KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Regnér (S):
Jag vill tacka Ann-Charlotte Hammar Johnsson för interpellationen. Ann-Charlotte Hammar Johnsson har frågat mig om jag bedömer att förutsättningarna för kommunerna att bedriva en effektiv socialtjänst kommer att påverkas negativt av ett vinsttak för företag som utför uppdrag inom socialtjänsten, och vilka åtgärder jag i så fall är beredd att vidta inom mitt ansvarsområde.
Svar på interpellationer Frågan är föranledd av att regeringen har tillkännagett att den avser att överlämna en proposition om en vinstbegränsning i skola och omsorg till riksdagen. Regeringen kommer i det fortsatta arbetet att beakta de remisssynpunkter som inkommit och presentera ett förslag som ger fortsatt valfrihet men som samtidigt innebär att de skattemedel som är avsedda för välfärden går till verksamheten i ökad utsträckning.
Hälso- och sjukvården kommer inte att omfattas av förslaget utan ska utredas vidare. Skälet till att regeringen avser att gå fram med förslaget är enkelt: Vinst som främsta incitament hör inte hemma i välfärdssektorn. Syftet med den reglering som nu är aktuell är att offentliga resurser ska gå till välfärden i större utsträckning.
Jag anser att det är rimligt att kräva att privata aktörer som tillhandahåller skattefinansierade välfärdstjänster ska kunna visa att de offentliga medlen används i verksamheten på det sätt som är avsett. Samtidigt som vinstjakten ska stoppas vill vi värna valfriheten och mångfalden i välfärden.
En gemensam utgångspunkt för regeringens arbete är medborgarnas förväntningar på att de offentligt finansierade välfärdstjänsterna håller god och likvärdig kvalitet i hela landet och att de resurser som avsätts kommer medborgarna till godo, oavsett utförare. Kommunernas lagstadgade ansvar innebär att de är huvudmän för socialtjänstverksamhet som överlämnas till privata utförare.
Ansvaret innebär att kommunerna alltid måste utöva någon form av kontroll för att kunna uppfylla sina skyldigheter och ha ständig beredskap för att kunna tillhandahålla tjänster om aktörer försvinner. Regeringen har varit tydlig med att enskilda aktörer även fortsättningsvis ska kunna vara verksamma i välfärden. Jag håller inte med om AnnCharlotte Hammar Johnssons bild att ett vinsttak kommer att slå sönder väl fungerande verksamheter.
De som bedriver seriösa välfärdsverksamheter och som regelmässigt återinvesterar i verksamheten kommer att kunna bedriva verksamhet även i framtiden.
Åsa Regnér (S):
Det här är en känslosam debatt. Jag har aldrig vare sig i den här kammaren eller någon annanstans uttryckt att jag är emot privata alternativ. Det är jag nämligen inte. Jag tror verkligen att idéburna offentliga och privata alternativ har mycket att erbjuda dem som har rätt till tjänsterna och som behöver dem.
Det som vi diskuterar här är ju begränsning av vinster och huruvida man investerar i de här personerna och i den här personalen. Jag är också jämställdhetsminister och jag har följt ganska noga hur kvinnors löneläge ser ut på arbetsmarknaden. Det gäller särskilt de delar av arbetsmarknaden där många kvinnor arbetar.
Dessvärre är det så att där många kvinnor arbetar, oavsett om arbetsgivaren är privat eller offentlig, har kvinnor lägre löner än män. Tyvärr gäller det också i skattefinansierad verksamhet. Jag har ansvar för äldreomsorg i regeringen.
Jag hade jättegärna sett att den privatisering som har skett där hade ökat trycket uppåt på kvinnors löner, men det har den inte gjort. När man går igenom olika studier ser man att det inte finns skillnader i villkor i någon större utsträckning. Jag beklagar att kvinnors situation på arbetsmarknaden är sämre där många kvinnor förvärvsarbetar.
Så är det inom äldreomsorg, inom handel och restaurang - många konkurrensutsatta verksamheter på arbetsmarknaden. Det finns många skäl till att ha privata alternativ i olika branscher, men att kvinnors villkor i privata verksamheter blir bättre har vi tyvärr inte sett hittills. Jag hoppas på en annan utveckling.
Det skulle vara toppen med en tävling om de villkoren, men det har inte inträffat. Vi har avsatt 2 miljarder till äldreomsorgen för att man ska kunna anställa fler. En uppföljning visar att äldreomsorgen har kunnat anställa fler och kunnat ha lite mindre personalgrupper. Personalgrupperna är fortfarande otroligt stora inom äldreomsorgen.
Man har kunnat förlägga arbetstiden bättre och så vidare. Men några större skillnader mellan privat och offentlig utförare kan vi inte se. Jag tycker att det är märkligt att vi inte kan prata om att begränsa vinster när vi samtidigt måste använda andra skattemedel för att stärka personalen i till exempel äldreomsorgen.
Åsa Regnér (S):
Tack för interpellationen! Den kommer att gå vidare.
Genom mitt ansvar för socialtjänsten i hela sektorn, som jämställdhets, äldre- och barnminister och som ansvarig för rättigheterna för personer med funktionshinder hävdar jag att det viktiga för de personer som jag har ett ansvar för är att de får den bästa omsorgen. Jag är glad över att det finns olika slags utförare.
Men jag kan inte försvara att vi ser stora brister, ibland i omsorg och rätt ofta vad gäller personalens situation, när någon samtidigt lyfter ut stora skattemedel till vinster. De flesta svenskar tycker inte heller att detta är en bra idé. Jag är angelägen om att vi har en mångfald och flera olika sorters utförare.
Framför allt är jag angelägen om brukarna och personalen, inte i första hand om utförarna.
Åsa Regnér (S):
Målet för regeringen - jag tror att det gäller också interpellanten och ledamoten - är att det ska vara så god kvalitet som möjligt på socialtjänstens tjänster.
De som behöver stöd och insatser som förmedlas genom socialtjänsten är inte sällan personer som inte alltid kan göra sina röster hörda, utan de är helt beroende av att få den bästa servicen och det bästa stödet. Vi anser att de resurser som socialtjänsten har ska gå till att säkerställa den här kvaliteten.
Det är väldigt viktigt att IVO, som är en statlig myndighet, har i uppgift att kontrollera kvaliteten och att de verksamheter som socialtjänsten förmedlar efterföljer lagar och regler, oavsett om det handlar om offentliga eller privata verksamheter.
Jag tycker också att det är viktigt att det finns både kommunala och privata alternativ och att det finns så stor mångfald att både kommunen och den enskilde kan välja; det beror på vad det handlar om.
Däremot är det så i dag att IVO arbetar väldigt mycket med dessa tillstånd, och vi har också tillskjutit medel till IVO. I dag har man att fatta ungefär 2 500 beslut per år som handlar om tillståndsprövning. Om offentligt driven verksamhet också skulle omfattas av detta skulle det innebära tillståndsprövning för minst 8 000 verksamheter.
Eftersom det inte finns några tydliga skillnader mellan kvalitet hos privata och offentliga utförare ser jag verkligen inte värdet av att använda medel och tid för denna administration när det gäller IVO:s arbete.
Om man tycker att det är för mycket administration med den tillståndsplikt som redan har införts har jag svårt att förstå varför man vill utöka tillståndsplikten för den verksamhet som har lagstadgad skyldighet att tillhandahålla dessa tjänster.
I min värld är det dessutom konstigt att införa tillståndsprövning för kommunerna som har ett lagstadgat ansvar och skyldighet att tillhandahålla socialtjänst till medborgarna, och denna skyldighet har man ju till skillnad från privata aktörer. Det yttersta ansvaret för socialtjänstens verksamheter förs i så fall bort från kommunernas ansvar. Jag ser helt enkelt inte värdet med det här.
Jag anser att socialtjänstens och IVO:s tid och resurser ska användas till att säkerställa kvalitet.
Åsa Regnér (S):
Det här är lite förvirrande. Interpellanten vill att det ska finnas fler tillstånd och att ännu fler ska avkrävas tillstånd. Den moderata riksdagsledamoten ifrågasätter att man alls ska införa tillstånd. Detta verkar svårt att förena. Jag fick kritik för att jag inte svarade på frågan om vad som händer om man inte har tillstånd för privat verksamhet.
Jag instämmer i Lennart Axelssons fråga: Om man inte får tillstånd i den kommunala verksamhet som kommunerna har lagstadgad skyldighet att tillhandahålla, vad händer då? Då befinner vi oss verkligen i ett vakuum. Den kommunala verksamheten måste ha hög kvalitet.
Till skillnad från många privata aktörer som söker sig till den här branschen har man lång erfarenhet inom den kommunala socialtjänsten. Man får utbildning när man arbetar där, man har också kollegor i en verksamhet som har drivits i många år och det finns en lagstadgad skyldighet att tillhandahålla dessa tjänster.
Jag håller med om att det var bra när man under Alliansens tid införde olika regler för skydd av barn inom socialtjänsten. Jag tycker att syftet med de förändringarna var mycket goda.
Vi vet dock att administrationen blev väldigt hög, och den tar fortfarande oerhört mycket tid från dem som arbetar i denna sektor.
Alliansen tillförde tyvärr inte heller tillräckliga medel till socialtjänstens verksamhet och arbete för att kunna upprätthålla kvaliteten och för att också kunna arbeta med klienterna, till exempel barn. Vi har mätt detta och vet att om man har en dags arbete med ett ärende som rör barn ägnar man i genomsnitt tio minuter åt barnet.
Resten av tiden går till dokumentation och pappersarbete. Återigen: Mycket av denna dokumentation är oerhört viktig för rättssäkerheten, men det har blivit en stark slagsida här. Den blev värre av att det inte tillsköts medel så att personal kunde ägna sig åt kvalitetsarbete gentemot barnet och gentemot utförarna av dessa tjänster.
Vi har därför tillskjutit mycket medel under den tid som vi har haft ansvar, och vi kommer att fortsätta med detta. När man jämför kvalitet, och vad vi vet om kvalitet, i socialtjänstens olika tjänster kan man inte se någon större skillnad mellan privata och offentliga aktörer. Det skiljer sig något i olika bemärkelser, men det går verkligen inte att säga att den ena eller den andra har en mycket bättre kvalitet.
Man kan däremot säga att den kommunala socialtjänsten har en helt annan bakgrund och ett helt annat uppdrag, som jag värnar, än vad de privata har. Därför tycker jag att denna ordning är bra. Och jag vill helt enkelt inte lägga till ytterligare administrativa krav, för jag ser inte varför vi ska använda medlen till detta i stället för till mer tid för barnen eller andra klienter som besluten handlar om.
Åsa Regnér (S):
Tack, Jenny Petersson, för interpellationen! Jag tror att vi delar omsorgen om socialtjänsten. Vi delar omsorgen om barn och äldre som får tjänster utförda. Vi delar också kraven på kvalitet. Detta är jag glad för, för det här är viktiga saker i ett samhälle.
Jag anser att de medel som vi har till vårt förfogande ska användas till kvalitetsökning på plats gentemot det barn eller vilken person det än är som behöver dessa tjänster. Vi vet att det finns mycket att göra här. IVO har lika mycket tillsyn över privat och offentlig verksamhet inom socialtjänsten. Detta tycker jag är väldigt viktigt.
Vi har till exempel tyvärr en sorglig historia av vanvård när det gäller barn som kommer till socialtjänsten. Det är otroligt viktigt att ständigt arbeta med detta. Regeringen har inte bara tillskjutit medel utan har gjort en mängd insatser för att öka möjligheterna för framför allt den sociala barn- och ungdomsvården att kunna arbeta på det kvalitetsmässigt absolut bästa sättet.
Eftersom vi inte ser tydliga skillnader mellan kommunal och privat verksamhet har jag därför väldigt svårt att försvara varför man skulle använda resurserna till en tillståndsgivning även på detta område. Jag ser inte tillräckliga skäl till detta. Jag tackar för debatten, som lär fortsätta.
Åsa Regnér (S):
Tack, ledamoten, för frågan! Det som har skett under senare tid är att flera vägledande domar har fallit gentemot lagstiftningen om stöd och service och personlig assistans och assistansersättningen.
Lagen har stiftats i den här kammaren, och om tvister uppstår ska rättsväsendet enligt vår grundlag ta hand om det och sedan ska resultatet av det tolkas och genomföras av myndigheter och inte av oss politiker. Däremot kan politiker be om en översyn av effekter av de här domarna. Och det har jag gjort. Det gjorde jag redan i slutet av förra året.
Och inom kort kommer jag att få ett underlag för att se vad man kan göra. Under tiden måste dock kommuner och landsting träda in här. Man ska inte lämna personer som har stora behov i sticket. Det är väldigt viktigt.
Åsa Regnér (S):
Jag tycker att det är rimligt att domstolar tolkar lagen. Det är också rimligt att myndigheter genomför det som står i lagen. Det vi behöver se över är konsekvenserna för individerna. Är det på det sättet att man behöver omfattande sjukvård är det en fråga för sjukvården. Det de här domarna säger är att i de fall det gäller är man inte berättigad till just assistansersättning.
Men många av de här personerna har väldigt stora behov, och de ska vi tillgodose.
Åsa Regnér (S):
Tack för frågan, ledamoten! Jämställdhetspolitik handlar om att förändra maktförhållanden mellan kvinnor och män. Metoo-kampanjen har visat att det fortfarande ligger väldigt mycket makt hos män som också utnyttjar kvinnor genom att de känner att de har den makten. Då måste vi göra någonting åt det förhållandet.
Det jag påpekade i det nämnda programmet var att om man ifrågasätter abortlagstiftning och inför vårdnadsbidrag står man inte på de kvinnornas sida - som jag ser det. Regeringen gör mycket. Justitieministern har just redogjort för flera saker: samtyckesreglering och ny lagstiftning när det gäller nättrakasserier. I dag har jag också utsett chefen för en myndighet som ska se till att det som jämställdhetspolitiken beslutar om också ska genomföras, så att människors liv förändras.
Jag uppfattar nämligen att det som efterfrågas är resultat, och vi har haft för dålig koll på det.
Åsa Regnér (S):
Tack, ledamoten! Jag har blivit tagen av kraften i den här kampanjen. Jag har jobbat med jämställdhetsfrågor i hela mitt vuxna liv och känner till verkligheten. Men man blir ändå tagen av många av vittnesmålen. Jag tycker att det är bra och faktiskt befriande att man kan prata om att det förekommer alltifrån kvinnoförakt till svåra övergrepp. Jag tycker också att responsen från samhället har varit intressant och bra.
Olika branscher och sektorer har vänt ljust mot sig själva. Jag och arbetsmarknadsministern har redan bjudit in parter och organisationer för att gå igenom rådande lagstiftning, där det är tydligt vem som har ansvaret, hur den fungerar och vad man möjligen behöver göra mer för att se över det området. Sedan har jag redan redogjort för att vi har lagt många förslag för att våld mot kvinnor ska bromsas och upphöra, vilket är det jämställdhetspolitiska målet.
I dag har jag också utsett chefen för den jämställdhetspolitiska myndigheten som ska se till att det också blir resultat av de insatser som vi gör på jämställdhetsområdet.
Åsa Regnér (S):
Jag kan glädja ledamoten med att jag redan har gjort det. Så sent som i fredags i förra veckan mottog jag en handlingsplan, en manual som vi skickar ut till alla skolor. Den handlar om precis det, hur man ska förebygga sexuella trakasserier och övergrepp i förekommande fall och hur man ska hantera det om och när det händer. Vi går igenom samhällsområde för samhällsområde när det gäller jämställdhet. Vi är en feministisk regering och vi menar allvar.
Åsa Regnér (S):
Jag tackar Emma Henriksson för frågan. Det som ledamoten beskriver är resultat av domar som har fallit i förhållande till lagstiftningen om stöd och service och i förhållande till assistansersättningen. Det här är en rättighetslagstiftning. Om tvister uppstår måste man göra en tolkning i domstol, och vägledande domar ska genomföras av myndigheter. Det är den ordning som vi har i Sverige. Vi är en rättsstat och måste ha det så.
Jag har dock bett om analyser av effekterna av de här domarna för att få veta mer. Vad är det här på riktigt för grupper, och hur ser mönstret ut? Det går inte att skriva lagstiftning utifrån enskilda fall, även om jag tycker att de är väldigt ömmande. Kommuner och landsting måste erbjuda människor med stora behov stöd. Man kan inte dra sig undan. Regeringen har också tillskjutit medel till kommuner och landsting.
I december får jag underlag som jag har beställt angående det här.
Åsa Regnér (S):
Det är just därför jag bad om underlagen redan före årets början; jag visste att domarna hade kommit och att de här effekterna skulle uppstå. Men om man ska bereda ett lagförslag måste det vara träffsäkert och ha bra kvalitet. Det antar jag att ledamoten, som är lagstiftare, håller med om. Som vi har diskuterat flera gånger i utskottet håller vi tät kontakt med Försäkringskassan, som kommer med de här underlagen i december, för att se vad som ytterligare kan göras.
Under tiden måste kommuner och landsting träda in.
Åsa Regnér (S):
Jag tackar Jenny Petersson för en väldigt viktig fråga. Här gäller det att arbeta hårt. Det handlar om både resurser och organisation. När det gäller resurser har vi stärkt socialtjänsten särskilt vad gäller den sociala barn- och ungdomsvården, som varit väldigt eftersatt. Den tidigare regeringen hade inte investerat några resurser i den, trots att man visste att den just då var väldigt bräcklig, med mycket arbetsuppgifter och för lite personal.
Vi stärkte också i den senaste budgetpropositionen resurserna till psykiatrin, inte minst barn- och ungdomspsykiatrin. Vi har även stärkt elevhälsan. Detta är en sida av saken. En annan sida av saken är olika slags samarbete.
Vi har bland annat ett uppdrag till Socialstyrelsen att komma med förslag på hur man på ett mycket bättre sätt kan stödja barn som befinner sig i de allra allvarligaste situationerna när det gäller psykisk ohälsa. Detta gäller psykiatrin, men inte i dag till exempel Statens institutionsstyrelse.
Åsa Regnér (S):
Ja, det gör jag. Jag tror att det är nödvändigt. Det är inte den bästa ordningen att barn som har de allra största psykiatriska besvären kommer till Statens institutionsstyrelse. Det beror inte på Statens institutionsstyrelse, utan det beror på att det är en annan vårdform som behövs. Därför har jag bett om ett underlag om det, och om vi har samsyn om detta tycker jag bara att det är väldigt bra. Det är en allvarlig fråga.
Åsa Regnér (S):
Jag tackar ledamoten för frågan. Jag har redan talat om resurser. Det var ett eftersatt område, och det behövs. Man måste börja med tidiga insatser. Man måste över huvud taget se barnet, även om det rör sig om flickor som kanske inte talar så mycket. Jag talar inte om det enskilda fallet. Man måste se barn i den situation som de befinner sig.
Jag tror att förändringen där vi gör barnkonventionen till lag kommer att stärka barns röst när man fattar beslut som gäller barn. Men man måste tidigt ha rätt insatser i hela kedjan i skolan, socialtjänst och så vidare. Dessutom har vi redan innan detta skedde gett ett uppdrag till Socialstyrelsen att ta fram förslag på en form inom barn- och ungdomspsykiatrin som handlar om dygnsvård som snarare passar den grupp som vi talar om här, utan att ge mig in i just det som hände.
Åsa Regnér (S):
Jag tycker att det är bra med både privata och offentliga alternativ i vård och omsorg. Det är naturligtvis väldigt bra om kvinnor liksom män driver företag där. Väldigt många av vårdföretagen som ägs av större ägare drivs och leds av män. Jag skulle gärna vilja att det var kvinnor. Det finns inte någon motsättning till Reepalus förslag eller på något annat sätt.
Däremot har vi stora skillnader när det gäller synen på kvinnors och mäns arbete. Det faktum att det har blivit fler privata alternativ inom vård och omsorg har dessvärre inte alls lett till bättre villkor för kvinnor, vilket man påstod och förde fram som ett argument när man var för att införa privata alternativ i vård och omsorg. Så har det alltså inte blivit. Det finns ingen skillnad - tyvärr.
Därför behöver vi en jämställdhetsmyndighet som har koll på det här och som talar om åt vilket håll utvecklingen går och vad man ytterligare ska göra. Ni har varit emot förslaget, och jag hoppas att ni ändrar er.
Åsa Regnér (S):
Tack för en viktig fråga! Detta är en prioriterad fråga inom jämställdhetsområdet. Regeringen har bland annat lagt fram ett paket mot våld mot kvinnor om 1 miljard.
Där har vi särskilda insatser som handlar om att män och pojkar blir involverade i jämställdhetsarbetet och att man på olika sätt utbildar i jämställdhetskunskap, respekt, sexualitet, hur man hanterar relationer och hur man ser på varandra. Det är nämligen så att lagstiftningen är utformad på ett sätt där man fokuserar på efterfrågan. Man ska inte köpa andra människors kropp i det här samhället.
Vi har inrättat en ambassadör som arbetar med dessa frågor gentemot andra länder eftersom detta också är en global och väldigt cynisk industri. Vi brukar ta upp frågan på olika sätt i FN-sammanhang; jag har bland annat tagit upp den i säkerhetsrådet. Det gäller också att nyanlända i Sverige vet vad som gäller här.
Åsa Regnér (S):
Jag vill börja med ett citat: "Under hösten 2010 har det också framkommit exempel på fusk, oegentligheter och överutnyttjande av assistansersättningen. Preliminära bedömningar av polismyndigheter och Försäkringskassan pekar på att den ekonomiska omfattningen kan vara betydande."
Ett annat citat lyder: "Anslaget för den statliga assistansersättningen har ökat från cirka fyra miljarder kronor då reformen infördes år 1994 till 21 miljarder för år 2012. Fusk och missbruk står enligt utredningen, även lågt räknat, för betydande belopp."
Detta sa min företrädare, kristdemokraten Maria Larsson, som hade ansvar för de här frågorna i den tidigare regeringen. Den tidigare regeringen, där Kristdemokraterna och andra allianspartier ingick, var alltså mycket medveten om kostnadsutvecklingen och ville få kontroll över den.
Man var särskilt intresserad av att diskutera oegentligheter gällande utbetalningar. Ni låtsas nu som att ni inte sa det. Ni låtsas nu som att det inte var ett problem och att det inte är ett problem. Ni säger en sak i regeringsställning men en helt annan i opposition. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder i frågan om personlig assistans.
En av dem är att vi ser över företag och privata anordnare på den här marknaden för att komma längre när det gäller att skilja seriösa anordnare från oseriösa och vara duktigare på att komma åt oegentligheter i utbetalningar.
Jag ställer mig väldigt frågande till att lagstiftare antyder eller nästan direkt säger att domstolar i Sverige styrs av regeringen. Det blir, tycker jag, väldigt underliga slutsatser i den här frågan. Domstolar styrs inte av regeringen. Domstolar styrs inte av ett regleringsbrev som dessutom inte är det aktuella regleringsbrevet.
Detta vet ni också. Ni låtsas som att ni inte förstår hur det här systemet ser ut. Detta är en rättighetslagstiftning. När man inte vet vad som gäller går man till domstol, och då talar domstolen om vad som ska gälla. Vi har tillsatt en långsiktig LSS-utredning. Vi har också bett om översyner av de här domarna, och dessa översyner kommer i december.
Detta gjorde ni aldrig. Det kom domar även på er tid. Ni gjorde ingenting åt det. Det finns ett tillkännagivande från mitt parti som ni inte gjorde någonting åt. De här domarna hänger ju ihop, och det vet ni också, eftersom ni kan den här reformen. Jag får underlag i december som handlar om de domar som ni har pratat om här. Jag kommer att titta på dem och se vad vi kan göra. Jag vill värna intentionerna i lagen om stöd och service och när det gäller personlig assistans.
Men jag vill också ta ansvar för helheten och för de oegentligheter i utbetalningar som finns, som ni visste fanns under er tid och som ni också diskuterade.