KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Hannah (L):
Utrikesministern talar mycket om lärdomar. Har den turkiska staten tagit lärdom av det som man har gjort i sin historia? Absolut inte. Det kan inte ens utrikesministern hävda. Sättet som man behandlar den kurdiska minoriteten, journalister och hbtq-personer på och sättet att urholka demokratin är en direkt konsekvens av att man inte har haft en process där man har demokratiserats och fått respekt för sina invånare och minoriteter.
Nej, vi har inte lärt oss historien. Att kalla det för någonting annat än folkmord är att ta ställning från regeringens sida. Massövergrepp duger inte, precis som ministern säger. Det saknas inte ord; det finns ett ord, och det är folkmord. Jag vill citera en modig socialdemokrat, till skillnad från den nuvarande regeringen. Hjalmar Branting har uttalat sig om det armeniska folkmordet.
I tidningen Socialdemokraten från den 28 mars 1917 återges ett tal som Branting höll dagen före vid ett opinionsmöte på Norra Bantorget i Stockholm mot det armeniska folkmordet. Så här säger den då blivande statsministern: "Dokumenten säga klart ifrån, att här ej är tal om övergrepp av underordnande, utan det är frågan om ett organiserat och systematiskt folkmord, värre än vad vi någonsin sett maken till i Europa.
Det har gällt att hela stora områdes befolkning, att massakrera dem, driva de överlevande i öknen under förhoppning att de ej skola uthärda utan att deras ben skola vittra i ökensanden. Detta folkmord står bland krigets alla ohyggligheter beträffande offrens antal och den systematiska vildheten i dess utförande utan motstycke. När vi läsa därom har det isat våra hjärtan, verkligen på allvar isat våra hjärtan".
Det här tyckte Socialdemokraterna när folkmordet fortfarande pågick. Nu, 100 år senare, väljer man att kalla det för massövergrepp och påstå att det inte finns ord som är tillräckliga. Hjalmar Branting pratade om systematiskt folkmord, och det är vad vi vill att det ska kallas, eftersom det är vad som har skett. Jag blev väldigt förvånad när utrikesministern sa att det inte finns några politiska möjligheter att kalla det för folkmord.
Det finns det visst, men precis som Ove Bring - Sveriges främsta professor i folkrätt - har uttalat är detta en politisk fråga i Sverige därför att det är en politisk fråga i Turkiet. De svenskar som tycker att den här frågan är väldigt viktig förtjänar ett svar från Socialdemokraterna.
Den enda fråga som jag ställer och som jag uppmanar utrikesministern att svara på - jag kommer att återvända till kammaren tills att jag har fått svar på frågan - är: Kommer den socialdemokratiska regeringen att erkänna folkmordet under den här mandatperioden, ja eller nej?
Robert Hannah (L):
Utrikesministern säger att det viktiga är vad vi gör och vad vi uppnår för resultat. Tittar man på Turkiet ser man ju vad resultatet är. Resultatet är att den kurdiska minoriteten är kraftigt förtryckt och att journalister förtrycks. Orhan Pamuk är ett typiskt exempel på en sådan person. Svaret är egentligen att vi har gjort allt fel hittills.
Tror utrikesministern att samtal om försoning kommer att leda någonvart så länge som det är olagligt att komma till Turkiet och säga att detta folkmord har ägt rum? Så länge som överlevande, deras efterlevande och släktingar inte kan återvända till sina hembyar och säga att detta har skett kommer detta att vara levande. Utrikesministern frågar sig om det är regeringar som ska erkänna dessa händelser. Ja, jag anser det i två typer av fall.
Det första är när förövarstaten förnekar det hela. Då tycker jag att regeringen har ett ansvar att kliva fram och ta striden för det rätta. Det andra är när det är ett pågående folkmord. Då finns det ett ansvar för alla regeringar i världen att arbeta för att det ska stoppas. Om man då inte erkänner det kommer man ingenstans.
Jag kommer att återkomma i debatt med utrikesministern här i kammaren för att få ett svar om hon inte ger det här och nu: Kommer den här regeringen att erkänna folkmordet under den här mandatperioden, ja eller nej? Det är en väldigt enkel fråga som jag kräver ett enkelt svar på.
Robert Hannah (L):
Jag vill börja med att säga att jag tycker att den svenska insatsen i Irak är hedervärd och otroligt viktig för fred och stabilitet i Mellanöstern och särskilt i Irak. Det gör mig stolt som svensk att vi faktiskt gör detta, så det handlar inte över huvud taget om att kritisera det. Däremot håller jag självklart med om det som Robert Halef tidigare tog upp: att insatserna måste säkerställa att minoriteterna får en riktig och ärlig chans att kunna stanna kvar och fortsätta.
Jag utgår från att utrikesministern gör sitt bästa för att poängtera att minoriteternas utsatthet är extremt stor och att det är de grupperna som behöver prioriteras i en återuppbyggnad av Irak. Jag är i stort nöjd med utrikesministerns svar på den frågan, även om vi inte delar åsikter när det gäller självförsvar och styrkor och sådant. Men i stort är den svenska insatsen otroligt hedervärd.
För mig är det extremt viktigt att alla folkgrupper i Irak får en chans och en möjlighet att stanna kvar. Därför har jag i denna interpellation väldigt mycket betonat deras möjlighet att faktiskt göra det. Det är egentligen bara på en punkt som jag inte får något svar från utrikesministern. Därför vill jag lyfta den särskilt. Men det innebär inte att jag inte har åsikter i de andra frågorna.
Jag lyfte frågan om assyriska byar i den kurdiska regionen. Jag är en av de personer som absolut försvarar den kurdiska regionen. Demokratiutvecklingen där har varit god historiskt sett, och det är en av de starkare krafterna i Mellanöstern. Men det finns också problem, och det måste man som regering kunna betona och lyfta.
I Korrespondenterna visades en dokumentär för någon månad sedan som handlade om olaglig ockupation av assyriska byar i den kurdiska regionen. Byar tas av klanledare, i det här fallet Massoud Barzanis släkting. Jag har inte hört några uttalanden från regeringen över huvud taget med kritik mot den typen av ockupationer.
Jag vill betona att detta inte är någonting som jag själv har hittat på eller som någon annan har hittat på. Jag vill nämna några av de organisationer som tar upp detta. Amnesty International har rapporter om denna fråga. World Council of Churches har en rapport om frågan. International Crisis Group har också rapporter om ockupationer av assyriska byar i den kurdiska regionen. Även Human Rights Watch har gjort rapporter om detta.
Det senaste fallet i Nahla handlar om Massoud Barzanis kusin och den klan som han tillhör. De har helt enkelt gått in i byn och tagit mark. När markägarna, den assyriska minoriteten i området, har försökt demonstrera och försökt få sin mark tillbaka har de inte fått någon hjälp över huvud taget. Den kurdiska peshmergan har inte gått in där för att säkerställa att marken finns, och Massoud Barzani har inte uttalat att de behöver lämna markerna.
Min fråga till utrikesministern är: På vilket sätt har regeringen uttalat att konfiskationen av assyriska byar är otillåten, och vad tänker ministern göra för att säkerställa att detta inte sker?
Robert Hannah (L):
Tack, utrikesministern, för ett bra svar! Jag delar utrikesministerns bild att man måste arbeta politiskt, humanitärt och militärt. Om vi lyckas med dessa tre spår är minoriteterna de som vinner mest på det - så är det. Jag tror att det finns jättestora möjligheter för den svenska regeringen att påverka både den irakiska regeringen och även det kurdiska regionala styrets regering i rätt riktning.
När jag senast var i det kurdiska parlamentet i Erbil pratade jag svenska med vice talmannen, för han har varit politisk flykting här i Sverige, i Stockholm. Och när jag går runt på kaféerna i Erbil kan något av dessa heta Kafé Eskilstuna. Vi är i mina ögon troligtvis bland de absolut mäktigaste påverkansarbetarna som stat mot en annan stat.
Vi kan och behöver göra en stor skillnad där, för det finns vissa saker som inte fungerar i dag, och det drabbar främst minoriteterna i Irak, där man nu inför en massa sekteristiska lagar som begränsar till exempel religionsfriheten och inför förbud mot alkohol, som till stor del dricks av minoriteter. Jag vill poängtera att en av de saker som man absolut måste göra inom KRG är att bekämpa korruptionen som finns där.
Jag kan till exempel berätta att jag hade en taxichaufför med mig en hel vecka senast jag var i Irak. När vi avslutade veckan frågade jag honom om han hade något mer jobb på gång. Då sa han: Nej, jag jobbar egentligen på Utrikesdepartementet. Jag sa: Men vadå, du jobbade ju för mig en hel vecka. Han svarade: Men jag går in en gång i månaden och får halva lönen, och min chef tar den andra halvan. Det är ungefär på det sättet det fungerar. Det är extremt korrupt. Det gör också att rättssystemet inte fungerar.
Man måste veta att också det assyriska folket har sina ursprungsområden i den kurdiska regionen. När de har papper på äganderätt till marker som har ockuperats av Massoud Barzanis egen kusin och går till domstolar avfärdas de av domstolarna, trots att de har bevisen.
Man måste arbeta politiskt och se till att politikerna tar på allvar att man inte får konfiskera mark som tillhör minoriteterna. Men man måste också arbeta för ett rättssystem som fungerar så att det finns domstolar som lyssnar och väljer rätt när man utsätts för ingrepp. Ett av de absolut största problemen i Mellanöstern är just klanmentaliteten och de klansamhällen som begränsar möjligheterna för enskilda individer att hävda sin egen rätt.
Det är jätteviktigt att vi politiskt och humanitärt jobbar för att bygga upp de här instanserna. Det låter väldigt bra att utrikesministern tänker jobba med de här frågorna, och jag hoppas att det faktiskt görs. Jag tackar för debatten. Jag vill inte fortsätta den utan avslutar den här.
Robert Hannah (L):
I Migrationsverkets rapport Är du gift? från mars 2016 redovisar man 132 fall där bortgifta flickor kommit till Sverige. Mörkertalet är också stort, meddelar man. I stället för att räddas fick de flesta av flickorna bo kvar med de vuxna männen. Migrationsministern utlovade i februari 2016 en utredning, men på ett helt år har ingenting hänt trots den egna myndighetens nödrop. Flickor har fått bo kvar med vuxna män - med bidrag från kommunerna.
Var har ni i Socialdemokraterna varit? Varför har ni inte gjort någonting? Först i dag när Liberalerna har väckt ett initiativ här i riksdagen, när vi har fått nog och väckt ett utskottsinitiativ, vill Morgan Johansson bjuda in oss i oppositionen på kaffe. Stefan Löfven! Vi behöver faktiskt inte dricka något kaffe. Vi behöver rädda de här flickorna. Vi måste ändra lagen nu, och vi måste ta bort flickorna från de vuxna männen och hemmet de delar med dem. Det måste göras nu; vi kan inte vänta.
Därför vill jag fråga statsministern: Tänker ni stötta Liberalernas initiativ och skriva lag här i riksdagen?
Robert Hannah (L):
För två år sedan, när jag besökte ett smutsigt flyktingläger i Irak, kom en kvinna som hette Aida upp till mig. Hon ville veta vilket språk det var jag talade. Jag svarade att jag talade svenska. Hon började då gråta och berättade för mig att en IS-soldat som talade samma språk som jag hade riktat en pistol mot hennes huvud och tagit hennes ettåriga dotter Christina. Aida vill ha tillbaka sin dotter, och hon vill att vi straffar de här svenskarna. Nu har det gått två år, och endast två svenskar har dömts för terroristbrott.
Samtidigt rapporterar Säpo att vi har 150 återvändande terrorister. En av dem kan vara den som har tagit Christina som slav. Jag vill därför fråga statsministern: Kan statsministern med heder och samvete säga att hans regering har gjort tillräckligt för att straffa svenska terrorister? Regeringen vill inte erkänna folkmord, och regeringen har inte infört strafflagar som gör att det faktiskt går att komma åt dem. I stället går de fria. Terroristerna går på bidrag.
Är statsministern nöjd med denna ordning?
Robert Hannah (L):
Om vi tillåter att flickor ska sitta längst bak i bussen tillåter vi också att man lär ut till flickorna att de är mindre värda och att de ska underkasta sig grabbarna. Vi berättar också för grabbarna att de ska styra och ställa över flickorna. Kalla faktas granskning visar att Al-Azharskolan är ansvarig för att ha spridit hedersförtryckande system. Enligt min mening borde denna skola kunna stängas direkt. Den rödgröna regeringen kan inte längre ducka.
Om regeringen inte stänger Al-Azharskolan nu kan jag bara konstatera att regeringen tillåter könsapartheid i vissa frireligiösa skolor, och man förstärker känslan av att förortssvenskar är mindre värda mänskliga rättigheter och trygghet än resten av svenska folket. Det är dags för den svenska politiken att backa upp den goda majoriteten i de svenska förorterna. Därför vill jag ställa en allmänpolitisk fråga: Är regeringen beredd att stänga de religiösa friskolor som tillämpar könsapartheid?
Robert Hannah (L):
Liberalerna var med och stärkte Skolinspektionen. Den svenska Skolinspektionen är den största i hela världen - det finns massor med resurser. Men vad de behöver är ett verktyg så att de direkt kan gå in och säga: Vartenda barn i Sverige förtjänar trygghet. De förtjänar en uppväxt och en skola som ger alla samma förutsättningar. Nu har det bevisats om och om igen att vissa frireligiösa skolor kränker barnens rätt till en rättvis skolgång.
Min fråga är: Tänker regeringen se till att man stoppar dessa frireligiösa skolor?
Robert Hannah (L):
Finanspolitiska rådets rapport som kom i veckan blev en käftsmäll mot den rödgröna regeringens ekonomiska politik. Rådet pekar särskilt på stora brister inom bostadssektorn. Bostadspriserna i Sverige har fördubblats på tio år, och hushållens skuldsättning ligger nu på 180 procent av hushållens inkomster. Det är rekord. Liberalerna vill under en tioårsperiod sänka ränteavdragen med 1 procent per år tills de når 20 procent och samtidigt kvitta det mot sänkt inkomstskatt. Göran Persson tycker som vi.
Anders Borg, Konjunkturinstitutet, OECD, EU-kommissionen och många andra tycker precis som Liberalerna. Motståndet från Socialdemokraterna och Moderaterna handlar enbart om spelteori och politisk taktik. Sänkningen behövs, Stefan Löfven, för att dämpa skuldsättningen och bostadspriserna i Sverige. Därför är min fråga till statsministern, som här har talat mycket om experterna: Är regeringen villig att släppa på prestigen, lyssna på experterna och faktiskt sänka ränteavdragen?
Robert Hannah (L):
Jag vill fråga bostadsministern om de misslyckade bostadssubventionerna. Dagens industri rapporterar att byggsubventionerna har gett ett klent tillskott av bostäder. De stora byggbolagen ratar alla byggsubventionerna. I princip är det bara kommunala bostadsbolag i sossestyrda kommuner som tar emot stödet. I Stockholm är det inte en enda lägenhet som ska byggas med detta stöd. Förut menade Mehmet Kaplan och regeringen att byggsubventionerna skulle ge 15 000 fler bostäder. Det vågar ni inte ens hävda själva längre.
Nu, när floppen är ett faktum, menar dock Peter Eriksson att det kommer att ge lägre hyror för lägenheter som ändå skulle byggas. Detta kände Miljöpartiet till redan 2012, när man skrev en rapport om en långsiktigt hållbar politik för att hantera bostadsbristen. I den skriver Miljöpartiet att bostadssubventionerna är "mycket kostsamma, efterfrågas inte av dem som bygger och riskerar att få kostnadsdrivande och snedvridande effekter på marknaden." Miljöpartiet hade rätt 2012 och fel i dag.
Min fråga är därför: Varför subventionerar ni rika byggherrar i stället för högre bostadstillägg för pensionärer och ensamstående föräldrar?
Robert Hannah (L):
Jag tror att bostadsministern var inne på rätt svar på den här frågan när han talade om serietillverkade hus förut. Det är genom att förändra lagstiftningen, så att vi får mer snabbproducerade hus, som vi får ned kostnaden - inte genom att kasta bort 6 miljarder kronor per år till rika byggherrar som inte ens vill ha pengarna. Medan ni lägger 6 miljarder varje år till rika byggherrar som inte vill ha pengarna, lägger Liberalerna 3,6 miljarder till ökade bostadstillägg för fattigpensionärer och ensamstående föräldrar.
Det är de som behöver pengarna, inte de rika byggherrarna.
Robert Hannah (L):
Tack, Paula Bieler, för frågan! Jag menar att det är ganska stor skillnad mellan Liberalernas och Sverigedemokraternas integrationspolitik. Först och främst har ni ju ingen integrationspolitik. Ni har nästan inga förslag, vilket Paula Bieler medger. I debatten säger hon att hon noterar saker. Det finns en annan väldigt stor skillnad när det gäller våra partiers integrationspolitik: Liberalerna vill att människor ska kunna komma till Sverige. Vi vill att människor ska lyckas i Sverige, och därför formar vi också en politik för det. Liberalerna vill vara öppna för omvärlden. Vi vill vara en del av EU-samarbetet.
Vi vill ha ett fritt, demokratiskt samhälle. Vi vill försvara oss mot antiliberala krafter som högerextrema partier. Vi vill väldigt mycket; det vill inte ni. Vi vill också att civilsamhället, som är en naturlig part och har varit det i generationer, ska vara en del av att få människor att komma in i det här samhället. Det finns mycket krafter, och det finns mycket vi kan göra bättre.
Men när det kommer till försvaret och frivilligorganisationerna är det inte försvaret i sig utan frivilligorganisationerna kring dem som har mycket kraft och kunskap och som kan bidra. Jag är öppen för att alla som vill bidra ska få bidra, och vi har väckt den här motionen för att frivilligorganisationer inom försvarsområdet ska få bidra till ett samhälle som stärker och bidrar till integration. Det är fullt naturligt. Det är inget konstigt med att vi tycker att de ska få vara med och bidra.
Robert Hannah (L):
Paula Bieler verkar tro att människorna i det här fallet ska kunna få vapen och vara med i olika typer av insatser. Det handlar inte om det, utan det handlar om ganska simpla insatser rörande frivilligorganisationerna inom försvarsområdet, till exempel att de ska kunna komma till asylboendena och prata med de asylsökande, vara med på olika insatser och ha lite utbyte i svenska språket.
Det handlar inte om att vi ska beväpna dem och låta "skumma" människor på något sätt få tillgång till våra vapenreserver. Det här handlar om att frivilligorganisationer, oavsett vilka de är, bär på mycket kraft och kunskap och ska få vara med och bidra till integrationen i det här samhället. Jag ser fram emot att se svenska frivilligorganisationer inom militären komma till våra asylboenden och delta i språkinsatser. Det är välkommet.
Låt oss tala om särlösningar och också vara väldigt tydliga: Sverigedemokraterna tycker att det är för många människor som kommer hit. En, två, hundra, tusen eller en miljon - det är för många oavsett. En är alltid en för mycket. Därför vill ni inte heller ha någon integrationspolitik, och att ni inte vill ha det beror på att ni inte vill att de här människorna ska lyckas. I er värld vill ni inte att människor ska lyckas, för ni vill nämligen bilda en opinion i Sverige för att människor inte ska vara öppna för detta.
Det är antiliberala värderingar. Det är den antiliberala vågen. Vi liberaler kommer alltid att motsätta oss det. Vi anser att vi behöver en integrationspolitik. Vi anser att människor som kommer till Sverige måste mötas av någon typ av insatser för att lyckas. Vi anser att människor ska kunna träffas och att organisationer i frivilligsamhället ska vara en stark och aktiv del av det.
Om frivilligorganisationer inom militären vill vara med och har meddelat det till oss i Alliansen i olika typer av forum och sammanhang och Allan Widman och försvarsutskottet driver den frågan, då välkomnar jag det. Jag tycker nämligen att det är en viktig del av vårt samhälle att människor som kommer hit också ska få träffa civilsamhället.
Robert Hannah (L):
Vilka är de rika som Nooshi Dadgostar talar om? Det är barnmorskor. Tycker du att en barnmorska är rik, Nooshi Dadgostar? Tycker du att en specialistsjuksköterska är rik? Tycker du att en förstelärare är rik? Tycker du att vanliga svensson är rika? Det är nämligen dem du pekar ut när du säger att vi sänker skatten för de allra rikaste. Sverige har en av de absolut högsta inkomstskatterna i världen.
Vad Liberalerna vill se är en grön skatteväxling där vi sänker skatten på inkomst och höjer den på konsumtion - särskilt av det som förstör miljön. Det är inte orimligt att tycka att det är en bra politik så att Sverige kan vara mer konkurrenskraftigt i världen. Att kalla barnmorskor, specialistsjuksköterskor och förstelärare rika tycker jag dock är orimligt. Vad vill vi göra för att få mer rimliga hyror i Sverige?
Vi tycker att vi har för dålig konkurrens. Vi tycker att våra byggkostnader är högre än i andra länder. Vi i Liberalerna har varit tydliga med att vi vill ha typgodkända hus som ska vara fria att byggas över hela Sverige. Sabos kombohus är en jättebra satsning. Vi vill ha fördjupade översiktsplaner som huvudregel så att en kommun kan planera framåt i tiden. Vi vill att kommuner ska planera efter behov så att det ska finnas detaljplaner efter den befolkningstillväxt som ska finnas.
Vi vill stärka de individer som är resurssvaga på riktigt. Det handlar oftast om ensamstående föräldrar och om pensionärer med garantiinkomster, och där satsar vi mer på höjda bostadstillägg än något annat parti i detta rum i dag. Vi gör alltså väldigt mycket på det här området, men det är marknaden som måste förbättras. Det handlar om att få en bättre och mer fungerande byggmarknad.
Det är inte byggsubventioner till hus som redan ska byggas som är lösningen - tyvärr. Alla byggherrar jag har träffat har sagt att de hus de nu tar pengar för, gratis, och stoppar i fickan redan skulle byggas. Detta är inte lösningen.
Robert Hannah (L):
Jag tycker att det är en villfarelse när Vänsterpartiet talar om låga hyror. Det finns inga låga hyror i nyproduktion; de kommer alltid att vara högre än för befintliga bostäder. Det vi behöver satsa på är smarta renoveringar i de billigare bostäder som redan finns ute på marknaden. Där kan jag hålla med om att man behöver göra ett starkt arbete. När det gäller byggsubventionerna kan man fråga sig om en 90-talist verkligen har chans på en hyresrätt i Stockholms, Göteborgs eller Malmös innerstad i dag.
Nej, dessa subventioner går till folk som redan står i bostadskön. Det är inte de människor ni efterfrågar ska ha bostäderna som får dem, Nooshi Dadgostar. Det ska man också vara tydlig med. När jag har pratat med byggföretag i min hemstad Göteborg har det blivit tydligt att det blir en 100 kronor billigare hyra för deras hyresgäster. Ta då i beaktande att ett bostadsbidrag till den ensamstående mamman eller till pensionären med garantiinkomster ger en 1 000-2 000 kronor lägre hyra varje månad.
Det är effektiv bostadspolitik, och det är att hjälpa de individer som faktiskt behöver stöd. Era subventioner kommer att gå till dem som står först i kön, och det är inte de som behöver bostäderna mest. Nooshi Dadgostar talar också om hyror som höjs med 60-70 procent. Eventuellt kan det ske på Kungsholmen, Södermalm och Östermalm, men i praktiken har vi redan marknadsnivåer i de absolut största delarna av Sverige i dag.
De bostäder som nu kommer ut på bostadsmarknaden med presumtionshyror och med era subventioner är redan långt mycket dyrare, och det är ganska lätt att få tag i dem i innerstäderna. Däremot måste man fundera på hur vi får en marknad som fungerar. Det vi har i dag är nämligen en totalt icke fungerande marknad med svarthandel, där 90-talister inte över huvud taget har en chans att komma in på bostadsmarknaden och där det är 25 års kö till en bostad.
Jag har till och med anmält bostadskön i Stockholm till Guinness Rekordbok , och det av en anledning: Vi har en icke-fungerande bostadsmarknad. Det måste vi lösa, och det görs inte genom mer socialism utan genom mer marknad.