Leif Pettersson (S):
Jag vill inledningsvis tacka ministern för svaret på min interpellation. Dock måste jag tyvärr konstatera att svaret snarare väcker fler frågor än bringar klarhet när jag läser det. Som framgår av svaret har ministern i medierna tidigare uttalat att det inte var fri entré-reformen som drog besökare till våra museer utan att det är kvaliteten på det som visas som är avgörande.
I svaret framgår också att det även handlar om kvaliteten på hur det visas och hur samlingarna tas om hand. För mig blir den naturliga frågan: Vilka kvalitetshöjande åtgärder var det som vidtogs på museerna samtidigt som fri entré-reformen genomfördes?
Och vilka var då dessa kvalitetshöjande åtgärder som var så väl utformade att de direkt stimulerade den mängd nya besökare som vi sett på museerna under fri entré-tiden? Hur var de här åtgärderna som så tydligt lockade den stora mängd spontanbesökare som vi sett under samma tid egentligen utformade?
Det är naturligtvis viktigt att ta reda på det här, för det kan ju i så fall ge andra institutioner bra uppslag till hur deras verksamhet kan utvecklas. De kan dra lärdom av det museerna har gjort. För mig är det klart och tydligt att det var den fria entrén som gav museerna den stora stimulans och inspiration som en stor och intresserad publik innebär.
Kompensationen som museerna fick och som fritt kunde användas gav möjlighet att både utveckla det pedagogiska innehållet och ta hand om de samlingar som finns. Personalen var inte uppbunden av att dagarna i ända sitta i en kassa och ta emot entréavgifter utan kunde i stället höja kvaliteten på besöket för dem som kom. Det vi nu kan se i varierande grad - men ändå som en mycket tydlig trend - är att besöksantalet sjunker.
Visserligen har det bara gått en månad, men trenden är tydlig. Det ska bli mycket intressant att följa detta under tiden framöver. Frågan till ministern blir om hon har sett om det vidtagits några kvalitetssänkande åtgärder under januari, förutom den uppenbara kvalitetssänkning som det innebär att ta bort fri entré för alla över 18 år, som förklarar nedgången i antalet besök. Jag kan konstatera att det samband som ministern vill göra gällande naturligtvis finns - kvalitet är avgörande.
Men fri entré är förutsättningen för att den här goda kvaliteten ska kunna upplevas och uppskattas av en bred publik som kommer från samhällets alla olika skikt. Jag noterar också att Sverige i den här frågan går emot den trend som finns i hela Europa i övrigt. Där anses en breddning av publiken - både socialt och etniskt - vara en viktig del av en framtidsinriktad kulturpolitik.
Internationellt framhäver man också rent museiideologiska skäl. Fri entré skapar en öppnare museikultur där museet blir ett offentligt rum som kan liknas vid folkbiblioteken. I detta sammanhang kan jag inte som riksdagsledamot representerande Norrbotten låta bli att uttrycka min stora stolthet över Kulturens hus i Luleå.
Där kan alla som vill på plats se just hur ett öppet och inbjudande folkbibliotek är utformat och vad detta betyder för både besöksantalet och annat.
För egen del kan jag bara konstatera att jag kom i kontakt med kultur och konst på ett tydligt sätt just via de spontana besöken. Jag tror inte att min historia på något sätt är unik, utan jag tror att den delas av många.
Sammanfattningsvis vill jag upprepa frågorna: Vilka kvalitetshöjningar var det som genomfördes parallellt med fri entré-reformen, och har det genomförts några kvalitetssänkande åtgärder nu?