Ewa Björling (M):
Till att börja med vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut i detta betänkande om fortsatt svenskt deltagande i FN:s mission Unmil i Liberia. Det finns i dag ett väldigt starkt samband mellan fred, demokrati, fattigdomsminskning och utveckling. Själva förutsättningen för att kunna skapa utveckling är att det existerar en stabilitet och säkerhet i landet i fråga. Även för oss, för att kunna åstadkomma svensk säkerhet, krävs mer internationellt samarbete.
Det är grundläggande för att kunna avvärja framtida hot. Detta betänkande gäller en mycket viktig fråga, nämligen att Sverige fortsatt ska vara med och bidra till den multinationella FN-styrka som fortsatt stöder genomförandet av det fredsavtal som tidigare slutits mellan Liberias regering och två rebellgrupper. Som vi tidigare har hört har Liberia varit oroligt under lång tid.
Man hade under 14 år ett inbördeskrig, vilket slutade 2003. Trots detta lyckades man - med hjälp av FN-styrkor, får vi lov att säga - genomföra allmänna, demokratiska val som gjorde att vi fick Afrikas första kvinnliga president.
För att fortsatt och i högre grad lyckas uppnå fredlig stabilitet i hela regionen har nu svenska trupper, ett skyttekompani, varit där och verkat under en längre tid med 300 personer - egentligen har det varit 235, men mandatet var 300 personer. Nu föreslås att styrkan ska utvidgas till 500 personer som ska kunna stå till förfogande.
Då är det viktigt att påpeka att man också före denna styrka på 500 personer hade räknat med en säkerhetsmarginal i det fall säkerhetsläget skulle bli kraftigt försämrat för att också kunna sätta in den förstärkning vi talar om. Den totala Unmilstyrkan på 15 000 personer ska ägna sig åt, och har också redan ägnat sig åt, avväpning, demobilisering, integrering och återuppbyggnad i regionen.
Detta är alltså ett väldigt viktigt bidrag till FN från Sverige, ett stöd till konfliktlösning i Afrika. Herr talman! Ett annat viktigt uppdrag för Sverige är att bidra med humanitärt bistånd till Liberia för att man åter ska kunna bygga upp landet. Detta har vi gjort, till stora delar, redan under 2005 och tidigare. Under 2006 svarar Sverige på en FN-appell för Liberia med 23 miljoner kronor.
Stödet går främst till att bygga upp skolor och hälsovård - även här är hiv ett stort problem som måste bekämpas med alla medel - och i övrigt till att få i gång jordbruket och få fart på arbetet med jordbruksutveckling igen efter kriget. Många, mer än en tredjedel av befolkningen, har tvingats lämna sina hem. Många har bott i flyktingläger, flera dessutom utanför Liberias gränser.
Det behövs också kraftiga åtgärder för att få i gång de över 100 000 avväpnade soldater som nu helt enkelt måste få nya arbeten. Om inte detta sker kommer inte heller ett stabilt samhälle att kunna utvecklas. Eftersom denna uppbyggnad är så svår har FN beslutat att organisera detta som en katastrofinsats. Det gäller nu att den humanitära hjälpen verkligen når alla - barn, kvinnor och män. Herr talman!
Detta är ett utmärkt exempel på kombinationen internationella insatser tillsammans med tidigt bistånd, något som kan vara mycket effektivt och som vi moderater förespråkar. Ett annat exempel, som jag talade om i går, är Afghanistan. Skulle vi dessutom kunna öka dialogen mellan Försvarsmakten och biståndsorganen skulle vi få en ännu större synergieffekt som kunde gagna befolkningen i Liberia - de som lever där dagligen, på marken.
Den dialogen saknas i dag; det märktes - tyvärr - med all tydlighet vid den redovisning vi fick av representanter från UD och Försvarsmakten när vi behandlade detta betänkande. Det är något som jag bara kan beklaga. Herr talman! Detta är ett väldigt allvarligt beslut. Det handlar om att skicka ut unga människor på farliga uppdrag.
Just därför är det också viktigt att rätt strategi och rätt resurser finns till förfogande för internationella insatser. Det finns också en hel del icke oväsentliga risker för de människor vi skickar ut till Liberia. Eftersom det är en snabbrörlig insatsstyrka kan både operationsområde och hotbild variera starkt.
Jag känner mig dock trygg i att vi har fått bekräftat att det finns planer och förberedelser, både inom Sverige och akut på plats, för förstärkning och undsättning av de svenska soldaterna om så skulle behövas. Både personal och material finns specifikt avdelat för detta och kan sättas in med mycket kort varsel.
Förutom de militära hoten finns också risk för tropiska sjukdomar, besvärliga trafiksituationer och mycket kriminalitet. Slutligen skulle jag vilja påpeka hur viktigt det är att vi har en bra uppföljning och ett bra omhändertagande av svensk personal även efter genomförd insats i Liberia och på andra platser där vi har internationella insatser.
Jag vet att vi har haft en bra utbildning innan den här insatsen startade i Liberia. Men det är minst lika viktigt att följa upp den med en kompetent utvärdering och reflexion för att i framtiden ytterligare kunna förbättra våra internationella insatser. Allt det här handlar om människor som ska göra en militär insats för fred och säkerhet, det mest allvarliga beslut som vi fattar i riksdagen.