Sofia Arkelsten (M):
Biståndspolitiken är sällan en källa till stor friktion när det gäller grunderna. Vi är rimligt överens om att Sverige ska ha en idé om och lägga resurser på att människor ska kunna ta sig ur fattigdom och förtryck. Det skiljer kanske en del i hur vi ser på det målet, hur det ska uppnås och vad som ska prioriteras. Det skiljer sig också ganska mycket i det politiska hantverket. Den nuvarande regeringen har haft betydande utmaningar med det.
I betänkandet är vi osams om en formsak som handlar om hur budgeten skrivs för att det ska vara möjligt att följa upp det som utlovas. Så borde det inte vara. Dessutom är vi osams om en del av politiken, till exempel biståndets prioriteringar. Därför yrkar jag bifall till vår reservation 4 om prioriteringarna för biståndet. Självklart står vi bakom alla våra reservationer, men vi gör så här för tids vinnande.
Ramen ligger fast, så vi deltar inte i budgetbeslutet. Herr talman! Nya Moderaterna har en plan för biståndspolitiken. Den är ganska enkel. Så här låter den: Moderat politik funkar här också. Det finns inga ursäkter för socialism. Kortfattat handlar det om att det krävs ordning och reda, mer uppföljning och mer politikutveckling. Det behövs förutsägbarhet.
Biståndet måste leverera resultat. Vi kräver en ansvarsfull hantering av biståndsmedlen, transparens och arbete mot korruption. Det är en svår tid för världen nu. Konflikterna är färre men värre. Det tar tid innan de politiska lösningarna av konflikterna finns på plats.
Sverige behöver landa i den knepiga frågan om förhållandet mellan humanitärt bistånd och det mer långsiktiga biståndet. Hur ska biståndet framöver anpassas till hur den faktiska verkligheten ser ut? Vad är den nuvarande regeringens svar? Det är det ingen som riktigt vet. Vi har ställt frågan. Men vi är i alla fall överens om problemet.
Det finns stora möjligheter att förbättra biståndet: mer landfokusering, att stärka stater i risk för sönderfall, att motverka terrorism, att stärka hbtq-personers rättigheter, att arbeta med teknikutveckling, att samarbeta med andra och att utvärdera. Att bygga fungerande stater ger fungerande samhällen. Det krävs institutioner, äganderätt och respekt för rättsstatens principer.
Det behövs mer handel för att stärka ekonomier, men det ligger trots allt lite vid sidan av debatten i dag. Men bistånd som vacciner, SRHR-insatser, alltså insatser för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, och att fortsätta kampen för kvinnor och mot mödradödlighet, barnäktenskap och trafficking ger stor effekt och gör skillnad. Det är mycket som skaver i världen i dag.
Behoven är oändliga, och vi måste prioritera. Herr talman! OECD-Dac-definitionen av bistånd ska värnas. Vi vill öka stödet till multilaterala organisationer - det brukar vara FN-systemet - men minska det bilaterala biståndet, alltså biståndet mellan länder. Eftersom resurserna är begränsade krävs prioritering. Nu kommer det lite förkortningar här, så håll i hatten!
Vi ökar på UNHCR, WFP, Unicef, Cerf och Gavi. Vi konstaterar att det krävs en översyn av kärnstödet till de multilaterala organisationerna för att avgöra var det gör mest nytta. Det finns ändå en hel del politisk samsyn i utskottet. Det gäller till exempel SRHR-frågan, som vi tillsammans hjälper regeringen att förstå och driva.
Vi delar oron för det krympande utrymmet för det civila samhället. Vi delar engagemanget för hbtq-personers rättigheter och engagemanget för kvinnors rättigheter. Men med en sådan här svag regering måste riksdagssamarbetet fungera, och ibland måste jag säga att det går sådär med förankringen.
Det är bra att Sverige levererar inom biståndet och fortsätter med det goda arbete som har gett oss det fina rykte vi har. Vi förväntar oss inte heller något annat.
Men det är oroande när regeringen bara flyter med och lägger lite extra pengar då och då men inte har någon klar idé, någon vass prioritering eller någon rörelse mot politikutveckling och förnyelse i biståndet. Det är dåligt med ryckigheten och den oproffsiga hanteringen. Jag vill bara påminna om förra årets budgetdebatt, som verkligen var bananas.
Det är oroande om Sveriges prioriteringar ändras på grund av vår plats i säkerhetsrådet. Nog kan vi tycka att världen förtjänar bättre än den här ljumma miljöpartipolitiken. Det finns dock ljusningar. Ett nytt gyllene tillfälle är de nya hållbarhetsmålen. Sverige borde kunna välja några och vara bäst på dem. I stället har regeringen tagit bort den minister som hade samordningsansvaret, tillsatt en delegation som har levererat en debattartikel och lovat att uppdatera det biståndspolitiska ramverket.
Men det har ännu inte hänt. Det är för lite och för sent. Människor har rätt till frihet, trygghet och rättvisa. Utveckling drivs ytterst av människors egen vilja och förmåga. Där är biståndets uppgift att bidra till att skapa förutsättningar för människor att lyfta sig ur fattigdom och förtryck. Kopplingen mellan bistånd och säkerhetspolitik blir allt starkare.
Det handlar om att hantera grundorsakerna och minska det globala utanförskapet. Biståndet ska precis som utrikespolitiken vara värderingsdrivet.