Anna Johansson (S):
De debatter som förs i kammaren i dessa dagar sker i en väldigt annorlunda politisk situation. Det har aldrig hänt förut att en ny regering fortfarande inte tillträtt hundra dagar efter ett val. Det har inte heller tidigare hänt att en riksdagsmajoritet röstat bort en sittande regering utan att ha en färdig plan för vad som ska hända sedan. Och det är första gången som Sveriges riksdag tar ställning till en övergångsbudget.
Att det inte hänt förut är dock inte detsamma som att det inte kan hända igen. Hur vi agerar i situationen kan mycket väl skapa praxis för framtiden. Det har varit vägledande för hur vi socialdemokrater har valt att hantera den här processen såväl i Regeringskansliet som här i riksdagen. När statsministern röstades bort fick vi en övergångsregering som administrerar i enlighet med regeringsformens bestämmelser.
Den kan inte ta politiska initiativ, den kan inte avgå och den kan inte utlysa nyval. Däremot måste den lägga fram en budget till riksdagen inom en fastslagen tidsram. Därför förhandlades det mellan de flesta av riksdagens partier fram principer för hur en övergångsbudget skulle se ut, vad den bör innehålla och inte bör innehålla.
Den budgetproposition som lades fram följer de överenskomna principerna och var alltså inte en partipolitisk produkt utan ett dokument som skulle ge en kommande regering de bästa förutsättningarna att lägga fram en ändringsbudget med en tydlig politisk inriktning. Vår uppfattning är att det borde ligga i allas intresse att sätta en praxis som innebär att en övergångsbudget accepteras av riksdagen och att en tillträdande regering därmed får det avgörande inflytandet över statsbudgeten.
Därför är det beklagligt att andra partier valde att lägga fram egna budgetmotioner - och dessutom rösta igenom dem i kammaren - i detta mycket ovanliga läge. Det är naturligtvis helt sant att reformer behövs. Men karaktären på en partimotion gör att det inte är den bästa formen för att styra landet, vilket de senaste veckorna har visat med all önskvärd tydlighet.
Den förvirrade process vi nu fått bevittna lever knappast upp till epitet som ansvarsfull eller sansad, och jag hoppas att det inte kommer att upphöjas till praxis. Såväl medborgare som myndigheter har rätt att förvänta sig mer än så här av riksdagens partier. Fru talman!
Vi befinner oss i en situation där sysselsättningen är den högsta som någonsin uppmätts i ett EU-land, arbetskraftsdeltagandet ökar och även långtidsarbetslösheten har minskat. Inte minst glädjande är det att utlandsfödda kvinnor i allt högre utsträckning ingår i arbetskraften och att tiden det tar för en nyanländ att etablera sig på arbetsmarknaden i det närmaste har halverats de senaste åren.
Samtidigt står en stor grupp människor utanför arbetsmarknaden, trots att en överväldigande majoritet av arbetsgivarna uppger att deras största problem är att de har svårt att rekrytera den kompetens de behöver. Lösningen på missmatchningen är insatser för att rusta de arbetslösa så att de får den kompetens som näringsliv och offentlig sektor behöver. För detta behövs utbildning men också en aktiv arbetsmarknadspolitik.
Ca 75 procent av dem som i dag är inskrivna på Arbetsförmedlingen hör till grupper som har svårare att få ett jobb. Det talar för att behovet av insatser ökat snarare än minskat. I en tid då allt fler bedömer att vi snart kommer att gå in i en sämre konjunktur förefaller kraftiga nedskärningar på arbetsmarknadspolitiken som än mer kortsiktigt och ansvarslöst. Målet för Moderaterna är att lägga ned Arbetsförmedlingen och ersätta den med privata företag.
Men erfarenheterna av marknadsexperiment inom arbetsmarknadsområdet imponerar inte. Vi är nog många som minns etableringslotsarna. Men även färska undersökningar visar att privat arbetsförmedling inte är effektivare än offentlig. Inte bara Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag utan också anslagen för åtgärder skärs ned kraftigt i M-KD-budgeten.
I realiteten väntar totalstopp för nya deltagare till beredskapsjobb och extratjänster. De inträdesjobb, alltså jobb med 30 procents lägre löner än enligt gällande kollektivavtal, som högern vurmar så för och skriver om i sina motioner, finns det i dag inget lagstöd för utöver att de medför andra stora problem.
Om Moderaternas och Kristdemokraternas SD-stödda motion blir verklighet riskerar resultatet att bli ökad långtidsarbetslöshet och kraftigt ökade kostnader för försörjningsstöd i kommunerna. Det är precis tvärtemot den önskade utvecklingen. Vi socialdemokrater har valt att inte lägga fram vår politik på det här området i form av en motion, eftersom vi anser att övergångsbudgeten borde ha röstats igenom.
I ett senare skede kommer vi självklart att återkomma, förhoppningsvis i form av en budgetproposition och i annat fall som en partimotion och redogöra för våra politiska visioner och förslag som rör arbetsmarknad och arbetsliv. Då vi inte står bakom det rambeslut som är taget avstår vi från att delta i beslutet om anslagsfördelningen inom utgiftsområdet och hänvisar till det gemensamma särskilda yttrandet från S, V och MP.