Hans Wallmark (M):
Låt mig i denna debatt lyfta fram två helt olika aspekter föranledda av Berit Högmans interpellation om de små bryggeriernas överlevnad. För det första kan vi i Sverige se en glädjande utveckling av lokal mat- och dryckesproduktion. Det är en näringsverksamhet som alliansregeringen bejakar och önskar ge rimliga arbetsvillkor, precis som statsrådet Maud Olofsson deklarerat.
Vana vid resor på den europeiska kontinenten med besök på vingårdar i Alsace och bodegor i Spanien eller köp av senap och svartvinbärslikör i Dijon kan vi nu visa upp en intressant palett av smaker och upplevelser också här hemma. Det är spännande besök både för oss som bor här och för folk utifrån.
Här finns gårdstillverkning av unika getostar utanför Simrishamn som hamnar på kung Carl XVI Gustafs bord i Stockholm, Årekonfekt och sylt från Norrbotten som smakar midnattssolens guld. Uppräkningen kan göras längre, men jag avstår från fler exempel eftersom vi alla annars blir alltför frestade. Som komplement till mat kommer också dryckesproduktionen. Öl från små bryggerier är något som lockar. Till det kan läggas whiskytillverkning och även vin från Skåne.
Fru talman! Jag vet inte om det är en konsekvens av klimatförändringarna eller ett utslag av en vilja i Skåne att se bortom horisonten, men faktum är att den senaste tiden har det varit många nyhetsrapporteringar om just planterande av vinstockar nere i Sydsverige. Om ett par år lär vi i större skala än i dag kunna se resultatet av detta arbete. Det går, om uttrycket tillåts, att skörda frukterna av insatserna.
Det är i ljuset av den utvecklingen som Berit Högmans interpellation och Maud Olofssons svar ska ses. Det är självfallet viktigt att slå vakt om denna näring som har alla förutsättningar att medverka till en levande och välmående landsbygd samtidigt som det ytterligare kan befästa Sverige som ett besöks- och upplevelseland.
Men bryggs det eget öl i Ystad, tas det fram likör i Gällivare eller öppnas ett bränneri utanför Båstad som tar hand om den utmärkta färskpotatisen från Bjäre är det av stor betydelse att turister och besökare inte bara får titta på produktionen och se produkterna i glasmontrar, utan det måste också gå att smaka, lukta och känna. Det måste finnas möjlighet att köpa med sig.
Görs ett besök på några timmar är det orimligt att kunderna hänvisas till ett Systembolag inne i staden. I vårt grannland Finland, som påminner mycket om Sverige, är gårdsförsäljning tillåtet. Och i Skottland, för att ta ett annat exempel, är företagsamheten så stor att flaskorna som säljs vid gårdsbesöken är mycket dyrare än de som sedan kan köpas i flygplatsbutiken. Det är bra affärer för det lokala samhället och väldigt skotskt.
Maud Olofsson lyfte fram det faktum att regeringen har påbörjat en övergripande översyn av alkohollagen. Låt oss innerligt hoppas att en av de slutsatser som dras är att gårdsförsäljning ska bli möjlig för landsbygdens och för den växande näringens skull. Fru talman! Den andra aspekten ligger på gränsen till frågan om gårdsförsäljning. Ingen tror väl på fullt allvar att det som säljs där används för att exempelvis ungdomar ska berusa sig. Berit Högman varnar för det hon kallar tysköl.
I Skåne är det inte ett ovanligt beteende att åka ned till gränsbutikerna för att köpa alkohol. Det konstiga är att en del av den öl som tas över gränsen inte är bryggd och producerad i Tyskland utan i Sverige. Det säger någonting om alkoholbeskattningens avigsidor. På många sätt kan det sägas att spriten flödar i Sydsverige. Det är enkelt att få tag i alkohol inköpt i länder med mycket lägre beskattning. En mycket tråkig konsekvens är att det sker vidareförsäljning utan kontroll och uppföljning till barn och ungdomar hemma i mitt Skåne.
Fru talman! Vad vi ser är skuggsidor av en traditionell svensk alkoholpolitik som inte bekämpas med nya förbud och nytt förmynderi utan med öppenhet och ett betonande av nya attityder.