Sten Tolgfors (M):
Jag vill börja med att faktiskt avvisa ett av de resonemang som Anders Karlsson förde, nämligen tron att det per definition är billigare med kontrakterade än stående förband. Det bygger delvis på ett missförstånd. Om man ska ersätta en person i ett stående förband blir det inte med en i ett kontraktsförband om inte förmågan samlat kan ernås. Det blir med kanske tre eller fyra om man ska hålla varje befattning löpande tillsatt.
Det blir alltså inte billigare på det sätt som Socialdemokraterna tror och hävdar. Vi kan då gå tillbaka till interpellationens huvudsakliga debattämne. Försvarsmakten arbetar just nu med att utforma det nya personalförsörjningssystemet. I de underlag vi hittills har sett framgår det att soldaterna i kontraktsförbanden kan vara individer som tidigare tjänstgjort i stående förband och sedan gått till kontraktsförband. Då kommer de naturligtvis mycket väl övade redan från början.
Men det är också så att många kommer att gå till kontraktsförband direkt efter sin militära grundutbildning. Då har de först genomgått en grundläggande tremånadersutbildning, som Pliktutredningen har föreslagit, och därefter ytterligare utbildning. Den sammanlagda utbildningstiden ligger på tio månader. Därefter blir de placerade vid kontraktsförband.
I Försvarsmaktens underlag som föranledde Anders Karlssons fråga - jag välkomnar också en så konkret diskussion som han har gett anledning till i dag med sin interpellation - uppges att 25 procent av personalen i kontraktsförbanden kan öva 38 dagar per år. De siffrorna avspeglar en hypotes som Försvarsmakten har använt för att beräkna det ekonomiska utrymme som krävs för övningsverksamheten.
Om det sedan blir 20-dagarsövningar vartannat år eller om 100 procent av soldaterna genomför nio och en halv dags övning varje år är något som ska anpassas efter förbandens behov. Det kan också vara så att det finns något olika krav på olika typer av förband, om man anpassar övningar till det. Utformningen i detalj är något som både Försvarsmakten och Försvarsdepartementet arbetar vidare med.
De stående förbanden kommer också att ha betydelse för utbildningen i kontraktsförband. Befälen kommer att höja sin egen kompetens genom att bedriva mer avancerade övningar än vad som är möjligt med dagens soldater under grundutbildning. De stående förbanden skapar också goda övningsförhållanden för kontraktsförbanden. Sammantaget kommer utbildningstider och tjänstgöring enligt framtidens system att innebära att förbanden kommer att vara betydligt bättre övade än dagens förband.
Det gäller för både de stående förbanden och kontraktsförbanden. Fru talman! Vidare är regeringen tydlig när det gäller förhållandet mellan andelen soldater i stående förband och andelen soldater i kontraktsförband. Den övervägande delen, 75 procent, av soldaterna i arméförbanden kommer att vara soldater som tjänstgör tidvis.
För att undersöka vikten av att en övervägande del av soldaterna ska vara just kontraktssoldater kommer regeringen att återkomma till riksdagen med en redovisning i den frågan under 2012. Summa summarum i detta första inlägg: Det är inte så att det går att rakt av ersätta en stående soldat med en kontrakterad soldat. Det krävs många fler. Därmed stiger kostnaden. Det är inte så att det är en genväg till att sänka kostnader.
Det är inte heller så att det exempel som Anders Karlsson tar upp i sin interpellation ska ses som något annat än ett beräkningsunderlag, vilket är icke i det här skedet, innan propositionen ens är antagen och behandlad av riksdagen, ett färdigt kommande utbildningssystem.