Johan Hultberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Bakgrunden till denna interpellation och denna debatt är att vi i Östersjön och Nordsjön har extremt stränga regler för användning av svavelhaltigt bränsle. I grunden är det väldigt bra. Vi hade en ganska högljudd och livlig debatt inför införandet av de nya tuffa reglerna, som trädde i kraft 2015.
Men så här två år efter införandet kan vi konstatera att det faktiskt har gått mycket bättre än vad vi kanske hade kunnat hoppas och tro. Det är mycket tack vare att branschen har gjort ett väldigt bra arbete. Man har verkligen ansträngt sig för att utveckla och introducera ny teknik. Inte minst har man gjort väldigt stora investeringar. Det är det som har krävts.
Det krävs väldigt stora investeringar för att man ska kunna gå från att använda det högsvavliga bränslet till att, som i dag, bara använda bränsle som innehåller 0,1 viktprocent svavel. Det, herr talman, ska då jämföras med att det globalt får användas bränsle med 3,5 viktprocent svavel. Det är en enorm diskrepans däremellan. Därför är det otroligt viktigt att efterlevnaden av dessa stränga regler är god.
Som ministern lyfte fram i sitt svar på min interpellation tycks det vara så - än så länge i alla fall. De flesta företag, de flesta rederier och de flesta fartyg använder sig av tillåtet bränsle och lever upp till svaveldirektivets krav. Det har genererat en bättre miljö, vilket är till gagn för vår natur och inte minst för människors hälsa.
Luftföroreningar är ett stort hälsoproblem i Europa, och sjöfarten har en del av det ansvaret. Men tyvärr är risken ganska uppenbar att efterlevnaden kommer att bli allt sämre om vi inte har ett fungerande kontrollsystem på plats - och det har vi inte. Det problemet är inte nytt. Det har varit känt länge att det nuvarande systemet inte fungerar. Det är alldeles riktigt, som ministern säger, att det är svårt att lagföra.
Det är svårt att väcka åtal mot företag och rederier som bryter mot de här reglerna, eftersom fartygen helt enkelt seglar iväg innan lagens arm hinner greppa tag om dem. Men redan 2014 presenterade Transportstyrelsen behovet av ett annat sanktionssystem. Man presenterade också förslag på hur ett sådant skulle kunna se ut.
Man föreslog att det skulle införas en sanktionsavgift i stället för att man ska ta vägen via domstol. Därefter har denna regering sagt sig vilja införa ett sådant system. Jag har följt flera debatter i kammaren med ministerns kollega, infrastrukturminister Anna Johansson, som har intygat att regeringen arbetar med detta och att arbetet har hög prioritet. Det sa man redan för två år sedan.
Men än i dag står vi där vi står. Vi har inget effektivt system på plats, och regeringen säger sig fortfarande utreda. Jag måste fråga: Vad är det för komplicerade juridiska frågor som har dykt upp och som gör att förslaget dröjer? Herr talman! Vi kan vara tydliga med vad dagens situation innebär.
De företag och de rederier - de allra flesta - som sköter sig och som lever upp till reglerna har tagit på sig höga kostnader. Sedan finns det en och annan skurk där ute som inte lever upp till reglerna. De har en konkurrensfördel. Det lönar sig att bryta mot reglerna. Det lönar sig att smutsa ned vår natur. Det är en orimlig ordning. Jag måste fråga ministern: Hur länge ska den ordningen få fortgå?
Och hur lång tid är "inom kort"? Regeringen säger att man ska ha ett förslag framme inom kort. När är det?