Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar ministern för detta svar. Visst är det så att jag har skrivit en interpellation som är lite kritisk, och jag radar upp en del forskningsresultat från spridda studier som kanske pekar på en annan bild än den som ges i debatten om mikroplaster i Sverige. Det gör jag för att jag bryr mig mycket om detta problem. Jag tror överlag att man som politiker kanske en dag i veckan ska ta lite ledigt från sin egen övertygelse och titta på saker från andra sidor.
Om vi ska lösa detta problem behöver vi vara mycket effektiva. Det finns många exempel på politik runt om i världen där man fokuserar på de små problemen i stället för på de stora och låter samhällsdebatten kantra för något litet. Ministern nämner här att man vill se ett förbud mot tillsatser i smink. Det kan absolut vara rätt. Men man ska då komma ihåg att det handlar om 40 ton tillsatser till Östersjön per år.
Men om man tittar på däckslitaget handlar det om 8 000 ton. Man ska alltså ha med sig dessa relationer. Fru talman! Det finns många parametrar att ta med när vi i framtiden ska utforma åtgärder för att minska uppkomsten av marint skräp och av mikroplaster. När jag nu har möjlighet ska jag nämna några frågor som borde finnas med på framtida regeringars bord och dagordningar. För det första: Lejonparten av stort plastskräp som flyter i land i Sverige gör det på västkusten. Det är inte skräp från de stora utsläpparna.
Jag nämnde i min interpellation att över 90 procent av det marina skräpet kommer från tio floder, varav ingen finns i Europa. Det skräp som flyter i land på västkusten kommer inte heller uteslutande från Sverige, utan det kommer till stor del från Storbritannien. Att kunna sätta press på dem att bättre ta hand om sitt eget skräp efter att brexit har genomförts är svårt men kommer att vara nödvändigt.
Jag har sett siffror som visar att ungefär 20 000 ton skräp dumpas i Nordsjön varje år. Det är ganska stora mängder, även om det kan låta lite när man talar om miljoner ton i världen. För det andra: Tvättmaskiner är en uppkomstkälla till mikroplaster. Brittiska studier har tittat på hur olika plagg reagerar när man tvättar dem i olika blandningar och i olika temperaturer. Nästan oavsett hur man blandar kläder avges ganska stora mängder mikrofibrer.
Många har föreslagit olika sorters filter på tvättmaskiner som ska ta upp plasten. Här tror jag att politiken behöver titta på användarperspektivet mycket mer. Vi vill inte ha en situation där man ställer krav på att det ska finnas filter i tvättmaskinerna, men att användaren sedan ändå kommer att skölja ur detta filter i handfatet som man kanske kan göra med filtret från torktumlaren. Användarperspektivet kommer alltså att vara oerhört viktigt.
För det tredje: EU-gemensamma lösningar är ett effektivt verktyg. Som ett led i havs- och vattenpolitiken införde alliansregeringen ett förbud mot fosfater i tvättmedel, och EU följde efter. Men man kan också fundera på vad nästa steg är. Jag tror att avloppsdirektivet är något som vi bör titta mer på. I ett annat projekt tittade jag på detta direktiv och insåg att det inte finns några som helst krav på till exempel läkemedelsrening.
När man i en översyn uppdaterar det bör man överväga åtgärder också på mikroplastens område. Fru talman! Mycket är vi överens om. De små lösningar som hittills presenterats, exempelvis förbud mot mikrokorn av plast i kosmetiska produkter som är avsedda att sköljas av, är enkla att ställa sig bakom. Men mikrokornen står som sagt för cirka en tusendel av den marina mikroplasten, enligt en grov uppskattning från Kemikalieinspektionen.
Nu har regeringen gett flera myndigheter uppdrag, och man har också tillsatt plastutredningen, som det ska bli mycket intressant att följa. Men jag vill veta om det finns något som regeringen ser att man kan göra här och nu. Hur ser man på de förslag som jag radar upp här?