KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Den här regeringen har agerat och kommer att fortsätta agera för att hantera det här problemet. Det är som sagt inte ett specifikt problem för Sverige, utan konsumentkrediterna ökar i hela västvärlden. Men det är ändå såklart ett problem som vi behöver hitta sätt att hantera.
Vi har gjort fler reformer än någon tidigare regering för att kunna hantera den här problematiken, både för att förhindra att människor hamnar i en skuld som de inte klarar av och för att sedan kunna hjälpa människor när de väl hamnar i skuldproblematik, till exempel genom budget- och skuldrådgivning hos kommunerna men också genom att man när man väl har hamnat i en skuld som man inte klarar av ska kunna få skuldsanering och kunna komma ut skuldfri efteråt.
Jag tycker att Angelica Lundberg är väldigt snabb med att döma ut en lagstiftning som ganska nyligen har kommit på plats om att direktbetalning ska vara förstahandsalternativet. Där är det Finansinspektionen som är tillsynsmyndighet och har ansvar för att se till att lagen uppfylls. De kommer att göra sitt arbete. Sedan får vi utvärdera och se om man når målet.
Målet är såklart att konsumenter som sätter sig i skuld ska göra det medvetet och av sin egen fria vilja och inte luras in i det av otydliga eller vilseledande hemsidor som leder dem dit. Vi har ett aktivt arbete. Vi har gett många av våra myndigheter i uppdrag att komma med förslag på hur man kan åtgärda problemen med överskuldsättning. Vi har gjort ett räntetak. Vi har gjort ett kostnadstak.
Vi har en lag om direktbetalningsalternativ som förstahandsalternativ när man betalar på nätet. Vi har en ny skuldsaneringslag. Vi har gjort otroligt mycket för att minska problemen med skuldsättning i vårt samhälle. Utan de åtgärderna skulle problemen ha varit väldigt mycket värre än vad de är i dag. Men vi har som sagt inte på något sätt slagit oss till ro, utan vi kommer att fortsätta arbeta aktivt för att motverka problemen med överskuldsättning.
Per Bolund (MP):
Det är tråkigt att Alexandra Anstrell har den uppfattningen. Jag tycker att jag gav ett väldigt uttömmande svar. Det var också väldigt långt, eftersom det var många frågor att svara på. Men den som tvekar kan titta på den här sändningen och höra de svar som jag gav i mitt första inlägg. Det är också så, vilket jag tror att Alexandra Anstrell egentligen känner till, att vindkraften hela tiden studeras och utvecklas. De vindkraftverk som nu planeras och byggs är helt annorlunda än de som byggdes för 10, 15 eller 20 år sedan.
De bullrar mindre och påverkar mindre. De producerar mer, för de blir hela tiden mer effektiva. Det gör att man inte behöver bygga lika många för att få lika stor produktion, vilket gör att intressekonflikterna också kan minskas. Jag är den första att hålla med om det som gäller Alexandra Anstrells grundprincip. Där är vi helt överens. Det finns målkonflikter.
Det finns absolut platser där vindkraft inte ska byggas. Det är också precis den politik som regeringen redan bedriver. Regeringen, kommunerna och andra säger faktiskt nej till vindkraft där den inte är lämplig. Att försöka ge en annan bild är faktiskt att vilseleda. Det är inte förenligt med hur verkligheten ser ut. Det finns ganska gott om tillfällen när andra intressen är viktigare än intresset av att bygga vindkraft, och så kommer det att fortsätta att vara.
Sedan är jag väldigt glad över det stora intresse som Alexandra Anstrell visar för levande djur och natur och biologisk mångfald. Jag får väl bara hoppas på att det också visar sig i Moderaternas prioriteringar när man ska göra sin budget, till exempel.
Hittills har Moderaterna varje gång dragit ned kraftigt på de medel som regeringen har avsatt till skydd och skötsel av värdefull natur, som ju är en av de viktigaste insatser vi kan göra för att just skapa utrymme för biologisk mångfald och se till att vi lämnar över biologisk mångfald och en natur som lever och frodas till våra barn och barnbarn. Det är inte vad jag har sett från Moderaterna så här långt, men jag hoppas att detta är en vändning.
Per Bolund (MP):
Tobias Andersson har frågat finansministern om regeringens arbete med implementering av EU:s engångsplastdirektiv. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Tobias Andersson undrar om regeringen kommer att vidta åtgärder för att gå vidare med promemorian om genomförande av EU:s engångsplastdirektiv och andra åtgärder för en hållbar plastanvändning, eller om regeringen kommer att vidta åtgärder för att stoppa denna plastskatt, som frågeställaren kallar den föreslagna nedskräpningsavgiften.
Tobias Andersson har också frågat om regeringen kommer att vidta åtgärder för att få bukt med de problem som remissinstanserna lyft. Vidare har Tobias Andersson frågat vad regeringen kommer att vidta för åtgärder för att den föreslagna avgiften bättre ska korrelera med den faktiska kostnaden för kommunernas skräphantering, så att den lever upp till direktivets krav på kostnadseffektivitet, transparens och proportionalitet. Promemorian om hur engångsplastdirektivet kan genomföras har varit på remiss, och nu bereds arbetet med att bland annat beakta de synpunkter som har inkommit under denna remittering.
Förslaget om en nedskräpningsavgift syftar inte till att utgöra en skatt utan utgår från engångsplastdirektivets krav om att producenterna ska bekosta hanteringen av skräp som uppkommer från deras produkter. Syftet med remissförfarandet är att få belyst vilka konsekvenser ett förslag kan få om det genomförs. Efter remittering övervägs samtliga synpunkter, och därefter bereds ärendet inom Regeringskansliet så att synpunkterna beaktas.
Hur och vilka ändringar som kan bli aktuella är för tidigt att säga eftersom ärendet är under beredning. EU-direktivet kräver att producenterna ska stå för full kostnadstäckning för den nedskräpning som uppstår när deras produkter skräpar ned. Sverige har tillsammans med alla övriga medlemsländer ställt sig bakom detta direktiv i dess helhet.
Om remissynpunkterna kommer att resultera i justeringar av den avgift som föreslogs i promemorian är ännu för tidigt att säga, eftersom remisssynpunkterna fortfarande analyseras och ärendet ännu bereds inom Regeringskansliet. Det saknas dessutom i nuläget exakta uppgifter på vilka kostnader kommuner har för nedskräpningen. Enligt det remitterade förslaget kommer avgiften att ses över så snart som möjligt efter genomförandet och således justeras efter att kommunerna har rapporterat in vilka kostnader de har och en ny skräpmätning har genomförts.
Genomförandet av engångsplastdirektivet och andra åtgärder för en hållbar användning av engångsplast är en del av det arbete som regeringen och samarbetspartierna Centerpartiet och Liberalerna enades om i januariavtalet. Plastskräp är den största källan till mikroplast i haven, och regeringen tar därför frågan på största allvar.
Per Bolund (MP):
Jag tycker att det är tråkigt när man ägnar debatten åt att förvanska varandras budskap. Jag har tvärtom gett de svar som går att ge i det här stadiet. Tobias Andersson får nog vänta och ställa en ny interpellation när förslaget är färdigt om han vill ha färdiga svar på alla frågor. Jag har varit tydlig med att det givetvis ska finnas en korrelation mellan avgiften och det arbete som utförs och de kostnader som kommunerna har för skräphantering.
Tobias Andersson har fortfarande inte kommenterat om det är rimligt att den som har produkter på marknaden som bidrar till nedskräpning också får betala kostnaderna för det. Detta är grundprincipen i engångsplastdirektivet, och regeringen står bakom den. Tobias Andersson och Sverigedemokraterna verkar inte göra det. Det oroar mig, för då ifrågasätter de själva grunden för hela miljöarbetet, det vill säga att det är förorenaren, alltså den som orsakar miljöproblemet, som också ska stå för kostnaden.
Tobias Andersson och Sverigedemokraterna kanske tycker att det är skattebetalarna eller någon annan som ska stå för denna kostnad. Den bedömningen delar jag inte. Plastnedskräpning är ett stort miljöproblem som förtjänar att tas på allvar utan att man förvirrar debatten eller väcker sidofrågor. Vi behöver ägna oss åt den stora problematiken.
Vi har 150 miljoner ton plast i haven som bryts ned till mikroplast som hamnar i fisken vi äter och vattnet vi dricker och påverkar vår hälsa. Att inte ta denna fråga på allvar är ett svek både mot människor i vår egen tid och kommande generationer.
Jag bekymras återigen av att Sverigedemokraterna ägnar all sin kraft och tid åt att försena, hindra, stoppa och försvåra införandet av åtgärder som faktiskt kan minska miljöproblemen här och nu. Här skiljer sig Miljöpartiet och Sverigedemokraterna åt i grunden. Vi ägnar vår kraft åt att göra mer för att rädda miljön och klimatet. Sverigedemokraterna ägnar sig åt att göra mindre, och det beklagar jag.
Per Bolund (MP):
Det är tråkigt när sista inlägget går till att förvränga det budskap som jag har varit väldigt tydlig med här i dag. Vi tror inte att biobränslen är enda lösningen. Jag hoppas att Jens Holm har hört det, för det har jag sagt väldigt många gånger. Jag säger det en gång till. Vi tror att det är ett redskap men långt ifrån det enda. Jag berättade om ganska många av de åtgärder vi gör, inte minst elektrifieringen, som nu går snabbare än vad någon av de utredningar som Jens Holm har hänvisat till trodde. Jag berättade också om alla de åtgärder som vi gör för att minska just transportefterfrågan och skapa ett transporteffektivt samhälle.
Skillnaden mellan Vänsterpartiet och Miljöpartiet är att vi gör det i verkligheten. Det vi faktiskt genomför får effekt här och nu, och det är det som behövs. Det behöver gå framåt här och nu. Det räcker inte att sitta på läktaren och göra stolta planer, utan man måste faktiskt också ge sig in i politiken och få genomslag för sin politik. Det är det som vi ägnar oss åt. Vi har gjort satsningar som Klimatklivet och Industriklivet. Vi har stadsmiljöavtalen, som styr över mot kollektivtrafik och cykel. Vi har hållbar konsumtion, där vi jobbar intensivt.
Vi arbetar för att bättre bevara ängs- och betesmarker och för bättre vattenförsörjning. Alla dessa åtgärder bidrar till att vi når de klimat- och miljömål som vi har satt upp. Och det är viktigt. Sverige är ett föregångsland. Vi ska fortsätta att vara det. Vi har aldrig haft så goda förutsättningar som nu att faktiskt nå våra mål genom kombinerade åtgärder. Vi har trovärdighet genom att vi har visat handlingskraft. Vi har en klimatlag och ett klimatpolitiskt ramverk som verkligen gör att vi når till exempel målet för 2020.
Vi är i princip nära att nå målet för 2030, till och med. Vi ligger alltså före i tidsplanen. Vi kommer samtidigt att göra många nya satsningar och större satsningar på klimat- och miljöområdet. Vi har gjort det mer än någon regering tidigare har gjort. Men vi kommer oförtröttligt att fortsätta det arbetet, för vi vet att tiden är kort och att vi behöver göra mer. Vi har långt ifrån bara en sträng på vår lyra. Vi gör många olika insatser för att nå de olika miljömålen och samhällsmålen, och biobränslen är en viktig del i det.
Tyvärr hörde jag aldrig Vänsterpartiets svar på hur man faktiskt ska minska utsläppen här och nu från de bilar som är fossilberoende. Det skulle jag verkligen önska att Vänsterpartiet gav svar på.
Per Bolund (MP):
Kjell Jansson har frågat mig om min och regeringens intention och målsättning är att den förändring av strandskyddet som nu arbetas fram ska möjliggöra mer byggande i strandnära läge i Sverige. Han har även frågat vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att möjliggöra mer nybyggnation i skärgården. Utredningen om översyn av strandskyddet redovisade sitt betänkande till regeringen den 14 december 2020. Betänkandet har därefter remitterats till och med den 3 maj i år.
För närvarande pågår den fortsatta beredningen inom Regeringskansliet av utredningens förslag. I kommittédirektiven till utredningen anges bland annat att det ska bli betydligt enklare att bygga strandnära i landsbygdsområden. Vidare anges att strandskyddslagstiftningen behöver göras om i grunden genom en ökad differentiering. Denna differentiering ska enligt direktiven på allvar ta hänsyn till att tillgång till sjöar och stränder varierar i landet, liksom befolkningstäthet och exploateringstryck.
Av direktiven framgår vidare att det ska bli enklare att få bygga strandnära och skapas bättre förutsättningar för bostäder och näringsverksamhet främst för småföretagare, besöksnäring och gröna näringar i områden med lågt exploateringstryck. Vidare ska det lokala inflytandet öka. Ett fortsatt starkt och, om behov finns, förstärkt strandskydd ska enligt direktiven finnas för att värna obrutna strandlinjer, den allemansrättsliga tillgängligheten och miljön i områden som redan är starkt exploaterade.
En viktig del av översynen av strandskyddet handlar om att underlätta för byggande och näringsverksamheter på landsbygden. En annan viktig del handlar om att värna strandskyddet i starkt exploaterade områden. I direktiven anges vidare att dagens strandskyddsregler behöver förändras så att olika områdens varierande skyddsbehov får genomslag. Det finns mot denna bakgrund inte ett entydigt svar på frågan om min och regeringens målsättning är att möjliggöra mer byggande i strandnära läge i Sverige - i vissa områden behöver det bli lättare att bygga strandnära, och i vissa andra områden kan det finnas skäl att skärpa strandskyddet.
När det gäller frågan om vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att möjliggöra mer nybyggnation i skärgården vill jag hänvisa till den pågående beredningen av utredningens förslag, vilken jag inte kan föregå.
Per Bolund (MP):
Strandskyddet är en viktig faktor för att vi ska nå många av våra miljömål och samhällsmål. Jag är bekymrad över att Kjell Jansson på det sätt han nu gör ifrågasätter strandskyddet i grunden. Det är inte något som finns på den politiska dagordningen. Det vi pratar om nu är att se över strandskyddet. Det är också något vi är överens om i januariavtalet.
Vi kan konstatera, vilket också Kjell Jansson borde se, att Sverige ser olika ut i olika delar av landet. Det är olika mängd befolkning, och det är olika tillgång till stränder. Det är också olika exploateringstryck, och det gör att det finns skäl att ha olika sätt att reglera tillgången till stränder i olika delar av landet.
Det är också självklart att hur mark exploateras och bebyggs avgör också hur lätt det är för allmänheten att få tillgång till värdefulla områden, till exempel stränderna. Även om mark är bebyggd sedan tidigare kan kompletterande bebyggelse påverka möjligheten till att vara ute och nyttja allemansrätten.
Det är lite märkligt att säga att det skulle vara fel att ha en prövning av nationella intressen gentemot lokala intressen. Det finns i många olika områden. Det finns riksintressen för exempelvis försvaret eller för energiproduktion och liknande. Föreslår då Kjell Jansson att vi ska ta bort alla de riksintressena och att det bara ska vara lokala intressen som ska gälla, det vill säga aldrig ha en prövning mot nationella intressen?
Det är en utveckling som jag inte ställer mig bakom och som jag hoppas att Kjell Jansson när han tänker efter inte heller tycker är en god idé. Jag är glad att vi har ett strandskydd. Vi ska se till att strandskyddet finns kvar, men det ska också moderniseras. Det ska ge möjlighet till utveckling i hela landet, och det är vad vi håller på med nu. Strandskyddsutredningen utgör underlag, men vi för också politiska diskussioner om hur den ska tas vidare.
Per Bolund (MP):
Eric Palmqvist har frågat mig hur arbetet med att ta fram ett slutgiltigt förslag till ett reformerat strandskydd fortlöper. Eric Palmqvist har även frågat hur regeringen ser på att föreslå lättnader i strandskyddet i syfte att öka landsbygdskommunernas attraktionskraft för såväl boende som företagande. Som Eric Palmqvist nämner i sin interpellation redovisade Utredningen om översyn av strandskyddet sitt betänkande till regeringen i december 2020. Betänkandet har därefter remitterats, och remisstiden pågick till och med den 3 maj i år.
För närvarande pågår den fortsatta beredningen inom Regeringskansliet av utredningens förslag. Jag kan inte föregå denna beredning. Men jag kan - i likhet med Eric Palmqvist - konstatera att det av direktiven till utredningen bland annat framgår att det i områden med lågt exploateringstryck ska vara enklare att få bygga strandnära. I sådana områden ska det också skapas bättre förutsättningar för bostäder och näringsverksamhet, främst för småföretagare, besöksnäring och gröna näringar.
Per Bolund (MP):
Den oro som Eric Palmqvist ger uttryck för tar vi såklart på största allvar. Samtidigt är det viktigt att poängtera att när man till exempel tittar på remissutfallet är det tydligt att oron går åt två olika håll. Det finns också en oro över vad som kommer att kunna hända just med värnandet av strandskyddets syften.
Vi har haft ett strandskydd ända sedan mitten av 70-talet som har varit viktigt för att se till att det i Sverige finns stränder som är tillgängliga både för friluftslivet, som vi ju som folk uppskattar väldigt mycket, och för naturlivet som vi också har ett uppdrag att värna. Vi har ju i den här riksdagen ställt oss bakom mål om att vi ska ha ett levande djur- och växtliv, och det är någonting som vi tar på största allvar.
Ibland har man en känsla av att debatten i politiken blir mer och mer polariserad och att lägren inte förmår att mötas. Det oroas jag över. Där ser jag som min och regeringens uppgift att tillsammans med våra samarbetspartier faktiskt visa att det går att hitta vägar för att förena olika intressen och att det går att ha två syften och uppnå dem samtidigt.
Det bör gå att göra det enklare att bygga i glesa delar av landet där det finns få människor och många sjöar som man också har behov av att ha tillgång till och samtidigt skärpa strandskyddsreglerna där vi vet att exploateringstrycket har varit stort och stora delar av strandområdena redan har bebyggts.
Människor som inte har en ekonomi som gör att de kan köpa en strandtomt ska också ha möjlighet och rätt att kunna njuta av det fantastiska som svenska stränder ger. Det är vår ambition att kunna visa att detta går att förena. Med detta vill jag också önska Eric Palmqvist en väldigt trevlig, vilsam och coronasäker sommar.
Per Bolund (MP):
Lars Hjälmered har frågat mig om jag i närtid avser att fatta ett beslut gällande slutförvaret, vilken analys jag gör av konsekvenserna av att processen förlängs om så inte sker och slutligen hur jag resonerar gällande att dela upp besluten när berörda kommuner så tydligt meddelat att besluten måste tas gemensamt. Svensk Kärnbränslehantering AB, SKB, har ansökt om tillstånd till uppförande, innehav och drift av en kärnteknisk anläggning för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall. Det är fråga om dels tillstånd enligt lagen om kärnteknisk verksamhet och dels tillstånd enligt miljöbalken.
Ansökan omfattar tre delar: en kapacitetsutbyggnad av det centrala mellanlagret för använt kärnbränsle, Clab, en anläggning för inkapsling av det använda kärnbränslet inför slutförvaring - inkapslingsanläggningen Clink - och själva slutförvaret. Ett samråd med Polen enligt Esbokonventionen ska vara avslutat nu i dagarna. Regeringen inväntar resultatet av det samrådet. Därefter kommer regeringen att arbeta prioriterat och så skyndsamt som möjligt med att förbereda ett beslut.
Regeringen är fast besluten att undvika att Sverige står utan lagringskapacitet för det använda kärnbränslet och de konsekvenser som det skulle få. Regeringens avsikt har varit att handlägga ansökan samlat eftersom SKB inte har ansökt om att bygga ut Clab enskilt utan kapacitetsutbyggnaden är en del i ansökan om slutförvarssystemet. Efter ett regeringsbeslut om den samlade ansökan vidtar en fortsatt juridisk process i mark- och miljödomstolen.
Regeringen bedömer att det är en betydande risk att den processen inte är klar innan mellanlagret Clab i Oskarshamn överskrider sitt nuvarande tillstånd. Därför undersöker nu regeringen möjligheten att bryta ut ansökan om att utöka kapaciteten i Clab och besluta om den separat. Om det skulle bli aktuellt att dela upp besluten kommer regeringen naturligtvis att dessförinnan höra med SKB, berörda kommuner och andra berörda.
Per Bolund (MP):
Jag kan upprepa mig en gång till, så att Lars Hjälmered verkligen har hört mitt budskap: Regeringen kommer inte att agera på ett sådant sätt att vi riskerar att hamna i ett läge där mellanlagret är fullt och kärnkraften inte kan fortsätta att produceras. Detta vore ett oansvarigt sätt att agera på, och det kommer regeringen inte att medverka till. Nu har jag sagt detta ytterligare en gång, och kanske ännu mer tydligt.
Vi anser däremot att Regeringskansliet, precis som alla andra myndigheter, ska arbeta efter den förvaltningsrättsliga princip som gäller för vårt arbete, och det är att ett ärende ska hanteras så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts. Det gäller också för slutförvarsärendena. Men där måste vi se till att handläggningen får ta den tid som krävs för att kunna fatta ett väl genomarbetat beslut.
Vi kan konstatera att slutförvarsärendet är ett ovanligt komplext ärende på många sätt. Det är extremt omfattande i omfång och material. Det tidsperspektiv som omfattas är extremt. Hundra tusen år är inte det tidsperspektiv som vare sig jag eller Lars Hjälmered brukar arbeta med till vardags. Det är också extra omfattande just på grund av att mark- och miljödomstolen, till skillnad från alla andra prövningar, inte gav en tydlig inriktning.
Man ställde snarare ett antal frågor som regeringen måste fortsätta att bereda för att kunna svara på, och det har vi också ägnat oss åt med full kraft. Nu analyserar vi läget utifrån det läge där vi är. Där har vi ett ansvar, som jag ser det, att analysera om ett beslut om en samlad ansökan, både om slutförvar och om mellanlagring, kommer att riskera att Sverige hamnar i en situation där ett sådant beslut inte kommer att vara i laga kraft innan mellanlagret är fullt.
Vi har ett ansvar från regeringens sida att analysera om det är en bättre väg att dela upp ansökan i flera olika delar och hantera just mellanlagret snabbare. Det är en beredning som fortfarande pågår. Men vi kommer självklart att hantera den här frågan så att vi inte riskerar Sveriges energiförsörjning.