KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rasmus Ling (MP):
Det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet är något av det viktigaste när det gäller att bekämpa denna typ av brottslighet. Att skilda myndigheter med olika uppdrag går ihop och gör det de är bäst på och också kan dela information mellan sig och jobba tillsammans gör att arbetet kan gå framåt.
Under några år satt jag i riksdagens skatteutskott, som har hand om myndigheterna Skatteverket, Tullverket och Kronofogdemyndigheten. Det är tre centrala aktörer i det här arbetet som måste ges prioritet och få instruktioner om att prioritera detta för att det ska gå framåt.
Det finns många andra aktörer som också är involverade på olika sätt, alltifrån Ekobrottsmyndigheten till Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. Genom att jobba tillsammans kan man åstadkomma goda resultat. I det 34-punktsprogram som lanserades i september var en viktig del att förstärka detta.
Det var en av de punkter som vi i Miljöpartiet arbetade fram. Arbetet syftar i hög grad till att komma åt pengarna, som är motorn i gängbrottsligheten och som leder till uppgörelser, skjutningar och sprängningar.
Förutom de tolv myndigheter som är med ser vi att fler kan vara med och bidra - jag kan exemplifiera med Transportstyrelsen, som kan hjälpa till när det gäller de problem som finns med bilar som hanteras på olagliga sätt.
Bland de förbättringar som har blivit resultatet av detta arbete kan nämnas att polisen när de har stannat kända kriminella också har kunnat göra distansutmätningar genom kontakt med Kronofogden när det har handlat om personer som varit skuldsatta. Det har funnits flera sådana exempel som har varit väldigt lyckade och som har gjort att man kunnat komma åt dessa individer.
Framöver kommer det också att vara angeläget att på ett tydligare sätt involvera kommunala myndigheter i arbetet.
När det gäller problem på restauranger och krogar, problem med utnyttjande, fusk och lagvidrigheter, kan kommunala myndigheter som till exempel miljöförvaltningen vara med polisen och tillsammans göra tillslag. Fru talman!
Skrivelsen och Riksrevisionens rapport pekar på att det finns förbättringspotential i styrningen, ledningen och uppföljningen av det här. Samtidigt ska vi veta att alla inblandade i detta också pekar på att det arbete som har gjorts har varit viktigt och att det har gett resultat.
Det vi måste ta med oss handlar om att förbättra styrningen, ledningen och uppföljningen och om att ha tydliga mål för arbetet så att vi bättre kan följa upp hur det faktiskt har gått. Jag är glad över att det finns en stor samsyn kring vikten av att vi ska fortsätta med detta och att vi ska utveckla det myndighetsgemensamma arbetet. Det är en helt central nyckel för att vi ska kunna komma fram och bekämpa gängbrottsligheten.
Rasmus Ling (MP):
Ja, Riksrevisionen skriver i sin rapport att det behövs bättre styrning och bättre ledning och att målen måste utformas på ett tydligare sätt. Regeringen har också sagt att man ska göra detta - dels i svaret, dels i 34-punktsprogrammet, som jag tidigare refererade till.
Att det inte finns tillräcklig styrning ska man inte tolka som att arbetet är meningslöst eller poänglöst, som Ellen Juntti låter påskina. Det kostade 1,4 miljarder. Ja, det är förvisso mycket pengar. Men det är många myndigheter inblandade, och när det ger resultat är det väl investerade pengar.
Jag hoppas inte, fru talman, att Moderaterna vill se det som bortkastat. Vad finns det då för belägg för att detta ger resultat? Jag tänker på kontakter med myndigheter som jag har varit involverad i. Vi har insynsråd där alla politiska partier som är representerade i riksdagen sitter. Då är polisen väldigt tydlig med att detta inte ska läsas som att det inte har någon effekt. Man har haft väldigt stor nytta av arbetet.
Det har också utvecklats. Det behöver fortsätta att utvecklas, och det ska det också göra. Men jag är helt övertygad om att detta är ett av de centrala arbeten som vi behöver göra. Jag hoppas att Moderaterna inte anser att 1,4 miljarder är bortkastade pengar.
Rasmus Ling (MP):
Det var väldigt många frågor som inte riktigt har att göra med det som vi nu diskuterar. När det gäller utvisningar på grund av brott sitter det en utredning som kommer att lämna ett förslag. Sedan ska det hanteras i Regeringskansliet och av riksdagen. Det är en process som pågår. Vi får se vad man kommer fram till.
Det som vi faktiskt diskuterar är att det har varit problem med uppföljningen och att det har varit svårt att mäta den exakta effekten. Det innebär inte att detta inte har haft någon nytta. Det är en jättekonstig slutsats att dra.
Vi ska förbättra arbetet och uppföljningen - det handlar om det politiska ansvaret och det som det pekas på här - så att man vet exakt vilket departement som ska sammankalla andra och hur detta ska följas upp. Det är helt avgörande att förstärka det arbetet. Fru talman! Slutligen gäller det Ellen Junttis långa harang. Hon påstår att det inte händer någonting.
Jag tror att det är ett moderat dåligt samvete. Vi har prioriterat rättsväsendet - polisen men också andra myndigheter på rättsområdet. Polisen är i dag starkare och har fler verktyg, fler anställda och mer medel än de någonsin har haft tidigare. Ellen Juntti kanske tycker att man borde ha gjort mer när man hade åtta år på sig och dessutom hade det ansvariga statsrådet. Men nu har vi faktiskt stärkt detta.
Det är inte tillräckligt; det kommer att behöva göras mer framöver. Men att det blev en kursändring efter regeringsskiftet 2014 är ställt utom allt tvivel.
Rasmus Ling (MP):
Detta är en produkt i en lång rad av lagändringar och skärpningar som har gjorts för att förhindra och bekämpa terrorism de senaste åren. Det är välkommet och viktigt. Terror är att med våld och fruktan påverka politiskt, och att bekämpa terrorism är en av de viktigaste uppgifter vi har i en demokrati.
Detta är en fråga som debatteras mycket och som har debatterats under ganska lång tid. Det finns skiljelinjer och meningsskiljaktigheter i vissa delar. Men det finns också - vilket jag tycker är viktigt att föra fram i sammanhanget - en stor samsyn om vikten av att hantera frågan och att bekämpa terrorism.
Det vi har sett i Syrien och Irak de senaste åren, innan IS slogs tillbaka, är bland de allra värsta och blodigaste skräckvälden som världen har sett. Fru talman! Sedan tidigare har vi förbjudit finansiering av utbildning i terror, finansiering av terror, att ta emot utbildning, att förbereda resor och så vidare.
Att det finns fler lagar och verktyg gör att det kommer att gå att förhindra att svenskar i framtiden ansluter sig på det sätt som har gjorts i ett annat land för att begå terrorbrott eller för att på något sätt understödja en terrororganisation. Vi hoppas naturligtvis att detta aldrig kommer att behövas. Det hoppades vi även tidigare, men tyvärr visar det sig ibland att det inte blir så som man hoppas.
Ibland tar det längre tid än vi vill att få fram nya lagar. Men det är viktigt att det görs på ett ordentligt sätt. Vi har tidigare sett att när lagar har hastats fram har de inte fått den avsedda effekten, och ibland har de inte kunnat användas. Inte heller denna lag är enkel i sin utformning. Det är en avgörande fråga vad som avses med en organisation.
Vi kan tydligt se att det finns organisationer som väldigt tydligt är organisationer, men det finns också tillfällen där det inte är lika tydligt. Historiskt har vi kunnat se att det har funnits grupper som har varit terrorklassade men som i efterhand har setts på ett annat sätt.
Även när det gäller deltagandefrågan tycker jag att man måste ha respekt för att det är en fråga som är komplex och som måste ses över ordentligt. Grundlagsändringar är ingenting som vi ska göra på ett lättvindigt sätt. När produkten om samröre och deltagande kom hade Lagrådet oerhört kraftiga invändningar.
Bedömningen var att om detta hade lagts fram skulle det inte ha kunnat användas utan skulle ha upphävts av domstol. Slutligen, fru talman: När det gäller terrorhändelser som har inträffat är det flera av dem som vi minns med sorg och skräck och som har varit väldigt omdiskuterade.
I sammanhanget vill jag nämna år 2016, när det skedde en lång rad anlagda bränder på asylboenden runt om i Sverige. Det är inte alls säkert att detta skulle klassas som terrorism i det som vi har lagt fram, men det sker alltså politisk påverkan med våld på olika sätt.
Det handlar inte bara om saker som händer långt borta i avlägsna länder, utan det finns politisk påverkan med våld även på närmare håll som vi i varje läge måste bekämpa. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 4.
Rasmus Ling (MP):
Ja, regeringen har varit handlingskraftig när det har gällt bekämpande av terrorism. Förra mandatperioden gjordes två större blocköverskridande överenskommelser med en lång rad åtgärder. Jag nämnde flera av dem i mitt anförande. Det var alltifrån kriminalisering av resor till utbildning, finansiering och så vidare.
För Sverigedemokraternas del är inte rättssäkerheten eller den gång som vi har i Sverige med utredningar för att det ska gå ordentligt till viktiga. De är beredda att kasta detta över bord och gå vidare utan att veta om det kommer att fungera i verkligheten. Det är inte ett seriöst sätt att bedriva politik. Regeringen har varit handlingskraftig, och det har gjorts mycket.
Jag har en fråga som jag vill ställa tillbaka med anledning av Adam Marttinens replik - som jag är glad att han begärde. Sverigedemokraterna har varit upprörda över vissa terrorhandlingar, men långt ifrån alla. Hur reagerade högt uppsatta Sverigedemokrater när det gäller de handlingar som jag nämnde i mitt anförande med bränder i asylboenden? De lade ut adresser. De uppmanade indirekt till att man skulle fortsätta i denna våg.
Det här visar att Sverigedemokraterna inte är emot politiskt våld utan behandlar olika människor och olika grupper olika. Det, fru talman, är mer än beklagligt.
Rasmus Ling (MP):
Ledamoten tycks tro att man kan hantera ett politiskt område, oavsett vilket det är, genom att lägga fram förslag, besluta om dem och sedan tro att man är klar. Så fungerar det inte. Så fungerar det inte på skatteområdet, så fungerar det inte på utbildningsområdet och så fungerar det inte när vi bekämpar terrorism. Inget annat land som har lagar och regler för att komma åt terrorn har heller gjort så.
När tiden förändras och när saker och ting förändras förändrar man också lagar, och innan man beslutar om lagar bereder man på vilket sätt de ska utformas. När det gäller frågan om den hets som fanns från högt uppsatta sverigedemokrater bland annat under 2016 påstår ledamoten Adam Marttinen att man har slagit tillbaka mot detta med full kraft.
Varför accepterade man i så fall att högt uppsatta sverigedemokrater lade ut adresser på nätet? Varför har man inte reagerat hårdare på det? Varför vidtog man inga åtgärder? Jag tycker att det är högst besynnerligt.
Rasmus Ling (MP):
Att införa hemlig dataavläsning är att införa ett nytt tvångsmedel. Syftet är att polisen ska kunna lösa grova brott liksom att förhindra att de sker.
Det här är en av de åtgärder som såväl rikspolischefen som Säpochefen har understrukit behovet av mest tydligt, och det är också något som tidigare har överenskommits mellan flera av riksdagens partier. Vi lever inte i en polisstat, turligt nog.
Att polisen önskar något innebär inte att vi som lagstiftare ska gå dem till mötes utan vidare. Men vi har en skyldighet att lyssna, vara lyhörda och värdera både behovet och hur en utformning i så fall kan se ut.
Tvångsmedel är till sin natur integritetskränkande, och det här blir ett nytt tvångsmedel. Vi har sedan länge i Sverige och andra länder haft tvångsmedel som husrannsakan, visitering, telefonavlyssning och buggning. Det här är nödvändiga verktyg. Inte när det gäller alla brott - långt ifrån.
Men de måste finnas för de grövre, under ett strikt regelverk och under kontroll och tillsyn. Det är värt att nämna att tvångsmedel är integritetskränkande, men att bli utsatt för brott är det också. Fru talman! Det är oerhört viktigt att det finns en strikt kontroll kring hur tvångsmedlen används.
I det här fallet krävs domstolsbeslut för att hemlig dataavläsning ska få användas, precis som för flera av de andra tvångsmedlen. Det här kommer också att följas upp årligen i regeringens skrivelse, som vi kommer att behandla i riksdagen. Det ska vara en tillsyn av Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden. Lagstiftningen gäller under fem år.
Det kommer att finnas all anledning att utvärdera den seriöst och följa upp hur det här sker, vilka effekter det får både för brottsbekämpningen och ur andra aspekter liksom hur användbart det är innan detta behandlas nästa gång. Fru talman! I dag lever vi i stor utsträckning våra liv digitalt.
Många ägnar sig åt sina mobilskärmar, sin padda eller sin dator fyra fem timmar om dagen, ibland mer, även om många önskar att det vore mindre. Man har sitt liv och sin kommunikation digitalt på ett helt annat sätt än för tio femton år sedan.
Det här är en otroligt stor förändring, och det har fått konsekvenser på alla områden, så också när det gäller brottslighet och brottsbekämpning. När det tidigare var mer framkomligt med telefonavlyssning eller husrannsakan är det i dag mindre som framkommer där och mer som finns digitalt på telefonen.
Det är också bakgrunden till att det här har tagits fram: Verkligheten har förändrats. Det har skett en utveckling. Fru talman! Det här är förhoppningsvis någonting som kan bidra till att liv räddas och att grov kriminalitet minskar. Det är någonting som jag och Miljöpartiet ställer oss bakom och ska rösta ja till här i kammaren om några timmar.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Rasmus Ling (MP):
Vi debatterar justitieutskottets betänkande 29 om våldsbrott och brottsoffer. Att utsätta någon för våld är en av de värsta frihetsinskränkningar som kan göras mot en annan människa.
Vi politiker och ledamöter i justitieutskottet har en skyldighet att göra vad vi kan för att det våld som riktas mot människor i landet ska minimeras och för att de som ändå utsätts för våld eller hot om våld ska få samhällets fulla stöd. I somras skedde två ofattbart brutala mord dagarna efter varandra.
De fick med all rätt stor uppmärksamhet. De som mördades var en kvinna i Malmö som bar sin två månader gamla baby i famnen och en kvinna strax utanför Stockholm. Den politiska konsekvensen utmynnade efter ett par veckor i regeringens 34-punktsprogram.
Det innefattar såväl ett förebyggande arbete med skola, socialtjänst med mera som ett starkare rättsväsen med fler verktyg för polisen, fler påföljder och inte minst åtgärder för att stärka vittnen och bryta tystnadskulturen. Flera av åtgärderna har det tagits initiativ till i riksdagen.
Andra har det tillsatts utredningar för, vilket behövs för att de ska bli verklighet. Att fler vapenbrott klassas som grova är en sak som återstår, även om det tidigare har gjorts väldigt mycket med vapenlagstiftningen. Den är viktig. Illegala vapen är ett av samhällets stora problem. Fru talman!
Ett annat djupt allvarligt och stort samhällsproblem är mäns våld mot kvinnor. Det handlar om våld i form av slag men också om sexuellt våld och psykiskt våld. Polismyndigheten har ålagts att prioritera frågan om mäns våld mot kvinnor. Kvinnor som utsätts ska också få stöd, och de män som våldför ska dömas.
Vi kan inte nöja oss med att varje kvinna, ung som gammal, ska behöva vara rädd för att gå ut på kvällen eller för att vara hemma med sin partner. Fru talman! Brott som begås mot äldre har lyfts fram av flera debattörer här. Även det är en brottslighet som det är av allra största vikt att bekämpa.
Det är djupt upprörande att läsa om de bedrägerier som begås, inte minst under denna tid med pandemin. Jag är glad att många också lyfter fram och har ett engagemang för barnahusen. Det är en fråga som inte minst statsrådet Åsa Lindhagen har drivit, i sin roll som statsråd men även i sin tidigare roll som socialborgarråd i Stockholm. Fru talman!
Brottsförebyggande rådet fick 2018 i uppdrag att belysa orsakerna till ökningen av anmälda och självrapporterade sexualbrott sedan 2005. Uppdraget redovisades i maj 2019. Brottsförebyggande rådet har även fått i uppdrag att följa upp och analysera lagtillämpningen av våldtäktsbrottet efter de lagändringar som infördes den 1 juli 2018.
Detta är ett uppdrag som ska redovisas senast den 15 juni 2020, om ett par månader. Vi menar därför att det saknas skäl att rikta ett tillkännagivande om detta. Strax kommer vi att gå vidare till en annan debatt som rör brottsskadeersättning, en annan viktig fråga som också har bäring på våldsoffer. Fru talman! Jag vill yrka bifall till reservation nr 30.
Rasmus Ling (MP):
Att inneha ett politiskt förtroendeuppdrag är en ynnest. Det ger möjlighet att påverka och förändra samhället i det lilla och i det stora.
Ska man vara en smula filosofisk kan man säga att det är en viktig del av meningen med livet att påverka världen vi lever i. Det är också någonting som, för många av oss som är engagerade, ger något personligt tillbaka. Vi knyter kontakter, ibland för livet. Och vi lär oss saker.
När jag möter unga människor som besöker Riksdagshuset eller på andra håll brukar jag alltid säga att om man är intresserad av samhällsfrågor ska man prova att gå med i ett ungdomsförbund. Det kostar ingenting, men det kan ge otroligt mycket tillbaka. Herr talman! Miljöpartiet har en vision om att alla någon gång ska prova att inneha ett politiskt förtroendeuppdrag.
Det är inte säkert att alla kommer att vara intresserade av det, men jag tycker att det är riktigt att ha en sådan vision, en sådan syn på deltagande i samhället. Vi ska göra vad vi kan för att tillgängliggöra politiken och möjliggöra för så många som möjligt att någon gång få ha ett sådant uppdrag.
Om fler kan inneha förtroendeuppdrag kommer också fler att få kunskap om svårigheten med att göra politiska prioriteringar och se att det inte alltid är så enkelt att fatta beslut som det först kan framstå. Vi har svåra målkonflikter i den kommunala nämnden eller i riksdagen som vi måste ställa mot varandra. Det är komplext. Herr talman!
Vi har förtroendevalda som bär upp demokratin i 290 kommuner, i 20 regioner och i riksdagen. Det är i nämnder, i fullmäktige och i bolagsstyrelser. Några gör det på heltid eller på deltid. Men de allra flesta gör det på sin fritid. Med alla de möjligheter det ger kommer också en kostnad. Det är en ynnest, men det kan också vara en ångest.
Till viss del kommer det med en prislapp som man får ta; man lägger tid på kvällar och helger. Men det kan också komma med en kostnad som aldrig får accepteras och som jag är glad över att det finns en bred samsyn om att vi måste bekämpa. Det är när det kommer hot, hat eller till och med utövas våld mot förtroendevalda.
Att demokratin är nära är en styrka. Men det kan också leda till att hoten kommer närmare. Det förekommer särskilt ofta när det tas beslut som är impopulära, som är tråkiga men som ibland behöver tas.
Det sker inte minst i fråga om nedskärningar eller nedläggningar av verksamheter. Och det är inte minst sjukvårdspolitiker, skolpolitiker eller förtroendevalda i socialnämnder runt om i landet som utsätts. Brott mot förtroende-valda Herr talman! Slutligen vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Rasmus Ling (MP):
Med propositionen Ett socialt hållbart eget boende för asylsökande reformerar vi EBO-lagstiftningen. Det var en del i det 73-punktsprogram, januariavtalet, som Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Liberalerna och Centern enades om i januari.
EBO-lagstiftningen har varit omdebatterad länge, inte bara i denna debatt utan i riksdagen och runt om i Sverige, under mer än två decennier.
Det har funnits en kritik mot EBO, att den har varit bidragande till att många nyanlända har samlats på vissa ställen och att detta har fört med sig trångboddhet, som i sin tur har fört med sig problem som att det är svårt för barn att göra läxor och annat. EBO har dock haft och kan ha många fördelar, fru talman, jämfört med de alternativ som finns.
Människor som har kommit till Sverige har blivit introducerade med hjälp av landsmän och -kvinnor. I stället för att bo på anläggningsboenden med inte alltid ultimat kvalitet har de kommit närmare samhället, lärt sig svenska fortare och fått bättre förutsättningar för integration och etablering. Detta är också en sida av EBO. Fru talman!
I samband med migrationsuppgörelsen i oktober 2015, som sex partier var med på, enades vi om en rad åtgärder.
En som var viktig i sammanhanget var bosättningslagen, som innebar att Sveriges kommuner skulle få skyldighet att ta emot nyanlända och att de ofta moderatstyrda kommuner som hade sagt nej till detta inte längre skulle kunna göra det. Detta var välkommet och viktigt, även om det var för sent.
Hade förändringen gjorts tidigare är det inte säkert att vi hade haft behov av den reformering av EBO som vi nu gör. Att det fortfarande finns kommuner som motarbetar bosättningslagen är en annan fråga, men likväl oroväckande. Fru talman! Nu lägger vi fram reformeringen.
Det innebär att de särskilt utsatta områden som finns ska kunna undantas om de kommuner som områdena ligger i vill detta. De nyanlända som bosätter sig där får i så fall ingen dagersättning från Migrationsverket. Ersättningen är för övrigt låg. Också det är en annan fråga.
Den har inte höjts på en herrans massa år, och det finns problem även med den. Vi kommer att behöva följa utvecklingen noga. Med detta, fru talman, ställer vi från Miljöpartiet oss bakom betänkandet och yrkar bifall till utskottets förslag.
Rasmus Ling (MP):
Vi debatterar i denna speciella och turbulenta tid socialförsäkringsutskottets betänkande 2019/20:SfU16 om medborgarskap. Att vara medborgare i ett land innebär både rättigheter och skyldigheter.
Det är ett speciellt förhållande som innebär rätten att exempelvis rösta i alla val när man har fyllt 18 år och även att kandidera. Vi har alltid rätt att komma in i Sverige, och vi har en absolut rätt att bo och arbeta här. Vi kan representera Sverige.
Vi har också skyldigheter att bistå samhället i tider av kris. Medborgarskapet är någonting fint. Sverige, liksom andra nationer, vore ingenting utan sina medborgare. Det vanligaste sättet att bli medborgare i Sverige är att födas i Sverige och ha en eller två föräldrar med svenskt medborgarskap.
Det går självklart också att förvärva medborgarskap som barn eller i vuxen ålder. Över 1 miljon människor som har fötts med ett annat medborgarskap har i dag ett svenskt sådant. Att Sverige har växt på det sättet är en styrka för vårt land. Fru talman! Det har gjorts reformer tidigare gällande medborgarskap.
För några år sedan infördes regeln om att Sveriges kommuner ska anordna ceremonier för nya medborgare. Många hade redan självmant tagit ett sådant initiativ. Medborgarskap Just nu sitter en utredning och ser över regelverk kring medborgarskapet och dess status.
I det sammanhanget är det särskilt relevant för min och Miljöpartiets del att lyfta fram det som rör att stärka barns rättigheter och få bort möjligheten att genom en snabb avanmälan frånsäga barnet det svenska medborgarskapet, exempelvis när barn riskerar att bli bortgifta i ett annat land och fara oerhört illa. Fru talman! Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.