KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annika Strandhäll (S):
Först och främst är det inte så att vi från regeringens sida inte gör någonting för de sämst ställda pensionärerna just nu. Vi har bland annat påbörjat en nedmontering av den så kallade pensionärsskatten. Vi gör nu också en justering av bostadstillägget, som är väldigt träffsäkert, vilket kommer att innebära en förbättring för just dessa grupper.
När det handlar om premiepensionen har vi sedan i september, tror jag, en utredning som sitter och som kommer att arbeta under det kommande året med att just se över premiepensionssystemet och några av de delar som kanske fungerar mindre väl, om man får uttrycka det så.
När det gäller såväl premiepensionssystemet som pensionssystemet i stort har det nu gått ett antal år sedan vi fick överenskommelsen på plats. Det är klart att vi då ser såväl positiva saker, som gör att vi känner att detta är bra att stå på även inför framtiden, som förbättringsområden. Det handlar till exempel om jämställda pensioner och det faktum att vi nu gör en översyn av premiepensionssystemet.
Det får man inte heller rädas; det finns nog inget system som är helt perfekt. Det värsta är dock om man duckar för de problem som man ser längs med vägen. Det är i allas intresse att vi tillser att också framtidens pensionärer får en bra pension och att det ska fungera väl med såväl premiepensionerna som de andra delarna av pensionssystemet. Detta är också en del av den överenskommelse som slöts i Pensionsgruppen i mars 2014 och som nu håller på att omsättas.
Annika Strandhäll (S):
Jag vill börja lite kortfattat i köksbordsänden. Relaterat till de stora problem vi ser för kvinnor kopplat till ett jämställt familjeliv måste jag säga att jag är innerligt trött på att prata köksbord.
Vi har en av världens mest generösa föräldraförsäkringar i det här landet, till och med om man - med utgångspunkt i att den ser ut som den gör i dag - faktiskt skulle säga att varje förälder får sina 240 dagar och att de är individualiserade. Det skulle gälla även om försäkringen såg ut precis som alla andra socialförsäkringar gör och där vi inte diskuterar köksbord.
Det gör vi ju enkom för att detta handlar om jämställdhet, om barn och i grund och botten om kvinnorollen. Därför blir det en köksbordsdiskussion kring föräldraförsäkringen. Med 240 dagar per förälder finns det ganska stor möjlighet till flexibilitet även om försäkringen skulle se ut som det faktiskt var ursprungstanken att den skulle göra.
När det gäller den nyhet Roland Utbult hänvisar till är det inte på något sätt en nyhet. Statsministern aviserade ju redan i sin första regeringsförklaring att vi hade för avsikt att göra en översyn av föräldraförsäkringen. Jag har också varit ute och talar om detta under väldigt lång tid, också vad gäller att det är viktigt att titta på bland annat det vi har diskuterat här i dag.
Det handlar om att ta ett helhetsgrepp och väga in att samhället har förändrats. Vi kommer att träffa intresseorganisationer; vi har första mötet nästa vecka. Jag är oerhört glad över det intresse för att finnas med i dialogen som i dag har uttryckts från flera partier i oppositionen. Jag kommer självklart att tillse att man får möjlighet att göra det framöver. Jag tackar alltså för det. Jag tycker att det är bra.
Annika Strandhäll (S):
Jag tackar Solveig Zander för inspelen. Jag vill börja med att säga någonting om det här att det ska gå snabbt. Föräldraförsäkringen har ju utretts tidigare. Bland annat gjorde Karl-Petter Thorwaldsson en sådan utredning för ungefär tio år sedan.
Innan jag tillträdde som minister i den här regeringen hade jag ett mycket fint uppdrag där jag under flera år satt som en av ledamöterna i den förra regeringens delegation för jämställdhet i arbetslivet. Den överlämnade sitt resultat före sommaren, och föräldraförsäkringen var en bärande del i de diskussioner som fördes i utredningen. Det har gjorts väldigt mycket.
Därför tror jag att det är möjligt att gå fram relativt snabbt. Vi har sagt att vi skulle vilja komma tillbaka med något förslag under den här mandatperioden. Vi är än så länge på det spåret att vi inte har tänkt oss en parlamentarisk utredning, men jag lyssnar naturligtvis till de inspel som görs av oppositionspartierna här i dag.
Jag är väldigt glad över att det finns ett intresse av att vara delaktig i en helhetsöversyn av föräldraförsäkringen. Det behövs nämligen. Som ett exempel kan man lyfta in företagarperspektivet. Vi vet att väldigt många företagare i dag inte utnyttjar föräldraförsäkringen på grund av att dess konstruktion inte passar så väl. Det finns alltså jättemånga olika perspektiv i detta som vi behöver titta på.
Jag tar med mig de synpunkter Solveig Zander för fram och de önskemål som förs fram. Vi får helt enkelt återkomma med på vilket sätt vi kan involvera även oppositionspartierna i detta arbete.
Annika Strandhäll (S):
Så här i slutet av vårt replikskifte vill jag förtydliga för Solveig Zander att jag inte har utlovat en parlamentarisk utredning. Däremot har jag lovat att tillse att också oppositionspartierna ska få möjlighet att göra inspel och ha ett inflytande i utredningen. Det tror nämligen även jag är viktigt.
Om vi nu ska ta oss an det här arbetet vill vi inte missa några viktiga perspektiv eller goda idéer. Jag hör att detta är vad Solveig Zander önskar, och jag tar med mig det.
Annika Strandhäll (S):
Tack, Linus Bylund, för inlägget! Jag tror ändå att man med emfas kan säga att det läge som vi har i dag är att kvinnor under barnens första levnadsår tar ut fyra av de fem dagarna i föräldraförsäkringen.
Det gör naturligtvis att även om man umgås också på andra tider, efter arbetstid och inte minst under vakna nätter - det vet ju vi som har småbarn - är kvinnor i dag mer närvarande i vardagen med de små barnen än vad männen är. Detta får konsekvenser, som jag visade med de exempel jag tog tidigare.
Det finns studier som har tittat på ett mer jämställt uttag och vad som då händer med anknytningen. Jag tycker att Linus Bylund har en slående ingång i de här frågorna rent generellt.
Det är väldigt märkligt, tycker jag, att utgå från att kvinnor på något sätt skulle ha lättare eller svårare att vara borta från arbetet än vad män har. Därför tycker jag att din fråga till mig blir väldigt märklig. Kvinnor jobbar nätter på sjukhus och på äldreboenden, precis som män många gånger gör i de mansdominerade delarna av arbetsmarknaden.
Det gör naturligtvis att det är precis lika svårt för kvinnor som för män att pussla ihop arbetslivet och småbarnslivet.
Annika Strandhäll (S):
Det gör man naturligtvis. Men det finns tydlig statistik som visar vad som sker när man är den förälder som tar ut föräldrapenningdagarna i större utsträckning. Det är självklart så att statistiken säger att det är kvinnorna som tar ut 14 månader och männen som tar ut 4 månader. Det innebär naturligtvis en skillnad.
Det är också så att den förälder som tar ut den största delen av föräldrapenningen också är den som tenderar att ta på sig mer av det obetalda hemarbetet. Man kan tycka att det här egentligen inte är någon stor sak - lite dammsugning ibland, eller hur?
Men saken är den att de där 47 minuterna om dagen som kvinnor gör mer av obetalt hemarbete än männen adderar upp till sju arbetsveckor på ett år och faktiskt sex hela år under ett arbetsliv. Det är också den ojämställda fördelningen av föräldrapenningen med och bidrar till. Vi måste våga se detta. Det finns ingen annan socialförsäkring som är konstruerad på det här sättet.
Det var inte heller avsikten med den när den infördes 1974 att föräldrarna skulle dela så ojämställt och att vi så här många år senare skulle ha en fördelning som innebär att kvinnor tar ut fyra av fem dagar när barnen är små.
Annika Strandhäll (S):
Tack, Tina Ghasemi, för de här inspelen!
Den utsträckta handen är jag väldigt glad över, och jag ser fram emot att få återkomma med på vilket sätt vi kan involvera oppositionen i det här arbetet. När det gäller jämställdhetsbonusen vill jag vara väldigt tydlig. Den har inte fungerat.
Det stämmer att den utvärdering av Försäkringskassan som Tina Ghasemi hänvisar till visar att jämställdhetsbonusen delvis har varit okänd.
Men de föräldrar som faktiskt har känt till bonusen är klockrent tydliga med att det ändå inte har påverkat hur de har valt att ta ut föräldrapenningen. Alltså har den inte haft den effekt som var avsikten, nämligen ett mer jämställt uttag. Jag är öppen för kloka förslag på hur vi ännu mer kan stimulera föräldrar att ta ut dagarna mer jämställt.
Men när det kostar skattepengar måste det vara förslag som realistiskt sett fungerar.
Annika Strandhäll (S):
Låt mig vara tydlig och säga att jag inte har utlovat en parlamentarisk utredning. Jag återkommer med på vilket sätt vi kan komma att involvera oppositionen i detta, och jag tar med mig att det så tydligt uttrycks önskemål om det. Det är viktigt att vara tydlig när vi talar om ekonomiska incitament.
Nej, det är inte så att det oftast är avgörande för föräldrar när de fördelar föräldraledigheten. Det är inte de ekonomiska incitamenten som styr i stor utsträckning. Det visar flera studier.
Efter den senaste avtalsrörelsen har vi på i princip hela den svenska arbetsmarknaden kollektivavtal om föräldralön, vilket innebär att man får upp till 90 procent av sin lön under sex månader när man tar ut föräldraledighet. Det omfattar givetvis både kvinnor och män.
Det finns alltså ekonomiska stimulanser riktade mot föräldrarna som parterna har tagit ansvar för. Jag är glad över engagemanget i dessa frågor. Jag hör att det finns båda tankar och idéer, och jag ser fram emot att resonera vidare.
Annika Strandhäll (S):
Lotta Finstorp har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska de arbetsrelaterade sjukskrivningarna avseende psykisk ohälsa och hur denna ökande ohälsa kan förebyggas på individ- och organisationsnivå. Sedan 2010 har sjukfrånvaron ökat kraftigt. Det är framför allt kvinnors sjukfrånvaro som ökar, och psykisk ohälsa är i dag den vanligaste sjukskrivningsorsaken för både kvinnor och män.
Den stigande sjukfrånvaron är mycket oroande. Att bryta utvecklingen och stabilisera sjukfrånvaron är en av regeringens mest prioriterade frågor. Regeringen har presenterat ett brett åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro. Programmet innehåller åtgärder inom sju områden som behöver utvecklas för att öka hälsan, bryta den negativa utvecklingen och stabilisera sjukfrånvaron.
I detta sammanhang vill jag särskilt nämna följande åtgärder och initiativ. Arbetsmiljö och arbetsförhållanden har betydelse för sjukfrånvaron och är en delförklaring till kvinnors högre sjukfrånvaro. Regeringen har gjort en rad satsningar på arbetsmiljöområdet.
Arbetsmiljöverket ges ökade anslag, det statliga bidraget till regionala skyddsombud höjs, arbetslivsforskningen stärks och företagshälsovårdens kompetensförsörjning stöttas. I september beslutade Arbetsmiljöverket om en ny föreskrift om organisatorisk och social arbetsmiljö, vilken syftar till att minska den arbetsrelaterade ohälsan. Jag välkomnar detta.
I början av 2016 avser regeringen att presentera en ny arbetsmiljöstrategi, som arbetas fram i nära samråd med arbetsmarknadens parter. Den stigande sjukfrånvaron visar att det kan och bör göras mer på arbetsplatserna för att förhindra och förkorta sjukfrånvaron.
Jag har därför inlett samtal med arbetsmarknadens parter om hur sjukfrånvaro kan förebyggas och hur rehabiliterings- och omställningsinsatser kan främjas. Regeringen avser också att göra insatser för att säkerställa att arbetsgivaren tar sitt rehabiliteringsansvar och ges stöd för detta. Försäkringskassan är en central aktör i sjukskrivningsprocessen.
En grundläggande uppgift för myndigheten är att bedöma den försäkrades arbetsförmåga. I bedömningen ingår att ta vara på människors arbetsförmåga och förmåga till omställning för att undvika långvariga sjukskrivningar. En korrekt regeltillämpning samt en god samverkan med hälso- och sjukvården, arbetsgivare och Arbetsförmedlingen är grundläggande för en välfungerande sjukförsäkring.
För att stärka Försäkringskassans handläggning och åstadkomma en väl fungerande sjukskrivningsprocess föreslår regeringen i budgetpropositionen att myndigheten tillförs ökade resurser. Avslutningsvis vill jag lyfta fram vikten av att primärvårdens verksamhet är anpassad för personer med psykisk ohälsa och smärtproblematik.
Regeringen kommer att göra insatser som främjar primärvårdens förutsättningar att erbjuda adekvat vård och behandling så att människor så snart som möjligt kan återfå hälsa och återgå i arbete. Som framgår av mitt svar behövs det en rad olika åtgärder inom en rad olika områden. Det är nödvändigt att åtgärder vidtas brett och samlat för att förebygga ohälsa och sjukfrånvaro.
Annika Strandhäll (S):
Tack för det, Lotta Finstorp! Det är mycket riktigt precis vad det handlar om, alltså att vi vill förhindra att människor kommer in i sjukskrivning. Man ska kunna plocka upp signalerna tidigare och därmed också sätta in rätt insatser. Det vi ser inte minst i den kvinnodominerade sektorn i dag, kommun- och landstingssektorn, är att det i stället kanske landar i utköp av människor.
Det är kostsamt och kan många gånger faktiskt innebära tragik för den enskilde. Att i ett betydligt tidigare skede komma fram till att man har en möjlighet att ta sig vidare och att man får stöd i det tror jag såklart är någonting viktigt. Det borde vara en del av arbetsmarknaden framgent.
Jag tycker att ett intressant exempel på det vi resonerar om här i dag är när Lärarförbundet för några år sedan dels upplevde att lärarnas löner var alldeles för låga, dels såg att många lärare i dag upplever att det finns en arbetsmiljöproblematik. Lärarförbundet uppmanade de facto sina medlemmar att flytta på sig - byta arbetsgivare - för att på så sätt både få upp lönen och skapa sig en bättre situation.
Det var nämligen i de lägena, när man satt i förhandlingsposition, som man hade möjlighet att bättre förhandla sina villkor i stället för att gå år efter år i en situation man inte är helt nöjd med. Men det är klart att det kan vara förunnat en yrkesgrupp som är väldigt eftertraktad på olika sätt och svårare för andra. Jag tycker att detta är spännande att resonera vidare om. Det handlar naturligtvis också om hur man ställa krav på omställning och om att se till att människor kan känna sig trygga under omställning.
Det är nämligen då man vågar röra på sig, tror jag. Jag ser fram emot en fortsatt dialog om det här och tycker att det är spännande frågor.
Annika Strandhäll (S):
Hans Rothenberg har frågat mig om karenstiden för företagare som är äldre än 55 år är en av de "omotiverade skillnader mellan olika grupper av försäkrade" som regeringen avser att förändra i syfte att förbättra näringslivsklimatet. Hans Rothenberg har även frågat mig vilka vidare åtgärder jag avser att vidta inom ramen för mitt ansvarsområde i regeringen för att fler äldre ska starta och driva vidare företag.
Regeringen är mån om att förbättra näringslivsklimatet. Små och medelstora företag är de viktigaste jobbskaparna i Sverige. Därför kommer regeringen att fortsätta förstärka förutsättningarna för att starta företag och för att befintliga företag och potentiella företag ska kunna växa, exportera och anställa fler. En trygg och förutsebar sjukförsäkring är en del i det arbete som pågår.
Egenföretagares villkor i trygghetssystemen är en viktig fråga, och karenstiden för företagare som är äldre än 55 år kan därför komma att uppmärksammas i det fortsatta arbetet. Regeringen strävar efter ett längre arbetsliv och är angelägen om att så långt möjligt skapa förutsättningar för detta. Goda villkor för såväl unga som äldre att både starta och driva företag är eftersträvansvärt.
Annika Strandhäll (S):
Jag tackar dig, Hans Rothenberg, för att du håller i denna fråga. Jag ska försöka att ge dig ett så tydligt svar som det någonsin är möjligt att ge. Den regel som du nu redogör för är en mycket gammal regel. Den tillkom i sin ursprungsform på 60-talet, tror jag. Vi vet alla att det är mycket som har hänt i Sverige sedan 60-talet.
Vi har en arbetsmarknad som i mycket hög grad har förändrats, och inte minst har vi en medellivslängd som har ökat väsentligt. Som det ser ut just nu ökar medellivslängden med ungefär ett år per decennium, och man brukar tala om att 65 är det nya 45. Sådant tilltalas jag av att höra. Därför tycker jag att det finns anledning att se över också denna regel.
Det kan också, precis som även Försäkringskassan som ansvarig myndighet har påpekat, definitivt finnas skäl att förändra detta som för många företagare innebär en oro. Inte minst småföretagarna har uppmärksammat detta stort under senare år och också drivit på en hel del. Jag träffade faktiskt dem före jul och nyår.
Mitt besked till Hans Rothenberg är därför: Ja, detta är definitivt en av de regler som kan komma att förändras. Men som Hans Rothenberg också väl känner till har vi haft en stor parlamentarisk socialförsäkringsutredning, där vi nu under hösten har arbetat med sammanställningen av de många remissvar som kom in tidigt i höstas.
Där är det också fler regler när det gäller våra socialförsäkringar som rör företag som har varit föremål för översyn. Det finns till exempel förslag om att företagare ska få behålla sin SGI inte bara i 24 utan i 36 månader. Det finns också förslag om att vi behöver se över de olika regelverk som finns och som beror på i vilken bolagsform som man driver sitt företag.
Detta är väl en del som i sådana fall kommer att ingå i ett större förslag kring att ytterligare förbättra regelverket när det gäller sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen för företagare. Jag vill också verkligen understryka vikten av att vi har socialförsäkringar som spelar väl med ett gott företagsklimat.
Där finns alltjämt mycket att göra både inom sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen, men det många lyfter fram när jag träffar representanter för företagare är inte minst föräldraförsäkringen. Det är en oerhört viktig försäkring som bland annat kan leda till att framför allt unga kvinnor avvaktar med att starta företag, skjuter fram det eller kanske till och med struntar i det.
Mitt klara besked till Hans Rothenberg är alltså: Ja, detta är en av de regler som kan komma att förändras.
Annika Strandhäll (S):
Jag tackar Hans Rothenberg för inlägget. Ja, det är precis som riksdagsledamoten säger: Väldigt mycket har skett på arbetsmarknaden de senaste 20 åren, inte minst. Vi har i dag många som arbetar i visstidsanställningar, eller också arbetar de som kombinatörer.
Detta var en del i det som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen tog sikte på, och i det slutbetänkande som överlämnades finns det också ett förslag om att införa så kallad e-inkomst. Det skulle göra det lättare att tillgodoräkna sig olika sorters inkomst och tillgodoräkna sig dem också som en grund för socialförsäkringarna.
Vi får alltså se i vilken mån vi har möjlighet att komma tillbaka med förslag som underlättar detta. Jag tror nämligen att vi som politiker som sagt måste vara väldigt lyhörda och även se att vi har en globaliserad arbetsmarknad.
Vi har en arbetsmarknad som är stadd i stor förändring, och då handlar det på något sätt om att vi behöver ha förslagen som innebär att människor trots detta ska kunna känna sig trygga under sitt arbetsliv.
När det gäller de delar Hans Rothenberg lyfte fram i slutet av sitt senaste inlägg kan vi konstatera att vi trots allt just nu har den förmånliga situationen att ungefär fyra pensionärer om dagen faktiskt startar företag i Sverige. Det är väldigt glädjande.
Samtidigt är det åtminstone min analys att detta de facto kan vara ett uttryck för att många som närmar sig pensionen känner att de inte kan vara kvar i sin ordinarie anställning på grund av de attityder som finns på arbetsmarknaden, både hos medarbetare och arbetsgivare, i form av synen på äldre arbetskraft. Därför väljer de att avsluta anställningen och i stället starta eget företag.
Det behöver inte vara något ont med det, men vi behöver fler som känner att de kan och vill vara kvar på sina arbetsplatser även efter 65. Däremot får vi inte glömma - och det tror jag är väldigt viktigt - att den absolut vanligaste orsaken till att man går i pension och lämnar arbetsmarknaden, vilket tyvärr alldeles för många gör i förtid, är funktionshinder eller den egna hälsan.
Det finns mycket att göra för att stärka arbetsmiljön, inte minst i de kvinnodominerade sektorerna på arbetsmarknaden. Där kan vi, precis som Hans Rothenberg pekar på, konstatera att många tyvärr går in i sjukdom alldeles för tidigt. Det gäller inte sällan utbrändhet, stress eller liknande.
När det gäller företagsklimatet för äldre eller att stimulera äldre arbetskraft är det så att vi i Sverige i dag har ungefär 230 000 personer som är 65-plus och fortfarande förvärvsarbetar. Man kan konstatera att det även med de förändringar regeringen har infört alltjämt är väldigt förmånligt att anställa människor som är 65-plus.
Det är det även med den lilla justering vi gjorde av den så kallade löneskatten för äldre. Det är också så att vi alltjämt har ett förstärkt jobbskatteavdrag för människor över 65, vilket gör det förmånligt att välja att arbeta kvar.
Annika Strandhäll (S):
Tack, Hans Rothenberg, för den här debatten. Jag tycker att du med den här interpellationen har satt fokus på en viktig fråga. Som du inledde ditt sista inlägg med att säga är bilden, som också jag har, att det är alldeles för få företagare som känner till att det ser ut så här.
Det finns ett antal exempel där man har upptäckt det alldeles för sent och kunnat konstatera att det inte finns någon möjlighet att göra någon förändring. Som jag sa i ett tidigare inlägg här tror jag att de flesta av oss i dag inte anser att 55 år är särskilt gammalt, utan att man har många förhoppningsvis friska och produktiva år kvar framför sig.
Vi behöver naturligtvis från politikens sida underlätta och stimulera möjligheten att starta och driva eget företag och ta bort regler som försvårar men också se till att fler orkar, vill och kan arbeta längre, om man önskar det. Inte minst behöver samhällets attityder till äldre arbetskraft betydligt förändras och förbättras.
Där tror jag att vi politiker också har en viktig uppgift i att gå före och faktiskt tala om både för arbetsgivare och för andra runt om i samhället att den äldre arbetskraften sitter på en betydande kompetens som vi behöver ha kvar på våra arbetsplatser och i svensk företagsamhet. Tack för en bra debatt!