KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linda Wemmert (M):
Matilda Ernkrans säger att vi tar för lite ansvar. Jag tycker inte att vi tar för lite ansvar när vi kämpar för, diskuterar och driver dessa frågor internationellt. Jag tycker inte heller att vi tar för lite ansvar när vi försöker begränsa så mycket vi kan nationellt och fortsätter driva detta. Matilda Ernkrans frågar varför vi inte gjort något. Varför gjorde den socialdemokratiska regeringen inte något före 2006? Många av ämnena kände man inte till före 2006.
Det tar tid. Innan man kan förbjuda måste man hitta och identifiera ämnena. Vi arbetar tillsammans i EU för att förbjuda ämnen. Reach är uppe i 30 000 ämnen som vi håller på att gå igenom. Jag tycker att internationellt samarbete och samarbete i EU är viktigt, och vi ska inte ta mer ansvar nationellt än vi redan gjort. Vi har helt enkelt olika syn på hur vi ska driva frågorna.
Ni vill att Sverige ska gå före och att det ska vara hårdare regler för Sverige och svenska företag medan vi anser att vi ska få hela Europa med oss. Det är inte detsamma som att anpassa sig och inte ta ledartröjan. Vi har olika synsätt. Ni vill ha lilla Sverige; vi vill ha med hela Europa på tåget.
Linda Wemmert (M):
Tack, Jens Holm, för de frågorna! Du börjar med att säga att obligatorisk ursprungsmärkning skulle göra det svårare för kriminella. Jag tror inte att det skulle göra det, för kriminella hittar alltid kryphål. Och vi har ju fusk även när det gäller varor där det finns ursprungsmärkning. Jag ser att en obligatorisk ursprungsmärkning snarare bara skulle höja kostnaderna ännu mer och ge en ännu mer lukrativ marknad för de kriminella, som då kan få in billigare kött.
Jag tror faktiskt att frivillig märkning är det bästa. Där har vi Svenskt kött, som är en frivillig märkning och som är väldigt framgångsrik. Sedan gällde det Matlandet Sverige och hur många jobb det blev av det. Ja, det framgick i mitt anförande att det inte har utvärderats på den nivån. Men målet att det ska skapa jobb ligger fortfarande kvar. När det gäller den sänkta restaurangmomsen och kostnaden per jobb tycker jag inte att man kan räkna på det sättet.
Jag tycker att alla jobb är viktiga. Här har vi skapat 5 000 nya jobb, enligt SCB. Dessutom anses priserna på maten på restaurangerna vara lägre i dag i och med detta än vad de skulle vara annars, eftersom matpriserna har gått upp i den rådande situationen på finansmarknaden och med en stark svensk krona. Priserna hålls nere. Det är fler som har fått arbete.
Och det har blivit ökad lönsamhet hos företag som annars kanske hade fått lägga ned. Jag tycker alltså inte att det går att räkna vad kostnaden är per jobb.
Linda Wemmert (M):
Fler förskollärare och fler sjuksköterskor, säger du. Ja, det är jättebra. Men vi behöver andra jobb också. Och genom att sänka restaurangmomsen har vi skapat 5 000 nya jobb. De här företagen har ofta en låg lönsamhet. Vi pratar inte bara om McDonalds och Burger King. Det här gäller även andra restauranger.
Vi har säkerställt att folk har råd, även sjuksköterskor och förskollärare, att gå på restaurang, eftersom vi har hållit nere priserna, som annars skulle ha höjts, eftersom vi har en stark svensk krona. Jag tycker faktiskt att det är en bra satsning. Vi har skapat 5 000 jobb, och vi har hållit nere priserna så att också de som inte tjänar så bra ska ha råd att gå på restaurang. När det gäller frivillig märkning sade jag inte att det skulle bli lättare för de kriminella.
Jag sade bara att det inte går att utesluta att vi kommer att ha kriminell verksamhet även om vi inför en obligatorisk ursprungsmärkning. Jag tror inte på att höja priserna ännu mer för våra redan ansatta livsmedelsproducenter genom att ha en obligatorisk ursprungsmärkning som ändå inte säkerställer att det inte finns möjlighet och kryphål för de kriminella att ha en lukrativ verksamhet. Jag ser alltså inte att det är lösningen på problemet.
Lösningen är snarare ökade kontroller och ökade straff för dem som fuskar så att vi ger ett incitament att hålla koll på detta. Jag tycker fortfarande att vi i stället ska premiera en frivillig märkning, där vi lyfter fram dem som vill visa att de gör rätt. Angående Matlandet Sverige har vi ännu inte kommit underfund med hur många jobb det har skapat. Utvärderingen pågår. Men jag tycker ändå att det är en bra satsning. Som jag sade: All satsning på att lyfta upp livsmedelspolitik och livsmedelsfrågor är positiv.
Oavsett om det handlar om korslagda morötter eller högproducerande spannmålsjordbruk tycker jag att livsmedelsfrågan är så pass viktig att det är bra om vi diskuterar den i Sveriges riksdags kammare.
Linda Wemmert (M):
Tack, Pyry Niemi, för dina frågor! Jag tycker absolut inte att det endast är konsumenternas ansvar. Jag kan bara inte se att vi kan frånta konsumenterna ansvar. Det är trots allt ändå vi som står för den allra största efterfrågan på livsmedel. Vi gör ett val.
Det finns mängder med studier som tittar på det inkonsekventa i att vi, när vi får frågan, säger att vi vill köpa svenskt, vi vill köpa kvalitet, vi vill köpa miljömärkt och ditten och datten. Och så går vi ut från vår Ica- eller Konsumbutik med ett helt annat innehåll i våra matkassar.
Detta visar att vi inte står för det vi säger, och det gör att vi är med och pressar priserna, vilket gör att producenterna försöker hitta sätt att producera billigare mat. Däremot är det som sagt inte enbart konsumenternas ansvar att ställa krav. Jag tycker att frivillig märkning är jättebra. Jag tycker att konsumenterna har rätt att veta vad det är de handlar. Det ska gå att hitta mat som man vet var den kommer ifrån.
Att ha en obligatorisk märkning som möjligtvis är ensidig från Sveriges sida och som höjer priserna och kostnaderna ännu mer ser jag dock inte som rätt lösning, men om EU-kommissionen kommer med ett förslag som ska gälla för hela EU ser jag det som självklart att Sverige följer det. Jag menar att vi inte kan fortsätta att ställa högre krav i Sverige, vilket vi gör med djurskyddet, när vi sedan inte köper den vara som vi själva har varit med och beslutat om att höja priset på.
Pyry Niemi var osäker på de 5 000 jobb som sänkningen av restaurangmomsen har skapat. Jag läser vad SCB har sagt i en rapport som TT hade bett dem ta fram, och jag litar på dem.
Linda Wemmert (M):
Jag vill poängtera att obligatorisk ursprungsmärkning är om det är på EU-nivå. Det vill jag poängtera nu när Pyry Niemi sammanfattade åt mig. Pyry Niemi sade att han inte ville ställa jobb mot jobb men att de 5,4 miljarderna kunde ha använts till 10 000 nya lärarjobb i stället. Här har vi enligt SCB 5 000 nya jobb inom restaurang. Vi har ökad lönsamhet. Fler människor har råd att gå ut och äta.
I och med att momsen har sänkts har vi kunnat hålla nere priserna som annars skulle ha höjts, eftersom kronan har ett högre värde. Pratlandet Sverige, säger Pyry Niemi. Vi kallar det Matlandet Sverige.
Självklart förväntar vi oss alla en utvärdering så småningom, men som jag sade redan i mitt anförande och i replikskiftet med Jens Holm tycker jag att det är viktigt att vi lyfter upp diskussionen om livsmedel och hur viktigt det är med bra mat av bra kvalitet och hur viktig den är för oss och för kvaliteten att leva på landsbygden.
Därför har jag än så länge förtroende för detta, och jag tycker att det är väldigt intressant att se att diskussionen om Matlandet Sverige även ligger till grund för vad vi kallar en obligatorisk ursprungsmärkning: att vi ska veta vad vi äter och av vilken kvalitet. Det är mycket det som Matlandet Sverige handlar om, till exempel att komma ut på Ängavallen, som jag nämnde, där man verkligen vet var man fått maten ifrån eftersom allting är odlat och framtaget på gården.
Det tycker jag är ett väldigt bra exempel på Matlandet Sverige.
Suzanne Svensson (S):
Det känns bra med den inställningen. Det jag tycker är märkligt är att Danmark har valt att godkänna detta till 2099, speciellt som det ska prövas av EU 2013, och att man också satsar på att ta fram nya preparat. I december hölls det ett seminarium här i Riksdagshuset angående specialgrödor och den problematik som finns.
Det stämmer som ministern säger att odlarna då hade fått avslag på sina dispensansökningar och valt att överklaga besluten. Det är i dagsläget ungefär 240 odlare och entreprenörer som berörs av dessa beslut. Då har jag inte räknat med alla anställda i odlingarna och inte heller andra led.
Jag passade vid det tillfället på att ställa frågan, eftersom Sverige är ett långt land som har många olika växtzoner med olika förutsättningar och olika känslighet, om det vore möjligt att godkänna växtskyddsmedel på några ställen och förbjuda dem på andra. Svaret jag fick var att så hade man inte tänkt, även om man skulle kunna göra så. Vi har ju en del känsliga områden i Sverige.
Jag inser naturligtvis att ett sådant förslag skulle komplicera ärendet ytterligare. Men om man tittar på Sveriges längd och jämför med Europa förstår man lite grann problematiken. På min fråga om dialog och samsyn mellan de olika verken fick jag svaret att det skulle bli ännu mer komplext än det redan är i dag.
Ja, sanningen är ju att frågan är komplex, och den blir inte mindre komplex av att man inte vill arbeta med en helhetssyn. Jag ser positivt på att regeringen den 22 december tog initiativ till att bilda ett växtskyddsråd, men jag saknar Livsmedelsverket som jag tycker är en viktig spelare i dessa sammanhang.
Det uppdrag som Jordbruksverket har fått att i dialog med näringen och berörda myndigheter arbeta fram en strategi för växtskydd är bra, och jag ser fram emot att se resultatet. Även om rapporten ska vara framme först i slutet av året antar jag att man från regeringens sida kommer att hålla i detta eftersom man måste se arbetet som en process. Det pågår, precis som minister Carlgren säger, forskning om alternativa bekämpningsmedel.
I vissa fall har dessa försök gett positiva effekter och är väl värda att gå vidare med, i andra fall inte. Eftersom forskning pågår undrar jag varför det inte finns möjlighet att ge odlarna dispens under den tiden. Jag undrar också om det är regeringens avsikt att öka denna forskning och om det finns några problem. Det här miljöområdet är en viktig del, så man kan tycka att många borde vara intresserade av den frågan.
Har det blivit någon respons på det brev som skrevs till kommissionen i december angående harmoniseringen? Vi vet ju hur sakta de kvarnarna mal. Och hur har minister Carlgren tänkt arbeta vidare med den frågan? De förslag som är framlagda är bra på lång sikt. Men nu, fru talman, är frågan hur detta ska lösas på kort sikt.
Eftersom det brådskar undrar jag vad minister Carlgrens besked till näringen och Sveriges konsumenter inför våren 2011 blir.
Suzanne Svensson (S):
Det är min första period i riksdagen, och man har alltid tyckt mycket om de olika verk som inte alltid samarbetar med varandra på riksnivå. Problemet finns naturligtvis även lokalt, och jag har varit en varm anhängare av att jobba just med att få till dialog och samverkan. Jag skulle ändå vilja ta upp detta med Livsmedelsverket som jag tycker är en viktig del eftersom de tar prover på sådana här saker.
Det känns positivt att det ska finnas en beredskap ifall det skulle bli ett beslut som inte gagnar odlarna härvid. Det är många som blir utslagna i denna näring och inte riktigt vet vad de ska göra efteråt. Det gäller även grossisterna; de har inga kontrakt i dag. Fröfirmorna har inga beställningar, för man avvaktar beslutet.
Jag hoppas alltså ändå, oavsett utslag, att det kan bli ett positivt bemötande och ett positivt arbete framöver.
Suzanne Svensson (S):
Först vill jag tacka för det svar som minister Eskil Erlandsson har lämnat, även om jag tycker att inte var speciellt uttömmande. Jag skulle vilja veta vilken uppfattning minister Erlandsson själv har i frågan. Sverige har ju beviljats ett undantag från EU:s regler om gränsvärdet för dioxin. Dioxin finns bland annat i lax, sill, röding och öring som lever vilt i Östersjön.
Det vore olyckligt om Sverige beslöt att inte utnyttja möjligheten till ett fortsatt undantag för dioxin i viss fisk, eftersom det får negativa konsekvenser för det småskaliga kustfiskets utveckling.
Det försvårar det utvecklingsarbete som pågår inom hållbart småskaligt kustfiske och inverkar negativt på miljömålens intentioner om en levande kust och skärgård.
Sverige har beviljats ett undantag på grund av att Livsmedelsverket sedan länge informerar kontinuerligt om de eventuella riskerna med att äta fet fisk från Östersjön, och det är välkänt för svenskarna vilka eventuella risker detta medför. Dioxinundantaget löper ut den 31 december 2011, och regeringen har gett Fiskeriverket och Livsmedelsverket i uppdrag att ta fram ett underlag inför beslutet om att förnya en ansökan eller inte till EU.
Jag har därför frågat ministern vad han kommer att göra för att säkerställa ett sådant undantag. I svaret påpekar Eskil Erlandsson att vi måste få bukt med miljöföroreningarna i och kring Östersjön. Det är ett par år sedan som det togs beslut om strategier för Östersjöområdet.
Den strategin handlade bland annat om vad man kunde göra för att arbeta på ett miljömässigt hållbart sätt i olika så kallade flagships, det vill säga stora övergripande projekt, för att få bättre vatten i och kring Östersjön. Det finns väl ingen som bor vid havet och som inte är medveten om den ökade algblomningen på sommaren och vad den innebär.
Sommaren är den tid då vi skulle ha möjlighet att ha många besökare här i stället för som det nu är när både de och vi flyr från havet. Det handlar bland annat om bättre reningsverk i länderna runt Östersjön och om säkrare och renare transporter.
Jag var själv verksam i processen när handlingsprogrammet och strategin för Östersjön skulle tas fram i något som heter ERB, Euroregion Baltic, som är en politisk organisation där sydostlänen i Sverige deltar tillsammans med Kaliningrad- och Klaipedaregionen, Warmia-Mazury, Pomorze och Bornholm. Vatten är en viktig fråga i ERB, och det arbetas med ett projekt som heter Moment.
Nu avsattes det inga speciella pengar för att man skulle kunna arbeta med Östersjöstrategin. Men jag hoppas inför den nya programperioden att man från svenskt håll begär att de olika programmen ska ses över och att det ska finnas pengar för att vidta just de åtgärder som är nödvändiga för att man ska kunna leva runt Östersjön och kunna ta till vara på de naturresurser som bland annat fisket utgör. Vi är helt överens om att miljön är viktig.
Eftersom ministern tar upp detta i sitt svar är min fråga hur han tänker agera i denna fråga.
Suzanne Svensson (S):
Eftersom jag kommer från Blekinge utgår jag från läget där, men situationen är naturligtvis likadan i hela Östersjön. Fisket i Blekinge har alltid stått på fyra ben - sill, torsk, ål och lax. Ålfisket får i dag utövas endast av ett fåtal fiskare. Man måste också ha en viss inkomst från sitt ålfiske för att få fiska och få licens. Detsamma gäller för trålfiske efter sill.
Torskfisket dominerar, men tillgången varierar år från år. Då återstår laxfisket som för många fiskare är ett viktigt komplement till annat fiske. Till dem som inte vet det kan jag säga att fisket är säsongsbetonat. Man fiskar alltså inte en och samma sort året runt. Man väljer i dag att äta lokalt fångad lax hellre än odlad norsk lax eftersom andra fiskarter används till matning av denna.
Bland annat sägs andra hotade arter användas. Östersjölaxen däremot föder sig själv. Många konsumenter vill i dag använda lokala produkter och köpa direkt av fiskaren och därmed bidra till den lokala ekonomin. Surströmming, som naturligtvis inte finns i Blekinge, samt böckling och närproducerade sillinläggningar är ytterligare produkter som skulle försvinna från marknaden.
När det gäller halterna av miljögifterna PCB och dioxin finns det studier som bland annat Naturhistoriska riksmuseet och Livsmedelsverket har redovisat och som visar att halterna sjunkit under de senaste decennierna. Man har också gjort studier av halterna av dessa ämnen i blodet på mönstrande män och i bröstmjölken hos kvinnor. Enligt alla miljöindikatorer fortsätter halterna att sjunka.
Man kan konstatera att ytterst få barn i dag äter stora mängder fisk. Ännu färre äter sill eller lax från Östersjön. Vuxna har tillgång till en bra kostrådgivning, som tidigare sagts här. Man har också påtalat att kommissionen vill ge bland annat Sverige ett nytt undantag. Det gäller då sill som är större än 17 centimeter och vild lax från Östersjön.
Jag har fått veta att man i mars ska rösta om förslaget. Ministern får gärna korrigera mig där; det brinner ju i så fall i knutarna. Regeringskansliet skulle också, har man sagt, under perioden från den 1 mars till den 14 mars ta fram Sveriges ståndpunkt. I så fall är det kanske lite konstigt om det ännu inte är klart. Dock kan det vara så att jag har felaktiga uppgifter. Fisket har länge varit på tillbakagång i Blekinge.
Men ett arbete med ett flertal åtgärder har påbörjats för att främja ett hållbart småskaligt kustfiske och vända den nedåtgående trenden. Dessa åtgärder har styrkts av regeringens strävan att satsa på ett hållbart småskaligt fiske. Biosfärkandidaten Blekinge Arkipelag arbetar mycket bland annat tillsammans med fiskenäringen för en hållbar utveckling inom fisket.
Man har tillskapat ett leaderområde inom Europeiska fiskerifonden som också verkar för att utveckla fiskenäringen. Fiskeriverket driver utvecklingsprojekt tillsammans med fiskenäringen inom området sälsäkra burfiskemetoder för torsk. Ett uteblivet undantag skulle medföra att arbetet med att utveckla småskaligt fiske avsevärt försvåras.
Möjligheten att uppfylla visionerna inom miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård försämras.
Suzanne Svensson (S):
Jag ska börja där också Roland Utbult började. Jag är en person som hela mitt liv har levt vid och emellanåt på havet. Min far och min släkt har varit yrkesfiskare sedan lång tid tillbaka, och när jag var yngre serverades det ofta fisk i mitt hem.
Jag tillhör de personer som sällan äter fisk ute på restaurang, inte för att jag inte tycker om fisk utan för att jag vill veta att fisken jag äter är färsk. Framför allt vill jag inte äta någon fisk på restaurang som jag inte kan uttala namnet på och som har färdats runt halva jordklotet för att jag ska få den på min lunchtallrik.
Eftersom jag bor i en kuststad pratar vi mycket om hur vi ska kunna utveckla turismen, bland annat framhålla vår vackra skärgård och möjligheten att njuta av atmosfären runt en fiskehamn och att äta fisk som är närfiskad och närproducerad. Jag tror att jag delar den synen - jag tror det egentligen fortfarande - med Eskil Erlandsson, men efter det svar som jag fick på min interpellation i dag är jag osäker på vad ministern menar med Matlandet Sverige och dess utveckling.
Jag hoppas att det inte är avveckling vi pratar om. Om inte Sveriges regering agerar nu - ministern sade att det kommer ett besked den 8 april, och från Finland har det redan kommit - kommer den nya förordningen att börja tillämpas den 1 juli 2011. Även om vi har undantaget året ut gäller den nya förordningen från den 1 juli, och det är inte så lång tid till dess.
Jag hoppas att det blir ett positivt svar, och kanske lite raskare också.
Suzanne Svensson (S):
Jag ska ändå fortsätta lite grann för att informera färdigt. Jag fortsätter alltså där jag slutade. För den som arbetar tiotimmarspass fyra nätter i veckan i ställen för de mer regelbundna åtta timmarna per dag blir inkomstbortfallet med nuvarande regler emellertid större, ungefär 6 procent. Den som arbetar halvtid med två tiotimmarspass i veckan blir av med drygt 12 procent av sin månadsinkomst, och då pratar jag bara om karensdagen.
Jag tycker att det är ett rätt stort lönebortfall för en deltidare. Jag har också läst och har här Anna Hedborgs utredning. Precis som statsrådet säger pekar den på att problemet är komplext. Jag vet att också statsrådet har tagit del av den här informationen och även de exempel som finns.
Dem behöver vi kanske inte gå in så mycket på då, men man har ju ett förslag som man har arbetat mycket med, nämligen att man ska göra ett avdrag med 20 procent av sin normala veckoinkomst. Skulle man göra det för alla skulle det slå lite rättvisare också, och det skulle inte bli detta bortfall.
Jag tittar på svaret som jag har fått av statsrådet. Statsrådet skriver att man ska kunna gå till jobbet och kanske inte behöver vara sjuk hela dagen. Jag hoppas att det inte är en rekommendation.
Jag har jobbat också inom vården och har kvar min anställning där även om det är länge sedan jag var där. Detta med att vara sjuk del av dag innebär ju att jag ska gå till jobbet och hanka mig fram, och jag kanske smittar. Det handlar om vårdtagare och patienter, och om barn också, för den delen.
Det innebär ju att jag kan smitta ned andra också. Om man jobbar natt är det också svårt att få in en vikarie mitt i natten. Jag hoppas verkligen att detta inte är något som statsrådet rekommenderar utan att vi ska lösa det här på ett bra sätt.
Jag vet att det finns en rädsla för att detta skulle bli dyrt, men avsikten med karensdagen kan inte har varit att de som jobbar minst och tjänar minst ska betala mest till försäkringssystemet. Principen måste ju vara att man betalar in i systemet efter inkomst och får rättigheter efter samma inkomst. Fru talman! Vi brukar också jämföra oss med våra grannländer.
Den svenska sjukförsäkringens ersättningsnivåer är inte särskilt höga i jämförelse med våra grannländers, och Finland brukar lyftas fram som ett lyckat exempel på en stabil försäkring med måttlig frånvaronivå. Likadant brukar man framhålla Danmark och Island. Nu är det dock väldigt svårt att jämföra, för vi har inte samma system. Dessa länder har inte heller någon karensdag.
Jag skulle än en gång vilja påpeka att det lågt räknat är 65 000 offentliganställda som arbetar deltid och natt under de förutsättningar som vi har pratat om. Vi löser naturligtvis inte detta problem här i dag, men jag hoppas att statsrådet tar problemen med karensdag och koncentrerad deltid på största allvar, så att vi en gång för alla kan lösa det här på ett anständigt sätt.
Suzanne Svensson (S):
I dag finns det ett undantag från EU:s direktiv, vilket har gjort att vi har haft tillgång till fröer från liknande klimatzoner runt om i världen som är mer gångbara i vårt klimat. Sverige är ett långt land. Det som vi odlar nere i södra Sverige går inte alltid att odla i norra Sverige, och det som man odlar nere vid Medelhavet går naturligtvis inte att odla uppe i Sverige.
Vissa remissinstanser har sagt att när man inför detta är det upp till 300 sorter som vi har i dag som är hotade. De kommer från andra delar av världen. Det innebär inte bara att den biologiska mångfalden är hotad. Även jobben i affärer, i grossistled och bland odlare är hotade. Dessa arbetstillfällen finns företrädesvis ute på landsbygden.
Minister Erlandsson har själv tagit initiativ till landsbygdsprogrammet och Sverige - det nya matlandet. Där konstaterar ministern att lokal och regional mat och matkultur väcker allt större intresse och efterfrågas av allt fler. Ministern säger också att han vill att Sverige ska fortsätta att utvecklas och bli känt som ett gastronomiskt land av vikt och att vi ska slå vakt om vårt svenska matarv. Jag instämmer naturligtvis i detta.
Men då måste vi också ge förutsättningar för de ofta små företagen ute på landsbygden att växa och utvecklas. Många gånger kan det börja som en hobby i mindre skala för att sedan växa till ett företag som kan ge ett mervärde till bygden och fler arbetstillfällen. Jag tycker att det är bra att vi visar vägen när det gäller vårt engagemang i EU i olika frågor.
Jag hoppas också att ministern vill verka för att det inte blir en utslagning av mindre företag som ofta står för mångfalden inom näringen. Vi skriver också på olika konventioner och avtal. Vi har skrivit på bland annat någonting som heter Farmers Rights. Det är gott och väl. Men jag skulle vilja ställa en fråga till ministern. Vad händer när vi väl har skrivit på dessa konventioner? Hur implementerar vi dem här i Sverige?
Det är Nordiska rådet som ger bidrag till vår genbank i Alnarp. Jag har blivit uppringd och fått reda på att man är rädd för att det ska minska. Jag skulle vilja att ministern kommenterar detta också.