Catharina Elmsäter-Svärd (M):
En viktig förutsättning för att man inte ska behöva komma till frågeställningen om huruvida man kan lita eller inte lita på sin avtalspart är att det finns en tydlighet i vad det är man ska komma överens om och inom vilka ramar man kan komma överens om saker och ting. Det är alldeles riktigt att det i den nationella plan som just nu gäller finns ett stort antal medfinansieringsavtal.
Det var till och med så många att vi gjorde en utredning för att se över hur de egentligen ser ut. Vi konstaterade också att det behöver finnas någon form av ordning i vem som gör vad, ansvarsfördelningar och när man ska medfinansiera. Detta var även Riksrevisionen inne på, och var lite kritisk till när det gäller medfinansieringsavtal.
Just därför tydliggjorde vi detta i höstas i den infrastrukturproposition som lades fram till riksdagen - för att det inte skulle råda några tveksamheter. Den andra delen, som jag tror är viktig framför allt om man ska titta framåt, handlar om vad som gäller när man ska ta ut infrastrukturavgifter på väg, vilket är det som skulle vara fallet i Sundsvall och i Motala. Då måste det finnas en ordning i hur och på vilket sätt man gör det.
Detta gäller bland annat den proposition som just nu behandlas av trafikutskottet. Den innehåller i sak två EU-direktiv, som måste in i svensk lag. Det ena handlar om EETS, direktivet om förutsättningar och möjligheter att använda transpondrar. Det är särskilt bra, inte minst på tung trafik genom hela Europa. Det andra är Eurovinjettdirektivet.
Båda dessa måste in i svensk lag. Där framgår också den ordning som ska gälla när man tar ut avgifter. Då ska de förhålla sig på ett visst sätt. Jag tror i grund och botten att om man har denna proposition och det vi har sagt i infrastrukturpropositionen skulle det öka möjligheterna betydligt framdeles när man gör medfinansieringsavtal liknande dem som Motala och Sundsvall har gjort.
Fråga är: Vad händer i Motala, och vad händer i Sundsvall? Sundsvall är en del av TEN-T-nätverket. Det ställer extra krav när avgifter väl ska införas. Rent hypotetiskt skulle man kunna säga att om ett avtal skulle göras så att personbilar inte betalar kommer någon att kunna överklaga och kommissionen att säga ifrån.
Avgifter som har införts följer inte Eurovinjettdirektivet oavsett om vi har infört det i svensk lag eller inte. Om vi inte införlivar detta i svensk lag kommer kommissionen att ganska snart öppna ett ärende - och det har den förvisso redan gjort - där den vill ha svar från Sverige senast i januari om när och hur vi tänker införliva direktivet.
Om vi inte gör det kommer vi varje dag att få betala böter motsvarande en undersköterskas årsinkomst - fast varje dag! Detta är någonting som jag ser nu när jag tittar på det här och hanterar det. Det måste på något sätt också kunna lösas; det är helt klart. Motala är inte en del av TEN-T-nätverket.
Här skulle regeringen genom väglagen kunna sätta avgiften om vi så skulle önska. Där förhåller det sig inte på samma sätt. Men det är fortfarande så att den tunga trafiken inte får ta en större andel av kostnaden jämfört med persontrafiken. Det är det som ligger i Eurovinjetten. Det gör att det blir lite knepigt för bägge dessa avtal.
Därför är det också viktigt att Trafikverket, som är part och som för diskussioner med bägge kommunerna, tänker på hur man löser det här.