Lena Hallengren (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. Förra gången riksdagen diskuterade riktlinjer för bemanning i äldreomsorgen handlade det specifikt om bemanning för boende med demenssjukdom. Då var tongångarna helt annorlunda, och omdömena från regeringspartierna var hårda gentemot oss socialdemokrater och övrig opposition som drev på och då fick majoritet i kammaren.
Då, den 17 december 2010, sade Kenneth Johansson följande: "Socialstyrelsen har genomfört ett omfattande arbete, och i våras presenterade man nationella riktlinjer. Efter många överväganden kom man fram till att det saknas underlag för att utfärda rekommendationer i bemanningsfrågan. Många säger att det till och med kan vara kontraproduktivt att göra det.
Efter att ha tagit del av Sveriges Kommuner och Landstings protest är det lätt att inse att vi har hamnat helt rätt när vi anser att det är en kommunal fråga som måste lösas utifrån lokala förutsättningar. Där man inte gör det, och det finns exempel på detta, ska tillsynen fungera, och vi ser alltmer att den gör det." Jag tror att vi är rätt överens om att tillsynen inte fungerar allt bättre utan snarare tvärtom. Det är ett viktigt utvecklingsområde som inte kan vänta.
Uttalandet att Centerpartiet och övriga regeringspartier "har hamnat helt rätt" kanske ångras i dag. Vad vet jag? Kenneth Johansson sade också: "Vi säger nej till Sverigedemokraternas och Vänsterpartiets motioner med likalydande förslag om riktlinjer för bemanning för demensvård. Centralstyrda riktlinjer kan urholka den individuella bedömningen och har inte stöd i det omfattande riktlinjearbete som Socialstyrelsen har gjort.
Socialdemokrater och miljöpartister vet tydligen bättre och ger sitt stöd till Sverigedemokraternas och Vänsterpartiets förslag. I skön förening avser den samlade oppositionen att driva igenom ett tillkännagivande." Fru talman! Med tanke på dessa hårda ord känns det faktiskt riktigt bra att i dag stå i riksdagens talarstol och konstatera att den sköna föreningen nu har blivit ännu större.
Faktum är att hela utskottet, inklusive regeringspartierna och Kenneth Johansson, nu ställer sig bakom det initiativ som väckts av Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Det är ett initiativ där vi kräver ett tillkännagivande om att riktlinjer för bemanningen som stärks till föreskrifter borde omfatta samtliga äldreomsorgstagare i särskilt boende. Förra gången gällde det enbart boende med demenssjukdom.
I initiativet krävdes inte minimibemanning, inget golv som alla ska sänka sig till, inget tak som inte får överskridas, ingen likabehandling där en snittbemanning ska gälla för alla boende oavsett kondition och behov. Vi krävde då och kräver nu gemensamt att Socialstyrelsen får i uppdrag att utreda och, om myndigheten finner det lämpligt, utfärda föreskrifter om bemanning i särskilda boenden för andra grupper än demenssjuka.
Men, fru talman, Kenneth Johansson var inte ensam om att för drygt ett år sedan i hårda ordalag kritisera Socialdemokraternas och oppositionens dåvarande förslag om bemanningsriktlinjer. Mats Gerdau och Moderaterna hoppades att det fanns några socialdemokrater som i voteringen skulle ta sitt förnuft till fånga och i stället rösta med regeringspartierna. Han sade: "Det finns ingen som föreslår att vi ska ha riktlinjer när det gäller personaltäthet, vare sig Socialstyrelsen, Svenskt Demenscentrum eller någon annan.
Vi moderater tycker att det är viktigt att man har en bra bemanning på alla demensboenden, men vi kan inte ha samma personaltäthet överallt. Man måste utgå från varje persons individuella behov hela tiden." Det är inte avsikten nu, och det var inte avsikten då. Att utgå från den enskilda individens perspektiv är självklart. Men bristfällig bemanning kan aldrig förklaras av kommunalt självstyre eller lokala variationer. Riktlinjer borde inte heller kunna röstas ned med samma argumentation.
Tack för att Moderaterna för en gångs skull har tagit sitt förnuft till fånga och insett att ni har blivit omsprungna av verkligheten! Fru talman! Barbro Westerholm, Folkpartiet, var lite mindre dogmatisk och konstaterade: "Sedan var det bemanningen i demensvården. Vi är naturligtvis alla upprörda över det som har hänt. Men återigen, att gå ut med riktlinjer som alltså blir bindande kan bli så fel." Jag hoppas att Barbro inte känner att det blir fel med nuvarande förslag.
Jag och Socialdemokraterna är glada över det tillkännagivande som föreligger och över den enighet som finns kring förslaget. Vi ser det som att en pusselbit av många är på plats för en omsorg av god kvalitet. Men det är en pusselbit av många - det vill jag verkligen understryka. Med det vill jag också instämma i mycket av det som Kenneth Johansson beskrev, när det handlar om vilken typ av kvalitet det blir när man ser till utbildningsförutsättningar hos dem som arbetar inom äldreomsorgen.
Låt mig verkligen understryka att mycket mer finns att göra för att äldreomsorgen ska ges samma utvecklingsmöjligheter och kvalitetsberöm som dagens barnomsorg. Men vi ska dit, och vi kommer gemensamt att återkomma många gånger även när mediefokus tillfälligt har flyttat vidare.