Lennart Pettersson (C):
Så har vi då kommit till civilutskottets del i energiöverenskommelsen från 2009. Vi ska inte ta ställning till kärnkraftens vara eller icke vara, utan vilket ekonomiskt ansvar vi ska lägga på reaktorbolagen i skadeståndsärenden. Därav följer att mitt anförande blir ganska kort. Regeringen föreslår väsentligt skärpta krav på bolagen. Det är välkommet, och jag utgår från att alla oberoende av parti tycker att detta är bra.
Det gäller även befintlig verksamhet. Som framgår av utskottets ställningstagande ökar bland annat beloppen som bolagen ska garantera från 3 miljarder kronor till 12 miljarder kronor. Utöver detta införs ett obegränsat skadeståndsansvar för skador över 15 miljarder kronor.
Eftersom bolagen nu tvingas ändra sina egendomsförsäkringar till att ha reaktorbolagen som förmånstagare betyder det att ytterligare upp emot 20 miljarder kan tas i anspråk vid en olycka. Till detta kommer dessutom hela det övriga egna kapitalet i bolaget. Det är det som innebär ett obegränsat ansvar. Däremot har reaktorbolagen i dag inte någon särskilt stark kapitalbas.
Ser man på det egna kapitalet i de tre bolag som finns i Sverige kan vi konstatera att Oskarshamnsgruppen OKG har ett eget kapital på 118 miljoner kronor, Forsmarksverket 330 miljoner och Ringhalsverket 557 miljoner. Det är synnerligen måttfulla siffror.
Vill man uttrycka det annorlunda kan man säga att det är nivåer som är helt oacceptabla, i synnerhet med tanke på den verksamhet de bedriver och det ansvar som de har och trots allt kan behöva ta vid en olycka. Med den ändrade lagen åtgärdas detta förhållande och Sverige får ansvarsregler med högre krav än i de allra flesta andra kärnkraftsländer.
Trots de kraftigt skärpta reglerna uppmärksammar utskottet ändå regeringen på frågan om reaktorbolagens egna kapital och utgår från att de följer frågan. Om det kan bli aktuellt att ytterligare skärpa lagstiftningen framöver kan jag inte säga i dag, men i Tyskland finns ett så kallat ansvarsgenombrott som inte är helt ointressant.
Det innebär att moderbolaget även är ansvarigt för de skador som en reaktorolycka åsamkar. I Tyskland finns den regeln i aktiebolagslagen. Så är det inte hos oss, men skulle det i framtiden visa sig att det behövs bedömer jag att det bör vara klart möjligt med en särlagstiftning just för kärnkraften. Herr talman!
Sven Bergström har i en motion skrivit bland annat om ansvar för negativa hälsoeffekter i samband med eller efter en reaktorolycka. Utskottet konstaterar att det ryms i det ansvar reaktorbolagen har, och ansvarstiden har förlängts från 10 till 30 år. Med tanke på att sjukdomar kan visa sig långt efter en olycka är det högst rimligt med denna förlängning.
I en motion som Solveig Ternström och Eva Selin Lindgren väckt tar de upp frågan om stöld och spridning av kärnkraftsavfall samt kopplingen till kärnvapen. Det är en i högsta grad allvarlig fråga och tunga synpunkter som motionärerna tar upp, och jag kan bara instämma i vikten av att säkerställa att inget avfall kommer på villovägar.
Jag kan också instämma i att reaktorbolagen ska ha det fulla ansvaret för avfallet till dess det lämnas till annan ansvarig i samband med framtida förvar. Nu regleras dock dessa frågor i lagen om kärnteknisk verksamhet och hör till försvarsutskottets ansvarsområde. Vi kan därför inte ta ställning till de propåer som finns i texten i motionen utan enbart till beslutsförslaget.
Precis som i fråga om bolagens ekonomiska ställning tycker jag att regeringen bör vara uppmärksam på ansvarsfrågan när det gäller avfallet för att se om det finns behov av och möjligheter till en förbättring av den nuvarande lagstiftningen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.