Jakob Forssmed (KD):
Jag tackar infrastrukturminister Tomas Eneroth för svaret. Cykeln är en fantastisk frihetsmaskin. Den bär så många av bilens alla positiva attribut, men så få av dess nackdelar. Det är någonting som i princip var och en i hela världen kan ha till sitt förfogande. I min värld borde vi göra mycket mer än vad vi gör för att underlätta för cykling.
Jag tror att den har en sådan potential både miljömässigt och hälsomässigt men också för att det faktiskt ska bli lättare för människor att transportera sig på olika sätt mellan stadsdelar och mellan städer. I dessa tider när vi försöker resa smittsäkert är cykeln ett fantastiskt alternativ. Jag noterar att statsrådet pratar om de ekonomiska satsningar som nu sker på cykling och cykelinfrastruktur.
Vi kristdemokrater anslår mer än 575 miljoner kronor mer än regeringen under de kommande två åren. Jag tror att både jag och Tomas Eneroth kan vara överens om att inte heller det räcker för det som borde åstadkommas och för den cykelskuld som vi har med bristande investeringar i cykelinfrastruktur. Det finns underlåtelsesynder sedan lång tid. Jag tycker dock att svaret lämnar lite grann i övrigt att önska.
Det låter som att allt är bra. Regeringen är mer eller mindre en gåva till cyklingen. Det ingår förstås i rollen. Men det har tyvärr lite begränsad bäring på verkligheten. Det talas mycket om att systematiskt och kontinuerligt jobba med frågorna. Men jag ska först ta upp det som är bra.
Det är utmärkt att Tomas Eneroth ger besked om att det inte är aktuellt att reversera regeln om att cyklister själva ska kunna få välja när de vill använda körbana och när de vill använda cykelbana. Vi har fått ett märkligt förslag från Transportstyrelsen om att de vill tvinga fram bra infrastruktur genom att tvinga in cyklister på undermålig infrastruktur tillsammans med gående.
De tillstår själva att detta på kort sikt blir en försämring för cyklister men att de hoppas att det på längre sikt kan synliggöra behovet av mer infrastruktur. Då kan man fundera på varför detta inte var synliggjort under alla de år som denna möjlighet inte fanns. Det är klart att statsrådet slår sig för bröstet för att regeringen har infört denna möjlighet. Jag tycker också att det är väldigt bra att regeringen gjorde det.
Det tog dock tre år efter att denna kammare hade krävt detta av regeringen, efter tillkännagivandet från riksdagen om att göra detta möjligt. Det är inte världens mest komplicerade fråga att tillåta cyklister att också använda körbanan när detta bedöms vara mer lämpligt av cyklisterna. Statsrådet svarar på flera av frågorna. Men det finns en som han inte svarar på.
Det handlar om hur statsrådet avser att säkra cykelkompetensen på våra ansvariga myndigheter - på Transportstyrelsen och på Trafikverket - och hur det kan komma sig att Transportstyrelsen kommer med detta förslag liksom förslaget att avskaffa cykelpassagerna utan att ställa krav på att i stället omvandla dem till cykelöverfarter.
Det kommer sannolikt bara att leda till försämringar för cyklister när passager görs om till utfarter i stället som blir mer osäkra och mindre framkomliga för cyklister än vad passagerna är i dag, även om jag välkomnar att man ser till att det blir en enhetlighet kring detta som är mer gynnsam för cyklisterna.
Trafikverket är Sveriges största väghållare när det gäller cykelvägar - 300 mil - har inte en enda permanent mätpunkt för cykeltrafik. De har 300 fasta och 3 000 ambulerande mätpunkter för biltrafik. Därför finns det kanske lite att göra.