Nyamko Sabuni (L):
Jag håller med Berit Högman om att det är viktigt med samlingslokaler, och det är därför som jag i mitt svar fokuserar mycket på det och på det ansvar som staten tar. Men vi är också överens om att fler bör kunna ta ansvar för våra samlingslokaler. Jag nämnde landstingen, kommunerna och inte minst det civila samhället. Staten betalar ut mycket pengar till ideella organisationer.
Det går ungefär 10 miljarder till dessa föreningar, så visst finns det resurser för att kunna samverka så att samlingslokalerna kan hållas öppna. Likaså, som jag sade tidigare, ligger det yttersta ansvaret för samlingslokaler lokalt på enskilda kommuner.
Vad staten försöker göra är att komplettera kostnaderna för att kunna hålla dessa lokaler öppna, renovera lokalerna, tillgängliggöra dem för alla medborgare och inte minst digitalisera dem. Att driva lokalerna är ett kommunalt ansvar, men vi ställer upp med de resurser som vi kan ställa upp med. Det som händer i Husby är väldigt lokalt, och jag tror att Berit Högman, precis som jag, kan ta reda på exakt vad stockholmspolitikerna anser.
Att det saknas samlingslokaler i Stockholms stad är inte någonting som har hänt de senaste åren. Jag har kunnat se i statistiken att nedläggningen av samlingslokaler började redan på 90-talet. År 1990 fanns det 78, och år 2000 var det bara 18 kvar.
Under den perioden har vi haft både socialdemokratiskt styre och borgerligt styre i Stockholms stad, så det finns nog intresse för både Berit Högman och mig att ta reda på hur Stockholms stad tänker när det gäller samlingslokaler för medborgarna. I övrigt kan jag se när jag blickar ut nationellt att det finns gott om samlingslokaler.
I några kommuner finns det svarta hål att fylla, men det är väldigt svårt för staten att gå in i en enskild kommun och fylla det om kommunen själv inte tar initiativet. Jag har en dialog med de lokalhållande organisationerna, och i samtalen med dem om deras behov är jag alltid beredd att överväga vad vi kan göra för att lösa de problem som de beskriver.
Men till syvende och sist måste intresset ändå komma från dem som ska tillhandahålla dessa lokaler och samlingsplatser, och det är kommunerna. Jag kan inte tvinga någon kommun att ha samlingslokaler om kommunen själv inte tar initiativet. Sedan kan det kompenseras med ytterligare medel från staten, de medel som vi har i anslaget, och från Allmänna arvsfonden, Boverket och så vidare. Resurser finns delvis, men alla kommuner vill inte alltid ansöka.
Jag kan inte svara på varför till exempel Stockholms stad inte ansöker om dessa pengar som finns att tillgå från statens sida. Det är väldigt många som ansöker om pengar - så är det med alla anslag som finns tillgängliga för medborgarna, föreningar och andra att söka.
Men att det kommer in ett stort antal ansökningar betyder inte nödvändigtvis att det ska finnas pengar så att alla kan få, utan vi prioriterar de projekt som handlar om tillgänglighet, digitalisering och ungdomsverksamhet. Framför allt måste det medfinansieras av kommunen. Det är då vi kan väcka intresset från kommunerna att vilja hålla kontakt med oss och diskutera, för att vi på det sättet tillsammans ska kunna utveckla våra samlingslokaler runt om i landet.