KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Larsson (KD):
Jag noterar att Socialdemokraterna inte ger ett svar på om de tycker att merparten ska finnas i offentlig regi. Det var det som frågan gällde. Det var ett mycket svepande svar. Jag anar att det finns en diskrepans här mellan Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. Jag hoppas verkligen det, men jag är inte riktigt säker efter det svaret. Min målsättning är att skapa lika villkor, att granska på lika villkor, att ha tillsyn på lika villkor. Det är hela idén med den här lagstiftningen.
Äntligen, skulle jag vilja säga, därför att tidigare har ofta små, lokala, privata, ideella, idéburna och personalkooperativa verksamheter varit förfördelade. Nu kan det bli lika villkor. Jag håller inte alls med om att det blir olika villkor. Tvärtom skapar vi jämbördiga villkor. Det kommer vi att fortsätta med också när det gäller tillsynen, när det gäller granskningen och när det gäller kvalitetskriterierna.
Det är hela grejen. När det gäller föreskrifterna har förbättringar gjorts i lex Sarah-lagstiftningen. Vi avser också att tydliggöra ytterligare att anonyma anmälningar kan göras enligt lex Sarah också från enskilda verksamheter. Jag tror också att lex Sarah behöver tittas över ytterligare.
Meddelarfriheten har utretts tidigare under den socialdemokratiska regeringen. Vi har diskuterat det ända sedan 1980-talet. Den utredning som den socialdemokratiska regeringen fick i sin hand fick massiv kritik från remissinstanserna. Därför valde den socialdemokratiska regeringen att inte gå vidare med något förslag.
Låt mig säga att det som gäller i dag inte hindrar en huvudman från att avtala med den privata arbetsgivaren om skydd mot efterforskning och repressalier. Vi har gett SKL i uppdrag att informera kommunerna och att vara rådgivare åt kommunerna. SKL kommer att i sin information till kommunerna ta upp möjligheten för kommunerna att avtala med den enskilda utföraren om just de här sakerna. Jag tycker att det är viktigt.
Jag hoppas att så ska ske i alla kommuner. Jag eftersträvar verkligen lika villkor.
Maria Larsson (KD):
Jag skulle också vilja ställa en fråga till Eva Olofsson. Uppfattar Eva Olofsson att Socialdemokraterna och Vänsterpartiet har exakt samma ambitioner när det gäller utvecklingen av den kommunala äldreomsorgen, det vill säga att den ska utföras huvudsakligen i kommunal regi? Är det Eva Olofssons uppfattning att också Socialdemokraterna tycker det? Jag tycker att det är viktigt att få höra Eva Olofssons svar på detta. Eva Olofsson talar om långa perioder. Frågan visar att Eva Olofsson inte har förstått lagstiftningen.
Här handlar det om att kommunen upprättar kriterier där avtalstiden inte är begränsad. Uppfyller man de kriterierna kan man också vara leverantör i kommunen, men det förutsätter ju att det finns de som väljer en och som tycker att man erbjuder en bra verksamhet. Om man inte erbjuder en bra verksamhet kommer man inte att få någon att leverera till. Det är det som är så fantastiskt med det här.
Det skapar en lyhördhet, Eva Olofsson, mot den som nyttjar vården och omsorgen. Därför kommer den som kan erbjuda den bästa kvaliteten, som har en lyhörd organisation och som kan leverera bra välfärdstjänster att få mer att göra. Det finns inget som hindrar att man skriver in kriterier som årsredovisningar och allt det andra. Den möjligheten finns.
Vägledning kommer som sagt att ges via SKL, som kommer att stå till tjänst med råd och stöd. Varje fråga som Eva Olofsson har ställt i debatten uttrycker en sådan misstro mot systemet. Faktum är att både i Nacka och i Täby vill man inte gå tillbaka till något annat system. De är nöjda. Personalen är mer nöjd än tidigare och de äldre är mer nöjda än tidigare.
Betyder inte de resultaten någonting för Eva Olofsson?
Maria Larsson (KD):
Det är precis det som LOV erbjuder; att skriva in kriterier som man tycker är viktiga för att verksamheten ska ha en god kvalitet. Precis det är tanken. Man kan till och med göra om kriterierna om man ser att man har missat något och fastställa dem återigen. Då blir det en ny omgång när det gäller vilka som kan vara med och erbjuda tjänster utifrån de nya kriterierna. Den möjligheten kommer att finnas, vilket man kan säga är en tidsbegränsning i sig.
Men jag tror att det är oerhört viktigt och centralt för att människor ska våga starta och erbjuda verksamhet att de inte är begränsade av ett fåårsavtal, för vem vågar starta då? Man ska veta att om man gör ett bra jobb och om de äldre väljer ens tjänster ska man också ha långsiktiga möjligheter att utvecklas i kommunen. Jag är oerhört angelägen om att det finns kontroll.
Det kommer att finnas såväl lycksökare som dålig verksamhet både inom den kommunala sektorn och inom den privata. De kommer att finnas inom den ideella idéburna och den kooperativa, vilka vi alla hoppas få se mer av. Det är därför vi har satt upp så tydliga kontrollsystem med kvalitetsjämförelse och tillsyn. De måste vara väl fungerande för att säkra det hela.
Mångfalden i sig kan annars innebära att fler försöker skapa sig en verksamhet som inte är kvalitetsmässigt hållbar. Jag har varit väldigt noggrann med att säkra både kvalitetsjämförelser och kontroll. Eva Olofsson säger: Vi vill visst flytta makten till de äldre. Nej, det vill ni inte! Det har varit tydligt under debatten.
Ni vill inte släppa ifrån er makt till de äldre. Ni tror inte att de äldre kan bestämma vad som är bäst för dem själva. Det visar debatten så tydligt. Ni vill inte heller släppa ifrån er makt till personal som bara längtar efter att få utveckla egen verksamhet, att få starta eget och att få alternativa arbetsgivare att välja på. Den här debatten har varit belysande. Här går en skiljelinje i svensk politik och i svensk äldreomsorg.
För min del är jag så glad över att det finns så många förståndiga kommunpolitiker, uppenbarligen också i Eva Olofssons eget parti, som ändå vågar gå emot det partierna gör på den nationella nivån.
Maria Larsson (KD):
Hem är ett positivt laddat ord för oss alla, ett ställe där man kan slappna av, där man kan vara sig själv, där man har en känsla av trygghet. Den som inte har ett hem söker naturligtvis den trygghetskänslan. Eftersom vi vet att det är en grundläggande trygghetsfaktor i tillvaron är det centralt att vi kan komma till rätta med hemlöshetsproblematiken.
Den som inte har ett hem kan aldrig bli riktigt trygg. Därför är det en prioriterad fråga för regeringen. Det är anledningen till att vi började arbeta med den, och så fort vi hade utarbetat en strategi lade vi fram den för riksdagen. Det är en prioriterad fråga att öka kunskapen och få fram den statistik som tidigare har saknats. För att vi ska kunna förebygga hemlöshet är det även viktigt att se till att de parter som här måste samarbeta kommer till tals med varandra.
Det har de gjort på ett alldeles fantastiskt sätt på myndighetsnivå, och nu börjar det också hända saker ute i kommunerna. Jag är väldigt glad att vi kommit så här långt, och jag har fått positiv rapportering från våra myndigheter om allt som är på gång. Det är också glädjande att se de positiva exemplen i kommuner som tar tag i problematiken, som sätter en agenda, som har en tydlig strategi, som arbetar målmedvetet med metodverktyg och får till stånd en förändring. Det går att förebygga.
Det går att ha ett bra samarbete med missbrukar- och beroendevården och kriminalvården så att personer som är färdigbehandlade har en bostad att återvända till och kan börja bygga ett liv. Som sagt, barnperspektivet i hemlöshetsproblematiken får vi aldrig glömma bort. Barn ska inte vräkas i vårt land, och allt ska göras för att se till att människor har en bostad. Ett hem är en grundläggande mänsklig rättighet.
Maria Larsson (KD):
Tack för interpellationen i ett angeläget ärende! En del av de frågor som interpellanten tar upp nu ligger inte inom mitt område utan bör snarare ställas till Cristina Husmark Pehrsson, till exempel när det handlar om barnbidrag. Vi är överens om, vilket jag är väldigt glad för, behovet av ökade insatser för att stödja föräldrar i föräldraskapet och för att också kunna förebygga att vårdnadstvister uppstår.
Kunskap, möjlighet till coachning och nätverksbygge med andra föräldrar är ett instrument för att bygga relationer som kan vara längre över tid till gagn för barnet.
Föräldrastödet är framför allt till för barnets skull, för vi vet av samfällda forskningsrapporter att det stärker barnets psykiska hälsa och också barnets fysiska hälsa. Därför har vi gett det här uppdraget som ska vara slutfört i december.
Med tanke på helger och annat kommer det nog att redovisas en bit in i januari, men som sagt var ska arbetet vara slutfört i december. Men det kommer snart att presenteras. Det kommer då att finnas möjlighet till en bra presentation som kan nå ut till kommunerna under mars månad. Det här hoppas vi ska vara ett bra metodverktyg för kommunerna som kan använda sig av det för ett föräldrastöd.
Vi har också pengar avsatta i budgeten för att kunna ge kommunerna en initial stödinsats. Vi vet att stödet till föräldrar ser väldigt olika ut i landet. Ofta finns det ett stöd på plats för föräldrarna under barnets första levnadsår vilket är bra, för det är ett väldigt känsligt år när man precis har blivit förälder och en ny part ska finnas med i det som förut kanske har varit en tvåsamhet.
Då är det väldigt bra och viktigt att stödet finns. Men vi ser också behovet av att bygga ut det här stödet till barnets hela uppväxt. Ända upp i tonårsåldern ska stödet finnas på plats. Att visa på en strategi för hur man kan göra det här ute i kommunerna har vi funnit vara en viktig nationell angelägenhet och som sagt var också lite pengar för att initialt intressera kommunerna att skapa bra strategier för det här arbetet.
På frågan om genusproblematik i vårdnadskonflikter kan jag varken svara ja eller nej, för kunskapsläget är för dåligt. Över huvud taget vet vi väldigt lite om det här med våld vid vårdnadskonflikter. Både socialtjänsten och domstolen har att göra en riskbedömning.
Mycket av kunskapen finns inte för handen. Vi har gett en uppgift till Institutet för utveckling av metoder i socialt arbete vid Socialstyrelsen att titta på och inventera kunskapen på området när det handlar om våld i vårdnadstvister. Överlag är kunskapsläget alldeles för dåligt. Vi håller på att förbättra det.
Men det räcker inte för att säga om det finns någon grund för den berättelse som interpellanten återger och om det är något som är vanligt förekommande som förekommer i fler kommuner. Här behöver vi helt enkelt öka kunskapen på området, och det är angeläget att göra det.
Maria Larsson (KD):
Jag tycker att vi ska försöka teckna en realistisk bild. Den statistik som vi har säger att ökningen av ekonomiskt bistånd under 2008 har varit 1 procent på totalen, om vi inte räknar nyanlända flyktingar. Jag är också medveten om att det ser väldigt olika ut i olika kommuner. Situationen med varsel nu slår väldigt olika över landet. Det kan bli mycket kännbart, inte minst för många små kommuner som inte har så mycket marginaler.
Och vi ser ett antal kommuner som behöver höja skatten. Men min poäng var att vi har sett behovet i ett tidigt skede och därför gått in med mer resurser till kommunerna. Läget är mycket bättre än det hade varit om Socialdemokraternas budget hade gällt. Då hade ytterligare 60 000 varit arbetslösa och ekonomin ute i kommunerna varit sämre. Låt mig säga det igen.
Vi har vidtagit en del åtgärder bara de senaste dagarna för att förbättra situationen, för att inte så många människor ska behöva gå ut i arbetslöshet. Det handlar om ett förstärkt stöd till nya arbetslösa och korttidsarbetslösa genom en förbättrad coachning. Det handlar om ett förstärkt stöd till de långtidsarbetslösa, där vi fördubblar nedsättningen av arbetsgivaravgiften för nystartsjobben. Det handlar om förstärkning av både yrkesvux och yrkeshögskolan med fler platser.
Vi har också ett ROT-avdrag på plats från och med i går. Det här är insatser som är gjorda och beslutade bara de senaste dagarna, och de kan förbättra situationen något. Jag vet att det för var och en som drabbas av arbetslöshet är ett stort problem hur man ska klara sin försörjning. Det är klart att man känner oro för framtiden. Men man ska också se att vi försöker rusta Sverige i tider av lågkonjunktur för att bättre kunna möta framtiden.
Vi har gjort åtskilliga insatser för att vi ska klara oss igenom det här utan att alltför många ska behöva använda sig av ekonomiskt bistånd, så att de i stället kan gå in i utbildning och komma vidare ut på arbetsmarknaden igen.
Maria Larsson (KD):
Många människor relaterar besvär och sjukdomar till inomhusluften i byggnader där de bor eller arbetar. Bland faktorer som vi vet har betydelse för människors hälsa kan nämnas radon, tobaksrök, formaldehyd, husdammskvalster och så kallade fuktiga byggnader, som oftast är dåligt ventilerade byggnader. Till överkänslighetsreaktionerna räknas även de ospecifika retningssymtom som ibland benämns sjuka-hus-syndromet.
De vanligaste symtomen är trötthet, huvudvärk, klåda, sveda och irritation i ögonen samt irriterad, täppt eller rinnande näsa. Dessa problem är särskilt vanliga hos dem som har en allergi eller annan form av överkänslighet. Men hittills har man inte kunnat fastställa några entydiga samband mellan luftens sammansättning och de symtom som människor relaterar till sin inomhusmiljö.
I byggnader där människor upplever problem är det viktigt att göra en utredning för att ta reda på om det finns förhållanden relaterade till byggnaden som kan bidra till besvären, till exempel onormal fukt. Det är fastighetsägaren, den som ansvarar för verksamheten eller arbetsgivaren som har ansvar för att klarlägga brister i byggnaden och rätta till bristerna.
Många personer upplever besvär, och det är viktigt att problemen tas på allvar. Miljöministern har vid två tillfällen tidigare i år ingående redovisat vilka åtgärder som regeringen vidtagit för att söka klarlägga och förbättra kunskapen beträffande de faktorer som är relaterade till byggnader och förvaltningen av dem. Jag vill dock i korthet nämna några exempel.
Det nationella miljökvalitetsmålet, God bebyggd miljö, innefattar ett delmål som är formulerat så att byggnader och dess egenskaper inte ska påverka hälsan negativt. Delmålet avser förhållanden i bostäder, skolor och förskolor och är fokuserat på fungerande ventilation och att avhjälpa problem med radon. Sedan 1992 finns krav på obligatorisk funktionskontroll av praktiskt taget alla ventilationssystem.
Gränsvärden för radon har funnits i ca 40 år. Regeringen gav i december 2006 Boverket i uppdrag att ta fram underlag om byggnaders tekniska utformning. Underlaget ska ge möjlighet till att nya miljökvalitetsmål formuleras för att undvika fukt, mögel och buller samt åtgärdsförslag för detta. Vidare ska underlaget belysa eventuella kopplingar mellan brister i inomhusmiljön och ohälsa.
Uppdraget ska redovisas senast den 1 september 2009. Regeringen har gett Boverket i uppdrag att i samråd med Konsumentverket och Fastighetsmäklarnämnden genomföra en förstudie för att upprätta en informationsportal om bostadsfrågor, boenderelaterade byggfrågor och inomhusmiljö samt köp och försäljning av privatbostäder.
Ambitionen är att ge konsumenter och andra berörda lättillgänglig och tillförlitlig information och på så sätt stärka deras möjligheter att vara kunniga och aktiva på bostadsmarknaden och efterfråga en trygg och säker boendemiljö.
Av min redovisning framgår att regeringen både följer det angelägna arbetet med att förbättra inomhusmiljön och söker klarlägga de komplicerade orsakssambanden och slutligen genom förebyggande insatser och i det fortsatta arbetet inbegripa de frågor som tas upp i interpellationen.
Maria Larsson (KD):
Sjukahusproblematiken är självfallet någonting som regeringen tar på allvar. Det är just därför som vi har vidtagit åtgärder. Vi satte i gång dem redan 2006 genom att ge uppdrag inom ramen för miljöministerns ansvarsområde. Men det finns fortsatt en problematik på detta område som väldigt tydligt gestaltas i det svar som jag har lämnat.
Den studie som Jan Lindholm refererar till är en deskriptiv studie av patienter som i enkätförfrågningar har svarat att de mår dåligt i samband med sjuka hus på arbetsplatsen eller i bostaden. De har olika symtom. De vanligaste är trötthet och klåda, som också kan återfinnas som symtom på andra sjukdomar.
Av bara den studien går det inte att dra några entydiga slutsatser, vare sig om omfattningen av sjuka hus eller varför människor mår dåligt. Vi vet naturligtvis att det finns ett samband. Men problemet är att det inte finns tillräckligt vetenskapligt underlag för att fastställa några rekommendationer. Vi är fortfarande i en fas då forskningen måste bli större och mer omfattande på detta område.
Vi måste ha mer kunskap innan vi kan ge oss in på rekommendationsfasen. Vi kan ana att såväl materialval som byggnadssätt har stor betydelse för hur våra bostäder påverkar oss, hur inomhusmiljön påverkar oss.
Men här krävs det, som sagt, betydligt mer forskning även om vi har vidtagit en del åtgärder för att öka informationen. Här finns fler saker som är på gång utöver det som regeringen gör och som jag ser mycket positivt på och som är hoppfullt inför framtiden. Inte minst är det Formas forskning om inomhusmiljö och påverkan på människors hälsa.
Jag hoppas att vi därigenom kan få ett mer vetenskapligt underlag som också kan ge underlag för kommande rekommendationer på ett tydligare sätt. Sveriges största och viktigaste fastighetsägare och byggherrar har gått ihop för att ta fram en standard för miljöbedömning av byggvaror. Det kallas helt enkelt för byggvarubedömningen.
De vill ta fram en gemensam standard för bedömningarna och ett lättanvänt systemstöd för att man ska kunna använda sig av godkända byggvaror. Ambitionen är naturligtvis att morgondagens hus ska byggas med bara miljöbedömda och miljögodkända produkter.
Rådet för Byggkvalitet arbetar med utvärdering av material och konstruktioner av fastigheter just för att man ska kunna undvika de fel och skador som man ändå känner till. Vi har också pågående klimatförändringar med varmare och fuktigare luft. Det måste påverka det framtida valet av material och konstruktioner. Allt detta är sådant som Rådet för Byggkvalitet granskar.
Sammantaget sker en rad olika insatser både genom regeringens försorg och genom andra aktörer, vilket jag hoppas ska öka vårt kommande kunskapsutrymme för att vi också ska kunna använda oss av rekommendationer fortsättningsvis.
Maria Larsson (KD):
Ja, naturligtvis skulle Jan Lindholm önska att vi kunskapsmässigt låg mycket längre fram. Det är också min önskan. Där är vi tyvärr inte i dag. Återigen: Därför är det inte möjligt att ge rekommendationer till enskilda människor - då baserat bara på den typ av enkätstudie som Jan Lindholm refererar till. Det är dock min förhoppning att det blir möjligt inom en inte alltför avlägsen framtid.
Många människor far illa beroende på inomhusmiljön, både på jobbet och i bostaden. Men att referera till och att göra generella studier som också kan medföra generella rekommendationer är något som vi ännu inte har kommit fram till. Däremot är det inte så att de här personerna på något sätt är undantagna.
Från folkhälsosynpunkt har de, skulle jag vilja säga, naturligtvis tillgång till möjligheten till sjukskrivning och framför allt till rehabiliteringsinsatser. Med den här regeringens möjligheter att också få rehabilitering finns det nu helt nya möjligheter att förbättra situationen för de här personerna så att de kan få hjälp med vad som är en åkomma och få en möjlighet att komma tillbaka till ett arbete.
Där har alltså möjligheterna förbättrats. Den rehabiliteringsgaranti som vi har satsat 3,4 miljarder på kommer naturligtvis att göra skillnad också för de här människorna. Beträffande forskningsläget längtar vi alla, som sagt, efter en större utbredning, en större omfattning, så att vi också kan dra slutsatser om vilka generella åtgärder som behövs.
Men jag vill klart motsätta mig detta med att inte koppla ihop folkhälsoperspektivet med byggperspektivet. Vi kommer aldrig till rätta med det om vi inte både har en vaksamhet över den nybyggnation som sker och över att det verkligen byggs rätt från början och, naturligtvis, fortsätter studierna beträffande hus i redan befintlig byggnation och hus där förbättringar och förändringar behöver genomföras för att åstadkomma en bättre inomhusmiljö.
Maria Larsson (KD):
Engagemanget för de drabbade är det inga problem att frammana. Problemet är att inte heller Jan Lindholm i sin argumentation har kunnat tala om vad som behöver göras utöver det som görs på plan- och byggsidan. Vi är ju alla överens om att många insatser behövs både i befintlig byggnation och i framtida byggnation för att det ska bli rätt.
Problematiken kvarstår när det gäller att de enskilda besvären ter sig på olika sätt och att olika åtgärder har behövts - bedömda i ett individperspektiv. Det gör att sammantagna generella slutsatser inte har låtit sig göras genom den här typen av deskriptiva studier - med enkätundersökningar. Min förhoppning är att vi får ett större kunskapsunderlag. Ett sådant finns ju inte i dag på bordet.
Både Jan Lindholm och jag kan önska det hur mycket som helst, men där är vi inte riktigt ännu. Det som Jan Lindholm efterfrågar låter sig därför inte göras. Det är nu tredje interpellationsdebatten på det här frågeområdet bara under hösten, så jag förstår att detta är en fråga som mycket engagerar Jan Lindholm - en fråga som det säkert finns anledning att återkomma till också i framtida debatter eftersom vi ännu inte riktigt är framme vid att kunna lägga fram en nationell strategi för det här.
Med detta ber jag att få önska interpellanten och även meddebattören en god jul.
Maria Larsson (KD):
Jag tycker att vi har varit otroligt tydliga mot kommunerna. Dels har vi skärpt lagstiftningen sedan vi tillträde som regering och skrivit att kommunerna "ska" i stället för "bör" ge stöd och hjälp till kvinnor som är våldsutsatta, dels har vi sagt att man med de här utvecklingsmedlen ska samarbeta med de ideella organisationerna.
Men att vi skulle ta över det som har varit kommunernas uppgift, och är kommunernas uppgift enligt socialtjänstlagen, är inte aktuellt. Jag skulle vilja ställa motfrågan till Marianne Berg om ett förstatligande av kvinnojourerna är hela vänstertrojkans alternativ. Är det bara Vänsterpartiet eller är det också Socialdemokraterna och Miljöpartiet som står för ett förstatligande av kvinnojourerna?
Jag tror att det är viktigt att kommunerna fortsatt är ansvariga för det åtagande som ryms inom socialtjänstlagen. Det är synnerligen viktigt att de lever upp till sitt åtagande. Min ambition är att också börja göra kvalitetsjämförelser på all den verksamhet som ryms inom socialtjänstens lagrum. Vi har gjort det alldeles för lite på det som finns inom socialtjänsten.
Min avsikt är som sagt att göra kvalitetsjämförelser på all verksamhet. Och duktiga ideella organisationer kommer naturligtvis att lysa med en väldigt bra verksamhet. Roks utvärdering har jag inte kunnat ta del av. Vi har inte fått den till departementet, och den fanns inte heller på hemsidan. Jag har faktiskt letat efter den och ska med stort intresse ta del av den.