KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Sverige står inför en situation där vi rör oss in mot effektbrist och där vi har brist i överföringskapacitet. Det är någonting som är ett problem över landet men kanske mer ett uppmärksammat fenomen i de lokala elnäten i våra storstadsregioner. Nu lägger regeringen fram ett förslag om chockhöjda skatter för kraftvärmen. Det ser kortsiktigt ut att förvärra situationen ännu mer. Det förhindrar företagsetableringar och att man kan bygga nya bostadsområden.
Man kanske inte kan bygga ut tunnelbanor och så vidare. Statsrådet Ygeman besökte utskottet, och han diskuterade i en interpellationsdebatt i kammaren just detta. Han lyfte fram att om man skulle se ett problem med de följdeffekter som kommer av nedläggningarna borde man kunna ta in andra aspekter än de rent företagsekonomiska. Man kanske då får titta på samhällsekonomi.
Man kanske i de av kommuner offentligt ägda bolagen ändå ska besluta sig för att driva verksamheten vidare, men inte på en lika marknadsmässig grund. I dag i näringsutskottet röstade delvis Socialdemokraterna nej till ett utskottsinitiativ om att just utreda förutsättningarna för att driva Ringhals 1 och 2 vidare. Man skulle kunna tillämpa samma logik där.
Det kan finnas samhällsekonomiska incitament för aktiebolaget Sverige att driva anläggningarna vidare som kan skilja sig från de företagsekonomiska. Nu valde Socialdemokraterna att rösta nej till det. Min fråga och fundering gäller varför Socialdemokraterna inte är intresserade av att få mer fakta på bordet och veta hur saker förhåller sig utan redan innan tackar nej till det.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ja, jag tog upp det, och även med de andra energislagen finns det brister. Man kan dock konstatera att just kärnkraften är det som har lett till minst antal dödsfall per producerad energielkraft. Det är någonting man borde kunna ta in. Jag tycker att det i sammanhanget finns viss ironi i att regeringens företrädare uppmanar kommunala ägare att driva fossila kraftanläggningar vidare med ingången att man ska beakta samhällsekonomiska aspekter.
Men man är själv beredd att lägga ned fossilfria alternativ. Vattenfall ägs ju till fullo av staten. Men jag förstår att man inte är intresserad av att titta närmare på detta, för det kan ju kanske dyka upp en verklighet som man inte känner sig fullt ut bekväm med. Jag tänkte däremot fråga om en annan sak nu i min sista replik.
Det är kopplat till det som ledamoten lyfte i sitt anförande om att landbaserad vindkraft är ett av de mest lönsamma energislagen och att man kan bygga sådan utan några subventioner över huvud taget. Men det förhåller sig så att regeringen trots detta väljer att subventionera det som redan är lönsamt genom elcertifikatssystemet. Inom elcertifikatssystemet är nästan 75 procent av det som byggs vindkraft.
Det blir en rätt märklig ingång när Socialdemokraterna då tycker att vi ska subventionera det som är lönsamt och skicka pengar till det. Vi har ju en avreglerad elmarknad som ska fungera på marknadsmässiga grunder. På vilka andra områden skulle Socialdemokraterna kunna tänka sig att rikta subventioner till de mest lönsamma? Vi har företag som är lönsamma. Ska vi rikta de största skattesänkningarna till dem - till de företag som har högst lönsamhet? Är det så Socialdemokraterna resonerar i frågan?
Ser man inget problem med subventioner riktade till de mest lönsamma kraftslag man tycker sig se?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ledamoten Lorentz Tovatt lyfter fram ett flertal saker som man kanske skulle vilja diskutera djupare. Men han kom med anklagelser, om jag får kalla det så, eller i alla fall epitetet kraftsocialister - kanske delvis riktat mot oss. Man kan fundera på vem som är mest socialist i detta sammanhang.
Någonstans är det ett faktum när det gäller den elmarknad som vi har i dag att jämte själva marknaden har denna regering, och delvis även tidigare regeringar, fattat beslut om investeringsstöd för vissa av kraftslagen. Det har funnits skattelättnader och nedsättning av energiskatt. Vi har ett elcertifikatssystem och nedsättningar av fastighetsskatt för vissa kraftslag. Vi har planeringsmål som har satts upp tidigare för vindkraft. Vi har havsbaserad vindkraft.
Som ledamoten själv uttryckte det ska man inte behöva betala för det som det faktiskt kostar. Men det innebär inte att det blir gratis utan att någon annan får betala för den faktiska kostnaden. Jag ställde en fråga till Socialdemokraterna tidigare i debatten, om det verkligen är rimligt att subventionera just de kraftslag som man själv upplever är de mest lönsamma.
Om man inte diskuterar vad som är billigast eller dyrast utan enbart går på den uppfattning som ledamoten Lorentz Tovatt har lyft fram: Varför vill man subventionera de mest lönsamma kraftslagen? Är det en framkomlig politik också på andra områden att det är just de mest lönsamma företagen som behöver mest subventioner, alltså de som har de högsta inkomsterna, och som behöver ytterligare skattesänkningar? Vilken logik finner Miljöpartiet i detta?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Sverigedemokraterna har aldrig föreslagit något planeringsmål för kärnkraft. Däremot finns det planeringsmål som har antagits i denna kammare kopplade till vindkraft. Även i dessa avvikelser från en ren avreglerad elmarknad är det mer planekonomiska inslag. Det är det som har präglat energipolitiken, alltså att det finns en stark politisk styrning och koppling när det gäller hur man vill forma den framåt i tid.
Sedan är det mindre relevant för enskilda företag eller hushåll vad en kilowattimme kostar en varm sommardag om det inte finns el att tillgå en kall vinterdag. Det gäller att kunna nå en rimlig systemkostnad över årets alla timmar och kunna se till att det finns möjligheter för företagen att utvecklas, så att man kan ha tillväxt, få nya etableringar och kan bygga nya bostadsområden och inte begränsa sig.
Där måste väl ledamoten ändå inse att det blir ett problem när kapacitetsfaktorn sjunker i kraftsystemet och vi framöver kanske får situationer då vi inte kommer att kunna tillgodose det kraftbehov som finns under årets kalla vinterdagar.
Det var något mer som jag skulle säga med anledning av Lorentz Tovatts inlägg, men jag tappade tråden.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ledamoten Engström och jag har tidigare diskuterat exempelvis leveranssäkerhet. Patrik och Socialdemokraterna har avvisat tankarna om en sådan och fokuserar i stället på mål som till exempel 100 procent förnybart. Detta har ju inte någon koppling till att kunna tillse att vi har ett kraftsystem som får effekt när kraften efterfrågas.
För Sverige, som är en framstående industrination, är det viktigt att det finns en stabil och robust kraftförsörjning. Industrin ska inte behöva fundera över om det blåser ute eller om solen lyser när den kanske vill valsa stål. Även ledamoten Engström har en bakgrund inom den elintensiva industrin. Det blir därför en lite märklig koppling.
Det socialdemokraterna uteslutande satsar på är väderberoende kraftslag som inte kommer att vara behjälpliga i effektbalansen eller kraftbalansen vintertid. Den kommer heller inte att hjälpa till att säkerställa att vi har en god effektförsörjning under årets alla timmar. Svenska kraftnät pekar på att med den utveckling som man driver på för kommer det under året i stället att råda stor brist på effekt under väldigt många timmar.
I praktiken kommer det att vara omöjligt att bedriva elintensiv industri i landets södra delar. Fru talman! Jag vill därför fråga om Socialdemokraterna inte är oroliga över den utveckling som vi ser när det gäller effektbrist och hur det påverkar möjligheterna för basindustrin att verka i Sverige.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är just det som är problemet inom energiområdet. Man säger att det är en avreglerad marknad, där vi ska ha de marknadsmekanismer som slår igenom. Men det som ledamot Engström lyfte upp var just att det återkommande är bidrag, subventioner och olika former av stöd som sätter marknaden ur spel. Ja, det är dessa marknadssnedvridande moment som vi vill ta bort för att vi ska kunna få en riktig marknad. Man kan koppla det till effektfrågan. Det går alldeles utmärkt att till exempel ha en marknad för effekt.
Det behöver inte vara åtgärder på produktionssidan. Det kan likaväl vara åtgärder på användarsidan. Men, återigen, väderberoende elkraft kommer att försvåra för svensk basindustri att verka i Sverige. Vi har i Sverige en av få komparativa konkurrensfördelar för den svenska industrin i och med att det har varit ett väldigt robust och stabilt kraftsystem. Vi kan se att det blir allt mindre robust.
När det gäller att kunna säkerställa att vi har el de dagar då det inte blåser eller då solen inte lyser är frågan: Vilken elproduktion ska vi ha de dagarna, så att inte dessa företag ska behöva flytta till andra länder?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ledamot Lahti lyfter upp kritik mot oss om de marknadssnedvridande stöd och subventioner som vi i vår utgiftsområdesmotion väljer att ta bort. När det gäller stödsystemen anför man att vindkraft är ett av de billigaste kraftslag som finns.
Det gör det ju ännu mer bakvänt - man skickar subventioner och stöd till det mest lönsamma. Redan i dag går tre av fyra elcertifikat till vindkraften. I andra sammanhang skulle det framstå som märkligt att rikta stöd härifrån kammaren till de mest vinstgivande företagen. Det är kanske inte dem vi i första hand måste stödja.
Däremot lyftes planeringsstödet för vindkraften upp. Även tidigare i debatten har man talat sig varm för det. Det är 70 miljoner kronor som fördelas till kommunsektorn om man lyckas få till etableringar av vindkraft. I debatten låter det som om det skulle vara väldigt avgörande för det arbete man bedriver i kommunerna. Jag kan tycka att det inte riktigt står i proportion till verkligheten. Fru talman!
Jag skulle vilja fråga ledamot Lahti hur många av Sveriges 290 kommuner som har fått ta del av detta stöd under det år som det har funnits.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Tyvärr har jag bara en minut på mig, men jag kan konstatera att den första kärnkraftsreaktorn som producerade el och användes för framställning av el var en fjärde generationens reaktor. Anledningen till att man inte utvecklat tekniken mer sedan dess är att uran har varit billigt och är ett lättillgängligt ämne som finns i vår jordskorpa. Men det finns redan i dag reaktorer som kör med inblandning av tidigare använt kärnbränsle, och tekniken går framåt.
Jag tänkte återkomma till att ledamoten Lahti satt med i Energikommissionen. Som konstateras i det underlag vi hanterade där har just storskalig vattenkraft, kärnkraft och landbaserad vindkraft rätt snarlik produktionskostnad, oavsett kapitalkostnaden, om man tittar på vad driftskostnaden ligger på.
När det gäller planeringsstödet för vindkraft är det bara 10 av Sveriges 290 kommuner som har tagit del av det. Jag tror inte att det är fler riktade statsbidrag som Sveriges kommuner och landsting behöver.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Som jag lyfte upp i mitt anförande är vi redan inne i en tämligen unik situation i modern tid, med en förestående effektbrist, och situationen ser ut att bli ännu värre runt hörnet med nedläggning av Ringhals 1 och 2. Vattenfall har i dag bara ekonomiska mål, och besluten som sådana kan sägas vara ekonomiskt rationella, då det är mer lönsamt att bygga ny elproduktion med lägre tillgänglighet.
Det finns politiskt beslutade subventioner som möjliggör just detta. Det är också det som är kärnan i problemet inom energipolitiken: att marknaden i mångt och mycket är politiskt reglerad genom olika marknadssnedvridande moment i form av subventioner.
Här tycker vi sverigedemokrater att det finns all anledning, när staten nu har ett energibolag, att fundera på om man ska använda det till att försämra leveranssäkerheten ytterligare i kraftsystemet och även försämra förutsättningarna för just elintensiv industri att kunna verka i Sverige, vilket riskerar att få ännu större konsekvenser ur ett samhällsekonomiskt perspektiv när industri och arbetstillfällen lämnar Sverige. Fru talman!
Därför skulle jag vilja fråga om Moderaterna är öppna för att ge Vattenfall ägardirektiv att beakta andra behov än just de ekonomiska målen, till exempel kopplat till leveranssäkerhet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag vet inte om jag ska tolka svaret från ledamoten Lotta Olsson som ett nja eller ett svagt ja i sammanhanget. Från vårt håll kan vi tycka att det är lite märkligt när staten har ett energibolag om man bara ska titta på de ekonomiska målen. Det blir kanske lite bakvänt. Om detta bolag då kan bidra till att försämra leveranssäkerheten kan det vara bra för företaget rent företagsekonomiskt sett men dåligt för landet.
Då tycker vi inte att det är en bra idé att man har detta bolag under dessa former. Givetvis borde man använda förutsättningarna. Här finns det två anläggningar där den tekniska livslängden inte har passerats men som man på rent ekonomiska grunder väljer att lägga ned, vilket då försämrar leveranssäkerheten. Det finns absolut alternativ. Det handlar om kostnader. Anledningen till att man inte använder just vätgas är att man då får omvandla den i ett led från el till vätgas och till el igen.
Det är betydligt mycket dyrare än att köra dessa anläggningar vidare.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Kristdemokraterna har närmat sig Sverigedemokraternas energipolitik, vilket är glädjande. Det går att se en tydlig samsyn i frågor som gäller kärnkraft, kärnenergiforskning, mål för leveranssäkerhet och kanske också uppfattningen om effekt- och kapacitetsbrist. Där har vi tidigare legat i framkant, men nu har fler partier börjat ansluta sig till samma syn. Camilla Brodin skrev nyligen en debattartikel där kärnkraftsreaktorerna i Ringhals togs upp.
Återigen menade Kristdemokraterna att man på allvar måste undersöka möjligheterna att driva reaktorerna vidare. De gick så långt att de hävdade att det även är affärsmässigt att göra detta. Denna linje har både Camilla och hennes partiledare under en längre tid drivit. Men samtidigt som vi i detta betänkande behandlar ett tydligt ägardirektiv till Vattenfall om att just driva reaktorerna Ringhals 1 och 2 vidare väljer Kristdemokraterna att aktivt rösta emot detta.
Min fundering gäller varför Kristdemokraterna och Camilla Brodin vill ge denna uppmaning till Vattenfall från alla möjliga håll utom från Sveriges riksdag.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det låter fortfarande som att man är beredd att lämna denna uppmaning i alla andra sammanhang än i just Sveriges riksdag. Det är lite besynnerligt, framför allt när vi behandlar statliga bolag i ett betänkande. Detta är dessutom det enda som kommer att behandlas under riksmötet. Jag kan i sak hålla med om det som Camilla Brodin nämnde i sitt anförande om att stängningen av reaktorerna inte är ett politiskt beslut.
Man måste dock ändå kunna se och inte glömma bort att hur energimarknaden ser ut med subventioner och skattelättnader är en följd av delvis politiska beslut. Kristdemokraterna har ju exempelvis ställt sig bakom den skrivning som finns i utskottsmajoritetens behandling av detta motionsyrkande. Genom de nya ekonomiska mål som man fattade beslut om vid en extra bolagsstämma möjliggör man ökade investeringar i förnybar teknik.
Indirekt styr man alltså bolaget genom de ekonomiska mål som man har satt upp för det. Jag tycker att det blir besynnerligt om man inte ser problemet med att det finns en indirekt politisk styrning av beslutet. Detta påverkar naturligtvis vad bolaget väljer att investera i för att kunna uppnå affärsmässighet. I det kortsiktiga perspektivet blir samtidigt de samhällsekonomiska effekterna kanske bra mycket större än den lilla merkostnad som det innebär att göra investeringar i dessa reaktorer för att driva dem vidare. Frågan kvarstår.
Varför vägrar Kristdemokraterna konsekvent att lämna en sådan uppmaning från Sveriges riksdag?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Ändock är det så att det är i det här betänkandet som vi behandlar statliga företag. Under hela riksmötet är detta det enda betänkande där frågan om Vattenfall återfinns. Jag tycker att det finns ett problematiskt förhållningssätt i denna ingång. Absolut - det finns en affärsmässighet bakom beslutet. I sig är inte nedstängningen ett politiskt beslut.
Men problemet är ju att det finns ett lapptäcke av olika subventioner, skattelättnader och stödsystem på energimarknaden. Den politiska styrningen är hög, och det finns indirekt en politisk styrning som har lett fram till det här beslutet.
På samma sätt ställer sig Liberalerna i betänkandet bakom skrivningen om att ytterligare steg har tagits för att styra Vattenfall genom de nya ekonomiska målen, som har antagits och som ska möjliggöra ökade investeringar i förnybart. Det är ju det som Liberalerna har ställt sig bakom - man ökar styrningen mot att inte investera i kärnkraft utan just förnybart. Här finns möjlighet till annan styrning och andra prioriteringar.
Sverige går in i en situation med effektbrist. Vi kan försöka se till att vi inte forcerar in Sverige i en onödigt kritisk situation och spär på den utvecklingen ännu mer. I stället kan vi se till att man åtminstone driver de här reaktorerna vidare under deras tekniska livslängd, vilket må vara ett avsteg från affärsmässigheten, även om till exempel Kristdemokraterna hävdar att det skulle vara affärsmässigt. Ser inte Liberalerna och andra något problem med den indirekta politiska styrningen?
Anser ni inte att det här blir problematiskt sett till de beslut som måste fattas och vad de betyder för Ringhals 1 och 2?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
I svaret sa statsrådet att det är marknaden som avgör vad som ska byggas. Det byggs för mer förnybar energi. Det är inte så lustigt när det finns ett subventionssystem för förnybar energi i Sverige. Det är riktat till dem som bygger, och det finns även skattelättnader. Det är inte så märkligt vad som kommer att byggas när man från politiskt håll prioriterar vissa energislag. Man väljer inte att vara kostnadseffektiv bland de fossilfria alternativ som står till buds.
I vissa fall hade det varit mer rationellt att inte tillföra ytterligare produktion utan att jobba på förbrukningssidan. Det finns ingen marknad för leverans av kapacitet eller någon form av effektmarknad. Det finns enbart en energimarknad, och sedan finns en elcertifikatsmarknad där man politiskt har beslutat att det ska vara fråga om förnybart. Det är detta vi vänder oss mot.
Det har skapat en utveckling där det blir en allt mindre marginal i effektbalanserna, och vi anser att det kommer att vara svårt att upprätthålla den befintliga marknadsmodell som finns i dag över tid. Politiken borde fundera över vad vi vill att vårt kraftsystem ska präglas av i framtiden. En given ingång vore ett mål för leveranssäkerhet och att koppla en marknad och ett ramverk till det.
Sedan ska aktörer för produktion och användare delta för att hjälpa till och bidra till att upprätthålla leveranssäkerheten över tid. Den politiken finns inte i dag. Frågan är varför man är så rädd. Statsrådet framhåller själv att man från politiskt håll försöker plocka ut vissa delar. Det har inte gått särskilt väl.
Lutningen på kurvan de senaste tio åren är 45 grader nedåt, och så kommer den att fortsätta de två närmaste åren också. Vad ska vända den utvecklingen så att vi kommer i en mer tacksam situation under de kommande åren? Jag har svårt att se vad det kan vara, och jag konstaterar att statsrådet inte heller framhållit något i sitt interpellationssvar eller i debatten.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Vad gäller elhandel köper vi el av Norge under en stor del av året, och det är kanske den viktigaste handelspartnern. Men under den kallaste delen av året har Sverige ett starkare handelsutbyte med de länder som har en övervägande fossilbaserad kraftproduktion. Det är även så att Norge bygger nya elkablar mot Tyskland och Storbritannien, vilket innebär att förutsättningarna kanske minskar för att faktiskt täcka upp vårt behov av el vintertid just från Norge.
Här gäller det att vara mer framsynt än vad man varit under den senaste tiden. Det vi aktivt väljer att göra är att försätta oss i en sämre situation än vad vi hade innan, med risk att det kommer att leda till ökade utsläpp av växthusgaser.
Vad gäller vad som kan göras för att fasa ut den lilla andel av fossila bränslen som finns har det för ett flertal av dessa verk funnits en plan för att bygga om till användning av biobränslen eller för att konvertera sina anläggningar. Det som sker nu genom att kasta in en chockhöjning av skatten är att man i stället lägger ned, ökar Sveriges sårbarhet och riskerar att öka utsläppen. Jag har svårt att se vad vinsten i det skulle vara.
Det finns redan ett system med handel av utsläppsrätter som har en styrande verkan mot att prissätta just koldioxid och de fossila utsläppen där dessa anläggningar ingår.
Det man gör nu är att införa dubbla styrmedel genom att både betala för utsläppen och betala en skatt i Sverige som egentligen mer avser att täcka upp de fiskala behov som finns för att sänka skatten för dem som har de högsta inkomsterna i landet. Kortsiktigt blir det effekter som man inte har räknat med.
Den negativa följden med regeringens förslag uppskattas av energikonsultföretaget Pöyry till samhällsekonomiska förluster om 150 miljarder kronor. Statsrådet menade i sitt svar att om detta betraktas som negativa konsekvenser får Stockholms stad bortse från de företagsekonomiska målen i bolaget och driva anläggningar med förlust för att i stället uppvärdera andra värden.
Nu handlar interpellationen om kraftvärmens förutsättningar, men det är ändå intressant att statsrådet säger att man bör bortse från det som är företagsekonomiskt rätt och riktigt för att i stället beakta samhällsekonomiska aspekter.
När Sverigedemokraterna har lyft upp liknande resonemang om till exempel Vattenfall, som ägs till fullo av staten, inte till hälften utan fullt ut, och gällande nedläggningen av Ringhals 1 och 2, har åtminstone statsrådets partikamrater i kammaren tydligt markerat att de företagsekonomiska målen är viktigast och att det inte finns något annat att beakta i övrigt i fråga om konsekvenser. Här finns kanske anledning att återkomma till hur man ser på detta.
Även om man skulle betrakta uppgifterna om samhällsekonomiska kostnader som rejält uppblåsta, och även om ett fåtal procent skulle stämma, är det ändå fråga om kostnader som vida överstiger de skatteintäkter som förslaget genererar.
Varför är det så viktigt att just utsläppsminskning ska ske i Sverige till en så hög prislapp när det har kunnat göras effektivare i andra delar än att se till att få bort de sista 2 procenten i kraftsystemet i Sverige?