Pia Nilsson (S):
Tro inte för en sekund att vi tänker stå och se på när järnvägssystemets brister blir allt större och resenärernas förtroende allt mindre. Vi agerar. Tro inte för en sekund att vi står och ser på när behovet av utbyggd kollektivtrafik blir allt större. Vi agerar.
Tro heller inte för en sekund att vi står och ser på när svensk åkerinäring riskerar att konkurreras ut med osjysta villkor eller när allt fler rederier väljer att flagga ut svenska fartyg. Vi agerar, och vi gör det ansvarsfullt - för jobben, för välfärden och för en hållbar framtid.
Nu vänder vi utvecklingen för Sverige och investerar våra gemensamma skattepengar i jobb och framtidstro i stället för i fler jobbskatteavdrag. I det arbetet spelar transportsystemet en viktig roll. Herr talman! Låt mig kort utveckla vad jag menar. För att åtgärda järnvägens brister satsar vi ytterligare 1,24 miljarder per år på att förstärka järnvägsunderhållet.
Vi gör även en separat satsning på järnväg i landsbygd med 100 miljoner kronor. Trasiga kontaktledningar, uttjänta spårväxlar och signalställverk hör till resenärernas vardagsmat, så resursförstärkningen är nödvändig för att inte förvärra läget ytterligare. Men vi måste anstränga oss ännu mer för att höja kvaliteten på den infrastruktur vi har.
Det finns i dag utbredda problem utan ett samlat grepp. Regeringen är därför beredd att föreslå åtgärder för en vassare och effektivare styrning av underhållet för att öka punktligheten, så att resenärer och godsköpare vågar lita på leverans.
Kollektivtrafikbehovet ökar, och regeringen bidrar med 500 miljoner kronor per år i ett stadsmiljöavtal som innebär att staten går in och medfinansierar klimatsmart kollektivtrafik, vilket i sin tur skapar förutsättningar för ökat bostadsbyggande. Genom bättre samverkan mellan utbyggd kollektivtrafik och bostadsbyggande kan vi bygga mer till fler.
Men, herr talman, det är inte bara i städerna som kollektivtrafiken behöver byggas ut. Behovet finns även i andra delar av landet. Det möter vi genom en satsning på drygt 200 miljoner kronor per år till kollektivtrafikhöjande åtgärder i landsbygdskommunerna. Även vägunderhållet förstärks, med 100 miljoner. Och vi gör en rejäl satsning på cykelfrämjande åtgärder med en lika stor summa.
För att få bukt med åkerinäringens osunda konkurrensvillkor har beslutet om 64-tonslastbilar och åtgärderna i fråga om klampning och hög sanktionsavgift för cabotagebrott sammantagna gjort att regeringens arbete för sjysta villkor och fler jobb tagit ett bra kliv på väg.
Och vad beträffar den mångåriga utflaggningen av svenska fartyg har regeringen fattat beslut om att införa en tonnageskatt från och med halvårsskiftet nästa år, till sjöfartsbranschens stora glädje. Herr talman! År 1853 fattades kanske ett av de viktigaste besluten i Sveriges riksdag: att staten skulle anlägga stamlinjer för järnvägstrafik.
Beslutet fattades trots att det inte fanns någon tillverkning av vare sig lok, vagnar eller järnvägsräls. Det mesta skulle behöva köpas in från utlandet, och det skulle bli mycket resurskrävande. Regeringen och riksdagen tvekade länge men såg att utvecklingen i andra västeuropeiska länder gynnats av just järnvägsinvesteringar. Beslut fattades, och industrialiseringen och framtidstron tog rejäl fart i vårt land.
De stamlinjer som då anlades är till stor del samma stambanor som vi färdas på i dag. Det är det perspektivet vi måste ha. De infrastruktursatsningar vi planerar för i dag kommer att skapa framtidstro och användas även om 100 år.
Efter flera års motsträvighet, då dåvarande finansminister Anders Borg talade om att Sverige hade överinvesterat i järnväg, bytte den borgerliga regeringen plötsligt fot och började på allvar planera för en utbyggnad av järnvägen och nya höghastighetsbanor. Det är ett arbete som vår regering fortsätter. Jag välkomnar verkligen att det nu finns en bred enighet i kammaren om en satsning på moderna höghastighetståg.
Med Sverigeförhandlingen läggs nu grunden för den största infrastrukturbyggnad Sverige sett på många år samtidigt som möjligheter ges till många nya bostäder. Herr talman! Vi har slagit fast att vi ska ha EU:s lägsta arbetslöshet år 2020. I det arbetet är transportpolitiken central. Det är egentligen ganska enkelt.
Med ny infrastruktur och förbättrad standard på den gamla kan fler människor pendla till ett arbete. De kommer att ha möjlighet att ta arbeten som ligger lite längre från hemmet. På det sättet förbättras matchningen på arbetsmarknaden, och arbetslösheten minskar. Vi har också satt upp målet att Sverige ska vara fritt från fossila bränslen år 2050. Även här spelar transportpolitiken en betydelsefull roll.
Så mycket som en tredjedel av Sveriges klimatutsläpp kommer från just transportsektorn. Kollektivtrafiken är ett föredöme, har det visat sig. Två tredjedelar av alla drivmedel där är nu förnybara. Men det återstår mycket arbete i övrigt att göra. Herr talman! Tro inte för en sekund att vi tänker slå oss till ro med de åtgärder vi redan har vidtagit på område efter område.
Regeringen fortsätter att agera med oförminskad kraft. Men om de stora framtidsinvesteringarna ska bli verklighet behöver vi breda överenskommelser. Vår hand är utsträckt.