KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Malm (L):
För att undanröja möjliga missförstånd i debatten: Jag slår alltså ett slag för humaniora som något viktigt. Då går Miljöpartiet upp och framställer det som att jag tycker att det är mindre viktigt. Orsaken till mitt uttalande om humaniora var att vi har utbildningar i Sverige som inte nödvändigtvis har ekonomisk nytta men som har jätteviktig nytta för samhället, för utveckling, för humanism, för upplysning och så vidare.
Det är jätteviktigt. Mitt uttalande i talarstolen, fru talman, var egentligen kritik mot en tidigare talare från Socialdemokraterna som framställde det som att vissa utbildningar är helt oviktiga, så jag tror att Annika Hirvonen och jag är helt överens om detta.
Jag är också glad över att Miljöpartiet instämmer i det jag betonade i mitt anförande om vikten av att se att kunskap har ett värde i sig.
Fredrik Malm (L):
Jag är inte helt hundra på att bruttonationalprodukten nödvändigtvis ökar med kriminalitet. Däremot ökar de offentliga kostnaderna och den offentliga konsumtionen, vilket möjligen gör att man kan anställa en del människor i det offentliga som poliser och inom andra verksamheter i hela rättskedjan. Men det är ju inte det som driver tillväxt och rikedom i landet.
Självklart måste vi ha dimensionering av utbildning i Sverige. Så är det i dag, och vi är positiva till att man dimensionerar upp en del utbildningar - och möjligen dimensionerar ned en del - utifrån att man också har ett arbetsmarknadsperspektiv. Vi ifrågasätter inte detta. Vi menar bara att frågan är hur pass hårt, så att säga, man gör detta och vilka konsekvenser det kan få.
I slutändan måste frågorna om en utbildning håller hög kvalitet, om den anses vara modern och om det finns intresse för att läsa den också vägas in i detta. Som nämndes av en tidigare talare här gör näringslivet i Sverige bedömningen att ungefär 40 procent i en årskull på gymnasiet bör läsa på ett yrkesinriktat program. Nu är det ungefär 30 procent.
Det är klart att det är ett problem, för vi har en massa företag som skriker efter arbetskraft som de inte kan få. Det är klart att det är så. Min synpunkt i mitt anförande, som jag vidhåller, är dock att det finns ett subjekt i detta sammanhang, och det är ungdomar och elever. De måste vilja gå de här utbildningarna. Det perspektivet är viktigast, och därför måste man titta på hur man kan höja utbildningarnas kvalitet så att fler vill läsa dem. Om humaniora är vi överens.
Fredrik Malm (L):
Jag ersätter min kollega Maria Nilsson i denna debatt. Men hon kommer att delta i nästa debatt om högskolan. Nu får fru talmannen spetsa öronen, för jag yrkar bifall till Liberalernas följdmotion 2021/22:4532 i detta ärende. Fru talman!
Jag vill inledningsvis säga att jag delar rätt många av de resonemang som Vänsterpartiet har fört här kring den kritik som finns mot detta lagförslag. Vi från Liberalerna yrkar inte avslag på denna proposition, men vi har ändå en del invändningar.
Vi delar självklart uppfattningen att det behövs åtgärder för att stävja fusket på högskoleprovet. Oegentligheter vid skrivandet av högskoleprovet riskerar att på sikt hämma provets integritet och funktion.
Det är väldigt viktigt att stoppa fusket inte minst ur en rättviseaspekt, då vissa personer kan komma in på en högre utbildning och därmed ta en plats från en annan person som egentligen borde ha haft den. Den som får platsen har nämligen fuskat. Vi har efterfrågat ytterligare åtgärder för att förhindra fusk vid högskoleprovet, fru talman, och jag förvånas lite över att detta har tagit så lång tid.
Utredningen tillsattes 2018, och det har dröjt ända fram till nu innan det har kommit en proposition till riksdagens bord. Det har gått alldeles för långsamt för regeringen att komma i mål med detta. Vi ifrågasätter också att regeringen vill tillåta att de som ska skriva högskoleprovet kan tvingas till kroppsvisitation utan någon formell misstanke om brott eller annan oriktighet.
De åtgärder man föreslår för att stävja fusket måste ändå vara effektiva och rimliga, och vi i Liberalerna har uppfattningen att det är djupt integritetskränkande med den här typen av långtgående åtgärder. Vi menar också att de inte står i proportion till det brott som riskerar att begås.
Det finns också andra alternativ som man kan använda innan kroppsvisitation tas i bruk; Vänsterpartiet nämnde ett antal här tidigare. Man kan vidta dessa åtgärder utan att studenternas personliga integritet åsidosätts på det sätt som de här förslagen innebär.
Vi anser inte minst att utredningen alldeles för lättvindigt har avfärdat möjligheten att till exempel använda sig av mobila störsändare.
Fredrik Malm (L):
Jag vill börja med att säga att Roza Güclü Hedin och hennes parti och jag och mitt parti har samma målbild, analys och inriktning. Men om man verkligen vill nå resultat med den extra studietiden förstår jag inte varför den ska vara frivillig.
Det måste kunna vara så att om en rektor gör bedömningen att en elev har ett avsevärt stort behov av att få mer tid och hjälp med läxorna ska eleven kunna få det. Det betyder inte att det ska vara obligatoriskt, men man bör som rektor ha möjligheten att ordinera det för att en elev verkligen ska kunna nå målet. Det finns också en jämställdhetsaspekt på detta.
Det kom ju ett remisssvar från Jämställdhetsmyndigheten, som just pekar på att det är rätt stora skillnader i studiemotivation mellan pojkar och flickor. Risken med regeringens förslag är att man inte når dem som förslagen har för avsikt att nå, det vill säga de elever som verkligen behöver höja sina kunskapsresultat och nå målen och som behöver mer tid.
Därtill tror jag att det kan bidra till att skapa ytterligare skillnader mellan pojkar och flickor i skolan, vilket inte heller är bra. Jag skulle vilja höra hur Roza Güclü Hedin ser på detta.
Fredrik Malm (L):
Jag tackar så mycket för svaret. Jag delar dock inte riktigt uppfattningen att det skulle vara stigmatiserande på det sättet. Väldigt mycket i skolan är ju obligatoriskt. Vi har skolplikt. Hela skolan är obligatorisk - bokstavligen - i alla fall fram till årskurs 9. Låt oss säga att vi har en elev som är elva eller tolv år gammal och som kanske har varit i Sverige i bara ett halvår. Eleven har kommit från ett krigsdrabbat område och håller på att lära sig svenska och så vidare.
Eleven kan ha fått sin skolgång helt sönderhackad av kriget i Syrien eller någonting sådant. För att den eleven ska klara sig längre fram är det jätteviktigt att eleven snabbt kan hämta upp kunskaper och snabbt kan lära sig språket. Låt oss säga att man kommer fram till att eleven kan få extra hjälp med sina läxor. Det kan vara svårt för föräldrarna att hjälpa till med läxorna eftersom föräldrarna själva inte har hunnit lära sig svenska ännu.
Det är en jättemöjlighet om skolan då säger: Här kan vi hjälpa till. Du får två timmar extra i skolan. Det är fantastiskt. Det är bra. Fru talman! Jag har inte ingångsvärdet att detta skulle vara något negativt. Jag tror tvärtom att vi riskerar att stjälpa barns utveckling om vi inte ser att en del verkligen behöver extra tid, mer hjälp och mer stöd i skolan.
Allting i skolan är inte roligt. Frågar man eleverna om de vill göra en sak säger de: Nej, men måste jag? Mina barn säger ibland till mig: Varför behöver jag kunna detta? Då säger jag: Det behöver du kunna alldeles oavsett om det är samhällsnyttigt eller inte. Så här är det. Så funkar barn och ungdomar. Inslaget av att allting ska vara frivilligt gör att man riskerar att många av dem som verkligen behöver den extra hjälpen i skolan i slutändan inte kommer att få den.
Fredrik Malm (L):
Det blir lite tröttsamt när replikskiftena utvecklas till någon sorts allmänna förstamajtal. Oavsett om Liberalerna har 2,5 procent - nu har vi faktiskt 3,5 procent och är på uppgång - är jag väldigt glad över att leva i Sverige. Om Daniel Riazats parti hade fått makten i det här landet hade det inte ens funnits något liberalt parti. Det hade inte ens funnits några fria val. Det hade inte ens funnits någon riksdag i det här landet.
I 70 års tid ville Daniel Riazats parti införa stöveltramp som statsideologi i det här landet. Men ungefär samtidigt som vi fick friskolor i Sverige strök Vänsterpartiet K:et för Kommunisterna i partinamnet och konstaterade att man numera var anhängare av demokrati. Det är 30 år sedan nu, och på 30 års tid i svensk skola kan det hända saker.
Jag skäms inte över att kunna konstatera att vissa saker kan förändras under 30 års tid. Man behöver uppdatera sin samhällsanalys ibland. Man behöver se att vissa saker behöver justeras. Vi vill inte på något sätt likt Daniel Riazats parti, fru talman, knäcka ryggen på fristående skolor. Vi tycker att rätten att välja skola är väldigt viktig. Men vi vill inte ha vilda västern i den här sektorn. Vi tycker att det är viktigt att göra en rad olika justeringar. Och vi har från vår sida lagt fram flera olika förslag.
Vi lade fram fem sex förslag i höstas. Vi antog ett nytt skolpolitiskt program på vårt landsmöte. Vi har kommit med ytterligare förslag nu. Och vi har ett kontinuerligt arbete för att titta på just frågan om skolpeng och de ekonomiska villkoren för fristående skolor. Sedan vill jag starkt invända mot att det skulle ske nedskärningar i alla de kommuner där Liberalerna styr.
Vi styr ibland i allianskonstellationer, med sossarna i en del kommuner och till och med i några kommuner med Daniel Riazats eget parti, och så vidare. Generellt vill kommunerna satsa mer på skolan, och vi kämpar alltid för det i varje förhandling.
Fredrik Malm (L):
Jag förstår att Daniel Riazat inte vill kommentera sitt eget partis historia. Men om vi går till nutiden är det ju så att vi står här i kammaren i dag och diskuterar en reform. Regeringen har lagt fram ett förslag som har stöd av 100 mandat plus Daniel Riazats parti plus Miljöpartiet. Det blir inte 175. Det här visste Socialdemokraterna. De var helsäkra på hur det här skulle gå.
De lägger fram en proposition i alla fall, enbart för att använda den i valrörelsen, och det tar jag mig min fulla frihet att kritisera. Jag tycker inte att man hanterar regeringsmakten på det sättet. Jag tycker att man ska använda regeringsmakten till att försöka genomföra politik. När det gäller frågan om hur det svenska skolsystemet ska utvecklas är det väldigt tydligt från vår sida. Vi vill se ett statligt huvudmannaskap för skolan. Vi vill se kraftigt ökade resurser för lärarledd undervisning.
Vi vill se ökade resurser för olika stödfunktioner - elevhälsan, socialt stöd, speciallärare, specialpedagoger och så vidare. Det syns i våra budgetar. Vi har också en rad förslag för att skärpa saker kring fristående skolor. I det betänkande vi nu diskuterar har vi ett tillkännagivande om att kommuner ska kunna återkräva utbetald skolpeng.
Ett exempel är islamistskolan i Göteborg som använde barnens pengar till nattklubbsbesök i Thailand till exempel. Sådana pengar ska man kunna kräva tillbaka. Vi har under alla år kämpat för att de nationella proven ska rättas externt för att vi ska få bukt med till exempel betygsinflation, något som också finns i de fristående skolorna. Det finns alltså en rad olika förslag, fru talman.
Men vi tycker också, till skillnad från Daniel Riazats parti, att det är viktigt att eleverna kan ha läxor i skolan. Vi tycker att det är viktigt med ordning och reda i skolan. Vi tycker att det är viktigt att man inte använder mobilen på lektionerna i skolan och så vidare. Där har vi aldrig, fru talman, fått någon hjälp av Vänsterpartiet.
Fredrik Malm (L):
Jag noterade att på tio minuter nämnde Sveriges skolminister ingenting av detta. Hon nämnde inte med ett enda ord det som väldigt, väldigt många människor i Sverige är drabbade av och som på olika sätt diskuteras både på skolorna och hemma vid köksborden. Hon sa inte ett dugg om detta - det är som helt bortblåst för Sveriges skolminister!
Faktum är att Socialdemokraterna har hamnat i ett läge där de nu i åtta års tid praktiskt taget inte har drivit igenom några reformer på skolområdet över huvud taget. Och skolministerns två största viktigaste lagförslag till kammaren kommer att falla, det första nu och det andra i nästa vecka. Socialdemokraterna är närmast helt besatta av friskolor. De står här och säger att friskolorna gör stora vinster. Jag undrar hur mycket vinst ett föräldrakooperativ gör.
Hur mycket vinst gör en byskola, som motiverar att eleverna som går där ska få mindre pengar till sin undervisning och mindre läromedel? Barnen kanske tvingas gå i en skola utan anställda bibliotekarier, och extra stöd måste dras in därför att Lina Axelsson Kihlblom anser att den lilla byskolan eller den skola som drivs av en idéburen stiftelse är någon sorts marknadsaktör.
Fredrik Malm (L):
Nu säger skolministern: Jo, men vi träffas gärna och diskuterar skolvalet. Det är ju så dags nu. Det röstar vi om nästa vecka. Det hade varit något mer klädsamt om regeringen hade talat med de andra partierna i riksdagen innan man lade fram propositionen. Fru talman!
Hur lyckas man med konststycket, när vi har åtta partier i Sveriges riksdag och samtliga åtta partier säger att de vill ha ett mer restriktivt system för köer till friskolor, att lägga fram en proposition som inte kommer att gå igenom? Det övergår närmast mitt förstånd hur man ens kan klara av att göra detta. Det hade ju bara varit för Lina Axelsson Kihlblom att lyfta på telefonluren.
Hon hade kunnat ringa till Fredrik Malm: Vi vill begränsa kön till ett år. Hon hade kunnat ringa till Centerpartiet: De vill begränsa kön och ha den på bara hälften av platserna från tre år. Hon hade kunnat ringa Moderaterna och Kristdemokraterna. Hon hade faktiskt till och med kunnat ringa Sverigedemokraterna, hör och häpna. Samtliga dessa partier har i medierna på olika sätt gjort tydliga ställningstaganden om att det nuvarande systemet är orimligt. I stället väljer regeringen att lägga fram ett förslag som inte får stöd.
Trots att man egentligen borde kunna få 100 procents stöd får man inte ens 50 procents stöd. Det är ju sanslöst! Och det är precis samma sak med den här propositionen. Jag klargjorde mycket tydligt i mitt anförande, fru talman, vikten av att kommunerna kan kompenseras för det ökade ansvar dessa har. Flera andra talare har tagit upp detta. Det är självklart att det hade kunnat gå att hitta en lösning på detta, för våra barns och våra ungdomars skull.
Nu blir det bara någon sorts spel för gallerierna. Man lägger fram propositioner utan att förankra dem. De går inte igenom i kammaren. Det är väldigt förvånande. Det finns inte så mycket vi kan göra i utbildningsutskottet om inte regeringen på allvar är intresserad av att få igenom sina förslag.
Fredrik Malm (L):
Det Annika Hirvonen beskriver är förstås helt oacceptabelt och olagligt. Så har man inte rätt att göra. Det händer med jämna mellanrum att framför allt medierna göra denna typ av undersökningar. Man testar till exempel om det är diskriminering i krogköer eller att flera personer söker ett jobb, och den med ljust hår eller svenskt efternamn får jobbet medan andra nekas att komma på intervju.
Det är som sagt oacceptabelt, och därför är det bra och viktigt att detta synliggörs. Det finns fristående skolor som tar ett stort ansvar för barn och ungdomar med stora behov, inte minst resursskolor och andra. De tar ett ansvar när den kommunala skolan inte klarar det. När föräldrarna går på knäna är det till slut en fristående skola som gör att föräldrarna får huvudet över vattenytan och barnen en bra skolgång.
Jag delar inte riktigt den generella och väldigt slentrianmässigt svepande beskrivningen av friskolorna om att alla skolor skulle sortera och så vidare. Det är inte min bild, vill jag säga. Men skolor som inte sköter sig eller skolor som på olika sätt agerar på det sätt som Annika Hirvonen beskriver är givetvis helt oacceptabelt. Det finns väl inget annat att säga.
Jag tror att vi alla här i kammaren delar den bilden.
Fredrik Malm (L):
Den beskrivning som Annika Hirvonen från Miljöpartiet här ger bör då kompletteras. Det utgår också tilläggsbelopp för elever som har mer behov av extra stöd och så vidare, vilket gör att de kostnader som elever med större hjälpbehov medför ska täckas. Det kan också i vissa områden handla om socioekonomisk omfördelning men också tilläggsbelopp som utgår till elever.
Detta ser väldigt olika ut på olika håll i landet. En del kommuner tar denna fråga på ett större allvar än andra, om man uttrycker det så. Fru talman! Jag tycker att jag i mitt anförande svarade rätt mycket på de frågor som Annika Hirvonen ställde.
Jag tog där upp till exempel frågan om en gemensam och inkluderande skolvalsplattform och nämnde också, om jag inte minns fel, att även de fristående skolornas köer bör administreras den vägen så att det är transparens i dessa köer. Jag tror att även en hel del fristående skolor skulle välkomna det. Det kan nämligen vara rätt jobbigt att administrera köer med alla inkommande förfrågningar om på vilken plats man står i kön och så vidare.
Det är också rätt jobbigt för en del föräldrar att leta upp och ställa ungarna i många olika köer och så vidare. Det finns alltså betydande vinster, skulle jag säga, med en gemensam och inkluderande skolvalsplattform. Det skulle göra systemet mer transparent.
Fredrik Malm (L):
Vi är i den lite märkliga situationen att vi har en regering som slår på stora trumman och som kommer med två lagförslag till riksdagen. Det ena handlar om skolpengen. Det andra handlar om skolvalet. Men sedan får man inte igenom lagförslagen. Man har inte bemödat sig om att skaffa sig majoritet. Fru talman!
Sedan står skolministern här och kastar sina sossekollegor i utbildningsutskottet rakt framför bussen när hon säger: Men vad gör ni i utskottet?
Det är ett något udda sätt att se på hur man driver igenom lagstiftning i Sverige, det vill säga man lägger fram en proposition som saknar stöd och säger till sina kollegor i utskottet att de kan lösa detta. Jag är minst sagt förvånad över det bristande hantverket.
En orsak till min förvåning är att det senaste förslaget om allsidig social sammansättning är så odefinierat. Regeringen är inte tydlig med vad man menar eller vill. Detta påpekar myndigheter, remissinstanser och andra partier i riksdagen. Vad innebär det när man saknar en klar definition? Fru talman!
Om regeringens förslag går igenom ser jag en betydande risk för att det ska leda till en sorts social ingenjörskonst som i slutändan endast riskerar att begränsas när den enskildes grundlagsfästa rättigheter eller rättigheter skyddade i diskrimineringslagstiftningen anses vara viktigare än det allmännas intresse.
Det öppnar för att på olika sätt begränsa möjligheterna att välja skola för många barn och ungdomar. Jag vill höra hur statsrådet ser på detta.
Fredrik Malm (L):
Skolministern säger att vi far med lögner, och sedan rabblar hon upp tio lögner själv om mitt parti. Det jag diskuterar här är vad till exempel Skolverket och Skolinspektionen säger i sina remissvar till lagrådsremissen rörande den proposition som skolministern själv har lagt fram. Det vi diskuterar nu är inte ett förslag från Liberalerna, utan det vi diskuterar nu är att skolministern har stöd av 100 ledamöter i kammaren.
Nu råkar det sitta 349 ledamöter i kammaren, och ni får inte igenom era propositioner. Och det sker därför att ni inte ser till att skapa majoritet för era förslag. Då förväntar sig skolministern att hennes socialdemokratiska kollegor i utbildningsutskottet ska lösa problemen åt henne. Det är detta jag kritiserar. Jag tycker att det är ett märkligt förfarande för att driva igenom politik. Det tror jag att även flera socialdemokrater har noterat under resans gång. Fru talman!
Sanningen är den att om man gör så som regeringen vill, öppnar med diffusa formuleringar, resulterar det i elastiska möjligheter att tänja på vad en allsidig social sammansättning är. Jag har fortfarande inte fått något svar på vad det är. En sak är om man planerar en ny skola i en kommun.
Då kan man säga att man nu lägger skolan vid det här geografiska området för att få en mer allsidig social sammansättning.
Men om man går in i etablerade upptagningsområden och börjar vrida för att bakvägen införa de kvoter som regeringen inte har juridiskt stöd för, då börjar man gå in och rucka på grundläggande principer som kommer att innebära att fler och fler elever och föräldrar inte kommer att få vare sig närhetsprincip eller val tillgodosedda.
Eftersom vi inte får några tydliga svar, eftersom skolministern själv inte kan definiera vad det här är, innebär det att vi inte vill köpa grisen i säcken. Vill man få igenom något i riksdagen får man lägga fram något ordentligt som vi kan rösta om, inte några halvmesyrer.
Fredrik Malm (L):
Jag har en fråga till utbildningsministern. Sverige har i dag en världsledande infrastruktur för polarforskning, som också är efterfrågad av många länder i världen, i form av forskningsisbrytaren Oden. Vi har haft den i drygt 30 års tid, och den kan ta sig till de tuffaste platserna i norra Arktis.
Det var en stor investering för Sverige när vi fick den båten 1989. Det finns även säkerhetspolitiska aspekter i detta, och vi vet att Arktis, polarforskning och klimatforskning blir allt viktigare områden. Inom en ganska snar framtid kommer det här fartyget att behöva pensioneras.
Vi kommer inom de närmaste åren att behöva fatta ett beslut i riksdagen, eller i alla fall i regeringen, om vad vi ska göra nu. Min fråga är hur utbildningsministern ser på detta.
Fredrik Malm (L):
Tack för svaret, ministern! Inom ett antal år finns det två egentliga alternativ här: Antingen investerar Sverige i att bygga eller införskaffa en ny forskningsisbrytare, eller också hyr man in sig i någon annan kompetens som ett annat land har. Det senare alternativet vore ju en nedprioritering av svensk polar- och klimatforskning.
Det är viktigt att Sverige nu verkligen spänner bågen och att vi fattar detta strategiskt viktiga beslut framöver.
Fredrik Malm (L):
Jag tror att vi alla här inne delar uppfattningen att svensk skola behöver bli mer kompensatorisk och att vi behöver göra mycket stora insatser för att alla elever ska kunna nå målen i skolan, att fler elever ska kunna komma in på gymnasiet och så vidare. Regeringen gör nu mycket stora satsningar på att de elever som har det tuffast i skolan ska få större möjligheter att nå målen.
Det handlar om att sätta in insatser tidigare och att satsa på lovskola, fler speciallärare, läslyft och mycket annat. Men så har vi också en grupp elever i alla årskullar och på alla skolor i Sverige som är väldigt högpresterande och duktiga ungdomar.
Jag kan känna som liberal, med min utgångspunkt, att alla elever inte kommer att lära sig samma sak på samma sätt på lika lång tid. Vi har en grupp elever som är väldigt duktiga och som behöver mer stimulans. De behöver verkligen få läsa i en snabbare takt. Det är elever i grundskolan som kan läsa på gymnasienivå och elever i gymnasieskolan som skulle kunna läsa universitetskurser.
Vänsterpartiet vill nu ta bort den försöksverksamhet som nu har pågått i drygt tio år och som infördes av Folkpartiet och alliansregeringen 2010, tror jag att det var, med spetsklasser på högstadiet och gymnasieskolan. Sedan har den förlängts stegvis, och vi vill nu att den ska permanentas. Vänsterpartiet vill ta bort den helt och hållet.
Varför ska en elev som är jätteduktig på matematik eller språk inte kunna få gå i en spetsklass samtidigt som en elev som är väldigt duktig på att sjunga kan gå i till exempel Adolf Fredriks musikklasser i Stockholm? Jag förstår inte logiken. Teoretiska kunskaper och väldigt duktiga elever måste också få stimulans.