Cecilia Malmström (FP):
Tack, Sven-Erik Österberg, för möjligheten att få diskutera frågan! Det är tråkigt att det är så få personer i kammaren, även om jag såg att en ledamot precis kom in. Det här är en viktig och intressant fråga. Jag minns också en mycket trevlig interpellationsdebatt precis före jul. Jag vill minnas att jag kom precis från det toppmöte som hade ordnats och som var lite turbulent. Det var mycket som var oklart då. Det finns fortfarande en hel del oklarheter.
Irland håller på att diskutera internt och med rådssekretariatet hur man ska utverka juridiska garantier runt tre områden i fördraget. Det är ännu långt ifrån klart när detta ska bli färdigt och vad de ska innehålla. Dessutom fick Irland ett löfte om att varje land skulle få behålla en kommissionär om Lissabonfördraget träder i kraft. Det mesta tyder nu på att Irland sannolikt kommer att rösta i oktober.
Vi har ännu inget datum, och vi tror att vi inte kommer att få ett datum för detta förrän kanske på toppmötet i juni. Det är lite olyckligt på det sättet att det blir en turbulent process. Precis som Sven-Erik Österberg säger brukar traditionen vara så att efter Europaparlamentsvalet i juni nominerar Europeiska rådet en ordförande till kommissionen, som sedan godkänns.
Sedan påbörjas omedelbart tillsättandet av en ny kommission - de överlappar varandra - och parlamentet börjar utfråga de olika kandidaterna i slutet av augusti och i början av september. Jag tror inte att detta kan ske enligt den tidtabellen i år. Kommissionen måste nog sitta kvar under en längre tid.
Även om vi hoppas från inkommande svenskt ordförandeskap att man kanske skulle kunna enas om ordförande i kommissionen i juni-juli efter Europaparlamentsvalet kan en ny kommission inte utses förrän efter en irländsk folkomröstning. Det innebär att man förvisso kan föra samtal med den nytillträdde ordföranden i kommissionen under sommaren, men det blir i princip den gamla kommissionen som sitter kvar.
Utfrågningarna i Europaparlamentet kan inte påbörjas förrän efter den irländska folkomröstningen. Det finns också en beredskap för att göra detta antingen i oktober eller i november i parlamentet. Detta försenar processen något, vilket gör att det är lite tidigt nu att börja samtala om personer.
När den tiden närmar sig står jag absolut fast vid det som vi har sagt tidigare, nämligen att vi avser att föra samtal med företrädare för oppositionen om både vilken post som skulle kunna vara lämplig och olika personer - även om Sven-Erik Österberg förstås är medveten om att det här är ett pussel som ska läggas. Jag har varit angelägen om och noga med att inte spekulera i några namn i pressen, även om jag ofta får frågan.
Jag har vid två tillfällen, som Sven-Erik Österberg har tagit upp, fått frågan om det är tid för en borgerlig kommissionär. Jag har sagt att det nog är tid för en borgerlig kommissionär. Det är ganska rimligt att dessa poster alternerar. När man för första gången utsåg en kommissionär blev det Anita Gradin. Jag har samtalat med många människor från olika läger som var med vid den tidpunkten. Det fanns nog ändå ett slags uppfattning om att man skulle ha en viss rotation på den posten.
Vid tre tillfällen har Sverige fått utse en kommissionär, och vid alla tre tillfällen har det varit en socialdemokrat. Det är inte orimligt att det blir en från det borgerliga lägret den här gången. Om det vore Sven-Erik Österberg som stod här i stället för mig, och det hade varit tre borgerliga kommissionärer, hade han nog också tyckt att det var dags för en socialdemokratisk kommissionär i det fallet. Det är väl inte orimligt?
Vi har inga namn, och vi har inte påbörjat processen internt i Regeringskansliet - just därför att det finns en sådan osäkerhet om både tidtabellen och innehållet. Om det skulle bli nej på Irland tillsätts kommissionen enligt Nicefördraget, och det är den mindre kommissionen. Då har inte Sverige eller något land en garanterad plats eftersom det då ska vara högst 26 ledamöter, vilket ytterligare komplicerar frågan.