Sofia Fölster (M):
Nej, det är naturligtvis ingen enkel fråga, och det var inte meningen att framställa det så. Däremot finns det många myter och förutfattade meningar som ofta styr debatten. Det gör mig oerhört trött, och det var en del av dessa som jag försökte bemöta. Vad gjorde Moderaterna? Jo, Moderaterna tillsatte en utredning, inte om utan hur surrogatmoderskap ska införas i Sverige. Det var en väldigt tydlig inriktning.
Det var därför som det i utredningen satt en majoritet jurister och inte en majoritet gynekologer, till exempel. Den gynekolog som dock satt i utredningen, den enda i utredningen som har jobbat med ofrivilligt barnlösa, var den person som argumenterade för ett ja till surrogatmoderskap, vilket är viktigt att påpeka. De källor som utredningen hänvisar till liksom Statens medicinsketiska råd landar också i ett ja, om vi nu ska tala om etiska frågor. Det är alltså ett ganska beforskat och eftertänkt område.
Många av de frågor som ministern här nu ställer sig finns det svar på i precis de källor som utredningen hänvisar till och också om man ser på andra länder. När det exempelvis gäller frågan abort är det väl självklart att kvinnan, som har rätt till sin egen kropp, alltid har möjlighet att göra abort oavsett vems barn det blir i slutändan. Många av dessa frågor är lösta i andra länder.
Det gäller bara att öppna ögonen och titta utanför Sverige, så kan vi komma fram till ett svar på många av dessa frågor.
Jag kan inte förstå varför vi ska fortsätta att ta den enkla vägen och blunda för alla de par som åker utomlands och de över 50 barn per år som föds genom surrogatarrangemang utomlands, när vi skulle kunna göra det här än mer rättssäkert i Sverige och ställa precis de höga krav som vi vill på den här processen.
Det finns många andra situationer där man kan tala om påtryckningar. Kan en kvinna bli utsatt för påtryckningar att göra en abort, till exempel? Nej, där säger vi klart och tydligt att det är kvinnans eget beslut och att hon är kapabel att fatta beslut om sin egen kropp. Ett närliggande exempel som är tillåtet i Sverige är livmodertransplantation.
Det handlar inte om en sjukdom eller något man behöver för att överleva utan enkom om möjligheten att få barn. Här väljer en närstående altruistiskt och bara för att hon bryr sig om en annan människa att donera sin livmoder och genomgå en operation som är mycket mer riskfylld än att bära barnet själv för att en annan person ska kunna få barn.
Detta sker alltså i Sverige samtidigt som vi stänger dörren för surrogatmoderskap. Denna diskussion är givetvis inte enkel. Det finns många svåra avvägningar. Vi behöver framför allt fundera på vilka höga krav vi ska ställa för att denna process ska kunna ske och vilka krav vi ska ställa på surrogatmammor, föräldrar och alla inblandade.
För mig är det dock enkelt att konstatera att det är många svenska par som är ofrivilligt barnlösa. Många av dem åker också till länder där vi inte har någon kontroll över hur denna process går till. De åker till länder där de också betalar pengar, vilket ökar risken för alla inblandade att det inte går rätt till.
Vi hade kunnat göra samma process här i Sverige, betydligt mer medicinskt säkert och rättssäkert. Samtidigt är det en principiell fråga. Står vi upp för att kvinnor har rätt till sin egen kropp och har rätt att fatta egna beslut i frågor om abort och livmodertransplantation måste vi göra detsamma i frågan om att vara surrogatmamma.