Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Lars Mejern Larsson och jag är ganska insatta på infrastrukturens område. Jag vet också att Lars Mejern sitter med i trafikutskottet. Därför gör Lars Mejerns frågor mig lite lätt konfunderad. Har jag missat någonting i något sammanhang eller inte? Låt mig påminna Lars Mejern om en sak. Jag tror att vi har samma uppfattning.
Den 13 december förra året fattades här i kammaren beslut om 522 miljarder kronor för perioden 2014-2025. Det var inget annat beslut som fattades. 86 miljarder ska gå till drift och underhåll av järnvägen. Lite drygt hälften av dessa 522 miljarder ska gå till att utveckla hela transportsystemet, där mycket kommer att hamna på järnvägen.
Dessutom borde det inte vara okänt för Lars Mejern att vi 2012 - när vi dessutom hade all time high när det gäller antal persontågskilometer, över 100 miljoner för första gången - hade dubbelt så mycket som 2006 på anslaget för drift och underhåll.
Det är därför det gör mig så konfunderad när Lars Mejern Larsson säger att intresset är så svagt från regeringen. Det har aldrig satsats så mycket på järnvägens område när det gäller drifts- och underhållsanslaget. Det har dessutom varit ett ökat engagemang, bland annat för att få branschen att jobba med varandra och inte mot varandra och att prata med varandra och inte mot varandra.
Det är kanske Lars Mejerns skyldighet att säga att regeringen inte tar sitt ansvar. Men att försöka påstå att jag skulle säga att det inte är regeringens fel utan någon annans fel har blivit symtomatiskt för en socialdemokratisk debatteknik. Jag säger inte att det är resenären som ska göra ett val.
Jag säger att om man ska ha förtroende för järnvägen ska resenären inte behöva fundera på att välja ett annat trafikslag eftersom man inte vågar åka tåg. Därför har vi fokus på att se till den järnväg vi har fungerar så som den är tänkt.
Det handlar om att på snabbast tid, i rimlig tid och till rimlig kostnad få punktligheten att komma i kapp. Och det har redan börjat märkas. Vi har en bättre punktlighet nu än vad vi hade för ett år sedan, oavsett hur man mäter. Men det drabbar fortfarande människor i våra storstadsområden. Vi har särskilt pekat ut de människor som arbetspendlar i våra storstadsområden eftersom det är flest som drabbas där.
Vi har tittat på var problemen finns. En tredjedel av alla förseningar uppstår på sträckan mellan Ulriksdal och Älvsjö. Det är där vi ska fokusera, för det hjälper trafiken i hela landet. Det finns en sak som vi inte har tagit upp. Lars Mejern syftade möjligtvis lite grann på den. Om det ska fungera för människor måste också informationen bli mycket bättre.
Informationen till resenären måste bli mer trafikantanvändarvänlig. Men informationen mellan de olika aktörerna måste också bli bättre för att man ska kunna sätta in åtgärder när någonting händer. Det handlar om hur snabbt man kan åtgärda problemet och hur snabbt man kan få i gång tågen igen. Där tycker jag faktiskt att vi gör betydligt mer än vad som har gjorts tidigare, men det innebär inte att vi är färdiga.
Vi ska ha en bra punktlighet som gör att människor vågar lita på tågen, och där har vi alla med i oss i dag, till skillnad från för några år sedan.