Gustav Fridolin (MP):
Låt mig klargöra en sak: Det är inte så att jag i den här frågan framför allmän kritik mot min företrädare för att han inte gjorde tillräckligt. Min kritik är skarpare än så - min företrädare ville inte digitalisera den svenska skolan. Han och den dåvarande regeringen valde aktivt bort att fatta beslut och argumenterade aktivt emot att man skulle ha en it-strategi för den svenska skolan.
Jag vill att skolan ska vara en del av digitaliseringen - inte för att det låter fint, utan därför att skolans viktigaste uppgift är att förbereda varje barn för det vuxenliv man går in i. Detta gäller både det arbetsliv som man ska möta och den demokrati som man ska kunna vara en aktiv medborgare i. I båda dessa fall är det avgörande att man har digital kompetens. Det är avgörande för att man ska kunna bilda sig en uppfattning, för att man ska kunna uttrycka sin mening och för att man ska kunna fungera på arbetsmarknaden.
När skolan inte agerar likvärdigt överbryggar den inte klyftor utan vidgar dem i stället, precis som Maria Stockhaus säger. Så har det också blivit på grund av avsaknaden av en nationell politik. Därför var ett av våra första beslut att be Skolverket att ta fram en it-strategi för den svenska skolan. Detta har vi sedan följt upp med de nationella skolutvecklingsprogrammen, styrningen av Skolverket genom regleringsbreven och nu läroplansbesluten. I vår fattar vi beslut om den samlade it-strategin.
Statens del i detta handlar om två saker. Den första är styrning. Styrningen av skolan och av undervisningens innehåll sker genom läroplaner, kursplaner och - för gymnasiet - ämnesplaner. Det är precis dessa som vi fattade beslut om i förra veckan. Detta är statens styrning av vad undervisningen ska innehålla. Det är också detta som säkerställer att huvudmännen måste bygga upp den kompetens och ha den infrastruktur som krävs för att möta uppgiften.
Den andra saken som staten ska göra handlar om stöd, precis som Maria Stockhaus efterlyser. Ett av de två viktigaste stöd som vi ger är den itstrategi som vi ska fatta beslut om som sådan. Den lägger en grund och visar vad vi anser är avgörande för skolväsendet som helhet för att läroplanens och kursplanernas nya krav ska kunna tillgodoses.
En sådan itstrategi handlar till exempel om mål om likvärdig tillgång till teknik. Detta stöd ges både genom att vi lägger fram det och genom övriga myndigheter. Maria Stockhaus nämnde upphandling som ett exempel. På det området bygger vi upp ett särskilt statligt stöd för att kunna stödja huvudmän i upphandlingar genom Upphandlingsmyndigheten. Det sker också huvudmän emellan.
SKL har en väldigt viktig roll i att sprida goda exempel, vilket inte minst Maria Stockhaus vet, och kommer på en del sätt att göra detta bättre än vad staten någonsin kan göra, just eftersom man agerar mellan huvudmän. Den andra viktiga delen i vårt stöd är att säkerställa att det finns tillgång till god fortbildning. Nationella skolutvecklingsprogram utgör infrastrukturen för detta.
Det ska finnas statlig tillgång till fortbildning om man i till exempel Hässleholm har svårt att kunna ge alla lärare den fortbildning som behövs för att uppfylla de nya kraven i läroplan och kursplaner. Som huvudman är man då ansvarig för att lärare, och även rektorer, får tid för att ta del av denna fortbildning.
Själva fortbildningen ska det dock kunna finnas statlig tillgång till, inom ramen för det nationella skolutvecklingsprogrammet. Statens viktigaste stöd är alltså it-strategin som sådan och fortbildningen inom ramen för det nationella skolutvecklingsprogrammet.