KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Mejern Larsson (S):
Jag har sagt det tidigare, och jag säger det igen. Arbete utgör en stor del av vår livscykel. En heltidsarbetande person tillbringar en tredjedel av sin livstid på jobbet.
Det innebär att det ligger ett stort ansvar på företag och samhälle att garantera att arbetstiden förenas med en rimlig arbetsmiljö och att det är en säker arbetsplats med sjysta villkor.
Att i detta läge fortsätta nedrustningen av Arbetsmiljöverket kan enbart beskrivas som att regeringen inte har något större intresse av att satsa resurser i den omfattning som krävs. Det blir helt enkelt sämre när man skär ned resurserna så radikalt, som Olle uttrycker det.
Regeringen visar med sin framlagda budget att man inte prioriterar arbetsmiljön. Ministern har, trots två möjligheter, valt att inte kommentera min fråga om min slutsats är riktig.
Min slutsats blir då att regeringen medvetet minskar anslagen till Arbetsmiljöverket för att få en sämre arbetsmiljö och fler arbetsplatsolyckor. Fru talman!
Jag kan bara konstatera att det uteblivna svaret samt det som har hänt på detta område sedan regeringen tillträdde 2006 visar på ett tydligt fortsatt ointresse för arbetstagarna när det gäller arbetsmiljön.
Lars Mejern Larsson (S):
För mig hänger de här frågorna ihop. Jag hade väl inte förväntat mig något svar på hur många entreprenörer ministern känner till som har uteslutits. Arbete utgör en stor del av vår vakentid. En heltidsarbetande person tillbringar en tredjedel av sin vakentid på jobbet.
Det innebär att det ligger ett stort ansvar på företag och samhälle att garantera att arbetstiden förenas med en rimlig arbetsmiljö och att det är en säker arbetsplats med sjysta villkor. Arbetsmiljön engagerar många men från olika perspektiv och även värderingsmässigt. Herr talman! För mig är det självklart att ingen ska dö på jobbet. Att någon dör på jobbet är något som bara inte får hända.
Ändå dör och skadar sig alldeles för många på arbetet. Arbetsskadorna har nu ökat för tredje året i rad, och det har varit flera dödsolyckor den senaste tiden. Jag är själv byggnadsarbetare, och många byggnadsarbetare ringer förtvivlade till mig och frågar vad som händer runt om på landets arbetsplatser.
Uppenbarligen har man inte kontroll över vad som sker på arbetsplatserna, till exempel på Citybanan där fackförbunden inte kommer in på samma sätt. Hittills har fem byggnadsarbetare dött bara på den arbetsplatsen. Frågan är hur många fler som ska behöva mista livet innan något görs. Det känns som ointresset från regeringen bara ökar och att utvecklingen går åt fel håll.
Regeringen försöker måla upp en bild av att de är på väg åt rätt håll med sin politik, men verkligheten visar någonting annat. När de skär ned på Arbetsmiljöverket vittnar det om ett totalt oförstånd i denna viktiga fråga.
Det är ju tack vare ett målmedvetet och systematiskt arbetsmiljöarbete, forskning i världsklass och starka fackföreningar som vi har stått oss bra i Sverige och haft en positiv utveckling. Herr talman! Arbetsmiljöverket är statens viktigaste verktyg för en god arbetsmiljö och ett stöd för skyddsombuden.
Skyddsombuden har tidigare haft möjligheten att vända sig dit för att få hjälp med arbetsmiljön. Arbetsmiljöverket har också haft möjligheten att på eget initiativ göra inspektioner på såväl offentliga som privata arbetsplatser. Problemet blir, om det saknas resurser, att Arbetsmiljöverket når allt färre av de dåliga arbetsplatserna som verkligen är i behov av besök.
Efter att ha läst svaret och lyssnat på ministern kan jag bara konstatera att regeringen inte tänker snabba upp processen kring lagen om offentlig upphandling. Min fråga, herr talman, till ministern blir: Varför har inte regeringens tidsplan synkats med EU-direktivets igångsättande?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag har i denna sena timme försökt ge en bild av den oro jag möter under mina besök i Värmland när det gäller arbetsmiljöfrågan. Vi har en situation som är ohygglig. Det avlider ungefär en person i veckan på arbetsplatser runt om i Sverige. Det är något som är svårt att ta till sig.
Nästan ännu svårare att ta till sig är att den sittande regeringen samtidigt bantar och monterar ned Arbetsmiljöverket, som kanske är samhällets viktigaste verktyg i kampen för en bättre och säkrare arbetsmiljö.
Vi socialdemokrater tror på ett annat Sverige med en nollvision för arbetsolyckor, som Attefall var inne på, där alla har rätt till en bra arbetsmiljö. Därför föreslår vi i stället utökade resurser till Arbetsmiljöverket. Det handlar inte om 10 miljoner, utan för 2014 handlar det om över 100 miljoner kronor.
Vi ökar även resurserna till företagshälsovården i vår budget för 2014, för vi prioriterar arbetsmiljöfrågan. Frågan är om skiljelinjen är större än inom dessa områden. Herr talman! Jag ska ställa en fråga till ministern.
Vilka andra åtgärder kommer ministern att vidta för att skynda på det akuta behovet för att minska risken för olycksfall på landets arbetsplatser?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag är glad att ministern delar synen på vikten av att ta emot de nödställda. Jag är väl medveten om att antalet asylsökande ökar i Sverige. Det är en stor utmaning för Migrationsverket. Men i dag verkar det som att det enbart är bostadstillgång som styr verksamheten. Och den tillgången finns inte där Migrationsverket har gott om personal. Ministern nämner detta med tidsgräns när det gäller dialogen.
Saken är ju den att den existerar över huvud taget inte. Dialog, information och delaktighet lyser med sin frånvaro, trots kommuners bedjan via samtal, via personliga möten. Det visar på att lokal närvaro skulle motverka både kortsiktiga och långsiktiga problem.
Är det rimligt att upphandlingsregler ska gå före allt annat i tron att billigt boende löser allt? Borde inte till exempel spridning av boende för att klara kommunernas och landstingens uppdrag vara en del i placeringen? En väl fungerande mottagning är en försättning för att det senare ska bli en fungerande integrering. Den globaliserade världen som vi i dag lever i kommer självklart att bli mer och mer naturlig när människor från olika håll och kulturer möts.
Detta är någonting oerhört spännande och positivt, och det bidrar till utvecklig av samhällen och länder. Vi socialdemokrater anser att alla Sveriges kommuner ska ta ansvar för flyktingmottagandet. Det gynnar den enskilde och kommunen som får nya medborgare med olika kompetenser och erfarenheter.
Men om mottagandeprocessen ska bli bra måste det finnas möjlighet för kommuner att föra en dialog med Migrationsverket. Vi socialdemokrater tycker också att Migrationsverket borde ha stött kommunerna i deras arbete. Nu kommer det många fler. Små kommuner tvingas ofta att ta emot ensamkommande barn. Här måste finnas möjlighet till stöd och support.
Därför är det ännu viktigare att asylmottagandet fungerar och att det förs en dialog mellan Migrationsverket och de berörda kommunerna. Eller tänker ni lämna kommunerna i sticket? Herr talman!
Frågan till ministern är: Krävs det att samtliga kommunalråd åker till Stockholm och knackar på ministerns dörr för att han ska inse allvaret i den här frågan?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag tackar för svaret. Men jag måste erkänna att jag i svaret inte kan se migrationsministerns vilja att utveckla samverkan mellan Migrationsverket och de mottagande kommunerna, vilket var det centrala i min fråga. Men det kanske kommer i det sista inlägget.
Jag har i dag försökt peka på problematiken med flyktingmottagandet i vårt land och att det till mycket stor del bärs upp av enskilda kommuner, att Migrationsverket verkar ha ett större ansvar gentemot kommunerna än man i dag har resurser för men även att ansvaret gentemot kommunerna måste tydliggöras. Sveriges kommuner har mycket att bidra med och tillföra när det handlar om insatser för de nyanlända.
De har tillgång till praktikplatser i sina egna verksamheter. De har en stor del av bostäderna och all annan välfärd för medborgarna. Vi skulle alla vinna på en ökad och mer strukturerad samverkan. Herr talman!
Regeringens jobbmisslyckande påverkar också, och det minskar naturligtvis möjligheterna för kommunerna att satsa på välfärden och sätta in resurser i skolan och äldreomsorgen. Sedan Alliansen fick ta ansvar för Sverige har över 218 av landets 290 kommuner tvingats höja skatten. Kommunernas ansträngda läge underlättar knappast.
Jag har med mina exempel försökt visa att det inte fungerar i dag. Kommunerna ställs inför svåra uppgifter utan att få tillräcklig information från Migrationsverket. Herr talman! Min avslutande fråga till ministern är: Var i Sverige anser statsrådet att etableringen av nyanlända fungerar på ett tillfredsställande sätt? Kan ministern nämna någon av landets 290 kommuner?
Lars Mejern Larsson (S):
Jag kan direkt lugna Jessica Rosencrantz: Jag har aldrig varit med i SSU. Det kan vara dialekten som gör att det låter lite starkare. Du säger att du är bekymrad, Jessica Rosencrantz. Jag förstår att ni känner viss frustration när ni har suttit vid makten i åtta år utan att kunna leverera någonting. Sedan kom vi.
Ni röstade ned vår första budget, och detta till trots har vi levererat mer nu än vad ni gjorde under hela mandatperioden. Jag förstår frustrationen.
Lars Mejern Larsson (S):
Tack och lov är vi det största partiet, och det hoppas jag att vi fortsätter att vara. När det gäller ERTMS var jag på samma möte som du, Anders Åkesson. Jag delar den oro som framkom där. Det handlar om ett nytt signalsystem för hela Sveriges järnväg - ett system som ersätter det slitna system och den anläggning som vi har nu.
Jag tror att detta är frågor som vi inte får göra politik av. Det här måste hanteras på ett bra sätt. Vi lyssnar och tar till oss som vi gör när det gäller stora och viktiga frågor. Man måste hantera dem seriöst. Jag känner mig trygg i detta. Vi har också sagt och skrivit i utskottets texter att vi planerar att samordna införandet av ERTMS så att det sker i takt med Sveriges grannländer.
Utskottet avser att noga följa utvecklingen i frågan. Jag känner mig trygg.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag kan lugna Åkesson på den punkten. Ja, vi för dialog med vår minister. Jag vet inte alls hur ni jobbar, men vi för dialog med ministern. Vi för fram den oro vi hyser. Jag känner mig trygg. Om jag ska ge mig på en gissning tror jag att vi kommer att kunna kompensera operatörerna framgent för detta. Jag tror även att EU kommer att godkänna det.
Men som jag sa tidigare är det här en fråga som jag tycker att man ska hantera seriöst och låta bli att göra politik av. Ni gör det lätt för er från Alliansens sida. Ni vill införa detta, men ni vill inte svara på frågan när det gäller den ekonomiska biten. Det är en fråga som kommer att falla tillbaka på oss allihop. Jag tycker att vi ska hantera den mer förnuftigt än så.
Lars Mejern Larsson (S):
Först är frågan om det kommer att bli ett höghastighetståg. Det vet vi heller inte. När det gäller vilken byggteknik det ska bli hoppas jag att utredaren lägger fram ett förslag om bästa teknik. Sedan hoppas jag att det ska gå så snabbt som möjligt och bli så billigt som möjligt. Vi behöver också ny järnväg i Sverige. Det är inte bara underhåll, även om det är vad vi har redovisat hittills.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag betalar gärna skatt, och jag kan gärna betala lite mer i skatt med den riksdagslön jag har för att vi ska få det bättre fördelningspolitiskt. Det tycker jag faktiskt. Det gör jag gärna. Det talas om återsocialisering.
Om det handlar om att få ordning på järnvägen så att vi får ett bättre underhåll får du gärna kalla det för det.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag blev lite orolig att du blev åksjuk av min resa, Anders Åkesson, men när du nämnde Värmland kändes det ändå tryggt. Du kunde ha sagt vackra Värmland! Det är sant; det finns en stor andel tung industri där som är beroende av godstrafiken. Som någon uttryckte det tidigare är den själva blodomloppet i samhället.
Vad gäller ERTMS gör vi ingen annan bedömning av vare sig utbyggnadstakt eller behov än den tidigare regeringen, om jag inte missminner mig. Planen ligger fast, och vi fullföljer den planering som ni från alliansregeringen startade. Vi har inga ambitioner att vika från detta system heller, utan det ska införas på ett så smidigt och kostnadseffektivt som egentligen bara är möjligt här hemma i Sverige.
Lars Mejern Larsson (S):
Trafikverket ansvarar ju för att hålla en god dialog med branschen kring införandet, och det är ganska säkert att det görs. Som jag har förstått det och som Anders Åkesson säger kommer den kritik som finns från godsentreprenörer som kanske har lägre lönsamhet än på persontrafiksidan.
Men om jag har förstått det rätt och inte misstolkar något motsätter man sig inte själva ERTMS, utan vad man efterfrågar är ersättning, ett slags kompensation för ombordutrustningen. Jag förstår inte det här motståndet. Syftet är ju att vi ska underlätta den gränsöverskridande trafiken och få en kompatibilitet mellan de olika trafiksystemen i Europa.
Det måste väl ändå vara positivt, och då ser vi för dagen inget annat än att ERTMS är den lösning som vi behöver gå vidare med. Jag tror att det är rätt spår.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag har inte en aning om vem som far med osanning. Vad jag kan konstatera är att vi har en högre ambition, och den verkar tyvärr inte alls finnas på den borgerliga sidan, vare sig hos Alliansen eller hos Sverigedemokraterna. Vid varje tillfälle måste man väga olika behov emot varandra. När vi tittar totalt ser vi att man får en högre tillgänglighet för en stor del av befolkningen och näringslivet om vi bygger den här banan.
Lund, Hässleholm och Ostlänken nämndes. Om vi tittar efter ser vi att det är just där det är trångt på spåren, och det är därför vi satsar där först och främst.
Lars Mejern Larsson (S):
När vi levererar skakar det alltid om och kräver förmåga att ställa om och förstå. Låt oss gå tillbaka till era åtta år i regeringsställning med en minister som sa att man hade överinvesterat i järnvägen och jämföra med den finansminister vi har i dag, som till skillnad från den tidigare verkligen levererar.
Vi talar om 100 miljarder mer; det är en ansenlig summa. Vi har nu lagt fram en infrastrukturproposition med betydelsen att man för första gången kopplar samman bostäder och infrastruktur.
När det gäller oron för att byggtakten mattas av läste jag senast i går eller i förrgår i Byggindustrin, där man talar om att den totala ingångsättandevolymen har ökat med 42 procent från februari 2016 till januari i år. Framför allt är det just bostadsprojekt som startar, så jag delar inte oron. Snarare ser jag detta som en av pusselbitarna som gör att det kommer att fortsätta i denna riktning.
Lars Mejern Larsson (S):
Jag känner mig jättetrygg med att Trafikverket, som det står i betänkandet, för en dialog med järnvägsföretagen när det gäller projektet ERTMS och den tekniska utrustningen. I den pågående åtgärdsplaneringen inom ramen för nationell transportplan kommer avstämningar att göras kontinuerligt vid ett antal tillfällen.
Från utskottet har vi understrukit betydelsen av att man i det fortsatta arbetet tar till vara de erfarenheter som arbetet med ERTMS har gett för att systemet ska införas på ett så smidigt och kostnadseffektivt sätt som möjligt, så jag känner mig trygg.
Boriana Åberg (M):
Barnfattigdom är ett mycket allvarligt problem som måste elimineras. När man läser interpellationen kan man få uppfattningen att det är de ändrade reglerna för a-kassa och sjukförsäkring som ligger bakom. Så är inte fallet. Barnfattigdomen uppkom inte över en natt när vi bytte regering. Den har funnits långt innan.
Enligt Rädda Barnens rapport Skilda uppväxtvillkor är det två faktorer som särskilt ökar risken att växa upp i en fattig familj. Det är utländsk härkomst och att leva med en ensamstående förälder. Den ekonomiska fattigdomen mångdubblas om båda faktorerna sammanfaller.
Jag vill också att vi i denna fråga ska ha i minnet att regeringen har möjliggjort förbättrade ekonomiska villkor för familjer med låga inkomster, bland annat genom införandet av jobbavdraget. Jag är överens med interpellanten om att inga barn ska behöva leva i ekonomisk utsatthet. Men jag tycker inte att ökade bidragsnivåer är det bästa sättet.
Det finns ett bättre sätt. Med införandet av nystartsjobb underlättas för personer födda i utlandet och för arbetslösa att få inträde på arbetsmarknaden. Livet blir därmed lättare också för deras barn.
De förbättrade materiella förutsättningarna är bara en dimension av värdet att ha eget arbete. En andra och kanske viktigare är känslan av sammanhang, att vara behövd, att ha en mening med sitt liv och kanske viktigast av allt att kunna göra rätt för sig.
Det är en långsiktig process att hjälpa individen att stå på egna ben, tro på sig själv och utveckla sina förmågor genom arbete. Kortsiktigt är det mycket lättare att fortsätta att satsa på bidragspolitik. Långvarig arbetslöshet skadar självkänslan och skapar frustrationer. Det är svårare att vara en god förälder när man inte mår bra.
Att inte kunna ge sina barn kärlek, omtanke och uppmärksamhet är minst lika allvarligt som att inte kunna ge dem en semesterresa. Därför är min inställning mera hjälp till självhjälp, i detta fall hjälp till att på individuell nivå eliminera barnfattigdomen.
Det är min övertygelse att vi ska låta de ekonomiska resurserna arbeta på ett bättre sätt för att skapa nya arbetstillfällen i stället för att permanenta bidragsnivåer som faktiskt tar bort de egna incitamenten. Jag tror mer på ordspråket: Ger du en man en fisk blir han mätt för dagen.
Ger du honom ett spö blir han mätt för livet.
Boriana Åberg (M):
Jag kan inte hålla med om att jobbskatteavdraget inte kommer ensamstående eller lågavlönade tillgodo. Jag är en sådan. Jag är ensamstående förälder och relativt lågavlönad - jag jobbar som socialsekreterare dessutom. Jag märkte väldigt tydligt skillnaden när jag fick 700 kronor extra i plånboken förra året. Jag kommer att få ungefär 350 kronor till.
Löftet om en extra tusenlapp i månaden till alla som arbetar kommer att uppfyllas. Under valrörelsen drev vi jobblinjen. Den blev vi valda på, och den driver vi fortfarande. Det är fortfarande bättre att ha jobb än att leva på diverse transfereringar.
Naturligtvis är det tragiskt att tvingas gå till socialkontoret för att be om pengar. Men samtidigt är det bra att det finns ett system med ett yttersta skydd för människor som inte klarar sin ekonomi själva. Jag önskar att man inte såg det som skamligt.
Vidare önskar jag att fler människor fick arbete, för ju fler som betalar skatt desto mer av välfärd finns det att fördela till dem som inte kan skaffa sig ett jobb av egen kraft.
Boriana Åberg (M):
Att ta ut vårdnadsbidraget är valfritt; det är inget tvång. Genom att påstå att vårdnadsbidraget försvårar etableringen på arbetsmarknaden för redan svaga grupper omyndigförklarar man en massa människor. Det är upp till var och en att bestämma om han eller hon ska stanna hemma lite längre med sina barn eller inte.
I interpellationen görs en koppling mellan invandrarkvinnor och svaga grupper. Det gör mig ledsen. Vi invandrare är inte en homogen grupp, utan vi är individer med olika förutsättningar, med olika mål i livet och med olika drömmar.
Det har länge varit en socialdemokratisk strategi att se människor som offer som inte kan ta hand om sig själva utan som måste förlita sig på statens kollektiva lösningar.
Vi invandrare behöver inte någon som talar om för oss vad som är bäst för oss, utan det vet vi själva vare sig vi väljer att stanna hemma med våra barn eller vi väljer att satsa på karriären.
Av de argument som Veronica Palm framfört i sitt inlägg kan man dra slutsatsen att föräldraledigheten borde vara minimal och bara under amningstiden. Då skulle den också delas demokratiskt mellan mamman och pappan i familjen.
Uttrycket "hemmafrubidrag" till de kvinnor som gift sig rikt är, tycker jag, ett orättvist påhopp på dem som väljer att stanna hemma med sina barn. Det tyder på en människosyn som är under all kritik.
De som väljer att utnyttja det kommunala vårdnadsbidraget är inte omyndiga stackare som behöver hjälp med att ta sig ur hemmafruträsket, utan de är myndiga människor som själva borde få välja, borde få säga hur de vill ta hand om sina barn.
Boriana Åberg (M):
Veronica Palm behöver inte vara arg på mig för att jag skuldbelägger några kvinnor som inte stannar hemma med sina barn. Jag är nämligen en av de starka kvinnor hon refererar till som själva tar hand om barn och även använder sig av den kommunala barnomsorgen. Jag anser nämligen att det är en fråga om valfrihet.
Jag kan inte förstå hur ytterligare ett alternativ kan vara ett hot mot de fria val som redan finns. När vi talar om vissa gruppers utanförskap är det inte mer än rätt att konstatera att det faktiskt var socialdemokratisk regering under tolv års tid, och under den tiden växte utanförskapet i alla grupper.
För dem som stod längst från arbetsmarknaden blev avståndet till trygghet och arbete ännu större. Det är lätt att prata om jämställdhet, jämlikhet och solidaritet, men tolv års socialdemokratisk regering gjorde inte underverk för människor i utanförskap.
Den stora skillnaden mellan alliansen och Socialdemokraterna är att vi tror på individens förmåga och i detta fall föräldrarnas förmåga att ta hand om sina barn och veta vad som är bäst för dem.
Boriana Åberg (M):
Interpellanten Lars Johansson skriver i sin interpellation att de med högre inkomster och större ekonomiska tillgångar kan betala mer i skatt än de med lägre inkomster och med små eller inga ekonomiska tillgångar. Detta sker redan.
Vi har ett skattesystem där de som tjänar mest bidrar mest till den gemensamma välfärden. Varför ondgöra sig över jobbskatteavdraget som är störst för dem som tjänar minst? I Socialdemokraternas värld är vårdbiträden, parkarbetare och förskollärare höginkomsttagare.
Den extra tusenlappen i månaden som jobbskatteavdraget innebär betyder mest för dem som tjänar minst, för dem som är lågavlönade. Det är skillnaden mellan ett liv i arbete och ett liv i utanförskap.
Tidigare, när Socialdemokraterna styrde landet, fanns det stora marginaleffekter. Det lönade sig bättre att vara arbetslös eller till och med socialbidragstagare än att ha ett lågavlönat arbete. Fru talman! Höjda skatter har alltid varit Socialdemokraternas lösning på alla problem.
Att förorda höjda inkomstskatter mitt i en akut efterfrågekris är att kräva minskat utrymme för privat konsumtion. Interpellanten anklagar regeringen för en oansvarig ekonomisk politik som leder till ökade klyftor i samhället.
Detta är fel, och opinionssiffrorna visar att svenska folket faktiskt uppskattar regeringens ansvarstagande. Välfärd kan inte skapas genom att ständigt höja skatterna. Välfärd skapas bara genom arbete.
Därför är det viktigt att så många som möjligt har ett arbete eller får ett arbete när konjunkturen vänder. Regeringen värnar arbetslinjen även under konjunkturnedgången bland annat genom att satsa 10 miljarder på arbetsmarknadspolitiska åtgärder.
Det blir en mycket tydlig skillnad mellan blocken där alliansen står för en ansvarsfull ekonomisk politik medan oppositionen erbjuder en tomt skramlande vänsterpopulism.
Boriana Åberg (M):
Oppositionen skyller gärna på både den globala finanskrisen och arbetslösheten på regeringen. Jag vågar hävda att regeringen för en ansvarsfull politik med satsningar på kommunerna och arbetsmarknadsåtgärder. Det talas om att vikarierna i äldreomsorgen har fått det sämre. Det är inte sant.
Jag har själv varit vikarie i äldreomsorgen. Mina före detta kolleger fick det mycket bättre just på grund av jobbskatteavdraget. Regeringen har också försökt få dem i arbete som har haft svårast att träda in på arbetsmarknaden under den socialdemokratiska regeringen, nämligen ungdomarna och invandrarna. Vi vet vad det berodde på.
Det berodde på de stela regler som hindrade just ungdomar att få tillträde till arbetsmarknaden. När det sedan gäller a-kassan är det ett omställningsbidrag, och det är inte tänkt att vara permanent försörjning.
Därför satsar regeringen 10 miljarder för att folk som har hamnat i arbetslöshet ska kunna skola om sig eller behålla sina färdigheter på en hög nivå för att vara attraktiva för arbetsgivarna när konjunkturen vänder.