Maria Larsson (KD):
Regeringen har hittills presenterat en rad åtgärder för att förbättra äldreomsorgen. Dessa åtgärder innehåller bland annat stora statliga stimulansbidrag till kommuner och landsting, stöd till byggande av särskilt boende, utveckling av kvalitetsindikatorer för att kunna göra kvalitetsjämförelser samt ökade satsningar på äldreforskning.
Vi arbetar också med förslag som rör förbättringar i den statliga tillsynen. Vidare bedrivs ett arbete med bostadsförsörjningen för äldre, kompetensfrågor inom äldreomsorgen och tillförsäkrandet av en värdig äldreomsorg. Grunden är lagd för en långsiktigt god kvalitetsutveckling - för ett samhälle där alla medborgare kan åldras i trygghet och där värdighet är målet.
Utökad valfrihet och en lagstiftning som reglerar detta ingår som ytterligare en viktig del i detta förbättringsarbete. Fru talman! När regeringen tillträdde hösten 2006 hade 11 procent av samtliga personer med hemtjänst denna tjänst utförd i enskild regi. Motsvarande andel i särskilda boenden var 14 procent.
Utvecklingen mot fler alternativa utförare hade pågått under en lång tid utan att den förra regeringen hade brytt sig om att ta fram en passande lagstiftning eller effektiva verktyg för insyn, uppföljning och kontroll.
Alliansregeringen har nu lagt fram ett förslag om en lagstiftning som tydliggör villkoren för hur kommunen på ett tillfredsställande sätt kan lägga ut delar av verksamheten på andra utförare - lagen om valfrihetstjänster, LOV. Lagstiftningen är tillämpbar inom stöd-, vård- och omsorgstjänster till brukaren, patienten.
Det är en lagstiftning som skapar kvalitetskonkurrens, inte priskonkurrens som under den tidigare regeringen var det enda alternativet. Nu är det kvalitetskonkurrens mellan utförarna som vi har eftersträvat.
Lagen bygger på lika villkor för alla, oavsett om verksamheten bedrivs i kommunal regi eller om den bedrivs i privat, ideell eller idéburen regi. Fru talman!
Det viktigaste skälet för den här reformen, för den här nya lagstiftningen, är - som sagts tidigare här i kväll - att de äldre ges rätten att själva bestämma också när de behöver samhällets vård och omsorgstjänster. Med LOV får äldre möjlighet att välja utförare av äldreomsorg och möjlighet att välja bort när man tycker att vård och omsorg inte fungerar väl.
Äntligen, säger jag. Jag kan försäkra vänstern om att jag har träffat en massa äldre människor som både kan välja och vill välja. Man ska inte behöva förlora inflytande, delaktighet eller självbestämmande bara för att man blir äldre. Man måste få råda över sin vardag också när man behöver hjälp och stöd.
Att själv få bestämma vem som ska hjälpa till med morgonduschen och vilket äldreboende man vill bo i är faktiskt viktigt. Jag har träffat Britta, 84 år. Förra sommaren hade hon besök av 20 personer från hemtjänsten. Man fick börja om och visa gång på gång hur de skulle göra, visa runt och så. Det sade Britta till mig.
Hon skulle gärna välja en hemtjänstsleverantör som skickade bara fyra olika personer som hon kunde lära känna personligen var och en. Det skapar kvalitet. Sådana företag finns det, och fler sådana kommer att växa fram. Kurt behövde en plats i ett äldreboende men bekymrade sig för hur det skulle gå för hans älskade katt.
Tänk att kunna få välja ett äldreboende där man kan få ha med sitt husdjur eller ett där det varje dag finns sång och musik om man är intresserad av det! Vi är olika och har olika intressen också när vi blir gamla. Därför är den här nya lagstiftningen, som kan göra det enkelt för kommunen att låta de äldre själva välja, så viktig.
Oppositionen säger nej till att låta Britta och Kurt själva bestämma. Det är också viktigt att öka möjligheterna för anställda i omsorgen att få olika arbetsgivare att välja bland och att starta eget. Det finns så många idéer och så mycket kunskap och kompetens ute i verksamheterna. Jag tror att det kan bidra till att höja statusen i verksamheten.
För några veckor sedan träffade jag Susanne Segersten i Örebro. Hon driver företaget Sussi AB som erbjuder hushållstjänster. Susanne hade jobbat länge inom omsorgen, men längtan efter att driva egen verksamhet tog form. Men hon får inte bedriva hemtjänst. Susanne och hennes medarbetare väntar på och längtar efter förändring. De ser fram emot att lagen om valfrihetstjänster träder i kraft.
Susanne hoppas att Örebro är med på tåget. Ann-Chatrine Rundqvist jobbar på ett äldreboende i Emmaboda kommun. Ann-Chatrine och en kompis har en dröm om att starta ett äldreboende på en näraliggande ort, i Lindås, för att de äldre från Lindås ska kunna bo kvar i sin närmiljö.
När de kontaktade det socialdemokratiska kommunalrådet sade hon att hennes personliga inställning och Socialdemokraternas uppfattning är att man vill fortsätta att driva den offentliga verksamheten i kommunal regi. Det finns många Susanne och många Ann-Chatrine i vårt land. Regeringen vill bana väg för att mer vårdpersonal med sin kunskap och kompetens också ska kunna driva egen verksamhet.
Vänsteroppositionen säger nej till möjligheter för Susanne och Ann-Chatrine att starta eget och till ökade möjligheter för ideella och idéburna aktörer eller för personalkooperativ att starta eget. Fru talman! En analys av oppositionens samlade svar faller ut så här: Socialdemokraterna säger sig vilja se en ökad valfrihet men yrkar ändå avslag på propositionen.
Man säger en sak men vill egentligen någonting annat. Vi är inte förvånade, för aldrig har reformer där makten flyttas från politiker till medborgare stötts av Socialdemokraterna. Miljöpartiet har lånat sig till att vara med på en flerpartimotion och frångår därigenom alla sina tidigare principer om att sträva efter mer valfrihet i välfärden. Man är uppenbarligen beredd att sälja sin själ för ett eventuellt regeringssamarbete.
Kanske är det därför som Miljöpartiet tidigare här i dag inte har tagit några repliker. Konsekvent är väl bara Vänsterpartiet som regelmässigt yrkar avslag när det gäller alla försök att öppna vård och omsorg för mer av valfrihet. Man skriver i sin motion: Vård och omsorg ska i huvudsak drivas av offentliga aktörer. Fru talman!
Regeringen har bedömt att kommunerna behöver stöd när det gäller att underlätta övergången till valfrihetssystem enligt LOV. Erfarenheterna från de kommuner som tidigare har infört någon form av valfrihetssystem visar att det är förenat med vissa kostnader att förbereda ett införande. Därför har vi avsatt 280 miljoner kronor som ska användas till detta. För närvarande är det 181 kommuner som har sökt stimulansbidrag.
Detta stora intresse är glädjande. I 181 kommuner i Sverige kan det bli så att rätten att själv få bestämma ökar för den som vill ha vård och omsorg. I 181 kommuner i Sverige kan det bli så att möjligheterna att driva egen verksamhet ökar för vårdens medarbetare.
Jag noterar att ca 25 procent av de kommuner som ansökt om medel är styrda av en vänstermajoritet. Fagersta med Vänsterpartiet som ledande parti är en av de kommuner som har ansökt. I landets kommuner har oppositionens partikamrater uppenbarligen gjort en helt annan bedömning av vad som gagnar de äldre.
Man kan förmoda att de befinner sig lite närmare äldreomsorgens verklighet. Fru talman! Det valfrihetssystem enligt LOV som snart kommer att växa fram i många kommuner kombinerar valfrihet för den äldre med kontroll över kvaliteten, insyn för kommunerna och statlig tillsyn.
Valfriheten samt mångfalden av aktörer fordrar - låt mig tydligt säga detta - om den ska ha värme i sig, en stark etisk medvetenhet. Fria marknadskrafter skapar inte automatiskt ett samhälle där värdighet och omtanke existerar. Lagen om valfrihetssystem innehåller därför bestämmelser om en tydlig kontroll och tillsyn över alla utförare.
Regeringen har dessutom vidtagit flera åtgärder för att säkra, utveckla och kontrollera kvaliteten i omsorgen, ett arbete som var försummat av den tidigare regeringen. För det första genomför vi en tillsynsreform. Regeringen avser att slå samman tillsyn av socialtjänst med tillsyn av hälso- och sjukvård. Då blir tillsynen mer effektiv och mer enhetlig över hela landet.
Samtidigt höjer vi ambitionsnivån genom att satsa ytterligare medel från och med 2009. För det andra har vi påbörjat ett omfattande arbete med att ta fram öppna jämförelser. 140 000 brukarenkäter skickas ut i höst. Äntligen frågar vi de äldre själva vad de tycker om kvaliteten. Det är försummat av den tidigare regeringen.
Alla kommuner jämförs, men också på äldreboenden på enhetsnivå jämförs man kvalitetsmässigt på samma sätt. För det tredje har regeringen tillsatt utredningen Yrkeskrav i äldreomsorgen. De kommande förslagen syftar bland annat till att ställa tydligare krav på kompetens hos personalen, oavsett om det är i privat eller offentlig regi.
Min självklara utgångspunkt är denna: Oberoende av om äldreomsorgen ges i privat eller enskild regi eller i kommunal regi ska den enskilde brukaren och dennes anhöriga alltid kunna känna fullt förtroende för att verksamheten är av god kvalitet och att den bedrivs i enlighet med gällande lagar, förordningar och föreskrifter.
Man ska kunna känna sig trygg med att bli gammal i vårt land, och man ska självklart få bestämma själv över sin vardag också när man behöver vård och omsorg.