Peter Hultqvist (S):
Jag tackar för svaret. Läget är följande: Förre statssekreteraren Ulrica Schenström säger i ett mejl nej till att delta i KU:s utfrågning med anledning av hennes uppmärksammade krogbesök, som slutligen ledde till att hon avgick från sin post. Hon hade krisberedskapsjour i Statsrådsberedningen och uppträdde berusad på krogen, vilket är en föga passande kombination.
Statsminister Fredrik Reinfeldt, hennes tidigare högste chef, markerar ett stöd för hennes agerande att inte inställa sig hos KU: "Det finns en uppenbar risk att det blir ett spektakel, som naturligtvis riktas mot en enskild person som ju redan fått dra stora konsekvenser av vad som hände." Det var statsministerns ord i tidningsintervjun. Hon mejlar det formella svaret till KU på de frågor som ställts, men hon inställer sig inte.
Jag har några direkta synpunkter på hela agerandet. 1. Det är anmärkningsvärt att statsministern tar på sig rollen som recensent av ett ännu ej utfört arbete i riksdagens konstitutionsutskott. Av vilken anledning lägger sig statsministern i det här över huvud taget? Varför tar han ordet "spektakel" i sin mun över huvud taget? Varför har han över huvud taget en offentlig åsikt om det här?
Vad jag har förstått av dagens utskottsutfrågning är det också så att statsministern inte kunde ge detaljerade besked kring Schenströms deltagande i vissa övningar och hennes roll när det gällde krisberedskapen. 2. Särskilt märkligt är statsministerns agerande när det gäller KU:s granskning, som i grunden riktas mot honom själv. Är det gott omdöme och ett uttryck för respekt för riksdagens granskningsarbete att agera på det viset? 3.
Normalt är att den som kallas till KU inställer sig. Det är praxis. KU:s ledamöter har direkt möjlighet att ställa frågor och se reaktion. Att svara skriftligt och formellt är alltid enklare. Då behöver man inte konfronteras, utan man kan gömma sig och hålla sig undan följdfrågor och resonemang. 4.
Fredrik Reinfeldt är den förste statsminister som lägger sig i KU:s granskningsarbete med stöd till att en före detta hög tjänsteman inte behöver infinna sig till en utfrågning. Problemet med det här är att det skapar prejudikat, där det öppet exponeras att man kan komma till KU:s utfrågningar när det passar en. Det är ett grundläggande förhållningssätt som byts, vilket är anmärkningsvärt och vilket statsministern i det här fallet legitimerar.
Vilket ansvar tar statsministern för detta nu och i framtiden? 5. Före detta statssekreteraren Ulrica Schenström uppbär för närvarande avgångsvederlag från staten direkt kopplat till hennes tjänst som statssekreterare i Statsrådsberedningen. Enbart det förhållandet visar det orimliga i att hon uteblir när KU kallar. Jag noterar att statsministern på min interpellation svarar ytterst formellt.
Han säger också att det är "viktigt att vi gemensamt värnar den konstitutionella ordning - - - som är fastslagen i vår grundlag". Statsministern försäkrar också att han inte håller på att skapa en praxis där regeringen bestämmer hur den ska granskas. Mina frågor till statsministern är därför: Är detta ett uttryck för att statsministern nu ångrar sitt försvar av Ulrica Schenströms vägran att personligen inställa sig till KU:s utfrågning?
Ångrar statsministern att han över huvud taget uttalade sig och lade sig i den här frågan?