KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Vilhelmsson (C):
Då är jag kanske lite mer trygg i att ministern och regeringen inte i dagsläget kommer att ändra i regleringsbrevet. Det förstår jag också. Men fortfarande är det ju så att utredningen är på gång, och det jag tycker saknas i utredningsdirektiven är den regionala aspekten. Jag tycker också att det är ansvarsfullt av universitetet att utreda kvalitet, ekonomi, resurser och så vidare.
Men man glömmer akademins ansvar för den regionala utvecklingen. Det är inte bara jag som tycker det. Som ministern säkert också sett finns det nu långt över 30 debattartiklar och medieuppslag om vikten av Campus Grythyttan för hela länet. Den aspekten finns inte med i utredningen, menar jag.
Det är ett ansvar som vi alla har och som ministern och regeringen har. Jag tipsar ministern om det - hon måste se det när utredningen kommer med sitt förslag. När det gäller söktrycket har det gått ned under ett antal år. Men i år har det faktiskt ökat igen, trots denna utredning, vilket är skönt.
Det kan naturligtvis ha att göra med att det varit högkonjunktur och att vi nu gått in i en pandemi och det förmodligen blir lågkonjunktur, vilket i och för sig gör att det här behövs ännu mer. Besöksnäringen är ju en av de absolut viktigaste näringarna, och akademi och utbildning för den näringen är oerhört viktigt.
När det gäller lokalerna kanske jag får passa på att ställa en fråga om ekonomin. Det sägs ju att behovet av upprustning av lokalerna och investeringar är väldigt stort. Jag tror inte att någon önskan om vare sig utbyggnad eller upprustning har framförts av Campus Grythyttan.
Ändå säger man att det är ett stort behov. Jag är inte så säker på att fastighetsägaren Akademiska Hus delar åsikten att det är ett stort behov. Men ekonomin är ju också en del av utredningen. Ekonomin har varit jätteviktig genom åren eftersom staten bidrog till finansieringen av Måltidens Hus, att det kom från världsutställningen i Sevilla, att det utgår ett lokaliseringsbidrag årligen och så vidare.
Om utredningen kommer fram till att det behövs ett starkare finansiellt stöd för att hålla kvar utbildningen i Grythyttan, är det något som ministern och regeringen kan tänka sig att titta på?
Helena Vilhelmsson (C):
Tack så mycket, statsrådet Ernkrans! Jag håller med, och jag är också glad för det som står i januariavtalet. Jag är någorlunda trygg med verksamheten så som den är uppbyggd i dag, men det är inte konstigt att man blir fundersam när en utredning startas utan att aspekten regional utveckling tas med.
Det handlar om akademins ansvar för att vara en stark del i den regionala utvecklingen, i Örebro län och i hela landet, för att vi ska komma framåt när det gäller boende, utbildningsmöjligheter och arbete. Detta är otroligt viktigt. Jag tycker att det är olyckligt att det inte är med - och jag vet att ministern inte kan styra detta.
Jag har också yttrat att jag tycker att exempelvis Region Örebro län skulle vara en part i denna utredning; jag är lite osäker på om de har varit det. Jag lyfter därför detta, och jag vill göra allt jag kan för att stämma i bäcken. För det är trots allt så att denna utredning snart kommer. Den skulle egentligen redan ha kommit när jag skickade in denna interpellation. Jag vet inte om ministern vet vad som faktiskt står i den.
Avslutningsvis vill jag bara skicka med hur jag ser på detta. Campus Grythyttan har funnits i 30 år. Om man drar upp roten på ett kunskapsträd som under 30 år har burit matkvalitet, social gemenskap, besöksnäring och hållbarhet för att återplantera det i en miljö utan denna erfarenhet är det inte säkert att trädet ens tar sig och börjar växa. Detta tar otroligt lång tid, och man förlorar väldigt mycket.
Jag ska inte ställa frågan igen, för jag tror att jag får samma svar. Jag hade velat ställa frågan: Vad skulle krävas för att statsrådet och regeringen skulle ändra i regleringsbrevet? Men jag ställer inte den frågan.
Helena Vilhelmsson (C):
Min fråga riktar sig också till statsrådet Åsa Lindhagen. Den gäller den svenska sexköpslagen, som i år har funnits i 20 år. Symbolvärdet är än i dag mycket starkt. Kvinnan är ingen handelsvara, utan det är köparen som är den kriminelle. Lagen står som förebild på många håll i världen. Människohandel är en lukrativ marknad. FN beräknar att de kriminella nätverken tjänar ca 7 miljarder på prostitution.
Det är lönsammast i världen efter narkotika- och vapenhandel. Internet har gett marknaden ökat utrymme och används för att rekrytera offer. Konstigt nog finns fortfarande ett motstånd mot lagens existens. Det är motstånd som enligt mig inte argumenterar utifrån den verklighet som våra poliser möter på internet, på gator och i de lägenheter de gör tillslag. Organisationen RFSL gick nyligen ut med ett ställningstagande för att avskaffa lagen. Det är den helt fri att göra.
Men det är en organisation som är ute på skolor runt om i landet för att föreläsa om sex och samlevnad, och det komplicerar saken. Hur kommer ministern och regeringen att arbeta framgent för att skydda och stärka den svenska sexköpslagstiftningen?
Helena Vilhelmsson (C):
Det låter tryggt, och det leder mig in på nästa fundering. Trots 20-årsfirandet är ju antalet åtalade väldigt lågt och antalet dömda enligt sexköpslagen ännu lägre. En fjärdedel av alla anmälda brott leder till dom, det mesta är böter och mycket mindre är fängelse. Jag och Centerpartiet menar att vi i stället borde stärka sexköpslagen och se över hur man kan få domsluten att sträcka sig över hela straffskalan, inte bara böter.
Kanske ska vi också se över höjda minimi- och maximistraff. Vad anser ministern om sådana tankegångar?
Helena Vilhelmsson (C):
Min fråga riktar sig till idrottsminister Amanda Lind. Under förra året släppte Generation Pep sin rapport om barns och ungas rörelsemönster. Den visade att alldeles för många rör sig alldeles för lite. Rapporten befäster också att aktiviteterna avtar med åldern och att flickor rör sig mindre än pojkar. Flickor i gymnasiet är de som rör på sig allra minst. Detta är oroväckande, tycker jag.
Varför tycker inte flickor att det är lika roligt att idrotta, leka och träna som pojkar tycker? Beror det på för lite idrott i skolan? Beror det på att skolgårdar och andra miljöer mest är anpassade efter lagidrotter? Beror det på att idrottsrörelsen är för tävlingsinriktad? Det här är frågor som Centrum för idrottsforskning ställer sig. De menar också att idrottsrörelsen behöver bli lite mer rörlig. Det ska vara enkelt att börja träna eller utöva en idrott utan krav på prestation, även i äldre åldrar.
Folkhälsan bland barn och unga är inte jämlik och visar sig heller inte vara jämställd. Jag skulle vilja höra idrottsministerns syn på detta och om det finns något arbete på gång för att förändra det.
Helena Vilhelmsson (C):
Det är tryggt att höra det. Jag vet att det är många som jobbar med det här. Det är mödra- och barnhälsovården, förskola och skola, föreningsliv, näringsliv och inte minst vi här genom politiska styrmedel. Men frågan är om det räcker. Trots att vi har antagna folkhälsomål blir situationen inte så mycket bättre. Jag funderar på om det kanske behövs en bättre samordning. Andra länder har antagit ramverk och strategier för att tydliggöra exakt vem som ansvarar för vad.
Anser ministern att det kan vara en del av lösningen för att det här ska förtydligas och vi faktiskt ska nå våra folkhälsomål för barn och unga?
Helena Vilhelmsson (C):
Min fråga riktar sig till jämställdhetsminister Åsa Lindhagen. För en tid sedan släpptes en rapport med titeln Ett år med unga relationer . Det är en sajt som fokuserar på våld bland unga. Våld i nära relationer börjar sällan med att mannen - som det oftast är - helt plötsligt börjar slå i vuxen ålder, utan det börjar när man är yngre. Alltså måste vi, för att nå det sjätte jämställdhetspolitiska målet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra, börja med att få stopp på killars våld mot tjejer.
För detta finns det egentligen inga tydliga mål eller strategier beslutade av riksdag eller regering. I rapporten sammanställs de besök, samtal och kontakter man har haft med både våldsutövare och våldsoffer. Det är en omskakande läsning som kan sammanfattas med orden: Att behovet var så stort hade vi inte kunnat föreställa oss. Jag tycker att rapporten har kommit lite i skymundan av covid-19, men jag tror mig veta att ministern har träffat den stiftelse som står bakom sajten.
Jag är nyfiken på hur det samtalet gick och vad ministern har för planer framöver för att motverka det här.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag läser in det ministern säger. Vi behöver ta gemensamma krafttag mot detta. Jag håller med: Om man inte pratar om problemet finns det ju inte. Det finns ett antal förslag som 1000 Möjligheter själva har tagit fram i rapporten. Där nämns bland annat rättsväsendet. Man behöver identifiera och jobba brottsförebyggande. Där nämns också socialtjänsten och inte minst skolan, där man ska ha porrkritiska samtal.
Hur tänker ministern om det och uppdraget med den nya sex- och samlevnadsundervisningen just när det gäller porrkritiska samtal?
Helena Vilhelmsson (C):
Det är bra att regeringen nu tar ett första steg mot en bred och permanent reglering av överlåtelser av säkerhetskänslig verksamhet och viss egendom av betydelse för Sveriges säkerhet. Det finns ett stort behov av det, och Sverige har till skillnad från många andra länder saknat en sådan reglering. Det är väl känt att utländska aktörer använder sig av både olagliga och lagliga metoder för att tillförskaffa sig information som kan vara av betydelse för svensk säkerhet.
Det finns en problematik kring bland annat utländskt övertagande av känslig infrastruktur och teknologi i Sverige, också för företag som bedriver säkerhetskänslig verksamhet enligt säkerhetsskyddslagen. Fru talman! Genom det förslag som nu ligger på riksdagens bord genomför regeringen delar av betänkandet Kompletteringar till den nya säkerhetsskyddslagen .
Regeringen avser samtidigt att återkomma med resterande förslag i betänkandet och också återkomma i fråga om granskningar av utländska direktinvesteringar och om hur säkerhetsskyddslagstiftningen ska förhålla sig till detta när Direktinvesteringsutredningen slutredovisar sitt uppdrag. Vi vill påminna om att till exempel medierna är ett av fem identifierade områden som av kommissionen bedöms vara skyddsvärda. Fru talman!
Det är bra att regeringen avser att återkomma med ytterligare reglering innehållande förslag från de två nämnda utredningarna. Men Centerpartiet vill att regeringen också inkluderar förslag som finns i det slutbetänkande som lämnats av Kommittén för förbättrat skydd för totalförsvarsverksamhet, som bland annat innehåller totalförsvarsrisker kopplat till kontroll över egendom inom vissa geografiska områden.
Det är en viktig men i dag frånvarande del för att Sverige ska ha en nödvändig och heltäckande reglering på området. Genom utvalda förvärv eller nyttjanden av egendom i Sverige kan främmande makt försvåra för svensk försvarsverksamhet, utöva olaglig underrättelseverksamhet eller på annat sätt stödja en verksamhet som är riktad mot Sveriges säkerhet och äventyra den. Detta måste regleras.
Kommittén för förbättrat skydd för totalförsvarsverksamhet har förslag som skulle ge Sverige en nödvändig och mer heltäckande reglering på området. Det är något som regeringen säger sig se ett behov av. Fru talman! Jag stöder den proposition som ligger på bordet men menar också att de två tillkännagivanden som beskrivs i betänkandet är oerhört viktiga. De kommer från Moderaternas följdmotion.
En bortre tidsgräns för samrådsmyndighetens handläggningstid är rimlig, inte minst ur rättssäkerhetssynpunkt. Den kan också ge stöd och vägledning för verksamhetsutövare, vilket både försvarsutskottet och utrikesutskottet tillstyrkt. Jag yrkar härmed bifall till reservation 3.
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, Johan Pehrson, för viktiga frågor! Jag lyssnade till det förra replikskiftet, och jag kommer nog att upprepa mycket av det Sten Bergheden sa. För mig är det viktigt att det finns en likvärdighet för dem som äger vapen. Med dagens regler är det väldigt stor brist på likvärdighet mellan jägare och sportskyttar. Sten Bergheden tog ju upp det som exempel förut. Jag tycker inte att detta är hållbart och ger ingen legitimitet till vapenlagarna så som de fungerar i dag.
Som regeringen har skrivit i propositionen och som vi har påpekat många gånger ska den dagliga kollen i belastningsregister och liknande ligga till grund för att kunna ifrågasätta att någon har ett farligt vapen. Denna samverkan kan säkert utökas och utvecklas inom sjukvården, psykosociala insatser och polisen.
För att svara tydligt på din fråga: Ja, jag tycker att det ska finnas en självreglering. Kanske behövs starkare regler än de som finns i dag som säger att om man ska ha ett sådant vapen ska man vara aktiv och ansluten till en förening. Jag tycker dock fortfarande att det som sker nu är orimligt. Vi har hört hur återansökningar om licenser vart femte år kan slå helt galet.
Kanske behöver man utveckla det hela på så sätt att om någon inte kan visa att denne är aktiv i en förening eller utövar sportskytte aktivt ska information om det gå till berörda myndigheter. Personen i fråga ska kanske helt enkelt bli av med sitt vapen i så fall.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag håller med om mycket av det resonemang som Johan Pehrson för, även om jag inte ser någon principiellt stor skillnad mellan att gå omkring med två pistoler i väskan eller att exempelvis ha ett kulgevär i bilen. Jag ser ingen skillnad mellan dessa exempel vid den potentiella risken om någon mår dåligt eller inte är lämplig att inneha ett vapen.
Men som dagens system fungerar är det stor skillnad i lagstiftningen om man är jägare eller sportskytt vad gäller synen på ansvar. Så som femårsreglerna är konstruerade i dag är svaret nej; de är inte rimliga. Det finns inget i propositionen eller i regeringens diskussion som syftar till det andra synsätt som Johan Pehrson tar upp.
Jag är beredd att titta på andra lösningar i framtiden om det krävs för att man ska komma åt det problem som Johan Pehrson tar upp. Jag håller med om att det är skillnad på sportskytte och idrotten mountainbike.
Helena Vilhelmsson (C):
Centerpartiet välkomnar Riksrevisionens rapport om effektiviteten i Kriminalvårdens anstalter. Vi tycker att rapporten fyller ett syfte och att det som framkommer av granskningen bör följas upp. Vi noterar dock att den nu gjorda granskningen inte omfattar häkten, frivården eller Kriminalvårdens transportverksamhet.
Centerpartiet menar att det är mycket viktigt att se över effektiviteten även i dessa delar av Kriminalvårdens verksamhet. Fru talman! Kriminalvården har en otroligt viktig uppgift i att förhindra återfall i brott. Verksamheten ställer höga krav på säkerhet men också på humanitet och på att den rehabilitering som tillhandhålls inom verksamheten ger bästa tänkbara resultat.
Kriminalvården utmärker sig genom att utgöra en grundsten i det statliga åtagandet, eftersom myndigheten verkställer de mest inskränkande tvångsmedel som staten kan ta till mot en enskild person, nämligen frihetsberövande. Uppgiften och ansvaret att bedriva bra och effektiv kriminalvård är därmed en av statens absolut viktigaste uppgifter. Fru talman!
Kriminalvården befinner sig i dag i ett läge där beläggningssituationen på såväl anstalter som häkten är ansträngd, och situationen ser ut att hålla i sig framöver. Centerpartiet har redan tidigare uppmärksammat att situationen med utdragna förhandlingar mellan Kriminalvården och det statliga bolaget Specialfastigheter, som vi har hört tidigare talare nämna, i flera fall fått nybyggnationen av ytterligare anstaltsplatser att gå i stå. Den har helt enkelt stannat upp.
Riksrevisionens rapport bekräftar detta problem. Att utbyggnad och upprustning står stilla eftersom en statlig aktör inte kan komma överens med en annan statlig aktör är givetvis helt oacceptabelt och ytterst en fråga om bristande ledarskap. Fru talman!
Trots att granskningen visar att effektiviteten inom Kriminalvården brister väljer regeringen att inte kommentera detta på annat sätt än att säga att man inte delar Riksrevisionens bedömning i fråga om möjliga kostnadsbesparingar. För Centerpartiet är det kanske inte primärt storleken på kostnadsbesparingarna som är det viktigaste i denna rapport.
Som vi ser det är det ett problem om inte goda exempel sprids och effektiva tillvägagångssätt tas till vara inom myndigheten. Detta gäller inte bara resurseffektiviteten utan även i fråga om erfarenhetsutbyte av insatser som minskar risken att intagna återfaller i brottslighet.
Det Riksrevisionens rapport visar är att kunskapsutbyte, spridande av goda exempel och tillämpande av best practice brister inom Kriminalvården. Denna brist är enligt Centerpartiet särskilt allvarlig. Fru talman!
Av detta skäl tycker Centerpartiet att Kriminalvården dels borde få i uppdrag att utveckla rutinerna för en systematisk datainsamling som gör det möjligt att på ett smart sätt följa upp effektiviteten på de olika enheterna, dels ska utveckla arbetet med erfarenhetsutbyte av insatser som minskar risken att intagna återfaller i brottslighet.
Syftet med dessa båda åtgärder är att öka spridningen av goda exempel och tillämpa de mest kostnadseffektiva metoderna och tillvägagångssätten i hela verksamheten. Jag yrkar bifall till reservation 1.
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, Rasmus Ling, för frågan! Det blev en väldig diskussion om detta i utskottet. Jag är lite förvånad över det. Jag har tagit del av många utredningar som till punkt och pricka har följt utredningsdirektiven, men jag har faktiskt också tagit del av många som har gjort mycket vidare utredningar än man fått i uppdrag.
Jag hyser kanske inte samma bokstavstrogna tro till vad utredningsdirektiven fastställs till. Jag tycker att det är bra att det finns en tydlig inriktning för vad riksdagen har beställt.
Jag ser hellre ett utredningsförslag som är mycket detaljerat när det gäller, som vi har hört tidigare, lagförslag, kostnader och tidsperspektiv än ett som är mindre detaljerat. Jag nöjer mig med detta.
Jag ser hellre en utredning som lämnar fler svar än en som lämnar färre svar.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag har respekt för ledamotens åsikter. Det är fortfarande så att vi fattar beslut om en utredning, och så kommer resultatet på vårt bord och vi värderar och jämför med andra förslag och med vår egen uppfattning. Vi stöter och blöter och kommer fram till ett förslag efter att vi tagit del av utredningen. Man kan säga nej till en utredning också.
Men jag är absolut angelägen om att vi får en uttömmande utredning som kan titta på alla aspekter och vad som kan hända om man kommer fram till att det är bra att flytta. Jag tycker att en utredning ska vara tydlig och omfångsrik.
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, ledamoten Wykman, för frågan eller begäran om förtydligande! När det gäller debatten om välfärdsbrott och folkbokföring har det varit en het fråga, och det har förekommit debattartiklar och diskussioner. Moderaterna med flera partier hävdar, ibland med emfas, att en ny folkräkning är vad vi behöver.
Ja, Centerpartiet håller med om det, men frågan är på vilket sätt man gör den. Det som jag menade i mitt anförande var att det sätt som man gjorde det på tidigare, för länge sedan, kanske inte funkar i dag. Den senaste tiden har man, såvitt jag förstår, jobbat på det sättet att man gör nedslag i register, samkör dem, kollar om det stämmer och så vidare.
Det är också därför jag gissar att vi under åren har gett Skattemyndigheten bättre mandat att faktiskt kontrollera vad man kommer fram till och att göra hembesök, för där det visar sig att det finns brister ska åtgärder kunna genomföras. Som det framstår ibland i debatten, att man ska göra en folkräkning och knacka på alla dörrar, tror vi inte på. Jag hänvisar återigen till det pilotprojekt jag nämnde.
Där tror jag att man kan göra en mix av detta: göra registernedslag och knacka på, genom att man talar om att man ska komma. Jag hörde att ledamoten sa att jag tror att det är så det kommer att ske. Återigen: De som inte har rent mjöl i påsen kan se till att vara borta den dagen. Men låt oss göra testet på en geografiskt avgränsad plats och dra erfarenheter för att sedan skala upp det. Detta förväntar jag mig att pilotprojektet ska utmynna i.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag måste korrigera ledamoten Wykmans påstående om att vi har varit emot det här arbetet. Det stämmer inte. Jag sa i mitt anförande att det inte är målen utan medlen vi är oeniga om. Om det är på det sättet att ledamoten uppfattar det som infantil attityd - jag vet inte hur ledamoten uttryckte det - ber jag om ursäkt för det. Men det rör sig också om hur bland annat Moderaterna har fört debatten tidigare.
Det handlar om varför det är viktigt att och på vilket sätt man ska göra en folkräkning. Jag hävdar återigen att vi har landat i ett bra sätt. Det är inte så att vi har varit emot förslagen per se. Vi har jobbat på ett annat sätt i budgeten. Återigen, vi har sett till att det kommer att genomföras ett pilotprojekt. Det som blir bra i det kommer vi att skala upp.
Det hoppas jag att vi kan göra på bästa sätt, tillsammans med bland andra Moderaterna.
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, ledamoten Eric Westroth! Ledamoten nämnde att inte alla har det så bra som vi, som kan ta oss till jobbet med väl utbyggd kollektivtrafik. Jag kan inte göra det med mindre än de dagar jag är i Stockholm. Jag är en utpräglad landsbygdsbo och har inte möjlighet att använda kollektivtrafik. Jag är alltså beroende av bilen. Jag vill reflektera lite över den synen på boende och företag på landsbygden.
Generellt i debatten framstår det ofta som att företag på landsbygden och människor som bor på landsbygden är näst intill socialt utsatta, fattiga och lever i ekonomisk misär. Så är det ju inte riktigt. Alla landsbygdsföretagare jag känner är stolta över sina jobb. De har innovativa verksamheter, jobbar bra och är ganska framgångsrika. Men det är klart att det finns utmaningar.
Jag vänder mig dock lite mot den debatten. Så sent som för bara någon vecka sedan kunde vi läsa en artikel i DN, tror jag att det var, om en landsbygdsföretagare från en mindre ort i Värmland som fått pris för en innovation. Reportern frågade varför han inte flyttade till Stockholm. Varför skulle han göra det? I mitt inlägg har jag berört de saker som ledamoten frågar om. Det här med EU:s bestämmelser visste jag inte om.
Det får vi ta med. Men återigen, det nuvarande systemet är krångligt. Mamma och pappa till den konstruktionen är regeringen. Vi har i förhandlingarna velat förenkla och förbättra men har inte nått ända fram. Konstruktionen för lätta lastbilar, som många företag använder, är en av de saker som vi kommer att driva på otroligt mycket för inför nästa revision.
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, ledamoten Eric Westroth! Ett kort svar är: Jo, det hade varit rimligt. Precis det har vi förhandlat med regeringen om. Vi håller helt med om att det är orimligt att alla fordonstyper, som pickuper och husbilar, hanteras inom samma system som personbilar. Vi är faktiskt överens - jag tittar på representanterna här - om att det ska ses över. Jag hoppas att det sker förr snarare än senare.
Det är mycket riktigt som ledamoten säger; i vissa EU-länder klassificeras husbilen som just rekreationsfordon och har därmed andra förmåner. Så ska det naturligtvis vara här också. En annan sak som vi har drivit på för i förhandlingar är att göra det enklare för husbilsägare. En sak som vi drev från början är att det ska bli enkelt att ställa av och på, så att man därmed kan komma undan kostnaderna.
Man ska i princip kunna göra det i appen. Jag hoppas att det förslaget är på gång. Jag är lite osäker på hur det är med det. Men det är ett sätt att komma åt det. Vi tar med det här i kommande översyn. Det är fastslaget att det ska utvärderas löpande.