KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Man kan självklart diskutera nivån på kraven och förväntningarna, men jag tror att den stora utmaningen är att göra dem tydliga och se till att de finns i allas medvetande. Jag tror att det handlar mer om att veta vad som förväntas av en och vilka krav som ställs på en - och hur man uppnår sina mål - än om hur höga eller låga förväntningarna är. Det är inte bara X-axeln, utan det är en X- och en Y-axel. Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för debatten.
Det är ett komplicerat ämne, och vi har inte alla svar. Jag är övertygad om att debatten kommer att fortsätta, men också om att den är bra i sig. Den bryter stigmat och gör att vi pratar om problemet. Jag tycker att det är bra att vi tittar på evidensbaserade lösningar och även diskuterar över blockgränserna. Detta är nämligen ett problem som kräver - men kanske framför allt förtjänar - en långsiktighet som går bortom mandatperioden.
I övrigt vill jag önska statsrådet en trevlig sommar. Jag hoppas att hon får läsa många böcker efter en hektisk Almedalsvecka.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, statsrådet, för det svaret! Visst är det så att statsrådet inte ska behöva springa till näringsutskottet en gång till för att lyfta upp frågan om snus ännu en gång. Det är bättre att ministern kommer hit till kammaren och debatterar med mig i 20 minuter så här lite efter lunch än att man tvingas inställa sig hos näringsutskottet en tidig torsdagsmorgon och behöver sitta där i två timmar före regeringssammanträdet. Fru ålderspresident!
Svenskt snus har sedan 1971 legat under svensk livsmedelslagstiftning. Det innebär att svenskt snus underställs vissa krav på vattenkvalitet, på renlighet och på gränsvärden för oönskade ämnen. Det är bra för konsumenternas säkerhet men också för branschens långsiktiga trovärdighet.
Den ganska starka kvalitetsmedvetenhet som finns hos svenska producenter av livsmedel och svenska konsumenter bidrar till svenska mervärden, då vi har bra produkter att exportera. Sett till det svenska tobaksbruket överlag, alltså hela bilden, är vi inte unika jämfört med jämförbara länder. Tobaksbruket är ungefär detsamma.
Skillnaden mellan oss och andra är att en betydande del av tobaksbruket är förlagt till just snus och då ofta som alternativ till rökning. Det ger också en fingervisning om varför Sverige har färre tobaksrelaterade sjukdomar, vilket är välkommet.
En studie från Karolinska Institutet som publicerades i våras visar exempelvis att snusande inte leder till ökad risk för bukspottkörtelcancer. Det är ganska bra. Om man tvunget måste bruka tobak är det bra att man gör det på svenskt vis: genom snus. Man kan såklart tycka att allt tobaksbruk ska väck. Det finns organisationer som vill begränsa godis och stillasittande också.
Men jag vill påstå att lagom ändå är bäst. Det är bra att tänka på vad man konsumerar, absolut, men förbjuder riksdagen allt som är trevligt och gott men kan vara skadligt blir ju livet på jorden outsägligt torftigt. Fru ålderspresident! I början av sommaren, den 27 juni, mottog statsrådet Ann Linde och minister Annika Strandhäll ett brev.
Där bad 18 oberoende forskare regeringen att driva på för att snus ska komma ut på den europeiska gemensamma marknaden. Det var professorer och forskare från Grekland, Australien, Storbritannien, Sverige, Belgien och Frankrike - en lång rad titlar från olika lärosäten. Deras tydliga budskap var ungefär som mitt: Snus leder till färre tobaksrelaterade sjukdomar och borde komma fler till del.
Erkänner man att det förhåller sig på det sättet är ett slopat förbud en skadereducerande och folkhälsobaserad åtgärd att ta till. Ministern har i dag redogjort för att regeringen försökt men misslyckats med att nå det där sista steget fram.
Det är bra att det svenska undantaget fortsatt finns, men eftersom frågan är aktuell - inte minst eftersom det pågår processer i EU-domstolen som rör detta - finns det skäl att fortsätta fråga regeringen hur man ser på det här och hur man agerar. Mina uppföljande frågor till statsrådet är för det första om regeringen bevakar den process som pågår i EU-domstolen och för det andra hur kommissionen - lite mer än att bara säga nej - ser på det fortsatta svenska undantaget.
Förstår man till exempel vad snus är?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, statsrådet, för det korta men ändå talande svaret. Visst kan det finnas riktlinjer och direktiv, och jag är inte den som påstår att snus är en hälsoprodukt. Det jag tycker att man ska slå fast är bara att snus är mindre skadligt än rökning.
På övergripande landsnivå - inte nödvändigtvis på individnivå när man talar om rökavvänjning - är det tydligt att mer snusande leder till att folk röker lite mindre och därför får färre tobaksrelaterade sjukdomar. Fru ålderspresident!
Anledningen till att jag lyfter fram denna fråga och vill fortsätta att tala om EU-kommissionen är att det inte är helt tydligt om EU verkligen vet vad man håller på med på detta område. När den nederländske socialdemokraten och EU-kommissionens vice ordförande Frans Timmermans var i Sverige i början av maj mötte han svenskar under en så kallad medborgardialog.
Han fick då den fråga som egentligen är min fråga: Om man ser att snus leder till färre tobaksrelaterade sjukdomar, varför är det inte tillåtet i hela unionen? Det finns ju tillåtna tobaksprodukter som är betydligt farligare. Hans svar på den frågan var helt enkelt: Jag vet inte. Detta leder till följdfrågan om kommissionen verkligen är inläst på vad snus innebär.
Det är klart att det kan vara skrämmande att tillåta nya tobaksprodukter, men EU-kommissionen och unionen som sådan har ju att behandla flera nya tobaksprodukter som är i pipeline. Det handlar om e-cigaretter och mycket annat. Där hoppas jag verkligen att Sverige bidrar med en konstruktiv hållning och en evidensbaserad politik. Det är en röst som verkligen behövs i unionen och som jag tycker att vi ska vara.
Om jag ska ställa en följdfråga till Ann Linde, som är det statsråd som ansvarar för detta, vore det intressant att veta om det finns information som regeringen ännu inte delgivit riksdagen när det gäller snusfrågan. En del olika processer har pågått - i EU-domstolen, i EU-kommissionen och inom ramen för förhandlingen.
Finns det information kring snuset på bordet i dag som riksdagen inte har, och när får vi möjlighet att lyfta fram denna fråga igen? Jag lovar att inte ställa interpellationer om snuset fram till dess.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag kan fylla på med fördelarna med att komma till kammaren i stället för till näringsutskottet: Inte så många människor som snusar läser kanske näringsutskottets ställningstagande, men man kanske har tv:n på och kan lyssna på den här debatten. Det är väldigt välkommet. Fru ålderspresident! Även om jag och statsrådet Linde kanske inte är helt överens är jag tacksam för att regeringen i förhandlingarna har drivit på för det svenska snuset.
Man nådde kanske inte riktigt ända fram och fick inte allt på önskelistan, men det är en viktig signal från regeringen om att man ser verkligheten för vad den är: att snus är mindre farligt än cigaretter när man tittar på landsnivå. Detta är en distinktion som till exempel den tidigare sjukvårdsministern inte gjorde. Jag tror, i min roll som ledamot, att Europeiska unionen vore betjänt av att få prova på snus.
Det vore bra för handeln och för folkhälsan, och det vore ganska bra politik. Om regeringen, som bland annat landsbygdsministern och Mikael Damberg sagt, menar allvar med att vilja öka exporten av livsmedel, vilket är det paraply som snus regleras under, kommer Moderaterna gärna att vara med och hjälpa till i det arbetet.
Vi är frihandelsvänner av den högsta graden, om man uttrycker sig så. Med detta tackar jag för denna interpellationsdebatt!
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack till statsrådet för svaret. Färjetrafiken till Gotland är avgörande för hela öns välmående och utveckling. All mat som vi inte producerar själva kommer med färjan. Turistsäsongen, som är kopplad till en av våra största näringar, är helt beroende av färjans kapacitet att transportera stora mängder människor. Lägg därtill att färjan är ett billigare sätt att ta sig till ön för den som veckopendlar än flyget.
Det är bara åt det ena hållet. Åt det andra hållet exporterar vi alltifrån ägg och potatissallad till 4G-antenner och trämassa. I den meningen är färjetrafiken verkligen vår landsväg. Det är bra att man som gotlänning har ett nedsatt pris för att ta sig över till fastlandet. Tillsammans med flyget till både Bromma och Arlanda är färjetrafiken en viktig livlina för Gotland.
Med ordinarie turer till både Nynäshamn och Oskarshamn och med försöksverksamhet till Västervik den här sommaren knyts Gotland ihop med övriga Sverige. När det gäller upphandlingen av färjetrafiken framgent märkte vi i den förra upphandlingen att det är viktigt att den inte präglas eller solkas ned av osäkerhet.
För gotlänningar är detta fundamenta: Trafiken ska vara punktlig, snabb och till rimligt pris. Precis som statsrådet nämner i sitt interpellationssvar är rätt fokus hög kvalitet och kostnadseffektivitet. Det är bra när man får in fler anbud än ett. Får man bara in ett anbud blir det en monopolliknande ställning. Då är det svårt att uppskatta huruvida man betalar rätt pris eller inte.
Det är alltid bra att staten gör en egen kalkyl för att undvika att subventionskostnaden skenar i väg. I den förra upphandlingen fanns det inte bara ett rederi. Det fanns ett rederi i slutet av upphandlingen. Men under ganska lång tid fanns det även ett annat, som föll lite på målsnöret när det hade för dålig uppbackning från sin bank i det land rederiet kom ifrån.
Som jag förstår interpellationssvaret är det egentligen inget som är nytt. Staten ska räkna men inte överta driften av trafiken. Det är samma tonnageresonemang som man har haft även under alliansregeringen, business as usual. Min enda kontrollfråga är om det är korrekt uppfattat.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar statsrådet för det svaret och klargörandet. Det som rymmer sig bakom interpellationen är inte ett försök att kritisera regeringen. Det är snarare mitt sätt att försöka undvika osäkerhet i den kommande upphandlingen. Vi hade i den förra upphandlingen tusentals människor som demonstrerade på grund av missförstånd.
Då tycker jag att det är viktigt att klargöra detta när det kommer ett utspel tio år innan upphandlingen når vägs ände och att vi inte låter den solkas ned av osäkerhet även denna gång. I övrigt har jag fått svar på min interpellation. Jag kan överlämna tiden för mina kommande inlägg till övriga talare så att debatten flyter på lite enklare. Jag vill tacka för en bra debatt och ett klargörande och önskar statsrådet en trevlig sommar.
Jag antar att det kommer att bli en del pressklipp om tågen och SJ. Däremellan rekommenderar jag hängmattan och en bra bok, kanske den senaste av Fredrik Reinfeldt som kom nu för någon månad sedan.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar ministern för svaret. En tredje elkabel till Gotland har planerats och diskuterats i tio år. I flera omgångar har Svenska kraftnät bekräftat planerna, och många har säkert gjort investeringar i förnybar elproduktion i förvissning om att nätet kommer att hålla även när de nuvarande två kablarna når sin ekonomiska och tekniska livslängd runt 2030-2035.
Men nu går planerna om intet. Svenska kraftnät avbryter arbetet, och en ganska stor osäkerhet infinner sig när det nu blir allt svårare att göra en rimlig kostnadskalkyl för den förnybara investering man som enskild planerar. Här ska sägas att Gotland på många sätt är lämpligt för förnybar elproduktion. Ön är platt, så det blåser rakt över. Vår högsta punkt är sopberget.
Lägg därtill att vi vinner solligan nästan varje år. Det är få förunnat. Drömmen är också att under blåsiga sommardagar kunna vända på strömmen och skicka energi till fastlandet.
Men under kalla och vindstilla vinterdagar krävs det att ön är uppkopplad mot fastlandet för att dra nytta av den stabila svenska vattenkraften, reglerkraften, som verkligen är en styrka för oss, och kärnkraften, så länge den finns kvar. På ett holistiskt plan ser det ungefär likadant ut i hela Norden.
Vi går mer och mer mot ett integrerat elnät där den som just nu har bäst förutsättningar att producera energi också får ut den i nätet. Visst görs det framsteg på energiområdet, stora framsteg, med vågkraft, med smarta elnät, med lagring och med nya mer effektiva solpaneler som använder alger för att ta upp ny energi.
Men ett land som Sverige med så höga klimatambitioner kan inte anta att hela omställningen kommer att kunna genomföras med enbart innovationer. Det vore naivt. Lägg därtill att Gotland har ett unikt läge mitt i Östersjön, och beakta läget i händelse av kris.
Gotland kan på kort tid isoleras och avskärmas, och varje insats för att förhindra onödiga nödsituationer bör ses ur ett totalförsvarsperspektiv. Man skulle nästan kunna kalla en tredje kabel för en beredskapskabel. Ändå har statsrådet inte några åsikter om den tredje kabeln, som lovats Gotland i tio år. Är det inte lite märkligt?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Jag tackar ministern för svaret. Två av de saker som ministern tar upp ska jag nämna särskilt. Jag är glad att ministern gjorde sin värnplikt på Gotland. Jag är generellt glad över att folk gör värnplikt på Gotland. Annars hade min pappa aldrig kommit dit, och jag hade inte kommit till. Så för det är jag tacksam.
Det är bra att Sverige ska fortsätta att vara nettoexportör av el och energi, inte bara för att det stärker vår roll i Norden och Europa som ett grönt föregångsland och en decoupling pioneer, som det har kallats av vissa, utan också för att det är bra demokratiskt. Det är bättre att länder i Europa och vårt närområde får el från svenska kärnkraftverk och vattenkraftverk än från rysk gas.
Det är alltså bra att man ställt sig bakom detta i energiöverenskommelsen. Herr talman! Den tidigare styrelsen för Svenska kraftnät, med Mikael Odenberg i spetsen, har vid två separata tillfällen gjort en bedömning av en tredje kabel till Gotland, och båda gångerna kommit fram till att en sådan bör byggas.
Det senaste beslutet att gå vidare med elkabeln fattades i slutet av 2015, i samband med att man antog en utvecklingsplan för perioden 2016-2025. Nu har man en ny styrelse, med generaldirektör Ulla Sandborgh i spetsen.
Den nya styrelsen har avbrutit arbetet definitivt eftersom man, som ministern säger, inte ser nyttan i projektet och de samhällsekonomiska vinsterna. Svenska kraftnät har dock inte reagerat på dagen på ett tillkännagivande från riksdagen. Det är få som gör det; inte ens regeringen brukar reagera på dagen när det kommer ett tillkännagivande.
Svenska kraftnät agerar i stället utifrån sitt regleringsbrev, och både den gamla och den nya generaldirektören har samma uppdrag; det är samma regleringsbrev, identiskt. Ändå menar den nya styrelsen att Gotlandsförbindelsen bara kan bli av om regeringen ger det uttryckliga ansvaret. Det är märkligt.
I investerings- och finansieringsplanen för åren 2018-2021 är 1,8 miljarder avsatta för Gotlandskabeln. Detta klubbades den 7 februari i år efter tio år av positiva besked från Svenska kraftnät. Men nu ska kabeln alltså inte byggas. Hur står det till med Svenska kraftnät? Kan ministern bringa klarhet i detta? För en riksdagsledamot är detta något av ett virrvarr.
Att två generaldirektörer som har identiska uppdrag och avsatta medel gör helt skilda bedömningar och att man klipper utvecklingsmöjligheterna för en region med bara någon månads intervall är för mig märkligt. Ministern får gärna bringa klarhet i vad som gör att myndigheten trots samma regleringsbrev gör helt olika analyser.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag håller med om att Sverige ska ligga i framkant, och det gör vi på många sätt. Det är en position vi ska värna och utveckla snarare än avveckla. När det gäller det som statsrådet sa om riksdagens roll vill jag bara göra en definition av vad riksdagen faktiskt är. Riksdagen är den lagstiftande makten i Sverige. Den är just en lagstiftare snarare än en uttalande makt.
Vi kan titta på exempelvis Europaparlamentet, som är ett organ som ofta uttalar sig och ställer sig bakom olika uttalanden och använder det som ett verktyg i demokratin. Man fördömer vissa händelser enat. I Sverige gör vi inte riktigt på det sättet. Här är riksdagen en lagstiftare, och regeringen lägger förslag på vårt bord. Herr talman! För Gotlands del vill jag bara säga att vi vill ha det som lovats oss.
Det behöver kanske inte prompt vara en ny kabel, som ministern sa, utan det kan vara en annan teknisk lösning. Men behovet är detsamma: goda förutsättningar, precis som ministern sa, för ett gott liv där man kan leva och ha energi från hållbar energiproduktion även efter 2030 eller 2035, när de nuvarande två kablarna till Gotland har nått sin tekniska livslängd. I övrigt vill jag önska ministern en trevlig sommar.
Jag hoppas få se honom i Almedalen, för Gotland är kanske bäst på sommaren.
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag vill inleda debatten med att säga att användandet av begreppet "organiserat tiggeri" i min interpellation lämnar en del att önska. Självklart är tiggeriet i någon mån organiserat, för vem skulle någonsin i en så utsatt situation som många av dessa människor befinner sig i kämpa för sitt uppehälle på ett icke-organiserat sätt? Hur tigger man icke-organiserat?
Det är klart att om jag ska skulle behöva tigga för mitt uppehälle och se någon sitta i ett gathörn skulle jag säga: Sitt du här så sitter jag i ett annat. I den mån man använder begreppet organiserat tiggeri ska man alltså veta att det lämnar en del att önska. Vad jag i stället vill lyfta fram i den här debatten är den del av tiggeriet där det förekommer att kriminella aktörer styr utsatta människors liv, utsätter dem för människohandel och förtrycker dem för egen ekonomisk vinning.
Det kan handla om att man utnyttjar exempelvis romers situation när man själv inte är rom. Vi vet sedan tidigare att det finns starka motsättningar mellan romer och rumäner i Rumänien, bland annat att romers barn tvingas att gå i särklass trots att de inte har behov av det. Det kan också handla om män, ofta överhuvudet i familjen, som tvingar fru och barn att tigga i Sverige.
I Stockholms stad och län finns flera exempel på att det finns starka familjeband mellan människor som tigger och att det därför är svårt att utreda brott. Att många med romsk härkomst har noll förtroende för myndigheter spelar också in, och det är kanske inte helt konstigt då de första romer som kom till Europa från norra Indien och Pakistan såldes som slavar till England. Herr talman!
Utöver den här beskrivningen av bakgrundsproblemet med utsatta EU-migranter som tigger i Sverige behöver vi erkänna att många verksamheter runt tiggeriet och tiggare är brottsliga och problematiska. Det är redan i dag olagligt att köra runt i en avställd bil, att vistas i ett annat EU-land utan försäkring och att uppehålla sig här mer än tre månader. Trots detta begås flera av dessa brott slentrianmässigt.
Det är välkommet med det, som ministern säger, nya förfarandet hos Kronofogdemyndigheten den 1 juli, men även tidigare har det varit olagligt att bosätta sig på annans mark utan tillstånd. Det mesta som stör och förstör är alltså redan olagligt. Polisen har, som ministern nämner, ansvar för att upprätthålla lag och ordning i vårt land.
Ändå ökar tiggeriet och den närliggande brottsligheten, främst i vår huvudstad. Min fråga till inrikesministern är därför om det förbereds någon ny lagstiftning eller något nytt initiativ på området. Jag tycker att det som regeringen gjort hittills varit bra. Det är bra att man utrett frågan, att man infört ett åtgärdspaket och att man har tecknat ett samarbetsavtal med Rumänien och Bulgarien.
Men man ska kunna hålla två tankar i huvudet samtidigt och veta att det inte har räckt, så min fråga är likväl: Anser inrikesministern att dagens lagstiftning är tillräcklig och, om inte, vilka åtgärder ser man som möjliga och tänkbara?
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tiggeriet och den närliggande kriminaliteten ska bort. Det finns en verktygslåda med reformer som skulle kunna underlätta hanteringen av illegala bosättningar och annan närliggande kriminalitet. Man kan tycka att ett nationellt tiggeriförbud är den bästa lösningen. Men även droghandeln, människohandeln och ficktjuveriet behöver adresseras.
Min uppfattning är att det är de sistnämnda problemen som människor finner allra mest stötande - snarare än att det sitter någon utanför matbutiken. Vill och kan inrikesministern göra politik av frågan och införa verkningsfulla reformer - som förvisso är lagtekniskt svåra - finns stöd både hos riksdagens partier och hos svenska folket.
Jag ser fram emot det arbetet, för verkningsfulla reformer som bygger på evidens ser jag gärna mer av. I övrigt önskar jag trevlig sommar och välkommen till Almedalen om lite mer än en vecka!
Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Som statsrådet nämner är det många sökande till högskolor och universitet. Det är bra, men det är kanske inte så konstigt. Vi är ju fler svenskar än någonsin förr. Vi blir fler varje dag. De kullar som är födda 1992, 1993, 1994 och 1995 är väldigt stora. Att de nu är i rätt ålder för att studera vidare spelar antagligen en viss roll när vi ser att det är många som söker.
Efter 1995 minskar storleken på kullarna betydligt. Statsrådet nämner också att regeringen bygger ut högskolan kraftigt, med 18 000 nya platser till 2021. Man kan kanske vara lite undrande när det gäller varför regeringen nu slår på den stora trumman, redan innan man har sett över resurstilldelningssystemet.
Om man enbart har fokus på att trycka studenter genom utbildningen och få så många platser som möjligt för att få upp siffrorna finns det billigare och dyrare sätt att göra det på. Att ställa in en extra stol på exempelvis genusvetarutbildningen är inte särskilt dyrt.
Den lärarledda tiden är liten, och det är ofta bara någon enstaka föreläsning per vecka. Om man däremot vill ha fler ingenjörer krävs det desto mer. Då behövs lärarledd tid från 8 till 17 varje dag, och man behöver komplettera föreläsningar med övningar och seminarier. Det är en betydligt dyrare utbildning.
Det finns ingenting som säger att alla högskolepoäng i Sverige är lika mycket värda i ansträngning. Om vi tittar på ingenjörer som yrkesgrupp kan vi dock se att det är ett mer efterfrågat yrke. Detta ser vi i spåkulan för framtiden.
Därför är det lite märkligt att regeringen satsar ensidigt på fler platser redan innan man fått slutsatserna från Styr- och resursutredningen. Herr talman! Det är också lite märkligt att statsrådet slår sig för bröstet för att arbetslösheten är så låg bland dem med eftergymnasial utbildning. Självklart är det välkommet att fler svenskar har ett jobb att gå till. Det är bra för hela Sverige när fler människor har det.
Men det är svårt att se att det skulle vara regeringens förtjänst. Vi kan ju se att arbetslösheten är låg till följd av konjunkturen. Vi har en stark efterfrågan från utlandet på grund av den ekonomiska återhämtningen i Europa, och vi har en ganska stark inhemsk konsumtion till följd av att jobbskatteavdragen är verkningsfulla. Jämviktsarbetslösheten - den del av arbetslösheten som påverkas av politiken - står däremot stilla under mandatperioden.
Detta borde statsrådet och ministern ta till sig. Det är ju inte så att utbildning och kunskap har värderats upp under mandatperioden och den rödgröna regeringen, utan det är snarare tvärtom. Som jag förstår av statsrådets svar förbereder man inga nya reformer som kommer att ändra på den saken. I pipeline är det, förutom utredningen, ganska tomt.