Beatrice Ask (M):
Först och främst är beskrivningen av att kriminella skaffar sig kryptering och hittar olika kryphål alldeles riktig. De flesta kriminella som vi försöker komma åt är otroligt kreativa. Vår ambition i arbetet med den här lagrådsremissen har varit att försöka åstadkomma en teknikneutral lagstiftning som står sig över tiden.
Men föränderligheter har vi hela tiden, och det kan alltid innebära svårigheter. Likväl är det så att huvuddelen av de kriminella använder sig av de vanliga kommunikationsmedlen, och i den meningen vet vi att möjligheten att använda den här typen av uppgifter är synnerligen viktig i många komplicerade ärenden. Så är det naturligtvis. Jag delar den bedömning som Jens Holm gör att om man har stora register ökar risken.
Det är klart att det gör. Det är just därför som vi har vinnlagt oss om säkerheten men också om att uppgifter inte ska lagras över lång tid. Sedan har vi frågan om Europakonventionen, som Jonas Sjöstedt tar upp. Den är viktig, och den konventionen gäller i Sverige. Det är precis därför Lagrådet har prövat förenligheten i förslaget med de bestämmelser vi har att förhålla oss till. Där har vi fått ett svar.
Vad gäller Rumänien och Tyskland har författningsdomstolar där ogiltigförklarat de nationella lagstiftningarna med anledning av direktivet, inte direktivet som sådant. Att någon har interna nationella problem är inget argument för Sverige i förhållande till direktivet.
Så kommer den intressanta frågan: Om EU inte hade bestämt sig för att ha ett sådant här lagringsdirektiv, skulle Sverige ha gjort det? Det är en hypotetisk fråga, men det är ingen hemlighet att jag under resans gång har varit oerhört kritisk till den här typen av registrering och kontroll.
Jag tycker att man ska vara klar över att det här är oerhört viktiga uppgifter i brottsutredningar.
Med tanke på den allt allvarligare och organiserade brottsligheten i dag och nog så komplicerade ärenden skulle jag inte vara tvärsäker på att vi förr eller senare inte hade varit tvingade att ta initiativ till att möjliggöra att vi kommer åt den typen av kriminalitet. Om inte annat tror jag att medborgarna skulle kräva det.
Märkligt vore annars om det nu finns uppgifter, vilket det gör redan i dag, som man kan använda i brottsutredningar. Vår uppgift har varit lite grann att se till att vi får bra regler för vad som lagras och också när och hur de får användas. Där är vi väldigt tydliga.
Det är ett sätt att säkerställa rättssäkerheten och integriteten. Det är lätt att måla upp en bild av att detta skulle innebära att alla var bevakade.
Så är det inte, utan det handlar om vissa kontaktuppgifter och abonnemangsuppgifter som lagras under en relativt kort tid och som ingen kan komma åt med mindre än att det finns en misstanke om allvarlig brottslighet. Risken att folk ska gå omkring och känna sig nervösa och övervakade är lite överdriven. Jag tror att det är farligt att bygga verksamheten på konstigheter.
Att det sedan finns människor som på grund av bevisning, bra eller dålig sådan, ibland har råkat illa ut i rättslig prövning förekommer. Men det säger mer om hur viktigt det är att rättsprövning, förhandlingar, utredningar och annat är seriösa och gör att ingen fälls på oklara grunder. Om det har skett ett misstag i USA eller inte kan inte vara ett argument i den här debatten.