KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Jag tackar än en gång ministern för svaret. Som jag beskrev i min interpellation publicerade al-Qaida under sommaren 2017, för första gången på rätt länge, återigen sin tidning.
Där hade man relativt detaljerade instruktioner för hur man skulle begå terrorhandlingar, och det man främst lyfte fram var hur man skulle göra tåg, stationslägen, spår och annat till måltavlor för nya attacker runt om i Europa och västvärlden.
I Sverige informerade Myndigheten för samhällsskydd och beredskap övriga myndigheter på det sätt som det ska göras. Gott så! Trafikverket tog sin del av ansvaret och informerade också de olika aktörerna för att höja säkerhetsnivån kring detta. Hotet kom sommaren 2017 - på ett relativt tydligt sätt, får man väl ändå uttrycka.
Det var inte specifikt riktat mot något enskilt land utan handlade mer om hur man som terrororganisation vill jobba. Sverige är tyvärr också ett av de länder som lever med denna risk. Jag har försökt sätta mig in i hur regeringen har agerat. Det är mycket möjligt att jag har fel, herr talman, och då kan ministern korrigera mig.
Men om jag förstår det hela rätt gick det från en rätt skarp varning fyra månader, och sedan kallade regeringen till någon form av rundabordssamtal i december. Sannolikt har det hänt mer på vägen, och det får ministern gärna beskriva. Det jag vill lyfta fram är att trafikutskottets majoritet, där även Socialdemokraterna har ingått, redan för ett par år sedan varnade om just hotbilden mot tåg.
Vi har upprepat den hotbild vi ser, och vi har sagt att regeringen bör beakta detta. Då kan vi ställa frågan till regeringens representant som befinner sig här i kammaren hur man under dessa två år har jobbat med just hotbilden mot tågen efter att trafikutskottet lyft fram den. Hotbilden på området har också stärkts ytterligare.
Jag vill fråga ministern i vilka forum detta diskuteras inom regeringen, herr talman. Det kan nämligen också vara viktigt för den som lyssnar; inte minst efter en annan händelse i somras kan det vara intressant att veta vilka som deltar i den här typen av samtal. Diskuteras detta i säkerhetsrådet i regeringen? Förs samtalen på andra sätt i regeringen? Vilka ministrar är involverade i samtalen?
Är statsministern involverad i den här typen av samtal?
Edward Riedl (M):
Jag ska försöka fatta mig kort så att jag kommer in på det jag önskar svar på från ministern. Jag får börja med att tacka för en bra beskrivning av både det blocköverskridande samarbetet mot terrorism och initiativen från den förra regeringen; det är absolut bra och kompletterar bilden. I min interpellation ville jag lyfta fram just hotbilden mot tåg.
Jag beskrev al-Qaida-artikeln från sommaren 2017 och försökte sätta in den i kontexten att trafikutskottet, där även Socialdemokraterna ingick i majoriteten, lyfte upp de här frågorna redan för två år sedan. Jag försöker tolka ministern - ibland får man göra på det sättet, och om jag har tolkat ministern fel får han säga det - och om jag tolkar honom rätt har man inte gjort något ytterligare med det arbete som alliansregeringen startade våren 2014 vad gäller just hotbilden mot tåg.
Men jag kanske missförstod ministern. Min poäng är att jag undrar vilka i regeringen som är involverade. Är det här till exempel frågor som diskuteras i säkerhetsrådet? Det borde ministern kunna svara på här. Vilka ministrar är involverade i den typen av samtal? Är statsministern själv involverad? Det kan vara av intresse för dem som lyssnar att få veta det. Framför allt undrar jag vilka ytterligare initiativ man tycker att man bör ta på området?
Om jag förstod det hela rätt höll regeringen före jul någon form av rundabordssamtal med aktörerna. Finns det ytterligare skäl att göra något mer, eller är ministern nöjd med det arbete som redan har gjorts på området?
Edward Riedl (M):
Jag tackar ministern för svaret. Jag har frågat om regeringens beslut om nya miljözoner från 2020, då bilar som rullar på våra vägar kan förbjudas att köra in i städer, ger Sveriges dieselbilägare en rimlig chans till omställning.
Infrastrukturministern svarar att två till fyra år är en rimlig tid för omställning - något annat sätt går det inte att tolka svaret på. Problemet är att en ny bil har en ekonomisk livslängd på 17 år, och man ges två till fyra år att ställa om. Socialdemokraterna och Miljöpartiet svek ännu en gång landets bilägare när man fattade beslut om miljözoner. Att Miljöpartiet inte gillar bilar var ingen nyhet för mig.
Däremot var Socialdemokraternas iver att under hela mandatperioden sätta åt landets bilägare och människor utanför städerna en nyhet för mig. Man har höjt bensinskatten, dieselskatten och fordonsskatten, och man har försämrat reseavdraget. Nu har man också fattat beslut om miljözoner, vilket kommer att drabba 1,3 miljoner dieselbilägare i Sverige.
Man inför dessa miljözoner på grund av en ganska högljudd opinion i Stockholm som hävdar att luften snart inte går att andas. Men enligt en rapport från miljöförvaltningen i Stockholms stad är luften i dag 100 gånger renare än den var på 60-talet.
Ingen gång och ingenstans i Stockholm överskreds under det senaste mätåret gränsvärdena för det man vill bekämpa, utan man ligger med råge under alla gränsvärden. Ni genomför en politik baserad på högljudda tyckanden som helt saknar faktastöd i Stockholm.
Sedan skickar ni den miljardnota som det faktiskt handlar om till alla andra i landet, och den ska betalas av dem som i god tro har köpt bilar med låga koldioxidutsläpp. Många av dem har också fått miljöbilspremie för dessa inköp. Herr talman!
Jag förstår inte varför det är så viktigt för ministern att genomdriva denna lagstiftning. Vi ser ju att gränsvärdena inte överskrids, och jämfört med 90-talet har vi halverat utsläppen. Jag kan inte förstå vilka fakta man stöder sig på när man genomför en sådan här drastisk åtgärd.
I en tidigare debatt i dag talade jag om proportionalitet, och det handlar det om här också. På ganska skakig grund tar man tuffa beslut som får stora konsekvenser för enskilda bilägare. Bilen är hushållens näst största utgift.
Den ekonomiska livslängden är som sagt 17 år, och ministern tycker att en rimlig omställningstid är två till fyra år. Luften i Stockholm blir bättre och bättre, och det är luften i Stockholm som är grunden för denna lagstiftning. Herr talman! Min fråga till ministern blir den som jag har ställt i interpellationen. Jag får sannolikt inget annat svar här i kammaren än det som ministern gav nyss.
Varför var det så viktigt att genomdriva förändringen på denna grund? Detta drabbar ganska hårt ute i de andra delarna av landet. Detta är storstadspolitik utan faktagrund.
Edward Riedl (M):
Jag måste kommentera det chockerande i att bilindustrin, som alltså tillverkar nya bilar, alltså verkar vara positiva till att regeringen tar beslut som gör att människor måste köpa nya bilar om de ska få ta sig in i städerna. Det var alldeles chockerande. Jag tror att till och med regeringen förstår att om man förstör för den gamla bilparken är det klart att de som tillverkar de nya bilarna tycker att det är alldeles fantastiskt bra.
Men det är inte säkert att alla som har köpt bilar i god tro och som hade hoppats på att värdet skulle vara kvar på en viss nivå eller att de åtminstone skulle kunna använda bilen betydligt längre är nöjda. Att de är missnöjda är möjligen en annan sak. Men vad det handlar om är de 1,3 miljoner dieselbilsägarna. Bilarna kommer inte att förbjudas. Det har vi inte heller sagt. Vad det faktiskt handlar om är att man börjar stänga delar av städerna - detta är min poäng, herr talman - till exempel i Stockholm.
Jag vet att ministerns partikamrater i Umeå absolut inte utesluter att man skulle börja införa miljözoner även i Umeå. Ju fler städer som gör detta - vi har haft den debatten lokalt på många ställen - och med tanke på hur Miljöpartiet har fört Socialdemokraterna framför sig i regeringsställning, kan jag säga att den som tror att miljöpartisterna inte kommer att göra likadant i lokala S- och MP-styren ute i landet tror jag bedrar sig alldeles. Då kanske någon säger att det inte finns några utsläpp i den här kommunen.
Men det är det som är problemet, nämligen att denna debatt är helt befriad från fakta. Det är därför klart att det kommer att bli en massa förbud i en massa städer med denna dörr som är öppnad om socialdemokrater och miljöpartister tillåts styra. Det är problemet. Då kommer enskilda att drabbas. Människor behöver använda bilen för att köra till och från de olika punkterna. Och inte sällan tar man sig in i städer, även om man kommer utifrån landsbygden.
Det är därför som detta förslag är så dåligt, eftersom det omöjliggör detta. Jag hinner tyvärr inte säga allt jag hade tänkt säga, men jag tackar för debatten.
Edward Riedl (M):
Som jag inledde hela debatten med att säga är vinsterna med just rent vatten, fungerande avloppslösningar och bra sophantering stora för samhällen. De har gjort att vi lever mycket längre och mycket friskare liv. Det är vi helt överens om, och ingenting i den här debatten handlar om detta. Det tror jag är viktigt att slå fast. Den andra delen, som jag har försökt att beskriva, handlar egentligen om proportionaliteten.
Frågan är alltså: Är de politiska åtgärder vi föreslår rimliga eller inte rimliga, och hur drabbar de den enskilde? Det är väl därför frågan är så pass stor. Miljöministern kan i talarstolen hävda vad hon vill om än det ena, än det andra, men faktum är att väldigt många människor ute på landsbygden drabbas extremt hårt av detta.
Det finns ett helt uppror kring just det som rör enskilda avlopp. Denna debatt är viktig. I tv-programmet Kalla fakta , som jag gissar att ministern också har sett, handlade det om att man har en fungerande lösning. Jag tror att exemplet hämtades från Dalarna. Trots att man i detta fall har en fungerande lösning som har blivit godkänd ska man tvingas in i en mycket dyrare lösning.
Jag tycker att det är bra - låt mig säga det - om ministerns initiativ landar i slutsatsen att man kan använda betydligt billigare lösningar. Jag hoppas att det blir på det sättet. Det är väl egentligen det som debatten har handlat om från början - att det är orimligt att tvinga in enskilda i det kommunala vatten- och avloppsnätet om man har andra lösningar som är minst lika bra men till en betydligt lägre kostnad för den enskilde.
Vad detta handlar om är att det rätt som det är droppar ned ett brev hos en människa där det står att personen nu tvingas att ansluta sig till det kommunala vatten- och avloppsnätet. Här är räkningen: 500 000! Var så god och betala! Beloppet kan vara något lägre, men detta kan ske trots att det finns andra lösningar som är betydligt bättre.
Edward Riedl (M):
Regeringen har höjt bensinskatten, dieselskatten och fordonsskatten. Den har försämrat reseavdraget, och den har infört miljözoner som riskerar att stänga dieselbilar ute från våra städer. Det är dålig politik för alla dem som inte åker tunnelbana eller elcykel till och från jobbet.
Min fråga till infrastrukturminister Tomas Eneroth är: Har regeringen räknat på hur mycket kostnaderna har ökat för vanligt folk som är beroende av bilen? I sådana fall, hur mycket har kostnaderna ökat? Eller är det på det sättet att man helt enkelt inte bryr sig?
Edward Riedl (M):
Den som lyssnar på debatten noterar att ministern inte svarar på min fråga. Man har höjt bensinskatten, dieselskatten och fordonsskatten. Man har försämrat reseavdragen, och man har infört miljözoner. Regeringen har inte räknat på hur det slår för vanligt folk utanför städerna som är beroende av bilen. Inte med en enda stavelse, inte med ett enda ord, bemöter ministern det faktum hur människor drabbas runt om i hela landet av er politik. Det ministern talar om är miljözonerna och ingenting annat.
Jag tror att svaret inte finns, men ministern kan svara på detta.
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret! Den svaga svenska kronan debatteras numera flitigt i Sverige. Inte minst för alla de människor som på ett eller annat sätt reser utomlands blir det smärtsamt tydligt att den svenska kronan har tappat väldigt mycket i värde.
Vi är ett resande folk och reser mer än medborgare i många andra länder, givetvis till följd av att vi i grund och botten är ett rikt land. Det gör att vi märker när den svenska kronan har blivit så här svag. Dollarn, euron och bahten är betydligt dyrare än för bara några år sedan.
Det här är givetvis allvarligt, och det finns stora risker kopplade till att valutan blir alltför svag. Inte minst finns det en risk att ägandet på den svenska börsen riskerar att spädas ut med mer utländskt ägande när man väldigt billigt kan köpa in sig i företagen. Det gör att vi långsiktigt riskerar att förlora den lokala kopplingen i en del företag.
Prognosen är att dollarn inom ett par år kommer att kosta uppemot 12 kronor. När vi hade en alliansregering var priset på dollarn ett tag nere under 6 kronor, fru talman. Men det är nu länge sedan det såg ut så.
När finansministern berättar hur bra det går för Sverige jämför hon Sverige under högkonjunktur med Sverige under lågkonjunktur. Jag tycker, fru talman, att det är ett lite oärligt sätt att försöka mäta svensk ekonomis styrka. Jag förstår att man kan komma undan med det i en del debatter, men låt mig ta ett exempel.
Jag är en av alla i Sverige som tycker om att cykla och ligger just nu i träning för årets Vätternrundan. Låt mig göra den enkla jämförelsen att det ibland är uppförsbacke och ibland nedförsbacke precis som det ibland är global högkonjunktur och ibland global lågkonjunktur.
Man kan inte mäta farten i uppförsbacke med hur det går i nedförsbacke, utan man måste mäta sig med alla andra som cyklar uppför eller åker utför. Det är ju en himla skillnad på hastigheten, och så är det givetvis för ekonomin också. Det man måste mäta är relativt sett hur Sverige presterar kontra andra länder runt omkring oss i högkonjunktur respektive lågkonjunktur.
Där har Sverige halkat efter, fru talman, under de år som Magdalena Andersson har varit finansminister. Det är en av förklaringarna till den allt svagare svenska kronan. Omvärlden tror inte längre på styrkan. Omvärlden ser att vi presterar sämre. Produktiviteten per capita sjunker. Vi har ett lågt offentligt sparande i en global högkonjunktur som är hetare än på länge.
Allt det här sammantaget gör att vi relativt andra länder presterar sämre. Därför blir den svenska kronan svag. Min fråga till finansministern var egentligen två frågor. Är den svaga svenska kronan ett problem eller inte? Det är en ja eller nej-fråga - antingen är det ett problem eller så är det inte ett problem.
Om det är ett problem, avser ministern då att göra någonting i den ekonomiska politiken från regeringens sida för att försöka vända den utvecklingen? Jag menar att man måste ha ekonomiska reformer i botten som stärker svensk ekonomi om man på allvar vill lösa problemen med den svaga svenska kronan.
Edward Riedl (M):
Låt oss börja med målet som regeringen hade inför valet 2014. Regeringen tog över plats 12 i EU-statistiken. Det är inte en borgerlig tankesmedja - om man nu inte kallar EU för en borgerlig tankesmedja. Det får man absolut göra. Men i så fall får finansministern förtydliga vad hon menar.
Jag trodde att vi båda kunde lita på EU-statistiken och ta vår utgångspunkt i den. Vi kanske har olika uppfattningar om det också. Men jag tar min utgångspunkt där. Den här regeringen hade som mål att ha EU:s lägsta arbetslöshet. År 2014 låg Sverige på plats 12. För att ta min liknelse med cykeln i uppförsbacke och nedförsbacke var det global lågkonjunktur, och vi var i en uppförsbacke. Det var tungt att trampa. Men Sverige låg på plats 12.
Finansministern och den här regeringen tog över, och vi har haft global högkonjunktur. Vi har haft nedförsbacke. Det som har hänt är att vi har rasat i statistiken. Andra länder har, för att använda den liknelsen, cyklat förbi Sverige. Vi har rasat till plats 17 bland EU:s länder. Då avskaffar den här regeringen helt enkelt målet och säger: Vi slutar mäta mot det här.
Var skälet då, fru talman, från finansministerns och regeringens sida att man tyckte att EU var en borgerlig tankesmedja och att den statistiken inte var tillförlitlig? Var det därför man slutade mäta mot det? Jag köper inte riktigt det. Man har bara avskaffat målet. Givet det som debatten gäller i dag är den låga räntan hos Riksbanken en delförklaring. Den här debatten kommer att fortsätta.
Min övertygelse är att en stor del av skulden kommer att landa på den här regeringens ekonomiska politik och avsaknad av reformer för att göra Sverige, relativt sett andra länder, mer konkurrenskraftigt.
Edward Riedl (M):
Jag håller med finansministern om att det måste vara ordning och reda. Det bör det vara på finansministerns svar också. Jag fick denna uppgift av petroleumindustrierna, där man räknat ut vad kostnadsökningen beror på från årsskiftet 2014-2015, då Magdalena Andersson tog över budgetansvaret som finansminister i det här landet.
2 kronor och 15 öre kan förklaras av moms och koldioxidskatt. Givetvis påverkar i botten världsmarknadspriset på olja och en del andra faktorer, såsom kronkurs med mera. Men momsen växer i takt med de kostnaderna.
Om finansministern nu hävdar att jag har fel i den här kammaren, fru talman, skulle jag väldigt gärna vilja höra finansministern berätta exakt hur mycket av kostnadsökningen som hon menar att momsen och koldioxidbeskattningen står för i kronor och ören sedan den dag hon tog över budgetansvaret, den 1 januari 2015.
Kan finansministern inte presentera det tycker jag att finansministern ska överväga om man ska ha de starka formuleringar finansministern nyss hade.
Edward Riedl (M):
Jag vill tacka ministern för svaret. Jag har frågat ministern om det är rimligt att staten kan stjäla mark av enskilda medborgare utan att ge marknadsmässig ersättning. Jag har ställt frågan utifrån ett fall som just nu pågår i Umeå. Men det här har hänt på andra ställen, framför allt i Norrland. I Umeå tänker Trafikverket bygga väg för att få ihop den sista delen av Västra länken, vilket är bra.
Jag står fullt och fast bakom det som alla partier i Sveriges riksdag är överens om: att staten ska ha rätt att ta mark i anspråk för att bygga viktig samhällsinfrastruktur. Allt annat vore orimligt. Problemet här är att Trafikverket kommer att ersätta de enskilda markägarna med 50 000 kronor per hektar. När det är gjort kommer Trafikverket att kunna skala bort jorden och sälja för 250 000 per hektar.
Det är jord som någon annan äger i dag. Därför har jag ställt en fråga till ministern. Den handlar inte om hur det ser ut, vilket ministern har svarat på, fru talman. Jag har frågat ministern om han tycker att detta är rimligt och om vi bör göra något åt detta. Ministerns svar har vi hört här i kammaren. Men det handlar egentligen om att man har fullt förtroende för tjänstemännen på Trafikverket och att om parterna inte är överens avgörs det i domstol.
Fru talman! Jag har två invändningar mot det svar jag får från ministern. Den första är att markägarna tycker att detta är orimligt, men det gör även Trafikverkets tjänstemän som har att förhålla sig till lagstiftningen. De tycker inte på något sätt att det här känns bra i magen. Det förstår jag. Man tar nämligen någons egendom, som är värd betydligt mycket mer. Sedan låter man någon annan tjäna pengar på detta. Det var den första delen.
Den andra delen är att ministern hänvisar till domstolen. Ja, det är på det sättet det ser ut i dag när man inte kommer överens. Men domstolen har, precis som Trafikverkets tjänstemän, att förhålla sig till lagen. Fru talman! Det som vi håller på med här i riksdagen är ju lagstiftning, och regeringen bereder förslag till riksdagen, det vill säga lagförslag. Om något inte fungerar, om vi tycker att något inte stämmer och om någonting är fel är det vårt arbete att ändra på det.
Vårt arbete är inte att rabbla upp hur lagstiftningen ser ut och hur domstolar fungerar. Jag vet mycket väl hur det fungerar. Frågan är: Tycker ministern att det är rimligt att man kan stjäla mark på det här sättet? De tjänstemän som har i uppgift att göra det tycker nämligen inte att det är rimligt. Jag tycker inte att det är rimligt. Kommer ministern att på något sätt bidra till att vi ser över detta?
Edward Riedl (M):
Ministern undviker konsekvent att svara på grundfrågan. Hur lagstiftningen ser ut i dag är vi båda två väl medvetna om. Poängen med denna debatt som jag har kallat till i dag är: Om vi nu ser att det inte fungerar, är ministern beredd att göra något åt detta? Vad gäller marknadsmässiga värderingar kan man ha många olika uppfattningar om hur sådana ska göras.
Men i dessa fall, som framför allt drabbar Norrland, har Trafikverket sagt att marken inte är värd så mycket och att man därför inte tänker ersätta så mycket när man gör intrång. Problemet i detta gäller att Trafikverket i sitt upphandlingsunderlag till entreprenörerna säger att dessa kan få skala av mark till ett värde av 250 000 kronor per hektar. Det här är ett sätt för Trafikverket att hålla kostnaderna för vägbyggnationen nere.
Man vet redan från början att det man ersätter den enskilde med - 50 000 kronor per hektar - inte är i närheten av värdet på den mark som man tar i anspråk. Då är frågan om ministern tycker att detta är rimligt eller inte. Han behöver inte uttala sig om det enskilda fallet; det finns fler liknande fall. Min uppfattning är att detta inte är rimligt och att man behöver göra något åt detta. Man bör stärka skyddet för den enskilde.
Om man tycker att det är en rimlig princip att ersätta enskilda med 20 procent av värdet skulle ju socialförvaltningarna i förlängningen ta enskilda lägenheter här i Stockholm i anspråk. De kan då ersätta lägenheter värda 5 miljoner kronor med 1 miljon kronor och säga att man ändå får en liten summa. Detta är ungefär vad man ger när man tar mark i anspråk uppe i Norrland.
Jag tror att alla förstår att detta är helt orimligt och att vi behöver göra något åt det. Men ministern ger egentligen inget svar i sakfrågan utan konstaterar hur det ser ut i dag. Fru talman! Min enda fråga till ministern är: Tycker ministern att detta är rimligt från statens sida, när man redan från början vet att marken är värd fem gånger mer än det man ersätter den enskilde med? Det är själva grundfrågan.
Om ministern inte tycker att det är rimligt, låt oss då hjälpas åt att förändra lagstiftningen. Det är ju vårt jobb. Om vi upptäcker att något inte fungerar så som det borde har vi möjlighet att här i kammaren ändra lagar. Om ministern inte kan tänka sig att vara med och ta ett sådant initiativ kommer åtminstone jag att lägga fram en motion på området. Sedan får kammaren pröva detta igen.
Jag tycker att det är orimligt och oanständigt att enskilda kan bli bestulna på värden genom att staten bara tar, grabbar åt sig, och låter någon annan tjäna pengar på andras egendom. Det är helt orimligt.