KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Det är en svår interpellation att diskutera eftersom den nästan helt utgår från enskilda ärenden. Jag ska som minister inte kommentera enskilda ärenden. Då måste jag försöka att zooma ut. Jag har försökt att förklara hur processer ser ut. Det gäller hur man inom Säkerhetspolisen gör de olika bedömningarna av terrorhot mot Sverige och hur de uppdateras över tid. Men det gäller också att man har ett bredare ansvar att förebygga till exempel terrorism i vårt land och internationellt.
Jag har också försökt att förklara, utan att gå in på det i detalj, att när det gäller migrationsfrågorna finns det ett system där människor har rätt att få sin sak prövad. Det är också domstolsförhandlingar i detta, och man har möjlighet att överklaga om man inte känner att det går ens väg. Jag menar att det i stort är en rättssäker process.
Sedan kan det fortfarande vara så att det i enskilda ärenden kan uppfattas som orättvist eller att man inte blev lyssnad på i processerna. Men det är ändå därför vi har byggt ett system där oberoende myndigheter och domstolar ska fatta de flesta besluten i de frågorna. Det finns viss information när det gäller till exempel icke-svenska medborgare.
Vi har en lagstiftning som ger Säkerhetspolisen ytterligare maktbefogenheter. En del av det underlaget kan man inte helt ut sprida eftersom det avslöjar Säkerhetspolisens arbetsmetoder. Det har riksdagen tyckt är en okej modell. Riksdagen har röstat och genomfört lagstiftningen som har möjliggjort detta för icke-svenska medborgare.
Det gäller att man kan göra en säkerhetsbedömning och att Säpo har ett ord med i laget när det gäller vissa personer. Jag tycker att det är rimligt att ha det. Det är viktigt att man gör det. Det är naturligtvis inte så att all information i ärendena är hemlig. Men det kan vara sådant som Säkerhetspolisen inte kan gå vidare med. Det är ytterst domstolen som prövar om den tycker att det föreligger tillräckligt goda skäl från Säkerhetspolisen.
Det är fortfarande myndigheter och domstolar som baserar sina beslut på ett underlag från en annan myndighet. Jag menar att det är en rättssäker prövning av detta som genomförs. Jag tycker att det är fullt rimligt att inte Säkerhetspolisen i alla delar behöver publicera allting. Då röjer man också deras metoder och deras viktiga arbete för att hålla Sverige säkert.
Mikael Damberg (S):
Det är bra att vi har rett ut att regeringen är förhindrad att fatta beslut om att verkställa en utvisning om domstolar har fattat beslut om det. Regeringen kan inte fatta något annat beslut. Det var bra att vi redde ut det. Det är också bra att vi redde ut att vi inte repatrierar vuxna människor från de här områdena. Har människor tagit sig till gränsen eller kommit till Sverige måste vi naturligtvis hantera dem precis som alla andra människor, men svensk regering hjälper inte till med det arbetet.
När det gäller frågan om Turkiet och Sverige är det få länder som har varit så tydliga gällande kränkningar av mänskliga rättigheter och i kritiken av hur rättssystemet har hanterats, liksom vissa politiska grupperingar. Jag vet inte hur många beslut jag varit med om att fatta i regeringen där vi har nekat rättslig hjälp till Turkiet därför att de använder lagstiftning som vi inte har i Sverige och som vi inte anser uppfyller de krav som gäller.
Sverige går inte att jämföra med Turkiet, och jag tycker att man ska passa sig för att göra det. Det går inte heller att i den här debatten å ena sidan hävda att det underlag som läses upp visar att enskilda personer har fått ett beslut för att de har gillat en hemsida och å andra sidan säga att alla underlag inte har redovisats öppet.
Om det är så att det finns annan information och kunskap hos Säkerhetspolisen är det väl den som är den viktiga kunskapen i ärendet. Jag har fullt förtroende för att domstolar och myndigheter har förmåga att värdera den informationen och fatta kloka beslut.
Mikael Damberg (S):
Kerstin Lundgren har frågat mig vilka åtgärder jag vidtagit för att säkerställa att landets samtliga kommuner får områdespoliser. Hon har också frågat om jag och regeringen är beredda att ange ett mål för antalet områdespoliser i samtliga av landets kommuner. Låt mig inledningsvis understryka att jag och regeringen kommer att fortsätta det intensiva arbetet med att bekämpa kriminalitet i hela landet. För att lyckas krävs bland annat en tillgänglig polis, ett starkt rättsväsen samt en ändamålsenlig lagstiftning.
Utbyggnaden av Polismyndigheten är en central del i arbetet, och regeringen gör en historisk satsning på myndigheten. Vi har nu passerat halvvägs till målet om 10 000 fler polisanställda till och med år 2024. Områdespoliser spelar en viktig roll för att bygga relationer till boende i ett område. Regeringen är angelägen om att utvecklingen går i rätt riktning. Därför har vi bland annat gett Polismyndigheten i uppdrag i regleringsbrevet att redovisa i vilken omfattning det finns områdespoliser på lokalpolisområdesnivå.
Vi vill också veta vad som görs för att dessa ska få möjlighet att arbeta med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete utan att tas i anspråk för annan verksamhet. Att öka antalet områdespoliser för att stärka det brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet är en av viktig del i Polismyndighetens långsiktiga strategiska arbete. Jämfört med 2019 ökade antalet områdespoliser under 2020 med 23 procent och var vid utgången av året över 800 personer.
Det är en positiv utveckling även om mer finns att göra, bland annat när det gäller att öka den fredade arbetstiden. För att möta de rekommendationer som Riksrevisionen gett Polismyndigheten vidtas och planeras flera insatser i polisregionerna för att successivt stärka förmågan hos områdespoliser och åstadkomma en långsiktig och tydlig polisiär närvaro i hela landet. Polismyndigheten har ett brett och viktigt uppdrag som rör hela det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet och service till allmänheten.
En viktig princip för mig är att det är Polismyndigheten som är bäst lämpad att avgöra hur tilldelade resurser ska användas och fördelas för att myndigheten ska kunna leva upp till sina åtaganden i hela landet. Jag följer fortsatt frågan noga och ser fram emot myndighetens redovisning av utvecklingen för områdespoliser.
Mikael Damberg (S):
Tack, Kerstin Lundgren, för en viktig interpellationsdebatt! Jag har bara stärkts i min egen uppfattning. Det handlar om hur viktigt det är att be Polismyndigheten redovisa hur man gör och att vara ännu tydligare med den fredade tiden, så att den inte används till annat. Det är också viktigt att inte vara rädd för att ställa ytterligare krav om Polismyndigheten inte gör det som Sveriges riksdag förväntar sig.
Vi ska se en tydligare polisiär närvaro över hela landet. Jag har goda skäl att tro att rikspolischefen är väldigt ärlig när han säger att han tror att områdespoliser ger en väldigt stor utväxling för Polismyndigheten, att det är en väldigt viktig komponent i tillväxten och att det måste vara något som vägleder tillväxten framöver. Jag ser därför fram emot att återkomma till den här diskussionen, och jag ser fram emot att se fler områdespoliser som jobbar runt om i hela Sverige, också i Stockholm.
Mikael Damberg (S):
Thomas Morell har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att säkerställa att en så viktig funktion som vägtransportledare uppfyller de krav som föreskrivs i lagen om vägtransportledare. Ordning och reda samt säkerhet på våra vägar är en prioriterad fråga för regeringen. Vägtransportledare fyller en viktig funktion för att upprätthålla trafiksäkerheten. Det är Polismyndigheten som förordnar vägtransportledare att eskortera långa, breda och tunga vägtransporter.
Det sker enligt särskilda villkor i dispensbeslut från Trafikverket. Uppdraget innebär dock inte någon anställning hos polisen. Däremot lyder vägtransportledare under den polisregion där han eller hon befinner sig under eskortuppdraget och är skyldig att lyda de anvisningar som polisen meddelar.
Polismyndigheten får enligt lagen om vägtransportledare enbart förordna en person som vägtransportledare om personen har genomgått särskild utbildning och innehar körkort med behörigheten C eller likvärdigt utländskt körkort som gäller i Sverige. Dessutom krävs för att ett förordnande ska meddelas att personen i fråga med hänsyn till laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget.
Regeringen bedömer att denna lagstiftning är tillräcklig för att enbart lämpliga vägtransportledare ska förordnas uppdraget. Det är alltså Polismyndigheten som förordnar vägtransportledarna, och jag som statsråd kan inte ha synpunkter på hur våra myndigheter tillämpar regelverket.
Mikael Damberg (S):
Tack, Thomas Morell, för interpellationen! Det här är såklart en viktig fråga eftersom det handlar om trafiksäkerhet men också om hur vi garanterar ordning och reda på vägarna. Det här handlar om en viktig funktion vid de tyngsta och mest komplicerade transporter som görs på svensk väg. Funktionen finns ju för att öka säkerheten. Man lyder under polisen men kan också dirigera trafik om så skulle behövas för transporternas skull.
Det jag säger i svaret är att jag inte uppfattar att lagstiftningen behöver ändras. Det är där regeringen i så fall behöver agera. Myndigheterna har att följa lagstiftningen. Det är där frågan i första hand bör hanteras. Jag har inte gjort någon formell utredning, men jag har ställt frågor till myndigheterna: Har detta uppmärksammats? Har det kommit in synpunkter på det här?
Det jag har fått fram är att det i dag finns sammantaget ungefär 500 personer som är förordnade vägtransportledare. Av dem är ett sjuttiotal bosatta i ett annat land. Det handlar framför allt om Finland och Danmark. Några är bosatta i Norge och Tyskland. Det här är den samlade bilden.
Jag har frågat myndigheterna om de upplever det här som ett problem. Transportstyrelsen har mycket riktigt fått synpunkter på ett antal personer. Hur många det handlar om vet jag inte. Det har funnits språkliga brister hos vissa vägtransportledare. Med anledning av det har man tagit kontakt med utbildarna för att diskutera det här och framföra att detta finns i kravprofilen.
Utbildarna måste se till att personerna i fråga kan förstå språket men det måste också finnas som krav i nästa steg att de ska kunna kommunicera om de ska kunna bli vägtransportledare. Myndigheterna har ansvar att se till att det här fungerar.
Men varken Trafikverket eller Polismyndigheten känner till några problem som är så omfattande att de inte kan hantera dem inom ramen för den lagstiftning som finns i dag. Jag litar på att myndigheterna tar detta ad notam om det kommer synpunkter på att det här inte har fungerat på vissa platser och att man därefter åtgärdar det på egen hand. Det har de alla möjligheter att göra. Jag delar interpellantens uppfattning här.
Det är uppenbart och tydligt att med den kravprofil som gäller för att ha denna funktion måste man behärska svenska språket; annars kan man inte fullgöra sina skyldigheter inom ramen för uppdraget.
Mikael Damberg (S):
Tack, Thomas Morell, för ytterligare inlägg i debatten! Det klargör att det i lagstiftningen och inte minst i de krav som ligger i utbildningen, menar jag, finns ordentligt uppställda krav för vad man ska kunna och behärska för att hantera den här funktionen på ett korrekt sätt. Det ligger ett stort ansvar på utbildningsanordnarna att följa det och att de facto underkänna studenter som inte möter kraven.
Jag har förstått att Transportstyrelsen tog kontakt med och haft en dialog med utbildningsanordnare efter att det här uppdagades. Den ena har underkänt studenter. När det gäller den andra de har haft kontakt med har de efterfrågat hur man genomför de praktiska och teoretiska momenten för att klargöra att det är utbildningar som ska följas och att de krav som gäller ska mötas. Jag uppfattar att myndigheterna tar signalerna på allvar.
Det är därför jag menar att regeringen i det här läget inte behöver vidta lagstiftningsåtgärder. Det ligger i första hand på myndigheten att se till att det regelverk som finns också följs och upprätthålls för säkerhet och trygghet på vägarna.
Mikael Damberg (S):
Jag vill avslutningsvis tacka Thomas Morell för att han har lyft frågan. Myndigheterna hade uppmärksammat vissa fall där det hade varit ett problem, och man hade vidtagit åtgärder och talat med dem som sköter utbildningarna. Även om jag inte får gå in på enskilda fall förväntar jag mig att myndigheterna följer de lagar, förordningar och regelverk som gäller. Det här är viktig verksamhet som ytterst handlar om säkerhet, inte bara för dem som bedriver transporten utan även för alla andra trafikanter på vägen.
Det är en viktig fråga som jag utgår från att myndigheterna tar på stort allvar.
Mikael Damberg (S):
Alexander Christiansson har frågat justitie- och migrationsminister Morgan Johansson vad han och regeringen ämnar göra för att bekämpa romansbedrägerier. Interpellationen har överlämnats till mig. Romansbedrägerier är inte något nytt fenomen, men det är ett tillvägagångssätt som nu har ändrat karaktär. Gärningspersonerna är ofta multikriminella personer som också ägnar sig åt annan brottslighet. Polisens generella brottsbekämpande arbete är av betydelse även för detta specifika brottsfenomen.
Brottsbekämpningen får nu en rejäl skjuts framåt genom regeringens stora utbyggnad av polisen. Vi var vid halvårsskiftet halvvägs mot målet om 10 000 fler polisanställda år 2024. Inrättandet av polisens nationella bedrägericenter, NBC, har gjort arbetet mot bedrägerier mer effektivt, samordnat och strukturerat, även när det gäller romansbedrägerier. Två av tre anmälda romansbedrägerier har internationell anknytning.
Polismyndigheten utvecklar därför sitt internationella underrättelsearbete på bedrägeriområdet och framför allt informationsutbytet med Europol. Brott av det här slaget är ofta svårutredda. För att stävja brottsligheten är det därför viktigt att även öka kunskapen och medvetenheten om hur man skyddar sig mot bedrägerier och manipulation. Omkring en tredjedel av dem som utsätts för romansbedrägerier är äldre eller funktionsnedsatta.
Polismyndigheten har därför i samverkan med pensionärsorganisationerna och Brottsofferjouren under året nylanserat mötespaketet Försök inte lura mig, som vänder sig till äldre och syftar till att stärka deras förmåga att stå emot bedrägeriförsök och ta bort känslan av skam över att ha blivit utsatt. Regeringen har under de senaste åren genomfört satsningar på det brottsförebyggande och brottsofferstödjande arbetet.
Det nationella brottsförebyggande programmet Tillsammans mot brott skapar förutsättningar för ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Regeringen avser att återkomma med en skrivelse till riksdagen före årsskiftet för att beskriva utvecklingen av det brottsförebyggande arbetet. Medel har tillförts för att förstärka Brottsförebyggande rådets nationella samordnande och stödjande roll i det brottsförebyggande arbetet, och en omfattande satsning på ideella brottsofferstödjande organisationer har genomförts.
Jag och regeringen ser allvarligt på alla typer av bedrägeribrott och särskilt på dem som riktas mot sårbara grupper. Jag kommer därför att följa den fortsatta utvecklingen på området noga.
Mikael Damberg (S):
Det är en gripande berättelse om Lisa som Alexander Christiansson redogör för. Och den är inte ovanlig. Tyvärr är mönstret i de här fallen ganska likt det vi ser i andra bedrägerier. Det är inte ovanligt att de här männen som försöker luras utger sig för att vara sjömän eller militärer - yrken där man kanske inte befinner sig hemma utan är ute och reser och har den typen av vardag och verklighet. Så gör de i stor utsträckning.
Men det handlar också om att de bygger förtroende i många steg, och när de har kommit långt och bett om hjälp med en liten sak växer det. Människor blir då fast i någon form av härva som man har svårt att ta sig ur.
Jag har stor respekt för detta, och det är därför jag tycker att det är bra att polisen och Nationellt bedrägericentrum i Noa har gått igenom alla anmälda romansbedrägerier under perioden januari till maj 2019 för att just lära sig mer och se mönster. Brottskoderna är ändrade, så vi ska nu se över tid hur det här utvecklas och vilken systematik som finns.
Jag upplever också att man har bättre samarbete med frivilligorganisationer och även stora organisationer i övrigt för att sprida kunskap om de här frågorna. Jag ska ärligt säga att jag inte kan allting om den fråga som ställdes. Man måste överväga frågan om hur man kommer åt denna typ av kriminell verksamhet. Vår utgångspunkt är att vi tror att ett effektivt sätt att komma åt kriminell verksamhet hos de här multikriminella är att jaga pengarna.
Det är ett annat sätt än att bara titta på de brottsvinster de har fått. Man ska se efter var de faktiskt har tjänat sina pengar. Om det finns idéer och tankar om det här bör vi titta på det. Däremot är det så att många människor har släkt och vänner i andra länder, och de kan ha ett behov av att föra över pengar till dessa. Men vi måste ställa ett tydligt krav på banker att inte delta i kriminell verksamhet om någon ser saker och ting som är märkliga eller om polisen får kännedom om någonting.
Man ska samarbeta också med finansiella institutioner för att hindra eller stoppa den här typen av verksamhet. Problemet är att polisen ofta får kännedom om det här för sent. De får kännedom om det när pengarna redan är överförda, och då är det mycket svårare att åstadkomma något. Men det är ändå värt att anmäla, för då kan vi stoppa detta från att drabba andra. Vi kan förhoppningsvis komma till rätta med de här personerna och med internationellt samarbete också lagföra fler av dem än tidigare.
Jag känner starkt för den här frågan, och jag vet att polisen prioriterar denna typ av brottslighet. Den är väldigt uttänkt och väldigt elak till sin karaktär. Det här är frågor som vi måste fortsätta att jobba med, och vi måste framför allt lära av andra länder. Om det finns saker som andra länder har gjort på området är jag beredd att titta på det.
Mikael Damberg (S):
Jag vill börja med att tacka för en viktig interpellationsdebatt. Det här är en fråga som vi måste fortsätta att diskutera. Hur kan vi göra mer tillsammans för att trycka tillbaka den här typen av vidriga bedrägerier? Mitt ansvar ligger mycket på Polismyndigheten. Polismyndigheten genomgår nu både en expansion och en omstrukturering av verksamheten. Rikspolischefen har sagt att polisen måste växa där brotten växer.
Det betyder att man satsar alltmer på den digitala kompetensen för att kunna jobba mot brottslighet som har digitala aspekter. Det är mycket brottslighet som har digitala spår i dag men också digitala plattformar. Jag tycker att det är en intressant diskussion att ta inte bara om det förebyggande arbetet, som jag tror att det är viktigt att få upp medvetandenivån om. Man ska se till att människor inte lika lätt blir inlurade i sådant här, och då måste medvetandenivån höjas.
Men det är också en intressant diskussion att ta om plattformars ansvar för att beivra brottslig verksamhet. Nu talar vi om bedrägeribrott. Man kan också tala om annan typ av brottslighet - hat och hot på nätet. Vilket ansvar känner de stora digitala plattformarna för detta när det är olaglig verksamhet? Det handlar om "sugardating" och annan typ av verksamhet som lockar in personer i förtäckt prostitution som en väg in i en väldigt utsatt situation för sårbara grupper.
Det finns mycket som de digitala plattformarna måste ta ansvar för, för de erbjuder en väldigt enkel väg att etablera kontakt. Då är det rimligt att stora plattformar som tjänar pengar också tar ett ansvar både för att informera och för att hjälpa polisen i brottsutredningarna.
Mikael Damberg (S):
har frågat mig om jag avser att utreda om det är möjligt för svensk polis att arbeta på samma sätt och genomföra insatser som fransk polis gjort med Encrochat. Regeringen har en kompromisslös hållning mot de kriminella nätverken. Därför vill vi se till att de brottsbekämpande myndigheterna har bästa möjliga förutsättningar att utföra sina uppdrag. Vi ser till att det finns fler poliser, strängare straff och fler verktyg till polis och åklagare.
Regeringens 34-punktsprogram mot gängkriminalitet syftar till att både bryta nyrekryteringen och bekämpa gängkriminaliteten. Det innehåller också förebyggande insatser inom skola, socialtjänst och välfärd. Den satsning mot gängkriminalitet som regeringen nu genomför är den mest omfattande någonsin i Sverige, och den angriper brottsligheten från flera håll samtidigt. Genom den första punkten i 34-punktsprogrammet har de brottsbekämpande myndigheterna fått ett nytt verktyg, hemlig dataavläsning, som infördes den 1 april 2020.
Nu kan myndigheterna komma åt elektronisk kommunikation och annan elektronisk bevisning som tidigare varit otillgänglig, till exempel på grund av kryptering. Vi vet att hemlig dataavläsning redan har kommit till användning och gett resultat. Det material som kommit från Encrochat är resultatet av ett intensivt internationellt polisiärt samarbete. Insatsen mot Encrochat genomfördes i huvudsak av fransk polis i samarbete med brottsbekämpande myndigheter från andra länder.
Insatsen mot Encrochat visar på vikten av ett gott polisiärt och rättsligt samarbete med våra europeiska partner, inte minst inom Europol och Eurojust. Regeringen är pådrivande inom EU för att se till att möjligheterna till internationellt samarbete förbättras. Lagen om hemlig dataavläsning är fortfarande ny och gäller under en begränsad tid, och vi kommer att behöva utvärdera dess effekter framöver. Polisen har fått ett ökat anslag för att skaffa sig de resurser som krävs för att använda verktyget.
Polisen arbetar aktivt för att skala upp sin förmåga att utföra bland annat hemlig dataavläsning. Regeringen har också gett myndigheterna i uppdrag att redovisa användningen av hemlig dataavläsning till den årliga skrivelsen om hemliga tvångsmedel. Vi följer utvecklingen på området noga och har en god dialog med myndigheterna om deras behov framöver. Sammanfattningsvis har regeringen vidtagit och vidtar en rad olika framåtsyftande åtgärder för att bekämpa brottslighet i kriminella nätverk. Det här arbetet kommer att fortsätta med oförminskad styrka.
Mikael Damberg (S):
En viktig interpellation som handlar om ett av vår tids största problem, gängvåldet och gängkriminaliteten. Det ska krossas, och vi ska angripa det från alla håll. Jag uppskattar när riksdagen är enig om uppfattningar. Jag ska inte gå hela vägen dit, men vi bjöd in till gängsamtal. Moderaterna hoppade av, men det kan vi ta en annan gång. Det är bara bra om vi kan vara överens om frågor och driva igenom dem snabbt. En parentes: Vi skärper straffen för gängkriminalitet. Det kommer en utredning nu under året.
Vi kommer att avskaffa ungdomsrabatten för 18-åringar vid grov kriminalitet. Men det räcker inte. Vi måste inse att det går att vrida livet rätt för 10-12-åringar i Sverige. Det är inte omöjligt att hindra att unga människor dras in i kriminalitet. Men då måste större fokus läggas på hur vi hindrar nyrekrytering. Hur jobbar man strukturerat från skola och socialtjänst ihop med polis?
Vilka insatser kan civilsamhället göra nu när vi har ett nytt fönster, som rikspolischefen beskriver det, där skjutningarna i Sverige har minskat en del i början av året så att det inte bara fylls på med nya unga människor?
Lite perspektiv, dock, när man talar om att förr i tiden var det möjligtvis någon knivskärning på Södermalm: När jag gick ut gymnasiet var det dödliga våldet i Sverige större än i dag. Ungefär då sköt mc-gängen med granatgevär och granatkastare på varandra och varandras lokaler, så det har funnits dödligt våld. Det som har ökat på senare år är skjutvapenvåldet och sprängningarna.
Det är verkligen allvarligt, och det är därför jag ser det som positivt att det har minskat i början av året. Men mycket mer måste göras, och jag tar inget för givet. Vi ska fortsätta upptrappningen, och vi gör det gärna i samarbete med riksdagens alla partier.