Hillevi Engström (M):
Vi får hoppas att solen kommer tillbaka. Arbetsförmedlingen har precis nyligen gjort en återrapportering till regeringen om sysselsättningsfasen, fas 3. Jag kan nämna några fakta. Förmedlingen har nu anställt fler än 2 000 ytterligare personer som ska jobba med jobb- och utvecklingsgarantin, vilket är bra.
Då ökar handläggartätheten, och också personer i sysselsättningsfasen får betydligt mer kontakt med en arbetsförmedlare av kött och blod för att få hjälp i sitt jobbsökande. Det är ingen återvändsgränd utan tvärtom en brygga vidare till jobb att vara i sysselsättningsfasen.
När man har varit arbetslös under så pass många år har man också gått igenom precis det som Peter Persson efterlyser, alltså olika former av program, praktik och arbetsmarknadsutbildning. Det är först när de möjligheterna är uttömda och det ändå inte har lett till arbete som alternativen inte är så många. Man har inte fått arbete fastän man har förkovrat sig. Då tycker vi att det är bättre med aktivitet i stället för passivitet. Jag är väldigt glad för de många seriösa anordnare som tar emot deltagare.
Där trivs deltagarna och tycker att det är meningsfullt. 70 procent av anordnarna tar bara emot en enda person, vilket gör att de också kan ge mer av handledning, stöd och hjälp. 21 procent av anordnarna tar emot mellan två och fem personer. Det är mindre än var tionde anordnare som tar emot fler än fem deltagare. Det har varit en diskussion om anordnarstödet.
Arbetsförmedlingen ser över det och kommer att återkomma med förslag om hur det kan göras mer träffsäkert, så att det ökar incitamenten för människor att lämna sysselsättningsfasen och komma ut i arbete. Om man ser till vad deltagarna själva säger kan man konstatera att 88 procent är nöjda eller delvis nöjda med sysselsättningsplatsen. Av dem som har avslutat en arbetsmarknadsutbildning har 20 procent ett arbete efter 90 dagars avslutad utbildning.
Utbildning för deltagarna i sysselsättningsfasen tror jag alltså har varit bra. Det har sagts ganska mycket här. Jag tror att de som sitter i arbetsmarknadsutskottet är ganska väl insatta i vad de olika aktiviteterna egentligen innebär. I sin egen budgetmotion skriver Socialdemokraterna att regeringens insatser går åt rätt håll. Det tycker jag är positivt, och jag välkomnar den hållningen.
Bland Socialdemokraternas egna förslag till alternativ för dessa personer, som i genomsnitt har varit arbetslösa i sju åtta års tid, finns det två som är konkreta: plusjobb och offentligt skyddat arbete med 2 900 platser. Vad ska resten av personerna göra, Peter Persson?
Jag talar om de övriga långtidsarbetslösa som inte får ett plusjobb eller en offentligt skyddad anställning, åtgärder som Socialdemokraterna beräknar kommer att kosta knappt 1 miljard kronor. Det är alltså inte tillräckligt. Det finns ingen quick fix-lösning. Det är inte bara utbildning som är svaret på den här frågan. Det är personer som är äldre och som tyvärr har svårt att bli anställda även om vi har olika former av stöd. Det är personer med funktionsnedsättningar. De har i genomsnitt varit borta i sju åtta år.
Då krävs det ännu mer. Vi håller för närvarande på och bereder ett förslag från utredaren Cristina Husmark Pehrsson om bättre och mer effektiva stöd till arbetsgivaren. Det är alltså många fler saker som behövs. Det här är ingen grupp personer som har haft det lätt. De behöver mycket mer stöd, framför allt det stöd som de kan få på en arbetsplats. Många mår betydligt bättre av att vara där än att vara passiva.
Det sämsta alternativet av dem alla skulle vara en förtidspension ut från arbetsmarknaden, ut i ensamhet och utan meningsfull aktivitet. Det här är inte det allra bästa som finns. Det bästa är ett jobb, men jag tror att det här är näst bäst om vi har seriösa anordnare.