KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maryam Yazdanfar (S):
Så här är det: Om man kommer till Sverige i första klass ligger man redan 10 000 ord efter sina svenska klasskamrater. Att då börja lära sig matematik, samhällskunskap och naturvetenskapliga ämnen samtidigt som man tragglar svenska kan vara väldigt knepigt.
De andra ligger före, och det kanske blir så att du försvinner i den här klassen. Du ska lära dig svenska samtidigt som du kanske har problem med matematiken eller samhällskunskapen, där det är mycket inläsning som krävs.
Därför kan det vara bra att under den process där du lär dig svenska få undervisning i de andra ämnena på ditt modersmål, för att du inte ska halka efter på precis alla områden. Du ska få känna stolthet och självförtroende för att du faktiskt kan. Jag är helt övertygad om att det är så man når skolframgång. Därför tycker jag att det är spännande försök som har gjorts med tvåspråkighetsundervisning.
Jag tycker att det är tråkigt att utbildningsministern hela tiden hissar varningsflagg. Det är klart att den svenska skolans mål ska vara att alla elever ska behärska det svenska språket så bra som de kan. Där har vi ett gemensamt mål.
Samtidigt är det väldigt tråkigt om en elev som har kommit till Sverige får väldigt dåliga betyg i alla andra ämnen också bara för att svenskinlärningen går lite långsammare. Det handlar om att skapa rättvisa förhållanden och ge alla barn förutsättningar att lära in så mycket det bara går under de nio obligatoriska åren.
Då kan tvåspråkighetsundervisning vara bra. Jag tycker att utbildningsministern ska anamma det i stället för att hissa varningsflagg hela tiden.
Maryam Yazdanfar (S):
Jag måste säga att jag tillsammans med mina partikamrater och resten av oppositionen i justitieutskottet är bekymrad över situationen inom Kriminalvården. Jag tycker inte att justitieministern i interpellationssvaret tar vår oro och inte heller rättsväsendets eller Kriminalvårdens oro på allvar.
Jag vet inte om justitieministern har läst senaste numret av tidningen Fokus. Där finns en helsidesartikel som heter Polisen blöder. Kostnaderna ökar inom rättsväsendet, skriver man. De närmaste åren uppgår förlusten till 13 miljarder kronor. Det är stora underskott.
I artikeln citeras budgetchefen för Kriminalvården, Håkan Andersson. Han säger: Det är klart att läget är allvarligt. Vi har hög beläggning redan i dag, och den kommer enligt våra prognoser att öka. Även om vi får pengar att täcka de här underskotten står vi fortfarande med 1 000 platser för lite 2012, säger han. Det är alltså inte bara vi som är oroliga, utan även Kriminalvården själv.
Senast i vintras besökte jag Norrtäljeanstalten och Sekoklubben där. De uttryckte exakt samma oro. De är väldigt oroade.
Framför allt är de oroade för att justitieministern inte tar deras oro på allvar och inte uppmärksammar den mycket prekära situation som Kriminalvården befinner sig i. Jag vill veta mer, och jag ber justitieministern brodera ut texten.
Vilka är ministerns ambitioner för att täcka underskotten och se till Kriminalvården kan sköta sitt uppdrag?
Maryam Yazdanfar (S):
Jag börjar tröttna på regeringsföreträdare som vill göra det så svårt för sig. När den borgerliga regeringen tillträdde - det gäller även justitieministern - i september 2006 kom man till ett dukat bord. Det var till och med överskott i statens finanser. I rättsväsendet var ekonomin i ordning.
Sedan dess har underskotten i statens finanser ökat med 80 miljarder kronor. Det är inte bara tillfälligheter som gör att också skattesänkningarna till de allra rikaste i samhället ligger på exakt 80 miljarder kronor. Det är klart att det blir underskott i finanserna. Sedan har den internationella finanskrisen tillkommit, som man ofta refererar till.
Jag tänker inte säga att det är justitieministern i Sveriges regering som har ansvaret för den internationella finanskrisen. Jag förstår mycket väl att Beatrice Ask inte har ansvaret. Däremot har Beatrice Ask och resten av regeringen ansvaret för situationen inom statens finanser, och Beatrice Ask har ansvaret för situationen inom rättsväsendet. Om det inte är Beatrice Ask som kan ta ansvar för de skenande underskotten, vem är det då som ska göra det?
Är det vi i oppositionen? Vi har inte majoritet i kammaren att göra det. Vi skulle gärna göra det. Vi har gjort det förr.
Maryam Yazdanfar (S):
Justitieminister Beatrice Ask! Det är inte så långt kvar tills den allsvenska fotbollssäsongen börjar. Vi som gillar fotboll är förstås jätteglada för det. Men jag är lite tudelad, eftersom jag råkar bo sisådär 500 meter från Råsunda fotbollsstadion.
Vi som är Solnabor och vi som bor i norra Stockholm - de flesta derbyn och högriskmatcher äger rum just på Råsunda - har faktiskt också en klump i magen, för det blir värre och värre för varje år. Numera brukar de här derbysöndagarna mest likna ett undantagstillstånd i våra kvarter. Man tar in sin cykel.
Man ser till att bilen inte är parkerad på gatan eftersom man annars kan vara helt säker på att den kommer att bli repig. Man förbereder sig på förstörelse i trappuppgången och på att det kommer horder av människor som urinerar mot husväggen. Det är alltså i stort sett ett undantagstillstånd. Många pensionärer vägrar gå ut hela söndagen när det är derby, och så ska det naturligtvis inte vara.
Det kan inte vara så att människor, vare sig de gillar eller ogillar fotboll, inte kan gå ut när det är matchdag. Fotboll är otroligt viktigt. Det är en del av vår kultur. Det är häftigt. Det är roligt att gå på fotboll. Men då ska det verkligen vara bra och roligt för alla och inte bara för några. Framför allt ska inte ett par bråkstakar kunna förstöra livet för alla andra.
Därför vill jag säga, från alla oss Solnabor: Beatrice Ask! Snälla, snälla, skynda på med det här arbetet, för det är så oerhört viktigt!
Maryam Yazdanfar (S):
Tack utrikesministern! Jag har interpellerat utrikesministern tidigare när det gällt liknande frågor, precis som många andra av kammarens ledamöter.
Man kan uppleva att det blir tjatigt ibland, men jag tror att ett sätt för den demokratiska världen att uppmärksamma de övergrepp som begås mot mänskliga rättigheter, både i Iran och i andra länder, är att faktiskt aldrig låta ett fall försvinna i mängden, att alltid ta upp varje fall av övergrepp till diskussion.
Ett sätt är att ställa en interpellation till utrikesministern på det här sättet och därmed få upp frågan i en interpellationsdebatt här i kammaren. Det är väl så viktigt.
Precis som tidigare har Socialdemokraterna och utrikesministern haft en samsyn om frågor som rör mänskliga rättigheter i Iran, en kombination mellan diplomati och en stark och tydlig kritik av de övergrepp som sker. Tyvärr ser vi att utvecklingen inte går åt rätt håll, precis som utrikesministern säger.
Snarare går den åt fel håll. Den iranska regimen använder världssamfundets påtryckningar i fråga om anrikning av uran som ett bevis gentemot befolkningen på att världen är emot Iran som nation och emot det iranska folket.
Man använder det som argument för att öka förföljelsen av oliktänkande regimkritiker.
Någonstans måste jag fråga utrikesministern: Utrikesministern säger att han är övertygad om att isolering inte skulle gynna utvecklingen - jag är inte heller så säker på att isolering skulle gynna utvecklingen av de mänskliga rättigheterna - men vad skulle få utrikesministern att ändra sig i den frågan?
Det har nu gått snart 30 år sedan den islamiska revolutionen när den nuvarande regimen tog över makten, och förföljelserna har bara ökat. Det är en regim som till synes är oruckbar. Jag hoppas inte det eftersom jag har en ljus tro på framtiden. Jag tror att frihet och demokrati till slut kommer att segra. Men det har gått 30 år.
Vilka faktorer skulle få utrikesministern att ändra sin syn på isolering? Hur skulle det synsättet kunna förändras? Det skulle jag jättegärna vilja ha svar på.
Maryam Yazdanfar (S):
Jag lovar att bidra med det jag kan för att utveckla och öka tjatet om de mänskliga rättigheterna. Precis som utrikesministern säger är det viktigt att vi för diskussionerna på den parlamentariska arenan.
Jag tror att det krävs en mängd olika faktorer för att en isoleringspolitik ska fungera. I fallet med Iran uppfylls inte de kriterierna. Därför skulle det inte vara speciellt fruktbart att föra en isoleringspolitik gentemot Iran.
I en diplomatisk dialog och i en dialog mellan den demokratiska världen och den icke-demokratiska världen ska man kunna förvänta sig en respektfull partner. Jag uppfattar det som att den iranska regimen har gått helt åt fel håll. Man visar ett förakt mot den demokratiska omvärlden.
Man visar ett förakt gentemot de samarbetsorganisationer som finns som vilar på demokratisk grund. Hur kan vi bli starkare i vår kritik? Det är ordets makt vi måste använda - än så länge. Jag blir glad när utrikesministern talar om vidgade kontaktytor med det iranska samhället, speciellt det civila samhället. Det är starkt.
Det är inte så att det iranska folket är ett kuvat folk som inte vet vad som försiggår i deras eget land, utan det civila samhället är starkt. Kvinnorörelsen är stark. Det finns en stark fackföreningsrörelse. Det finns en stark rörelse för barnens rättigheter. Det är med glädje jag kan se med vilket mod man för kampen för mänskliga rättigheter och demokrati.
Hur tänker utrikesministern verka för att kontakterna mellan civilsamhällena i den demokratiska världen och Iran kan öka för att vi ska få till denna dialog på alla nivåer och mellan alla samhällsinstanser?
Oftast ter sig dialogen med det högsta skiktet tämligen meningslös.
Maryam Yazdanfar (S):
Precis som utrikesministern säger är det ett pluralistiskt samhälle, och människor tar de möjligheter som finns för att protestera och opponera mot den politik som förs. För ett halvår sedan träffade jag en ung hiphopparkille här i Stockholm som var på besök hos sin farbror. Han berättade en talande historia.
Han var inte född vid tiden för den iranska revolutionen, men precis vid den iranska revolutionen ville man först förbjuda musik. Man insåg att det inte går, för människor vill lyssna på musik. Då kom man på att man kunde tillåta klassisk musik, som i alla fall är bättre än "djävulens musik", som var pop och rock och kom från USA-imperialismen.
Men där insåg man också att det inte gick att förbjuda, med den nya tekniken och tv-serier som rullade in över landets gränser. De unga människorna ville ha det här - det är ett väldigt ungt samhälle. Man kunde inte förbjuda det. Nu tillåter man revolutionär rock och pop i alla fall, och det måste ses som ett framsteg.
Min hiphopparkompis sade att man någon gång i framtiden kanske också kan få rappa i fred utan att de stör. Hans hiphopparkollektiv blev utsatt för en räd, där de intervenerade i hans bostad och grep några av hans kompisar. Det är en väldigt sorglig historia. Men kampen och glädjen finns där.
Med det vill jag erinra om hur viktigt det är att vi fortsätter med demokratibiståndet - det är viktigt för att de civila kontaktytorna ska kunna utvecklas och behållas.
Maryam Yazdanfar (S):
Utbildningsministern försöker lägga ut dimslöjor genom att få debatten att handla om huruvida vi ska förstatliga skolan eller inte. Nu handlar det om hur fritidsverksamheten ser ut i dag.
Då är sanningen den att det är utbildningsministerns partikamrater som i Stockholmsregionen, i det exempel jag tog upp, sitter och styr den största merparten av kommunerna, där situationen ser värst ut i landet.
Utbildningsministerns vurmande för fritidsverksamheten har uppenbarligen inte sipprat ned till Alliansens kommunpolitiker i min hembygd - annars hade det sett annorlunda ut. Till syvende och sist handlar det om vilka resurser man har och hur man prioriterar, och det handlar om pengar.
Utbildningsministern försöker återigen dribbla bort människor i debatten om miljarder. Men senast i förrgår meddelade regeringen att 12 miljarder ska bort från kommuner och landsting nästa år, 2011, och lika mycket året därefter. Det innebär 12 miljarder mindre för välfärden. Utbildningsministern hävdar att fritidsverksamheten är välfärdens kärna.
Det är 35 000 anställda i kommunerna, bland annat fritidspedagoger och fritidsledare, och det är just den verksamheten som kommer att fara ännu mer illa på precis de ställen där utbildningsministerns egna partikamrater sitter och styr i Stockholmsregionen.
Jag vill gärna höra ministerns syn på dessa nedskärningar som så tydligt kommer att gå ut över det som ministern kallar välfärdens kärna.
Om det nu är så att ministern är ensam i sin syn på organisationsförändringarna av skolan borde väl ministern ha några som helst idéer om hur man kan jobba med likvärdighet och kvalitet. Det är ändå inom de här ramarna som ministern har ansvaret i dag.
Förhoppningsvis kommer han inte att vara minister mer än ett halvår till, och då får vi chans att genomföra en annan politik där vi satsar på de områdena. Men inom de ramar som ministern har i dag, vad vill ministern göra? Särskilt oroande är behandlingen av tio- till tolvåringar.
Skolverkets kartläggning, som gjordes i maj 2009, visar att skolbarnsomsorgen för tio- till tolv-åringar är lågt prioriterad i många kommuner. Enligt Skolverkets enkät uppger endast var åttonde kommun att de har inventerat behovet av skolbarnsomsorg för tio- till tolvåringar under de senaste två åren, och det är en väldigt låg andel.
Som jag tidigare sagt drabbar det här främst storstadskommunerna och Stockholms förortskommuner, där det går i genomsnitt 40 barn per fritisgrupp. I glesbygden är motsvarande siffra 24 barn. Personaltätheten är högre i glesbygden och fler har pedagogisk högskoleexamen. Det är de ramar som utbildningsministern i dagsläget har att jobba med. Och utbildningsministern har väl ändå ett ansvar för kvalitet och likvärdighet?
Maryam Yazdanfar (S):
Jag tycker att det är otroligt tråkigt att varje gång som oppositionen försöker påtala brister som finns i samhället få höra att regeringsföreträdare hittar anledning att inte se dessa brister. Man hittar framför allt argument som att det var värre förr eller kommer att bli värre i framtiden.
Jag satt inte i Sveriges riksdag under den tid som utbildningsministern hänvisar till, men jag kan säga att jag inte är speciellt stolt över de försämringar som skedde inom fritisverksamheten när mitt parti hade ansvaret. Jag skulle vilja höra utbildningsministern säga så här: Nej, det är inte så bra.
Jo, jag tror att jag som har mest makt i skolan i hela Sverige kan vidta en hel del åtgärder som gör att det inte behöver bli värre, utan jag har tydliga visioner om hur det ska bli bättre. En sak kan jag säga: Den här regeringens största prioritering har varit skattesänkningar.
Vi kommer aldrig någonsin att ge oss in i matchen och försöka vinna över den här regeringen i att föreslå mest skattesänkningar. Däremot tänker vi ge oss in i fajten om att erbjuda bäst kvalitet i välfärden, och den fajten kommer vi att vinna. I välfärden ingår fritidsverksamheten som en del av en sammanhållen skoldag.
Där kan aldrig 12 miljarders nedskärningar och 35 000 borttagna tjänster i kommuner och landsting vara en väg framåt - inte om man har en vision om att bara det bästa är gott nog för de barn som är i fritidsverksamheten.
Maryam Yazdanfar (S):
Anledningen till att jag skrev den här interpellationen var att jag i grunden har en enorm respekt för Malmö. Det är kanske Sveriges mest kosmopolitiska stad. Det är ett spännande klimat där många olika människor möts och nya idéer föds.
Jag tycker att utvecklingen i Malmö i huvudsak är spännande och ett föredöme i Sverige. Däremot är det som har hänt under den senaste tiden med ökade motsättningar mellan olika grupper oroväckande. Därför tyckte jag att det var på sin plats att diskutera dessa frågor i kammaren.
Ett av de element som är beklämmande är just frågan om de rättskipande myndigheternas hantering av hatbrott. Jag kommer själv från Stockholmsregionen och har studerat Polismyndigheten i Stockholms län och dess arbete mot hatbrott. Det inger verkligen respekt.
Jag är imponerad av den kompetens och de samverkansformer som Polismyndigheten i Stockholms län har hittat genom att samla kompetens och resurser runt den här typen av brott.
I Malmö har man påbörjat en omfattande process där man bland annat går ut till alla anställda i Malmö kommun för att utbilda och föra en dialog om hur hatbrott upptäcks och anmäls och hur man kan ha en dialog med polisen om detta.
Lärare såväl som övriga kommunanställda får information. Det handlar dock också om hur vårt rättssystem fungerar. När hatbrotten uppkommer är det mycket viktigt att det tas på allvar, att polisen agerar direkt och att åklagare och domstol agerar på ett konsekvent sätt.
När det gäller hatbrott har åklagaren en kanske dubbelt så svår uppgift som vid övriga typer av brott. Man måste dels belägga vad som har skett, dels bevisa att motivet har varit att kränka en person på grund av religion, etnicitet eller sexuell läggning.
För att referera till den föregående debatten har jag upptäckt att det finns stora skillnader i landet i kompetensen i dessa frågor och hur man ska jobba med bevisföring.
Därför är det inte bara en fråga för polismyndigheten utan även för den ansvariga ministern att initiera en debatt där kompetensen förläggs på den plats där den kanske behövs mest.
Maryam Yazdanfar (S):
Klumpiga uttalanden i medierna kan hända även den bästa. Jag tror att flera av oss här i salen kan vittna om det. Vad Ilmar Reepalu sade har ju varit omtvistat. Han har sagt att det han gjorde inte var bra.
Han har också helt uppriktigt sagt att han tycker att det är tråkigt. Han har varit självkritisk och sagt att han inte har haft ordentlig kunskap om den här problematiken. Därför har man initierat en bred politisk process där ett dialogforum har upprättats. Man har tagit initiativ för att öka dialogen mellan olika grupper.
Jag tycker att det arbetet verkar oerhört ambitiöst och önskar politikerna i Malmö all lycka i det arbetet. När det gäller om vi i riksdagen ska besluta om hatbrottsenheter eller hur polisen ska arbeta tycker jag att det finns olika sätt att se på politik.
Man kan se politiken som en kassakista där vår uppgift är att varje år pytsa ut ett antal miljarder till olika verksamheter och rycka på axlarna så fort något händer och säga: Ni har de förutsättningar ni har och vi hoppas att ni beslutar att lösa problemen efter bästa förmåga. Svensk förvaltningspolitik är ju inte upplagd på det sättet.
Det finns en uppsjö instrument för verksamhetsstyrning för politiker för att styra myndigheter på det sätt man vill leda verksamheten. Precis som Beatrice Ask säger handlar det om klyftor. Det handlar om ekonomiska, etniska, religiösa och sociala klyftor.
Det finns en uppsjö initiativ som man skulle kunna ta för att arbeta bättre mot hatbrott. Ett exempel är Forum för levande historia som vi socialdemokrater var med och instiftade i början av 2000-talet.
Det har på ett helt nytt sätt uppmärksammat hatbrott och motsättningar mellan olika grupper historiskt och i dag. Det är ett sätt. Det finns säkert en radda andra metoder om vi bestämmer oss för att det är viktigt att vi jobbar tillsammans.
Anledningen till att jag skrev den här interpellationen om en hatbrottsenhet eller liknande är att jag är otroligt imponerad över hatbrottsjouren i Stockholm.
Tänk att ha ett nummer att ringa just när något sker och veta att det alltid finns en person från en rättskipande myndighet, från polisen, som vet exakt vad det handlar om och från första sekund vet vad man ska göra för att säkra bevis och jobba vidare med frågan. Det är nyckeln till ett framgångsrikt arbete mot hatbrott.
Maryam Yazdanfar (S):
Det är alltid lika roligt att debattera med Johan Linander. Han höll ett brandtal för den centerpartistiska decentraliseringsideologin. Men det var ni som centraliserade förvaltningsdomstolarna för något år sedan. Det är ni som har varit ansvariga för att en stor mängd statlig service har försvunnit ute på landsbygden.
Det är fina ord, men det handlar om att praktisera detta också. Jag har inte kommit på denna interpellation helt själv. Precis som jag skriver i interpellationen har den tillkommit mot bakgrund av en önskan och en vädjan från lokala politiker i Malmö.
Jag tyckte att det var viktigt att ta upp frågan i kammaren därför att det handlar om statliga myndigheter och deras verksamhet ute i landet. Till Hans Wallmark kan jag säga att Socialdemokraterna och dåvarande statsminister Göran Persson var initiativtagare till Forum för levande historia.
Det är det som jag menar med en styrning som utgår från någonting annat än att man har en kassakista som man pytsar pengar ur och att man sedan får hoppas att verkligheten klarar sig bäst den vill.
Det handlade om ett tydligt värderingsarbete, att statuera exempel och att samla kompetens kring dessa viktiga frågor, för värderingspolitik är oerhört viktigt oavsett det handlar om rättssäkerhetsprinciper eller om människors lika värde.
Maryam Yazdanfar (S):
Tack för svaret, justitieministern! Jag ser positivt på att dialogen mellan judiska församlingen i Malmö och polismyndigheten sker på ett konstruktivt sätt enligt information till justitieministern. Jag hoppas också att justitieministern kommer att följa utvecklingen.
Det låter som om hon har en tät kontakt med olika trossamfund i Sverige för att garantera att religionsfriheten efterföljs och att man kan vara garanterad säkerhet och skydd oavsett vilken religion man tillhör eller inte tillhör. I den förra debatten berättade Hans Wallmark om antisemitismens utbredning.
Det finns också rad andra trosuppfattningar som är förföljda. Jag kan ta min egen bakgrund som exempel. Jag är icke-praktiserande muslim.
Många med mig blir utsatta både för att de är muslimer och för att de inte praktiserar islam i den islamistiska riktning som några få människor i Sverige i dag bekänner sig till samtidigt som de försöker få andra muslimer att göra detsamma. Den dialogen är oerhört viktig.
Religionsfriheten och rätten att inte bekänna sig till en religion är skyddad i lag, och staten har ett ansvar att skydda dessa. Som jag tidigare sade är grogrunden för hatbrott ett samhälle med ökande ekonomiska, sociala och etniska klyftor.
Tyvärr har vi under de senaste åren sett att Sverige har glidit isär. De ekonomiska, sociala och etniska klyftorna har ökat. Därför är det operativa arbetet för att hela tiden ha en dialog mellan statliga myndigheter och de människor som blir utsatta för hatbrott viktigt.
Men det är också viktigt att bekämpa grogrunden för detta, vilket jag försökte ta upp även i den tidigare debatten. Jag tror att det finns en hel del arbete som man kan genomföra för att komma till rätta med det. Jag tror att det handlar om ett klassiskt folkrörelsearbete. Jag var på en debatt mot rasism som Centrum mot rasism anordnade för några veckor sedan.
De arbetar väldigt tydligt med att kartlägga hatbrott och hjälpa personer som har blivit utsatta för hatbrott. De vittnade till exempel om att de anslag som de tidigare har fått från statliga myndigheter har skurits ned. De har fått mindre i anslag. De har sämre ekonomiska möjligheter att arbeta med den här verksamheten. Det är den ena sidan av myntet.
Den andra sidan av myntet handlar om de poliser som den borgerliga regeringen vurmar för. Jag tror att Beatrice Ask har slagit rekord i att berätta om sitt vallöfte på 20 000 poliser under den här mandatperioden. Det kan inte vara så att vi stannar vid 20 000 poliser. På något sätt måste vi identifiera vad de här poliserna ska arbeta med.
Jag har till exempel fått en uppgift om att bara 38 procent av dessa är i yttre tjänst.