KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Ferm (MP):
Stort tack, Fredrik Malm, för att jag får möjlighet att reda ut lite saker som du har missuppfattat vad gäller den här lagstiftningen! För det första hänger det inte på slutbetyg. Det handlar bara om att man ska ha gått gymnasiet. Man behöver inte ha godkänt i alla ämnen. Man ska helt enkelt ha gått gymnasiet, enligt den här nya lagstiftningen.
För det andra är den lagstiftning som vi kommer med till riksdagen under våren någonting som vi aviserade redan när den tillfälliga lagen togs. Det står med i den propositionen att vi kommer att återkomma till riksdagen med kompletterande bestämmelser kring regler för gymnasiet. Med den tillfälliga lagen har man möjlighet att få permanent uppehållstillstånd om man får ett arbete.
Vi var oroliga för att det skulle leda till att barn och unga skulle hoppa av gymnasiet i panik för att de ville hitta ett arbete och få permanent uppehållstillstånd. Vi såg inte massavhopp från gymnasiet som något särskilt positivt, utan vi ville hellre att ungdomar skulle gå gymnasiet.
Därför kommer den här kompletterande lagstiftningen, som säkerställer att en stor kull ungdomar kommer att kunna gå gymnasiet och känna en trygghet i att de får stanna i Sverige under den tiden samt efteråt ges möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden och i så fall få permanent uppehållstillstånd. Detta hänger också ihop med att Migrationsverket i somras kom med en ny tolkning av lagstiftningen.
Den lag vi tog i våras sa att alla barn och barnfamiljer som kom före den 24 november skulle få permanent uppehållstillstånd och prövas mot den gamla lagstiftningen, det vill säga om de över huvud taget fick uppehållstillstånd. Den tolkningen gjordes om i somras av Migrationsverket, så att barn mellan 16 och 18 som saknade ordnat mottagande i stället skulle få tillfälliga uppehållstillstånd och avvisas på 18-årsdagen. De som var 17 1⁄2 och fick avslag skulle få uppskjuten verkställighet. Det är också ändrat, så att de ensamkommande barnen kommer att kunna få stanna precis som tidigare.
De kommer inte att få permanent uppehållstillstånd, men de kommer att kunna gå klart gymnasiet för att sedan etablera sig.
Maria Ferm (MP):
Det är inte fler som får uppehållstillstånd. Det är fortfarande så att du får uppehållstillstånd som antingen flykting eller skyddsbehövande, eller så får du stanna på grund av att det saknas ordnat mottagande i hemlandet. Det kan vara så att det inte finns någon som kan ta hand om ett barn och att det är osäkert att avvisa ett barn dit. De grunderna finns nu, och de kommer att finnas framöver. Det blir inte någon förändring där. Skillnaden är att människor kommer att kunna gå klart gymnasiet och sedan etablera sig på arbetsmarknaden.
Fredrik Malm kallar det att rätta till problem i lagstiftningen. Så kanske man kan se på saken. I så fall hoppas jag verkligen att Liberalerna stöder tillrättningen av de problem som ni uppenbarligen ser med lagstiftningen. Det handlar inte om att lägga mer ansvar på lärare och rektorer. Fredrik Malm försökte i sin första replik säga att ansvaret skulle flyttas från Migrationsverket till lärarna och rektorerna.
Det handlar inte om att klara betygen, utan det handlar om att gå gymnasiet. Det är antagligen därför som de organisationer och personer som arbetar med ensamkommande barn också är positiva till förändringen.
Jag ser fram emot förändringen, och jag hoppas att den kan bidra till lite mer trygghet och stabilitet, särskilt i en tid när vi ser att många börjar tappa hoppet om myndigheterna och känner stor osäkerhet inför framtiden, med den psykiska ohälsa som det har lett till. Det är oerhört viktigt att få förslaget på plats under våren.
Om det finns fler saker som kan redas ut med förslaget sätter jag mig gärna och gör det efteråt. Jag hoppas att ni kommer att vara positiva när förslaget snart ska behandlas i kammaren.
Maria Ferm (MP):
Jag och Fredrik Malm har debatterat den här frågan i kammaren tidigare. Då lyckades jag förhoppningsvis reda ut vissa av de saker i den här propositionen som Fredrik Malm hade missuppfattat, och det var bra. Men det kommer ganska många anklagelser nu också.
För mig blir det ganska oförståeligt, bland annat när Fredrik Malm ställer familjeåterförening mot att dessa barn och unga ska få möjlighet att stanna i Sverige. Det är klart att vi behöver arbeta för att utöka rätten till familjeåterförening, och det är också någonting som vi gör.
Om Liberalerna röstar avslag på den här propositionen men går på den överenskommelse som fanns från hösten 2015 innebär det att man vill tvinga ut barn i barnarbete och se till att de hoppar av gymnasiet, för det är på det sättet de kommer att kunna få permanent uppehållstillstånd.
Om man inte vill stå bakom överenskommelsen från oktober 2015 och inte vill göra de här kompletteringarna innebär det att man gör så att barn får sämre möjligheter än vuxna till permanent uppehållstillstånd.
Det innebär att alla de här barnen som har påbörjat gymnasiet, har skaffat sig ett liv här, har fått kompisar, har ett sammanhang och vill ha en framtid här men känner oro för att de får korta tillfälliga uppehållstillstånd inte kan känna sig trygga med att få stanna. Många av dem kommer i stället att avvisas när de blir tillräckligt gamla.
För mig är det en helt orimlig hållning, särskilt för en person som representerar ett liberalt parti där man ska sätta människan i centrum och se till individers och flyktingars rättigheter. Det är väldigt svårt att se varför man då ska ge barn sämre möjligheter än vuxna till permanent uppehållstillstånd eller varför man skulle vilja att de ska avsluta sina studier i skräck för att avvisas för att i stället försöka hitta ett arbete.
Maria Ferm (MP):
Det är svårt att svara på ett så oseriöst inlägg. Självklart är det viktigt med familjeåterförening, men det är fortfarande en annan fråga än det som vi diskuterar i dag. Vi har dock tagit steg för att öka möjligheterna för till exempel syrier att återförenas. Ambassaden i Khartoum öppnade för några månader sedan för syrisk familjeåterförening, vilket var någonting som vi arbetat för länge. Vi kommer att fortsätta arbeta för att öka de möjligheterna.
Men det blir inte bättre av att man ser till att barn som har kommit till Sverige avvisas i stället för att få stanna här och gå klart gymnasiet. Det är ju det som skulle bli konsekvensen.
Om Liberalernas förslag skulle gå igenom, alltså avslag på den här propositionen, skulle det innebära att barnen inte fick gå klart gymnasiet, att de skulle få sämre möjligheter än vuxna till permanent uppehållstillstånd och att de skulle känna otrygghet, vilket vi redan har sett riskerar att leda till psykisk ohälsa och väldigt allvarliga händelser. Det är väldigt svårt att förstå hur man kan komma fram till denna ståndpunkt.
Det är mycket rimligare att man gör de här kompletteringarna, som innebär att barn i stället för att antingen hoppa av gymnasiet för att i panik söka ett arbete eller avvisas när de blir tillräckligt gamla, det vill säga fyller 18, får tryggheten att kunna genomgå en gymnasieutbildning och därefter få tid på sig att etablera sig på arbetsmarknaden och kunna försörja sig. Jag tycker att det är jätteviktigt att vi har lagt fram det här lagförslaget.
Det är helt centralt att vi kan få till de här kompletteringarna. Det kommer att leda till en mycket bättre arbetsmiljö i skolan. Det kommer att leda till en bättre framtid för de här barnen, och det är någonting som vi behöver för att kunna ha ett system som värnar de människor som befinner sig mitt i det.
Maria Ferm (MP):
Tack, Aron Modig, för ett bra anförande! Jag tänkte bara så här mot slutet av debatten ändå säga att det inte bara råder en enighet om att man måste komma till rätta med utnyttjande av människor som är arbetskraftsinvandrare, utan jag tror att det även finns en enighet om att vi behöver ha ett system som fungerar.
Människor ska inte avvisas på grund av små brister och fel och misstag som arbetsgivare har begått, ofta för en lång tid sedan. Det känns som att det är viktigt att påminna om att det regelverk som vi nu har problem med och som leder till att människor avvisas på grund av små fel, som vi alla här tycker är orimliga anledningar, togs fram av den förra alliansregeringen tillsammans med Miljöpartiet.
Det var alltså ditt parti, era partier och mitt parti som gjorde det. Vi behöver nu alla gemensamt se hur vi kan göra för att komma till rätta med detta. Anledningen till att det tar tid med lagstiftning är inte att det inte finns någon ambition hos regeringen att skapa ett regelverk där vi säkerställer att människor inte avvisas på grund av rena orimligheter. Anledningen är att det tar ganska lång tid med lagstiftningen.
Jag tycker dock att det är positivt att alla här driver på för att vi ska komma till rätta med detta. Jag tycker också att det är ett styrkebesked över huvud taget för det system vi har för arbetskraftsinvandring i Sverige att det är något som engagerar och som det finns en relativt stor enighet när det gäller hur det ska fungera - och detta på ett sätt som jag inte tycker fanns för fem år sedan.
Maria Ferm (MP):
Vi vet att det tar tid med lagstiftningsarbete. Vi har varit överens många gånger i dessa frågor. Senast var hela utskottet överens om att det behövs förändringar. Det var i höstas när vi hade ett enigt socialförsäkringsutskott, inklusive regeringspartierna, som sa att vi behöver titta på detta och göra förändringar. Men det är klart att lagstiftning är någonting som ofta tar tid.
Det kan kännas särskilt frustrerande när man inte direkt arbetar med lagstiftningsarbetet men även när man gör det. Jag tycker bara att det är viktigt att det kommer på plats så snart som möjligt. Jag tycker också att det är positivt att ni tar upp frågorna på detta sätt och att ni driver på. Jag tror att det är bra.
Debatten under den förra mandatperioden handlade alldeles för ensidigt om problem och missbruk inom systemet. Den handlade för lite om de människor som berörs och som blir utnyttjade och om vilka möjligheter som arbetskraftsinvandringen ger. Jag tror att debatten som fördes då kan vara en anledning till att åtgärderna kantrade för mycket åt ena hållet och drabbade enskilda personer.
Som alltid när migrationsfrågor diskuteras är det viktigt att debatten inte kantrar åt något håll. Man bör gå igenom det hela och se vilka system man kan hitta som håller över tid - system som är bra för de enskilda och som faktiskt fungerar. Det är positivt att ni driver på för en öppen arbetskraftsinvandring.
Detta är någonting som är viktigt för Miljöpartiet och någonting som vi hela tiden har värnat, så jag hoppas att vi kan fortsätta på det sättet.
Maria Ferm (MP):
I dag debatterar vi regeringens proposition om ett sammanhållet mottagande med tidsbegränsade uppehållstillstånd. Propositionen innehåller förslag som syftar till att förbättra etableringen för dem som nu får tillfälliga uppehållstillstånd i stället för permanenta. Sverige har nu under en treårsperiod en tidsbegränsad lag som innebär en mer restriktiv politik än tidigare.
En av skillnaderna är att skyddsbehövande nu får tillfälliga uppehållstillstånd även för långvariga skyddsbehov när det är osannolikt att de skulle kunna återvända. Om den ordinarie utlänningslagen skulle gälla nu skulle de få permanenta uppehållstillstånd direkt. Nu kommer i stället tillstånden att vara tillfälliga - 13 månader eller 3 år - och förnyas.
För att personer som är tvungna att få sina tillfälliga uppehållstillstånd omprövade inte ska hamna i kläm på något sätt presenterar regeringen dessa förändringar för att säkerställa ett sammanhållet mottagande och bättre etablering. Personer som förnyar sina tillfälliga uppehållstillstånd ska inte förlora de rättigheter de har när de har tillfälliga uppehållstillstånd. De ska inte anses vara asylsökande igen och därmed gå tillbaka till Migrationsverkets mottagandesystem.
Etableringen ska inte avbrytas, och den enskilde ska fortsätta att ha tillgång till bosättningsbaserade förmåner. Allt annat skulle vara orimligt. Det skulle försvåra etableringen avsevärt och innebära mer administration och krångel för myndigheter och kommuner.
En viktig del i detta är att regeringen föreslår att den som har beviljats ett uppehållstillstånd som har tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen eller beviljats ett uppehållstillstånd med stöd av den tillfälliga lagen ska ha samma rätt till studiestöd som personer som beviljats permanent uppehållstillstånd. Regeringen föreslår att det införs en uttrycklig regel om detta i studiestödslagen.
Vidare ska rätten till studiestöd kvarstå när ett tidsbegränsat uppehållstillstånd löper ut - under förutsättning att en ansökan om fortsatt tillstånd på samma grund eller ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i den tillfälliga lagen har lämnats in till Migrationsverket innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. Även begränsningar vad gäller tillgång till LMA föreslås för EU-medborgare och Dublinöverföringar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Maria Ferm (MP):
Nej, jag ser inte någon sådan problematik. Jag ser inte att människor medvetet skulle dra ut på det in i det sista och lämna in ansökan den sista dagen. Jag tror inte att det är så människor kommer att agera. Man vill ha den trygghet som det innebär att ha ett uppehållstillstånd, och jag tror att människor inte vill hamna i situationen att de blir asylsökande igen. Men jag tror att det kommer att bli så ändå på grund av långa handläggningstider.
Även om man skulle ha den typ av begränsningar som Paula Bieler föreslår tror jag absolut att det finns risk att Migrationsverket inte skulle hinna behandla ärenden. Vi vet inte hur stor ärendehantering man har. Man hanterar många olika typer av ärenden och har i dagsläget väldigt långa köer. Jag tror att risken är alldeles för stor att människor i så fall skulle falla utanför.
Vad som skulle hända då är att de skulle gå tillbaka till att anses vara asylsökande, behöva flytta in på asylboende igen, tvingas avbryta sina utbildningar och ha andra regler när det gäller sjukvård och liknande. Det här ser jag som ett betydligt större problem än att man behöver påskynda hanteringen och försöka få människor att lämna in ansökan en månad tidigare, för personer som i så fall skulle drabbas skulle drabbas oerhört hårt.
Det ser jag inte som rimligt alls. I den här situationen, där vi kommer att ha väldigt många människor med långvariga skyddsbehov som behöver förnya sina tillstånd, behöver vi se till att de kan lösa detta på ett bra sätt som inte försämrar etableringen. I grunden handlar det om den enskildes möjlighet till både etablering och att påbörja sin start här i Sverige.
Det handlar också om att Sverige behöver se till att de personer som kommer hit är så bra rustade som möjligt för att kunna bli en del av samhället och kunna bidra och utvecklas. Det gör Sverige inte med det förslag som Sverigedemokraterna lägger fram.
Maria Ferm (MP):
Om man skulle införa en sådan tidsgräns som Sverigedemokraterna föreslår skulle man ge en morot till Migrationsverket att behandla dessa ärenden snabbare. Men även om det skulle vara Migrationsverkets ansvar att man inte hunnit behandla ett ärende skulle det drabba den enskilde orimligt hårt.
Även om vi från politikens håll säger att det är Migrationsverkets ansvar kommer den enskilde att drabbas eftersom personen i fråga inte skulle kunna bo kvar på sitt boende, gå kvar i sin klass eller göra annat som är en del av en påbörjad etablering.
Till skillnad från nu, när man känner sig tvungen att behandla förlängningsärenden eller ansökningar om omprövning av uppehållstillstånd, skulle detta dessutom innebära att personer som har sökt asyl i ett senare skede snarare skulle få betydligt längre handläggningstid och vara asylsökande under längre tid än i dag.
Jag är inte säker på att det är bättre, utan jag tror att regeringens förslag är det bästa för att säkerställa att människor inte hamnar i kläm, att de kan fortsätta på sina skolor, på sina praktikplatser och på sina boenden och att de på ett bättre sätt kan komma in i samhället. Jag tror att konsekvenserna av Sverigedemokraternas förslag skulle vara farliga för de personer som drabbas.
Det skulle också vara sämre för Sverige eftersom vi skulle få en sämre etablering, vilket alltid är dåligt för såväl staten som den enskilde.
Maria Ferm (MP):
Tack, Johan Forssell, för frågan! När olika debattörer hänvisar till förhandlingarna på EU-nivå handlar det om att dessa förhandlingar troligtvis kommer att påverka Sveriges lagstiftning på ett sådant sätt att frågan huruvida vi kan gå tillbaka till exakt samma sak som tidigare kanske över huvud taget inte är relevant. Tillfälliga uppehållstillstånd är en sådan sak.
Där kan diskussionerna på EU-nivå mycket väl leda till att inga länder kan ha permanenta uppehållstillstånd. Linjen från Sveriges regering har i det fallet varit att man ska kunna ha mer generösa regler som innebär att det ska kunna finnas permanenta uppehållstillstånd. Det är inget nytt i Sverige och ingenting som bara Sverige driver. Detta finns även i ett antal andra EU-länder.
Det har dock alltid funnits möjligheter till tillfälliga uppehållstillstånd även i Sverige. Men då har det gällt tillfälliga skyddsskäl eller icke bestående konflikter som inte ger skäl att stanna permanent. Det handlar helt enkelt om att de här diskussionerna på EU-nivå är oerhört viktiga.
Det är också oerhört viktigt att Sverige är en tydlig röst och att vi driver på för att alla länder ska ta ett gemensamt ansvar, för att vi ska ha ett mer harmoniserat system och för att det inte bara är några länder i Europa som ska ta det absolut största ansvaret. Alla ska hjälpa till. Vi behöver också arbeta för att andra länder ska respektera det regelverk som redan finns på plats men också förbättra mottagandevillkoren i sina egna länder.
Så är det inte i dag. Det är många som inte lever upp till den lagstiftning som redan finns och som inte har effektiva och rättssäkra asylsystem på plats. Där behöver vi driva på. Ett mer likvärdigt mottagande i hela EU kommer också att förbättra fördelningen av människor som är i behov av skydd.
Maria Ferm (MP):
Anledningen till att jag beskrev lite om hur det går till med förhandlingarna på EU-nivå och den process som vi har framför oss de kommande åren är att detta kommer att påverka väldigt mycket. Jag beskrev också vilken Sveriges regerings linje är i de förhandlingarna, nämligen att vi ska kunna ha en generösare linje i vissa delar och kunna ha möjlighet till permanenta uppehållstillstånd. Detta är väldigt tydligt. Den tillfälliga lagstiftningen upphävs automatiskt om tre år.
Det är så lagstiftningen är konstruerad. För Miljöpartiets del är det helt självklart att vi vill ha en human politik. Vi vill att familjer ska kunna återförenas. Vi vill att de ska kunna ha de praktiska möjligheterna att göra det. Vi tycker att det är viktigt att man har en trygghet och en säkerhet och att man vet att man kan få stanna länge i ett land, så att man kan påbörja etableringen på ett bra sätt. Alla de sakerna är helt självklara för oss.
Precis lika självklart är det att vi ska arbeta för ett system som innebär att alla EU:s medlemsstater tar ett gemensamt ansvar. Vi tror att det är många länder som behöver ta ansvar när många människor är på flykt. Det räcker inte om det bara är Sverige och Tyskland, utan vi behöver säkerställa att vi är betydligt fler som hjälper till.
Det duger inte om det är så att länderna i Syriens närområde tar allt ansvar och EU inte gör någonting, utan vi behöver vara många som ser till att människor får skydd i den här situationen. Sverige ska vara ett internationellt föredöme. Vi ska ha en human politik. Vi ska kunna ta ett stort ansvar för människor på flykt i framtiden, och det är det som vi arbetar för.
Maria Ferm (MP):
Situationen i Syriens närområde börjar bli oerhört svår. Den har egentligen varit väldigt svår under ett antal år. Det säger sig självt att det är där de allra flesta flyktingarna befinner sig. Det är fråga om länder som har betydligt sämre förutsättningar än de mycket mer välbärgade länderna i Europa att ta hand om flyktingar. Det är så det ser ut.
De allra flesta flyktingarna är flyktingar i sina egna länder eller har tagit sig ut från kriget till närområdet. Därför har också UNHCR under många år drivit på för ökad vidarebosättning. Man ser att det här är människor som kommer att bli kvar under lång tid under väldigt svåra villkor. Även om man skulle lägga till ett antal miljoner är det ingenting som skulle kunna fungera permanent.
Därför behöver fler länder hjälpa till med vidarebosättning, så att människor kan påbörja ett liv på riktigt. Att många människor blir kvar i krigets närområde under svåra villkor är också någonting som kan göra att konflikterna förvärras eller sprids. Även därför behöver fler länder hjälpa till. Men det betyder inte att vi inte ska hjälpa till även i de flyktingläger som finns i närområdena. Det är också något vi gör.
Sverige är en av världens största givare till UNHCR. Det här är någonting som är viktigt att göra. Samtidigt behöver vi arbeta för att länder som har betydligt bättre förutsättningar att hjälpa människor genom vidarebosättning också ska göra det i större utsträckning. Detta är ett område där EU:s medlemsstater brister i sitt ansvar. Det är få medlemsstater som hjälper till och deltar i FN:s vidarebosättningsprogram. Betydligt fler hade kunnat göra det.
Då hade man också kunnat hjälpa fler människor och förbättra situationerna i de länderna.
Maria Ferm (MP):
Kärnan i mycket av detta handlar om någonting som du precis beskrev, Markus Wiechel. Du sa att det handlar om matematik och att det är så enkelt. Nej, det är inte så enkelt som att man bara skulle kunna flytta de pengarna till ett annat land och mottagandet där, och så skulle alla problem vara lösta. Det är också därför som er budget är relativt verklighetsfrånvänd och naiv.
Om det vore så enkelt kanske människor redan skulle ha gjort det, men så är det inte. Man skulle skapa helt andra problem. Människor skulle ändå inte kunna bli kvar i de länderna. De är redan på väg att gå under, eftersom de är tvungna att ta precis allt ansvar. Det är därför andra länder också behöver hjälpa till. EU:s medlemsstater började förra hösten genomföra en mer restriktiv politik. Det var många medlemsstater som gjorde det.
De införde gränskontroller, och sedan slöts avtal med Turkiet. Det var efter det som länderna i närområdet började stänga sina gränser mot Syrien. Människor kom helt enkelt inte vidare för att andra länder inte hjälpte till. Nu är människor i stället fast i Syrien i krig och kan inte ta sig ut.
Det som skulle förändra situationen och möjligheten för de människorna att ta sig ut ur kriget är om fler länder hjälpte till. Det är därför som vi arbetar hårt med att försöka få till ett gemensamt ansvarstagande inom EU. Det betyder inte att det är enkelt. Det betyder inte att alla andra av EU:s medlemsstater är positiva till detta.
Tvärtom har bland annat högerpopulistiska partier stort inflytande i många länder. Det innebär att vi behöver arbeta hårdare för att stå upp för grundläggande värderingar som människors rätt till liv eller till skydd från krig.