Lars Bäckström (V):
Det har hittills varit en lite lågmäld debatt. Stundtals kanske till och med omslaget på betänkandet har diskuterats mer än innehållet. Det är kanske bra att vi har en lågmäld debatt. Vi kanske håller på att närma oss varandra, som Arne Kjörnsberg sade. Det tycks vara lite trångt i mitten. Det kanske är så i svensk politik.
Sveriges kanske mest omtalade kommunist Lars Ohly säger i tidningen Från Riksdag & Departement att han inte tror på statligt ägande av företag som Saab och Volvo. Reinfeldt säger att hans moderater har mer pengar i sitt budgetalternativ än vad Bosse Ringholm har. Vänsterpartiet kritiserar Socialdemokraterna för att de inte gör tillräckligt mycket för småföretagen.
Moderaterna kritiserar Folkpartiet för att deras budget gräver stora hål i statsbudgeten. 17 miljarder i underskott säger Moderaterna om Folkpartiet. Det är inte konstigt att det i en demokrati där två block står mot varandra ser ut att vara trångt i mitten. Det block som vinner mitten vinner ju makten. Och det är inte konstigt om flera partier ser samma problem och hör det som nästan alla människor säger.
Vissa förslag blir då ganska lika. Och det är inget problem eftersom konflikten inte är något mål i sig. Tvärtom är det bra om vi i Sverige kan bygga broar mellan politiska block och mellan arbetsgivare och löntagare. Och alla som lyssnar vet att vi i Sverige vill ha en gemensam sektor där alla får bra vård, utbildning och omsorg oavsett storleken på plånboken. Det är bra att även Moderaterna börjar inse det.
Alla som tänker efter förstår att vi måste få fler i arbete och fler arbetade timmar för att finansiera ett välfärdssamhälle. Därför har vi i majoriteten lyssnat både på löntagare och arbetsgivare när vi har tagit fram förslag för fler jobb. Vi i Vänsterpartiet vill underlätta generationsskiften för företagare genom att ta bort arvsskatten för företagen. I kompromissen gick vi med på att ta bort hela arvsskatten.
Vi i majoriteten föreslår dessutom en sänkning av förmögenhetsskatten så att vi i praktiken äntligen håller på att slopa sambeskattningen. Det är insatser för jobb. Något annat skäl finns det inte. Det handlar om knivskarp fördelningspolitik för jämställdhet och för jobb. För Vänsterpartiet är det viktigt att stärka kvinnornas ställning på arbetsmarknaden. Därför är vi särskilt glada över beslutet att höja taket i föräldraförsäkringen. Vi har lyssnat på löntagarna och fortsätter att kompensera för pensionsavgifterna.
Och vi i Vänstern ser till att skattesänkningen inte blir som störst för dem som tjänar mest utan att den blir i princip lika stor i kronor för alla löntagare. Vänsterpartiet ville ha 10 nya miljarder till kommunerna i den här budgeten. Vi fick 7 nya miljarder. Satsningen gör att kommunerna som grupp nu för första gången på länge kan gå mot ett mindre överskott. Hade vi i majoriteten satsat lite till hade kommunerna fått bättre möjligheter att jämna ut löneklyftorna mellan kvinnor och män.
Vi i majoriteten har lyssnat på kommunpolitiker, medborgare, löntagare och arbetsgivare. Vi har till och med lyssnat på oppositionen. Men det finns frågor där vi är beredda på strid, frågor där vi måste ta strid eftersom vi vägrar att göra som borgarna, nämligen att laga hål med hål. Vi vägrar att finansiera stödet till kommunerna med pengar som vi tar från arbetslösa och sjuka. Vi vägrar också att finansiera sänkt skatt med låtsaspengar från låtsasbesparingar - inga Mållganlösningar.
Vi vägrar tro på att vägen till fler jobb måste gå över ökade klyftor. Därför gör vi satsningar i stället för att slå mot dem som har minst. Därför satsar vi på höjda pensioner och gör en extra satsning på utbildning av personal i äldreomsorgen, höjer barnbidraget för alla och satsar 1 miljard extra på barnfamiljer med svag ekonomi. Visst ska det löna sig att arbeta. Det tycker väl alla? Men vi i Vänstern säger nej till sänkta ersättningsnivåer.
Vi säger nej till Moderaterna som till och med vill förbjuda fack och arbetsgivare att sluta avtal som ger mer än 80 % av lön i skydd när man är sjuk eller arbetslös. Självklart ska allt misstänkt fusk kontrolleras. Det gäller både skatt och ersättningar. Det är lika självklart vare sig man kallar det vanlig hederlig arbetarmoral eller kristen värdegrund. Men ingen blir frisk av sänkt ersättning. Och det blir inte fler jobb av mindre trygghet.
Det lägger bara sten på börda. Visst verkar det som om Moderaterna lägger mer pengar än den rödgröna alliansen till kommunerna? Men jag är inte så säker på att de moderata förslagen verkligen innebär mer pengar till kommunerna. Men jag är övertygad om att det var det som var deras avsikt. Och jag är en vänlig natur - även viljan kan få räknas som positiv.
Men den som ska få bli glad måste tänka på det gamla men alltid aktuella ordspråket: Skåda aldrig given häst i munnen. Den moderata given innebär nämligen högst 65 % i ersättning och slopad maxtaxa i förskolan. Den moderata viljan till kommunsatsningar ska alltså betalas av de sjuka och arbetslösa.
Och tänk att Moderaterna som i andra sammanhang vill minska alla marginaleffekter helt plötsligt inte ser problemet med marginaleffekterna kring höga taxor i barnomsorgen. Det som verkade så lika blir helt plötsligt väldigt olika. Det är mindre pengar till förskolan och mer pengar till dem som vill ha au pair där hemma för barnen. Lite mer valfrihet för dem som är lite rika och lite mindre valfrihet för alla andra.
Sverige har klarat att bygga välstånd genom att ge plats för fler på arbetsmarknaden. På 60- och 70-talen var det kvinnorna som vann mark på arbetsmarknaden. Nu måste vi fortsätta och också ge plats åt de nya svenskarna. Det är dags att sluta diskriminera och i stället öppna arbetsmarknaden för alla.
När vi lyckas med den mycket begränsade målsättningen att halvera skillnaden på arbetsmarknaden mellan dem som är födda i Sverige och dem som inte är det, då växer inkomsterna. Sverige kan då få 53 miljarder mer att fördela redan inom tio år. Herr talman! Sverige har helt enkelt inte råd med diskriminering, vare sig av kvinnor eller av invandrare. Hela Sverige måste gå arbetslinjen. Men då måste det också finnas arbete att gå till.
Att sänka en och annan eller ens alla skatter är ingen säker väg till fler jobb. Men stora och snabba skattesänkningar är alltid en säker väg till ökade klyftor och underskott. Och den borgerliga alliansen vill gå den osäkra vägen när det gäller jobben. Och det är dumt att chansa när det gäller trygghet. Herr talman! Det är dags att vi svenska politiker börjar enas om något väldigt enkelt och väsentligt.
Inse att Sverige inte bara är en del av Europa utan en del i ett globalt ekonomiskt och kapitalistiskt system, ett system där vi aldrig kan konkurrera med lägre skatt och lägsta lön, utan där vi måste konkurrera med kunskap och kreativitet. Vi politiker bör och kan helt enkelt inte börja konkurrera vare sig med skatter eller social dumpning.
Vi måste i stället över alla nationsgränser och unionsgränser börja bygga politiska och fackliga motmakter mot de internationella storföretag som kan och redan ställer löntagare i det ena landet mot löntagare i det andra landet. Det må sedan gälla IKEA, Ericsson eller General Motors. Eller för att travestera Karl Marx: Löntagare i alla länder förena er annars kommer ni att förlora mycket.
Men Sverige måste också locka med något. Då ska vi i Sverige locka med snabba, säkra och miljöanpassade transporter, stärka samhällets satsningar på den industrinära forskningen, driva på för miljöanpassade produkter och produktion. Herr talman! Den satsning som vi i majoriteten nyss tog fram när det gäller fordons- och verkstadsindustrin i Västsverige visar hur vi bör gå vidare. Det var satsningar som gynnar hela industrin, både stora och små företag.
Och sådana satsningar måste vi utveckla i fler branscher och över hela landet. Vi måste göra mer för att snabbare få patent i produktion och få forskare och företagare att samverka. Vi måste göra mer för att få fram riskkapital till mindre företag. Vi måste snabba på 3:12-processen. Vi behöver nämligen fler företag som kan stärka den samlade produktionen.
Men vi kan aldrig klara ett uthålligt välfärdssamhälle med bara tjänstejobb och konstruktion. Om vi ska ligga i framkanten på dessa områden, och det ska vi göra, krävs det att vi också klarar produktionen här i landet, och det kan Sverige klara. Men det kräver en produktion där företagen utvecklar produktiviteten och produkterna i samarbete med löntagarna, inte i konflikt med dem. Herr talman!
Det här är ett spår för arbete, för rättvisa och för minskade klyftor, ett spår där vi måste förmå bygga allianser mellan företag, fack och politik på alla nivåer. Det här är en väg som inbjuder till lösningar, investeringar och produktion i stället för konflikter. Herr talman! Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.