Ola Johansson (C):
Stanna kvar, åhörare, för det här är viktigt! Förnekelse och faktaresistens är ord på modet i dag. Och något annat kan det väl inte röra sig om när vi ska lyssna till regeringsföreträdarna lite senare här i dag, bland andra vår bostadsminister Peter Eriksson, när de påstår att det byggs bostäder som aldrig förr.
Det kanske är bättre att säga "byggdes", eftersom de siffror som lyfts fram är för 2017, förra året, då det enligt Sveriges Byggindustrier byggdes 15 000 bostäder färre än vad myndigheten Boverket bedömde skulle behövas för att komma i kapp och förbi behovet, som då skulle vara 80 000 bostäder.
Vid det här laget vet vi att det rör sig om 600 000 bostäder som måste stå klara till 2025 med en byggtakt om 80 000 per år - förra året, i år och kommande år. Regeringen når alltså inte upp till sin egen myndighets mål, inte ens när det byggs och har byggts som mest. Prognoserna från Sveriges Byggindustrier talar ett annat språk.
Enligt dem kommer det under 2018 bara att ha påbörjats 42 000 lägenheter och under 2019 ännu färre - bara 34 000. Detta ska jämföras med 51 000 lägenheter - inte att förväxla med bostäder som alltså är 65 000 till antalet - som påbörjades under 2017. Ändå försöker bostadsministern likt Bagdad Bob att låta som om det byggs som aldrig förr.
Minskningen sker dessutom i tider av en starkare ekonomisk tillväxt än på mycket länge, med stigande reallöner och med en historiskt låg ränta. Det, fru talman, är svårt att förklara. Nu är inte Peter Eriksson här och kan försvara sig, men jag vill påstå att det bostadsbyggande vi hittills har sett helt och hållet är ett resultat av vad Centerpartiet och alliansregeringen har åstadkommit med sitt konsekventa regelförenklingsarbete.
Det har syftat till att ge byggföretag och kommuner gynnsammare förutsättningar att få fram byggbar mark. Den uppgång som påbörjades under Alliansens tid vid regeringsmakten har stannat av, och bostadsbyggandet nu sker trots, och inte tack vare, rödgrön politik. Fru talman! Alliansen har två reservationer. Riksintressesystemet är föråldrat och behöver ses över. Caroline Szyber har redan talat om detta.
En utredning tillsattes av alliansregeringen, och den har presenterat förslag. Fru talman! Jag är inte säker på att det förslag som presenterades av Riksintresseutredningen skulle innebära någon avsevärd förbättring jämfört med hur det är i dag, men utredningen lyfte åtminstone fram behovet av bostäder som ett intresse att beakta.
Den delen bortser regeringspartierna helt ifrån, eftersom de inte vidtar någon åtgärd vare sig med anledning av utredningen eller med anledning av den omfattande kritiken från kommuner och landsting och byggföretag mot systemet. Kritikerna menar att systemet utgör ett hinder såväl kring våra storstäder som i andra delar av landet.
Enligt Centerpartiets mening är det en ny utredning som skulle behövas, och den ska avse att minska den yta av landet där riksintressen av olika slag hindrar bostadsbyggandet och annan verksamhet som gynnar ett lokalt näringsliv och en hållbar utveckling. Ett annat bygghinder är strandskyddet; det kan inte upprepas tillräckligt ofta. Det blev aktuellt nu senast i det socialdemokratiskt styrda Hylte kommun i Halland, där en ny översiktsplan är under framtagande.
Till att börja med kan man konstatera att samtlig äldre bebyggelse i kommunen, i samhällen och byar, ligger i anslutning till en sjö eller något vattendrag, till exempel Nissan - en av Hallands berömda floder. 10 procent av kommunens yta består av sjöar, och till detta ska läggas de vattendrag som förbinder sjöarna med ett tillhörande generellt strandskydd på 100 meter.
Runt de större sjöarna, exempelvis Bolmen, gäller ett utökat skydd om 200 meter. Vips försvinner alltså mer än 50 procent av markområdena i kommunen som kan bebyggas! Det som återstår är otillgänglig skog och kanske i enstaka fall åkermark, som borde bevaras. Detta är en kommun med bara 11 000 invånare, som ännu så länge inte har lyckats kvalificera sig för regeringens generösa byggbonus.
Hylte i Halland skulle om inte annat behöva en frihet att själv bestämma över strandskyddet. Detta, fru talman, är representativt för alla inlandskommuner, för många kustkommuner med ett vidsträckt inland men också för storstäder som Stockholm. Stockholms handelskammare bedömer att ytterligare 95 000 bostäder skulle bli möjliga om strandskyddet halverades och förändrades till 50 meter.
Tänk vad det skulle betyda för de kommuner vars största problem är att bankerna inte lånar ut pengar därför att fastighetsvärdena är för låga! Man behöver alltså öka attraktiviteten, och strandnära byggande är ett sätt att göra det. Fru talman! Det här är en klyvning av landet som Centerpartiet inte kan acceptera. Varken byggbonusar eller investeringsstöd kommer att lösa problemen, utan det handlar om regelförenklingar och ännu mer regelförenklingar.
Inom plan- och bygglagens område, som vi diskuterar här i dag, finns mer att göra än de reformer som utreddes och bereddes av den dåvarande alliansregeringen. Några av dem har regeringen tvingats att lägga fram eftersom det finns tillkännagivanden från riksdagen om detta. Annat låg färdigt på ett dukat bord för de rödgröna att förverkliga. Som har sagts tidigare är det detta som har gett det resultat, om än otillräckligt, som vi ser i dag. Mycket återstår.
Det handlar om att tillåta privata planinitiativ och att inte alltid kräva en ny detaljplan vid samlad bebyggelse utanför tätorter. Framför allt gäller det att komma åt alla okynnesöverklaganden som bara syftar till att fördröja, trötta ut och skapa osäkerhet.
Mycket av detta återfinns i Centerpartiets bostadspolitiska motion med 28 punkter för ett ökat byggande - detta att jämföra med regeringens 22-punktersprogram, varav bara en bråkdel har kunnat förverkligas. Fru talman! Sluttampen av anförandet ska ägnas åt en fråga som på förekommen anledning har blivit angelägen för många.
Jag talar om trygghet, eller upplevelsen av trygghet, längs gång- och cykelvägar, i trappuppgångar, i parker, kring cykelgarage och kring våra bostäder. Det finns redan ett stöd att söka från Boverket för att förbättra utemiljöerna. Vi tycker att det är bra, men vi i Centerpartiet vill utöka det.
I vårt budgetalternativ finns därför 70 miljoner mer att användas för att få bort mörka gångar och buskage nära gångbanor och för att få upp en smart och fungerande utomhusbelysning. Det här kan göra att de som inte kan låta bli att trakassera eller begå våldshandlingar mot andra avstår från detta. Inte minst är det viktigt för alla dem som bor i dessa områden att vi inte sparar någon kraft när det gäller att öka upplevelsen av trygghet på kvällar och helger och i vardagen.
Det har också blivit så att blåljuspersonal, räddningstjänst, ambulans, polis och även andra personer som jobbar med att stödja människor och att upprätthålla ordningen i områdena attackeras. Det kan aldrig accepteras. Det är varje människas rättighet att känna att man får samhällets skydd och hjälp när någonting händer. Fru talman!
Det är för deras skull som vi i Centerpartiet vill använda oss av plan- och bygglagen för att skapa riktlinjer för hur kommunerna ska ta hänsyn till trygghetsfrågorna i sitt planarbete. Därmed yrkar jag bifall till reservation 1, alliansreservationen, om en översyn av riksintressena. Utöver detta yrkar jag bifall till reservation 12 från Centerpartiet om riktlinjer i planarbetet för ökad trygghet i bostadsområdena.
Det behövs ett nytt ledarskap och en långsiktig lösning på bostadspolitiken om vi på allvar ska kunna möta behovet om 600 000 nya bostäder fram till 2025.