Lars Johansson (S):
Det är rätt intressant att lyssna till den här diskussionen. Jag tycker att den väldigt tydligt belyser skillnaderna i synsätt. Ni försvarar det bestående hela tiden. Allting är jättebra. Den nivå på a-kassan som vi har nu, och har haft i flera år, är alldeles utmärkt trots att det har varit reallönehöjningar, som finansministern tidigare talade om.
Det innebär att den relativa ersättningsnivå successivt har blivit mindre värd i dag än vad den var när ni sänkte den senast. Den får successivt en allt mindre betydelse. Jag tycker att det intressanta med den här diskussionen är att titta på vad som händer vid sidan om. Patrik Björck var inne på det, och jag tänker nysta lite vidare i den frågan. Det kan vara intressant att höra hur ni ser på det.
Väldigt många Sacoförbund tecknar kompletterande försäkringar för sina medlemmar som gör att de inte har 50 procents a-kassa när de blir arbetslösa, utan de har en betydligt högre ersättning. Det är de förbunden med låg arbetslöshet på arbetsmarknaden som gör detta. Där fungerar det precis tvärtemot vad ni pratar om.
I branscher med låg arbetslöshet får man en högre ersättning vid arbetslöshet. När det är färre människor som är arbetslösa får man högre ersättning. Ni säger att det är tvärtom, men det är inte så i verkligheten. I situationer med hög arbetslöshet har man en låg ersättning. De fackförbunden har inte råd med kompletterande ersättningar.
Där är arbetslösheten mycket högre oavsett vilka åtgärder ni har vidtagit, till exempel att sänka krogmomsen med 5 miljarder. Det skapar inte fler arbeten till de arbetslösa i Hotell- och Restauranganställdas Förbund. Det ökar arbetslösheten. Teorin stämmer inte i verkligheten. Det är det som är ert problem. Ni säger en sak, men verkligheten visar någonting helt annat.
Det är rätt fascinerande att höra Fredrik Schulte som kommer från Stockholmsområdet. Han säger att börs-vd:arna är problemet. Det är väl inget problem. De brukar alltid få många miljoner i avgångsvederlag. De klarar sig nog. Det tror jag inte att vi behöver ta upp i den här debatten i fortsättningen. Frågan handlar om er teori som inte stämmer överens med verkligheten. Detta är ett konkret exempel.
Kan ni förklara varför medlemmarna i Sacoförbund med låg arbetslöshet kan ha betydligt mer än 50 procent a-kassa och annan frivillig ersättning samtidigt som arbetslösheten i de branscherna är betydligt lägre än i andra branscher inom LO-förbunden? Där har man kanske knappt 50 procent i a-kasseersättning.
Den är den ena orättvisan. Den andra orättvisan handlar om något annat som ni också har skapat, nämligen att i de branscher som har en låg arbetslöshet har man också en betydligt lägre avgift eftersom det blir mindre kostnader. Men där man har hög arbetslöshet och högre kostnader har man betydligt högre avgifter.
Det skillnaden kan vara 100-400 kronor för dem som arbetar i en bransch med hög arbetslöshet. Medlemmarna i de a-kassorna får betala väldigt mycket mer. Det här är det gamla tyska Bismarcksystemet som infördes för över hundra år sedan. Det är inget nytt ni har kommit på. Det har funnits i Tyskland i över hundra år.
Det är ett jätteproblem, men trots att det har visat sig vara ett problem där införde ni samma system i Sverige för sex sju år sedan.