Jacob Johnson (V):
Tack för svaret, finansministern! Det var ett kort men ganska tydligt svar: Finansministern avser inte att vidta några åtgärder med anledning av ESO-rapporten. Jag beklagar det. Jag hade kanske förväntat mig en mer öppen hållning från finansministern, som brukar tycka om att referera till forskning som underlag för sina förslag.
I och med 1991 års skattereform infördes ett så kallat dualt system för beskattning av inkomster i och med att man skilde på inkomster från arbete respektive kapital. Tidigare hade beskattning tagits ut på summan av arbets- och kapitalinkomster efter en progressiv skala.
I det duala systemet beskattas normalt kapitalinkomster med 30 procent medan löneinkomster beskattas efter en progressiv skala där höga inkomster på marginalen i dag beskattas med ca 57 procent, det vill säga nästan dubbelt så mycket. Här har vi alltså en stor avvikelse från principen att olika inkomster ska ha lika beskattning och också från principen om skatt efter bärkraft.
Jag tycker att det i sig är ett gott motiv för att göra en översyn av hela skattesystemet, men det är tyvärr något som finansministern ihärdigt motsätter sig. Dagens debatt handlar om ett problem som det duala systemet medför, nämligen just beskattningen av fåmansföretag enligt dessa 3:12-regler. Det är ett väl känt och ofta diskuterat problem.
Till exempel kallade skatteforskaren Peter Birch Sørensen redan 1994 detta för det duala systemets akilleshäl. 3:12-reglerna försöker väga av hur fåmansföretagare ska beskattas vad gäller inkomster från sitt arbete respektive utdelning i företaget.
Eftersom skatten på inkomster är väsentligt högre än skatten på kapital är risken för inkomstförvandling från arbetsinkomst till kapitalinkomst överhängande, särskilt som kapitalinkomsten inom vissa gränser enligt 3:12-reglerna bara ska beskattas med 20 procent. Jag har med intresse tagit del av rapporten från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, ESO.
Enligt rapporten kom man bland annat fram till att reglerna leder till utbredd omvandling av inkomster från tjänst till inkomster av kapital. Detta utförs främst av manliga höginkomsttagare, vilket bland annat leder till ökade inkomstskillnader efter skatt i samhället i stort.
Men författarna har även funnit att nybildade fåmansföretag gör färre reala investeringar, att andelen fåmansföretag som är holdingbolag och skalbolag har ökat och att det sparade gränsbeloppet till holdingbolag kan uppskattas motsvara så mycket som 23 miljarder kronor i framtida förluster i skatteintäkter, även om den siffran är osäker.
Att den omfattande inkomstomvandlingen leder till en missvisande makroekonomisk statistik, eftersom nya fåmansföretag som uppenbart har gjorts primärt av skatteplaneringsskäl kan tolkas som bevis för nyföretagandet, men i själva verket handlar det om skatteplanering.
Författarna föreslår en rad åtgärder för att komma till rätta med dessa problem, till exempel vad gäller definitionen av aktiva ägare, som är för vag i dagens lagstiftning. Då vill jag fråga finansministern som, tror jag, gärna lutar sig mot evidensbaserat vetande hur han ser på de här förslagen.
Är det möjligtvis så att i Moderaternas Sverige ska det löna sig bättre att skatteplanera än att arbeta?