KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christer Engelhardt (S):
Oavsett om det är en märklig eller inte en märklig debatt har vi att hålla oss till det ämne som gäller. Vi lägger ut texten om det vi är övertygade om. Skatteverket bedömer självt att det inte får in så mycket skatteintäkter för den alkohol som man kan misstänka att människor för in i det här landet.
När jag har besökt tullen framför allt nere vid Öresundsbron är man helt övertygad om att det flödar in betydligt mycket mer alkohol än vad man egentligen klarar av att kontrollera. Det talas här om att tullen ska få ökade resurser. Hos tullen säger de själva att de har ett tydligt uppdrag att i första hand koncentrera sig på narkotikaflödet. Det finns inte utrymme för att klara av att kontrollera även alkoholen.
Det är vad som gör mig så orolig när man öppnar för att även tillåta en oberoende mellanhand att föra in alkohol i det här sammanhanget. Dessutom är det oerhört svårt att kontrollera en oberoende mellanhand. När det finns alkohol i bilen ska jag vid resandeinförsel inte betala skatt.
Men det är skatt på alkohol i bilen till en granne där det finns en pålaga om skatt. Vem kontrollerar att den skatten kommer in? Vem kontrollerar till exempel att mottagaren som tar emot alkoholen är 20 år? Det finns många frågor kvar att lösa. Det hinner vi inte med på den korta tiden nu i kammaren. Jag lär få återkomma då vi debatterar frågan när ärendet ska behandlas. Det är en viktig fråga för den svenska folkhälsan.
Det skäms jag inte att stå upp för.
Christer Engelhardt (S):
Låt mig återigen framföra ett tack till Jan R Andersson för ett gott samarbete i utskottet som har lett fram till ett enigt betänkande. Det är också glädjande att vi i utskottet är så pass överens. I sitt anförande gav Jan R Andersson också en bild av hur statistik kan tolkas. Är siffrorna korrekta eller inte, och hur ska man se det?
Jag sade också i mitt anförande att utvecklingen av ungdomars drickande går i en positiv riktning. Då har man jämfört siffror på hur det ser ut i årskurs 9 där det lämnas ut enkäter. Jag sade inte det i mitt anförande, men år 2000 uppgav 77 procent av pojkarna i årskurs 9 att de drack alkohol. Den siffran är nu nere på 61 procent.
Bland flickorna var det 79 procent som uppgav att de drack alkohol år 2000, och nu är den siffran nere på 67 procent. Men jag vet själv hur det var när man gick i årskurs 9 och fick ut en enkät. Om man ville vara lite ball och tuff var det lätt att man satte ett kryss fast man kanske inte hade konsumerat någon alkohol, men man ville snacka med kompisarna sedan och så vidare. Det finns all anledning att ha ett kritiskt tänkande när det gäller statistiken.
Jan R Andersson var också inne på flera problemområden i den restriktiva alkoholpolitiken i sitt anförande. Jag pekade på det svenska ordförandeskapet. Jan R Andersson nämnde det väldigt kort i slutet på sitt anförande. Kan Jan R Andersson säga något mer om på vilket sätt vi under det svenska ordförandeskapet kraftfullt kommer att verka när det gäller alkoholfrågorna?
Christer Engelhardt (S):
Jag har förstått att byråkratin inom EU tar sin tid. Vi kan ta exemplet Finland. Finlands system för gårdsförsäljning har ifrågasatts. Kommissionen skrev ett brev till Finland om detta 2007, och nu har vi 2009, och det har fortfarande inte hänt någonting i den frågan.
När jag har undersökt var frågan ligger har jag fått till svar att två år är väldigt kort tid i EU-sammanhang samtidigt som det verkar vara en väldigt lång tid efter svenska förhållanden. Jag inser också att det kan ta sin tid, men någonstans måste man börja. I EU-sammanhang har vi nu lyckats komma så långt att alkoholfrågan börjar få status som en folkhälsofråga.
Då är det otroligt mycket lättare att komma fram med en restriktiv alkoholpolitik än om vi bara ska prata pengar, näring och jordbruk eftersom man är sig själv närmast då. Om det handlar om folkhälsopolitik kan man dra ut det bredare. Det var därför jag var så angelägen om att detta inte ska bli en fråga som försummas under det svenska ordförandeskapet utan att vi verkligen kraftfullt tar tag i detta.
Jag hoppas att regeringspartierna tar till sig detta när man ska hålla i de här ordförandeklubborna i olika sammanhang under den tid vi har ordförandeskapet. I slutet på sitt repliksvar till mig var Jan R Andersson också inne på en mycket viktig fråga som jag också tog upp i mitt anförande. Vi kan stå här och prata hur mycket alkoholpolitik som helst i kammaren och jobba hur mycket som helst för detta som politiker, men ansvaret ligger hos föräldrarna.
Jag pekade på föräldrastödsprogram som finns och som mycket väl kan implementeras i landet. Kan Jan R Andersson säga något om på vilket sätt regeringen kommer att jobba mer med föräldrastödsprogram? Det är ju inte något som Alkohollagsutredningen tittar på.
Christer Engelhardt (S):
Det är ju Lars-Ivar Ericsons sista debatt, och så lätt ska han väl inte komma undan i denna ärendedebatt! Skämt åsido: Det är tråkigt att en så pass klok centerpartist, som Lars-Ivar Ericson är i de här frågorna, har valt att lämna riksdagen.
Lars-Ivar Ericson nämnde att två ord, samarbete och dialog, är viktiga nyckelord som leder fram till ett gott resultat. Så har också skett i det betänkande som vi nu behandlar här i kammaren eftersom vi är eniga om detta betänkande. I det har naturligtvis Lars-Ivar Ericson, som en mycket klok centerpartist i sammanhanget, spelat en viktig roll.
Jag vill rikta ett varmt tack till Lars-Ivar Ericson för de år som vi har samarbetat i socialutskottet då vi haft många, bra och kreativa diskussioner, samt önska honom lycka till i hans tjänst som präst i Svenska kyrkan, som han nu går tillbaka till. I sitt anförande nämnde Lars-Ivar Ericson de ideella organisationerna, som ju är viktiga aktörer.
Han går nu tillbaka till en stor och viktig organisation som gör ett stort och viktigt arbete med att hjälpa till att föra den restriktiva alkoholpolitiken framåt med stora steg. Varmt tack till dig, Lars-Ivar Ericson, och lycka till i din fortsatta gärning som präst i Svenska kyrkan!
Christer Engelhardt (S):
Jag tackar Lars Lilja för att han har ställt denna interpellation. Jag tackar även statsrådet Maria Larsson för svaret. Det blev som jag misstänkte när jag såg att interpellationen var framställd, nämligen att mycket av statsrådets svar kretsar kring det nyinrättade ANT-sekretariatet och ANT-kansliet och så vidare.
Jag har i mitt arbete i socialutskottet haft möjlighet att jobba med frågor som handlar om alkohol-, narkotika- och tobaksprevention och då också fått möjlighet att träffa en del av de samordnare som finns lokalt ute i landet och ställa frågor till dem. Jag var kritisk när man valde att lägga ned Mobilisering mot narkotika och även Alkoholkommittén.
Frågor som handlar om alkohol, narkotika, tobak och dopning utgör ett vitt och brett område. Vi är medvetna om att en del produkter är legala och andra inte är legala. Därför tycker jag att det är viktigt att man riktar in sig även på just det som inte är specifikt legalt kring dessa frågor. Men just när det gäller dopning finns det också områden som är illegala.
Ute i landet tycker man att det är en fråga som inte får den dignitet som den kanske förtjänar. Mycket bollas tillbaka till det sekretariat och kansli som nu finns inom Regeringskansliet. Man tycker ute i landet att det inte riktigt fungerar. Man refererar till att det är en snårskog av regelverk. Det är svårt att nå fram. Det krävs tydliga riktlinjer.
När man kastar in ansökningar går de inte i linje med den kommunala budgetprocessen eftersom det krävs egenfinansiering av dessa insatser. Man tycker också att sekretariatet kommer väldigt sent med aktiviteter, eller också dras de tillbaka eller flyttas. Ute i landet upplever man att det är väldigt rörigt kring dessa frågor.
Speciellt när det gäller dopning tycker man att det inte alls finns någon drivkraft. Jag varnade för att takten skulle dras ned när det gäller dessa frågor då en ny organisation sjösattes och den andra avskaffades. Ute i landet anser man att regeringen har växlat ned från femmans växel till ettans växel. Det är ganska allvarligt om det skulle vara på det sättet.
Jag vet att straffskalorna inte är statsrådet Maria Larssons ansvarsområde. Men polisen säger att man kan göra begränsade insatser i dopningsfrågan på grund av att straffnivån är väldigt låg när det gäller dopning i förhållande till narkotika. De tillslag som görs på dopningsområdet sker ofta i samband med att man gör tillslag på narkotikaområdet. Polisen skulle vilja rikta in sig lite mer specifikt på dopningsfrågorna också.
Det finns delar i fråga om detta som man ute i landet har signalerat inte har fungerat riktigt på det sätt som man hade trott att det skulle göra. Farhågorna om att regeringen har skruvat ned på takten tycker jag är oroväckande. Jag skulle vilja höra vilka svar som statsrådet har på de frågor som många av samordnarna ute i landet har.
Jag instämmer också i en hel del av de frågor som Lars Lilja tog upp i sitt anförande, och det finns ingen anledning för mig att upprepa dem.
Christer Engelhardt (S):
Det sägs att det är många ord här. Jag förstår det, för vad hjärtat är fullt av pratar man gärna mycket om. Det är tryggt att också från statsrådet höra att man brinner för de här frågorna. Jag tvivlar inte på det. Maria Larsson och jag har tidigare haft samtal om detta, så jag är medveten om att man vill göra kraftfulla insatser också på det här området.
Jag har gått tillbaka och tittat på detta och vet att Björn Fries hösten 2006 överlämnade en dopningshandlingsplan till statsrådet. Det var precis efter Maria Larssons tillträde. Jag tror att Fries i den dopningshandlingsplanen sagt att det behövs ungefär 30 miljoner kronor enbart till dopningsområdet. Som Lars Lilja var inne på och refererade till avsätts nu 15 miljoner i forskningspropositionen - pengar som ska fördelas på alla områden.
Därför undrar jag, precis som Lars Lilja, hur mycket dopningsbiten får. Det är en viktig bit, för den kunskapsmängd som statsrådet pratar om behövs också lokalt ute i landet. Jag förstår att det kan finnas en del barnsjukdomar. Men det har nu gått ett helt år sedan sekretariatet och kansliet trädde i funktion, så jag tycker nog att man bör kunna ha lite bättre beredskap när sådana här organisationer sjösätts.
Jag tänker på viljeinriktningen och på att man fortfarande, efter ett år, kan tala om barnsjukdomar. Jag hoppas att statsrådet tar till sig detta och ser till att de här barnsjukdomarna medicineras så att det kan bli en friskare aktivitet och så att länssamordnarna ute i landet kan känna att de på ett tydligt sätt kan komma i gång. Just nu tycker man att det är väldigt rörigt. Det tycker jag är illavarslande. Det låter dock som att statsrådet är väl medveten om vilken medicinering som kanske behövs.
I så fall är det bara att verkställa.
Christer Engelhardt (S):
Jag vill ta tillfället i akt att få framföra mitt tack till konstitutionsutskottet för den välvilliga behandling som min motion K11 har fått med anledning av regeringens proposition Regionalt utvecklingsansvar i vissa län . För mig som för Gotland har det varit främmande att vi på Gotland skulle få bli region men inte fullt ut få använda regionbeteckningarna.
Detta hade försvagat, enligt kommunens uppfattning, förutsättningarna att uppfylla det regionala ansvaret. Det hade inneburit en förlust i status och brist i tydlighet att inte få använda den benämning som för omvärlden anger befogenheterna.
En särskild anledning till att det vore en stor fördel för Gotland att fullt ut få använda regionbegreppet är läget som Gotland har som stor central ö i Östersjön. Det inrymmer en unik möjlighet till interregionalt samarbete även utanför Sveriges gränser. I ett sådant sammanhang är det viktigt att kunna uppträda som en fullvärdig region jämställd med andra.
Detta har nu ni i konstitutionsutskottet förstått och tagit till er, vilket jag och många med mig som på olika sätt arbetat med denna fråga, som nu lett fram till detta tillkännagivande om min motion K11, är mycket tacksamma för. Fru talman! Med detta instämmer jag i bifallsyrkandet till konstitutionsutskottets betänkande i den del som omfattar min motion K11.
Christer Engelhardt (S):
Stefan Tornberg försöker att få mig spegla någon form av osäkerhet. Jag kan lugna Stefan med att jag är väldigt trygg i min uppfattning och i det parti jag företräder här i Sveriges riksdag. Phia Andersson har på ett föredömligt sätt svarat på Stefans frågor i den replikomgång som de hade.
Jag har också för egen del kollat upp, precis som kolleger till mig har gjort, hur man skulle kunna landa i en sådan här fråga även efter ett val. De besked jag har fått gör mig trygg att Gotland även efter valet kommer att fortsätta att vara region. Jag är på inget sätt orolig att det ska förändra de beslut som nu fattas. Jag är mycket trygg i mitt ställningstagande.
Christer Engelhardt (S):
Så lätt flyter inte Gotland bort. Det ligger nog fast i berggrunden. Att man talar om Ansvarskommitténs förslag och att man i reservationer tar upp frågor om att få ett helhetsperspektiv behöver inte innebära att man bryter sönder och bryter upp det som här är beslutat. Ingenting är så bra att det inte kan bli bättre.
Om vi nu kommer till makten efter valet har jag inte fått några signaler på att vi ska äventyra åtminstone den del av landet där jag befinner mig på Gotland och de beslut som nu fattas om att Gotland fullt ut får vara region och kalla sig för region. Jag känner mig trygg i den uppfattningen. Ingenting är så bra att det inte går att göra bättre.
Det finns all anledning att se över detta för att få ett helhetsperspektiv på hela landet. Det är inte bara enskilda delar. Det är också det man pekar på i reservationen, att få titta på det ur ett helhetsperspektiv. Det finns säkert saker som går att justera och göra bättre, men för Gotlands del är jag mycket trygg i min uppfattning att Gotland kommer att vara kvar som region.
Christer Engelhardt (S):
Socialutskottets ordförande Kenneth Johansson säger att mycket är på gång. Ja, mycket är på gång. Det kan jag instämma i. Många saker som är på gång är också bra. Allt omfattas inte av kritik, utan det finns även en hel del ros i det hela. Jag vill stanna upp vid hemlöshetsproblematiken.
Kenneth Johansson nämnde att regeringen har en strategi som pågått åren 2007-2009. Det här är ingen ny fråga. Vi har tidigare under den socialdemokratiska regeringen haft utredningar som tittat på detta. Jag tror att Widar Andersson gjorde en stor utredning i början av 2000-talet.
Jag skulle vilja säga att hemlöshetsproblematiken är ganska väl känd. Det man nu behöver är krafttag. Det är nästa steg. Det behövs insatser som ska förebygga hemlösheten. Strategier i all ära, men hemlösheten måste också motverkas så att den minskar. Vad svarar socialutskottets borgerliga majoritet?
Jo, man säger att Socialstyrelsen i 2011 års regleringsbrev fick i uppdrag att bland annat utveckla öppna jämförelser på hemlöshetsområdet och genomföra en ny nationell kartläggning av antalet hemlösa. Är det det svaret Kenneth Johansson som socialutskottets ordförande ger till landets hemlösa, att det ska göras en ny kartläggning för att ta reda på hur många de är? Vi vet att det finns en stor grupp hemlösa.
Såväl kvinnor och män som barnfamiljer drabbas av det. Det är åtgärder som krävs. Vad tänker alliansregeringen och Kenneth Johansson göra för att minska hemlösheten i Sverige?
Christer Engelhardt (S):
Jag är inte på något sätt raljerande i mitt replikskifte med Kenneth Johansson. Det här är ett allvarligt område, och det är allvarliga frågor. Jag pekar på det som socialutskottets ordförande skriver i utskottets ställningstagandetext i betänkandet, att man har för avsikt att göra en ny nationell kartläggning. Är det den kraftfullaste åtgärden från socialutskottets ordförande för att motverka hemlöshet i Sverige?
Det stämmer som Kenneth Johansson säger att det sker en samverkan med Kronofogdemyndigheten. Det finns en publicerad rapport som Socialstyrelsen tog fram 2008. Där talar man om att man ger vägledning och stöd till socialtjänsten. På samma sätt har Socialstyrelsen 2010 tagit fram en vägledning om boendelösningar. Vägledningar i all ära, men det är kraftfulla insatser som krävs för att motverka hemlösheten.
Det är inte bara män och kvinnor utan också barnfamiljer som drabbas av den. Därför menar jag att om det som Kenneth Johansson säger är så tydligt, att man vidtar kraftfulla åtgärder på det här området, då är det väldigt tunt beskrivet i utskottets betänkande som vi här har att debattera. Det finns under utskottets ställningstagandetext på s. 20, och i så fall är det mycket tunt.
Jag anser att det behövs kraftfulla åtgärder, inte nya nationella kartläggningar. Hemlösheten är ett känt problem. Vad ytterligare vill Kenneth Johansson ta fram för att se till att det börjar byggas bostäder och skapas ekonomiska förutsättningar så att människor inte hamnar i utanförskap eller bostadslöshet?
Christer Engelhardt (S):
Jag tackar statsrådet för svaret å Gunnar Sandbergs vägnar. Även jag, som är här i Gunnar Sandbergs ställe för att ta emot svaret på interpellationen, tackar givetvis.
Det är naturligtvis glädjande att statsrådet tydligt ger uttryck för att hon, som hon själv skriver i svaret, "inte kommer att lägga något förslag till riksdagen som skulle kunna få negativa konsekvenser för folkhälsan eller riskera detaljhandelsmonopolet". I riksdagen har vi som statsrådet känner till en bred enighet om en svensk restriktiv alkoholpolitik.
Vi har också vid ett flertal tillfällen i betänkanden från socialutskottet skrivit om att Systembolaget och detaljhandelsmonopolet ska värnas och bevaras men också försvaras. Vi hade en alkohollagsutredning som skulle titta över alkohollagen.
Den tittade också på gårdsförsäljning och konstaterade att den inte var förenlig med EU-rätten om man samtidigt skulle behålla detaljhandelsmonopolet. Bra, tänkte jag i min enfald - då nöjer sig väl regeringen med detta. Men icke! Regeringen valde att tillsätta en ny utredning för att specifikt titta på gårdsförsäljning.
Jag upplevde det som att man inte riktigt nöjde sig med det svar som den tidigare utredningen gav. Man ville på något vis fråga tills man fick det svar man egentligen hade önskat. Regeringen tillsatte som sagt den nya gårdsförsäljningsutredningen med ganska tydliga direktiv, som också statsrådet här har redogjort för.
Det man också sade var att om det är så att utredningen konstaterar att detta inte är förenligt med detaljhandelsmonopolet ska regeringen underrättas om detta.
Utredningen konstaterade att detta inte var förenligt med detaljhandelsmonopolet, men man underrättade inte regeringen utan valde att gå vidare i sitt arbete och lägga en utredning på bordet där någonting helt annat föreslås.
Jag kan referera till en av experterna i utredningen, Karin Eckerberg, som skriver i ett yttrande i utredningen: "I slutskedet av utredningens arbete stod det klart att gårdsförsäljning såsom åsyftat i kommittédirektivet, inte var förenligt med EU-rätten. För att försöka komma förbi detta faktum har utredningen frångått såväl de uttryckliga som underförstådda förutsättningarna i kommittédirektivet dvs.
att förslaget skulle avse försäljning av egentillverkade alkoholdrycker på svensk landsbygd och på tillverkningsstället. Det aktuella lagförslaget omfattar alltså betydligt mer än vad som i normalt språkbruk avses med gårdsförsäljning." Det gör mig ännu mer förvånad när regeringen väljer att gå ut med den här utredningen på remiss. Vi återkommer till de frågor som Gunnar Sandberg ställt i sin interpellation.
Varför väljer man att gå vidare med detta på remiss om man är så tydlig i sina kommittédirektiv och om man är så tydlig i sitt ställningstagande kring detaljhandelsmonopolet som statsrådet är i sitt svar?
Christer Engelhardt (S):
Det är naturligtvis bra att vända på stenar och titta på saker och ting ur olika perspektiv. Det har jag full förståelse för. Men nu låter det lite på Maria Larsson som att man ändå kände till att utredningen var på väg åt ett annat håll. Det var inte den bilden jag fick av statsrådets kommentar när utredningen lämnade sitt förslag.
Statsrådet sade bland annat i olika medieintervjuer att detta skiljer sig markant från det regeringen hade tänkt sig och är något helt annat än gårdsförsäljning i traditionell mening.
Det förslag som ligger på bordet och som nu remissbehandlas är ett tydligt och markant avsteg från de direktiv som regeringen gav, som statsrådet också säger.
Regeringen tar emot en utredning som - på eget initiativ, som jag tolkar det, även om Maria Larsson vill ha det till att utredningen konstaterar detta utifrån den finska modellen - väljer att gå vidare och hitta ett system där man själv säger att det är ett tydligt avsteg från direktiven och någonting helt annat än den gårdsförsäljning man tänkt sig.
Då borde man kunna konstatera att vi är vid vägs ände och säga att detta var något som vi inte hade väntat oss och att vi därför väljer att inte gå vidare och inte låta detta gå ut på remiss. Man bör konstatera att detta inte är förenligt med det som vi hade tänkt oss och med hur vi definierar gårdsförsäljning. Det förslag som har kommit handlar ju inte alls om gårdsförsäljning på det sättet.
Jag hänvisar till vad Karin Eckerberg, som är expert i utredningen, själv säger: Vill man uppnå det som utredningen presenterar måste man lämna ordet gårdsförsäljning, för det är absolut inte det som det handlar om. Det handlar snarare om att skapa nya små försäljningsställen för såväl vin som likör och spritdrycker.
Då är det alltså små spritbutiker, små systembolagsfilialer, som man måste inrätta om man ska följa utredningens förslag.
En ansvarsfull regering, sade Maria Larsson, har stora öron och vill lyssna in. Men någonstans måste regeringen sätta ned foten och slå fast att det här förslaget inte var vad man hade tänkt sig. Det är därför det väcker stora frågor när man nu ändå väljer att låta det gå ut på remiss, speciellt när statsrådet själv har varit så tydlig om att detta var ett avsteg från direktiven och inte alls det man menade med gårdsförsäljning.
Återigen vill jag fråga dig, Maria Larsson: Varför väljer man att låta detta gå på remiss? Litar man inte på den bedömning man har gjort i de direktiv som man själv har gett utredningen?
Christer Engelhardt (S):
Jag är fullt medveten om att utredningar arbetar självständigt. Jag har själv suttit med i tre stora statliga utredningar och vet precis vad det arbetet innebär. Men min tveksamhet kommer när nu regeringen väljer att låta förslaget gå ut på remiss trots att förslaget var ett tydligt avsteg från de direktiv som utredningen hade fått av regeringen.
I de utredningar som jag har suttit med i har vi varit väldigt noga med att penetrera de direktiv vi har fått av regeringen när våra förslag ska läggas fram och vi har verkligen sett till att hålla oss innanför de ramarna. Här tog däremot utredaren ett kliv över detta och lade fram ett förslag som inte följde direktiven.
Jag må vara erfaren men kan ändå vara ny i olika sammanhang. Det finns flera ledamöter här i riksdagen som har längre erfarenhet än jag här i kammaren. Det finns också ledamöter som är allianskolleger med Maria Larsson som också har riktat förvånade blickar med anledning av det förslag som har kommit. Carl B Hamilton säger så här: "Kasta det i papperskorgen.
Skicka det inte på remiss." Det är ett tydligt svar från en av Folkpartiets talespersoner i den här frågan. Detta handlar alltså inte om att jag är socialdemokrat. Det finns breda lager också bland partierna på den sida som Maria Larsson representerar som känner tveksamhet inför att regeringen har valt att skicka detta på remiss. Vi får väl se vad remissvaren säger när de kommer in.
Jag hoppas att de gör samma tolkning som jag, alltså att detta inte är förenligt med detaljhandelsmonopolet.