Ingemar Nilsson (S):
Jag vill inledningsvis tacka Sven-Erik Bucht för att han väckte interpellationen. Interpellationen om mobiltelefonitäckning är viktig och bra. Jag vill också tacka statsrådet Anna-Karin Hatt för svaret. Denna interpellation är i vissa delar teknisk. Den belyser ändå det väsentliga med debatten - och det visar mängden talare på - nämligen vikten av diskussionen om bristen på tillgång till mobiltelefoni i hela landet.
Frågan har, som nämnts, fått aktualitet de senaste dagarna - även om problemet inte på något sätt är nytt - genom den medieuppmärksamhet som bland annat Sveriges Radio har bidragit till. Nästan alla människor i Sverige i dag - kanske på gott och ont, inte vet jag - blir alltmer beroende av tillgång till mobiltelefoni. Det gäller både oss som privatpersoner, konsumenter, och inte minst för företagen.
Det borde vara viktigt för en regering, inte minst för ett centerpartistiskt statsråd, att tillgång till mobiltelefonitäckning finns i hela landet - eller hur? Det är i dag, år 2013, närmast en förutsättning för att till exempel kunna driva ett företag att ha tillgång till mobiltelefoni och naturligtvis bredband.
Jag kan inom parentes säga att jag för inte så länge sedan besökte en LRF-gård i mitt eget hemlän på gränsen mellan två kommuner där det över huvud taget inte existerar någon som helst täckning. Det är ett företag som försöker bedriva konferensverksamhet, men att nå kunderna med mobiltelefon är helt omöjligt. Det är inte ett modernt Sverige.
Länsstyrelsen i mitt hemlän, det vill säga Västernorrland, som dessutom geografiskt råkar ligga mitt i Sverige, har gjort en omfattande täckningsmätning av mobiltelefonin. Sammanställningen av mätningen är ingen upplyftande läsning för invånarna i länet i Västernorrland eller företagarna i Västernorrland, och den borde inte vara det för regeringen och it- och energiministern heller. Låt mig göra en snabb sammanfattning av rapporten.
Undersökningen visar i klartext på de oerhört stora skillnaderna mellan verkligheten, i det här fallet länsstyrelsens mätning, och operatörernas teoretiska täckningskartor. Det är de kartor som de visar när du ska teckna ett nytt mobilabonnemang. Fru talman! Regeringens inställning är känd, nämligen att det är marknaden som ska lösa utbyggnaden och täckningen av mobiltelefoni.
Statsrådet sade i sitt svar att "operatörernas utbyggnad har i allt väsentligt drivits av användarnas efterfrågan och betalningsvilja". Om man besöker LRF-gården jag åberopade spelar det ingen roll vad man är beredd att betala - det finns ingen fungerande mobiltelefoni i alla fall. Jag kan informera statsrådet om att marknaden inte kommer att lösa den bristfälliga mobiltelefonitäckningen i landets glesbygd oavsett om vi talar om Västernorrland eller någon annanstans i landet.
Marknaden i det avseendet är rationell. Den investerar där den kan tjäna pengar, eller i alla fall kan få pengar tillbaka, inte där antalet kunder är för få. Det är precis det som företrädarna för branschen har sagt i den aktuella mediediskussionen. Sanningen är den att om regeringen tycker att det är rimligt att alla ska ha tillgång till fullgod mobiltelefonitäckning i hela landet måste man via sin myndighet Post- och telestyrelsen ställa helt andra krav på operatörerna.
Tycker statsrådet att det är rimligt att vi ska ha likvärdig tillgång till mobiltelefonitäckning i hela Sverige? Vad är statsrådets rekommendation till de företag jag möter i Västernorrlands glesare delar som i dag helt saknar mobiltelefonitäckning? Är statsrådet beredd att via Post- och telestyrelsen ställa tuffare krav på operatörerna?