Annika Hirvonen (MP):
I dag firar vi romernas internationella dag, den 8 april. Medan vi debatterar minoritetspolitik här i kammaren pågår ett seminarium här i Riksdagshuset om både hinder och möjligheter för unga och äldre romer i dag.
Och på Forum för levande historia några kvarter bort ska kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke berätta om regeringens satsning på 13 miljoner kronor per år för 2016-2019, för att ta nästa steg i strategin för romsk inkludering.
I höstas var Stefan Löfven den första statsministern som i sin regeringsförklaring talade om antiziganism och därmed också om romernas situation i Sverige i dag. Att antiziganism är en beskrivning på romernas situation är tyvärr en sorglig sanning.
Den vitbok som det talas om beskrev de historiska övergreppen under 1900-talet. Men vi har mycket kvar att göra. Tyvärr är det inte bara enskilda som diskriminerar.
Till exempel är Skånepolisens register över romer en av alla orsaker bakom den förtroendeklyfta som vi också har talat om här i dag. Att romers mänskliga rättigheter inte respekteras är ett faktum som vi har ansvar för att förändra.
Därför gör det mig glad att vi har en regering som sätter de här frågorna på den viktigaste agenda som en regering har, redan i regeringsförklaringen, men också att man följer upp med både konkreta åtgärder och pengar.
Romer liksom andra grupper, inte minst den nationella minoriteten judar, är några av dem som drabbas av hatbrott.
I mitt arbete i justitieutskottet och i polisens insynsråd har jag haft möjlighet att följa de åtgärder som den nya polismyndigheten med rikspolischefen i spetsen avser att vidta för att stärka arbetet mot hatbrott.
Det är extremt viktigt, inte minst nu när vi har sett alldeles fruktansvärda attentat mot judiska mål. Vi behöver garantera den mest grundläggande rätten - rätten till liv och trygghet.
Det finns också många rättigheter som särskilt gäller de nationella minoriteterna, på grund av den historiska förtryckar- och assimileringspolitik som har bedrivits i vårt land.
För att komma till rätta med detta har Sverige bland annat ratificerat två konventioner och infört lagen om nationella minoriteter.
Jag har motionerat om efterlevnaden av den lagen eftersom många kommuner verkar tro att det är rekommendationer, trots att lagen gäller i hela Sverige och ska garantera alla minoriteter bland annat det så kallade grundskyddet.
Även många av de kommuner som är förvaltningsområden för samiska, finska eller meänkieli brister när det gäller att uppfylla sina skyldigheter enligt lag. Det beror på att det inte blir några som helst konsekvenser om man inte följer lagen. Jag tror att det behöver förändras.
Även Länsstyrelsen i Stockholms län och Sametinget, som är tillsynsmyndigheter för lagen, har lyft fram behovet av tydligare lagstiftning vad gäller bland annat tillsynsåtgärder. Lagar är lagar och inte allmänna rekommendationer.
Även om konstitutionsutskottet inte riktigt har varit redo att ta steget ännu tror jag att vi behöver fundera på att det kanske inte är tillräckligt att informera sig och uppfölja sig fram till resultat. Herr talman! Ett särskilt eftersatt område i minoritetspolitiken är modersmålsundervisningen. Det är flera här som har varit inne på detta i debatten, inte minst Annicka Engblom.
Trots att det står i språklagen att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken och att barns utveckling av en kulturell identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt har Sverige under de senaste åtta åren fått kritik år efter år från Europarådet.
I sammanfattningen av den rapport som Europarådet lämnade i december kan man läsa att "utbildningen i samiska befinner sig i en krissituation".
Europarådet fortsätter: "Vidare konstateras det att utbildningssystemet förlitar sig i alltför hög grad på den modersmålsundervisningen som är allmänt otillfredsställande som koncept och enligt kommittén i många fall ett spel för gallerierna". Ett spel för gallerierna - kan man få ett sämre betyg? Jag tror inte det.
Bakgrunden till kritiken är att bara runt hälften av de elever som är berättigade till modersmålsundervisning faktiskt får det. Mindre än hälften av alla lärare som undervisar i modersmål har en pedagogisk högskoleexamen. I många fall är det svårt att över huvud taget hitta modersmålslärare.
Det betyder alltså att den undervisning som ungefär hälften får del av ofta sköts av personer som saknar såväl språkutbildning på högskolenivå som lärarutbildning. Dessutom är undervisningstiden i genomsnitt mindre än en timme per vecka för de elever som får undervisning.
Man kan kanske klara sig med en 10-årings språknivå, men då inser vi allihop att här har vi verkligen slösat bort en viktig mänsklig resurs. Vi har absolut inte uppfyllt vare sig våra egna krav i språklagen eller de internationella konventioner och stadgar som vi har undertecknat. Herr talman!
Jag har stora förhoppningar om att den nytillträdda socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen kommer att lyfta fram de frågor som vi här har talat om och som vi verkar vara väldigt ense om är viktiga.
Dagens utspel från kultur- och demokratiministern, statsministerns regeringsförklaring - som även särskilt nämner de nationella minoriteterna - och också de skrivningar i budgetpropositionen om till exempel modersmålslärare visar på en hög ambitionsnivå för minoritetspolitiken framöver.
Jag vill också säga några ord om samepolitiken, apropå det som Mia Sydow Mölleby anförde. Ibland är det så att ens parti avstyrker motioner som är bra, särskilt om man sitter med i regeringen.
Förutom motionen om vitbok om övergrepp mot samer avstyrker Miljöpartiet även den motion som är väldigt utmärkt och som jag själv har skrivit. Men regeringspolitik initieras ju inte normalt genom motionsbetänkanden. Herr talman!
Trots att jag helt och fullt instämmer i Mia Sydow Möllebys önskan om att regeringen inom kort ska återkomma med fler konkreta åtgärder för att garantera samernas rättigheter tycker jag inte att det är läge för riksdagen att i dag bifalla ett tillkännagivande.
Det kan också vara klokt att invänta den nordiska samordning i samefrågorna som pågår och den dialog med Sametinget som har fått nytt bränsle, senast i år. Trots allt är det i samråd med de nationella minoriteterna som vi skapar den bästa minoritetspolitiken. Herr talman!
Det är dags att vi tar vårt ansvar för de nationella minoriteterna. Härmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.