Stefan Attefall (KD):
Man ska ha bilden klar för sig. Det pågår stora förändringar av offentlig upphandling. Vi har nya EU-direktiv som vi har förhandlat nere i Bryssel som skapar större möjligheter att beakta de små företagens organisation men också mer av sociala, miljömässiga och etiska hänsyn i upphandlingen med mer flexibla regelverk. De nya direktiven ska implementeras i svensk lagstiftning.
Vi har sett att vi behöver höja kompetensen och kunskapen hos de upphandlande aktörerna. Det gäller kommuner, landsting och också statliga myndigheter. Då måste vi förstärka upphandlingsstödet. Vi har också sett en tendens till att vi har fått ett mer spretigt upphandlingsstöd än vi har haft tidigare. Vi har haft verksamheter vid Kammarkollegiet, Vinnova och Konkurrensverket.
Vi har haft Miljöstyrningsrådet, och dessutom har ett antal andra aktörer gett råd och vägledning på olika sätt. Regeringen säger: Vi måste samla ihop detta. Vi måste ha en tydlighet, förstärka upphandlingsstödet och göra det bättre. Det är inte för mycket kompetens och för mycket stöd som vi har haft problem med utan tvärtom. Regeringen säger att det är klokt att samla ihop stödet.
Det verkar råda fullständig enighet om att vi behöver samla ihop det hela, möjligtvis med undantag av Socialdemokraterna, att döma av det senaste inlägget. Vi har valt att lägga detta på en befintlig myndighet där det finns en ram, en kompetens och en struktur så att man slipper bygga upp detta igen från grunden. Då har Konkurrensverket ansetts vara det lämpligaste, och vi skickar med mer pengar för att bygga vidare och förstärka. Vi ska göra någonting bättre av upphandlingsstödet än det vi har i dag.
Jag tror att de flesta aktörer inser att det är klokt. Sedan kan man diskutera hur man ska organisera detta och om man ska ha en ny separat myndighet. Vi har diskuterat det alternativet. Men vi har bedömt att det är bättre att bygga på en befintlig struktur för att undvika de overheadkostnader som skapas på en relativt liten myndighet, och vi kan komma i gång snabbare i stället för att ha en lång process att bygga upp en ny myndighet.
Jag tolkar Matilda Ernkrans inlägg som att hon anser att vi ska ha ett spretigt upphandlingsstöd på olika aktörer i framtiden. Vi ska alltså inte göra denna kraftsamling på att förstärka det hela, utan allt är bra som det är. Sedan påstår Matilda Ernkrans att det finns en rad olika brister. Javisst - det är dem vi ska jobba med.
Men jag tror också att man ska ha klart för sig att det finns ett antal grundläggande principer i upphandlingslagstiftningen som är på EU-nivå och som man måste ha med sig, så man ska inte dra för stora växlar. Det måste vara likabehandling, öppenhet och transparens och proportionalitet i upphandlingen. Det innebär att man inte per definition kan ställa krav på att maten ska vara från ett visst land. Det måste vara kvalitetskriterierna som man ställer krav på, så att man får bra kvalitet.
För en helsingborgare som säger att man ska ha närodlat kanske det blir dansk mat i stället för norrländsk mat, mat från Svealand eller något liknande. Det är sådana faktorer som man ska ha med i bilden när man talar om svensk mat. Det är kvaliteten vi måste gå efter, och sedan måste svenska bönder ha så goda villkor och själva producera så pass bra att de kan konkurrera. Vi vet att det finns brister när det gäller kvalitetskraven i sättet att lägga upp upphandlingen, och vi ska bli bättre på att stödja dem som vill ställa kvalitetskrav.
Det ska göras på ett korrekt sätt så att man får fram den produkt som man vill ha till exempel till sina skolbarn. Jag ställer frågan: Vad är Socialdemokraternas alternativ? Jag mötte Jennie Nilsson, näringspolitisk talesman, i en debatt nyligen, och det var ett något annorlunda besked som jag fick av henne. Vad tycker Socialdemokraterna? Regeringens politik är tydlig. Men var står Socialdemokraterna? Det kan vara intressant att veta det också.