KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jacob Johnson (V):
Jag ska liksom föregående talare säga några ord om reservationerna 1 och 2 i betänkandet. Jag yrkar också bifall till bägge två. Den ena reservationen handlar om Sveriges förhållande till euron.
När Sverige på 90-talet blev medlem i EU hade vi att ta ställning till och godkänna en lång rad villkor som ställdes på det svenska medlemskapet. Det gällde bland annat att Sverige skulle införa euron när vi uppfyllde de ekonomiska kraven.
Sverige fick inget undantag från att införa euron, som Storbritannien och Danmark kunde förhandla sig till, utan vi köpte ett stort paket. Detta skedde mot bakgrund av den ekonomiska kris som rådde i början på 90-talet. Även om vi hade en folkomröstning var nog inte svenska folket helt uppdaterat med alla de villkor som ställdes.
Sverige står fortfarande utanför eurosamarbetet, och det har fungerat bra. Vi har en starkt exportberoende ekonomi i Sverige. Genom att vi har en egen valuta som kan variera lite mer mot andra valutor klarar vi oss också bättre i lågkonjunkturer.
Det är svårt att föra samma penningpolitik i ett så stort område som hela EU när förutsättningarna varierar. Därför måste den svenska regeringen kräva att vi får ett formellt juridiskt undantag. Jag yrkar bifall till reservation 1.
Jag ska säga några ord om skatten på valutatransaktioner - det som också kallas för Tobinskatten. Det är något som Vänsterpartiet har drivit i många, kanske fem till tio, år. Frågan har fått en större bredd och ett större stöd efter finanskrisen.
Denna skatt är ett sätt att dämpa valutaspekulationer och kortsiktighet i den finansiella sektorn. Det är glädjande att EU-parlamentet har tagit ställning och bett EU-kommissionen att ta fram en analys av det hela. Det har inte kommit fram någon riktig analys ännu. Jag var tillsammans med skatteutskottet i Bryssel i går och fick träffa EU-parlamentariker och skattekommissionärer.
Vi diskuterade bland annat detta. Det var intressant att höra från de svenska EU-parlamentarikerna hur pass levande frågan trots allt är. Jag fick bland annat med mig en skrift från Göran Färm, som är socialdemokratisk EU-parlamentariker, om hur socialdemokraterna i EU-parlamentet och Europa ser på frågan. Det är intressant bland annat eftersom Socialdemokraterna i Sverige här i riksdagen inte stöder reservationen.
I skriften från de europeiska socialdemokraterna sägs det bland annat följande: För de europeiska socialdemokraterna är frågan om beskattning av finansmarknad, och då främst en transaktionsskatt, en profilfråga. Jag hoppas att vi kommer att få ett bredare stöd också i Sveriges riksdag för frågan, för det är en viktig framtidsfråga att driva.
Det går att driva den också på andra sätt och med andra regelverk än med till exempel en valpskatt. Man brukar ju hänvisa till att den inte fungerade tidigare i Sverige. Men med en lägre nivå kan nog detta fungera även inom EU utan att det får så stora effekter på det globala samspelet.
Jacob Johnson (V):
Det gäller att formulera upphandlingskraven på sådant sätt, till exempel i fråga om god djurhållning, att de gäller för alla leverantörer. Men de kraven kan ju vara likvärdiga med dem som vi har i Sverige. Då måste leverantörer, oavsett om det är svenska eller utländska, följa de reglerna. Då är det inte de svenska reglerna, men det är motsvarande regler.
Jag betonade det som också tas upp i utskottets utlåtande som ett exempel, att det också handlar om att bli bättre på att använda de möjligheter som finns. Det ställer stora krav på kompetens hos de upphandlande myndigheterna.
Jacob Johnson (V):
Jag ville betona möjligheterna och behovet av att använda de möjligheter som finns för att ställa olika krav. Det kan gälla sociala krav, miljökrav, arbetsmiljökrav och krav på djurhållning. Det är viktigt att den kompetensen finns. Men den finns knappast i tillräcklig utsträckning för att kunna bland annat ställa krav på god djurhållning på de grisprodukter som vi köper och använder i Sverige, oavsett om de är producerade i Sverige eller i andra länder.
Jacob Johnson (V):
I mitt anförande tog jag upp problemen med de privata bolagen i välfärdssektorn, som jag sade täljde guld med pennkniv med hjälp av skattemedel. Jag refererar också till Svenska Dagbladet som i dag har rubriken "Välfärd riskkapitalets nya guldgruva" på första sidan.
De har en hel bilaga med rubriken "Jakten på skatten" och pekar där ut välfärdens nya herrar, för det är i stort sett bara herrar som är chefer för de här företagen och gör stora vinster. Bläddrar man i bilagan kan man se hur det går till, och man kan också få en karta över hur pengarna flödar ut ur Sverige till olika skatteparadis.
Svenska Dagbladet redovisar också hur avkastningen på insatt kapital i dessa riskkapitalbolag är med hjälp av de här konstruktionerna. De skriver till exempel att Ambeakoncernens avkastning på eget kapital 2009 var 33 procent. Attendo Care, koncernens svenska dotterbolag, hade 88 procents avkastning på eget kapital 2009.
Svenska Dagbladet jämför detta med 16 procent hos industriföretag som Volvo, 13 procent för Handelsbanken och 10 procent för Vattenfall. Det kan tyckas vara ett ganska smart upplägg att kunna göra sådana vinster. Men hur ser Gunnar Andrén på detta mot bakgrund av att pengarna behövs inom välfärdssektorn och mot bakgrund av att vi ska ha en skattelagstiftning och en tillämpning som tillvaratar svenska medborgares intressen?
Jacob Johnson (V):
Det systemskifte i den svenska välfärden som Gunnar Andrén och hans parti ställer sig bakom får de här dramatiska konsekvenserna med stora summor, skattepengar, som flyr från landet och undandras svensk beskattning.
Det är också så att i det systemskifte som Gunnar Andrén står bakom med den fria etableringsrätten kan de skattemedel som olika privata vårdbolag hämtar hem inte allokeras efter behov, utan de allokeras efter plånbok. Det är alltså ett väldigt stort systemskifte, och hela historien med riskkapitalbolagen är en del av detta. Här krävs verkligen en helt annan politik.
I Vänsterpartiet motsätter vi oss att vi ska kunna ha en konstruktion med stora privata vinstdrivna bolag i välfärdssektorn. Vi vill också ha en ordentlig översyn av skatteflyktslagen för att kunna stävja detta och verkligen hindra det. Genom de här konstruktionerna har ägarna till bolagen, dessa herrar, plockat ut miljardtals kronor i vinst. Det är helt otillständigt.
Svenska skattebetalare anser att svenska skattepengar ska gå till välfärd och inte till några smarta klippare som kan plocka ut miljardtals kronor i vinst på svensk välfärd. I den här frågan tycker jag nog att Gunnar Andrén som i andra sammanhang trots allt kan ha vissa insikter borde ändra åsikt och ansluta sig till en vänsterpartistisk politik.
Jacob Johnson (V):
Först har jag en kommentar till det Lena Asplund säger om återinförande av skatten på handelsgödsel. Först sade hon att den skatten inte hade några miljöeffekter alls. I den senaste replikväxlingen sade hon i stället att den inte hade så stor betydelse. Det är trots allt lite skillnad.
I mitt inlägg refererade jag till vad Jordbruksverket och SLU hade kommit fram till, nämligen att det kanske handlade om 1 200 eller 1 500 ton kväve per år. Även om det inte är den största delen av det totala åtagandet inom Baltic Sea Action Plan har det ändå en väsentlig betydelse enligt min uppfattning. Jag tycker att Lena Asplund borde moderera sitt ställningstagande om miljöeffekterna av handelsgödsel.
Fru talman! Det jag egentligen begärde ordet för var att Lena Asplund sade att det fanns en motion från Vänsterpartiet om höjda diesel- och bensinskatter. Det är inte korrekt refererat. Den motion från Vänsterpartiet som finns handlar om att differentiera beskattningen av bilismen utifrån regionala skillnader. Vi har föreslagit en utredning av hur det skulle kunna gå till.
Ett sätt skulle kanske kunna vara lägre bensinpriser vid tankning, men vi lämnar också många andra möjligheter öppna. Det är just detta som utredningen ska titta på. I delar av landet - i den rena glesbygden - är det svårt att transporteras om man inte kan använda bilen.
Därför vill vi se om man ytterligare kan stödja glesbygden på det här sättet.
Jacob Johnson (V):
Handelsgödseln bidrar till ökade utsläpp av kväve i Östersjön och i Västerhavet. Vi har principen om att förorenaren ska betala. Jordbruket, som använder handelsgödsel, bör vara med och betala.
Ett lämpligt sätt är då att ha handelsgödselskatt, som ju enligt bedömare minskar utsläppen med 1 200-1 500 ton kväve per år. Regionaliseringen av beskattningen av bilismen tycker vi kanske båda är en viktig frågeställning.
Vi lyfter fram glesbygdens problem med vår motion och vår reservation 2 samtidigt som vi anser att vi behöver en rejäl beskattning på både bensin och diesel för att begränsa dess miljö- och klimateffekter och minska koldioxidutsläppen. Dessa utsläpp ökar ju fortfarande.
Vi får väl i kommande budgetmotioner se var vi kommer att landa när det gäller beskattningen på bensin och diesel. Vi menar att det går att kombinera en väl avvägd bensin- och dieselskatt med riktade åtgärder för att öka möjligheterna för rörlighet och transporter i gles- och landsbygden i Sverige.
Jacob Johnson (V):
Nu säger statsrådet att kommissionen kommer att tillsättas mycket snart. I svaret står att han inte kan säga när den kommer att tillsättas. Bägge påståendena kan vara sanna. Men mycket snart tolkar jag som före nyår. Jag trodde att den skulle ha kommit på regeringssammanträdet i går, men det gjorde den inte.
Jag ser fram emot att den kommer att tillsättas mycket snart. Om det inte sker mycket snart kan statsrådet förvänta sig en ny interpellation ganska snart. I min interpellation har jag ställt några konkreta frågor.
En gäller möjligheten till så kallade bail ins så att bankernas fordringsägare får vara med och betala innan staten går in med kapital i en bank i kris.
Statsrådet hänvisar till pågående arbete inom EU och till Baselkommittén och att den kommitté, som statsrådet föredrar att kalla den - i rubriken på interpellationen står det finanskommission - som kommer att tillsättas mycket snart ska behandla denna frågeställning. Jag välkomnar det.
Det finns naturligtvis ett antal frågor som Riksbanken har beskrivit som vi inte går in på i denna debatt. Jag kan lägga till att jag tycker att den här kommissionen också ska titta på storleken på den finansiella sektorn mot bakgrund av vad som har hänt på Irland där bankernas balansomslutning före krisen var 6 1⁄2 gånger Irlands bruttonationalprodukt. I Sverige är motsvarande relation ca 3,5.
Det är också en hög siffra som man kanske behöver titta på. Jag har frågat om statsrådet är beredd att titta på frågan att separera affärsbankernas investmentverksamhet från den ordinarie bankverksamheten genom att till exempel förbjuda att bankerna handlar med egna medel.
Bankerna investerar ju sina kunders medel i handel, men de investerar också eget kapital. Statsrådet svarar att han inte anser att det finns skäl att ändra gällande regelverk. Såvitt jag vet har USA förbjudit i stort sett all handel med egna bankmedel.
Mot bakgrund av det undrar jag om inte även den här frågan borde prövas i den mycket snart tillsatta kommittén. När det gäller sammansättningen av kommittén har vi kanske lite olika åsikt. Vi från Vänsterpartiet har ansett att det ska vara en bred sammansättning.
För att främja en stor offentlig debatt i de här frågorna tycker vi att det ska vara politiska partier, arbetsmarknadens parter, forskare och branschföreträdare.
Jag är rädd att det annars kan bli en ganska introvert kommitté med branschföreträdare som kokar om sin egen soppa. Den finansiella krisen sker i ett nytt globalt läge.
Det är hela globaliseringen, euro-krisen och diskussioner om en mer regionaliserad världsmarknad. Det är många stora frågor. Det är viktigt att kommittén snart kommer i gång med sitt arbete.
Jacob Johnson (V):
Det ska bli spännande att få se direktiven till och sammansättningen av den kommitté som mycket snart kommer att tillsättas. Detta skiljer sig från det svar som jag fick i går om att statsrådet inte kunde ange något datum. Det låter som om regeringen kanske äntligen kommer till skott i denna viktiga fråga.
Avslutningsvis vill jag fråga om statsrådet kan precisera hur regeringen ställer sig till den framställan som har kommit från Riksbanken och från finansutskottet och om denna kommitté kommer att ta hand om dessa frågor. Det gäller till exempel frågan om den finansiella infrastrukturen.
Som socialist ser jag gärna att infrastrukturen finns i samhällelig ägo. Man kan jämföra med den fysiska infrastrukturen - järnvägar, kraftnät och vägar - som det är naturligt att ha i samhällelig ägo.
Jag tycker att man kan ha liknande funderingar runt den finansiella infrastrukturen som är så viktig att sköta - betalsystem och annat - för att vi ska ha en finansmarknad som fungerar. När det gäller bankernas storlek är det precis som statsrådet säger när han exemplifierar. Island är kanske det allra tydligaste exemplet, men det gäller även Irland.
Vi har också det förhållandet att de finansiella instituten har vinstnivåer som över tid ligger väsentligt över vinstnivåerna i produktionsföretagen. Det tycker jag också är någonting som man bör titta på.
Jacob Johnson (V):
Den långsiktiga ägare jag tänker på när det gäller välfärdsföretagen eller välfärden är inte Wallenberg - det kanske inte är någon överraskning för finansministern - utan kommuner och landsting och demokratiskt styrda organisationer, bland annat för att vi ska kunna leva upp till hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf att vård ska vara likvärdig och behovsstyrd. Det finns stora risker för att vi inte får den utvecklingen.
Jag får trots meningsskiljaktigheterna tacka finansministern för debatten. Det finns alla skäl att återkomma. Jag skulle kunna återanvända finansministerns ord häromdagen om EU-kommissionen och föreningsmomsen, nämligen att följa frågan ända in i kaklet.
Jag kan lova finansministern att jag och Vänsterpartiet kommer att följa regeringen i den frågan ända in i kaklet, eller rättare sagt ända tills vi får regeringen att inse att det är fel väg att gå att öppna för kortsiktiga vinstintressen inom vård, skola och omsorg. Att bygga världens bästa välfärd är en långsiktig och allvarlig fråga som inte ska slarvas bort av skattejurister och det som Svenska Dagbladet kallar "välfärdens nya herrar". Jag har många exempel på det från verkligheten.
Jag var till exempel i Jönköping häromveckan och fick beskrivet vad som händer när den borgerliga landstingsmajoriteten där nu släpper fram mer än 20 nya privata vårdcentraler som ska konkurrera med ett trettiotal befintliga landstingsdrivna. Man kan tänka sig konsekvenserna för personalförsörjning, konkurrens om läkare, kontinuitet gentemot patienterna med mera.
Det är inte en klok och kostnadseffektiv politik, Anders Borg. Ett annat exempel är Kulturkrabaten. Fyra förskolor såldes till en privatperson av Stockholms kommun för 650 000 kronor och gick efter bara ett år med vinst med 3 miljoner, som den nya ägaren tog ut som egen avkastning. Nej, herr talman, varje skattekrona ska vårdas. Vård ska ges efter behov och inte styras av vinstintressen.
Jacob Johnson (V):
Jag vill upprepa, bland annat mot bakgrund av Hans Lindes erfarenheter, att Sveriges utrikesminister Carl Bildt har alldeles för låg profil när det gäller att hävda respekten för yttrandefrihet, mänskliga rättigheter och ett demokratiskt valsystem värt namnet i Turkiet. Nu har Turkiet och omgivningen att leva med valresultatet. Det är ett resultat som pekar åt olika håll.
Regeringspartiet AKP ökade visserligen sin väljarandel av befolkningen men förlorade i mandat, även om man på grund av valsystemet fortfarande är kraftigt överrepresenterat. Demokratiblocket av oberoende ledamöter från BDP och den kurdiska och turkiska vänstern ökade sin representation avsevärt trots att valsystemet fortfarande missgynnar dem kraftigt.
Samtidigt ökade ett förhoppningsvis reformerat CHP sin andel ganska kraftigt, medan chauvinistiska MHP förlorade både platser och röstandelar. Sammantaget har kurder, vänstern och det som brukar kallas det socialdemokratiska CHP nu en större plats i parlamentet.
Erdogan hävdade på valnatten att han tänker inbjuda till en bred konsultation med parlamentet om en ny grundlag, en grundlag som definitivt måste göra slut på det militära inflytandet i turkisk politik men som framför allt måste visa att Erdogan trots allt kan visa allvar med att i en fredlig dialog lösa den kurdiska frågan, den så kallade demokratiska öppningen.
I och med att CHP har intagit en alltmer progressiv hållning i kurdfrågan, där partiet bland annat kräver avskaffande av 10-procentsspärren till parlamentet och öppnar för modersmålsundervisning, bör förutsättningarna för detta öka. Här kan Sverige stödja en sådan utveckling, inte genom servila hyllningar till Erdogan utan genom tydliga krav på mänskliga rättigheter, yttrandefrihet och ett erkännande av kurdernas rättigheter.
Jacob Johnson (V):
Jag anser trots allt, som sagt, att det ligger en självmotsägelse i EU:s position vad gäller Turkiet och de politiska Köpenhamnskriterierna. Å ena sidan uppfyller Turkiet i erforderlig grad dessa kriterier, och man fortsätter att uppfylla dem i erforderlig grad, enligt återkommande rapporter. Å andra sidan påpekas allvarliga brister, och jag uppfattar det trots allt som ett krav från EU:s sida att de måste åtgärdas.
De är alltså inte fullt ut uppfyllda, fast EU säger att de är uppfyllda i erforderlig grad. Här återstår alltså mycket att göra, och jag kan instämma med utrikesministern att det krävs en grundläggande reform för att komma åt detta i grunden. Utrikesministern tar också upp i sitt svar att förhandlingarna blockeras av frågor som till stor del ligger utanför förhandlingsramverket. Jag antar att Carl Bildt här i första hand avser Cypernfrågan.
Det må vara så, men det kan inte tillåtas hindra Sverige och EU att driva kravet på reella demokratiska reformer i Turkiet hårt. Är det så, utrikesministern, att Cypernfrågan har den funktionen att demokratireformerna i Turkiet förhindras och att EU inte driver detta med hänsyn till medlemskapsförhandlingarna?
En sak som måste åtgärdas vad gäller Turkiets demokrati är antiterrorlagarna. Turkiet har antiterrorlagar som kriminaliserar syften och inte fokuserar på handlingar.
Detta är en gummiparagraf som kan användas godtyckligt mot till exempel dem som förespråkar utökade rättigheter för kurderna. Det finns alltså mycket att arbeta med. När det gäller de pågående rättegångarna har vi till exempel frågan om det kurdiska språket.
Där kräver nämligen de åtalade att få möjlighet att försvara sig på sitt eget språk kurdiska, men det har hittills förvägrats de åtalade. Frågan har hänskjutits till Högsta domstolen, och vi får se hur de kommer att svara nu när rättegången öppnar igen i januari, strax efter nyår.
Jag vill också specifikt fråga utrikesministern vad regeringen avser att göra för att få Turkiet att ändra sin antiterrorlagstiftning. Ministern refererar också i sitt svar till den konferens om yttrandefrihet som planeras med kandidatländerna under nästa vår.
Det är också positivt och kan ge en anledning att ta upp den kurdiska tv-kanalen Roj-TV som nu hotas av stängning i Danmark. Jag skulle vilja höra hur utrikesministern ser på den frågan.
Jacob Johnson (V):
Sverige har bra relationer både med Turkiet och till exempel med olika kurdiska företrädare. Jag tycker att Sverige på ett tydligare sätt skulle kunna utnyttja de här goda kontakterna för att stödja den fredliga dialog och lösning på den kurdiska frågan som förr eller senare måste komma.
Vi lyfte upp denna fråga också under det svenska ordförandeskapet i EU, men den bollen kunde då regeringen inte riktigt ta emot. Vänsterpartiet välkomnar naturligtvis också Turkiet som medlem i EU den dag EU:s krav är uppfyllda.
Det gäller dock inte minst de politiska kriterier som EU redan har sagt att är erforderligt uppfyllda men där det finns allvarliga brister. Utrikesministern kommenterade inte mitt inlägg om Turkiets antiterrorlagar som jag tycker är en av de allvarligare bristerna. Man har alltså en gummiparagraf där allt som inte är bekvämt för den turkiska staten mer eller mindre kan betraktas som terrorism.
Det kan vara att man vill ändra vissa grundläggande saker i den turkiska staten, till exempel vad gäller kurdernas rättigheter. Att argumentera för det kan betraktas som en terrorhandling, och det används av och till från den turkiska statens sida.
Det är naturligtvis alldeles oacceptabelt, och det måste Sverige och EU på ett tydligare sätt påpeka för Turkiet och få en ändring som en grundläggande del i den fredliga lösningen av den kurdiska frågan och i demokratiseringen av Turkiet så att Turkiet kan bli fullvärdig medlem av Europeiska unionen.
Jacob Johnson (V):
Detta är inte första gången jag debatterar med Eskil Erlandsson i den här frågan. Det framgår av Jens Holms interpellation att jag och dåvarande jordbruksminister Erlandsson hade en debatt för ganska exakt ett år sedan. I dag debatterar vi med landsbygds minister Erlandsson. Det är en namnändring som väl ligger i tiden - landsbygdens möjligheter och problem behöver verkligen uppmärksammas.
Bakgrunden till interpellationen är i dag som för ett år sedan Livsmedelsverkets råd om miljösmarta matval och att de har hindrats av EU-apparaten därför att de innehöll råd om att i vissa fall äta närproducerade livsmedel, något som EU-kommissionen och Rumänien hade invändningar mot, för det ansågs strida mot varors fria rörlighet på den inre marknaden.
I interpellationsdebatten för ett år sedan hyste dock Erlandsson gott hopp om att den revidering av råden som var på gång efter EU-kommissionens invändningar skulle få framgång och kunna notifieras av EU. Avsevärt arbete har också nedlagts av berörda myndigheter och departement, men till slut kom beskedet - i praktiken väl genom Kommerskollegium - att myndigheten inte kunde stå bakom den nya version som utarbetats.
Därför finner jag det lite anmärkningsvärt att landsbygdsministern i sitt svar beskriver det som att Livsmedelsverket kan notifiera råden igen om myndigheten så önskar. Råden är ju i praktiken tillbakadragna efter Kommerskollegiums ställningstagande.
En fråga jag ställer mig är om det inte i själva verket är Kommerskollegium som äger den här frågan och så att säga överprövar och avgör om Livsmedelsverkets råd är lämpligt utformade. Kommerskollegium är regeringens expertmyndighet för utrikeshandel och handelspolitik och sorterar under Utrikesdepartementet, med handelsminister Ewa Björling som ansvarigt statsråd.
Vi i Vänsterpartiet kritiserar EU för att vi anser att den så kallade fria marknadens intressen i praktiken går före sociala och miljömässiga hänsyn. Denna hantering av Livsmedelsverkets trots allt ganska enkla råd om miljösmarta matval exemplifierar enligt min mening detta väl. I praktiken har Kommerskollegium fått avgöra avvägningen mellan hänsynen till miljön, klimatet och frihandeln - ett nog så talande exempel.
Kanske är det så att landsbygdsministern gärna hade velat gå vidare med förnyad notifiering men att handelsminister Björling har sagt nej. Är det verkligen nödvändigt, kan man fråga sig, att be EU om lov när det gäller råd till allmänheten om miljövänliga matval? Så kallade notifiering avser i första hand såvitt jag förstår tekniska föreskrifter för olika produkter?
Här handlar det inte om föreskrifter om produkter utan om råd från Livsmedelsverket. Fru talman! Landsbygdsminister Erlandssons partikollega och partiledare, näringsminister Olofsson, talade åtminstone tidigare om att EU måste bli smalare och vassare.
Hur ser landsbygdsminister Erlandsson på detta önskemål från sin partiledares sida mot bakgrund av EU-kommissionens och Kommerskollegiums agerande i frågan om Livsmedelsverkets råd för miljösmarta matval?