Sven-Erik Österberg (S):
Gunnar Andrén, Folkpartiet, har i interpellationen ställt två frågor till statsrådet Jens Orback. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på denna interpellation. Den första frågan gäller vilka åtgärder statsrådet avser att vidta om kommuner beslutar sig för att anordna kommunala folkomröstningar som ytterst berör den statliga skattepolitiken.
Den andra frågan gäller vilka åtgärder statsrådet avser att vidta för att förhindra att kommunala folkomröstningar i frågor som rör fler kommuner i praktiken inte innebär att den graderade rösträtten återinförs. Bakgrunden till Gunnar Andréns interpellation är att frågan om trängselskatt ska prövas i en kommunal folkomröstning i Stockholms kommun och också kommer att bli en fråga i de nationella valen. Kommunala folkomröstningar är ett instrument för demokratiskt inflytande.
Folkomröstningar gör det möjligt för fullmäktige att inhämta synpunkter från medlemmarna i kommunen eller landstinget som ett led i beredningen av ett ärende. Det är fullmäktige som har den exklusiva rätten att avgöra om en folkomröstning ska hållas eller inte. Lagen om kommunala folkomröstningar är begränsad till de grundläggande momenten i omröstningsförfarandet.
I övrigt är det fullmäktige som fattar beslut om det som rör folkomröstningen. Frågor som hänger samman med en folkomröstning är alltså en angelägenhet för den kommun där initiativet om en folkomröstning väcks. En kommun kan inte påverka beslut om folkomröstningar i andra kommuner. Den första frågan rör den kommunala kompetensen. I 2 kap.
1 § kommunallagen anges att kommuner själva får ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens område eller deras medlemmar och som inte ska skötas enbart av bland annat staten eller annan kommun. Det står således en kommun fritt att hålla en folkomröstning i en fråga under förutsättning att frågan är formulerad på ett sådant sätt att den rör en kommunal angelägenhet.
Hur en kommun väljer att formulera en fråga är dock inte något som regeringen har synpunkter på. Möjligheten att hålla kommunala folkomröstningar har funnits i snart 30 år. Under denna period har ett sjuttiotal folkomröstningar hållits. Nära hälften av dessa har rört indelningsärenden. För tre år sedan, år 2003, anordnades folkomröstningar om trängselskatt i tolv kommuner i Stockholms län. Därutöver har det också anordnats ett antal folkomröstningar kring trafikärenden och brobyggen.
Mot denna bakgrund ser jag ingen överhängande risk för att kommunerna ska börja anordna folkomröstningar som berör den statliga politiken. När det gäller den andra frågan vill jag betona att förtroendevalda i kommunfullmäktige är valda av medlemmarna i sin kommun och står till svars inför dem. En folkomröstning kan därmed endast fungera som medel för ansvarsutkrävande i den egna kommunen. För övrigt är det viktigt att understryka att en kommunal folkomröstning alltid endast är rådgivande.
Kommunmedlemmarna i Stockholms kommun ges alltså inte en direkt beslutanderätt över frågan om trängselskatt ska införas. Även om regeringen uttalat att folkomröstningen kommer att få betydelse för den fortsatta hanteringen av trängselskatter är det riksdagen som fattar de avgörande besluten. Mot bakgrund av detta avser jag inte att vidta några åtgärder med anledning av de ställda frågorna.