Beatrice Ask (M):
Först gäller det frågan: Har Myndighetssverige hängt med? Nej, inte i alla avseenden. Det finns en väldig kreativitet när det gäller kriminalitet, inte minst när det gäller bedrägeri; det är uppenbart. Exemplet med lagfartskapningar var en dörröppnare. Det var väl ingen som hade tänkt sig att någon skulle vara så fräck att man stjäl lagfarter.
En del av de exempel som har dragits i denna debatt, men också andra som medierna har beskrivit, visar hur man kollar upp postlådor, ändrar adresser, beställer nya kreditkort, ser till att bevaka postlådor och annat. Det finns en uppsjö av problem, och det dyker hela tiden upp nya. Det finns alltid mer att göra från myndighetshåll.
Jag delar Maryam Yazdanfars grundinställning - man ska vara praktisk när man avgör vad som är för besvärligt att kontrollera och inte. Det var inte det jag var ute efter. Jag håller med om att det ska vara ett visst besvär att gifta sig, till exempel. Man kan visst ha rutiner för sådant som sker kanske en gång. Det är inte det frågan handlar om.
Däremot kan en del typer av åtgärder innebära onödigt krångel som ska vägas mot vikten av en skyndsam handläggning. Jag vågar inte ge något direkt exempel, men jag tycker att detta är viktigt. Behöver vi då några lagskärpningar? Ja, det tror jag att vi kan behöva framöver. Vi har arbetet på Rikspolisstyrelsen, där man tittar på hur vi ska bidra till att arbeta mot detta.
Vi har inte här i dag diskuterat stöld av identitet rent allmänt för att uttala sig i andras namn. Den kränkning som människor kan råka ut för på internet genom att man hotar någon människa eller talar illa om någon i en annan persons namn är ganska grav, när jag tänker efter själv. Det handlar inte om att man blir bestulen på pengar och får bekymmer på så vis, men det är en enorm kränkning.
Detta är en fråga som jag har tagit upp och som vi diskuterar på departementet. Vad kan vi göra åt detta? I USA finns ett begrepp som kallas för identity theft. Man har också särskilda regler för detta. Jag är inte främmande för att man kanske någon gång måste fundera på detta, för jag tycker att också denna del av identitetsstölder är besvärande. Vi har en koppling till bluffakturor och hela denna verksamhet.
Det är viktigt att se att Kronofogdemyndigheten är ganska flink när det gäller att säkerställa om någon har blivit utsatt och det påtalas att det handlar om ett oseriöst företag. Då tas det bort ur register och annat. Men det är så dags då. Jag uppfattar nog ändå att det finns en vilja från de berörda myndigheterna att se till att man går skadelös ur denna typ av problem. Men det är väldigt mycket bekymmer och besvär innan man är där.
Jag tror att det finns mer att göra när det gäller att se hur man kan underlätta för den som hamnar i denna situation att ta sig igenom det hela. Det måste också finnas en tydlig gräns för vad som inte accepteras. Jag tycker inte att det är acceptabelt att man stjäl andras identitet för något syfte, egentligen. Folk bör nog försöka vara sig själva. Som jag belyste tidigare är problemet stort. Det har vuxit i takt med att informationsteknik och annat går framåt.
Det utnyttjas ganska ordentligt av seriekriminella och grov organiserad brottslighet. Det finns mer att göra för att vi ska hitta metoder för att arbeta med det effektivt. Det är viktigt. Enligt kreditupplysningsföretagen är bedrägerierna någonting som ökar mycket, framför allt i storstadsregioner och när det gäller män mellan 30 och 45 år som tjänar över en viss nivå. Vi har ganska mycket kunskap om hur det ser ut.
Det är utifrån detta som polisen och andra nu jobbar för ett mer fokuserat arbete mot denna typ av kriminalitet.