Josef Fransson (SD):
Det har nu gått så pass lång tid in i mandatperioden att det kan vara dags att summera lite grann - att göra en krönika, om man så vill. Det är sista gången denna mandatperiod som vi ska debattera statsbudgetens utformning inom utgiftsområde 24 Näringsliv. Trots att vi har åtta partier i Sveriges riksdag, varav två sitter i regeringen, kan man konstatera att det finns bara en reservation i detta betänkande, och den är från Sverigedemokraterna.
Det finns alltså ett enda alternativ till regeringens förslag att rösta på vid voteringen i morgon, och det är ett alternativ mot regeringens skattehöjarpolitik och för fler nya och växande företag. Självfallet yrkar jag bifall till denna reservation. Herr talman! Som jag antydde lite grann i min inledning har vi under denna mandatperiod haft en exceptionellt svag opposition.
Vid decemberöverenskommelsen bestämde man sig för att ge en ytterst svag minoritetsregering, med svaghet för marxistiska lösningar på dagens samhällsproblem, fritt spelrum i upp till åtta år. Sedan dess har vi haft fyra allianspartier vilkas företrädare varje dag går till jobbet med målet att få igenom så lite politik som möjligt. I min värld är detta ett horribelt sätt att förvalta väljarnas förtroende.
Vi i Sverigedemokraterna har i alla fall gång efter annat gett allianspartierna chansen att fälla sittande regering. Det har de dock varit föga intresserade av. Centerpartiets ledare Annie Lööf sa inför valet 2014 att hon hellre skulle äta upp sin sko än att agera stödparti åt Stefan Löfven.
Om Annie Lööf har ätit några skor eller inte känner jag faktiskt inte till - jag har inte riktigt den insynen i Centerpartiet - men hon har i alla fall varit en garant för att den socialistiska regeringen har kunnat sitta kvar. Det står helt klart. Samma sak är det med socialliberalerna och feministerna i Liberalerna.
Jan Björklund har signalerat att man avser att stötta ett fortsatt socialistiskt styre under nästa mandatperiod hellre än att bete sig som en vuxen människa och sitta ned vid ett bord och diskutera politik med min egen partiledare. En sådan impotent opposition torde sakna motsvarighet såväl historiskt som internationellt. Herr talman! Socialistregeringen däremot har levererat.
Det kanske inte blev så himla mycket med den nyindustrialiseringsstrategi som man gjorde ett stort nummer av i valrörelsen. Däremot har man levererat nya skatter som slår mot svenska företag, inte minst elektronikskatten som infördes för en tid sedan och som är så illa genomtänkt att man nästan trillar av stolen av förundran.
Likaså driver man på för en klimatpolitik där det övergripande målet tycks vara att driva ut all industriell verksamhet ur landet. Man har också levererat en planekonomisk energistrategi, som man till och med har lyckats lura med Moderaterna på. Då får jag bara säga: Snyggt jobbat, Löfven! Att detta kommer att slå mycket hårt mot det svenska företagsklimatet behöver man knappast vara någon Einstein för att räkna ut. Herr talman!
Jag misstänker att vi om en liten stund kommer att få höra representanter för regeringspartierna stå här i talarstolen och ta på sig äran av den globala högkonjunkturen. De kommer självfallet inte att uttrycka sig på det sättet. Men jag känner mig tämligen säker på att de kommer att klappa sig själva på axeln för till exempel den sjunkande arbetslösheten och farten i den svenska industrin. De kommer kanske också att ta på sig äran för att efterfrågan på produkter i svensk industri är så stor att man inte mäktar med att leverera allt som kineserna vill ha.
Vi har yttrandefrihet, och det är klart att det inte är någonting som jag på något sätt vill ändra på. Men jag menar att det kanske inte nödvändigtvis behöver vara sant bara för det.
När jag har besökt industriföretag med tillväxtpotential i Sverige har det snarare varit så att man menar att regeringens passivitet har varit ett hinder för att man ska kunna expandera sin verksamhet. Herr talman! Sverigedemokraterna har gått in i en ny fas under denna mandatperiod.
Under den förra mandatperioden kunde vi uttala självklarheter som att himlen är blå eller vad som helst. Då skulle minsann alla de andra sju partierna argumentera emot och säga att den kanske var grön eller någonting helt annat. Riktigt så är det inte längre. Under denna mandatperiod har det i stället hänt någonting, och nu har kopieringsmaskinerna börjat gå varma.
Inte mig emot, det är jättekul om andra partier anammar Sverigedemokraternas politik. Men det är ganska imponerande med vilken fart som kanske framför allt Moderaterna och Socialdemokraterna har börjat anamma vår politik. Ibland har det faktiskt varit ganska tragikomiskt att skåda.
Ofta har Moderaterna gått först, vänt 180 grader i en fråga för att en vecka senare angripa Socialdemokraterna för att dessa inte har sett ljuset, givetvis utan att låtsas som att det finns ett annat parti, nämligen mitt eget, som kanske har tyckt så under ett antal decennier. Nu ska jag tillstå att det nyss sagda kanske inte primärt handlar om frågor som vi behandlar i näringsutskottet. Men även i vårt utskott har vi kunnat se klara närmanden till delar av vår politik.
När Sverigedemokraterna till exempel presenterade sin strategi för svensk industri i en vårbudgetmotion dröjde det mindre än ett halvår tills Moderaterna hade en industrimotion som var mer eller mindre en nedkortad karbonkopia. Återigen: Detta är någonting som vi naturligtvis välkomnar. Vi tycker att industripolitiken är superviktig.
Den är motorn i svensk ekonomi, och den är helt vital för många bruksorter och landsbygdsorter utanför stora storstäder. Herr talman! Som kanske har framgått har Sverigedemokraterna tagit på sig ledartröjan vad gäller politik till gagn för svensk industri, som vi alltså menar är motorn i svensk ekonomi. Vi har också lyft fram regelförenklingsfrågorna.
Där menar jag att allianspartierna ett tag verkligen tappade momentum. Men nu är dessa frågor uppe på dagordningen igen. Tyvärr måste jag konstatera att vi inte har fått särskilt mycket gehör i den mycket vitala frågan om energipolitiken.
Det är tragiskt att se att vi måste köra energiområdet i botten innan vi kan rensa det från politiskt korrekta dogmer som inte har så att säga med fysikens lagar att göra. Jag kan dock stolt konstatera att allt fler egenföretagare har hittat Sverigedemokraternas politik för små och växande företag, detta inte minst då vi gör rejäla satsningar på att sänka lönekostnaderna för de först anställda.
Vi är också betydligt mer återhållsamma vad gäller att straffbeskatta och subventionera saker som vi gillar respektive inte gillar och hålla på och störa ut marknadens krafter. Ett av alla de reformförslag som vi har för en växande arbetsmarknad är en ny typ av starta-eget-bidrag som vi kallar starta-eget-bidrag för yrkesverksamma.
Vi menar nämligen att de bästa företagsidéerna kanske inte nödvändigtvis återfinns hos dem som har varit långtidsarbetslösa. Vi vill ge den som är yrkesverksam på ett företag och kanske har en kanonbra affärsidé, men som inte känner att man har en sådan trygghet att man vågar lämna jobbet för att pröva vingarna, en knuff för att pröva vingarna.
Därför lägger vi en ganska ansenlig satsning på just denna nya typ av starta-eget-bidrag.