Amanda Palmstierna (MP):
Ledamöter! Det är tre väldigt olika frågor som debatteras: förpacknings- och tidningsinsamlingen, att bekämpa avfallsbrottslighet och även gruvavfall. Jag tänker börja med den absolut största avfallsströmmen, den som kommer från gruvor. Jag kan också passa på att yrka bifall till vår reservation som har nummer 8.
Blaiken, Dannemora, Svärtträsk och Tapuli - på alla de här platserna har gruvbolag gått i konkurs och haft otillräckliga ekonomiska säkerheter. På de platserna finns förorenad mark som det kostar väldigt mycket att ta hand om. Här är det inte företagen som betalar, utan folket, skattebetalarna, har fått stå för de pengarna.
Särskilt Blaiken har krävt en väldigt stor och kostsam saneringsprocess. Det gör att saneringen efter äldre gruvor, som egentligen behöver saneras, har stoppats upp. Om man ser på siffrorna i stort ser man att det i nuläget finns 2,6 miljarder i ekonomiska säkerheter. Det borde uppgå till ungefär 6,3 miljarder. Det är verkligen jättelika summor det handlar om.
Polluter pays principle är en central princip i miljöarbetet. Den genomsyrar miljöbalken, den finns i det internationella miljöarbetet och den finns i EU:s miljöarbete och lagstiftning. Det är där vi måste vara, med polluter pays principle och inte med people pay principle, som vi har hamnat i här. Det är en hygienfaktor, en basnivå, som vi måste upprätthålla.
När Miljöpartiet fortfarande satt kvar i regeringen jobbade vi tillsammans med Socialdemokraterna fram en promemoria om det här. Jag är väldigt glad att det har kommit med i en proposition. Det är tydliga steg framåt. Men vissa saker har vattnats ur, vilket oroar och bekymrar oss. Jag blir därför lite orolig i fråga om man verkligen når upp till polluter pays principle.
Det gäller tre saker rent konkret. Det ena är att det måste vara kristallklart att avfallsplanen ska vara på plats innan man får tillstånd. Det måste vara en tydlig processförutsättning. Det tycker jag är lite oklart i propositionen. I nuläget är avfallsplanens roll ganska oklar och otydlig i tillståndsprövningen, vilket länge har kritiserats.
Anledningen till att avfallsplanen är otroligt viktig är bland annat att den visar hur man ska ta hand om gruvavfall. Men den ekonomiska storleken baseras också på just avfallsplanen. Det är så man beräknar storleken på den ekonomiska säkerheten.
Miljöpartiet tycker att det är väldigt bra att avfallsplanen ingår i tillståndet, men det borde ha varit mer tydligt att det verkligen är en processförutsättning. Vi ser också att Svemin och andra företag och branschorganisationer har velat stryka just termen processförutsättning. Därför är vi extra oroliga över att den har försvunnit från promemoria till proposition.
Den andra biten som vi tycker kan bli ännu tydligare är att de ekonomiska säkerheterna också ska vara på plats innan man får tillståndet. Vi ser att verksamhetsutövaren kan börja med en viss del av verksamheten innan man får den ekonomiska säkerheten på plats. Det tycker vi är olyckligt. Det är också en förändring jämfört med promemorian. Vi tycker alltså att allt måste finnas på plats.
Det är nämligen när avfallsplanen och den ekonomiska säkerheten är på plats som man verkligen kan gallra bort oseriösa aktörer men också premiera riktigt bra och framåtlutade företag. Den tredje biten gäller att det är viktigt att man betar av gamla avfallsplaner som har ganska många år på nacken.
Då behöver också de ekonomiska säkerheterna uppdateras. Som jag sa tidigare saknas det i nuläget nästan 4 miljarder. Enligt utvinningsavfallsförordningen ska man se över avfallsplanerna vart femte år. Vid en granskning har det framkommit att bara 10 av 19 planer är uppdaterade. Det är långt ifrån så många som borde ha uppdaterats.
Därför fanns det i promemorian ett förslag om att tydliggöra att verksamhetsutövarens översyn också innebär att se till att planerna hålls uppdaterade. Det ska ske tillsyn, och om de inte anses vara betryggande ska det läggas fram ett föreläggande. Om föreläggandet inte följs ska tillsynsmyndigheten kunna ställa en säkerhet på verksamhetsutövarens bekostnad. Regeringen menar att det finns lagrum för detta.
Det finns i teorin, men i praktiken är det inte möjligt att använda dem. Då måste tillsynsmyndigheten förskottera en stor pengasumma som man helt enkelt inte har. Om man menar allvar med miljöarbetet, herr talman, tycker vi att förslagen borde vara en självklarhet, just för att premiera dem som är framåtlutade och för att gallra bort oseriösa aktörer.
Det handlar om att verkligen säkerställa att det är fråga om polluter pays principle och inte people pay principle. Vi tycker att det finns stora brister i dagens system. Regeringen har tagit bra steg framåt, men man når inte riktigt ända fram. Vi skulle vilja ha förbättringar. Jag ser med stor oro på att Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna vill försämra utifrån regeringens förslag.
Jag beklagar det. Jag ska inte bara prata om gruvor, utan jag ska också prata om förpacknings- och tidningsinsamlingen. Tidigare har regeringen fattat beslut om fastighetsnära insamling. Det är bra, och vi har sett att det ökar återvinningen. I propositionen finns en rad nya förslag, till exempel att kommunerna ska ta över ansvaret för insamlingen av förpackningar.
Kommunerna ska också ställa i ordning platser för allmänheten för insamling, men det ekonomiska ansvaret ska vara kvar hos producenterna. Producenterna ska finansiera insamling och behandling samt kostnader för omlastning och information. Insamlat förpackningsavfall ska överlämnas till producenterna. Vi i Miljöpartiet tycker att det i huvudsak är bra förslag från regeringen.
Det är ett tydligt system. Kommunerna har effektiva samordnade insamlingslösningar. Man samlar till exempel in matavfallet redan i dag. Här är det verkligen polluter pays principle, det vill säga att det är förpackningsproducenten som betalar för avfallet. Det bekymrar oss att alla partier inte helhjärtat ställer sig bakom förslaget. Det tycker vi är tråkigt.
I arbetet har en mångårig konflikt mellan Avfall Sverige och producenter vänts till samsyn. Och det har varit en lång resa. Moderaterna och Centerpartiet vill ha en mer privat lösning, medan vi tycker att det är en bra samverkanslösning mellan kommuner och näringsliv. Sveriges Kommuner och Regioner har framfört kritik, men genom arbetets gång har man lyssnat på SKR och gjort ändringar efter remisshanteringen.
I många kommuner har fastighetsnära investeringar redan gjorts. Nu kan det rullas ut till landets alla kommuner. I glesbygd blir det insamlingsstationer, vilket är mycket bra. Jag vill också säga några ord om illegal avfallshantering. Det är verkligen ett växande problem nationellt och internationellt som får stora konsekvenser för miljön och för hälsan.
Vi har i medierna sett hur bolag har dumpat avfall. Det finns också problem med illegal export. Den illegala avfallshanteringen är kopplad till brottslighet. Med Miljöpartiet i regering påbörjade vi ett arbete som tog flera kliv. Det är bra att arbetet fortsätter.
Det handlar om att begränsa möjligheten för kriminella att tjäna pengar, och det handlar om att utövare av miljöfarlig verksamhet ska ställa säkerheter för kostnaden för återställning. Det ska också utdömas straff om man överlämnar avfall till någon som inte har tillstånd eller som inte har gjort anmälningar.