KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jessica Polfjärd (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Det finns naturligtvis mycket som vi är överens om, bland annat att detta också är någonting som är viktigt för vår tillväxt och, som statsrådet sa, för lönsamheten i samhället. Vi behöver de människor som är arbetsföra och som kan jobba. Vi vet att man till exempel i Norge kallar äldre för det grå guldet. Det finns en kompetens som vi är ganska dåliga på att tillvarata, nämligen de äldres kompetens på arbetsmarknaden.
Att få höra och läsa att man redan vid 40 års ålder betraktas som äldre, och dessutom har sämre möjligheter, är någonting som inte kommer att föra Sverige framåt. Även Diskrimineringsombudsmannen säger att det är väl känt att det finns en åldersdiskriminering på arbetsmarknaden och att det dessutom finns ett ganska stort mörkertal, det vill att säga att det som upplevs som diskriminering inte alltid kommer till DO:s kännedom.
Jag tror att vi också behöver jobba med attityder och värderingar. Även om vi har en diskrimineringslagstiftning, som demokratiministern menar inte är tillräckligt känd, tror jag att det finns andra värderingar i samhället som vi behöver arbeta med. Jag tackar för svaret.
Jag ser fram emot att ministern återkommer till riksdagen och redogör för vilka resultat man har uppnått med de insatser som regeringen har gjort än så länge.
Jessica Polfjärd (M):
Min fråga går till statsrådet Ylva Johansson. Krisen inom svensk polis har inte undgått någon. Den allt grövre kriminaliteten gör att resurserna inte räcker till, och detta drabbar framför allt människor som bor på landsbygden och som har långt till en polisstation. Tyvärr kommer större delen av Västmanland att bli i princip tom på poliser framöver.
En av anledningarna är att poliserna känner sig otrygga efter skottlossningen mot en polismans hem i Västerås. Dessutom läggs allt brottsförebyggande arbete på is. Polisen säger själv att det kommer att få stora konsekvenser för länet. Mina frågor till statsrådet är därför: Vad avser regeringen att göra för att säkerställa att polisernas arbetsmiljö förbättras? Hur säkerställer regeringen polisiär närvaro och trygghet i hela landet?
Jessica Polfjärd (M):
Metoo-rörelsen visar på ett stort samhällsproblem som finns i alla grupper och sammanhang. Det här är ingen kvinnofråga för kvinnor av kvinnor, utan det är allas vårt gemensamma ansvar. Vi måste förstå att problemen börjar någonstans. Det finns samtidigt, som vi ser det, en möjlighet och en plattform, där vi tidigt i människors liv kan prata om värderingar och jämställdhet.
Familjen och skolan har ett stort ansvar. Vår viktigaste arena för att nå ut till unga människor är skolan. Här kan vi prata om människors friheter att behandla varandra med respekt och att ett nej alltid är ett nej. Tyvärr ser det inte alltid ut så här i dag. Metoo-kampanjen och statistik från bland annat Diskrimineringsombudsmannen visar att elever i den svenska skolan har upplevt trakasserier.
Här har vi vuxna ett ansvar. Anfall är bästa försvar, brukar det heta. Vårt anfall mot de trakasserier och övergrepp som kvinnor har upplevt måste vara att se till att nästa generation inte behöver uppleva samma saker. Det gör ont när man läser i sociala medier om hur unga kvinnor har utsatts för hot, trakasserier och övergrepp.
Det betyder att vi inte har kommit längre i den här generationen, men att det finns hopp om nästa. Skolan är början för att metoo inte ska behöva upprepas. Vi måste tidigt prata om den självklara utgångspunkten att varje individ bestämmer själv över sin egen kropp och sin egen sexualitet.
I en värld där våra unga dagligen interagerar och navigerar i sociala medier och i chattforum är det viktigt att förmedla att kränkningar, trakasserier och bilder på till exempel könsorgan aldrig är acceptabelt om det inte bygger på ömsesidig respekt och interaktion. För den som inte kan spela efter spelets regler måste det också få kännbara konsekvenser.
Skolan har ett viktigt uppdrag när det gäller att förmedla alla människors lika värde och hur vi behandlar varandra i samhället. Det bygger på att vi kan förskjuta normer, värderingar och attityder och att vi tillsammans kan göra det här till en fråga där alla är inkluderade, både män och kvinnor, herr talman.
Jessica Polfjärd (M):
Jag vill passa på att tacka alla deltagare för en god debatt med ett gott tonläge och en gemensam syn i fråga om att politiken här måste bidra för att det ska kunna bli en förändring i fortsättningen. För mig är Moderaterna Sveriges viktigaste politiska kraft för frihet. Våra värderingar grundar sig i och handlar om individuell frihet men också om ett gemensamt ansvar.
Jämställdheten är en frihetsfråga, och metoo-rörelsen tar upp brister i den svenska jämställdheten. Därför är detta viktigt för oss moderater. Vi backar inte från problemen. Vi backar inte från jämställdheten. Men vi kommer alltid att backa alla dessa modiga kvinnor som har delat med sig av sin historia.
I dagsläget är det över 50 000 kvinnor som har skrivit på något av metoo-uppropen. I ett av världens mest jämställda länder ska ingen behöva utsättas för sexuella trakasserier eller våld. Det är tydligt att vi gemensamt måste ta krafttag, och vi behöver prata mer om jämställdhet och respekt mellan människor - i skolan, i politiken, på arbetsplatsen och i samhället.
Låt oss fortsätta våra gemensamma ansträngningar för att jämställdheten ska bli en självklar del av vårt samhälle och för att politiken aldrig ska glömma att sätta jämställdheten i fokus. Jag är tacksam för den här debatten. Jag ser den som ett startskott för att vi ska kunna höja ambitionerna när det gäller svensk jämställdhet. Det vi gör i dag spelar roll och är avgörande för hur jämställdheten kommer att fortsätta att hanteras för kommande generationer.
Jessica Polfjärd (M):
I en nyligen publicerad rapport från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi visas det tydligt att drivkrafterna att gå från bidrag till arbete är svaga. Man kan till och med förlora på att ta ett jobb, särskilt de som är nya i Sverige eller har försörjningsstöd. Rapporten lyfter särskilt upp problematiken för utrikes födda kvinnor.
För sammanboende par som har barn och etableringsersättning lönar det sig dåligt för den andra personen i ett hushåll, oftast kvinnan, att börja arbeta. Detta är ett stort problem eftersom utrikes födda kvinnor har en särskilt svag förankring på den svenska arbetsmarknaden.
Om vi ska minska utanförskapet behövs många olika åtgärder, men det är centralt att det alltid lönar sig att gå från bidrag till arbete. Därför blir min fråga till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson: Kan du lova att det alltid ska löna sig mer att arbeta än att få bidrag?
Jessica Polfjärd (M):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Det här får som sagt inlåsningseffekter för kvinnor. Vi i den här kammaren kan inte underlåta att ta det på största allvar. Kvinnor har en svagare ställning och har svårare att komma ut i arbete, och det är olyckligt att man dessutom förlorar ekonomiskt på att ta ett arbete.
Hur ser arbetsmarknadsministern på Moderaternas förslag om ett bidragstak?
Jessica Polfjärd (M):
Det finns fortfarande branscher som ropar efter kompetens och ser att den svenska marknaden inte räcker till utan att man får vända sig utomlands för att få tag på rätt människor som vill arbeta. Jag tror i princip att alla branscher vittnar om samma sak. Då tycker jag att det här svaret inte räcker. Det handlar om att göra det krångligare och mer administrativt, men här finns ju en av kritikpunkterna gällande nuvarande lagstiftning. Min fråga till arbetsmarknadsministern blir: Vilket är då regeringens svar vad gäller att lösa kompetensförsörjningen?
Jessica Polfjärd (M):
Jag får en liten känsla av att Ali Esbati har begärt replik på mitt anförande för att berätta om sin egen politik. Han ställer frågor till sig själv som han svarar på. Men jag ska naturligtvis redogöra för vad vi i Moderaterna tillsammans med Kristdemokraterna vill i vår budget. Vi tycker att det behövs reformer på svensk arbetsmarknad. Vi ser nämligen i dag att det är många som står utanför arbetsmarknaden som inte har rätt möjligheter att komma in. Vi kan till exempel ta extratjänsterna.
Vi ser att de har varit dyra, att människor inte får arbete efteråt och att man dessutom har dubbelsubventionerat dem. Vi tror att det går att göra mer och bättre saker för samma pengar för att människor ska få den hjälp de behöver för att kunna komma närmare svensk arbetsmarknad.
Många av de ersättningar och aktiviteter som har funnits har visat sig vara ganska dåliga insatser för att människor ska få ett arbete att gå till och för att de ska stå bättre rustade. Ibland hade det kanske varit bättre om du hade kunnat få en utbildning i stället för en aktivitet, och i så fall en utbildning som hade kunnat förflytta dig från ett läge där du står långt bort från arbetsmarknaden till ett läge där du är mer anställbar och närmare ett arbete.
Vi vet att detta är åtgärder som många gånger behöver subventioneras och att det ger ett gott resultat. Men frågan är: Vad är det man ska göra för insatser för att det ska fungera? Vi ser att extratjänsterna har varit väldigt dyra för att kunna ge den avsedda effekten. Vi är helt övertygade om att man kan göra bättre för samma pengar.
Jessica Polfjärd (M):
Vi tycker att det ska löna sig mer att gå till arbetet än att inte göra det. Vi fick rapporter under året som visade att man kanske till och med förlorade ekonomiskt på att ta ett arbete. Om en av två i samma hushåll fick jobb fick man mindre i plånboken efter att man betalat skatt än vad man fick om man fortsatte att vara arbetslös.
Det är en ekvation som vi tycker är lite konstig. Vi tycker att det ska löna sig att arbeta. Vi tycker att det ska löna sig att bidra. Men det betyder också att man måste ha rätt förutsättningar för att kunna göra det. Därför har vi sagt att vi vill vässa Arbetsförmedlingen, precis som du sa tidigare.
Ja, vi tycker att man har ett stort och brett uppdrag, att man inte har lyckats i alla delar och att det finns fler aktörer som kan bidra så att människor kan få en ärlig chans att faktiskt komma in på svensk arbetsmarknad.
Staffan Anger (M):
Jag ber att få tacka infrastrukturminister Åsa Torstensson för ett positivt svar vad gäller utbyggnaden av slussen i Södertälje. Ministern påpekar helt korrekt att Västerås och Köpings hamnar spelar viktiga roller i det svenska transportsystemet, och hamnarna är beroende av en väl fungerande sluss i Södertälje. Befintlig sluss är 80 år gammal och har klarat en utveckling mot allt större tonnage.
Det har varit en utveckling under lång tid, men nu räcker inte de gamla slussmåtten från 1924.
För Mälarsjöfartens framtid och därmed även hamnverksamhetens utveckling är utbyggnaden av slussen i Södertälje en absolut nödvändighet med hänsyn till möjligheten att ta in fartyg i Mälaren med den nya bredden på 23-24 meter och en längd på 160-170 meter.
Uteblir investeringen kommer Mälarsjöfarten att minska i omfattning för att så småningom helt tyna bort, eftersom de nya fartyg som byggs kräver större mått på slussen. 5 miljoner årston gods passerar slussen i Södertälje på väg in i eller ut från Mälaren.
Motsvarande godsmängd skulle belasta det redan tyngda vägnätet med 600-700 lastbilar per dag, vilket skulle öka koldioxidutsläppen väsentligt. Vi måste i stället öka sjöfrakterna i landet för att få ned koldioxidutsläppen från lastbilarna.
Slussen i Södertälje har utöver sin betydelse för sjöfartens utveckling på Mälaren även betydelse för regleringen av vattenståndet. En investering ger också möjlighet till en ökad avtappning, från 70 kubikmeter per sekund till 400 kubikmeter per sekund. Klimat- och sårbarhetsutredningen visar att Sverige kraftigt kommer att påverkas av klimatförändringar och därmed även Mälaren.
Mälaren är vattentäkt för ett flertal städer, bland annat Västerås. Mälaren är därmed känslig för översvämningar och andra störningar. Klimat- och sårbarhetsutredningen rekommenderar en investering i slussen i Södertälje. Det är naturligtvis en väldigt viktig rekommendation. Det brådskar med en investering i slussen i Södertälje, vilken kommer att ta tre till fem år efter beslut.
En dialog har sedan år 2000 förts mellan ägarna av Mälarhamnar, alltså Västerås stad och Köpings kommun, och Sjöfartsverket för att ersätta en renovering av slussen i Södertälje med en utbyggnad. En utbyggnad möjliggör en 50-procentig ökning av dagens tonnage genom Södertälje kanal.
Sjöfartsverket kontaktade regeringen redan hösten 2003 och framförde att en investering i utbyggnad av slussen är av en sådan storleksordning, 660 miljoner i 2003 års penningvärde, att den inte kan hanteras inom ramen för verkets normala investeringsplaner. I övrigt konstaterade Sjöfartsverket, efter teknisk utredning och genomförd samhällsekonomisk kalkyl, att utbyggnaden är tekniskt genomförbar och samhällsekonomiskt lönsam.
Upprepade kontakter har sedan tagits med regeringen och den gamla regeringen för att hitta en lösning i denna fråga.
Staffan Anger (M):
Tidsfaktorn är väldigt viktig i denna fråga. Det är inte bara för klimatets skull utan för att tonnagets storlek ökar och att det blir svårare och svårare att få en rationell hantering. Kommer båtarna inte in i Mälaren till en vettig kostnad blir det inget tonnage den vägen, utan då är det lastbilar som är alternativet. Det är alldeles riktigt som ministern säger att det pågår arbete.
I fredags i förra veckan träffades en delegation från Västmanland med landshövding Mats Svegfors i spetsen. Kommunalråden i Västerås och Köping var med samt ledningarna för hamnarna. Man träffade Sjöfartsverkets ledning. Man beslöt då att gå igenom situationen vad gäller slussen i Södertälje för att nå en gemensam slutsats som kommer att presenteras för regeringen den 1 september 2008.
Jag vill gärna understryka att kommunerna är beredda att ekonomiskt stödja projektet. Detta är ett väldigt viktigt projekt för Västerås kommun och även för Köping. Det innebär att det finns möjligheter att få en investering till slussen i Södertälje i tid för regeringens infrastrukturproposition i oktober 2008. Tidsfaktorn är viktig. Jag håller med ministern om att en fråga som måste diskuteras ytterligare är muddringsfrågan.
Det är nya säkerhetsavstånd nu. Man går från ett säkerhetsavstånd på 60 centimeter till 80 centimeter. Därför kan det behövas mer muddring i farleden med tanke på de nya säkerhetsfrågorna som bland annat EU har tagit upp. Ministern sade också att näringslivet stöder detta. Ja, så är det verkligen. Man har arbetat med denna fråga sedan 90-talet.
Man har gjort uppvaktningar, man har skrivit brev, och man har skrivit debattartiklar i tidningarna, bland annat under den senaste veckan. Det är en enhällig uppslutning kring detta transportslag och Mälarsjöfarten, och man är beredd att göra ett commitment i dessa hamnar långsiktigt för att det ska bli en vettig ekonomi. Herr talman!
Jag tror att vi ganska snabbt kan komma till en lösning i denna fråga.
Staffan Anger (M):
Den utredning som nu pågår mellan Sjöfartsverket och kommunerna kommer att innebära att vi mer bestämt vet vad som är den verkliga investeringshöjden på detta. Det är klart att det blir något mer än 660 miljoner till 2003 års penningvärde. Även om inflationen inte har varit särskilt hög kan muddringen öka kostnaderna en del.
Jag vill gärna framhålla att alliansregeringen i motsats till den gamla socialdemokratiska regeringen verkligen tar infrastrukturfrågorna på största allvar och förstår vikten av att bygga framtidens Sverige. Socialdemokraterna lämnade efter sig endast ett stort underskott vad gäller infrastrukturen samt en ofinansierad önskelista över investeringar i infrastruktur.
Vi är imponerade av hur infrastrukturministern och hennes medhjälpare besökt olika platser i Sverige, från norr till söder, för att få en god uppfattning om investeringsbehoven. Det är inte så lätt att täcka in allting. Vi vill, som Jörgen Johansson här tidigare sade, tacka för besöket i Västmanland och i Västerås hamn. Jag vill också tacka för det positiva svaret på min interpellation.
Vi är övertygade om att regeringens infrastrukturproposition kommer att bli en viktig milstolpe för ett växande och bättre Sverige. Slutligen vill jag tacka ministern för svaren.
Staffan Anger (M):
Jag vill understryka att regeringen inte har sagt att vi ska starta uranbrytning i Sverige. Det är för dagen absolut inte aktuellt. Jag har förklarat vilka beslutsmekanismer som finns vad gäller vad regeringen respektive kommunerna ska besluta. Vi får genom uranprospekteringen en fantastisk möjlighet att få veta var vi har järnmalm, koppar och guld.
Baserat på detta kan vi förmodligen starta flera gruvor, precis som Karin Åström beskrev. Det är dock inte aktuellt på något sätt att sätta i gång med uranbrytning i Sverige. Per Bolund har helt rätt. Man måste se till att koldioxiden försvinner ned i backen. Vattenfall investerar miljardbelopp i en process i Tyskland för att så att säga ta ned koldioxiden och se att den får fast form.
Det stöttar vi helhjärtat. Vi vill gärna öka investeringen i den processen som Vattenfall som statligt företag har. Jag förstår inte riktigt din fråga. Det är inte aktuellt att starta uranproduktion i Sverige i dag.
Staffan Anger (M):
Som jag sade är det alltså inte aktuellt med uranbrytning i Sverige. Vi vore dock dumma om vi inte utnyttjade de resurser som dessa svenska och internationella bolag ger oss genom att kartlägga den geologiska situationen i Sverige. Urandelen är en mycket liten del av det område man tittar på. Det kommer också fram information om järnmalm, koppar, guld och andra mineraler.
Vi får gratis en kartläggning av vilka mineraler vi har i Sverige. Det är mycket värdefullt, för då kan vi när priserna går upp igen när konjunkturen svänger öppna ett flertal gruvor runt om i Sverige. Då har vi denna grund. Jag tror inte att någon kommun kommer att acceptera uranbrytning som läget är i Sverige i dag, så Per Bolund kan vara helt lugn i den frågan.
Det är inte fel att söka efter olja. Vi vet dock att chanserna att det finns olja i Östersjön eller någon annanstans är mycket små, så det tycker jag gott att vi kan ha kvar.
Staffan Anger (M):
Som jag sade tidigare är LKAB ett mycket välskött företag med bra management. Man har gjort stora investeringar, också i pelletsverket i Malmberget. Man fortsätter också att investera. Det bästa för Malmberget är att man har ett bra företag som investerar och som kan ge arbete åt dem som bor i Malmberget.
När vi var där i somras hade jag en diskussion med kommunalrådet i Malmberget och även med Björn Sprängare, som var styrelseordförande, om omflyttningen. Man måste också riva en del hus för att kunna bryta mera. Den diskussionen jag hade med dem var att man helt klart kommer att betala vad som ska göras för förändringen. Jag hoppas verkligen att LKAB fortsätter att investera i Malmberget.
Man har nu förädlat finsprodukterna till pellets, vilket ger ett högre pris. Nu är det tyvärr så att industrikonjunkturen för järnmalm har rasat; det är så i hela världen. Man får nu stänga pelletsverket, men det kommer tillbaka. Man har investerat 12 1⁄2 miljard i Kiruna. Man kommer också att betala de här fastigheterna. Det kommer att ses som en del av brytningskostnaderna. LKAB visade en utmärkt lönsamhet förra året på 12 miljarder.
Det kommer att bli sämre i år. De kommer tillbaka på goda nivåer eftersom de har investerat rätt. Det är till gagn för Malmberget. De kommer att göra rätt för sig i Malmberget; det har jag Björn Sprängares ord på.
Staffan Anger (M):
Vi har ju Malmfältsgruppen där vår näringsminister sitter med och där man har löpande diskussioner om detta. Det är jättestora investeringar. Vi ska ha klart för oss att LKAB är ett oerhört solitt företag. Det har en mycket hög soliditet. Det har en stor intjäningsförmåga inte bara i goda tider utan även i halvdåliga tider. Det kommer förmodligen att ha ett plusresultat även om man måste stänga pelletsverken i sommar. Det finns regler.
Man har sagt att det kan bli samma kostnad för att flytta Kiruna som när man ska investera 12 1⁄2 miljard för den nya nivån. Man kommer säkert att göra rätt för sig. När det gäller kommuner generellt har finansministern sagt att det i vårpropositionen kommer något som stöder kommunerna 2010.
Det tycker vi är väldigt bra. Hur mycket det blir återstår att se. Jag tror inte att man behöver vara orolig för vare sig Kiruna eller Malmberget. Internationellt är man tekniskt på topp i världen. Man konkurrerar väl med de stora företagen i både Brasilien och Australien. LKAB är ett välskött företag som har framtiden för sig.
Staffan Anger (M):
Jag blev lite förvånad när jag hörde Karin Åströms synpunkter här. Vi har lagt fram en forskningsproposition som innebär 5 miljarder kronor mer. Det är den största forskningssatsning som någonsin har gjorts i Sverige. Vad vi tycker är riktigt att göra är att slopa branschprogrammen och i stället se till att det finns inriktning på olika verksamhetsområden. Det kan vara knepigt om man har branschprogram.
Man får så att säga ett stuprörsseende på olika saker. Att lägga ut mer resurser på högskolorna, även på de mindre högskolorna, tycker vi också är riktigt. Jag vet att Mälardalens högskola, som är en liten högskola, har fått mer pengar. Det är alltså inte fråga om att vi inte lägger ut forskningsresurser. När det gäller rymdforskning vet jag att det finns diskussioner om hur man ska klara av detta. Det är en långsiktig satsning.
Man måste inte bara klara av utbildningen under ett antal år. Man måste också se till att det finns privata investeringar, PPP, och att man också får med pengar i budgeten. Det är inte så lätt att i den krissituation som vi har just nu med en härdsmälta utan Guds like ta pengar till dessa områden.
Jag konstaterar att vi har satsat 100 miljoner mer i år, och jag och mina kolleger kommer att kämpa för att få mer nästa år så att vi kan fortsätta att bygga upp denna så viktiga industri som ger pengar och sysselsättning.
Staffan Anger (M):
Jag har faktiskt arbetat en hel del i bilindustrin. Vi märkte också att det var snävt inom vissa funktioner av bilindustrin - vissa delar och funktioner av bilar eller lastbilar. Det var inte denna allmänna syn som man skulle ha till exempel på hybridtekniken. Det blev ingenting alls i Sverige. Varken Volvo eller Saab hade någonting. Nu börjar man tala om att man ska ha hybridteknik och att man ska ha elbilar och att det ska utvecklas.
Det skulle ha förekommit för länge sedan om man hade haft en bred forskning på elbilssidan vid ett antal universitet och inte haft dessa branschprogram. Det är jag övertygad om. På lastbilssidan har man så stora resurser att man där slänger in mycket pengar för att kunna lösa detta. Men Volvo och Saab skulle ha kunnat se helt annorlunda ut om man inte hade haft dessa branschprogram utan haft breda och riktade forskningsprogram inom hybrid- och elområdet. Då hade det sett helt annorlunda ut.
Staffan Anger (M):
Det är klart att det är allvarligt när Miljöpartiet går till sådant angrepp, att man inte förstår att prospektering öppnar dörrarna för gruvverksamhet i Sverige. Man betar ju så att säga av det som finns i gruvorna. Det är väldigt allvarligt att man nekar till uranbrytning och att man för Socialdemokraterna bort från uranbrytning. Det leder till färre jobb. Det leder till mindre gruvverksamhet.
Det är, som tidigare talare har sagt, en omöjlighet att kunna ha en aktiv prospektering därför att man kommer att stöta på uran även om man söker efter koppar eller om man söker efter järnmalm. Där har ni sett till att vi har minskat möjligheterna att få fram nya gruvor i Sverige. Det är väldigt allvarligt. När det gäller gruvproduktion generellt finns det så mycket regler i Sverige, vilket är bra, och de måste naturligtvis följas.
Det är självklart. Om man då kan hitta en gruva som är lönsam, som skapar jobb, som i Pajala - jag har varit uppe i Pajala och varit inne i gruvan och tittat - är det fantastiskt bra och viktigt, även om det blir lite sår i naturen. Det får vi räkna med. Det får man också räkna med i uranbrytningen. Jag är för kärnkraft. Det är viktigt att vi har kärnkraft om vi ska klara näringslivet, industriproduktionen och sysselsättningen. Jag överlämnar med varm hand åt kommunerna att besluta.
De beslutar självständigt om de vill ha uranbrytning eller inte, och det beslutet respekterar jag.