Sven-Erik Österberg (S):
Tack för svaret EU-ministern. Inledningsvis kan jag säga att det är rätt att Lissabonfördraget är ett bra fördrag som också vi socialdemokrater ställer oss bakom. Det är bättre än det gamla fördraget.
Det allvarliga i den fråga som är ställd från Mona Sahlin till statsministern är att man ska försöka trycka på att man tar upp det dilemma som Sverige har hamnat i genom att vi har fått en dom, den så kallade Lavaldomen.
Den innebär att vi, trots det som vi har trott och tyckt enligt den svenska modellen - som regeringen säger att man står bakom - har fått domar som ifrågasätter de svenska kollektivavtalen och hur de ska tillämpas för arbete som utförs i vårt eget land. Det är där problemet ligger. EU-ministern säger inledningsvis att man jobbar hårt med den här frågan.
Tillåt mig att vara lite tveksam till i vilken mån regeringen arbetar starkt för den här frågan. Jag blir ännu mer stärkt i mina tvivel när jag av en händelse råkar läsa Carl Bildts blogg för någon vecka sedan när han skulle gå till EU-nämnden. Han skriver så här: I sedvanlig ordning förväntar jag mig ett visst socialdemokratiskt tjat om Vaxholmsmålet.
För dem förefaller fackets rättigheter vara viktigare än nästan allting annat. Det finns knappast något sammanhang där de inte vill att frågan ska tas upp. Så blir det dock inte, fortsätter Carl Bildt. Tyngre utmaningar står på den europeiska dagordningen och på regeringens prioriteringslista.
Så skriver utrikesministern med anledning av att våra ledamöter från och till har tagit upp den här frågan eftersom vi vill att regeringen ska agera kraftfullt i EU när det gäller den här frågan. Dessvärre måste jag konstatera att våra egna EU-parlamentariker säger att regeringen är mycket passiv när man kommer ned till Europa. Man tar inte upp denna fråga. Andra länder har uttryckt oro.
Tyskarna och fransmännen har uttryckt oro för vad som händer när inte de inhemska arbetsmarknadsreglerna kan gälla i alla lägen. Det finns i alla fall en stark oro med tanke på Lavaldomen, Rüffertdomen och andra domar i Tyskland som EU-ministern väl känner till. Den svenska regeringen är tyst på dessa möten när detta lyfts fram.
Det finns ett starkt fokus på detta och skapar en stark oro hos svenska löntagare och deras organisationer som ska värna villkoren för sina medlemmar, inte minst när det gäller arbete i Sverige. Det är klart att vi då blir oroliga. Jag tycker att svaret innehåller mest undanflykter.
Det är ett väldigt tjänstemannaartat svar där man skriver ungefär vad man kan förvänta sig i en sådan här fråga. Europafacket har tryckt på frågan om ett socialt protokoll. Det avfärdar EU-ministern i sitt svar. Jag tycker att det är en misstolkning av detta. Förslaget kom, som sagt, ursprungligen från Europafacket. Det är inte ett förslag om att ändra Lissabonfördraget. Det är ett krav på ett socialt protokoll som är kopplat till EU:s fördrag så att det blir primärrätt.
Detta ska garantera att de ekonomiska friheterna på den inre marknaden inte är överordnade de mänskliga rättigheterna på arbetsmarknaden. Själva tanken är att de ekonomiska friheterna inte ska väga över utan att också de arbetsrättsliga delarna blir starka. Detta har ursprungligen sin grund i ILO-konventionerna. Jag tycker inte att man ska avfärda ett socialt protokoll på det sättet. Den här frågan kommer att leva vidare även med Lissabonfördraget.
Vi vet inte riktigt var Lavalfrågan, som också utreds inhemskt, hamnar. Men det är klart att det här fordras aktiva insatser från regeringen som jag inte tycker att vi har sett så här långt.