Åsa Regnér (S):
Jag tackar Christina Örnebjär för hennes engagemang i frågorna. Vi väntar på ett underlag. Vitsen med att beställa sådana är att få tid att tänka igenom och analysera frågor. Därför kan jag inte föregripa slutsatserna.
Jag instämmer verkligen i analysen att detta är ytterligare ett kvinnodominerat yrke, i det här fallet ett akademiskt yrke med en lång utbildning. Men de villkor som oftast följer med mansdominerade akademiska yrken följer inte med här. Det är ofta en besvärlig arbetssituation. Det vet många unga socionomer.
Det finns en fördel jämfört med andra yrken, nämligen att många fortfarande väljer socionomutbildningen. Det är en populär utbildning, och många går ut utbildningen varje år. Men de väljer inte i första hand, eller nödvändigtvis, den sociala barn- och ungdomsvården eftersom de känner till att många slutar snabbt. Vi vet genom studier att de ofta får de tyngsta ärendena i de svåraste områdena fort.
De har kanske inte tillgång till senior handledning. På många ställen har människor inte jobbat tillräckligt länge för att kunna ge en sådan handledning. I den här diskussionen är det viktigt att inte bara fokusera på ensamkommande utan se på det faktum att man har ansvar för alla barn som behöver vända sig till den sociala barn- och ungdomsvården. Låt oss titta på detta ur individernas synvinkel. De är intresserade av socialt arbete. Det är därför de väljer att bli socionomer.
Staten investerar också i utbildningen. Därför finns en stor vits att göra arbetsplatserna attraktiva och att uppvärdera de ytterst viktiga arbetsuppgifterna på det sätt som samhället behöver och som barnen behöver. Regeringen har en nationell samordnare som åker runt i 50 kommuner och tittar på hur den sociala barn- och ungdomsvården arbetar.
Hon kommer också med en mängd förslag på hur man kan förbättra arbetssätten och modernisera rutiner, och hon lyssnar på människor som arbetar där - företrädesvis kvinnor - och sätter barnet i fokus. Det vill många av dem som söker sig dit. Jag tror att ledamoten hör vartåt det lutar. Jag tycker att det är viktigt att ta till vara kompetensen som socionomer tar med sig.
Exakt hur man hanterar den akuta situationen vill jag återkomma till, men jag tycker att det är viktigt att socionomer används till vad de är utbildade för av alla de skäl jag nyss nämnde. Jag tror också att det av olika skäl är lämpligt och vettigt att underlätta med någon form av administrativt stöd så att det även här går att renodla vad socialsekreterarna och socionomerna gör när de jobbar i den sociala barn- och ungdomsvården.
Vi har också vidtagit åtgärder för bemanning. Det är fråga om 250 miljoner kronor om året, förutom de 10 miljarder som varje år går till kommunerna, som jag förutsätter också kommer att komma den sociala barn- och ungdomsvården till del. Vi har vidtagit åtgärder när det gäller introduktion.
Jag vet att man på många arbetsplatser försöker organisera sig så att det finns bättre handledning och introduktion för nyanställda och därmed kan organisera så att de mer seniora socionomerna får intressantare jobb i den bemärkelsen att de får seniora arbetsuppgifter. Det finns olika exempel på hur man arbetar med dessa frågor.