Tina Ehn (MP):
I det här betänkandet handlar huvuddelen av motionerna och förslagen om lokaler, strukturer och system. Något om villkoren för kulturskapare tas även upp. I det sammanhanget har ett gemensamt utskott yttrat sig om att regeringen skyndsamt ska återkomma med ett förslag på en lösning när det gäller anslag 1:5, Stöd till icke-statliga kulturlokaler, som innebär att medlen kan få användas till avsett ändamål.
Vi är också överens om att det är ett viktigt steg i rätt riktning. En reservation handlar om kulturscener i hela landet. Vi i Miljöpartiet tror att ett sätt att minska tröskeln till kultur är att erbjuda möjligheter till spontana kulturyttringar. Plattformar i form av scener, arenor eller andra platser för att utöva kultur ökar möjligheterna till detta.
Vi menar också att detta är viktigt för barns och ungdomars möjligheter att under mindre organiserade former kunna vara kulturellt aktiva på sin fritid. Vi vill inte att kulturen ska hindras av bristfällig infrastruktur. Därför vill vi rusta upp befintliga kulturhus, scener och liknande för att främja en likvärdig tillgänglighet till stora kulturupplevelser i hela landet.
I den här reservationen föreslår vi att möjligheten för ett kulturellt stimulansbidrag utreds. Det ska användas för reparationer, ombyggnad, tillbyggnad eller nybyggnad av kommunala kulturscener. Vi tror att det kan ge arbetstillfällen inom byggbranschen och inte minst fler arbetstillfällen för professionella kulturutövare. I en annan reservation lyfter vi upp amatörkulturen.
Den reservationen har rubriken Civilsamhället och kulturen. Enligt en undersökning som SCB gjorde redan 1993 beräknades kulturföreningarna ha 750 000 medlemmar. Det gäller exempelvis musikföreningar, dansföreningar, hemslöjdsföreningar, teatergrupper, körer och folkdanslag.
Amatörkulturens samrådsgrupp kommer fram till ungefär samma siffra i dag. Ungefär 679 000 medlemmar är organiserade i deras 18 amatörkulturförbund. Detta visar vilken stark ställning kulturutövandet har i landet.
När man läser kulturvaneundersökningen från 2008 ser man att där finns en massa procentsiffror på hur många som spelar instrument någon gång och hur många som gör det regelbundet, hur många som sjunger i kör, hur många som ägnar sig åt bildkonst och så vidare.
Det är alltså en väldigt stor del av befolkningen som ägnar sig åt egen skapande verksamhet, men samtidigt ser vi att den gruppen har minskat mellan 1982 och 2006. Det är de siffror som vi har tittat på.
Det visar sig att vi i dag ägnar relativt sett mer tid åt att konsumera kultur och relativt sett mindre tid åt att själva skapa än vad som var fallet för 20 år sedan. Ur ett grönt perspektiv är kulturkonsumtionen och det egna skapandet två sidor av kulturen som är ömsesidigt stödjande och vitaliserande.
De är båda väldigt viktiga för medborgarnas personliga utveckling och för samhället i stort tror vi. Det kan vara en motpol till den tempouppväxling som vårt samhälle genomgår. Där kan kulturen på många sätt vara befriande och läkande och hålla oss friska. Av det skälet är amatörkulturen som folkrörelse lika viktig som den professionella kulturen.
Kulturen får aldrig bli enbart något som människor passivt konsumerar, utan den måste få vara en levande del av människors liv, något som både ger impulser och möjligheter till egna uttryck och till den egna utvecklingen. Amatörkulturens finansiering går i dag främst via folkbildningen.
Folkbildningens roll som forum för ideell kultur är viktig, men möjligheten till ett aktivt föreningsliv inriktat på kulturverksamheten försvåras också därigenom. Det är viktigt att, utöver folkbildningen, stötta amatörkulturens föreningsbildning. För att kunna göra det krävs en grundligare genomgång av amatörkulturen i dag och av det stöd den kan behöva.
Vi föreslår därför i reservationen att en parlamentarisk utredning tillsätts för att utreda ett samlat ansvar för amatörkulturen och dess behov. Men det är inte bara en skapande skola vi behöver. Vi behöver också en skapande fritid. Ytterligare en sak som vi tagit upp i betänkandet är jämställdheten inom kulturområdet. Det är en viktig fråga, en viktig sak, att kvinnor är underrepresenterade, särskilt på ledande positioner.
Det kan sägas vara en spegel av vårt samhälle i stort och kan inte få passera revy utan aktiva åtgärder. Särskilt bör det ske genom utbildningsinsatser och uppmärksamhet i form av olika projekt. Detta uttrycker vi i ett gemensamt särskilt yttrande med Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. En fråga som också tas upp i betänkandet gäller den samiska kulturen.
Vår syn på vissa delar av den samiska kulturen finns också i ett särskilt yttrande. Däri omnämns bland annat det sydsamiska kulturcentrumet Gaaltije. För dem som inte varit där kan jag rekommendera ett besök. Jag besökte det för ett antal år sedan, vilket var oerhört inspirerande. Som vi skrivit i det särskilda yttrandet förutsätter vi att man i det kommande budgetarbetet ser över anslaget till den samiska kulturen.
Avslutningsvis vill jag berätta en liten samisk berättelse som handlar om renen och haren. Förr var renen och haren kusiner och bodde båda hos människorna. Haren sade till renen: Min husmor är elak och slår mig med mjölkstävan. Men renen sade: Min husmor är snäll och slår mig aldrig. Då hoppade haren till skogs, men renen stannade kvar hos människan. Sådana berättelser är trevliga.
Med det vill jag yrka bifall till reservation 4.