KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Ferm (MP):
Om det bara var när det gäller människors fria vilja som vi skiljer oss åt, men faktum är att vi i Miljöpartiet i det här läget ser att människor som har konstaterats ha skyddsskäl och har uppehållstillstånd i Sverige ändå inte får tillräckliga rättigheter på samma sätt som andra. Människor som i dag flyr från Ukraina har inte rätt till sfi. De har inte rätt till etableringsinsatser eller etableringsersättning utan får leva på den väldigt låga dagersättningen.
Den kan dessutom tas bort om de väljer att bosätta sig hos nära och kära i fel område i staden. Det finns många stora problem just nu för gruppen som tvingas fly från Ukraina. Jag har förstått det som att Socialdemokraterna vill göra några saker på marginalen, men man vill inte rätta till det faktum att människor ska leva på de här anläggningsboendena eller vara utlämnade till släkt och vänner.
Men de ska inte kunna komma ut i en kommun och få en riktig start på livet eller för den delen få riktig utbildning så att de kan ta arbeten och komma in i samhället, utan de ska få klara sig lite bäst de själva kan. Jag tror att det här är ett jätteproblem.
Jag ser stor risk för att vi kommande vinter kommer att ha mödrar som inte har råd att köpa vinterkläder eller vinterskor till sina barn om de tvingas leva på Migrationsverkets dagersättning år ut och år in. Dessutom skulle det kunna bli så att personer som hade kunnat komma i arbete inte kan göra det eftersom de varken får hjälp med traumavård när de kommer hit, etableringsinsatser så att de kan hitta rätt arbete eller tillräckligt stöd för att lära sig svenska.
Det är saker som vi behöver ta tag i. Vi kan inte bara hoppas att det löser sig, för det kommer det inte att göra. Det krävs ett ordnat mottagande.
Maria Ferm (MP):
Kärnkraft dras som bekant med många hållbarhetsproblem. Det är farligt att bryta uran, att transportera det, att använda det som bränsle och att slutförvara det i hundratusentals år. Därför har regeringen under många år arbetat för att kärnkraften inte ska anses vara en hållbar energikälla. Riksdagen har antagit ett mål om en 100 procent förnybar elproduktion till 2040, och det är något som regeringen är bunden att förhålla sig till. Exakt samma mål har Socialdemokraterna antagit på sina kongresser.
Därför gjorde det mig förvånad när finansmarknadsministern gick ut och stöttade idén att klassa kärnkraften som hållbar samtidigt som andra statsråd i samma regering har uttryckt helt andra åsikter. Min fråga till finansmarknadsministern är därför: Vad är egentligen regeringens ståndpunkt? Tycker regeringen att kärnkraften är hållbar?
Maria Ferm (MP):
I taxonomin föreslås kärnkraft vara en övergångsteknik med bortre tidsgräns. Denna tidsgräns verkar statsrådet vilja ta bort, samtidigt som riksdagen har beslutat om just en bortre tidsgräns, nämligen 2040. Detta kan tolkas som att statsrådet inte står bakom riksdagens mål, och min fråga till statsrådet är därför hur han ser på det riksdagsbundna målet om en 100 procent förnybar elproduktion till 2040.
Maria Ferm (MP):
Min fråga är allmänpolitisk och går till Lena Hallengren. Efter en förhastad process, bristande konsekvensanalys och bristande demokratisk förankring ansökte regeringen för cirka tre veckor sedan om att Sverige ska bli medlem i Nato. Det dröjde inte många timmar förrän Turkiet började ställa krav på oss i Sverige om att anpassa vår politik och genomföra lagändringar för att de inte skulle motsätta sig Sveriges medlemskap.
De vill att Sverige ska utvisa specifika personer, börja exportera vapen till Turkiet och inskränka yttrandefriheten och mediefriheten. Detta är mycket allvarligt. Sverige ska inte anpassa sig efter auktoritära staters krav. Jag skulle därför vilja fråga ministern om regeringen tydligt kan försäkra mig om att detta inte kommer att ske.
Caroline Szyber (KD):
För mig är det ingen aha-upplevelse. Jag är jurist och har jobbat direkt mot kriminalvården tidigare. Jag har besökt ett antal anstalter. Det är ingen aha-upplevelse. Jag har flera klienter vars problem med att ha kontakt med anhöriga jag har följt, så jag behöver inte se en föreställning för att få en aha-upplevelse. Jag hade den redan med mig. Ni hade påbörjat ett visst arbete. Det tog väldigt lång tid innan frågan kom, så nu väljer även jag att belysa vad vi gjorde under förra mandatperioden. Då utvecklade vi belöningssystemet väldigt mycket.
Som vi ser är det nära sammanfogat med att få en större ordning och säkerhet i kriminalvården, vilket gjorde att rymningsstatistiken under förra mandatperioden, med våra förändringar, ledde till förbättrade siffror. När det gäller den här ombudsmannen förstår jag vad ni ser ur ert perspektiv, men vi har olika syn på vad tiden i kriminalvården ska ge.
Jag tror inte att det är direkt så att en fångombudsman är det bästa redskapet för att få bättre samverkan eller motivationsprogram heller. Det jag hoppas på, som vi i Alliansen har varit tydliga med, är att det behövs mer fortbildning under tiden för den personal som finns i kriminalvården. Det är där fokus ska ligga. Vi behöver inte i dag en fångombudsman för att komma till rätta med de eventuella problem som behöver lösas.
Vår fokus är en bättre återanpassning. Då gäller det att det finns personal som fungerar i kriminalvården i dag.
Caroline Szyber (KD):
Som vi säger i betänkandet har vi haft en utredning som har tittat på hela ledningen och styrningen i kriminalvården. Redan i dag är det ett problem med samverkan, precis som du nämnde, när det gäller kommuner, och, precis som jag tog upp i mitt anförande, när det gäller landstingen och möjligheten att få sjukvård. Vi säger inte att vi absolut ska stänga dörren till en fångombudsman. Det vi säger är att det blir en ny tillsynsmyndighet.
Då måste det finnas bra och rigida regler för hur en sådan ska se ut och hur den ska passa in i den organisation som redan i dag är komplex och kanske inte fungerar på alla plan. Som Lena Olsson sade tidigare förstod hon inte varför justitieministern i går hade en konferens där vi pratade om bättre samverkan. Vi behöver diskutera bättre samverkan därför att det i dag finns väldigt många samverkansproblem.
Innan man bara inrättar någonting nytt är det viktigt hur man ser till att man får en helhet och en samsyn, där samverkan ska bli bättre. Jag stänger inte dörren, som sagt, men jag tycker att det som har varit ett problem är att vi ibland bara har tyckt att det här är någonting bra och så har vi satt in det och så har det inte fungerat. Vi vill när vi tillsätter en ny tillsynsmyndighet att den ska vara ett komplement till dagens och vi vill att den ska fungera på bästa möjliga sätt så att den verkligen ger det stöd som är tänkt.
I dag tror inte jag att det underlaget är tillräckligt berett. Vi får återkomma. Vi kommer ju att ha sådana här debatter, om inte varje år så vartannat år. Jag hoppas att vi i så fall om två år, när vi har nästa kriminalvårdsdebatt, kan se att det arbete som pågår inom Regeringskansliet antingen har lett till att det här behövs eller till att vi ser över hur vi annars kan komma till rätta med styrning och ledning så att de fungerar bättre inom kriminalvården.
Caroline Szyber (KD):
Ja, Lena Olsson, jag börjar med den här kriskommissionen. Precis som mina allianskolleger tidigare har sagts gäller det framför allt att man ser över varför det ser så olika ut i olika delar av Sverige. Hur kan det komma sig att Polismyndigheten i Skåne inte kommer fram till samma sak som Polismyndigheten i Stockholm? Man har olika handläggningstider och ger kanske också olika stöd till brottsoffren. Det är en del.
Och som vi tar upp i utskottets betänkande handlar det faktiskt väldigt mycket om fortbildning och utbildning inom de myndigheter som vi har, med bättre samverkan. Det handlar om bättre bemötande från början till slut. Men framför allt fanns det i den handlingsplan som lades fram under förra mandatperioden en del som handlade om att man skulle tillsätta en viss kommission. Det tror jag också är någonting som regeringen sakta men säkert kommer att återkomma till.
Som Johan Linander var inne på är det en ansträngd ekonomi. Det är en hård och pressad arbetssituation i Regeringskansliet. Jag gillar inte heller att säga att det här ska utredas, att det här ska beredas och att det pågår någonting i Regeringskansliet. Men det pågår väldigt mycket saker. Och det måste få ta sin tid, för vi vill inte heller införa någonting som sedan inte får önskad effekt. Men jag är helt övertygad om att det sakta men säkert sker något under den här mandatperioden.
Jag vill inte säga någon tid, för ni verkar också ha hängt upp er på att vi skulle återkomma 2013 i budgeten. Men någon gång tror jag att vi kommer att få detta. Sedan vet jag inte om det kommer att kallas en kriskommission eller en utredningskommission, men regeringen kommer att fortsätta att arbeta för att se till att stävja mäns våld mot kvinnor.
Caroline Szyber (KD):
Jag vill börja med att påminna Lena Olsson och den övriga oppositionen om att den här debatten handlar om våldsbrott och brottsoffer. Det är ingen budgetdebatt. Ni har under hela debatten talat om ekonomi. Det stämmer att olika saker vävs in i varandra, men jag vill prata om våldsbrott och brottsoffer och konkreta åtgärder och inte om barnfattigdom. Det finns en skillnad mellan oss och oppositionen. Vi har lagt fram en budget som gäller från och med i dag. Och vi ser hela mandatperioden.
Vi har sagt att vi på årsbasis kommer att återkomma och se över olika områden till skillnad från er som tar år för år med olika ad hoc-lösningar. Just Vänsterpartiet har kanske inte den bästa historiken heller när det gäller att hålla sig inom budgetramar. Sedan gäller det faktiskt det brottsförebyggande arbetet, som du pratar om. Vi ställer det i fokus. Och vi ser inte bara till ekonomi, som är viktigt när man pratar om brottsförebyggande arbete.
Det handlar om att familjer som inte fungerar får stöd och hjälp. Det handlar om att det ska funka i skolorna och om att man i olika delar av livet får stöd och hjälp. Det behöver inte innebära att man får det genom en skattesänkning eller på andra sätt. Det här är ingen budgetdebatt. Den här debatten handlar om brottsoffer. Och nu ska jag då gå över till vad vi vill göra när det gäller konkreta åtgärder. Ni har hittat en mening där det står att man ska hjälpa barn som far illa. Ja, vi vill hjälpa barn som far illa.
Och precis som vi har varit inne på tidigare i debatten ska alla barn som bevittnar våld också ses som brottsoffer. Det gäller att de får stöd i arbetet med att komma vidare efter att ha vuxit upp i en familj som har varit fylld av våldsamheter. När det gäller skärpta straff håller vi på med Påföljdsutredningen, där även Vänsterpartiet har en representant. Där ser vi över olika brott och försöker få en helhet.
Det handlar om att olika brott ska bestraffas på ett mer korrekt sätt än vad som i dag är fallet.
Caroline Szyber (KD):
På Kerstin Haglö låter det som att hur många som helst har omhändertagits av polisen. Värt att notera är att det under 2010 var endast 0,002 procent av den allsvenska publiken som omhändertogs av polisen. Din retorik, Kerstin Haglö, gör att helt fel personer dras till fotbollen.
På nätet finns flera upprop just mot denna hets av olyckskorpar som finns både i medierna och även tydligt hos flera politiker som vill fokusera på ett större problem än vad det är. Jag tipsar dig om att gå in och läsa på positivlaktarkultur.se. Det är en sajt som flera klubbar ställer sig bakom och som vill visa på en bred bild där fotbollen inte bara är en problemidrott.
Man kan inte heller påvisa att antalet våldsdåd inne på arenorna faktiskt har ökat, utan snarare har de minskat under den växande läktarkultur som har vuxit fram med ökade publiksiffror. Det jag fortfarande inte riktigt förstår är att ni vill att anmälningsplikt ska ha en särställning framför allt annat. Du som är så påläst, Kerstin Haglö - jag skulle gärna vilja veta vilka andra åtgärder än anmälningsplikt som ni tycker om.
Jag har inte läst i medierna hur ni ser på sittplatskravet och personliga biljetter. Om man nu ska diskutera hela problemet skulle jag alltså vilja veta vilka andra åtgärder än anmälningsplikt Socialdemokraterna står bakom.
Caroline Szyber (KD):
För det första heter jag Caroline Szyber. För det andra tror jag att du har missat oss i medierna. Du nämnde nämligen bara Centern och Folkpartiet. Vi i Kristdemokraterna har också ställt oss positiva till att man ska utreda anmälningsplikt. Det är det första förtydligandet. Sedan skulle jag vilja säga följande: Per Unckel har sagt att han ska åka till England för att titta hur det ser ut där. Jag förminskar inte bilden, utan jag breddar den. Jag ser inte detta enbart som ett problem som sker inne på läktarna och utanför dem, utan jag ser det som ett samhällsproblem.
Vi har väldigt många unga och arga i dag som har dragits till denna kultur. När ni pratar om anmälningsplikt och vad ni lägger i det, och när ni hänvisar till England i tid och otid, skulle jag alltså vilja veta hur ni tolkar det engelska exemplet. Det är nämligen väldigt olika. Vissa säger att det engelska sättet egentligen enbart gäller på landskamper, det vill säga EM och VM, och vissa andra säger att det gäller för alla olika fotbollsmatcher.
Det som har framkommit i medierna är dock att det framför allt är avstängningar när det är landskamper som har gällt. Ni hänvisar alltså till England i tid och otid, men jag fick inte riktigt svar på frågan huruvida ni är för personliga biljetter och huruvida ni vill ha ett sittplatskrav eller inte. Dels kan jag alltså upprepa den gamla frågan, och dels skulle jag vilja veta hur ni ser på anmälningsplikt. Ni vill att en utredare ska utreda, men om ni tycker att det här är så bra måste ni också själva ha tankar på hur ni ser att detta skulle lösas och hur ni vill att lagstiftningen ska se ut.
Så gör nämligen vi när vi säger att vi vill ha en civilkuragelag. Vi vet mycket väl hur vi vill att en sådan lagstiftning ska se ut. Vi säger inte bara saker som låter bra, vilket Socialdemokraterna verkar göra när de talar om anmälningsplikt.
Caroline Szyber (KD):
Det sades att jag har sagt att jag tycker att England är ett bra exempel när det gäller anmälningsplikt. Christer Adelsbo får gärna visa mig var citatet är hämtat. Jag har aldrig sagt det. Jag har sagt att vi ska titta på Europa och på England. Vi kan titta på Tyskland och Holland också. De har en starkare läktarkultur. Per Unckel har också sagt att han ska åka till England. Han har sagt att han ska titta på hur det har fungerat där.
Något som jag fortfarande inte har fått svar på är hur ni tolkar lagstiftningen i England. Vilka andra åtgärder än anmälningsplikt ser ni? Jag ser också fram emot protokollet. Jag antecknade under mitt replikskifte med Kerstin Haglö. Hon sade: Anmälningsplikt ska inte ses som frihetsberövande.
Sedan sade hon: Vi har anmälningsplikt i dag. Vi har anmälningsplikt för brottsmisstänkta där det finns en risk att de flyr från landet. Jag vet inte om jag tycker att jämförelsen är helt korrekt. Det kanske ni i S ska tänka över. Hur tolkar ni den engelska lagstiftningen och vilka andra åtgärder ser ni? Ni har bara pratat om anmälningsplikt. Är ni för sittplatser? Är ni för personliga biljetter? Om ni är så fotbollsintresserade är det intressant att ni bara pratar om anmälningsplikt.
Har ni inga andra åsikter?
Caroline Szyber (KD):
Lika mycket som jag förminskar problemet kan jag känna att jag blivit förminskad i dagens debatt. Jag skulle uppskatta om mina utskottskolleger kunde uttala mitt namn rätt i fortsättningen. Jag har sagt att vi ska se över hela problemet. Jag ska läsa upp ett stycke om hur det är i England eftersom jag tror att S behöver upplysas om det: England har en separat idrottslagstiftning där anmälningsplikt är vanligt förekommande. I Premium League och Championship har det varit relativt lugnt kring matcherna, men polisen har haft vissa problem med firmor och grupperingar.
I de lägre serierna förekommer en del bråk. Vid fotbolls-VM 2006 drog polisen in passen för ca 5 000 huliganer. Per Unckel har sagt att han ska åka till England. Han har sagt att han ska titta på det engelska systemet och vara lyhörd. Jag har fått löfte om att det ska komma delbetänkanden, och jag har fått löfte om att det här ska ingå. Jag tycker inte att allt behöver stå explicit i ett utredningsdirektiv.
Jag tycker att vi ska diskutera flera åtgärder.
Caroline Szyber (KD):
Tack för frågan som gör att vi kan fördjupa oss lite i det här! Det stämmer att vi var kritiska inför 1999 års lagstiftning. Det var före min tid, men vi var kritiska. Grunden för detta var att vi var rädda att en stor del av verksamheten skulle gå under jorden. Vi var lyhörda gentemot vad kvinnoorganisationer och framför allt polisen sade i sina remissvar men var också tydliga med att skulle det gå mer under jorden så skulle vi fortsätta driva en kriminalisering för båda parter.
Ibland handlar politik om att man får ta ett steg tillbaka och studera verkligheten. Kommer man då fram till att man faktiskt har fel eller blir motbevisad ska man sluta driva en tes som inte funkar, och det har vi gjort. Mycket vatten har runnit under broarna sedan 1999, och i dag, mer än tio år senare, är vi glada över att vi alla är överens om att vi ska ha den här lagen. Det var också vårt systerparti i Norge som kom hit och studerade den här lagen och var pådrivande i processen i Norge.
Som sagt: Mycket kan hända, och olika partier kan komma fram till olika saker. När det gäller en straffhöjning för sexköp mottog Beatrice Ask, som Kerstin Haglö vet, en utredning i förra veckan. Allt tyder på att vi antagligen får det här i sinom tid. Jag tror därför inte att vi ska föregå den processen. Är det någonting man ska lära sig utifrån Kerstin Haglös fråga är det att det är bra att man verkligen har mycket kunskap och en rejäl utredning innan man fattar ett beslut.
Caroline Szyber (KD):
Man kan prata om politiska vakuum. Jag medger att ni gjorde väldigt mycket fram till 2006, men om man tittar på alla de år som ni hade makten ser man att det var den sista tiden det hände mycket. Vi hade också väldigt många förslag under den tiden som vi nu har arbetat vidare med. I Påföljdsutredningen har vi satt just straff när det gäller brott mot kvinnofriden och kvinnors hälsa i fokus.
Likaså kom det under den förra mandatperioden en handlingsplan när det gäller mäns våld mot kvinnor. Vi ser att det finns väldigt många delar i det förtryck mot kvinnor som finns, och jag tror att det är farligt att bara fokusera på sexualbrott. Det är, som Kerstin Haglö säger, viktigt att man ser helheten. Vi tar också nu under den här mandatperioden ett grepp när det gäller stalkning, ett brott som många kvinnor har känt har varit ett väldigt stort hot under de senaste åren. I det belyser vi såväl besöksförbud som kontaktförbud.
Att säga att det är ett politiskt vakuum har jag därför väldigt svårt att instämma i. Det händer mycket, och är det någonting vi ska lära oss av det här så är det att vi är lyhörda för de kvinnoorganisationer och kvinnojourer som finns, och eftersom du säger att ni satsar på forskning och kunskap kan jag tala om att det har även vi gjort. Speciellt när det gäller mäns våld mot kvinnor har vi tittat på vad vi ska hitta för redskap som ger dessa kvinnor bäst stöd framgent. Det finns mycket kvar att göra, men det är också en lång mandatperiod kvar.
Caroline Szyber (KD):
Om en vecka är det internationella brottsofferdagen. I medierna är det ofta spektakulära brott som skildras och skapar rubriker. Vi blir bestörta, omskakade, arga och oroliga. Vi läser detaljer om brotten. Men bakom dessa brott finns det brottsoffer. Hur går det för dem? Vem sträcker ut en hjälpande hand?
Vem lånar ett lyssnande öra och guidar dem genom krisen, skräcken och inte minst samhällsmaskineriet, som ska hanteras? För den som blivit utsatt för brott är det oerhört viktigt att hela rättskedjan fungerar. Att bli sedd och förstådd och få bästa möjliga stöd och ett allvarligt menat försök från myndigheternas sida att reda upp ett brott är viktiga delar.
De som har blivit utsatta för brott måste kunna känna sig trygga med att de får allt tänkbart stöd men också att brottet utreds och att den skyldige hittas och döms. Det är viktiga delar av rättskedjan, inklusive stödet till brottsoffer, som fungerar som allra bäst i dessa fall. Brottsoffrets röst försvinner ofta i bruset. Det finns mycket som går att göra utan att det kostar stora summor pengar.
Det pågår ett omfattande arbete. Och jag tycker att det är dags att vi fortsätter prioritera brottsoffrens behov. Det har alliansregeringen nu gjort genom att satsa på socialtjänst och genom att i flera regleringsbrev förtydliga det ansvar som olika myndigheter har. I Åklagarmyndighetens regleringsbrev för 2012 framgår exempelvis att myndigheten ska redovisa vilka åtgärder som har vidtagits för att vidareutveckla myndighetens kompetens i frågor som rör kontakt med brottsoffer.
I Rikspolisstyrelsens regleringsbrev för 2011 anges att Rikspolisstyrelsen ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits inom polisen för att vidareutveckla och följa upp brottsofferarbetet inom polismyndigheten men också i samverkan med andra myndigheter och organisationer. I regleringsbrevet för 2012 framgår det vidare att Rikspolisstyrelsen ska följa upp och redovisa resultat av de åtgärder som vidtas.
Jag hoppas att det här leder till att myndigheterna får ett tydligare brottsofferfokus. I ett rättssamhälle får vi aldrig glömma brottsoffren och att de ska få ett bra och stödjande bemötande. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Gällande det särskilda yttrandet har mina allianskolleger gett en god redogörelse.
Caroline Szyber (KD):
Det var väl bra att den här frågan kom upp. Mitt tips är kanske att Sverigedemokraterna ska läsa igenom utskottsbetänkandet en gång till och också titta lite på hur det ser ut. Det har nämligen ett juridiskt skydd. Man kan titta på hur lagstiftningen ser ut. Det är väldigt tydligt. Det framgår i förarbeten men framför allt, om vi nu ska fokusera på det som det gäller, i fråga om påföljden och straffen.
Det är en försvårande omständighet, och det blir ett högre straffvärde. Jag kan inte förstå - och då är jag ändå jurist själv - hur Kent Ekeroth och Sverigedemokraterna kan tolka det som att det inte finns ett juridiskt skydd.
Caroline Szyber (KD):
Jag vill börja med att säga att man inte döms för misshandel. Man döms för grov misshandel. Kent Ekeroth! Vi tillhör båda partier som diskuterar veckogränser ganska mycket. Då kan jag säga så här: Det är en försvårande omständighet att en kvinna är gravid, oavsett vilken vecka eller månad hon befinner sig i. Jag tror inte att vi behöver prata om flera brottsoffer, utan jag tror att man ska prata om en försvårande omständighet. Det är de facto så att om en gravid kvinna blir misshandlad är det en försvårande omständighet.
Det märks också i det domslut som domstolen kommer fram till, där gärningsmannen döms för grov misshandel.
Caroline Szyber (KD):
Det är möjligt att det kan vara en av delarna som det här informationsutbytet handlar om, men det kan också handla om en osäkerhet som kan uppstå vid olika gränser. Den osäkerheten behöver inte alltid härröra från illegal invandring. Det kan vara andra invandringsströmmar. Det är inte illegal invandring som det här gränsövervakningssystemet har som sitt huvudfokus. Det är viktigt.
Att det ska handla om vissa strömningar är en sak, men jag vänder mig starkt mot att du hela tiden pratar om en illegal invandring.
Caroline Szyber (KD):
Återigen, jag tror att man hör det man vill höra. Det jag sade var att det inte enbart handlar om kontrollen av kriminell invandring. Jag säger det igen: Det handlar inte enbart om kontrollen av invandring. Bakgrunden till det här förslaget är att förbättra ett informationssystem och att förbättra kunskapen. För oss är det hela tiden väldigt viktigt att framhålla att det här inte på något sätt får försvåra att man ska kunna söka asyl.
Vi verkar ha tolkat det här underlaget lite olika. Jag vänder mig framför allt starkt emot begreppet den illegala invandringen. Vi vet ju inte huruvida den är illegal eller inte.