KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Regeringen har ett givande och regelbundet utbyte med Taiwan, både i Sverige och i Taiwan. Kontakterna mellan Sverige och Taiwan är omfattande, trots avsaknaden av diplomatiska förbindelser. Som jag redan har nämnt har Sverige ett handelskontor i Taipei, och handelsutbytet är en viktig del av våra relationer. Det är också kulturutbytet, det akademiska samarbetet och de parlamentariska kontakterna.
Matilda Ernkrans var till exempel, i sin roll som forskningsminister, på officiellt besök i Taipei. Regeringen kommer att fortsätta att bredda utbytet med Taiwan. Sverige kommer även fortsättningsvis att stödja Taiwans deltagande i internationella sammanhang som inte kräver status som stat. Många globala utmaningar kräver ett så brett och heltäckande deltagande i det internationella samarbetet som möjligt.
Ett exempel på internationell samverkan där Taiwan deltar är arbetet i Världshandelsorganisationen för att upprätthålla den regelbaserade handelsordningen. Däremot avser regeringen inte att ändra ett-Kina-politiken. Arbetet för att utveckla förbindelserna med Taiwan kommer att fortlöpa inom ramen för de existerande förbindelserna.
Ann Linde (S):
Inom det internationella samarbetet har Sverige och EU fortsatt ett intresse av att stödja Taiwans deltagande i internationella organisationer. Regeringen stöder Taiwans deltagande i alla internationella sammanhang där deltagandet är meningsfullt och inte kräver status som stat. Sverige, EU och Taiwan delar en gemensam övertygelse om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer.
Taiwan är en välutvecklad demokrati med god efterlevnad av de mänskliga rättigheterna. Utbytena finns inom frågor som mänskliga rättigheter, handel, klimat och innovationer. Som exempel på dessa utbyten har statsrådet Ernkrans tagit emot sin taiwanesiska kollega när denne besökt Stockholm. Statssekreterare Strandås har också deltagit i ett virtuellt seminarium om jämställdhet med den taiwanesiska ministern Audrey Tang.
Genom kontakter som dessa kan Taiwan på ett meningsfullt sätt dela med sig av och ta del av värdefull kunskap. Som jag har nämnt tidigare är Sverige det land som har haft flest handelsöverläggningar med Taiwan på statssekreterarnivå: 37 stycken sedan mitten av 80-talet. Inom det ekonomiska utbytet har Sverige och EU omfattande band med Taiwan, såsom investeringsavtal. Regeringen stöder denna avsikt och vill fortsätta att utveckla förbindelserna med Taiwan.
Givetvis lyssnar vi att väldigt noga på vad utrikesutskottet säger. När det gäller frågan om representationen i Taiwan öppnade Sveriges Exportråd ett kontor i Taipei redan 1991, där Business Sweden i dag bedriver ett viktigt arbete för svenska handelsintressen. Det redan omfattande utbyte som bedrivs i dag ryms inom ramen för Business Swedens kontor i Taipei.
Ann Linde (S):
Låt mig börja med Boriana Åbergs sista fråga om att en representant inte är på plats. Naturligtvis har vi en representant på plats. Som jag har sagt till Boriana Åberg som svar på tidigare riksdagsfrågor har den nuvarande svenska representanten på grund av pandemin och karantänsregler inte kunnat närvara så mycket som var avsikten från början.
Men den svenska representanten är, som sagt, i Taipei nu, och det har inte skett någon nedgradering av Sveriges representation i Taiwan. Jag uppfattar det som att varken Björn Söder eller Markus Wiechel gillar de svar som jag ger. Därför säger de ständigt att jag inte svarar på deras frågor.
Jag har redogjort för massor med aktiviteter som Sverige har tillsammans med Taipei, bland annat att Sverige kan. Vi är det land som har haft flest handelsförhandlingar med Taiwan. Dessutom finns det samarbetsinitiativ på halvledarområdet, när det gäller grön omställning och så vidare. När det gäller strategi nämns Taiwan flera gånger i den Kinastrategi som hela riksdagen har antagit.
Beträffande det som Björn Söder sa om the Leaders Network vill jag säga följande. Jag tror i och för sig inte att Sverigedemokraterna kommer att komma in i en regering någon gång. Men om de kommer in i en regering någon gång vet man att det finns mängder av nätverk som anordnas där man ofta tar med ett antal länder från de olika regionerna. Här är det tolv länder, och det är Sydkorea som representerar regionen och som gör ett otroligt bra arbete.
Det är inte så att 198 länder är med i allting. Man väljer olika länder i olika nätverk, och här är det Sydkorea som är valt. Men, som sagt, det är sådant som man gör i en regering.
Ann Linde (S):
Först måste jag fråga Markus Wiechel vad han menar med att Taiwans är Asiens främsta demokrati. Jag undrar vad Sydkorea och en rad andra demokratier i Asien tycker om detta. Det viktiga är att regeringen har ett givande och regelbundet utbyte med Taiwan, både i Sverige och i Taiwan.
Kontakterna mellan Sverige och Taiwan är omfattande, trots avsaknaden av diplomatiska förbindelser. Som jag redan har nämnt fungerar handelskontoret i Taipei, även om man naturligtvis alltid kan diskutera hur det skulle kunna göras bättre. Det är inga problem att ha den typen av diskussioner.
Framför allt är handelsutbytet väldigt viktigt i detta samarbete, men det är också kulturutbytet, det akademiska samarbetet och de parlamentariska kontakterna. Vi kommer att fortsätta med det breda utbytet med Taiwan. Sverige kommer också i fortsättningen att stödja Taiwans deltagande i internationella sammanhang som inte kräver status som stat.
Man har inte landsstrategier för vartenda land i hela världen; det är ingenting som man har. Men om någon vill ta fram en strategi för Taiwan är det naturligtvis helt upp till varje parti att självt göra detta. Många globala utmaningar kräver ju att man har ett heltäckande deltagande i olika internationella samarbeten och så vidare.
Riksdagen har antagit en strategi för hela Kina - Sverige är ett av bara två länder där detta har skett - där även frågan om Taiwan tas upp. Därmed avser regeringen inte att ändra sin ett-Kina-politik. Arbetet för att utveckla strategierna med Taiwan kommer att fortsätta med de existerande förbindelserna, och det behövs ingen särskild strategi för detta.
Ann Linde (S):
Markus Wiechel har frågat mig om jag vidtagit några åtgärder i syfte att verka för att Kina och fler länder ansluter sig till Santiagokonventionen eller på andra sätt verkat för att stoppa kinesisk organskörd. Vidare har Markus Wiechel frågat mig om jag lyft organskörden i internationella sammanhang samt med kinesiska företrädare eller om detta kan förväntas ske framöver.
Slutligen har Markus Wiechel frågat mig om jag håller med om att det som sker mot uigurer i Xinjiangprovinsen i Kina är att betrakta som ett folkmord och om så är fallet vilka initiativ jag är beredd att ta med anledning av detta. Regeringen fördömer starkt alla former av handel med mänskliga organ, var i världen de än sker. En konvention mot handel med mänskliga organ, den så kallade Santiagokonventionen, antogs av Europarådet 2015.
Sverige deltog aktivt i förhandlingarna och antagandet av konventionen och stöder fortsatt anslutning av andra länder. Förslag på åtgärder som krävs för att Sverige fullt ut ska kunna leva upp till konventionens krav lämnades 2019 i betänkandet Santiagokonventionen mot organhandel . Betänkandet har remitterats. Regeringen ser allvarligt på de anklagelser som framförs angående handel med mänskliga organ i Kina. Detta är också en fråga som EU-kretsen följer noga.
EU har vid flera tillfällen lyft frågan om handel med mänskliga organ i den dialog som regelbundet förs mellan EU och Kina om mänskliga rättigheter. Regeringen ser mycket allvarligt på situationen för mänskliga rättigheter i Xinjiang. UD:s senaste rapport om situationen för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i Kina från 2019 konstaterade att inskränkningar i individers åtnjutande av mänskliga rättigheter är särskilt förekommande i Xinjiang.
Flera av FN:s specialrapportörer för mänskliga rättigheter har också uttalat sig om utvecklingen. Det är genomgående av stor betydelse att det internationella samfundet får tillträde till Xinjiang för att på plats skaffa sig ett detaljerat underlag om utvecklingen. FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter har meddelat sin avsikt att resa till Xinjiang.
Sverige stöder fortsatt EU:s begäran gentemot Kina att ge högkommissarien meningsfullt och obehindrat tillträde till regionen. Givet den allvarliga situationen införde EU den 22 mars 2021 sanktioner mot fyra individer och en enhet med anledning av kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Xinjiang. Det är viktigt att EU fortsätter att agera enigt.
Att folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna, upprätthålls berör hela det internationella samfundet. Därför har Sverige och EU vid ett flertal tillfällen tagit upp situationen i Xinjiang vid möten med kinesiska företrädare. Både Sverige och EU har vid ett flertal tillfällen uttryckt oro över situationen för mänskliga rättigheter i Xinjiang, inklusive vid det senaste mötet i FN:s råd för mänskliga rättigheter i mars 2022.
Ann Linde (S):
Låt mig återigen understryka att regeringen fördömer alla former av handel med mänskliga organ var de än sker. Därför deltog Sverige aktivt i förhandlingarna om antagandet av Santiagokonventionen - Europarådets konvention mot handel med mänskliga organ, som man också kan säga. Att bekämpa handel med mänskliga organ är en gränsöverskridande utmaning.
Regeringen stöder därför fortsatt anslutning av fler länder till konventionen. Den här konventionen antogs i mars 2015. Den har tre huvudsyften. Det första är att förebygga, förhindra och bekämpa handel med mänskliga organ genom att föreskriva att vissa handlingar ska straffbeläggas.
Det andra är att skydda brottsoffrens rättigheter i fråga om gärningar som straffbeläggs i enlighet med konventionen. Det tredje är att främja nationellt och internationellt samarbete när det gäller insatser mot handel med mänskliga organ, alltså även i Kina och på andra ställen där det förekommer. Både medlemsstater av Europarådet och icke-medlemsstater kan ansluta sig till konventionen.
Om fler stater väljer att ansluta sig är det en väldigt positiv sak. I Santiagokonventionen finns förslag på hur man ska hantera detta i det land som Markus Wiechel tar upp och i andra länder.
Nu är utredningen ute på remiss, men tyvärr har det blivit lite försenat eftersom en hel del lagstiftningsarbete fick senareläggas på grund av allt lagstiftningsarbete i samband med pandemin. Men frågan är fortfarande aktuell och viktig.
Ann Linde (S):
Regeringen ser givetvis oerhört allvarligt på situationen för de mänskliga rättigheterna generellt i Kina, och vi följer situationen noga, inte minst i Xinjiang.
Huruvida dessa övergrepp och kränkningar ska bedömas utgöra folkmord måste avgöras efter en noggrann och grundlig granskning av fakta och bevis. En annan viktig men inte avgörande aspekt vid en sådan bedömning är om en nationell eller internationell domstol eller tribunal har prövat frågan.
Frågan om hur de övergrepp som begås ska betecknas påverkar inte vår omedelbara ståndpunkt: att Sverige fortsätter att vara helt emot det som sker i Xinjiang och fortsätter att agera mot det. Vi vill dock bland annat att detta ska kontrolleras av FN:s kommissarie för mänskliga rättigheter.
Både Sverige och EU har tagit upp situationen i Xinjiang i flera internationella sammanhang i möten med kinesiska företrädare, senast på toppmötet mellan EU och Kina den 1 april. Både Sverige och EU har återkommande uttryckt sin oro över denna situation för de mänskliga rättigheterna i Xinjiang. Vi tog också upp situationen vid FN:s råd för de mänskliga rättigheterna i mars.
Som jag sa i svaret har EU också antagit sanktioner mot både individer och enheter när det gäller kränkningar av mänskliga rättigheter i just Xinjiang. Det gjordes samtidigt av EU, Storbritannien, USA och Kanada som en stark markering av att detta är oacceptabelt.
Vad gäller organskörd och eventuell lagstiftning får vi först se vad som framkommer i remissvaren om Santiagokonventionen och huruvida man ska gå vidare med lagstiftning eller något annat.
Ann Linde (S):
Situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina är fortsatt allvarlig, och Sveriges och EU:s ansträngningar för att uppmärksamma frågan i alla olika sammanhang fortsätter. Som jag konstaterade tidigare fördömer regeringen alla former av handel med mänskliga organ var i världen det än sker. Det är självklart att det är fel; det behöver Markus Wiechel inte tvivla på. Det är inte bara fel utan helt förkastligt.
Det är därför Sverige har varit så aktivt i förhandlingarna för att få fram Santiagokonventionen, eller Europarådets konvention mot handel med mänskliga organ. Detta gränsöverskridande arbete måste fortsätta.
När det gäller rapporterna om att oegentligheter förekommer vid organtransplantation i Kina har EU tagit upp detta med Kina i den dialog som finns om mänskliga rättigheter.
Den oroande utvecklingen i Xinjiang har tagits upp både Sverigebilateralt och EU-bilateralt. Som jag tidigare sa är folkmordskonventionen väldigt specifik, och man måste ha insamlade bevis.
Därför är första steget att FN:s kommissarie för mänskliga rättigheter får access till Xinjiang, vilket hon inte har fått. Vi kommer att fortsätta att kräva detta och att ta upp dessa frågor, och jag delar Markus Wiechels upprördhet över de förfärligheter som sker.
Ann Linde (S):
Jag kan inte annat än hålla med om allt Alexandra Anstrell säger kring de förfärliga exempel som hon tar upp. Kvinnor och flickor är ju särskilt utsatta i konflikter och krig, och vi vet att det finns ett samband mellan väpnad konflikt och sexuellt och könsbaserat våld. Om man inte erkänner det har man liksom inte rätt utgångspunkt.
Därför måste vi göra allt vad vi kan för att förhindra det. I våras åkte jag tillsammans med den ukrainske utrikesministern Dmytro Kuleba till ett flyktingmottagningscenter i Korczowa, som ligger på gränsen till Ukraina.
Där fick jag höra från människor som precis hade kommit om ryska grymheter, om tortyr, om attacker på barn på tågstationer och om fruktansvärda sexuella övergrepp som hade begåtts av ryska soldater i Ukraina.
Som sagt var stöder vi från svensk sida flera olika organisationer, till exempel Women's Initiatives for Gender Justice, som arbetar med att stärka kompetensen kring sexuellt våld. Där samarbetar man med lokala partner. Det kan ofta vara väldigt svårt att få kvinnor och flickor som har varit utsatta för detta att berätta om det, eftersom det är så skuldbelagt.
Vi håller på att försöka förebygga sexuellt och könsbaserat våld genom att FN har så kallade Team of Experts on the Rule of Law and Sexual Violence in Conflict, vilket handlar om att man måste ha ett ansvarsutkrävande av dem som har begått de här brotten mot kvinnorna och barnen.
Jag tycker också att det är bra att Alexandra Anstrell tar upp frågan om till exempel aborter och dagen-efter-piller. En sak som sker är ju att när kvinnor och flickor som har varit utsatta för till exempel våldtäkter kommer till länder där de inte ens kan få en abort blir det en ytterligare sten på bördan.
Där försöker vi att stötta organisationer som till exempel Kvinna till kvinna och andra, dels för att ha den här typen av information på deras språk när de kommer till exempel till Polen, dels så att de kan få hjälp och stöd till exempel med dagen-efter-piller.
Vi vet också att det här stödet till kvinnorättsorganisationerna når gräsrotsorganisationer i Ukraina och att de har vägar för att nå kvinnorna. De gör faktiskt ett betydande arbete både för flickor och för kvinnor i Ukraina nu.
Vi har också flera olika försök till samordning genom FN:s organisationer, men det här är alltid ett problem. Jag tycker att Alexandra Anstrell pekar på detta på ett bra sätt: När det kommer väldigt många organisationer som alla vill hjälpa är samordning ett problem.
Det kan också vara så att man har olika mål med sitt hjälparbete och kanske inte vill stödja på samma sätt.
Ann Linde (S):
Jag kan hålla med Alexandra Anstrell om att arbetet i ICC och i andra organ som försöker utkräva ansvar tar lång tid. Man är inte alltid riktigt snabb. Det viktiga är att man försöker samla in bevis för senare ansvarsutkrävande.
Faktum är att EU:s utrikesministrar träffade chefsåklagaren för ICC, herr Khan. Vi var tre kvinnliga utrikesministrar från Sverige, Tyskland och Belgien som särskilt tog upp behovet av att prioritera sexuellt våld, våldtäkter och så vidare. Det fick inte komma långt ned på prioriteringslistan.
En av de saker som Khan tog upp var att det råder brist på utredare som kan utreda den typen av våld. Vi bidrar med sekonderingar från till exempel Sverige. Sedan har vi själva universell jurisdiktion.
Därför intervjuar svenska åklagare kvinnor som kommer hit. Det upptrappade våldsläget kan också leda till att andra former av könsrelaterat våld och sexuellt våld ökar.
Det kan ske i nära relationer och vid människohandel, till exempel de annonser som Alexandra Anstrell pekar på.
Hotet om sexuellt våld kan också resultera i att många kvinnor avstår från att engagera sig för sina egna rättigheter eller berätta om det de har varit utsatta för därför att de är rädda för att det i nästa läge innebär att de blir utsatta för något slags hämnd.
Alexandra Anstrell hade en fråga om Jämställdhetsmyndigheten. Uppföljning av alla typer av stöd för att myndigheterna ska göra någonting är en av de riktigt viktiga frågorna. Man kan inte bara dela ut pengar som man inte vet var de hamnar. Både jag och jämställdhetsministern är mycket engagerade i frågorna.
Jag är också glad över att flera av mina kvinnliga utrikesministerkollegor har tagit upp detta. Det borde inte vara så att det framför allt är de kvinnliga utrikesministrarna, men det är lite så. Det har varit lättare att få upp frågorna när det har varit kvinnor.
Jag har också sett i till exempel svenska medier att man tycker att frågorna om jämställdhetsarbetet och stödet till kvinnorättsorganisationer inte skulle vara det mest prioriterade just nu. Det håller jag inte alls med om. Man måste hela tiden lyfta upp dessa frågor - det sker inte av sig självt.
Ann Linde (S):
Sverige för en nära dialog med berörda biståndsorgan och humanitära organ när det gäller vikten av att vara vaksamma på framför allt flickors och kvinnors ökade utsatthet för människohandel, särskilt för sexuella ändamål, när de flyr från Ukraina.
Utöver ett förebyggande arbete är det också i nuläget viktigt att man når ut med information och får en samordnad respons och insatser som samordnas mellan de olika aktörerna.
Vi jobbar bland annat för samordning när det gäller registrering av flyktingar för att möjliggöra identifiering och uppföljning av utsatthet, barnskydd och andra insatser som ska förebygga människohandel av sexuell karaktär.
Vi bidrar också till EU:s handlingsplan och har en dialog med EU:s samordnare i frågor om människohandel, som var i Stockholm i våras, för att koppla samman det som gäller här och det som gäller i de andra EU-länderna. Vi hade också en internationell givarkonferens i Berlin den 5 april med anledning av flyktingsituationen, och då anordnade Sverige och USA ett särskilt segment som handlade om gränskontroll och förebyggande av människohandel.
Allt detta beror ju på Rysslands oprovocerade och omotiverade aggression mot Ukraina, en fredlig, demokratisk och suverän stat. Det är ett flagrant brott mot internationell rätt, och även här är det Ryssland som bär det högsta ansvaret för det som drabbar dessa kvinnor och barn.
Slutligen vill jag tacka Alexandra Anstrell för att hon tog upp detta väldigt viktiga område, som behöver debatteras ännu mer i riksdagen. Jag önskar också glad midsommar!
Ann Linde (S):
Evakueringen från Afghanistan var den svåraste evakueringsinsats som Sverige har genomfört. Vi fick hem ungefär 1 100 personer, varav ungefär 400 med svenskt pass eller svenskt medborgarskap. De kommer att få betala resorna själva.
Exakt hur den uträkningen går till är inte klart, men vid denna typ av resor - till exempel utvisningar eller annat - brukar kostnaden sättas till motsvarande en reguljär flygbiljett. Här kan det komma att bli lite dyrare, men självklart kommer det inte att vara krona för krona för allting. Detta var en väldigt stor evakueringsinsats.
Ann Linde (S):
Sven-Olof Sällström gör en massa antaganden om semesterresande afghaner och så vidare för att kasta skit på människor. Det tänker jag inte delta i. Sverige har ett konsulärt uppdrag för alla som har svenska pass eller svenska permanenta uppehållstillstånd, och vi ska naturligtvis försöka hjälpa när vi kan. Däremot är det väldigt mycket svårare när vi har en avrådan, och man bör man ta ett stort eget ansvar. Då kan vi inte alltid hjälpa folk.
Men annars ingår det i det konsulära uppdraget.
Ann Linde (S):
Jag tackar Annika Qarlsson för frågan. Detta är en av de riktigt svåra frågorna som vi diskuterade mycket vid mötet i FN:s generalförsamling i New York förra veckan. Vi ser nu att läget imploderar i Afghanistan. Det kommer inga pengar in, människor är hungriga och spridningen av covid är förfärlig.
Frågan för oss är hur vi kan stödja det afghanska folket, inte minst kvinnor och flickor, utan att legitimera talibanrörelsen. Det är självklart att vi inte ska skicka några pengar direkt till talibanerna, men de måste öppna möjligheterna för att få in humanitärt stöd så att man kan fortsätta med biståndsverksamhet. Det kommer inte att bli lätt.
Ann Linde (S):
Det som finns och som fungerar är FN-organisationerna. De har sagt att de ska stay and deliver. De kommer att vara kvar, och vi kan använda dem. Jag talade i New York med chefen för en av världens största biståndsorganisationer, International Refugee Organization.
De har 1 700 personer som jobbar i Afghanistan med framför allt internflyktingar. Dem kan vi också använda.
Ann Linde (S):
Jag tackar Håkan Svenneling för frågan. Tyvärr är sådana övergrepp ett reellt problem. Håkan Svenneling tar upp just den svenske diplomaten Kompass, som råkade illa ut därför att han uppmärksammade hela FN-systemet på att detta förekommer och krävde åtgärder. Han fick därmed i princip sluta på FN.
Detta har i och för sig varit en väckarklocka för oss att agera så att det inte resulterar i strafffrihet för dem som begår dessa övergrepp. Vi måste ha bättre kontrollsystem för de FN-anställda.
Jag delar helt Håkan Svennelings uppfattning att dessa övergrepp är helt oacceptabla för dem som har utsatts för dem, men det är också en fara för FN-systemet om det inte går att lita på FN.
Ann Linde (S):
Ja, vi jobbar med det här på flera olika sätt. OSSE är ju FN:s regionala organisation och världens största regionala säkerhetsorganisation. Jag kan berätta att i morgon kommer alla OSSE:s militärrådgivare till Sverige. Jag kommer att ta dem till det nordiska centret för gender i militära operationer, där de kommer att få se en film om sexual harassment i operationer.
Sedan kommer den att stoppas, och så kommer de att få diskutera hur vi ska följa upp detta. Det blir kul.
Ann Linde (S):
Tack, Olle Thorell, för att du tar upp generalförsamlingen! Det var som sagt en rad frågor som handlade om inte minst kvinnor, fred och säkerhet, jämställdhet och stöd för multilateralism, alltså att vi ska arbeta tillsammans. Jag menar att en av de största framgångarna vi fick var ett extra möte om Jemen, som Sverige och Schweiz var värdar för.
Både jag och min schweiziska kollega, men också biståndsministern vid ett tidigare tillfälle, har jobbat mycket med detta. På vårt möte fick vi länderna att lova en halv miljard dollar till, utöver det man redan fått, för att stärka situationen i Jemen. Jag måste också säga att frågan om jämställdhet togs upp i väldigt många sammanhang.
Det är jag glad för, och det visar på den nya amerikanska administrationens engagemang i frågorna.
Ann Linde (S):
En sak som är väldigt glädjande är att FN har utsett en svensk diplomat, Hans Grundberg, till nytt FN-sändebud. Han har precis alldeles nyss börjat resa runt i regionen för att samtala med alla aktörer för att se hur vi bäst kan hjälpa till politiskt men också hur vi kan få in humanitärt stöd.
Man kan se en liten ljusning i engagemanget, men på marken är det fortfarande väldigt illa.