Jennie Nilsson (S):
I någon mening blir det här en förlängning på den debatt vi hade alldeles nyss. Jag skulle hemskt gärna vilja att man kopplade ihop de här frågorna på ett betydligt tydligare sätt än man har gjort så här långt. Jag ska kommentera lite grann av det som ministern säger och som finns i båda svaren till mig - både det som gäller ungdomsarbetslöshet och det som gäller bristyrken.
En av de saker som ministern lyfter fram är att för att öka möjligheterna till utbildning för personer som behöver höja sin utbildningsnivå eller har behov av att ändra yrkesbana har det reguljära utbildningssystemet tillförts ytterligare resurser. Det innebär såväl fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning, yrkesvux, som i eftergymnasial yrkesutbildning inom högskolan. Här har jag några påpekanden som jag känner att jag bara måste göra även om det möjligtvis är på nivån petigt. Det ena nämnde jag tidigare.
Det är totalt sett färre platser i vuxenutbildningen i dag än det var 2006. Först drog man ned jättemycket och sedan lägger man till lite grann. Det är bra, men det är inte tillräckligt. Det är dessutom magstarkt att kalla det för en satsning när man fortfarande ligger på alldeles för låga nivåer. När det gäller det andra vet jag faktiskt inte riktigt om det är en missuppfattning från mig eller från ministern. Man pratar om fler platser i yrkeshögskolan.
Åtminstone enligt information som jag har fått från Utbildningsdepartementet är inte yrkeshögskolan en skola, som man skulle kunna tro av namnet. Den innehåller inte heller några utbildningsplatser, utan det är en myndighet som har till uppgift att säkerställa kvalitet och att fördela platser på andra anordnare.
Det är väl i och för sig behjärtansvärt och bra på alla sätt och vis, men när ministern säger det på det sätt som han gör låter det som att det är något nytt och en faktisk satsning på unga och ungas utbildningsmöjligheter. Det är det inte; det är en myndighet. Detta vill jag ha klarlagt.
Ministern säger sammanfattningsvis att det 2009 finns goda möjligheter för arbetslösa att stärka sin ställning på arbetsmarknaden och för arbetsgivare att få arbetskraft med rätt kompetens. Därom kan vi ju tvista i någon mening, delvis utifrån det som vi redan har sagt om att nivåerna trots satsningen är lägre än de var 2006.
Men det handlar också om att den här våren lämnar de största ungdomskullarna i modern historia, sedan 40-talet, gymnasieskolan. De ska ut på en arbetsmarknad som redan nu, innan detta sker, ligger på 25 procents arbetslöshet för gruppen unga.
Det kommer att innebära att det för att ens behålla den nivå på andelen unga som exempelvis studerar vidare på högskola behövs fler högskoleplatser, och inte färre, än det fanns tidigare.
För att kunna möta dessa ungdomars behov av kompletterande utbildningar och arbetsmarknadsutbildningar på vilket område man än tittar på behövs det mer insatser och fler platser, och inte färre, än tidigare.
När man diskuterar de här frågorna förstår jag att ministern måste tycka att det i någon mening känns nedtryckande i skorna att stå här en hel dag och bara prata om elände med anledning av lågkonjunktur och finanskris. Det blir lätt så. Interpellationer är till för att vi i oppositionen ska fråga er om er tjänsteutövning och de åtgärder ni vidtar, och dem gillar inte vi. Det innebär inte att det inte finns saker och ting som man faktiskt skulle kunna göra.
Någon gång ibland kan man göra på ett annat sätt, och i mitt nästa inlägg tänker jag försöka prata om vad man kan göra. Vad finns det för saker och ting som man faktiskt skulle kunna göra för att få framtiden att se mer ljus ut? Politik handlar givetvis om att ta ansvar för det man gör men också, och väldigt mycket, om att skapa framtidstro och visa på möjligheter. Det hoppas jag att vi kanske ska kunna utväxla fyra gånger fyra minuter om alldeles strax.