Tobias Billström (M):
Låt mig börja med att svara interpellanten på hans fråga. Varför behövs arbetskraftsinvandring?, frågade Sven-Olof Sällström. Jo, därför att redan i dag råder brist på arbetskraft i flera yrken. Mot bakgrund av den åldrande befolkningen och en ekonomisk uppgång kommer Sveriges behov av arbetskraft att växa under de kommande åren.
En ökad arbetskraftsinvandring kan underlätta för företag att hitta arbetskraft med rätt kompetens, vilket kan hjälpa till att mildra flaskhalsar på arbetsmarknaden. Jag har faktiskt ett ganska intressant exempel från dina egna hemtrakter lite norröver i det här landet. Ett av mina studiebesök visade ett typexempel. Det var ett företag som sysslade med tillverkning av grävverktyg som behövde industrisvetsare. Det fanns inga industrisvetsare att uppbringa.
Det är en stor bristvara i det här landet. Det är ett verkligt specialistyrke. Den personen som var senast anställd var en flykting från Rwanda som han hade kunnat uppbringa och sätta i utbildning. Det säger lite om utmaningen, i synnerhet när företagaren berättade att för varje ny industrisvetsare som han kunde plocka in i verksamheten kunde han sedan anställda tio personer till i varje led i hela företaget.
Det är intressant hur mycket en nyckelkompetens betyder. Tillgången på arbetskraft kan hjälpa företaget att utvecklas och också bidra till högre sysselsättning hos dem som redan finns i Sverige. Jag förstår att Sverigedemokraterna inte ser det sammanhanget. Det är man inte intresserad av. Det är så det ligger till och så arbetsmarknaden fungerar. Den är inte en kaka som ska delas upp mellan ett visst antal människor. Den expanderar och drar ihop sig med konjunkturen men också beroende på vilka sektorer som är ledande vid vissa tillfällen.
Det är särskilt viktigt att ha ett flexibelt och effektivt system på plats nu när vi ser en ökad efterfrågan på arbetskraft. Sven-Olof Sällström nämner i sin interpellation ett antal sifferuppgifter. Det skulle ha beviljats 8 000 respektive 5 300 tillstånd under 2009 och 2010 för arbeten där det inte finns några särskilda krav på yrkesutbildning.
I dessa siffror ingår även de ca 7 000 respektive 4 500 medhjälpare inom jordbruk, trädgård, skogsbruk och fiske som under 2009 och 2010 beviljats arbetstillstånd för att bland annat komma hit och plocka bär. Under 2007 och 2008 beviljades 2 358 respektive 3 747 tillstånd för säsongsarbetare som under dessa år utgjorde mer än 30 procent av de beviljade arbetstillstånden.
Den här gruppen av arbetstagare, Sven-Olof Sällström, är alltså inte ny på något vis. Det är inte ett resultat av arbetskraftsinvandringen. Behovet av denna arbetskraft fanns redan innan de nya reglerna för arbetskraftsinvandring infördes, detta till trots av att det fanns arbetslösa i Sverige. Bortser man från bärplockarna ser man att det är dataspecialister, storhushålls- och restaurangpersonal, civilingenjörer, arkitekter med flera som är de tre största yrkesgrupperna.
Även om det råder arbetslöshet bland restauranganställda råder det samtidigt brist på till exempel kockar, som också ingår i den här gruppen. Slutligen har vi frågan varför den typ av arbetskraftsinvandring som kräver specialistkompetens är endast 22 procent. Det är en sifferuppgift som kom upp i interpellantens inlägg. Det svenska systemet för arbetskraftsinvandring generellt bygger på arbetsgivarens egen bedömning av behovet av arbetskraft.
Det behöver inte finnas ett samband mellan specialistkompetens och stor efterfrågan. Vi har brist på arbetskraft inom flera yrken som det inte krävs specialistkompetens för. Det är till exempel kockar, sjuksköterskor, vvs-ingenjörer, elingenjörer, tekniker och förskollärare. Inte heller det tidigare systemet för arbetskraftsinvandring ställde krav på att yrket skulle kräva specialistkompetens annat än när det gällde möjligheten att få permanent uppehållstillstånd.
Uppmaningen till Sven-Olof Sällström är: Reflektera över hur det var förr, vilket ju ofta är en av Sverigedemokraternas paradgrenar.