Tina Ehn (MP):
Jag kan börja med att ställa mig bakom Miljöpartiets reservationer. Jag yrkar för tids vinning nu inte bifall till någon här. Betänkandet heter Landsbygdspolitik m.m . Jag tycker nog att politik som sägs vara landsbygdspolitik behandlas besynnerligt i vår politiska dagordning. Det är ett slags jordbruksstuprör, eller kanske plogfåra är mer lämpligt i sammanhanget.
Dessa plogfåror brukar man harva emellan. Då blir det en helhet, en såbädd. Landsbygd är så mycket mer och omfattar så många fler områden än de areella näringarna, även om de är historiskt förknippade med vad som sker på landsbygden. Jag tänkte dra lite bredare penseldrag. Jag hoppas att jag inte avviker för mycket från ämnet.
I Sverige som i övriga världen har vi en urbanisering, en flytt från stad till land, med en ökad koncentration i våra boendestrukturer. På många ställen töms landet omkring oss på folk, och städerna växer så att det knakar. Debatten pågår, inte minst genom den bok som Kristina Mattson skrev, som heter Landet utanför . Förra sommarens radioprogram om det kluvna landet är också väldigt intressant.
Den här debatten har pågått i årtionden. Samtidigt har det pågått diskussioner och kommit förslag om kampen för att landsbygden ska överleva, återinflyttas och utvecklas. I dag finns det orter där man lyckats vända trenderna, men många gånger är det väldigt sårbart. Och det är svåra utmaningar att långsiktigt behålla de framgångar man tillfälligt haft. Stora samhällsförändringar påverkar oss och ger effekter som inte är lätta att sätta fingret på.
Men oftast vet vi att när en skola läggs ned på en ort har den orten förlorat möjligheten att locka till sig barnfamiljer. När en bensinstation slår igen vet vi att vi måste åka mycket längre bort för att få tag i bränsle till bilen. Men det finns annat som det är svårare att omedelbart förstå effekterna av. Det som brukar kallas för effektiviseringar av bland annat statliga myndigheter leder till att allt färre människor arbetar över hela landet.
Verksamhet koncentreras till stora orter eller städer. Samtidigt urholkas servicen alltmer i glest befolkade områden. När en bygd blir fattigare på människor minskar möjligheterna för dem som bor kvar. Det blir en brist på vänner att träffa och umgås med. Bristen på flera generationer med olika erfarenheter och behov betyder också att mångfalden minskas.
Den motion som jag väckte i höstas, som handlar om landsbygdspolitik, har som utgångspunkt att visa på det ömsesidiga beroendet mellan stad och land samt uppmärksamma behovet av att inkludera landsbygden och dess befolkning i den övergripande samhällsplaneringen. De areella näringarna har i hög grad förändrats, och det har rasat i väg till en ganska stor förändring.
En brytpunkt var faktiskt EU-inträdet. Det har gett oss en gemensam politik på flera områden, och jordbrukspolitiken är ett stort område. EU-medlemskapet har gett oss ett system som vi ska inrätta oss i. Det är ett system som vi i Sverige också ska vara med och utforma, och det arbetet pågår just nu. Men det upplevs som abstrakt för många människor.
Samtidigt vet vi att jordbrukare i dag i Sverige många gånger måste använda sig av det här systemet för att klara sig. De hade kanske gärna sluppit det. De hade kanske gärna använt den här tiden till att gå ut och bruka sin åker i stället för att sitta och fylla i blanketter. Men vi lever i det här systemet i dag. Det är komplext, och vi vill vara med och påverka det, så att det blir bättre.
Vi i Miljöpartiet anser att vår jord, vårt jordbruk och vår livsmedelsproduktion är så starkt förknippade med grunden för våra livsförutsättningar att det som ytterst behöver styra hur och vad vi producerar är de ekologiska systemen och hur mycket vi belastar dem. Vi anser också att den produktion som belastar just vår miljö, det ekologiska systemet och framtiden är det som vi behöver forska runt.
Vi behöver anpassa oss till och gynna det som vi kommer fram till är bra. Det gäller allt från pollinerare och växelgrödor i jordbruket till hur vi gynnar mykorrhizan i jorden. De pengar som kom från handelsgödselskatten behövs till forskning för att utveckla mycket av det här. Jag tänkte också säga någonting om att alliansregeringen ofta pratar om Matlandet Sverige.
Vi har hört det i dag. Vi hör det ofta ute i landet. Vi hör om matturism, om landsbygdsutveckling och så vidare. Man pratar om vikten av ett miljövänligare jordbruk. Men i akt och handling upplever vi många gånger att det görs tvärtemot. I dag kan vi läsa om motioner från representanter från Centerpartiet som i stort sett tycker att man inte behöver satsa så mycket på den ekologiska produktionen i förhållande till den andra produktionen.
Så upplever jag det hela i alla fall. Samtidigt läser vi i betänkandet att antalet företag inom livsmedelssektorn med småskalig produktion och gårdsförsäljning ökar. Och det är en ökad efterfrågan på ekologisk produktion och mat med lokal prägel.
Precis som Åsa Coenraads läste upp nådde den ekologiska produktionen, enligt Jordbruksverkets statistik, inte upp till de tidigare gällande målen, och den inhemska efterfrågan är betydligt större än produktionen. Den inhemska efterfrågan på ekologiska livsmedel är alltså större än produktionen, och det innebär att vi importerar ekologiska livsmedel. Alla vi som sitter här tycker att vi ska öka den svenska produktionen.
Alltså finns det mer att göra. Här finns det en stor potential, och här behövs politik. Det är det som är så viktigt i den här debatten. Det enda som tas upp av min landsbygdsmotion i den här kammaren i dag, under rubriken landsbygdspolitik, är frågan om tillagningskök.
Att det är krångel med den offentliga upphandlingen och vilka kravspecifikationer som är möjliga att ha är jag mycket väl medveten om efter att ha varit ute och pratat om offentlig upphandling i skolor och i kommuner. Jag har upptäckt vilket otroligt arbete man behöver bedriva för att nå det man vill ha. Här behöver vi jobba tillsammans allihop för att lösa alla de knutar som fortfarande finns.
Jag beundrar de människor som verkligen lyckas i kommunerna. Min motion handlar egentligen inte om just upphandlingen utan om fenomenet att tillagningskök försvinner.
Att kunna välja närproducerat och ekologiskt är något som många fler vill göra i de offentliga köken, men problemet är att tillagningsköken läggs ned på sjukhus, äldreboenden och skolor. De stängs och ersätts med mottagningskök där färdiglagad mat bara värms upp före servering.
I stället lagas maten i stora industrianläggningar, och den färdiglagade maten transporteras långa sträckor. Tillagningsköken är många gånger nödvändiga för att man ska kunna välja närproducerade varor. Vi har drivit ett förslag i Miljöpartiet om det som vi kallar för skolkökslyft och om att ställa krav i den offentliga upphandlingen som gynnar lokal matproduktion.
Vi vill att man i riksdagen, i kommuner och i landsting ska satsa på en vällagad, ekologisk och närodlad mat med genuin smak. Vi är övertygade om att det är viktiga förslag för att gynna lokal kvalitativ matproduktion. I det sammanhanget vill jag uppmärksamma att Matlandet Sverige också ska kunna lyckas med att producera lokalt. Man ska kunna tillaga det och kunna äta det. Då krävs det att vi tittar på det här med en bredd.
För övrigt när det gäller landsbygdspolitik finns det mycket som den här regeringen kan göra, och som de skulle ha gjort, för att lyfta landsbygden i ett bredare perspektiv. Det har funnits utredningar - Se landsbygden! Det har kommit ett förslag om bättre offentlig service. Det kommunala utjämningssystemet debatteras.
Senast i går läste jag att 55 nya statliga myndigheter har kommit till, men hälften av dem har hamnat i huvudstaden. Bredbandsfrågan är avgörande för landsbygden. Energisatsningen är avgörande för landsbygden. Företags möjlighet till rätt kompetens är avgörande för landsbygdsföretagen, och då bör man inte dra ned på resurser till de mindre högskolorna.