KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna-Karin Hatt (C):
Skälet till att regeringen i förra budgeten, den som riksdagen sedan har beslutat om, drog slutsatsen att vi ville förlänga solcellsstödet var just för att möta den starka folkrörelse och det engagemang som finns ute hos många svenskar. Det handlar också om att fortsätta att bidra till att solcellstekniken kan bli möjlig att investera i och överbrygga den merkostnad som i dagsläget finns som gör att den inte riktigt kan stå på egna ben.
Det är väldigt bra att många länsstyrelser har fått ett stort intresse för att ta del av dessa pengar. Länsstyrelserna jobbar så fort de kan för att hantera ansökningarna. Nu har vi precis fått på plats den nya förordningen som klargör vilka reglerna är och hur stor stödandel man kan få när det gäller den nya omgången av solelsstödet.
Jag förutsätter att länsstyrelserna kommer att göra allt de kan för att beta av den kö som de har att hantera. När det gäller solvärmen, jobbmanifestet och det Alliansen gick till val på 2010 stämmer det att vi lovade väljarna att göra nya insatser när det gäller solvärmen. Det gjorde vi också. Det gjorde vi precis när vi hade tillträtt 2010. När vi lade fram vår första budget förlängde vi då också solvärmestödet.
I en senare budget gjorde vi en analys, vilket man måste göra återkommande med den här typen av teknikriktade stöd. Vi ställde oss frågan: Är den här tekniken mogen, och kan den stå på egna ben? Slutsatsen baserat på det expertunderlag som vi har fått blev: Ja, den kan stå på egna ben. Det är då inte logiskt att gå in med skattebetalarnas pengar och i onödan subventionera en teknik.
Vi ska finnas där med en tydlig och stabil hand så länge som tekniken behöver det och fram till dess att den är marknadsmogen. Men kan den stå på egna ben är det ekonomiskt rationellt och bra för samhället att se till att rikta om de statliga stöden och satsa dem på andra delar av den gröna energiutvecklingen och annan teknik som behöver vårt stöd i det läget.
Anna-Karin Hatt (C):
Åsa Romson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska Sveriges beroende av kärnkraft och om jag avser att vidta åtgärder för att ta någon av Sveriges äldsta kärnkraftsreaktorer ur drift. Låt mig börja med själva principfrågan och politikens roll. Fram till 2009 hade Sverige en ordning där det var politiska beslut som skulle styra om en reaktor skulle vara ur bruk eller inte.
Men en av de viktigaste förändringarna med Alliansens energi- och klimatöverenskommelse från 2009 är att politikens roll har förändrats från årtalsexercis till att sätta ramarna för olika energislag, till exempel när det gäller miljö- och säkerhetskrav. Genom att ange stabila och långsiktiga spelregler kan politiken ge en inriktning som marknadens aktörer kan agera utifrån.
Med energiöverenskommelsen har Sverige övergett den tidigare planekonomiska styrningen, för den årtalsexercis politiken ägnade sig åt då gav ju inte resultat. Regeringen har varit och är mycket tydlig om energipolitiken. För att minska sårbarheten och öka försörjningstryggheten ska ett tredje ben av förnybar energi utvecklas i elförsörjningen.
Därmed minskar vi vårt beroende av storskaliga energikällor som kärnkraft och vattenkraft. För att åstadkomma det byggs nu den förnybara energin i form av kraftvärme, vindkraft och övrig förnybar kraftproduktion ut väldigt snabbt. Vi har höjt ambitionsnivån inom elcertifikatssystemet så att vi ska ha 25 terawattimmar mer förnybar el till år 2020.
Vi har knutit samman Norge och Sverige i en gemensam elcertifikatsmarknad om 26,4 terawattimmar. Och i energiöverenskommelsen framgår tydligt att inriktningen för perioden efter 2020 är en fortsatt successiv ökning av den förnybara elproduktionen.
I årets budget permanentar vi anslaget till energiforskningen på en ny rekordhög nivå som från och med 2016 ligger på 1,4 miljarder kronor per år. Vi avsätter stöd till både solceller och biogas. Regeringens proposition Kärnkraften - förutsättningar för generationsskifte bifölls av riksdagen i juni 2010.
Avvecklingslagen har upphävts, och det är nu möjligt att få tillstånd till uppförande och drift av en ny kärnkraftsreaktor förutsatt att den nya reaktorn ersätter en av de befintliga reaktorerna. Vidare innebär riksdagsbeslutet att industrin inte kan påräkna något statligt stöd i form av direkta eller indirekta subventioner. Kärnkraften kommer att vara en viktig del av svensk elproduktion under överskådlig tid.
Resultaten av denna inriktning av energipolitiken är tydliga. Sedan 2006 har elen från vindkraft ökat sex gånger om, elproduktionen från biobränslen har ökat med hela 50 procent och i dag är nästan hälften av Sveriges samlade energiproduktion förnybar. Det är bäst i EU och bland det bästa i världen.
Vi har en elproduktion som är i det närmaste fri från utsläpp av växthusgaser. Detta har inte skett av sig självt utan är ett resultat av regeringens politik som nu leder till en snabb utbyggnad av den förnybara energin, allt lägre utsläpp av växthusgaser och en trygg elförsörjning.
Anna-Karin Hatt (C):
Låt mig vara väldigt tydlig! Högt ställda säkerhetskrav är utgångspunkten för alla de tillstånd för kärnkraft som finns i Sverige. Ansvaret för en hög säkerhet ligger på de bolag som har tillstånd att driva kärnkraftverk. Strålskyddsmyndigheten är tillsynsmyndighet och har ansvar att övervaka att bolagen har en fullgod säkerhet.
När tillsynsmyndigheten ger tillstånd att starta en reaktor sker det enbart på basis av huruvida de högt ställda säkerhetskraven är uppfyllda eller inte. Det är otroligt centralt för regeringen att SSM har full frihet att sköta övervakningen av att säkerheten kommer i första rummet. Det gäller nu, och det gäller i fortsättningen.
Tittar man på vad som händer nu är det tydligt i Alliansens energi- och klimatöverenskommelse att det är viktigt för Sverige att bygga ut det förnybara. Nu händer det, tack vare de tydliga mål och styrmedel som vi har slagit fast. År 2006 var andelen förnybar energi i Sverige 42,7 procent. Då hade Miljöpartiet varit stödparti åt Socialdemokraterna i åtta år.
Fyra år senare, 2010, var andelen förnybar energi 47,9 procent, och nu har vi nästan 50 procent förnybar energi i Sverige. Sedan 2006 har elen från vindkraften ökat sex gånger om. Elproduktionen från biobränslen har ökat med hela 50 procent.
Jämför man det med vad som under samma tidsperiod har hänt med kärnkraften kan man se att 2006 stod kärnkraften för 46,7 procent av den svenska elproduktionen, och förra året, 2011, stod den enligt preliminära siffror för 39 1⁄2 procent. Steg för steg minskar vi Sveriges beroende av storskaliga energikällor, till exempel kärnkraften, och bygger ut den förnybara energin.
Regeringen har ingen politik för att bygga nya reaktorer eller för att stänga dem som redan finns. Regeringens politik går ut på att förse alla inblandade parter på energimarknaden med de långsiktiga förutsättningar som krävs för att de ska kunna göra nödvändiga investeringar för att nå de av riksdagen antagna energi- och miljöpolitiska målen. Vi har hela tiden varit tydliga på den punkten.
Kärnkraften kommer inte att subventioneras. Reaktorerna kommer inte att bli fler, och skulle marknaden anse att det finns ekonomi i att byta ut en äldre reaktor mot en ny förutsätter det att den i så fall byts ut mot någon av dem som finns på platser där kärnkraft redan finns.
Med de här förutsättningarna är det tydligt att när vi förändrar energipolitiken från planekonomisk styrning till att ange tydliga och bra villkor för det förnybara svarar marknadens aktörer med att skjuta över investeringarna alltmer till den förnybara energin.
Skälet till att den här snabba tillväxten av den förnybara energin sker är elcertifikatssystemet, det system som Centerpartiet, Vänsterpartiet och Socialdemokraterna införde 2003 och som vi sedan dess har gjort flera förändringar av.
Jag har förstått att Miljöpartiet hellre skulle vilja se ett fastprissystem, och jag skulle vilja ställa frågan tillbaka till Åsa Romson: Skulle Åsa Romson vilja avveckla de gröna elcertifikaten till förmån för det fastprissystem som Miljöpartiet i en kommittémotion av Lise Nordin har motionerat om i riksdagen?
Anna-Karin Hatt (C):
Den gröna omställning som vi ska göra är otroligt viktig för Sverige och för att vi ska klara klimatutmaningen. Men det är lika viktigt att vi ser till att göra den på rätt sätt: att vi har långsiktiga och förutsägbara spelregler för både företag och privatpersoner och att vi inte över en natt slår till med chockhöjda avgifter eller höjer kostnaden snabbt, framför allt inte för privatpersoner. Man måste ha en rimlig chans att kunna hänga med i den gröna omställningen.
Svenskarna vill vara miljömedvetna och vill leva miljövänligt. Men det finns ofta en gräns för hur mycket den egna privatekonomin tål. Därför måste man tänka på att det inte fungerar att gå över till dyra fastprissystem. Det skulle leda till att kostnaden för att bygga ut den förnybara energin i Sverige skulle kanske tiodubblas. Man kan jämföra med hur det ser ut i Tyskland. Det fungerar för den delen inte heller att kraftigt fördyra transporterna genom att chockhöja bensinskatten.
Både Miljöpartiet och Vänsterpartiet lyfter ofta fram Tyskland och Danmark som goda föredömen. Jag måste säga att jag tycker att vi kan hämta mycket energi därifrån. Samtidigt måste vi sätta oss själva i relation till dem. Tyskland hade 2010 i sitt energisystem 11 procent förnybart, Danmark 22 procent. Sverige hade vid samma tidpunkt 49 procent förnybart.
Målen till 2020 är att tyskarna ska nå 18 procent, danskarna 30 procent och vi hälften. Dessa siffror talar sitt eget tydliga språk. Tack vare att Sverige under många år - och det är fler än Centerpartiet som varit delaktiga - bedrivit ett målmedvetet arbete för att ställa om samhället i mer hållbar riktning har vi kommit längre än många andra. Men vi har också en högre ambitionsnivå.
Det är bra, för energipolitiken är det viktigaste instrumentet för att klara den gröna omställningen och klimatutmaningen.
Anna-Karin Hatt (C):
Vi har i Sverige valt ett smart marknadsbaserat system för att främja utbyggnaden av den förnybara elproduktionen. Jag redogjorde i mitt svar för att den genomsnittliga kostnaden för de gröna elcertifikaten 2011 var 4,4 öre per kilowattimme.
Det är en tiondel av vad konsumenterna i Tyskland får betala för utbyggnaden av den förnybara energin där. Det är bra, och jag är som energiminister glad och stolt över att vi har valt ett marknadsbaserat system som ger oss mycket förnybar el till en låg kostnad för konsumenterna.
Att vindkraften har vuxit sju gånger om sedan 2006, att elproduktionen från biobränslen har ökat med 50 procent sedan 2006 och att över 50 procent av all el i Sverige är förnybar pressar priserna. I dagsläget har vi det lägsta elpriset i Sverige på fem år.
Det är i ett utsatt konkurrensläge bra för svensk industri och för svenska jobb och för de hushåll som ska betala sina elräkningar. Som energiminister är jag glad och stolt över detta. Josef Fransson argumenterar som om vi enbart har en nationell energimarknad. Så är det inte. Vi har en integrerad nordisk energimarknad för att vi behöver det och för att vi behöver hjälpas åt i en större kontext.
De gånger som Sverige har underskott kan vi importera vattenkraftsel från Norge. Andra dagar, majoriteten av alla dagar just nu, kan vi exportera koldioxidfri el till andra länder och hjälpa dem att täcka sina behov.
Det är precis så vi behöver arbeta tillsammans för att på bästa sätt utnyttja våra resurser och se till att vi har ett alltmer integrerat nordiskt energisystem och i förlängningen också ett integrerat europeiskt system. Vi får mycket förnybar el till en låg kostnad för konsumenten, och det ska vi vara glada och stolta över i Sverige.
När det gäller riksintresset försvaret och riksintresset vindkraften har regeringen tydliggjort i budgetpropositionen att båda dessa intressen är viktiga. Det är viktigt att försvaret och vindkraften kan samsas och agera sida vid sida.
Just därför har Försvarsmakten fått i uppdrag av regeringen att återkomma i vår och tydligt redogöra för vad man har gjort för att bli bättre på att informera om var det föreligger problem att ha vindkraft och försvar sida vid sida och var det inte föreligger problem och hur man kan bli bättre på att samverka med andra myndigheter. Försvarsmakten har också i uppdrag att komma in tidigare i processen.
Som vindkraftsexploatör är det bra att tidigt få veta att hindren är så stora att man inte kan gå vidare med en etablering. Då kan man vända blicken någon annanstans. Ur svenskt intresse är det viktigt att vi ser till att vi kan komma i åtnjutande av de bästa vindlägen vi har så att vi steg för steg kan bygga ut detta starka förnybara ben i elproduktionen.
Det är bra för konkurrenskraften, för försörjningstryggheten, för klimatet, för miljön och för elpriset, både för svenska konsumenter och för den svenska energiintensiva industrin.
Anna-Karin Hatt (C):
Sverige har en energipolitik. Bakom den står Moderaterna, Folkpartiet, Centerpartiet och Kristdemokraterna. Vi har tillsammans förhandlat fram den energipolitiken och står tillsammans för den energipolitik som har gällt och gäller från 2009 och fortsatt. Den energipolitiken är bra, för den levererar nu resultat. Den gör att vårt energisystem steg för steg blir mer diversifierat, att vi steg för steg ställer om mot ökad hållbarhet.
Den har inte minst lett till att vi förra året, 2012, producerade mer el i Sverige än vad vi någonsin har gjort. Det gör det också möjligt för oss att ha ett mycket lågt elpris. Precis i det läge vi befinner oss just nu, när svensk industri ska tampas med industrier i andra delar av världen, är det mycket viktigt. Här spelar den förnybara elproduktionen stor roll.
När den kommer in på slutet pressar den marginalerna och pressar ned priset på den sist producerade kilowattimmen. Josef Fransson har ifrågasatt meningen med att bygga ny vindkraft och den kostnad det medför.
Precis som jag har redogjort för i svaret är min och regeringens övertygelse att satsningar på förnybar energi och satsningar på effektivare energianvändning är bra för svensk försörjningstrygghet och bra för den svenska konkurrenskraften. Det leder till att vi kan få fram svensk forskning och svenskt företagsamhet som kan ta en ledande roll i den globala omställningen till en kolsnål ekonomi.
Det leder också till att vi tack vare Sveriges rika, gröna resurser kan se till att vara med och exportera miljövänlig, koldioxidfri el till andra länder som gör att de kan stänga ned annan, klimatskadlig energiproduktion. Klimatfrågan känner inga gränser.
När klimatfrågan inte gör det och när koldioxidutsläppen inte gör det, då kan inte heller de gränsöverskridande lösningarna stanna vid gränsen, utan då måste vi arbeta tillsammans i Norden och Europa för att lösa våra gemensamma problem.
Anna-Karin Hatt (C):
Ibland får man nästan känslan att det finns förskrivna inlägg som hålls alldeles oavsett vad jag säger i debatten. Låt mig upprepa en gång till att hela Sverige ska ha tillgång till bra mobiltelefoni. Operatörerna har ett mycket stort ansvar för att fixa det. Operatörernas förskönade täckningkartor måste få ett slut. Om kartan inte stämmer med verkligheten måste kartan ritas om.
Har man lovat att det ska finnas täckning är man skyldig att fixa det. De måste bygga ut sina nät och se till att kapaciteten i dem räcker till när allt fler vill använda dem alltmer. Vi behöver allt bättre mobilnät som täcker allt fler och klarar alltmer. Sedan säger Sven-Erik Bucht och ytterligare någon i debatten att det inte finns några yttäckningskrav i de licenser som operatörerna har att leva upp till.
Men det är inte sant. I de band där det är lämpligt att ställa krav på yttäckning gör vi också det. I 450-bandet är operatören skyldig att tillhandahålla 80-procentig yttäckning men lever i praktiken upp till 90-procentig yttäckning i alla län.
I 800-bandet har vi visserligen inte krav på yttäckning, men vi kräver att en av operatörerna förser alla som saknar tillgång till grundläggande bredband med det. 300 miljoner kronor öronmärks för att se till att vi blir av med de sista vita fläckarna när det gäller grundläggande bredband.
När det gäller 900-bandet, det som används för GSM, har PTS skärpt täckningskravet kraftigt 2009 när man förlängde licenserna. Då bestämde man att operatörerna är tvungna att bibehålla den täckning som man har uppnått. I praktiken innebär det att täckningskravet ökade från ett mycket svagare täckningskrav som fanns tidigare till 90 procents täckning av landets yta.
I 1 800-megahertzbandet och 2,1-gigahertzbandet finns det inte yttäckningskrav. Men det beror på att vi i dessa band behöver ge utrymme för att utveckla den nya tekniken och ge utrymme för operatören att bygga ut 4G som kommer att svälja mycket mer data och så vidare och som kommer att avlasta 3G-nätet så att det funkar allt bättre.
När oppositionen påstår att det inte finns yttäckningskrav har det därför ingenting med sanningen att göra. Det finns yttäckningskrav i de band där det är relevant. Men i de band där vi måste driva teknikutvecklingen framåt därför att människor vill använda smartare telefoner måste vi också lämna utrymme för det. Vi ska ha bra mobiltelefoni i hela Sverige. Vi ska se till att vi har bra bredband i hela Sverige.
Det är också därför som regeringen ser till att satsa på det. Vi fyller på med en hel bredbandsmiljard för att dra bredband på landsbygden. Vi kopplar bort det analoga tv-nätet för att vi ska kunna öronmärka det för att bygga mobilt bredband på landsbygden. Vi öronmärker 300 miljoner för att koppla upp de vita fläckarna. Att påstå att regeringen är passiv när det gäller mobiltelefoni, bredband och telefoni är att dra väl mycket på sanningen.
Anna-Karin Hatt (C):
450-bandet är inte nedsläckt. 10 500 människor i detta land använder det. Det är deras möjlighet att få tillgång till mobil telefoni. Om man påstår att mobiltelefoni är en sak och att mobilt bredband är en helt annan sak får man nog uppdatera sig lite grann och hänga med i utvecklingen. Det är viktigt med mobiltelefoni, och det är viktigt mobilt bredband. Allt fler väljer också att ringa med det mobila bredbandet.
Men vi ska inte blanda bort korten. Det är ingen slump att alliansregeringen sedan vi tillträdde har prioriterat att gå igenom hur vi använder utrymmet i etern för att frigöra mest utrymme i hela Europa för att vi ska bygga ut den mobila telefonin. Jag tänker fortsätta med det. Vi ser nämligen nu hur svenskarna exponentiellt vill använda denna teknik alltmer.
Vi förväntar oss att den ska funka när vi är hemma, och vi förväntar oss att den ska funka när vi är på jobbet eller när vi är på resande fot. Självklart ska den göra det.
Det är just därför som det är viktigt att vi ser till att det finns utrymme att göra det och ställer täckningskrav när det är befogat att göra det och att ge utrymme för att utveckla den nya tekniken när det går att göra det och att vi ser till att skjuta till resurser så att vi kan bygga ut de moderna teknikerna i de delar av landet när det offentliga måste vara med och göra det.
För mig, för Centerpartiet och för hela alliansregeringen är det otroligt viktigt att det finns tillgång till bra bredband, till bra mobila kommunikationer och till bra telefoni i hela landet.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag har förstått att Monica Green och flera i den här debatten känner in behovet av att få allt bättre mobiltäckning i hela landet, och det är bra. Det är gott så. Men det räcker inte med att känna in. Vi måste också göra saker för att i praktiken se till så att vi får allt bättre mobilnät. Det är därför vi sedan vi tillträdde 2006 har frigjort mest utrymme i hela Europa för att bygga ut mobiltelefonin. Vi kommer att fortsätta med det.
Det var därför vi ställde om från den gamla analoga tv-tekniken för att kunna bygga ut mobilt bredband också i glesbygden, något som sker just nu. Det är därför vi ställer krav i 800-bandet på att alla de som inte har grundläggande bredband ska få tillgång till det - 100 procent ska ha tillgång till grundläggande bredband, ett bredband som man också kan ringa med.
Det är därför det är viktigt att vi ser till så att operatörerna kan bygga ut den effektivare, moderna 4G-tekniken för att avlasta 3G-näten så att de funkar bättre och räcker för fler. Det är därför det är viktigt att vi ser till att konsumenterna blir starkare, därför att konsumenterna är små och operatörerna är stora.
Om konsumenterna kan få en starkare makt och kan rösta med fötterna och uttryckligen visa att de faktiskt är beredda att ta konsekvenserna om de upplever att operatörerna fortsätter med de förskönande täckningskartorna, då kommer det också att få effekter. Det är också därför det är viktigt att vi skärper kraven på vilken information som man som konsument har rätt att få.
I grund och botten handlar den här frågan om att se till att det finns bra möjligheter att växa, bo, leva och driva företag i hela landet. Lika viktigt som det var att få en enskild väg fram till gården för 100 år sedan är det i dag att vi ser till att hela landet har tillgång till bra bredband, bra mobiltelefoni och bra telefoni så att man kan kommunicera med omvärlden på ett tryggt och säkert sätt.
Anna-Karin Hatt (C):
Jens Holm har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en ursprungsmärkning av drivmedel på macken så att konsumenten kan göra ett aktivt, upplyst val. Jens Holm ställer även frågan om jag avser att ta andra initiativ för att säkerställa att konsumenten enkelt kan skilja mellan drivmedel vars ursprung och produktionsmetoder skiljer sig åt.
Frågorna ställs mot bakgrund av att dagens hållbarhetskriterier för biodrivmedel nu har implementerats och att ursprungsmärkning av andra råvaror såsom kaffe blir allt vanligare, men att det fortfarande kan vara svårt att spåra de fossila drivmedlens ursprung. Jag håller med om att de krav som ställs på redovisningen av fossila drivmedels miljöegenskaper och ursprung bör vara lika högt ställda som de krav vi ställer på förnybar energi och på andra varor.
Gröna bilister publicerade nyligen en rapport som lyfter fram några intressanta aspekter av detta. Bland annat konstaterar de att EU bär ett stort ansvar för att det ser ut som det gör eftersom EU-regelverket i alla avseenden ännu inte är klart. Att reglerna ännu inte är kompletta är förstås mycket olyckligt, men det är tveksamt om svaret på det borde vara att ta fram nationella särregler i detta skede.
Däremot måste vi fortsätta att driva på för att få fram ett bra och heltäckande gemensamt EU-regelverk. Ett sådant är nödvändigt eftersom handeln och berörda företag är gränsöverskridande och globala i mycket hög grad. I dagsläget finns inget regelverk som garanterar att konsumenten kan få information om varifrån just de liter drivmedel man själv tankar kommer, vare sig för förnybara drivmedel eller för fossila.
På E85-pumpen framgår inte om etanolen har producerats till exempel i Brasilien eller i Sverige eller vilken miljöpåverkan den har. Däremot pågår ett omfattande arbete inom EU för att genomföra bränslekvalitetsdirektivets krav på leverantörer av fossila drivmedel i EU att kollektivt minska sina utsläpp med minst 6 procent jämfört med 2010 års utsläppsnivå.
I detta arbete verkar Sverige för att redovisningsmetoden ska spegla de verkliga livscykelsutsläppen från fossila drivmedel. Jag och regeringen arbetar starkt för strikta hållbarhetskriterier för förnybara drivmedel. På samma sätt kommer vi att arbeta hårt för att EU ska ställa samma tuffa krav på att redovisa de fossila drivmedlens utsläpp och ursprung som när det gäller de förnybara.