Katja Nyberg (SD):
Svensk polis har i dag stora utmaningar jämfört med bara för några år sedan. Den alltmer tydliga segregationen leder till en ökad otrygghet, vilket givetvis ger direkta konsekvenser för polisen. De senaste åren har vi kunnat se en ökad polarisering i samhället, och i många utanförskapsområden är tilltron till samhället i allmänhet och polisen i synnerhet på tillbakagång.
I takt med att dessa områden blir fler till antalet och trångboddheten ökar underlättas det för grovt kriminella att flytta fram sina positioner. Var och varannan dag rapporteras det om skottlossningar med skottskador som följd, många gånger med dödlig utgång, våldtäkter, rån - även av barn - och annan grov brottslighet.
Flera av dessa brott kommer till sjukvårdens och rättssamhällets kännedom, men under ytan finns beskyddarverksamhet, droghandel och social misär som utgör grogrunden för framtida brottslighet. Grovt våld, ett ökat antal våldtäkter och gärningsmän som inte kan lagföras är akuta polisiära frågor som inte kan anstå. För att komma till rätta med dessa utmaningar behöver vi politiker enas över blockgränserna för att komma fram till en långsiktig rättspolitik.
Fru talman! Polisarbetet är ett unikt arbete som skiljer sig från i stort sett alla andra arbeten. Det ställs unika krav. Yrket omgärdas av ett unikt ansvar och är förknippat med unika befogenheter. Det kräver såväl juridisk kunskap som utbildning inom en mängd områden, praktiska färdigheter och fysisk förmåga.
Polisarbete kräver en blandning av teoretisk utbildning och praktiskt hantverk och inte minst polisiär erfarenhet för att behärska och förstå yrket fullt ut. Kärnverksamheten i polisarbetet är att förebygga, ingripa mot och utreda brott. Detta arbete görs och leds bäst av utbildade och erfarna poliser.
Det är därför viktigt att behålla yrkesprofessionalismen för poliser, precis som det är viktigt att behålla professionella lärare och sjukvårdspersonal. Sverige har en mycket välutbildad polis, och vi har ett stort behov av dessa poliser som kan ta sig an de krävande och många gånger farliga arbetsuppgifter som de möts av.
Kunskap och färdighet kan aldrig kompenseras av en snabb ökning av numerären av civila polisanställda, vilket sker i dag med målet om att nå 10 000 polisanställda. Många civila anställs utan några lägsta grundkrav och utan krav på annan relevant polisiär utbildning än en kort introduktion eller några veckors kurs. Sedan förväntas man kunna ersätta polisiär kompetens. Detta är en mycket oroande och farlig utveckling.
På kort sikt kan det leda till enskilda misstag. På längre sikt riskerar det att undergräva tilltron till hela rättsväsendet. Även om många av dessa civila polisanställda har andra utbildningar och erfarenheter, är trevliga och gör ett bra jobb utifrån de förutsättningar de har är det en mycket oroande trend som går stick i stäv med utvecklingen inom de flesta andra yrken, där man förväntas ha en längre relevant utbildning och som polis även en särskild legitimation.
På grund av att det är för få poliser och för hög arbetsbörda tvingas chefer på olika nivåer att skicka ut civila på uppdrag där dessa individer inte är rätt resurs för arbetsuppgiften. Trots att civilanställda inte ska hantera uppdrag som husrannsakan och andra situationer där det kan finnas risk för våld förekommer detta. Civilanställda är inte förberedda på den hot- och våldsbild som finns där ute.
En situation kan förändras snabbt, och har man då inte rätt utbildning och utrustning kan det lätt urarta. Vi behöver civila polisanställda med specialistkunskaper inom områden som ekonomi, miljö, kriminologi och juridik. Det är viktigt med olika kompetenser som kompletterar varandra. Men det måste vara rätt person på rätt plats. Vad är då lösningen på detta?
Jo, att se till att polisyrket uppvärderas genom högre löner, bättre arbetsvillkor och inte minst genom att poliserna blir avlastade av civilt anställda när det gäller icke-polisiära arbetsuppgifter. Med detta sagt finns det självklart ett behov av civila polisanställda som hanterar uppgifter som i onödan belastar polisen. Polisen har väldigt många uppgifter som inte handlar om att bekämpa brott.
En rad av dessa borde polisen slippa för att i stället kunna fokusera på just brottsbekämpning. En stor del av polisens tid går åt till administrativt arbete. Där skulle civilt anställda kunna avlasta poliserna mycket mer än vad som sker i dag. Polisen tar årligen hand om ca 60 000 berusade personer. De har inte begått något brott, men välutbildade poliser skjutsar dem, låser in dem och har sedan koll på dem i en tillnyktringscell.
En betydande del av verksamheten går alltså åt till att ta hand om berusade och personer med psykisk ohälsa. Är dessa personer inte våldsamma borde det vara en uppgift för sjukvården eller någon annan lämplig enhet. Andra exempel är att polisen tar hand om hundar och katter. De transporterar också frihetsberövade personer långa sträckor genom landet. När socialtjänst och andra gått hem är det bara polisen kvar. Polisen tar hand om samhället när många andra inte är närvarande.
Polisen finns där året runt, dygnet runt och gör en massa saker som inte märks i statistiken eftersom dessa uppgifter inte mäts. Om vi vill ha högre polisnärvaro och bättre brottsbekämpning behöver vi politiker se över hur vi fördelar resurserna i samhället och vem som ska ansvara för vilka arbetsuppgifter. Vi behöver fler chefer och polisanställda med polisexamen och erfarenhet av polisiärt arbete. Fru talman!
I dag riktar vi ett tillkännagivande till regeringen gällande att utreda hur kriminella djurrättsorganisationer ska hindras i sina trakasserier mot laglydiga lantbrukare, jägare med flera. Det är välkommet att det sker, men det är en markering med ett alltför snävt omfång. Sverigedemokraterna har länge förespråkat och fortsätter att förespråka en kriminalisering av deltagande i kriminella organisationer.
En sådan lagstiftning skulle ta sikte på en rad organisationer, exempelvis dessa som tillkännagivandet nu omfattar men även andra våldsbejakande organisationer såsom vänster- och högerextrema samt andra våldsamma organisationer som försöker påverka samhället genom kriminella handlingar. Vi väntar tålmodigt på den dag då fler partier noterar detta och återigen ansluter sig till sverigedemokratisk kriminalpolitik. Till dess är detta steg både välkommet och nödvändigt. Fru talman!
Jag ska avslutningsvis säga några ord gällande skyddade personuppgifter för poliser. Det har blivit allt vanligare att poliser, främst de som arbetar i yttre tjänst, efterfrågar skyddade uppgifter. Det är inte ovanligt att poliser filmas av allmänheten under ingripanden eller i samband med utredningar blir utsatta för hot. Skyddade personuppgifter är en viktig komponent för de poliser som vill ha det för att de ska kunna känna sig trygga och våga utföra sitt arbete fullt ut.
För att säkerställa tryggheten för poliser och deras familjer vill därför Sverigedemokraterna tillsammans med Moderaterna och Kristdemokraterna se ett system där skyddade personuppgifter beviljas de poliser som efterfrågar det. Fru talman! Polisen är trygghetens väktare. Svensk polis är för viktig för att förvandlas till en post i en budget. Vi måste i alla lägen och alla situationer stå upp för svensk polis och för de lagar som vi beslutar om. Svensk polis ska känna att vi politiker stöder dem fullt ut.
Jag yrkar bifall till reservation 3.