KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helén Pettersson (S):
Om Jessika Roswall vill ha en välbalanserad, värdig debatt i politiken kanske vi inte ska börja med att kalla något för nonsens, som det sas från riksdagens talarstol, framför allt inte när det handlar om metoo, som på ett väldigt bra sätt har varit omvälvande i det svenska samhället.
Det går inte att komma ifrån att det finns många berättelser i metoo-rörelsen från de personer som jobbar med tidsbegränsade anställningar under otrygga förhållanden.
När man är utsatt, helt beroende av arbetsgivarens godtycke och helt beroende av inkomsten är man också i ett mer prekärt läge när det gäller att ska säga nej när arbetsgivaren kanske ger sig på dig på ett otillbörligt sätt. Det är märkligt att bortse från det.
Vill man skapa mer godtycke på arbetsmarknaden blir det fler anställda som är mer beroende av sina arbetsgivare och ganska hjälplösa i en sådan situation, och det vill jag motverka. Vi har inte alls sagt att vi inte vill se över denna lag från 1974, tvärtom. Jag tycker att det finns mycket i den lagen som man kan se över.
Den har också förändrats ett antal gånger under tiden sedan 1974, och det har ju inte skett till arbetstagarnas fördel, snarare tvärtom. Som jag sa i mitt anförande finns det en utredning där det ingår att se över detta med hyvlingar och hur man ska kunna förstärka de anställdas rättigheter och trygghet där.
Vi behöver se över allmänna visstidsanställningar. De har verkligen ställt till det för balansen på arbetsmarknaden.
Helén Pettersson (S):
De utredningar som jag hänvisade till handlade om lagen om anställningsskydd. Jag tror inte att den lagen är det redskap som man ska använda för att få in fler på arbetsmarknaden. Där finns betydligt mer effektiva saker som regeringen kan göra, vilket vi också har gjort. Vi har till exempel tillskapat 100 000 fler utbildningsplatser.
Jag är säker på att även ni borgerliga ledamöter möter arbetsgivare som har stora behov av kompetent personal som är rätt utbildad för de lediga jobben. Detta försöker vi hantera. Det har inte hanterats under de tidigare åtta åren, då man snarare drog ned på vuxenutbildningen i stället för att satsa på den. Vi satsar stort för att de som står utanför arbetsmarknaden ska kunna studera till ett yrke och få ett riktigt jobb.
Det är en av de sakerna som vi gör. Vi har också flera olika subventionerade anställningsformer via Arbetsförmedlingen. Snart är de nya etableringsjobben på plats, som parterna har förhandlat fram. Vi har kraftigt subventionerade former av anställning.
Det finns till och med jobb där arbetsgivaren har 100 procents subventionsgrad för att ta in en som står långt ifrån arbetsmarknaden plus att man har ett handledningsstöd för att kunna lära upp personen under tiden i arbete. Det är inte dyrt att anställa människor i dag. Det är inte det som är problemet.
Det som skiljer oss åt är att de borgerliga partierna vill att det är den enskilde som ska ta smällen med sänkta ingångslöner. Vi tycker att det är bra om det är billigare för arbetsgivaren att anställa vissa personer, och då är det också ett ansvar för oss från staten att subventionera de anställningarna. Det är inte den enskilde som själv ska bära detta.
Helén Pettersson (S):
Jag tycker inte att jag är mer bombastisk i denna kammardebatt än i någon annan som vi har haft på samma tema, för det här är en fråga som engagerar mig och hela mitt parti väldigt mycket. Kompetensen ska regleras på något sätt, säger Annika Qarlsson och vill att kompetens ska vara starkare än anställningstid.
Jag undrar vad "på något sätt" innebär. Det är väldigt svårt att lagreglera vad kompetens är för alla olika människor, tänker jag. Däremot kan såklart arbetsgivaren ha en uppfattning om detta. Eller så kan man tänka sig att facken tillsammans med arbetsgivarna har en uppfattning om vilka kompetenser som behöver finnas kvar på arbetsplatsen för att allting ska fungera.
Då hamnar vi ju i det system som vi har i dag. Annika Qarlsson säger å ena sidan att kompetensen ska vägas in mer och å andra sidan att alla företag med mindre än 50 anställda helt ska undantas. Om man luckrar upp det vi har nu får vi ett fullkomligt godtycke och har ingen förhandlingssituation mellan facket och arbetsgivaren.
Jag anser inte att Annika Qarlsson och jag står varandra speciellt nära i synen på de arbetsrättsliga lagarna. Vi står varandra nära när det gäller att vi vill att så många människor som möjligt på svensk arbetsmarknad ska ha arbete, men det finns en milsvid skillnad i vårt synsätt på hur vi ska lösa dessa problem.
Helén Pettersson (S):
Under hela den debatt som vi har haft har de olika partierna haft väldigt olika ingångar in i diskussionen. Jag debatterar arbetsrätten och den situation som finns på arbetsplatser för den anställde i vardagen.
Vad som regleras där är egentligen det som betänkandet hanterar, inte i första hand hur vi ska få in dem som står längst ifrån arbetsmarknaden i anställning. Det diskuteras i många andra betänkanden som vi har att hantera, till exempel om arbetsformer och annat. På något sätt är det alltid detta som kommer upp när man diskuterar lagen om anställningsskydd med de borgerliga partierna.
Man ska fila ned trösklar för att folk ska komma in i arbete och så vidare. Men det handlar ju inte om det! De trösklar som finns för att folk ska komma in i arbete är ganska rejält nedfilade genom alla de anställningsformer som finns med långa provanställningar, subventionerade anställningar, utbildning kombinerat med anställning och allmän visstid. Det finns hur många exempel som helst på hur nedfilade trösklarna är.
Det är till nästan obefintlighet. Vad de borgerliga partierna egentligen vill, men inte säger, är att de vill fila ned dessa trösklar så att det blir enklare att skicka ut folk från arbetslivet. Det vore ärligt och bra om man kunde benämna vad vi talar om på rätt sätt.
För att svara på frågan om kompetens, förhandlingar och slutna rum: Jag tycker att arbetsmarknadens parter ska sköta så mycket som möjligt på svensk arbetsmarknad och att vi lagstiftare inte ska gå in och peta i det. Att vi skulle börja peta i vad kompetens är vore över huvud taget inte tillrådligt.
Helén Pettersson (S):
Nej, jag var inte speciellt specifik kring utredningen. Jag vet att direktiven är framskrivna och finns tillgängliga, och jag tror att alla vi som är politiskt engagerade i de här frågorna har läst dem. Utredningen har knappt ens kommit på plats, så självklart tänker jag inte föregå den med vad man kommer att komma fram till eller hur man kommer att arbeta. Därför har jag inte varit inne på specifika detaljer.
Det är ingen hemlighet att socialdemokrater står för en stark LAS, men det är heller ingen hemlighet att det är en prioritering som vi har valt att göra för att hålla undan sverigedemokrater från makten att sluta ett 73punktsavtal som innebär förändringar i turordningsreglerna. Det står jag för, och vi kommer att leverera.
Helén Pettersson (S):
Våra ingångsvärden i utredningen och de förslag som kommer att komma därifrån är naturligtvis det som vi har kommit fram till och som också är läsbart i 73-punktsprogrammet.
Det handlar om att det ska komma tydligt ökade undantag från turordningsreglerna, men det handlar också om att skydda anställda från godtycke, att hitta en balans i anställningsskyddet mellan olika anställningsformer, där det är väldigt olika och orättvist i dag, och om att balansen mellan parterna ska finnas kvar på arbetsmarknaden.
Jag förstår att det är en grannlaga uppgift för utredaren att få ihop allt detta, men jag ser väldigt mycket fram emot att det ska komma ett balanserat, genomförbart förslag som vi alla kan vara nöjda med - i alla fall vi som har tecknat avtalet. Jag räknar inte med att alla ska vara nöjda.
Vad gäller flexicurity och att det anordnas en resa då hela utskottet ska besöka ett annat land, som vi dessutom ofta använder som exempel i debatten när vi diskuterar arbetsmarknad, är inte speciellt märkligt. Det betyder inte heller att något parti vill köpa den modellen rakt av. Vi åker dit för att lära oss. Vad har funkat bra? Vad har funkat sämre? Vi vet att bägge delarna finns.
De enda som kan förklara för oss och som vi kan lära oss av är de som faktiskt redan har genomfört det. Jag hoppas att det blir en bra resa.
Helén Pettersson (S):
Vi har haft den här diskussionen tidigare i utskottet, men det var under en tidigare mandatperiod, så jag kan upprepa lite vad vi har sagt i tidigare replikskiften. Den svenska modellen bygger på att vi har en grund i lagstiftning som gäller alla, hela arbetsmarknaden. Utöver detta byggs det på branschvis via kollektivavtal. Nej, självklart vill jag inte att alla nuvarande anställningsformer ska rivas upp.
Hanif Bali inleder med att säga att vi socialdemokrater under valrörelsen stod och hittade på saker som Moderaterna vill, och i nästa andetag står Hanif Bali och hittar på vad jag har sagt att jag vill att vi ska göra. Jag vill bara påpeka det.
Nej, det är inte så att denna regering kommer att genomföra allt det som vi tidigare har anklagat och också nu anklagar Moderaterna för att vilja genomföra. Detta är inte en slakt av den svenska arbetsrätten, som Hanif Bali kraftfullt uttryckte det i sitt inledningsanförande. Detta handlar om turordningsreglerna i lagen om anställningsskydd.
Det är en ganska liten del i den stora del som vi kallar arbetsrätt. Kom inte och lägg andra ord i min mun!
Helén Pettersson (S):
Jag tyckte att jag var ganska tydlig i mitt anförande med den sammantagna bilden. Om alla förslag på förändringar i alla dessa lagar som vi kallar arbetsrätten som Moderaterna har lagt fram skulle genomföras skulle balansen mellan arbete och företag tippa över på svensk arbetsmarknad. Balansen skulle försvinna.
Det är en av anledningarna till att vi har satt oss ned och förhandlat och kommit överens med Centern och Liberalerna om detta 73-punktsprogram. Alternativet hade nämligen varit förödande för svenska löntagare. Helheten av de förslag på slakt av den svenska modellen som Moderaterna tid efter tid har lagt fram skulle vara förödande.
Det är det som har lett fram till 73-punktsprogrammet. Vi har nu en utredning som handlar om just turordningsreglerna och inte hela den svenska arbetsrätten.
Helén Pettersson (S):
Vi måste till att börja med reda ut en sak i grunden här. Först och främst är jag fortfarande medlem i Hotell- och restaurangfacket. Det är för den delen också ett av de förbund som har anslutit sig till huvudavtalet och tycker att det är bra för deras medlemmar.
Det här är inte ett lagförslag som Socialdemokraterna har suttit och mejslat fram på sin kammare för att vi har 51 procents majoritet i Sveriges riksdag och tycker att det här vore det allra bästa i alla delar. Detta är ett lagförslag som grundas på en överenskommelse mellan parterna på arbetsmarknaden som vi tar ansvar för och översätter till lagstiftning.
Det betyder också att när det är ett förhandlingsprotokoll som ligger till grund för lagförslaget kan man naturligtvis inte plocka några russin ur kakan och skippa resten. Det är ett förhandlingsresultat, och då är det hela resultatet. Alla parter som har varit med i förhandlingarna har varit mycket tydliga med att antingen genomförs allt detta eller inget. Det tycker jag är en bra grund att ha med sig.
Till det vill jag säga att flera av dem som har suttit och förhandlat fram avtalet är några av de absolut skickligaste fackliga förhandlarna vi har på svensk arbetsmarknad.
Jag litar på deras kompetens att avgöra vad som är förstärkningar som de ser för sina medlemmar betydligt mer än jag litar på Vänsterpartiets kompetens att lista ut detsamma.
Helén Pettersson (S):
Jag kan bara fortsatt konstatera att det är tragiskt att inte Vänsterpartiet ändå hedrar den svenska modellen på arbetsmarknaden och inte kan se att det handlar om en helhet om man väljer att hedra parterna eller inte. Ciczie Weidby får det att låta som att det är ett fåtal fackförbund som tycker att det är bra.
LO har ställt sig bakom detta avtal. Det här är någonting man vill ska ske på svensk arbetsmarknad. Det är något som sammantaget ger en ökad anställningstrygghet för vanliga arbetare i Sverige i dag jämfört med den lagstiftning som gäller just nu.
Det är bara beklagligt att inte Vänsterpartiet tycker att det är en bra idé.
Helén Pettersson (S):
I dag debatterar vi arbetsmarknadsutskottets betänkande 3 Genomförande av visselblåsardirektivet . Jag vill, herr ålderspresident, börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det kan tyckas att det borde vara en självklarhet att man inte ska straffas för att man påpekar allvarliga missförhållanden på en arbetsplats. Alla arbetstagare ska ha rätt att larma om missförhållanden.
Det är viktigt för den enskilde arbetstagaren, men också en avgörande del för ett fritt och demokratiskt samhälle. Ingen ska känna rädsla för att hamna i frysboxen på arbetsplatsen eller rent av bli uppsagd för att man slår larm om missförhållanden på sin arbetsplats. Vi vill inte ha arbetsplatser där tystnad och undergivenhet premieras.
Arbetstagare har redan i dag ett lagstadgat skydd mot repressalier från sin arbetsgivare vid larm om allvarliga missförhållanden. Vi fattade i den här kammaren beslut om den visselblåsarlag som trädde i kraft 2017. Nu går vi vidare i genomförandet av EU:s visselblåsardirektiv, vilket innebär att skyddet förstärks och blir tydligare. Det ska bli lättare och tryggare att visselblåsa.
Den lag om rapportering av missförhållanden som vi föreslår ska gälla i all privat och offentlig verksamhet och ska ersätta dagens visselblåsarlag. Fler ska omfattas av lagstiftningen. Förutom anställda gäller den här lagen även arbetssökande, egenföretagare, volontärer, praktikanter med flera. Det ska bli tydligare hur man går till väga för att visselblåsa och hur uppgifterna tas om hand.
Det är, herr ålderspresident, som jag har sagt i flera tidigare debatter i denna kammare: En äkta demokrati vilar på trygga medborgare. Att se och uppleva allvarliga missförhållanden men vara rädd för att avslöja dem för att man kan bli straffad är inte en arbetsmarknadsmodell som skapar trygga individer - tvärtom.
I enlighet med den nuvarande regeringens vilja att stärka den svenska modellen, med starka parter på arbetsmarknaden och trygga individer på jobbet, är denna lagstiftning ännu ett steg på vägen mot att skapa ett bättre samhälle för alla. Det gläder mig verkligen att vi har en bred politisk majoritet för att genomföra denna proposition i riksdagen i dag.
Helén Pettersson (S):
Min fråga går till statsrådet Carl-Oskar Bohlin. Vi ser nu återkommande bilder från Ukraina, där terror mot civilbefolkningen har blivit ett av de militära målen. De som står i främsta linjen för att möta detta är räddningspersonal och ambulanspersonal. De släcker bränder, de gräver fram människor i rasmassorna och de tar hand om skadad befolkning.
I Sverige pågår nu ett intensivt arbete med att återuppbygga en planering för civilt försvar, främst inom de statliga myndigheterna. Men hittills har inget satsats på räddningstjänstens förmåga vid höjd beredskap eller krig. MSB fick i uppdrag att komma med förslag till åtgärder och hur man snabbt skulle kunna öka förmågan i det civila försvaret den vägen.
Ett stort antal åtgärder för att höja just räddningstjänstens förmåga föreslogs. Men nu när jag läser regeringens budget ser jag inga pengar för att genomföra dessa förslag. När avser regeringen att påbörja den helt nödvändiga förmågehöjningen inom svensk räddningstjänst?
Renée Jeryd (S):
Solidaritet, rättvisa, jämlikhet är värdeladdade ord för oss socialdemokrater, och vi är stolta över dessa ord. Det är roligt att Moderaterna har lärt sig ett av dessa. Men Cecilie Tenfjord-Toftby lägger sina egna moderata värderingar på vad solidaritet är - marknadslösningar avseende ledningar för att bygga in ett nytt beroende för ett land.
Solidaritet är för oss i den här frågan att hjälpa till att skapa en egen förnybar produktion för detta land. Varför säger Moderaterna nej till detta?
Renée Jeryd (S):
Cecilie Tenfjord-Toftby berör precis vad det rör sig om, nämligen priset. Det är billigare att dra ett snöre än att göra någonting åt sin egen produktion. Sedan är det roligt att grönboken får ett så väldigt genomslag för oljeledningar, och det är roligt att regeringen håller på att arbeta med ett ställningstagande.
Men jag är inte riktigt säker på att jag skulle vara så optimistisk i frågan om oljeledningar, för jag tänker bara på kärnkraften.
Renée Jeryd (S):
Tack för frågan! En tanke med att se över uttagsbeskattningen är att man kan använda den precis som man gör när det finns bostadsrätter. Där äger man en andel av en bostad. På samma sätt kan man använda eller inte använda uttagsbeskattning när det gäller vindkraftskooperativ. Det kan vara en möjlighet.
Renée Jeryd (S):
Det är bra, Jan Andersson, att vi är överens om att vi behöver se över den här lagstiftningen. Det är precis det ni i Centern går ut och lovar olika vindkraftsintressenter.
När vi i näringsutskottet lade fram förslaget att bryta ut den här punkten röstade inte Centern med oppositionen, och det var lite konstigt i och med att ni tycks ha samma åsikter som vi i oppositionen.
Renée Jeryd (S):
Det är första gången som jag står här i en interpellationsdebatt. Det känns både spännande och lite nervöst. Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Jag tycker bara att ministern har valt ett alltför enkelt svar genom att helt kategoriskt svara nej rakt av, utan att föra några längre resonemang om frågeställningarna. Är nej verkligen ett nej i den här frågan?
Både ministern och regeringen har ju på senare tid ändrat vissa nej till ja, även sådana nej som alla trodde var definitiva och huggna i granit. I brödtexten till ministerns svar kan man läsa om långsiktiga prioriteringar och ett närmast fossilfritt samhälle. Dessutom hänvisas till regeringens sammanhållna klimat- och energipolitik.
Det är utifrån den politiken och de energiutspel som gjordes innan propositionen lämnades som jag ställer mina frågor. I utspelen och i propositionen kan man läsa: Naturgas kan ha betydelse under en omställningsperiod. Infrastruktur för naturgas kan utvecklas på kommersiella villkor och på ett sätt som understöder en successiv introduktion av biobränslen.
Det är just ordet kommersiell som är nyckelordet för mig. Som jag tolkar det är det okej bara det är kommersiellt. Marknaden ska styra. Marknaden ska lösa klimatkrisen åt oss politiker på ett kommersiellt sätt.
Ordet kommersiell innebär för mig en öppning för större fossilberoende i Sverige och riskerar att förnybar kraftvärme baserad på biobränsle slås ut. Jag ställer min fråga igen: Ser inte ministern konsekvenserna för biokraftsutbyggnad med kommersiell utbyggnad av naturgas?
Vi vet ju alla att hur användningen av biogasenergi i Sverige utvecklas framöver beror på en mängd faktorer. Samhällets värderingar av miljöfrågor och hur det omsätts i politiska styrmedel påverkar vilken roll bioenergin kommer att spela i energisystemen. Herr talman!
Svensk Fjärrvärme beräknar att utan naturgasutbyggnad svarar biobränslen de närmaste åren för 33 terawattimmar av fjärrvärmebehovet. Med naturgasutbyggnad kommer det att bli endast 10 terawatttimmar. Förstår ministern konsekvenserna? Ökat beroende av naturgas innebär högre koldioxidutsläpp för Sverige.
Om jag har förstått regeringen rätt är det ju detta som regeringen vill undvika eftersom man har satt upp målet att till år 2020 minska växthusgaserna med 40 procent. I denna fråga tycker jag att regeringen skickar dubbla signaler. Känslan är att regeringen inte fullt ut tar klimathotet på allvar.
Man vågar inte fullt ut tro på en omställning till förnybart eftersom det är kommersiella intressen och inte politisk vilja som ska styra omställningen, trots alla politiska överenskommelser som gjorts här i Sverige, i EU och i FN. Marknaden, den kommersiella, ska styra arbetet för klimatet. Det är så jag tolkar regeringens öppning för kommersiella villkor för naturgasinfrastrukturen. Har jag tolkat det rätt?
Renée Jeryd (S):
Svaret från ministern borde göra mig trygg, men trots den mest ambitiösa energipolitiken borde naturgasen, eller fossilgasen som den borde kallas, inte vara något annat än en parentes i svensk energipolitik. Den som tror att naturgasen kan vara ett alternativ när oljekällorna sinar blir besviken. Den fossila gasen räcker inte längre än oljan.
Fossilgas orsakar samma klimateffekter som bensin och diesel. Flera offentliga utredningar har kartlagt att där naturgasledningar dras fram minskar marknaden för bioenergi. Den billigare fossilgasen konkurrerar ut den miljöanpassade men dyrare biogasen på de orter dit ledningarna dras. Vilka blir egentligen konsekvenserna av biokraftsutbyggnaden med en kommersiell utbyggnad av naturgasen?
Den stora potentialen för biogasenergi är beroende av vilken efterfrågan det är på biobränslen och vad den kostar. Konsumenter tenderar att köpa det billigaste. Storskaliga investeringar kring fossilgas förhindrar utvecklingen av mer förnybara och icke klimatpåverkande energislag som biogas. Det sägs ibland att naturgasledningar även kan användas för transport av gaser som framställs ur biomassa.
Jag har fått lära mig att det i praktiken är ganska orealistiskt. Volymerna av rötgas och deponigas är för små, och den termiska gasen håller fel kvalitet. Naturgas kan man använda på längre sträckor och biogas på kortare sträckor. Vi vinner alltså egentligen ingenting på att bygga ut infrastrukturen för naturgas om inte infrastrukturen kan användas även för biogas.
Vem tror vi kommer att bygga två parallella system? Jag får hoppas att det som ministern säger är sant, alltså att vi ska låta naturgasen bli en mycket kortvarig parentes i den svenska energipolitiken och att det kommersiella inte ska styra.
Min bedömning är att om vi gör en storskalig utbyggnad av naturgasnätet kommer det med största sannolikhet att ta marknadsandelar från biobränslen. Om vi tillåter en utbyggnad av naturgas och öppnar upp för intressenter som exempelvis Ryssland är det inte så lyckat med tanke på vad man kan se ute i Europa där Ryssland är en stor exportör av gas.
Jag har ytterligare två frågor. Kan man verkligen lita på regeringen när det gäller att naturgasen är en parentes i energisystemet som skyndsamt ska fasas ut till förmån för biobränslen? Kan man lita på att bedömningen av naturgasledningar kommer att ske vid tillståndsprövningen och att det inte kommer att ske kommersiellt?
Renée Jeryd (S):
I och med att jag är från Västsverige vet jag hur utbyggnaden av biogas kan se ut. Vi i de västra delarna av Sverige är väldigt lyckligt lottade just när det gäller att ha många tankställen just för biogas. Det är genom att vara ledande i arbetet med att bryta olje- och gasberoendet som Sverige kan fungera som ett föredöme för andra. Vi kan skapa arbetstillfällen i Sverige genom att inte bygga in oss i mer olje- och gassatsningar.
Genom fossilfria lösningar klarar vi inte bara klimatet utan även jobben, precis som ministern är inne på. Det handlar inte bara om biogas, utan vi kan också använda oss av biomassa som ett alternativ. Biomassan har vi i våra stora svenska skogar. Den behöver inte importeras. Vi bygger därför inte in oss i något importberoende.
Då kanske lösningen inte är den som regeringen skriver i energipropositionen, nämligen att den svenska naturgasmarknaden ska vidareutvecklas så att en effektiv naturgasmarknad med fungerande konkurrens kan uppnås. Jag gör inte bedömningen att det är ekonomiska och kommersiella styrmedel som är det mest effektiva sättet att påverka den svenska naturgasanvändningen för att styra utvecklingen mot en större andel förnybar energi och mindre utsläpp av växthusgaser.
Jag gör bedömningen att det är ekonomiska och politiska styrmedel, till exempel klimatinvesteringsbidrag, Klimp, som kan styra utvecklingen mot en större andel förnybart och mindre utsläpp av växthusgaser. Herr talman! Jag har hört ministerns svar, och jag är glad över att hon har svarat, men jag är inte riktigt nöjd med svaren.