Maud Olofsson (C):
Anne-Marie Pålssons inledande fråga är om svenska myndigheter ska agera bara i EU:s intresse. Nej, det är klart att svenska myndigheter ska agera i svenska medborgares intresse. De sakerna behöver inte stå emot varandra. På europeisk nivå har vi nu en tydlig diskussion om en gemensam europeisk elmarknad. Den medför vissa förutsättningar.
I förra interpellationsdebatten nämnde Anne-Marie Pålsson detta med att separera produktion från nätägande till exempel. Ja, det är en princip som vi har fastslagit på europeisk nivå och som vi har slagits för i Europa därför att vi tycker att det är viktigt. Andra länder som inte genomfört separeringen tvingas då göra det. Det är klart att vi har vissa regelverk på europeisk nivå för att få en väl fungerande elmarknad som alla länder i slutändan måste anpassa sig till.
Jag har precis tagit ett antal beslut om energieffektivisering genom mitt ministerråd. Det är klart att det är samma sak där. Vi måste nu anpassa vår svenska lagstiftning till det. Men syftet är att få en bättre fungerande elmarknad till våra konsumenters gagn och att få ned energiförbrukningen också där till våra konsumenters gagn.
När det gäller prisområdena och anmälningsområdena är det riktigt att Danmark har protesterat mot att vi använder flaskhalsar i vår överföring till att stänga vår marknad. Det sättet är inte godkänt på europeisk nivå. Det gäller då inte bara mellan Sverige och Danmark, utan det gäller över huvud taget - det är den princip man har. Vi har sagt: Om Sverige kritiseras för detta är det bättre att vi försöker hitta en lösning på det.
Den lösningen har jag i det nordiska sammanhanget tagit initiativ till. Vi har en bra fungerande nordisk elmarknad, men den kan fungera ännu bättre. Vi har också ett antal investeringsprojekt som ännu inte kommit till stånd därför att inte alla stater tagit sitt ansvar för den nätutbyggnad som man borde ta ansvar för. Därför har vi till exempel i dialog med Norge haft en diskussion om hur vi kan få till stånd en investeringsplan som gör att det här sker.
Norge har nu lovat att leva upp till detta, vilket är en viktig sak. Vidare bygger vi nät här i Sverige. Svenska kraftnät har en investeringsplan som är mycket större än någonsin - skillnaden är himmelsvid - för att få överföringen att fungera bättre.
I takt med att vi också får en ökad produktion - denna sker i hela Sverige - och ett bättre fungerande nät kommer skillnaderna mellan prisområdena inte längre att vara så stora. Men jag håller med om att det i ett övergångsskede kan vara så. I grunden bygger vi för en gemensam elmarknad som ska fungera på marknadens villkor. Det är jättetuffa investeringar.
Att, som Svenska kraftnät nu gör, bygga ett kraftnät som ska bära alla de investeringar som sker nu är inte gjort i en handvändning. Att göra alla de nyinvesteringar som nu sker i förnybart och annat är inte heller något som sker i en handvändning. Men vi är på god väg. Det tycker jag att Anne-Marie Pålsson ska se. I grunden är vi, tror jag, rätt överens om att det är det här som måste ske. Dock finns det en del i de här stegen som blir lite hackigt just därför att det är så stora investeringar vi talar om.
Inför Nordiska ministerrådsmötet tittade vi på skillnaden - det gäller då tre områden och södra Sverige. Någonstans säger man att den i snitt skulle bli 0,6-0,7 öre per kilowattimme. Det finns studier som pekar på högre siffror. Men den faktiska prisskillnaden mellan Själland och Sverige var 0,2 öre per kilowatt år 2004. År 2006 var skillnaden 0,4 öre.
År 2007 var skillnaden 2,5 öre. Det har alltså varierat lite grann, men det är inte de jättestora skillnader som en del har försökt skrämmas med. Mitt syfte är naturligtvis att få en väl fungerande elmarknad så att vi får både produktions- och överföringskapacitet. Det är den viktiga delen.