Jan Ericson (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Hösten 2018 kommer att bli ihågkommen för en utdragen och hittills tyvärr misslyckad regeringsbildning. Men många människor bekymrar sig mer för otrygghet, polisbrist och dåliga skolresultat än för vem som ska bli statsminister. De kriminella gängen har inte tagit paus för att Sverige saknar regering, och vårdköerna har inte försvunnit. Sverige har inte råd att vänta på viktiga förändringar av politiken.
Vi har en övergångsregering men, som sagt var, inte en övergångsriksdag. Det är riksdagen som har ansvaret för att besluta om statens budget, och nu har Moderaternas och Kristdemokraternas statsbudget antagits. Det är inte en kupp, även om Vänsterpartiet verkar tycka det. Den rödgröna regeringen har varit okrönta mästare när det gäller att slösa med våra skattemedel. Men framgång mäts inte i antal förbrukade kronor utan i resultat. Nu tar vi bort meningslösa utgifter och prioriterar om.
Det är samtidigt viktigt att komma ihåg att den beslutade statsbudgeten bygger på den övergångsbudget som presenterades tidigare i höst, med ett antal förändringar som Moderaterna och Kristdemokraterna har enats om. I en budgetmotion på ungefär 30 sidor som korrigerar den stora övergångsbudgeten på 3 000 sidor kan man såklart inte ha med allt. Vi kan i dagens politiska läge inte göra mer än de besparingar och satsningar som går att göra utan större lagändringar och som våra myndigheter också klarar av att hantera.
Det vi har gjort i vår budgetmotion är alltså att föreslå sådant som går att genomföra med kort varsel. Trots detta har vi lyckats få med imponerande mycket. Det handlar om skattesänkningar för pensionärer och löntagare, satsningar för att stärka välfärden i kommunerna, mer resurser för kortare vårdköer och ökad trygghet för dem som behöver personlig assistans. Dessutom ökar resurserna till polis, tull och försvar. Samtidigt finns en mängd skrivningar och avsiktsförklaringar i vår budgetmotion, saker som vi vill ta tag i så snart vi förhoppningsvis kan bilda regering.
Då kan alla våra vallöften bli verklighet. Fru talman! En viktig del i vår budget är våra satsningar på välfärden. För de flesta människor är välfärden i praktiken ofta just den verksamhet man möter dagligen hemma i sin kommun eller i sitt landsting. Kommunsektorns ekonomiska situation är därför en av våra viktigaste politiska frågor. När Alliansen tillträdde 2006 var det efter ett antal år där kommunsektorn visat stora underskott.
Under Alliansens regeringstid 2006-2014 rådde faktiskt balans i kommunsektorn mellan kostnader och intäkter, detta trots den djupa finanskrisen. Detta klarade vi genom att skjuta till stora extra pengar till välfärden. De senaste fyra åren under en S-regering har vi haft en stark högkonjunktur och höga skatteintäkter. Trots detta har vi haft flera år med nya obalanser för kommunerna där skatteintäkterna inte räckt för behoven.
I dagsläget är situationen under kontroll; år 2017 lyckades de flesta kommuner till och med redovisa överskott. Men då ska man som sagt komma ihåg att vi haft en stark högkonjunktur med goda skatteintäkter och att tillfälliga pengar för mottagande av nyanlända tillfälligt stärkt ekonomin. Fru talman! Sveriges Kommuner och Landsting presenterade nyligen sin ekonomirapport. Varningssignalerna är tydliga. Kostnaderna i kommunerna spås öka betydligt snabbare än intäkterna.
Jag ska gå igenom fem huvudsakliga skäl till detta, enligt SKL. För det första ökar kostnaderna för ekonomiskt bistånd. Huvudskälet är att allt fler nyanlända blir beroende av bidragsförsörjning när de lämnar etableringsuppdraget utan att komma vidare till arbete. När statens försörjning av den nyanlände upphör går kostnaderna över på kommunerna. För det andra ökar kommunernas kostnader till följd av bostadsbrist.
När det saknas vanliga bostäder för olika utsatta målgrupper måste nämligen socialtjänsten ta till dyra, kortsiktiga bostadslösningar. Orsakerna till bostadsbristen är flera, men två skäl sticker ut: Det är fler ungdomar som vill flytta hemifrån, och ett stort antal nyanlända behöver bostad. För det tredje sänkte regeringen ersättningen till kommunerna för ensamkommande barn och ungdomar från halvårsskiftet 2017.
Enligt Sveriges Kommuner och Landsting har detta sammantaget medfört årliga underskott i miljardklassen för kommunerna. För det fjärde larmar man om ökade kostnader inom individ och familjeomsorgen. Det handlar om ökade missbruksproblem bland unga, fler orosanmälningar rörande större syskonskaror, fler fall av hedersrelaterat våld och våld i nära relationer och fler komplicerade placeringar av barn och unga. Allt detta kostar mycket pengar.
För det femte har kommunerna ett stort demografiskt tryck, då både gruppen unga och gruppen äldre ökar. Vissa kommuner brottas samtidigt med stora och växande pensionsskulder. Landstingen och regionerna har ett ännu mer ansträngt läge. Kostnaderna fortsätter öka i snabb takt medan skatteunderlagets utveckling bromsar in. Trots högkonjunktur redovisade fem landsting och regioner underskott 2017, och i andra landsting har man tvingats höja skatten. Fru talman!
Sammantaget är situationen oroväckande för Sveriges kommuner och landsting. Moderaternas och Kristdemokraternas statsbudget som riksdagen tagit beslut om innebär en extra satsning nästa år på 3 1⁄2 miljard till kommunerna och 1 1⁄2 miljard till landsting och regioner. Det är helt avgörande tillskott för att stärka välfärden. Kommande år blir det ytterligare pengar - mer än vi sätter av för 2019.
Det handlar bland annat om satsningar på mindre barngrupper i förskolan, mer undervisningstid i lågstadiet, en tioårig grundskola, byggande av fler äldreboenden, satsningar på demensvård och kvalitetsutveckling av hemtjänsten, en ny kömiljard för att korta vårdköerna, satsningar på cancervården och inte minst återinförd värdighet i LSS, där personer i behov av andningshjälp och sondmatning självklart ska få den hjälp de behöver.
Våra reformer och satsningar är oerhört viktiga och ett steg mot bättre välfärd och bättre prioriteringar. Samtidigt är det viktigt att påpeka att det inte går att rädda välfärden i kommuner och landsting bara genom skattehöjningar eller ökade statsbidrag. Det krävs reformer för fler i arbete, minskat bidragsberoende och en betydligt bättre kostnadskontroll och prioritering så att man får mer välfärd för varje skattekrona.
En del av detta kräver nya lagar och regler från regering och riksdag, annat ligger på kommunal nivå och kräver modiga och tydliga kommunpolitiker. Om det är något konkret jag skulle vilja slå ett slag för i detta anförande är det personalförsörjningen inom vård och omsorg. Vi vet att personalen blir allt äldre och att det är svårt med nyrekrytering.
Ska vi klara bemanningen i framtiden måste vi förbättra arbetsvillkor, arbetsmiljö, schemaläggning, personaltäthet, löner och ob-ersättning. Moderaternas och Kristdemokraternas budget ger kommuner och landsting möjlighet att ta viktiga steg i denna riktning. Man kan också konstatera att en betydande del av orsakerna till den ansträngda situationen i våra kommuner är direkt kopplad till det omfattande mottagandet av nyanlända på senare år.
Det visar hur viktigt det är att inte gå tillbaka till den tidigare, ohållbara migrationspolitiken. De partier som driver på för att vi ska backa tillbaka till det gamla regelverket tar inte ansvar för välfärden. Det måste vi vara mycket tydliga med i debatten. Fru talman!
När jag kom in i riksdagen 2006 var en av de första frågorna jag engagerade mig i att införa en möjlighet till resultatutjämningsreserv för kommuner och landsting där man kunde spara överskott från goda år för att täcka kostnader när tiderna blev sämre. Som kommunpolitiker hade jag själv sett hur det blev hoppigt mellan åren när man var tvungen att göra panikbesparingar för att få ekonomin att gå ihop. Jag fick till slut se mitt förslag bli verklighet.
Sedan 2013 finns denna möjlighet, och SKL berättar i sin rapport att det i dag är 139 kommuner som har sammanlagt 13 miljarder i resultatutjämningsreserv. Dessa reserver kan bli mycket värdefulla för att trygga välfärden och motverka panikbesparingar när tiderna blir sämre. Med en klok politik finns det möjlighet att fler kommuner kan avsätta mer pengar nästa år och därmed klara kommande lågkonjunktur bättre än man annars skulle ha gjort. Vår budget lägger en god grund för detta. Fru talman!
Med dessa ord tackar jag för ordet och önskar talmansstaben, inte minst finansutskottets fantastiska personal och mina utskottskollegor en riktigt god jul och ett gott nytt år!