Ulla Andersson (V):
Jag kommer från ett län, Gävleborg, som under väldigt lång tid har haft väldigt hög arbetslöshet. Det är en bekymmersam situation. Vi är beroende av en tung basindustri. Vi vet alla hur utvecklingen har sett ut. Det har skett en väldigt god produktivitetsutveckling och mycket effektiviseringar. Det har också inneburit till exempel att Ericsson har gått från 2 200 anställda till 900, varav bemanningsföretag står för en tredjedel.
Liknande tendenser ser vi också inom den tunga basindustrin i övrigt i länet. Basindustrin kommer att ha en oerhört stor betydelse även fortsättningsvis, men kommer kanske inte att stå för de främsta ställen där de nya jobben kommer framöver. Därför blev det väldigt oroligt när Sandvik lade ett varsel på 900 personer i Sandviken. Sandvik har kanske haft en annan tendens än den övriga basindustrin i länet.
Nu är det också så att antalet varsel i Gävleborg har ökat med 31 procent och antalet arbetssökande som har fått nytt jobb minskat med 21 procent om man jämför ett år bakåt i tiden. Regeringens samordnare har i sin rapport prognostiserat att antalet sysselsatta i länet kommer att minska med 2 700 personer under året. I december var arbetslösheten 4 1⁄2 procent i Gävleborg mot 3,2 procent i riket. I vårt län var 30 av 1 000 anställda varslade.
Det är den sämsta utvecklingen i landet tillsammans med Blekinge. Men vi kanske hade ett sämre utgångsläge. Då har vi inte ens räknat in de tysta varslen. Dessutom ska man ta upp att vi ligger så till att det är lönsamt för SJ att ta ut väldigt höga biljettpriser. Ett månadskort till Uppsala, som ligger tio mil från Gävle, kostar ungefär lika mycket som ett månadskort till Falun, som också är tio mil bort.
Det är inte så lätt att pendla dit där jobben finns; nu kanske det dock nästan inte finns jobb någonstans, tyvärr. Samtidigt som den här situationen har rått har antalet utbildningsplatser som leder till jobb minskat med 72 procent i länet. Det är väldigt oroväckande att man inte har möjlighet till omskolning eller vidareutbildning utan alltmer placeras i passiva eller okvalificerade åtgärder eller väldigt korta utbildningsinsatser.
Förra veckan fick Arbetsförmedlingen i Sandviken in 104 nyanmälda arbetssökande. Den totala arbetslösheten i Sandviken ligger nu 45 procent högre än vid samma tid förra året, detta innan varslen faller ut, vilket troligtvis kommer att ske i maj månad. Vi har ungefär 1 500 personer inskrivna på Arbetsförmedlingen i Gävle, och det är 38 nyanmälda jobb.
Det säger sig självt att det inte finns många jobb att söka för dessa 1 500 personer. Vid samma tid förra året var det 650 nyanmälda jobb, och då var inte feriejobben inräknade. Dem ser man inte ens till i dag. Om den här utvecklingen håller i sig kommer Sandviken att ha en arbetslöshet på 11-12 procent i slutet av detta år. Det är som sagt väldigt oroväckande.
Sandvikens kommun håller på att ladda för fullt för att göra allt vad man kan för att bistå dem som varslas och förlorar sina jobb och för att göra Sandviken till en än bättre kommun att bo och leva i. Men de behöver självklart stöd och hjälp och efterfrågar detta från regeringen. Jag förstår att Littorin kommer att ta upp sitt gyllene paket, eller hur han brukar uttrycka det. Men det kanske inte är så gyllene att det är tillräckligt.
Dessutom ökar Sandvikens kommuns kostnader för socialbidrag kraftigt. Redan i januari månad går budgeten med 600 000 kronor i underskott. Att många står utanför a-kassan är väldigt oroväckande.
I det gyllene paketet, som Littorin tror är det universella verktyget, finns ingenting om a-kassan, som fortsättningsvis kommer att vara en oroväckande del för många i Sandviken. Hur tror du att försämringarna i a-kassan kan skapa fler jobb? Vad tänker du göra för att förbättra situationen? Vi kan nog vara överens om att det ni hittills har föreslagit inte är tillräckligt.