas. Det gör vi också när det gäller arbetsmetoder, rutiner och processer, och våra tjänstepersoners särskilda kunskaper tas till vara. Även om varje fall är unikt måste man hantera det utifrån den rådande kontexten och respektive falls individuella förutsättningar.
Det är angeläget att använda lärdomar och erfarenheter från tidigare fall, bland annat dem som Désirée Pethrus nämnde. Mot bakgrund av detta är det regeringens uppfattning att det inte är påkallat att inrätta en särskild undersökningskommission för detta ändamål. Regeringens arbete med att få Dawit Isaak fri pågår kontinuerligt. Löpande görs en prövning om den valda strategin är den mest gynnsamma.
Utrikesdepartementet och berörda utlandsmyndigheter i regionen och på andra platser är involverade i det arbetet, och personalresurserna är omfattande. Vi lägger ned mycket tid och omfattande resurser på att nå en lösning. De diplomatiska kontakterna, som består av samtal, möten och relationer, bygger ofta på stark förtrolighet.
Det ligger i sakens natur att man inte alltid kan eller bör föra dessa samtal i offentligheten, men det betyder inte att regeringen inte gör allt den kan för att få Dawit Isaak fri utan tvärtom. Vi håller också närkontakt med Dawit Isaaks familj och stödföreningen Free Dawit för att hålla dem informerade om vad som görs och för att kunna ta till vara de förslag och idéer som kommer.
Vid varje givet tillfälle ser vi naturligtvis till att bedöma vad som är bäst för att få Dawit Isaak fri, och sedan arbetar vi utifrån det. Désirée Pethrus frågar om vi ska avbryta allt samarbete med Eritreas regering. Jag skulle vilja säga att en huvudprioritet för Sveriges relationer med Eritrea är att i dialog stärka och främja de mänskliga rättigheterna och säkerheten i landet.
Det är särskilt angeläget nu, mot bakgrund av fredsprocessen. Utan sådana här kontaktytor begränsas avsevärt våra möjligheter till dialog, så vi tror inte på att avbryta dialogen eller utvecklingssamarbetet.
Ann Linde (S):
Svaret på den frågan är ja, det är mycket rimligt att fortsätta ha detta bistånd. Det handlar framför allt om att stödja fredsprocessen mellan Etiopien och Eritrea. Då är det viktigt att det blir konkreta resultat för människor så att de ser att det ger någonting och kan försörja sig.
Vägarna som Désirée Pethrus tar upp är för att man ska kunna underlätta handel och investeringar mellan Etiopien och Eritrea så att man kan skapa jobb i båda länderna. Att inte göra detta skulle inte underlätta att få Dawit Isaak fri. Frågan är hur mycket EU ska ge till Eritrea för detta. Nu är budgeten 20 miljoner euro.
Den genomförs av den eritreanska regeringen med stöd av FN:s organ för projekttjänster. Pengarna går till material och upphandling av vägmaskiner. Arbetskraftskostnaderna står den eritreanska regeringen för. I FN:s uppgifter ingår det att ansvara för och följa upp att arbetare får lön och att arbetsförhållandena är i enlighet med den lokala lagstiftningen.
Detta följer EU upp med Eritrea i den politiska dialogen. Frågan om man har använt slavarbete, som Désirée Pethrus också nämnde, gäller dem som anställs för att bygga vägarna. Det avgörs av den eritreanska regeringen, och det kan inte uteslutas att personer i nationaltjänsten kommer att arbeta i projekten.
Det finns lagstadgade minimilöner för dessa personer. De är låga med svenska mått mätt men inte i regional kontext. I och med fredsprocessen mellan Eritrea och Etiopien skapas bättre förutsättningar för att nationaltjänsten på sikt ska kunna fasas ut, och då är det viktigt att det finns jobb för dem som lämnar nationaltjänsten.
Désirée Pethrus frågade också om vi verkar för att sanktionerna mot Eritrea ska hävas. Faktum är att ett enigt säkerhetsråd den 14 november 2018 beslöt att lyfta sanktionerna mot Eritrea. Sverige stödde det beslutet med anledning av att det som sanktionerna infördes för inte längre kvarstod.
En av grunderna till att de infördes handlade om Eritreas stöd till terrororganisationen al-Shabab i Somalia. Det hade inte kunnat beläggas på fem år av FN:s övervakningsgrupp avseende sanktionerna att det fanns skäl att ha kvar dem. Ett antal tidigare väpnade grupper på Afrikas horn har nu lagt ned sina vapen.
I förlängningen hoppas Sverige att lyftandet av sanktionerna kan bidra till en fortsatt positiv utveckling med mer samarbete, handel, utveckling och reformer i länderna på Afrikas horn. Man kan fråga sig, som Désirée Pethrus gör, varför sanktionerna lyfts när Eritrea fortfarande har många politiska fångar, till exempel Dawit Isaak.
Sanktionerna infördes inte på grund av Eritreas interna situation utan av anledningar kopplade till Somalia och al-Shabab och andra väpnade grupper samt efterspelet till 2008 års konflikt med Djibouti. Eritrea uppvisar fortfarande stora brister när det gäller mänskliga rättigheter. Dessa hanteras på flera olika sätt, till exempel i FN:s råd för mänskliga rättigheter och genom FN:s specialrapportör för Eritrea.
Sverige för också på olika sätt en direkt dialog med Eritrea om dessa frågor.
Ann Linde (S):
Den säkerhetspolitiska situationen på Afrikas horn har förbättrats väsentligt på senare tid. De tidigare fienderna Eritrea och Etiopien har slutit fred med varandra, och relationerna mellan andra länder i regionen har också förbättrats. Regeringen är mån om att stödja denna utveckling på de sätt som är möjliga.
Det är viktigt med tanke på regionens nästan 200 miljoner invånare, för fattigdomsbekämpningen och för diasporan i Sverige och Europa och på andra platser samt för säkra frihandelsvägar genom Röda havet. Vi ser mycket positivt på försoningen mellan Etiopien och Eritrea och stöder helhjärtat denna process.
Det är fortfarande, trots att det har gått mer än ett år sedan fredsavtalen, vår förhoppning att alla möjligheter med en löst konflikt ska tillvaratas. Regeringen för en aktiv och bred dialog med företrädare för Eritrea på olika nivåer. Vår uppfattning är att det är fortsatt viktigt att engagera Eritrea i denna dialog, särskilt i ljuset av fredsavtalen med Etiopien.
Avslutningsvis fortsätter regeringen oförtrutet sitt arbete med att få Dawit Isaak fri. Om detta ska det inte råda något som helst tvivel. Vårt arbete kommer inte att avslutas förrän den dag Dawit Isaak får återförenas med sin familj.
Ann Linde (S):
Jag skulle med glädje besvara de första två frågorna och hoppas att jag får tillfälle till det senare. När det gäller journalister och de hot som mediepersoner utsätts för är det oerhört angeläget att komma till rätta med det.
Därför startar regeringen nu en demokratisatsning, Drive for Democracy, där mediefrihet och journalisters säkerhet är ett huvudtema. När mord har skett ska naturligtvis poliser i respektive land se till att komma till rätta med förövarna och ställa dem till svars. Det gäller alla länder och oberoende av vilken politisk färg en regering har.
Ann Linde (S):
Tack för frågan, Håkan Svenneling! Jag har flera gånger uttalat mig om situationen i landet för att understryka vikten av att de mänskliga rättigheterna respekteras och att myndigheterna inte utövar oproportionerligt våld. Frågor om demokrati och mänskliga rättigheter diskuteras löpande i våra kontakter med Chile, inklusive med ambassaden.
UD publicerade 2017 en rapport om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i Chile. Där togs bland annat ekonomisk ojämlikhet, segregation och polisbrutalitet upp. Rapporten kommer nu att uppdateras, och nästa år kommer de senaste månadernas händelser att vara en del av den granskningen.
Ann Linde (S):
Ja. Låt mig utveckla svaret lite. Vi håller väldigt starkt fast vid sanktionerna. Man får, enligt vår uppfattning, inte lov att ändra dem förrän Minskavtalet är uppfyllt i dess helhet. Vi har haft möjlighet att framföra detta. Jag har träffat både den ukrainska och den ryska utrikesministern. Statsministern var dessutom nyligen i Kiev.
Vi har då försäkrat Ukraina om vårt totala stöd för ett fortsatt arbete mot den ryska annekteringen av Krim och aggressionen i östra Ukraina.
Vi vill på inget sätt att man upplöser eller förminskar betydelsen av sanktionerna mot Ryssland, trots att sådana förslag har kommit upp i EU.
Ann Linde (S):
Tack, Elin Segerlind, för en viktig fråga! Greenpeace har varje onsdag under en lång tid stått utanför Utrikesdepartementet och uppmärksammat oss på frågan. Jag har också varit ute och talat med dem. Sverige är pådrivande i havsrättsförhandlingarna för att man ska skydda en mycket större yta. Jag tror att det nu handlar om 1 procent, och man vill gå upp till 30 procent.
Det är något som vi stöder. Jag har alls inget emot att komma till utskottet och tala om frågan. Det är bara att kalla så kommer jag och berättar mer. Detta görs naturligtvis i nära samarbete med miljö- och klimatminister Isabella Lövin. Kanske kan båda komma?
Ann Linde (S):
Jag tackar Azadeh Rojhan Gustafsson för en väldigt viktig fråga. Det är verkligen så att regeringen har varit väldigt tydlig när det gäller hur allvarligt vi ser på den senaste tidens utveckling i Iran, inte minst med de höga dödstalen och de många skadade. Vi har också framfört det här mycket tydligt till Iran, både här och i Iran. Det finns rättigheter som nu begränsas eller tas bort.
Det gäller yttrandefrihet, demonstrationsfrihet och möjlighet till tillgång till internet. Man måste återgå till en situation där dessa rättigheter respekteras. Vi har också verkat i EU för att vi ska få ett enat förhållningssätt i frågorna om Iran. Vår syn på mänskliga rättigheter och rättsstatens principer är välkänd.
Situationen i Iran är fortsatt allvarlig, och därför måste vi fortsätta att påpeka detta och ta upp det med Iran och i EU.
Ann Linde (S):
Jag tackar Amineh Kakabaveh för den viktiga frågan. Det som har hänt både i Bolivia och i Chile ger anledning till väldigt stor oro. Man har gått emot mänskliga rättigheter. Man har dödat människor. Man har skadat människor. Det har varit en utökad polisbrutalitet. Det har varit ett militärt övervåld.
Dock ser situationen väldigt olika ut. Vi har på olika sätt protesterat mot det här, både genom svenska protester och via EU. Att ha en nationell delegation har vi inte planerat, som det ser ut nu. Däremot är vi väldigt angelägna om att FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, Michelle Bachelet, får möjligheter att fortsätta sitt arbete.
Hon har också besökt till exempel Chile och uttalat sig väldigt skarpt mot händelserna där.
Ann Linde (S):
Jag tackar Jamal El-Haj för en mycket viktig fråga. Tyvärr är det som Jamal El-Haj säger sant. Vi kan visa och belägga att demokratin den senaste tiden har gått bakåt i fler länder än vad den har gått framåt.
Därför har regeringen nu en demokratisatsning som kallas Drive for Democracy, där man kommer att gå ut till samtliga 108 utlandsmyndigheter och dra igång demokratiaktiviteter, till exempel demokratisamtal.
Man kommer att föra upp frågorna i varje land på det sätt som passar i det landet och bjuda in demokratins bärare, det vill säga journalister, frivilligorganisationer och MR-försvarare, för att få veta hur Sverige kan stötta dem. Jag har också gått ut till kollegor i olika länder och bett att de ska vara med i denna satsning så att den får större genomslag.