KBLab/rixvox huggingface dataset:
Heléne Fritzon (S):
Johan Forssell reflekterar över att jag ställde en fråga på Moderaternas förslag om asylrätten. Det var i den förra interpellationsdebatten, men vi kan ta frågan i denna debatt också. Bakgrunden från min och regeringens sida är tydlig. Regeringen står upp för asylrätten, och vi står upp för kvotsystemet - ett gemensamt FN-system.
Vad jag kan förstå och hör i Sveriges riksdag är det inget annat parti, utöver Moderaterna, som tycker att man ska urholka asylrätten till förmån för endast ett kvotflyktingsystem.
När kriget i Syrien bröt ut 2015 hade det inte varit så enkelt att tala om för de asylsökande att de får söka och göra sin prövning utanför EU:s gräns. Den debatten lär fortsätta. Jag välkomnar att Johan Forssell ställer interpellationer även om han säger sig vara luttrad av regeringens svar.
Jag hoppas att Johan Forssell ändå noterar att jag som svar på den konkreta frågan om hur vi hanterar problematiken i förhållande till Marocko i dag har redovisat att dialogen med Marocko från svensk sida, från regeringens sida, är framgångsrik. Förra året hade vi 35 accepterade ärenden där Marocko sa: Det är våra medborgare; dem ska vi ta ansvar för.
Detta år har vi 288 accepterade ärenden med Marocko. Det är ingenting annat än bekräftelse på att samarbete, samverkan och dialog med de länder som många lämnar för att söka asyl i Sverige utan att ha skyddsskäl får dessa länder att faktiskt ta ansvar. Det arbetet kommer regeringen på alla sätt att fortsätta.
Jag är naturligtvis glad om vi gemensamt kan stå upp för att det är så relationerna med Marocko eller andra länder måste byggas för att vi ska få en ordning så att inte unga människor söker asyl i vårt land eller andra länder utan att ha skyddsbehov och hamnar i en situation där de far illa. Det ska vi på alla sätt ta ansvar för att undvika.
Med det tackar jag för interpellationsdebatten och för ordet.
Heléne Fritzon (S):
Tack för utrymmet för ytterligare ett slutinlägg! Det gäller att hålla ordning på replikerna. Man ska inte tvivla på regeringens och Sveriges aktivitet, Johan Forssell. Jag tror att den som efterfrågar den ser i det som är gjort sedan 2015 att Sverige har tagit ett väldigt stort ansvar.
Jag tycker också att det är bra att vi har en sådan bred förankring i Sveriges riksdag med den överenskommelse som är gjord mellan regeringen och de borgerliga partierna. Den kom också till i ett läge då vi behövde ett gemensamt ansvarstagande.
Jag är den första att beklaga att Johan Forssell säger att det är djupt olyckligt att vi har en ordning där personer utan skyddsbehov söker asyl och att Johan Forssells argumentation står i bjärt kontrast till regeringens hållning.
Jag tycker att det borde vara ett större problem för Johan Forssell att det finns en bjärt kontrast på den borgerliga sidan i fråga om hur man ser på migrationspolitiken framöver. Jag kan inte annat än uppmana till att vi gemensamt fortsätter att ta ansvar för såväl den grundläggande asylrätten och återvändandet som en långsiktigt hållbar migrationspolitik.
Det gör regeringen i ett antal åtgärder och även i den budget som regeringen lägger fram för riksdagen.
Heléne Fritzon (S):
Lotta Finstorp har frågat mig hur jag avser att agera för att de kommuner som har fordringar på Migrationsverket ska få sina rättmätiga betalningar och om jag anser att det är rimligt att det pågår ett så stort antal rättsprocesser mellan kommuner och Migrationsverket. Den stora ökningen av antalet asylsökande under 2014 och 2015 ledde till att kommunernas ansökningar om ersättning ökade kraftigt.
Det tidigare administrativt krävande ersättningssystemet för kommunernas mottagande av ensamkommande barn bidrog till fördröjningar i handläggningen. Systemet medförde en lång eftersläpning från att den faktiska kostnaden uppstod till dess att kommunerna eftersöker ersättning och sedan slutligen får betalt av Migrationsverket.
För att effektivisera utbetalningarna till kommunerna införde regeringen redan den 1 juli 2017 ett nytt ersättningssystem för kommunernas mottagande av ensamkommande barn. Det nya ersättningssystemet bygger i större utsträckning på schabloner som betalas ut automatiskt utan att kommunen behöver ansöka om ersättningen.
Införandet av det nya ersättningssystemet har effektiviserat utbetalningarna till kommunerna för kostnader som uppstått från och med den 1 juli 2017. Kommunerna har fram till den 31 december 2017 möjlighet att ansöka om ersättning för kostnader som uppstått innan det nya ersättningssystemet infördes.
Bland annat för att i högre takt kunna betala ut äldre anspråk om ersättningar föreslår man en ökning i höständringsbudgeten 2017 med 6,3 miljarder kronor av det anslag inom utgiftsområde 8 som ska finansiera de statliga ersättningarna till kommuner och landsting.
Migrationsverket bedömer att man kan betala ut större belopp till kommuner och landsting under 2017 än vad som tidigare antagits, bland annat genom direkta delutbetalningar. Delutbetalningarna innebär att Migrationsverket betalar ut en större andel av de sökta ersättningarna i inkomna och ännu inte avslutade ärenden.
Genom denna hantering kommer Migrationsverket således att kunna betala ut en större andel av ersättningsanspråken under 2017 än vad som tidigare har prognostiserats. Kontroll och sedvanlig handläggning av de ersättningsanspråk som delutbetalas kommer i stället att ske under 2018. Detta var mitt inledande svar.
Heléne Fritzon (S):
Tack, Jan Ericson, för att du deltar i interpellationsdebatten! Jag ställde samma fråga som du om det inte var möjligt att hantera alla tre debatterna under kvällen. Men vi lär nog få återkomma den 19 december. Vi har tittat på Migrationsverkets skulder just för ensamkommande. Vi får återkomma till hela gruppen. Det kan vi göra den 19 december.
När det gäller ersättningssystemet vill jag säga följande till Lotta Finstorp. Bakgrunden är att 2014 och 2015 hade vi en enorm ökning antalet asylsökande men framför allt av ensamkommande. Sverige var det land i Europa som tog emot allra flest.
Det visade sig då att det ersättningssystem som Sverige hade vid det tillfället inte fungerade, och det var som bekant en annan regering. Det blev kostsamt, och det var inte ändamålsenligt. Det var ett svåröverskådligt regelverk.
Det var administrativt betungande, och det kunde ta upp till ett år för kommunerna att eftersöka ersättning. Som ni säkert vet har jag haft anledning att betrakta det från den lokala nivån, och dessutom i en kommun som stått för ett väldigt högt mottagande. Jag har full förståelse för frågorna som ställs.
Det ger mig en väldigt bra möjlighet att nu kunna redovisa regeringens och Migrationsverkets arbete med att på alla sätt få ned utbetalningarna så att vi hamnar i ett läge där man både pengamässigt och tidsmässigt står i relation till inkomna ansökningar.
Nu har systemet gjorts om till ett modernare, mer schabloninriktat system. Det kommer sannolikt att fungera på ett helt annat sätt. Vi har fortfarande eftersläpningar på äldre utbetalningar. Det är i huvudsak dem det handlar om fram till årsskiftet. Jag kan passa på att uppdatera med de allra mest aktuella siffrorna för dagen.
Det har fram tills nu betalats ut 37 1⁄2 miljard till kommunerna. Det återstår 6 miljarder. Det innebär att det vi kallar balansen - och det är säkert det som både Jan Ericson och Lotta Finstorp refererar till - vid årsskiftet enligt prognosen kommer att hamna på mellan 4 och 5 miljarder.
Det är klart att ingen skulle vara gladare än jag om jag kunde säga att balansen nu var klar. Detta hinner man inte till årsskiftet, men det har varit en väldigt snabb resa under hösten. Det är naturligtvis bra, för detta är oerhört viktiga besked till kommunerna.
Det är alltså tiden fram till årsskiftet man har på sig att ansöka om de äldre kostnaderna, och sedan går vi in helt och hållet i det nya. Då kommer vi att ha en mycket enklare modell för både kommuner och Migrationsverket att förhålla sig till. Jag är glad att vi kan överge det gamla, svårhanterliga utbetalningssystemet.
Heléne Fritzon (S):
Tack, Lotta Finstorp, för din beskrivning från verkligheten! Jag respekterar den. Jag kommer inte att kunna kommentera någon enskild kommun, och jag tror egentligen inte heller att Lotta Finstorp anser att det är jag eller en riksdagsledamot som ska avgöra vilka anspråk från en kommun som är rätt eller fel. Jag hoppas och tror att vi är överens om att det är Migrationsverket som ska göra det.
Däremot är det oerhört viktigt att vi har en bra dialog med Kommunsverige. Jag och statsrådet Ylva Johansson träffade alldeles nyligen ledningen för Sveriges Kommuner och Landsting med Lena Micko och Anders Knape i spetsen. Vi hade som vanligt, höll jag på att säga, ett bra och uppriktigt samtal. Det är viktigt. SKL:s ledning förde fram just denna fråga.
Det jag kunde redovisa från regeringens sida är att vi avsätter extra medel för detta. Vi är också mitt i en övergång till ett nytt system, och det finns anledning för oss att bygga detta system så bra det går gemensamt. Jag vill passa på att peka på att man nu får en möjlighet ute i kommunerna att få tillgång till den nya e-tjänsten.
Det är ett sätt för Migrationsverket att få löpande informationsuppdatering från kommunerna. Som det har sett ut nu, med det gamla systemet, har varje kommun skickat in på sitt sätt. Med 290 kommuner är det klart att ansökningarna ser väldigt olika ut, och det hela är tidskrävande.
Nu får man fördelar med e-tjänsten, där både kommunerna och Migrationsverket tydligare kommer att kunna följa utvecklingen för just den egna kommunens åtaganden. Jag kan passa på att säga att detta är ett anslutningsavtal, och ännu har vi inte alla kommuner med i detta. I alla sammanhang försöker jag därför att uppmana till att man går hem och frågar i sin egen kommun.
Om man får kontaktpersoner i anslutningen och får systemet att fungera väl har man en kontinuerlig uppföljning av händelseutvecklingen i respektive kommun. Man kan då på ett bättre sätt också hantera följderna av detta, bland annat ersättningar och liknande. Lotta Finstorp frågar om rättsprocesserna.
Bara så att det inte ska råda något missförstånd vill jag säga att det inte, såvitt jag känner till, pågår några rättsprocesser mellan kommuner och Migrationsverket om uteblivna betalningar. Däremot är det så - och jag tror att det är detta Lotta Finstorp beskriver - att när en kommun får en del av sitt anspråk avslaget har man möjlighet att överklaga i domstol.
Det är en bra möjlighet, för det är som sagt många kommuner inblandade, och ansökningarna görs på väldigt olika sätt. De bedömningar som ska göras är myndighetsbedömningar, men den enskilda kommunen har möjlighet till överprövning. Detta tycker jag att vi ska ha respekt för.
Jag tror inte att vi skulle kunna ha ett system där varje kommun får precis vad de ansöker om, utan det måste finnas någon sorts professionell bedömning av vad underlagen faktiskt avser.
Heléne Fritzon (S):
Tack till Lotta Finstorp, med bistånd av Jan Ericson, för den här interpellationsdebatten! Det är en otroligt viktig diskussion. Jag är helt övertygad om att det är som Lotta säger att många följer den. Kommunerna gör varje dag fantastiska insatser i det åtagande som vi har för våra asylsökande ensamkommande barn och unga. Jag har väldigt stor respekt för det.
Jag har också på alla sätt respekt för Migrationsverket och de insatser som man gör dagligen för att detta ska fungera i ett bra samspel. Det jag kanske inte nämnde i debatten är att det har avsatts mycket stora resurser till Migrationsverket för att klara detta.
Inte bara tillför regeringen de extra 6,3 miljarderna i höständringsbudgeten, utan man har också, även om Migrationsverket ska dra ned i sin verksamhet när nu mottagandet minskar, växlat upp mångdubbelt för hanteringen av ersättningsanspråken från kommunerna.
När vi tittar på hur det såg ut 2016 ser vi att man hade strax under 40 årsarbeten för detta, och i dag har man över 200 årsarbeten för detta. Det vittnar lite om vilka insatser det faktiskt är fråga om för att en utbetalning av de anspråk som görs på Migrationsverket ska kunna verkställas.
Det ska naturligtvis gälla alla delar, också de som är nämnda här i debatten.
Heléne Fritzon (S):
Johan Forssell har frågat mig om det är min och regeringens avsikt att vidta initiativ till lagstiftning vars syfte är att frångå dagens system på så sätt att asylsökande som anlänt till Sverige före en viss tidpunkt ska få sin asylansökan prövad utifrån sin tidigare ålder och inte den ålder de har i dag.
En ansökan om ett sådant uppehållstillstånd ska enligt det aviserade förslaget lämnas inom tre månader från det att bestämmelserna träder i kraft och får endast göras vid ett tillfälle.
Det aviserade förslaget innebär alltså inte att en asylsökande ska få sin asylansökan prövad utifrån sin tidigare ålder utan ger en ny möjlighet till uppehållstillstånd till en avgränsad grupp ensamkommande unga vars möjligheter till uppehållstillstånd kraftigt minskat på grund av handläggningstiderna hos Migrationsverket.
Avsikten är att inom kort remittera ett utkast till lagrådsremiss till berörda myndigheter och organisationer. De närmare detaljerna kommer att framgå av utkastet. En förutsättning för att det aviserade förslaget med lagändringar rörande denna avgränsade grupp ska träda i kraft är att det finns stöd för förslaget i riksdagen.
Heléne Fritzon (S):
Det är bra att Johan Forssell har ställt denna interpellation. Det är också bra att vi hela tiden, även i debatterna i Sveriges riksdag, följer händelseutvecklingen på migrationsområdet. Vi är överens om bakgrunden.
Det exceptionellt höga antalet asylsökande som kom till Sverige 2015 har medfört stora påfrestningar på både det svenska asylsystemet och samhällssystemet. Det var angeläget och viktigt att regeringen vidtog ett flertal åtgärder.
Det var också bra att regeringen tillsammans med partier i riksdagen, däribland Moderaterna, tecknade den särskilda överenskommelsen om migrationspolitiken. Den finns där, och den innebär att vi tydligt tillsammans, hoppas jag, värnar asylrätten.
Möjligen har Johan Forssell snubblat lite på hur Moderaterna ser på asylrätten under höstens debatt. Det är också viktigt att vi tillsammans värnar värdet av att vi har ett arbete för kortare handläggningstider. Som ett svar till Johan Forssell: Det regeringen har sett under hösten är att vi inte har lyckats korta handläggningstiderna i önskvärd omfattning.
Det går i rätt riktning, men det går alldeles för sakta. Vi har en begränsad grupp som har fått vänta väldigt länge. Förutsättningen för det förslag som regeringen lägger fram är att man ska ha väntat minst 15 månader. Men i denna grupp finns det de som har väntat mycket längre. Detta är bakgrunden till att regeringen föreslår en tillfällig åtgärd för en begränsad grupp.
Det innebär att inte görs några förändringar i asylrätten eller i tillämpningen i övrigt. Det Johan Forssell ofta säger om att ett nej är ett nej och att ett avslag är ett avslag gäller såklart fortfarande för regeringen.
Heléne Fritzon (S):
Jag inleder replikskiftet som Johan Forssell valde att göra, nämligen med att gå några år tillbaka i tiden. Då tillhörde Johan Forssell ett regeringsunderlag som tyckte att hela Sverige skulle öppna sina hjärtan. Sedan hände något 2015 som gjorde att vi tillsammans fick ta ansvar för migrationspolitiken. Det tycker jag i grunden är bra.
Jag tycker också att det kanske vore klädsamt med lite självrannsakan också hos Johan Forssell. Jag tror inte att Forssell är helt främmande för att diskussionen förs om hur vi ska ta ansvar för att väldigt många har väntat väldigt länge.
Jag vet att inom den borgerliga partigrupperingen har åtminstone Centerpartiet gett uttryck för detta vid ett antal tillfällen, och jag tror att det också har nått Johan Forssell. Jag ska förtydliga bakgrunden till regeringens förslag: Det är att väldigt många har väntat väldigt länge.
Man ska alltså ha sökt asyl senast den 24 november 2015 och väntat i mer än 15 månader, man ska ha fått sin asylansökan prövad enligt den tillfälliga lagen, man ska ta på sig ett ansvar för studier och man ska befinna sig i landet när ansökan lämnas in. Gör man detta kan man få ett tillfälligt uppehållstillstånd.
Det är alltså en begränsad grupp och en tillfällig åtgärd, och detta ändrar ingenting i den asylrätt som, hoppas jag, vi är överens om gäller nu och ska gälla nu och framöver. Man kan bara få göra denna ansökan vid ett tillfälle.
Jag är övertygad om att även Johan Forssell kan ta del av och förstå att det finns en verklighet utanför som vi politiker måste ta ansvar för lyssna in, förstå och försöka hitta lösningar för. Det är vad regeringen gör med detta förslag.
Jag hoppas att vi, när vi kommer tillbaka inom kort med ett förslag eller en lagrådsremiss i första vändan, kan få en bra diskussion om hur stödet ser ut i Sveriges riksdag för att vidta en tillfällig åtgärd för en begränsad grupp som har väntat väldigt länge.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill inleda med att tacka Johan Forssell för frågan. Jag ser fram emot våra fortsatta diskussioner om förslaget. Det är inte så att migrationsministern har ändrat uppfattning mellan oktober och november. Vi tar det noga nu: Asylrätten ligger fast - jag hoppas att det är uppfattat. Ett ja är ett ja, och ett nej är ett nej.
Jag fick inte i oktober frågan om det konkreta förslaget att erbjuda en tillfällig lösning för en begränsad grupp att ingå i gymnasiestudier och kunna göra ansökan vid ett tillfälle. Det jag fick frågor om var större enheter som amnesti etcetera och att ändra i asylrätten. Där har jag kvar precis samma uppfattning som i oktober: Det är inte aktuellt.
Johan Forssell säger att socialdemokratin har kompromissat. Jag tycker att det är en styrka att tillhöra ett stort parti som kan samarbeta, samverka, kompromissa och göra överenskommelser. Jag ser fram emot att vi ska kunna göra detta också framöver. Migrationspolitiken förtjänar breda lösningar i Sveriges riksdag.
Jag hoppas att ett annat lite större parti vill vara med och ta detta ansvar, följa verkligheten och våga vara med och fatta beslut. Tack så hjärtligt för frågan och debatten!
Heléne Fritzon (S):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat bostads- och digitaliseringsministern hur han ser på förslaget i betänkandet Hyresmarknad utan svarthandel och otillåten andrahandsuthyrning och på att kriminalisera köp av hyreskontrakt. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Utredningen om åtgärder mot handel med hyreskontrakt har haft regeringens uppdrag att komma med förslag på åtgärder som motverkar att otillåten ersättning tas ut för hyreslägenheter. Av utredningens betänkande framgår att den olagliga handeln omsätter stora belopp, sker med hjälp av avancerade upplägg och har kopplingar till organiserad brottslighet.
Den olagliga handeln med hyresrätter är till stor skada. Den gör att hyresmarknaden fungerar dåligt och att det blir svårare att få en hyreslägenhet. Det drabbar enskilda bostadssökande som inte betalar otillåtna ersättningar, och det urholkar förtroendet för hyresrätten. Det här vill regeringen komma till rätta med. Betänkandet är för närvarande ute på remiss.
Regeringen vill inte ta ställning till om kriminalisering av köp är rätt väg att gå innan vi har fått remissinstansernas synpunkter. Jag noterar dock att hyresmarknadens parter, Hyresgästföreningen, Sabo och Fastighetsägarna, ställer sig bakom utredarens förslag, däribland förslaget om att kriminalisera köp av hyresrätt.
Utredningens förslag innebär att hänsyn ska tas till de förmildrande omständigheter som kan finnas. En person som betalar en mindre summa för ett hyreskontrakt och som har ett mycket stort behov av bostad ska enligt förslaget inte straffas. Detta bör ofta vara fallet för de studenter och unga som Jesper Skalberg Karlsson nämner.
Däremot innebär förslaget att den som betalar stora belopp för ett hyreskontrakt och kanske anlitar en svartmäklare och lämnar falska uppgifter till hyresvärden och inför myndigheter ska kunna straffas för det. Regeringen får som sagt återkomma när det gäller vilka åtgärder som bör vidtas för att komma till rätta med svarthandeln och om kriminalisering av köp är rätt väg att gå.
Under tiden fortsätter regeringen att föra en aktiv bostadspolitik med många olika åtgärder som resulterar i fler bostäder för människor med olika behov. Det investeringsstöd som regeringen har infört i syfte att främja utbudet av nya studentbostäder och hyresbostäder till en lägre hyra har gett resultat. Bostadsbyggandet är på mycket höga nivåer.
Över 10 000 bostäder har beviljats investeringsstöd - bostäder som när de har färdigställts kommer att gynna många, däribland unga.
Heléne Fritzon (S):
Inledningsvis kan man bli lite osäker på om interpellanten vet vilken interpellation han faktiskt skrev. Jag välkomnar en fortsatt migrationspolitisk debatt, men då kan vi kanske återkomma i en sådan interpellationsdebatt.
Jag tänker nu ägna tiden åt att diskutera Jesper Skalberg Karlssons interpellation och som handlar om kriminalisering av köp av hyreskontrakt. Precis som jag sa i mitt svar har det varit ett brett utredningsarbete. Det finns också en bred uppställning från hyresmarknadens parter.
Interpellanten nämner särskilt Hyresgästföreningen. Men även Sabo och privata Fastighetsägarna finns. De ställer sig bakom utredarens förslag, däribland även det förslag som handlar om att kriminalisera köp av hyresrätt. Jag har här i dag sagt att regeringen inte har tagit ställning. Regeringen kommer nu att analysera förslaget och invänta remissarbetet.
Men just i den del som handlar om att köp ska kunna kriminaliseras finns det såklart argument både för och mot. Det är naturligtvis ett mycket viktigt analysarbete som ska göras. Det kan finnas allmänpreventiva skäl som talar för en kriminalisering av köp av hyresrätter.
Det tycks faktiskt ha blivit accepterat i breda samhällsgrupper att det är ok att agera på det sättet.
Sedan finns det naturligtvis också seriösa skäl emot. Det gäller köpare, precis som interpellanten ger uttryck för, som har ett stort behov av en bostad och som hamnar i en underlägsen ställning i förhållande till säljaren. Därför har utredaren också tittat på olika nivåer i straffskalan för den händelse man går vidare med detta förslag.
Utredaren har också tittat på hur man skulle kunna göra undantag i de fall då det har förekommit i ringa omfattning och där den bostadssökande inte anser sig ha något annat alternativ till att få en bostad än att på detta sätt försöka köpa en hyresrätt. Det finns alltså gradskillnader här.
Där ser jag fram emot remissarbetet och de inspel och synpunkter som kommer fram både i remissarbetet och från de politiska partierna när vi sedan ska gå vidare med eventuella förslag.