Katja Nyberg (SD):
Jag vill tacka Morgan Johansson för hans svar och välkomnar att regeringen vidtar vissa åtgärder, men jag anser att de inte är tillräckliga. Jag noterar att Morgan Johansson inte svarar på frågan om straffmätning vid flerfaldig brottslighet och i stället hänvisar till gamla reformer som inte berör frågeställningen i sig. Att återfall i brott bör bedömas allvarligt är en sak, att de som begår mängder av brott får rabatt för brott som förtjänar ett straff är en helt annan sak.
Straffrätten innehåller i dag ett generöst rabattsystem för den med en kriminell livsstil. Den nuvarande ordningen är alldeles för generös. Det krävs en översyn med utgångspunkten att avdraget på straffvärdet för de efterföljande brotten ska minska avsevärt. Som vi vet grundar sig mängdrabatten på asperationsprincipen: ju fler brott en person begår, desto lägre påföljd för efterföljande brott.
Riksdagen har i ett tillkännagivande till regeringen valt en mellanväg där de tre grövsta brotten ska lyda under ackumulationsprincipen, och asperationsprincipen tillämpas först därefter. Sverigedemokraterna valde att ställa sig bakom förslaget, då det utgör en förbättring jämfört med nuvarande ordning. Syftet med en sådan förändring är att bejaka brottsofferperspektivet och att den som utsätts för brott ska känna att den får den upprättelse som den förtjänar.
Regeringens företrädare i riksdagen reserverade sig mot tillkännagivandet med anledning av att frågan bereddes inom Regeringskansliet. Men förslagen om detta fanns inte med i regeringens 34-punktsprogram. Det finns därför anledning att fråga Morgan Johansson om regeringen tänker tillgodose riksdagens tillkännagivande. En jämkning mellan ackumulationsprincipen och asperationsprincipen bör vara utgångspunkt för en sådan utredning. Fru talman!
Straffets högre syfte är att visa offret och alla andra att det inte är den starkes lag som gäller eller den mest hänsynslöse eller brutale som styr. Med dagens generösa rabattsystem är det den starkes lag som gäller, vilket går stick i stäv med den allmänna rättsuppfattningen. Dagens rabattsystem leder även till en annan problematik som ytterligare minskar möjligheterna för brottsoffer att få upprättelse.
Att bli utsatt för brott innebär inte bara en kränkning utan även psykiskt lidande för brottsoffren, då de berövas möjligheten att få upprättelse genom ekonomisk kompensation. Med vetskap om att flerfaldig kriminalitet och åtal inte leder till straffpåföljd är det inte ovanligt att åklagare lägger ned brottsutredningar eftersom de ändå inte leder någonstans. Det i sin tur leder till att brottsoffret inte i samma omfattning har rätt till skadestånd, ersättning från försäkringsbolag, Brottsoffermyndigheten och så vidare.
I vissa fall kan det till och med leda till att ekonomisk upprättelse helt uteblir. Sverigedemokraterna anser att utgångspunkten vid brott mot person ska vara att avdrag inte ska appliceras på de efterföljande brotten. Brottsoffrets upprättelse i det enskilda fallet ska inte kränkas och ska väga tyngre än den kriminellas eventuella möjligheter till återanpassning. Jag undrar därför, Morgan Johansson, vad som är viktigast, den kriminellas återanpassning eller brottsoffrets möjligheter till upprättelse.