Stefan Attefall (KD):
Jag vill först och främst läsa upp hela den mening som har citerats i diskussionen: "Sammanfattningsvis är mitt svar att upphandlingsreglerna inte behöver ändras för att upphandlande myndigheter ska kunna ställa krav på produktens kvalitet och produktion." Alltså: Dagens lagstiftning medger möjligheter att ställa krav. Man måste bara göra det på rätt sätt, det vill säga i förfrågningsunderlaget och genomtänkt, så att man uppfyller de EU-rättsliga principerna.
Sedan uppstår det problem. Det har vi sett i domstolsutslag och kanske också bristen på domstolsutslag. När det blir målkonflikter mellan olika regler finns det inga aktuella, bra utslag, exempelvis när det gäller djurskyddsområdet. Vi hoppas att de domar som är överklagade ska innebära förtydliganden.
Vi kanske också skulle önska att en del domstolar i Sverige i högre grad kunde begära förhandsbesked från EU-domstolen, för att få förtydligande därifrån. Här kanske det finns en del ytterligare att göra. I den översyn av upphandlingsdirektiven som EU-kommissionen jobbar med måste vi försöka så mycket tydlighet som möjligt på en rad olika områden där det finns målkonflikter och där det är svåra avvägningar.
Man ska komma ihåg att det i grunden handlar om att vi annars kan använda sociala, miljömässiga och etiska hänsyn som ett konkurrenshinder. Skulle man börja använda det på olika ställen kan Sverige och den typen av mindre länder bli de stora förlorarna.
Om man i ett visst land säger att allt ska vara producerat i närområdet och skulle införa en sådan regel, då skulle det innebära att det alltid är de stora länderna med stort antal företag och stora befolkningar som skulle vinna på det, medan vi som exporterar till de områdena kommer att vara förlorare. Det är inte alltid så att ett inhemskt land har de närmaste geografiska transporterna till en viss marknad.
Transporterar man produkter från norra Sverige till södra Sverige är avståndet längre än från andra europeiska länder. Det gäller att se till att de regler som man ställer upp är sådana att de är icke-diskriminerande inte bara i teorin utan också i praktiken. Om man ställer upp olika kvalitetskrav ska det gå att kontrollera att de är relevanta och uppföljningsbara, så att de därigenom är möjliga att följa för många och man vet att de också gäller i praktiken.
Det finns en rad komplikationer. Vi behöver få en tydlighet i rättsläget på ett antal områden. Vi har en del domar som är på väg uppåt i systemet. Jag hoppas att det tillsammans med EU-kommissionens arbete ska ge oss ett bättre underlag och bättre tydlighet. Vi jobbar också aktivt med att förstärka upphandlingsstödet.
Den utredning som jag nämnde tittar på de frågorna, hur man kan hjälpa till med större tydlighet, hjälpa kommuner och andra aktörer att ta sociala, etiska och miljömässiga hänsyn och också främja småföretagsamhet. Vi har under förra mandatperioden förstärkt stödet, både i form av pengar och i form av olika uppdrag. Både Kammarkollegiet, Konkurrensverket och Miljöstyrningsrådet har viktiga uppgifter här.
Just nu jobbar vi aktivt med att se över hur vi ytterligare kan effektivisera upphandlingsstödet. Jag tror att just kompetensfrågorna är oerhört viktiga. Här skulle jag vilja rikta en uppmaning till oss alla: Låt oss hjälpas åt, så att upphandlingskompetensen i kommuner och landsting blir högre, att de frågorna får en högre politisk dignitet. Här tror jag att det politiska systemet har försummat en hel del. Vi låter de frågorna vara lite grann i bakgrunden.
Vi ger dem inte den status, den kompetens och de resurser som krävs för att man ska kunna göra bra upphandlingar och använda offentliga upphandlingar just för att göra den goda affären, som faktiskt är syftet med allting.