KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Det är alltid spännande att lyssna på infrastrukturminister Tomas Eneroth. Det är få personer som så snabbt kastar sig mellan olika bilder. I den förra debatten avslutade han kritiken mot oss moderater med att vi inte är framåtblickande. Nu kastar han sig tillbaka och recenserar vad som har varit i stället för att just prata om hur vi ska komma framåt och hur vi ska bygga den infrastruktur som vi båda uppenbarligen vill se.
Jag vill ha detta framtidsperspektiv, och jag tar gärna denna boll eftersom jag är besjälad av att vi ska nå denna vision om att Norden ska vara världens mest integrerade region. Då kommer det att krävas av oss politiker att vi investerar väldigt mycket tid, kraft och engagemang för att återuppbygga de relationer som nu tyvärr har fått sig en törn. Men vi kommer faktiskt också att behöva investera reda pengar i bättre infrastruktur för att knyta våra länder närmare varandra.
Vi har också sett hur framgångsrikt det har varit när vi har gjort just det. Såväl Öresundsbron som snart Svinesundsbron är betalda, och de stod klara för inte så värst många år sedan.
Det visar på hur snabb avbetalningstid den typen av gränsöverskridande infrastruktur kan ha tack vare att de sätter fart på hjulen i ekonomin och att de leder till en fördjupad integration av arbetsmarknaderna. Det är vad jag tror skulle hända om satsningen på dubbelspår blir verklighet.
Jag hoppas att infrastrukturministern i sitt sista inlägg kan ge konkreta svar på om han är beredd att se över regelverket för gränsöverskridande avgiftssystem i syfte att möjliggöra en utbyggnad. Kommer han att titta på andra alternativ tillsammans med sin norska kollega och verkligen se till att vi går från ord till handling och tar steg närmare att göra verklighet av den oerhört viktiga infrastrukturinvesteringen? Jag tackar för en bra debatt.
Johan Hultberg (M):
Jag kan förstå att regionerna inte har lyft fram behovet av en smittskyddsapp och tyckt att det först och främst är en app de har saknat i arbetet under pandemin. Jag tror som sagt att appen blir viktigare nu, framåt, när resandet över gränserna ökar.
Då tror jag att den modell vi har i Sverige behöver kompletteras och att digitala verktyg - som kanske har registrerat var jag har varit på min semester, vilka butiker eller annat som jag har befunnit mig i och vilka jag kan ha träffat - skulle kunna vara ett stöd.
Det är, herr talman, lite grann det här som jag har kritiserat regeringen för under pandemin: Man är så otroligt mycket här och nu och har inte riktigt förmågan att blicka framåt och ha en förberedelse för det som komma skall. Vi har sett detta under de tidigare vågor som har kommit under pandemin. Regeringen var inte förberedd på en andra våg och inte på en tredje våg, och det har fått konsekvenser.
Nu tycker jag att det är viktigt att man funderar på hur man ska skapa förutsättningar för ett bra och fungerande smittskyddsarbete framåt, när rörligheten ökar. Då tror jag och mitt parti att en app hade kunnat vara ett komplement. Men som sagt: Man ska inte överdriva betydelsen av en app. Jag ser också de problem som ministern lyfter i sina inlägg kopplat till integritet och till att appen i sig inte löser något om den inte får ett stort användande.
Det är naturligtvis på det sättet, och det är viktigt att ha det sagt. När det gäller smittskyddsläkarna och det tillkännagivande som riksdagen sannolikt kommer att rikta i nästa vecka handlar det om att se över organisationen och titta på hur smittskyddsarbetet kan förstärkas och organisationer utvecklas. Vi tror att det hade varit intressant att titta på till exempel den norska modellen, där man har smittskyddsläkare inte bara i regionerna utan i varje kommun.
Så kan man mer lokalt jobba med att förebygga och stoppa smittspridning i en pandemi som den vi nu befinner oss i.
Johan Hultberg (M):
I coronakrisens spår blir situationen på arbetsmarknaden nu allt mörkare. I Fyrbodal, som jag själv representerar, har arbetslösheten redan stigit till över 10 procent. För jobben och tillväxten i Fyrbodal är det nu oerhört viktigt att regeringen ger grönt ljus till Preems utvecklingsplaner gällande raffinaderiet i Lysekil och att regeringen medverkar till att Europas största satsning på landbaserad laxodling kan bli verklighet i Sotenäs.
Coronapandemin har förvärrat en redan allvarlig tillgänglighetskris inom svensk hälso- och sjukvård. Fler än 185 000 svenskar väntar nu på behandling och på ett besked från regeringen om vad man gör för att åtgärda problemet. Hade det inte varit för den snabba ökningen av digitala vårdbesök och introduktion av digitala verktyg skulle dagens vårdskuld ha varit ännu mycket större.
För Strömstad, en annan av Fyrbodals 14 kommuner, har coronakrisen varit inte bara ett hårt slag utan en rejäl käftsmäll. Över 30 procent av Strömstads arbetande befolkning är i dag permitterad eller varslad. Nu måste staten hjälpa Strömstad att tackla den akuta krisen och ställa om sin arbetsmarknad.
Digitala verktyg har också varit viktiga för att upprätthålla sociala kontakter och minska ensamheten, inte minst för personer som är 70 år eller äldre och som fram till i dag har levt under särskilt tuffa rekommendationer. Men många personer, inte minst äldre, lever i ett digitalt utanförskap. 36 procent av de äldre på särskilda boenden har inte ens möjlighet till uppkoppling.
Kan arbetsmarknadsministern lova Strömstad riktade stödåtgärder, konkret i form av bland annat finansiering av ett omställningskontor och i form av särskilda utbildningssatsningar?
Min fråga till socialministern är: Vad gör regeringen för att minska det digitala utanförskapet?
Johan Hultberg (M):
Sedan mars har gränsen mot Norge i princip varit stängd, med undantag för arbetspendling. Det har fått mycket stora och allvarliga konsekvenser för människorna och företagen i våra gränsregioner. Tusentals personer har blivit varslade eller har redan fått lämna sina arbeten. Regeringen har brustit i engagemanget och har inte gett drabbade företag och kommuner tillräckligt av det stöd som de behöver.
Vardagen för gränsgångare har sedan coronapandemin slog till varit väldigt besvärlig. Nu efter årsskiftet stängde Norge en lång rad vägar in i landet och införde nya testregler. Detta har skapat nya problem och har gjort vardagen ännu mer besvärlig för väldigt många pendlare som tvingas ta långa omvägar och stå i långa köer förbi tullstationer. Hur ser Nordenminister Anna Hallberg på situationen för arbetspendlarna mellan Sverige och Norge?
Och framför allt: Vad gör ministern för att påverka den norska regeringen att säkerställa att vardagen fungerar för våra gränspendlare och att arbetsmarknadsregionen hänger ihop?
Johan Hultberg (M):
Min fråga går till Mikael Damberg. Vaccinationen i Sverige går alldeles för långsamt. Regionerna har hittills bara fått mindre än en tredjedel av de vaccindoser som de var utlovade. Nu måste regeringen göra allt den kan för att påskynda vaccinationen och ytterst få tillgång till ett ökat antal doser vaccin.
Därför har vi moderater i dag i socialutskottet tagit ett initiativ om att Sverige också borde titta på möjligheten att köpa vaccin på egen hand utanför EU-upphandlingen. En annan fråga som Sverige borde lyfta fram är att omfördela vaccin inom EU. Vi ser att flera länder inom unionen, bland annat Tyskland och Frankrike, bara har använt en bråkdel av sina tillgängliga doser av Astra Zenecas vaccin.
Min fråga till statsrådet är: Kommer regeringen att undersöka alla vägar för att påskynda vaccinationen av den svenska befolkningen när det gäller att köpa vaccin på egen hand och att lyfta fram frågan om omfördelning inom unionen?
Johan Hultberg (M):
Polisens arbete med att upprätthålla den nu skärpta gränskontrollen innebär en väldigt tung belastning för myndigheten. I min egen valkrets Fyrbodal har vi nu poliser som kontrollerar gränsövergångarna vid Svinesund som annars bekämpar gängkriminella i utsatta områden. Detta får konsekvenser, särskilt mot bakgrund av det faktum att antalet poliser i yttre tjänst i Sverige har minskat de senaste fem åren och är alldeles för litet.
Per Engström, som är polisens kommenderingschef under pandemin, konstaterade i en intervju i DN att "tryggheten för medborgarna förändras". Han sa vidare: "Vi försöker trycka tillbaka gängkriminaliteten och narkotikaförsäljningen men det blir lidande."
Min fråga till inrikesministern är: Vad gör regeringen för att arbetet mot gängkriminalitet och mot den redan otillräckliga polistätheten och polisnärvaron, inte minst i min egen valkrets Fyrbodal, inte ska bli ytterligare lidande på grund av gränsbevakningen och det faktum att var tionde polis i yttre tjänst nu används till den arbetsuppgiften?
Johan Hultberg (M):
Det är naturligtvis fantastiskt glädjande att Karin Rågsjö har läst Moderaternas alkoholpolitiska motion så noggrant. Det borde naturligtvis fler göra. Det är bra läsning som innehåller många kloka förslag.
När det gäller frågan om att utvärdera alkoholpolitiken: Det ter sig för mig oerhört märkligt att Karin Rågsjö kan tycka att det är alldeles självklart att vi måste utvärdera narkotikapolitiken för att skapa en grund för hur vi ska utveckla den och tackla de problem vi ser med hög narkotikarelaterad dödlighet, men inte alls tycker att samma typ av utvärdering behövs som grund för att utveckla alkoholpolitiken.
Det är sant att jag tror att de partier som står bakom den här reservationen har olika uppfattningar om hur alkoholpolitiken ska utvecklas framöver. Det vi har enats om är att en utvärdering behövs. Sedan kommer vi säkert att dra olika slutsatser och lägga fram olika förslag utifrån en sådan utvärdering. Men som grund för politikutveckling behövs utvärderingar. Det borde man från höger till vänster kunna vara överens om.
Jag tycker att den svenska alkoholpolitiken i mångt och mycket har tjänat oss väl. Vi har låga skador jämfört med andra länder. Men mycket har också förändrats. Vi har sett hur tillgängligheten till alkohol kraftigt har ökat samtidigt som konsumtionen förändrats. Då måste man kunna börja fundera på om alla gamla sanningar verkligen är sanna i dag. Jag tror att vi behöver rikta större insatser mot det förebyggande arbetet.
Det är mer effektivt att ge tullen och polisen ökade resurser än att reglera alkoglass. Det handlar om vilka åtgärder som är mest verkningsfulla. Jag tycker att det är bättre att en oberoende utvärdering tittar på det än att jag och Karin Rågsjö står och bråkar om det här i riksdagens kammare. Varför vill inte Karin Rågsjö veta vilka av verktygen i den svenska alkoholpolitiken som verkligen är effektiva? Varför blundar du för den informationen?
Johan Hultberg (M):
Nej, alkoglass är sannerligen inte den stora valfrågan, och det var lite grann min poäng. Tyvärr blir det ibland så i debatten om och arbetet med ANDTS-frågorna att man silar mygg och sväljer kameler. Det är min huvudsakliga kritik. Till exempel har regeringen den här mandatperioden kommit med reglering om alkoglass, men man har inte gett tullen ett förstärkt brottsbekämpande uppdrag.
Man har heller inte tillfört tillräckliga resurser till polisen för att kunna jobba ingripande mot alla de rullande Instagramsystembolagen, som langar ut all alkohol till våra ungdomar. Det tycker jag är ett större problem än alkoglassen. Jag tycker att det är ett större problem att vi har den typen av illegal införsel och försäljning än att seriösa restaurangägare och entreprenörer inom besöksnäringen får serveringstillstånd.
Jag tror inte att en vinbar som får alkoholtillstånd utan att ha krav på sig att servera ett varierat utbud av lagad mat kommer att bidra till ökade alkoholskador.
Tvärtom tror jag att den där baren kan bidra till att fortsätta utveckla den svenska alkoholkulturen till att bli mer sund, så att vi lämnar det berusningsdrickande som vi historiskt haft för mycket av och går mot ett sundare förhållningssätt till alkohol, där smak, kvalitet och inte minst hantverksmässighet och ursprung är värden som hålls högt. Det vi efterfrågar i det här tillkännagivandet är som sagt en utvärdering.
Sedan får man dra olika slutsatser av den och lägga fram olika förslag. Jag tycker att ett seriöst sätt att förhålla sig till politik är att man emellanåt tittar på hur de styrmedel, verktyg och redskap som införts har fungerat och om det fortfarande är samma politik som kommer att leverera de bästa resultaten. Jag är resultatorienterad. Jag tycker att vi ska titta på vilka styrmedel som är bäst. Därför behövs en utvärdering.
Johan Hultberg (M):
Låt mig inledningsvis tacka ledamoten Fransson för att hon lyfter fram spelfrågorna. När vi debatterar ANDTS-frågorna ägnar vi just den sista bokstaven, S:et, alldeles för lite uppmärksamhet. Om jag ska säga något positivt om regeringens arbete kan jag nämna att det var en av få positiva nyheter i förslaget om ANDTS-strategi att man hade adderat spel till strategin.
Från Moderaternas sida har vi i betänkandet en reservation som handlar om spelfrågorna. Vi tycker att det är viktigt att man följer upp hur kommuner och regioner nu tar det skärpta ansvar de har enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen sedan 2018. Men detta var egentligen inte min fråga till ledamoten Fransson, utan jag skulle vilja återgå till alkoholpolitiken.
Jag tyckte att det var intressant att ledamoten inledningsvis i sitt anförande sa att man aldrig ska vara nöjd utan att det alltid kan bli bättre. Sedan yrkade hon bifall till reservation 3, som handlar om att man säger nej till en utvärdering av alkoholpolitiken. När jag läser reservationen får jag intrycket av att S, V, L och MP är just väldigt nöjda med hur den svenska alkoholpolitiken ser ut i dag. Fru talman!
Jag läser ur reservationen: "Vår uppfattning är att den svenska alkoholpolitiken tjänar sitt syfte väl, och vi anser därför inte att någon utvärdering av alkoholpolitiken krävs." Man verkar liksom ha tyckt att man har nått den perfekta politiken. Man behöver inte utvärdera, och man behöver inte utveckla politiken. Är det Miljöpartiets uppfattning att vi har nått den perfekta alkoholpolitiken, som nu ska ligga fast?
Johan Hultberg (M):
Det är spännande hur en debatt kan växa! Vi kan gärna prata om den statliga organisationen. Jag och mitt parti tycker att länsstyrelserna är ganska dysfunktionella i dag. De fungerar inte så som de borde, och de glömmer ofta bort vilka de tjänar, nämligen invånarna och företagen. Länsstyrelserna har naturligtvis en lång rad uppgifter som någon måste utföra.
Om vi skulle avskaffa länsstyrelserna är det förstås en annan aktör som behöver axla detta ansvar. Här och nu har länsstyrelserna detta uppdrag, och det tycker jag är fullt rimligt. Min uppfattning är också att länsstyrelserna i den här delen gör ett gott arbete med att samordna insatserna och stödja kommunerna i deras arbete på marken. Det är ju trots allt ute i kommunerna som det verkliga arbetet görs med att förebygga och att hjälpa människor i behov av stöd.
Fru talman! För att återgå till min fråga tycker jag att det är intressant att man säger nej till utvärderingen. För vad är det den ska handla om? Den ska vara bred och gedigen, som vi skriver i vårt förslag. Den ska framför allt handla om att titta på de olika styrmedel som vi har inom alkoholpolitiken.
Det handlar till exempel om reglering av öppettider, om hur alkohollagens bestämmelser om marknadsföring är utformade, om hur vi använder skatteverktyget för att reglera priser och om mycket annat. Jag tycker att det är viktigt att vi utvärderar och ser vilka verktyg som är mest verkningsfulla i dag. Vilka kan vi skruva på? Vilka kan vi utveckla? Vilka kan vi fasa ut?
Vilka nya verktyg behöver vi plocka upp ur verktygslådan eller lägga dit? Det är vad utvärderingen ska handla om. Alkohol-, narkotika-, dopnings-, tobaks- och spelfrågor Men nu sätter sig S, V, L och MP på hälarna och säger: Nej, vi vill inte ha en utvärdering! Man är rädd för vad som ska komma. Låt oss utveckla politiken!
Johan Hultberg (M):
Herr talman! Jag vill be om ursäkt på förhand om jag är lite sluddrig. Jag är diabetiker och har lite för lågt blodsocker. Jag har tagit en del druvsocker, så jag hoppas att jag ska kunna vara vass mot ledamoten Rågsjö trots detta. Det här blir ett replikskifte på samma tema som replikskiftet alldeles nyss mellan ledamoten Rågsjö och ledamoten Anders W Jonsson, nämligen om abortfrågan.
Jag är jätteglad att jag tidigare fått ett så starkt stöd från ledamoten Jonsson för Moderaternas förslag om att vi behöver modernisera den svenska abortlagstiftningen så att det på riktigt blir lagligt med medicinsk abort. Det kanske kan tyckas som om debatten går lite på tomgång och att Anders W Jonssons argument kommer åter.
På en punkt är jag ändå väldigt glad att vi kan fortsätta den här debatten, för det är uppenbarligen så att ledamoten Rågsjö inte är uppdaterad om vad lagen faktiskt säger. Ledamoten Rågsjö påstod att det redan i dag görs hemaborter och att detta är någonting som regionerna välsignar. Så är det inte alls.
Den medicinska aborten som görs i 90 procent av fallen består av att man tar två piller. Det första pillret måste tas på sjukhus under uppsikt av hälso- och sjukvårdspersonal. På den punkten är den svenska abortlagen glasklar. Det är det som vi vill förändra, och det är det som Karin Rågsjö har sagt att också hon och Vänsterpartiet vill men som hon nu inte står upp för.
Jag upprepar gärna frågan från tidigare replikskifte. Varför stöder inte Vänsterpartiet och Karin Rågsjö Moderaternas förslag om att påbörja en förändring av det som nu har blivit en förlegad svensk abortlagstiftning?
Johan Hultberg (M):
I sitt anförande tidigare framförde ledamoten Rågsjö att det är regionerna som utformar svensk hälso- och sjukvård och styr den. Det är sant i stora delar. Men regionerna måste förhålla sig till svensk lagstiftning, och den svenska abortlagstiftningen är från 1974. Den trädde i kraft 1975, och den har blivit förlegad. Den säger nämligen explicit att "abort eller avbrytande av havandeskap .
ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Inspektionen för vård och omsorg har godkänt". Det innebär att hemabort fullt ut inte är möjlig att utföra enligt lagen. Det är det som vi vill förändra. Och det är inte bara Moderaterna som vill göra det. Alla partier i Sveriges riksdag förutom Kristdemokraterna har tidigare sagt att man stöder detta. Därför är jag så förvånad i dag. Vi står med ett betänkande där vi har en reservation. Jag trodde att vi skulle föreslå ett tillkännagivande.
Det är självklart att de här frågorna behöver utredas, ledamoten Rågsjö. Vi kan inte ändra lagstiftningen här. Det handlar som sagt om ett tillkännagivande till regeringen om att man bör se över frågan. Det är vad reservationen handlar om. Det är jättebra att vi inte har röstat i dag. Jag hoppas att ledamoten Rågsjö kommer att ompröva sitt ställningstagande och att vi får Vänsterpartiets stöd i omröstningen på onsdag.
Det här är nämligen en förändring som jag tycker att vi borde kunna vara överens om. Den efterfrågas av Sveriges kvinnor, och många med gedigen medicinsk kunskap i ämnet har argumenterat för den. Det handlar om RFSU, om Svenska Barnmorskeförbundet och om Vårdförbundet. De kräver alla den här lagstiftningsändringen.
Vi moderater tycker också att man borde ge barnmorskor delegation att förskriva abortpillren. Det har de inte i dag. Det är bara läkare som har den förskrivningsrätten.
Johan Hultberg (M):
I replikskiftena är det väl i mångt och mycket tänkt att man ska få klargöranden och bättre kunna förstå ett annat partis ståndpunkter och positioner. Jag blir dock bara mer förvirrad efter att ha lyssnat på replikskiftet mellan ledamöterna Jonsson och Margareta Fransson. Vad är det MP tycker i abortfrågan?
Tycker Miljöpartiet att kvinnor i större utsträckning ska få bestämma över sina egna kroppar och att kvinnor är kapabla att fatta beslutet huruvida man ska utföra en abort i hemmet eller på ett sjukhus? Vilket besked är det som gäller? Det vore bra om ledamoten Fransson kunde förtydliga det. Detta med hemabort är ingen helt ny företeelse.
Många länder har redan förändrat lagstiftningen för att möjliggöra och öppna upp för detta. Vi ser det i Storbritannien, i Tyskland, i Australien och i USA, och statistik och vetenskap visar att det fungerar väl. Som sagt är det en väldigt bred yrkeskår i Sverige som efterlyser den här lagstiftningsförändringen. Det handlar om att den svenska abortlagstiftningen är från 70-talet. Den medicinska utvecklingen har gått framåt.
När lagen trädde i kraft 1975 var alla aborter kirurgiska. Nu är 90 procent medicinska. Därför behövs den här förändringen. Jag hoppas att jag kan få ett förtydligande i den här frågan.
Johan Hultberg (M):
Vi är helt överens om att man noggrant måste säkerställa att kvinnor som gör abort i hemmet får erforderligt stöd och att man säkerställer att de har fått bra information inför aborten. Vi är väldigt tydliga i vårt ställningstagande om att det självklart ska vara en efterkonsultation. Jag tycker dock att det är en viktig principiell fråga huruvida man tycker att beslutet ska vara kvinnans eller inte.
Sedan behöver naturligtvis vi i detalj fundera över den exakta utformningen på ett så bra och säkert sätt som möjligt. De problem som ledamoten beskriver är inte enkom förknippade med hemabort utan i stor utsträckning med hur abort sker i Sverige i dag.
Låt mig passa på att ägna den sista minuten åt att vidga diskussionen till hälso- och sjukvårdspolitiken mer i stort. Jag har under hela mandatperioden försökt att förstå vad den miljöpartistiska hälso- och sjukvårdspolitiken går ut på, vad det är man vill, vilka förslag man har.
Jag förstår att så länge Miljöpartiet har varit i regeringsställning, inte har varit tilldelad ansvarig minister, har man kommit i skuggan av det stora socialdemokratiska partiet. Men nu är Miljöpartiet fritt från regeringens bojor, kan uttala sig fritt och driva sin egen politik. Men det kommer inga egna förslag. Det är helt tomt från Miljöpartiet om hur man vill korta köerna, förbättra tillgängligheten och utveckla hälso- och sjukvården.
Det kom betydligt fler frågor från ledamoten Fransson i talarstolen än vad det kom svar från Miljöpartiet om vad man vill göra med de problem och utmaningar som svensk hälso- och sjukvård har. Jag ger ledamoten Fransson två minuter till att ge svar på vad Miljöpartiet vill med svensk hälso- och sjukvård. Hur ska de stora problemen med till exempel bristande tillgänglighet åtgärdas?
Johan Hultberg (M):
Jag tackar ledamoten Rågsjö för anförandet. Det är bra att ledamoten bjuder in till debatt. Vi har lite för få replikskiften i socialutskottets debatter, tycker jag. Jag tog replik för att lyfta upp frågan om de digitala vårdbesöken, för jag tycker att ledamoten Rågsjö målar upp en felaktig bild.
Den analys som hon redovisade eller refererade till slår ju också fast att de digitala vårdbesöken har främjat produktiviteten och ökat tillgängligheten. Det är en av de slutsatser som Vård- och omsorgsanalys drar i sin rapport. Sedan tycker jag att det är viktigt att fortsätta följa utvecklingen av de digitala vårdgivarna och se hur den är.
Vad Moderaterna tycker är alldeles uppenbart är att vi behöver helt andra ersättningsmodeller och en helt annan styrning för att de här tjänsterna ska fortsätta utvecklas väl. Det är därför vi har lagt fram konkreta förslag om just detta. De återfinns bland annat i vår reservation nummer 7, som jag yrkade bifall till, men också i vår reservation nummer 8.
Det är uppenbart, tycker jag och Moderaterna, att dagens system med utomlänsersättning inte funkar särskilt väl och inte skapar bra förutsättningar framåt. Men jag tycker också att det är väldigt olyckligt att regioner ställer krav på att en vårdgivare ska finnas tillgänglig fysiskt i till exempel en region. Då tror jag att man driver fram en ökad ojämlikhet.
Om man ställer krav på att en vårdgivare ska finnas tillgänglig fysiskt är det återigen här i Stockholm som vårdtillgången kommer att öka, inte i Norrlands inland eller på landsbygden. De digitala vårdgivarnas stora fördel är att de har skalfördelar, så låt oss inte slå undan benen för det.
Jag vill höra vad Vänsterpartiets förslag är för att skapa förutsättningar för utveckling av goda digitala vårdgivare som kommer hela Sverige till gagn. Några sådana förslag hördes inte i ledamoten Rågsjös anförande.