Fredrik Eriksson (SD):
I dag ska jag för ovanlighetens skull inte försöka mig på att skämta i mitt anförande, för trots den skenbart angenäma rubriken Allmänna helgdagar finns det över huvud taget inget roligt i det ämne som jag har tänkt uppehålla mig vid, tvärtom bara ofattbara tragedier. Herr ålderspresident!
Om jag säger Förintelsen och 6 miljoner judar tror jag att varenda femteklassare vet och förstår vad jag pratar om. Jag är dock inte fullt lika säker på att så är fallet om jag säger Gulag och uppemot dubbelt så många sovjetiska invånare.
Skulle jag vidare dubbla eller kanske till och med tredubbla även detta antal offer och säga Stora språnget och 30-40 miljoner kineser tror jag tyvärr att jag kan ha tappat mer än en majoritet av den vuxna befolkningen. Hur har det kunnat bli så här, herr ålderspresident?
Alla dessa olycksaliga själar har ju skoningslöst mördats av olika socialistiska regimer med olika inriktningar och ideologier.
Det beror förstås dels på vilken information våra skolor och myndigheter får i uppdrag att gå ut med, dels på vilken social, kulturell och historisk kontext man befinner sig i. Åker vi bara över Östersjön till våra baltiska grannländer vågar jag nästan lova att minnet av det sovjetiska arvet lever minst lika starkt som minnet av det nazistiska.
Drar vi vidare ned till Sydostasien känner gemene man på sin höjd till att det en gång för länge sedan fanns en ond liten man i Europa som hette Adolf Hitler. Därutöver har man haft mer än sin beskärda del av egna små onda män att förhålla sig till på hemmaplan.
Förutom Mao Zedong, som är det värsta exemplet, kan jag till exempel nämna Pol Pot och röda khmererna i Kambodja. Jag har själv besökt ett av Pol Pots killing fields strax utanför Phnom Penh, herr ålderspresident. På dessa dödsfält slog röda khmererna handgripligen ihjäl ungefär en halv miljon människor om året så sent som i slutet på 70-talet.
Man tog små barn i fötterna och drämde deras skallar mot närmsta träd. De lite större och vuxna slog man ihjäl med hackor och yxor eller skar halsen av med vass fjällblast från palmträdens stammar. Man använde helt enkelt de redskap som den socialistiska och kommunistiska samhällsordningen gav.
Herr ålderspresident! Det är lite med kommunismen som med islamismen. Var än någon av dessa avskyvärda ideologier lyckas få grepp om en samhällsbildning synes utvecklingen avstanna eller ta några rejäla kliv bakåt. Titta bara på samhällsbildningar som Kuba, Vitryssland och Nordkorea! Jag tror inte att någon skulle beskriva dem som särskilt framstående eller välutvecklade samhällen.
Eller för att tala om islamismen: Varför inte bara se vad som har hänt Iran, Afghanistan och Syrien? Önskas en riktigt förödande kombination av båda dessa företeelser torde Somalia tjäna som ett avskräckande exempel.
Även om jag befarar att vi kanske en dag får stå här och debattera huruvida vi ska införa en minnesdag till islamismens offer handlar mitt anförande i dag alltså om kommunismens oräkneliga brott mot mänskligheten. Som framgår av betänkandet sätter övriga partier i utskottet sin tilltro till att regeringen och dess myndigheter, såsom Forum för levande historia, ska uppmärksamma dessa frågor på ett adekvat sätt.
Det är i alla fall så de väljer att motivera sitt avslagsyrkande på vår reservation. Jag är emellertid inte tillnärmelsevis lika optimistisk om detta. När det kommer till nazismens förbrytelser gör man onekligen ett förtjänstfullt arbete.
Men medan ingen anständig människa skulle kalla sig för nazist har vi på den här sidan millennieskiftet haft människor i denna kammare som öppet har deklarerat sig vara kommunister. En av dem var som bekant partiledare för det parti som vår socialistiska regering brukar förlita sig på för att få igenom sin politik.
Att på allvar tro att en sådan konstellation skulle göra mer än en på sin höjd halvhjärtad insats ter sig nästan lika befängt som att låta Saudiarabien utforma FN:s politik för mänskliga rättigheter eller att tillsätta en julmustexpert som samordnare mot våldsbejakande extremism. Det finns väl ingen människa som skulle kunna komma på så absurda idéer. Eller?
Det torde förmodligen bli upp till den icke-socialistiska majoriteten i denna kammare att sätta ned foten och säkerställa att de många tiotals miljoner människor som bragts om livet i kommunismens namn ges åtminstone samma uppmärksamhet som Förintelsens offer. Ett litet steg i denna riktning skulle alltså vara att besluta om en minnesdag för reflektion och sörjande.
Men till och med det verkar vara för mycket begärt. Det är ynkligt. Herr ålderspresident! Som jag inledde med att anföra känner jag mig alltså lite kluven till att en sådan här allvarlig fråga över huvud taget bereds inom ramen för ett betänkande med titeln Allmänna helgdagar då det tenderar att skapa lite mer positiva associationer. Men låt gå för det. Även påsken har ju en mörk och grym historia.
För att lite grann knyta an till det som jag har talat om tidigare har Sverigedemokraterna också lagt fram ett förslag om att avskaffa den dag som snarare hyllar kommunism och socialism, det vill säga första maj. Vi vill avskaffa den som helgdag och ersätta den med nästan i princip vilken annan dag som helst. Det får förstås gärna vara något med anknytning till stolta svenska traditioner.
Till exempel finns förslag på den 2 december för att högtidlighålla införandet av världens första och ännu gällande tryckfrihetsförordning. Det skulle vi inte vara främmande för att stödja. Vi ser fram emot fortsatta diskussioner för att söka samförstånd i denna fråga. Herr ålderspresident! Efter att ha hållit detta anförande i moll ska jag försöka att slå an ett durackord.
Det har kommit till vår kännedom att Centerpartiet och eventuellt även regeringen har tagit sitt förnuft till fånga avseende veterandagen som allmän flaggdag, åtminstone om man får tro de uppgifter som cirkulerar i medierna. Det ser nu ut som att vi får majoritet i kammaren för att hedra våra veteraner på ett tillbörligt och lämpligt sätt, nämligen med ett hissande av den svenska flaggan.
Sverigedemokraterna är det Sverigevänliga partiet i Sveriges riksdag. Vi vill även att våra svenska helgdagar ska grundlagsfästas. I övrigt föreslår vi att användandet av nationella symboler, såsom flaggan och riksvapnet, bör användas mer i officiella sammanhang samt att Du gamla, du fria ska få officiell och lagfäst status som Sveriges nationalsång.
Men av beredningstekniska skäl och för tids vinnande vid voteringen yrkar vi här och nu bifall endast till reservationerna 3 och 4.