Ewa Björling (M):
De frågor som Jens Holm tar upp är väldigt viktiga, och jag tror att vi i grunden är överens om det breda förhållningssätt som vi bör ha vid våra frihandelsförhandlingar med Indien. Vi ska, som jag sade i mitt svar, vara en stark röst för att det framtida avtalet inte ska underminera rätten till hälsa och fattiga människors tillgång till mediciner. Samtidigt är det viktigt att vi från svensk sida, som brukligt, verkar för breda och omfattande liberaliseringar.
Det är jag övertygad om att såväl EU som Indien skulle tjäna på. Jag vill också varna lite för att vi hamnar i en statisk Indienbild. Det som Jens Holm beskriver är sant. Det finns otroligt många fattiga människor i Indien och mycket umbäranden, men det är inte hela utgångspunkten i dag.
Naturligtvis ska vi inte blunda för de problem som Indien har och står inför, men vi ska också se de enorma framsteg de har gjort de senaste decennierna. Vi ska också se det enorma behovet, inte minst här i Sverige, av att ha kontakter, dialog och handel med Indien. Jens Holm säger att mer än 20 procent av Indiens handel är med EU och att avtalet därmed vore viktigare för Indien än för EU.
Jag håller inte med om det. Det är viktigt för båda parter. Om vi själva här i Sverige ska klara vår framtid med all den kompetens som kommer att behövas, inte minst inom teknikområdena - civilingenjörer i klartext - kommer vi att behöva en utökad arbetskraftsinvandring. En stor del av den kommer att vara från Indien och från Kina.
Det är viktigt att vi underlättar så mycket som bara är möjligt för att vi ska kunna både handla mer med Indien och ha mer kontakter, dialog och utbyte med Indien, så där håller jag inte med Jens Holm. Indien har världens näst största befolkning just nu. De har integrerats alltmer i den globala ekonomin.
De har också vuxit fram som en viktig leverantör av it och affärstjänster. Det finns alltså en ganska mångfasetterad bild av Indien i dag. Vi kan inte heller bara tänka på hur situationen ser ut just nu, utan vi måste också se till hur den kommer att se ut i framtiden.
Det är därför som vi har sagt att det är viktigt att i ett tidigt skede få liberaliseringar just när det gäller miljöfrågorna, som Jens Holm tog upp, och gröna varor, tjänster och teknologier.
När det gäller specifikt mediciner - Jens Holm tog upp hiv, malaria och cancer - kan jag garantera att om det är någon som ser vikten av att människor får tillgång till mediciner mot hiv så är det jag som gammal hiv-forskare. Jag kommer alltid att försvara den rätten.
Samtidigt kommer jag alltid att försvara immateriella rättigheter, därför att om vi inte har starka immateriella rättigheter kommer heller inte någon utveckling av nya mediciner att ske.
Som Jens Holm kanske känner till är till exempel hiv ett virus som hela tiden förändrar sig i människokroppen, det vill säga att man klarar sig inte med en medicin livet ut om man ska ha en bromsmedicin som fungerar i många, många år, utan man kommer att behöva en kombination av olika mediciner, och det behövs ständigt ny utveckling. Vem ska stå för den utvecklingen om inte incitamentet finns kvar att man kan skydda sin uppfinning? Det är en otroligt viktig fråga.
Jag är övertygad om att de här sakerna mycket väl går att kombinera, ett starkt skydd för immateriella rättigheter samtidigt som vi garanterar att fattiga människor får tillgång till mediciner. Och det gör vi genom TRIPS-avtalet. Vi har från svensk sida varit väldigt tydliga i förhandlingarna med att det ska säkerställas.