Ulrika Heie (C):
Det lackar mot jul. Jag tror att vi alla vet vilken hektisk period det är i många skolor, och jag vill uttrycka den beundran jag känner för det hårda arbete elever och lärare har gjort under det år som har gått. Det handlar om att slutföra många av de projekt man har arbetat med och om olika prov, men det handlar i många skolor också om att öva inför lucia, julspel och så vidare.
Det är alltså en period då elever får möjlighet att både diskutera kunskapsresultat och faktiskt ägna sig åt en hel del roliga saker, och det är viktigt att skolan på olika sätt ser hela eleven. Detta är ett budgetbetänkande där vi har möjlighet att diskutera hela skolans område, och därför är det en viktig debatt. Den gäller alltifrån förskola till vuxenutbildning, högre utbildning och forskning.
Jag ser det som oerhört viktigt att vi på olika sätt beskriver verkligheten som den är, med de utmaningar som finns och med de faktiska förslag som finns från de olika politiska partierna. Jag vill redan från början nämna att Centerpartiet har ett särskilt yttrande i betänkandet.
I och med att budgetramarna är satta sedan tidigare och vi inte har samma upplägg som regeringen i vårt budgetförslag väljer vi alltså att inte delta i beslutet. Någonting jag uppskattar med regeringens budget men ändå är frustrerad över, om vi ska börja i den änden, är de specialdestinerade statsbidragen.
Det är bra att man skriver att man ska göra någonting åt dem nästa år, men det är synd att man i årets budget inte har större förmåga att faktiskt motverka den ryckighet som finns i verksamheten på olika sätt. Jag möter många kommunpolitiker som är oerhört frustrerade, och jag vet att regeringen också känner det. De olika statsbidragen söks beroende på hur populära de är, och man får inte möjlighet till samma som året innan.
Det kan i stället minska med ända uppemot 90 procent jämfört med vad man tidigare hade till olika satsningar, inte minst inom elevhälsoområdet. I det sammanhanget ska jag också säga att man inte enbart kan skylla på den ena eller den andra. Från den nationella nivån har vi alla, på olika sätt, velat vara kraftfulla i det politiska, och specialdestinerade statsbidrag har använts som en sådan kraftfull åtgärd.
Men när vi nu ser hur det ser ut i verkligheten tycker jag att vi har ett gemensamt ansvar för att på olika sätt skapa långsiktighet för den svenska skolan så att den även fortsättningsvis ska kunna arbeta med det viktiga kvalitetsuppdrag som den har. Det var med glädje vi tog emot den lilla förändring som hade skett i Pirls när man tittade på läsförmågan hos eleverna i årskurs 4 i den svenska skolan.
Det är klart att vi vet att det är elever och lärare som på olika sätt har förtjänat det positiva omnämnandet när det gäller den förbättringen. Men vi som politiker behöver också fundera på hur vi fortsättningsvis kan ge ett stöd för att arbeta långsiktigt med denna kvalitetsutveckling. Det finns några saker som jag tycker hotar tryggheten att arbeta långsiktigt.
En sak är det fria skolvalet och den kritik som hela tiden finns. Denna riktar sig kanske inte just mot det fria skolvalet men mot ett ganska stort antal skolor, såväl mot förskolor som mot grundskolor och gymnasieskolor. Jag tänker på frågan om vinster i välfärden. Man tar ut en liten fråga, som faktiskt stör arbetet i många av dessa skolor på ett sätt som till slut även drabbar eleverna.
En annan fråga, som har nämnts tidigare i debatten, handlar om tioårig grundskola. Jag tycker att det är oerhört synd att man från regeringens sida inte vågade ta steget fullt ut och låta eleverna börja skolan en enda gång. I stället har man kvar detta mellanår, som i och för sig på ett antal ställen är riktigt bra och som inte skapar ett vakuum men väl ett mellansteg.
Jag vet att många är nöjda med sina egna barns förskoleklassverksamhet, men om vi tittar på den stora bilden märker vi att det tyvärr finns alltför många verksamheter som inte håller den kvalitet som man skulle förvänta sig av dem. Detta gör att kunskapsutvecklingen inte blir så bra som den borde vara. I det senaste replikskiftet hörde vi en liten analys från Stefan Jakobsson om vem som hade förflyttat sig mot vem.
Sverigedemokraterna var på något sätt den så kallade stabiliteten i mitten, medan de övriga partierna hade rört sig åt diverse håll. Jag skulle gärna diskutera detta vidare med Stefan Jakobsson vid tillfälle - nu är han tyvärr inte kvar i rummet. En jätteviktig utmaning, som jag vet att vi har en gemensam syn på, handlar om lärarbristen. Vi har inte tillräckligt många legitimerade, behöriga lärare, och lärare kanske inte heller undervisar i de ämnen de har behörighet för.
Här skulle jag önska att det fanns ett större mod att på olika sätt fundera på saker och ting. Vad gör vi under de närmaste fem, sex eller sju åren när vi nu säger att det fattas 50 000-60 000 lärare? Vi vet att det kommer att ta ganska lång tid att komma till rätta med denna utmaning.
Vi har till exempel föreslagit att man frångår lärarlegitimationen. Detta beror inte på att vi inte tycker att lärarlegitimation är en viktig del av kvalitetsarbetet, utan det beror på att vi på olika sätt måste fundera igenom hur vi ska kunna skapa en hållbarhet. För de elever som går i skolan just nu kommer de närmaste sex sju åren att motsvara större delen av deras skoltid.
Vi har därför ett särskilt ansvar för att fundera på dessa saker. Då får inte det bästa bli det godas fiende, så att vi inte förmår att ta ett antal steg på vägen för att stärka detta. Jag ska väl säga att det också görs mycket. Teach for Sweden lyftes upp i debatten i går, och vi gör detsamma i dag i samband med satsningar i Centerpartiets budget.
Från Centerpartiets sida kallar vi detta för kompetensutvecklingsgaranti, och vi ser stora likheter med professionsutvecklingsprogrammen i Skolkommissionens förslag. Dessa delar är viktiga för oss att kunna jobba vidare med. En annan del som jag skulle vilja nämna, som jag ser som ett hot som påverkar skolan negativt, är att vi inte på riktigt allvar ser till att det är bra kvalitet i utbildningen för nyanlända. Vi ger inte fullt ut den tid som behövs.
Det låter bra när man säger att man har individuella studieplaner, men om dessa i alltför låg grad håller god kvalitet och har tillräcklig tidsomfattning innebär de inte någon bra början för unga människor som kommer till vårt land och ska lära sig språket och de andra saker som behövs för att de ska kunna komma igång med sin utveckling på ett bra sätt. Vi har föreslagit någon form av intensivutbildning för att man på olika sätt ska kunna stärka detta. Fru talman!
Jag skulle vilja nämna det som har varit på tapeten på olika sätt och som har varit väldigt aktuellt, även om detta kanske är ett slarvigt uttryck. Det gäller metoo-uppropen. Det är klart att dessa för skolans del har varit smärtsamma att läsa. Det har varit smärtsamt att som lärare läsa om elevers upplevelser - inte minst om elever som berättat för olika lärare och rektorer men inte blivit trodda eller tagna på allvar.
Jag tror att vi alla bär med oss dessa berättelser. Det handlar också om hur lärare har upplevt att de blivit behandlade av elever och om behandlingen elever emellan. Där är det oerhört viktigt att vi funderar på hur vi ska gå vidare. Häromdagen hade jag ett samtal med Helene Hellmark Knutsson som hade med lärarutbildningarna att göra. Jag blev väldigt glad när ministern öppnade för att titta på lärarutbildningens olika delar när det gäller sex och samlevnadsundervisning och värderingsfrågor samt när det gäller examensmålen.
Man lovar inte att göra någonting, men det finns en öppning för att stärka det hela så att styrdokumenten blir så kraftfulla som de måste vara i detta sammanhang. Det är viktigt att skolan är en trygg miljö. Den fruktansvärda nyhet vi nåddes av i går har redan nämnts här, så jag ska inte gå närmare in på detta. Det är klart att det är oerhört smärtsamt att fundera på allt som det innebär när det till och med blir så att en elevs liv tar slut under skoldagen.
Inte minst är det smärtsamt för de lärare och elever som finns på samma skola, med tanke på den otrygghet som uppstår. Här är det viktigt att elever och lärare får det stöd de behöver. Tack och lov är det väldigt sällan sådant här sker. Det har ju dock hänt förut, och det är viktigt att vi jobbar vidare med denna fråga. Fru talman! Jag tänkte nu återkomma till något positivt apropå regeringens politik.
Jag vet inte om jag får tillfälle att göra det senare under debatten, men jag vill tacka minister Anna Ekström för det som togs beslut om i går när det gäller det som hela riksdagen har ställt sig bakom i fråga om möjligheten till eftergymnasial utbildning för elever som gått särgymnasium eller liknande. Detta ser jag som oerhört viktigt. Flera allianspartier har motionerat om det, och hela utskottet ställde sig bakom det. Jag vet att det här är en fråga som många olika partier har drivit.
Det känns väldigt positivt att detta nu kommer, och jag ser fram emot möjligheten att utveckla det. Jag vet att ministern till exempel har tagit del av verksamheten vid SV Kulturcollege i Örebro. Det finns modeller som man ganska snabbt skulle kunna använda. Jag tackar som sagt för detta! Avslutningsvis, fru talman, skulle jag vilja säga någonting om det som är viktigt för Centerpartiet när det gäller utbildning till jobb.
De satsningar som finns i vår budget omfattar bland annat satsningar på ung företagsamhet, för att på olika sätt koppla denna närmare näringslivet. Det handlar också om satsningar på yrkeshögskolan. Makten ska även i fortsättningen vara så nära dem som beslutar om verksamheten som möjligt. Detta ser jag som en oerhört viktigt kvalitetsfaktor. Det handlar vidare om kompetensförsörjning och om att elever får den vägledning och det stöd som de behöver.
Därför handlar det om studie och yrkesvägledarna och om satsningar på ledarskap. Min förhoppning är att vi på olika sätt - både genom en kraftfull oppositionspolitik och, i ett antal frågor, tillsammans med regeringen - ska se till att vi förmår att stärka kvaliteten i den svenska skolan. Det är för elevernas skull som vi har dessa oerhört viktiga förslag på olika sätt att göra det.
Än en gång vill jag säga att vi inte deltar i beslutet men att vi har ett särskilt yttrande, där mycket mer av det som är vår politik finns beskrivet. Avslutningsvis vill jag passa på att önska talmannen, mina utskottskollegor och - framför allt - alla elever och lärare i den svenska skolan ett riktigt skönt jullov!