Birger Lahti (V):
När det gäller utgiftsområde 19 om regional utveckling börjar jag givetvis med att ta upp det som tidigare har anförts från Socialdemokraterna, nämligen att jag tycker att det är beklagligt med de 500 miljoner kronor som försvann. Sedan är det givetvis så att det för oss i oppositionspartierna, oavsett varifrån vi kommer i Sverige, inte är lika lätt att jobba med olika frågor som för regeringspartiet som har ett regeringskansli som kan jobba med frågorna på ett helt annat sätt. Jag kommer att återkomma till dessa skillnader.
Men jag beklagar givetvis de 500 miljoner kronor som hade varit mycket viktiga för återstarten. Riksdagen har genom sitt beslut den 24 november fastställt att de samlade utgifterna för utgiftsområde 19 inte får överstiga drygt 4,7 miljarder kronor för 2022.
Eftersom Vänsterpartiets förslag till anslag inom utgiftsområdet ligger över den nivån kan jag inte reservera mig till förmån för vårt förslag. Vänsterpartiets budgetalternativ bör ses som en helhet. Därför väljer jag att avstå från ställningstagande när det gäller anslagsfördelningen och väljer i stället att i ett särskilt yttrande redovisa Vänsterpartiets politik för utgiftsområdet.
I slutskedet av beredningen av budgetpropositionen för 2022 inkom företrädare för Moderaterna, Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna med ett gemensamt budgetförslag, vilket jag anser har försvårat budgetprocessen.
Vänsterpartiet har slutit en överenskommelse med regeringen om framtida samarbetsformer, kraftigt höjda pensioner för de pensionärer som har det sämst ställt, förbättringar i sjukförsäkringen, det vill säga den så kallade Arnepensionen, höjda ersättningar och borttagen så kallad funkisskatt.
Därför stödde Vänsterpartiet i andra hand, efter att vårt eget förslag till budget fallit, regeringens budgetförslag i kammaren framför förslaget från den konservativa trion - om jag kan kalla dem för det. Det var på tal om praxis, Peter Helander - ja, den går att undvika.
Jag anser att regeringens förslag i sin helhet är bättre för Sverige eftersom det har andra utgångspunkter än de konservativa värderingar som förslaget från trion innehåller. Och jag anser vidare att Sverige behöver en grön och modern omställning av samhället som skapar utveckling och arbetstillfällen i hela landet.
För det krävs en röd politik för en grön omställning samt reformer för att både återstarta och ställa om den svenska ekonomin efter bland annat coronapandemin. Satsningar behövs för jobben, klimatet och ökad jämlikhet i stället för nyliberala reformer, bland annat privatisering av Arbetsförmedlingen och andra marknadsexperiment som bara drar isär vårt samhälle.
De gynnar inte landsbygden. För mig står det nu klart att den nyliberala ekonomiska politiken inte bara drabbar jämlikheten och välfärden utan också tillväxten i landet. I stället för skattesänkningar förordar jag därför omfattande investeringar som syftar till att påskynda den gröna omställningen, stärka landsbygden och kommunsektorn samt rusta upp trygghetssystemen och sjukvården.
Med en sådan politik får bland annat småföretagare bättre förutsättningar, och infrastrukturen och transportsektorn byggs ut. När det gäller den politiska inriktningen på utgiftsområdet vill jag inledningsvis framföra att jag vill se en politik för hela Sverige. Det finns stora och växande regionala skillnader där landsbygden, bruksorterna och arbetarstadsdelarna lämnas efter i Sverige.
Ett exempel är att de tio fattigaste kommunerna ligger på landsbygden, och de tio rikaste ligger runt Stockholm. Inte kan orsaken vara att de rikaste kommunerna runt Stockholm skulle förse Sverige med produktion av något samhällsviktigt, exempelvis mineraler, skogsprodukter, livsmedel eller elenergi?
Fru talman! Jag menar att de svikna delarna av Sverige har en sak gemensamt, nämligen att när marknadskrafterna fått fritt spelrum har det lett till att butiker har stängts och jobb har försvunnit. Den politik jag förordar handlar om att göra andra prioriteringar än vad marknaden gör.
Att tjänstesektorn trängs runt storstäderna kan jag inte påverka eller ha synpunkter på, förutom att några statliga myndigheter absolut kunde omplaceras ut i landet.
Men det är definitivt ett systemfel om en kommun som Jokkmokk, kommunen med den största elproduktionen i landet, ändå är en av de fattigaste kommunerna i Sverige. Låt oss jämföra med Norge. Hur ser det ut där? Den kommun som har störst skatteintäkter per capita i Norge är Bykle.
I och för sig bor det bara 870 invånare i Bykle, men varje år får kommunen 80 miljoner i skatteintäkter bara från vattenkraften. Faktum är att 9 av de 10 rikaste kommunerna i Norge är glesbygdskommuner med stora vattenkraftverk. Fru talman!
Jag säger inte att Norges modell passar oss i alla delar och hur resurserna borde delas hos oss. Men helt klart är att där resurser skapas som är till nytta för hela landet, till exempel energi, oavsett om den kommer från vind- eller vattenkraft, borde mer av de värden som skapas där stanna i de regionerna. Det är samma sak med de gruvor som finns i landet.
Lite större andel av mineralavgiften kunde de väl lämna kvar i de kommuner där de finns. Den övergripande strategin behöver bygga på långsiktighet, en utvecklad samverkan, ett större regionalt inflytande och ett tydligt ansvar för staten att se till att grundläggande samhällsservice finns i hela landet.
Jag anser också att förutsättningar behöver skapas för att alla ska ha möjlighet att bo där de själva önskar i Sverige. Den kreativitet och handlingskraft som finns hos landsbygdens människor måste också tas till vara. Landsbygdens olika förutsättningar måste beaktas och invånarna ges möjlighet att utveckla sina bygder så att de kan påverka lokala och regionala utvecklingsfrågor.
Jag återgår till anslagen för utgiftsområdet. Jag hade gärna sett att anslaget till regionala utvecklingsåtgärder hade blivit 60 miljoner högre än regeringens förslag. Jag hade velat se ett riktat stöd till kommuner med hög andel urskog för att främja ökad turism.
Även om besöksintresset för landets skyddade områden växer har många av de glest befolkade kommunerna en negativ utveckling av sysselsättning och skatteintäkter. Men dessa kommuner bär ett betydande ansvar för de kollektiva nyttorna som ges av skyddade skogar med höga naturvärden. Jag anser därför att dessa kommuner bör kompenseras genom ökat statligt stöd, till exempel för turistsatsningar.
Jag hade även gärna sett en ökning av samma anslag till satsningar på projekt som syftar till att se om det finns utvecklingsmöjligheter till billiga semestermål i närområden, framför allt för de familjer som inte har råd att göra dyra utlandsresor. Fru talman!
Jag inser att även våra förslag är lite av kosmetika jämfört med regeringens förslag, men man ska inte underskatta signalvärdet. Om landsbygden och den svikna delen av Sverige ser att vi har börjat med något som inte har funnits förr, väcker det faktiskt framtidshopp.
Men vi behöver en större översyn av skattesystemet så att de orter i landet som tar ansvar och skapar de värden som gynnar hela samhällets väl och ve får behålla en lite större del av den kaka de förtjänar.