KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten för hennes anförande. Som alla vet innebar covid-19 en exceptionell situation som också krävde exceptionella åtgärder. Vi i Moderaterna var drivande bakom ett antal viktiga åtgärder som vidtogs under covid, bland annat slopat karensavdrag och en utökning av förebyggande sjukpenning för personer i riskgrupper.
Men lika övertygade som vi var om att detta skulle införas under en begränsad tid var vi om att det skulle rullas tillbaka när covid drog sig tillbaka. Nu hör jag ledamoten prata om en miljardsatsning på karensavdraget. Jag letar febrilt i betänkandet och tittar på de olika utgiftsområdena, och jag behöver nog ett litet förtydligande.
Vad gäller sjukpenning och rehabilitering är Socialdemokraternas budgetförslag likalydande med regeringens. Vad gäller aktivitets- och sjukersättning är det 230 miljoner som skiljer dem åt. Vi pratar alltså om ett utgiftsområde som omfattar 106 1⁄2 miljarder, och det skiljer 230 miljoner mellan Socialdemokraternas förslag och regeringens förslag.
Ledamoten får gärna leda mig igenom hur Socialdemokraterna får in ett karensavdrag som skulle kosta ungefär 5,1 miljarder.
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten för svaret och för förtydligandet. Ledamoten får gärna säga vilka pengar det handlar om under 2023. Åsa Eriksson nämnde att det handlar om en trappa. I och med att till exempel Socialdemokraternas systerpartier på vänsterkanten har satsat ungefär 5,1 miljarder - det står i antingen Vänsterns eller Miljöpartiets budget - hade det varit intressant att kunna jämföra detta med satsningarna i denna socialdemokratiska trappa.
Jag tror att jag har tid att fråga ledamoten om ytterligare en sak. Det gäller det mål för sjukförsäkringen som sju av åtta partier står bakom. Målet är en stabil och låg nivå vad gäller sjukskrivningar.
Men det vi kan läsa här är ju att den förändring som gjordes vid dag 180 gjorde att det blev i varje fall 15 000 fler sjukfall i december 2021 jämfört med året före. Jag hörde att ledamoten innan pratade om förändringar i rätt riktning, men det var faktiskt så att över 20 000 fler var sjukskrivna jämfört med året innan.
De som hade varit sjukskrivna längre än 180 dagar var 15 000 fler. Därför ställer jag mig frågande. Jag har inte sett något i er budgetmotion för utgiftsområdet som visar att ni fortfarande ställer er bakom det målet. Jag har sett att ett parti avviker från den linjen.
Jag blir lite frågande när de förändringar som Socialdemokraterna gjorde under förra mandatperioden innebar att under ett år ökade sjukskrivningarna med ungefär 20 000 fall. Står Socialdemokraterna fortfarande bakom målet för sjukförsäkringen, det vill säga en långsiktigt stabil och låg nivå?
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten så mycket för frågan och för att hon tar upp den oro hon känner gällande sjukförsäkringen. Jag vet att ledamotens engagemang började med just bortre tidsgräns i sjukförsäkringen. Det finns en del forskning om det här med avstämningstillfällen och tidsgränser.
Bland annat säger ESO - Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, som ledamoten säkert känner till - ungefär så här: Om kompensationsgraden är hög, kontrollen är svag och en bortre tidsgräns saknas kan sjukfrånvaron förväntas bli högre än om kompensationsgraden är lägre, kontrollen är stark och en tidsgräns finns.
Jag tänker att lite oavsett vad man tänker om den bortre tidsgränsen är det viktigt att prata om de här avstämningstillfällena. Det är det som gör just det som står i Tidöavtalet - att vi vill undvika många sjukskrivningar och särskilt de långa. Då är det oerhört viktigt med avstämningstillfällen under tiden som man är sjukskriven så att man så snabbt som möjligt kan komma tillbaka i arbete.
Den åsikten hoppas jag att vi delar, jag och ledamoten. Jag tror att fokus ska vara på just de här avstämningstillfällena. De finns redan i dag men behöver bevisligen förbättras, bland annat kopplat till det jag tog upp tidigare om en av de här tre rapporterna där man ser att arbetsgivarna inte i tillräcklig utsträckning gör till exempel en plan för återgång till arbete. Det är något som oroar mig oerhört mycket.
Ulrika Heindorff (M):
Ja, det var en intressant diskussion och debatt som vi hade för några veckor sedan. Jag kan säga att min oro kvarstår. Jag tänker på hela historiebeskrivningen och hur läget var en 15 år tillbaka i tiden. Då hade vi, lite beroende på hur man räknar, i vart fall 100 personer som förtidspensionerades varje dag.
En del siffror pekade till och med på att det var 140 personer som förtidspensionerades varje dag i Sverige. Det var också ett sätt att säga till alla dessa människor som kanske var 30, 40 eller 50 år gamla: Du kommer aldrig mer att kunna arbeta.
Jag är rädd, ledamoten, att de förändringar som Socialdemokraterna gjorde under förra mandatperioden - det som ledamoten kallar trygghetspension men som jag tycker snarare börjar likna det som var förtidspension - gör att man lämnar människor i sticket. Det gör att för dem som är fyllda 60 gör man inte de insatser som skulle behöva göras, för man vet att det finns en annan väg ut.
Jag har fortfarande den oron.
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten för en bra och angelägen fråga som jag inte kommer att kunna svara på fullt ut i dag. Den moderata och nyligen tillträdda regeringen - det är nästan så att vi fortfarande behöver ha en ny-på-jobbet-lapp - ser just nu över alla de utredningar som är genomförda och alla de utredningar som pågår utifrån hur de ska fortsätta och om direktiven ska ändras.
När man sedan har en klar bild av just denna kombination får man återkomma i frågan. Jag tycker att ledamoten tar upp ett viktigt ämne, bristen på flexibilitet i sjukförsäkringen, som också vidimerades av min anhöriga. Jag kan inte i dag lova vad regeringen kommer att göra framöver, men den utredning ledamoten nämnde kommer att vara en av de saker man tittar på.
Ulrika Heindorff (M):
De har i alla fall inte legat på denna regerings bord sedan 2021, för då hade vi ju ännu inte tillträtt. Frågan får därför ställas till Socialdemokraterna. Även i denna fråga får vi återkomma framöver. Det finns säkert mycket i denna utredning som vi kan få upp på bordet - men inte i dagens debatt. Vi får återkomma inom kort.
Ulrika Heindorff (M):
Tack, ledamoten, för ett engagerat anförande! Jag har tittat lite på samtliga oppositionspartiers budgetar. Man får ju säga att det spretar en del. Som jag nämnde innan tillför S bara 230 miljoner, vilket i sammanhanget - vi pratar här om 106 miljarder - är kaffepengar. Det är en väldigt liten förstärkning. V gör däremot en rejäl förstärkning om 8 miljarder.
Centerpartiet minskar utgiftsområdet med ungefär 515 miljoner, och MP tillför nästan 7 miljarder. Det ser alltså lite olika ut. Den första frågan jag vill ställa är hur ledamoten ser på möjligheten att enas med de andra tre partierna på vänstersidan om just sjukförsäkringsfrågorna. Det skulle vara intressant att höra ledamotens inställning i den frågan. Ledamoten talade ju om karensen.
Men i Vänsterpartiets budgetmotion lade jag märke till att den summan ska läggas på arbetsgivaren. Det är ekonomiskt tuffa tider. Jag kommer själv från Skåne. Under oktober månad vet jag att konkurserna där ökade med ungefär 40 procent.
Tycker ledamoten och Vänsterpartiet att det är rimligt att lägga ytterligare sten på bördan, så att säga, och lägga karensavdraget på arbetsgivaren? Det är ju dessutom inte bara företag det drabbar utan alla arbetsgivare. Det hade varit intressant att höra ledamot Ida Gabrielssons synpunkter när det gäller detta.
Ulrika Heindorff (M):
Tack, ledamoten, för svaret! Huruvida det är lätt eller svårt för er att komma överens ska inte jag avgöra. Ledamoten får möjligen prata med Centerpartiets representant, som inte är i rummet nu. Det kanske är lika bra. Jag tackar som sagt för det svar som gavs, men jag har lite funderingar. Ökningstakten i sjukskrivningarna just nu är 6 procent.
Ledamoten föredrar på ett utmärkt sätt de förstärkningar som ni tycker är rätt och som ni vill göra som parti. Men jag hör ganska lite om hur man ska få ned ökningstakten i sjukskrivningarna. Skulle ledamoten vilja säga något om Vänsterpartiets ingångar för att faktiskt minska sjukskrivningarna?
Även om ledamoten inte vill ha detta som ett mål, kanske av andra skäl, tror jag väl att vi i den här kammaren ändå är överens om att det av ekonomiska, sociala och högst mänskliga skäl är bra att så få som möjligt är sjukskrivna. Då vill jag höra något om hur ledamotens parti ser på de frågorna och vill minska antalet sjukskrivna i Sverige.
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten för hans anförande. Ledamoten lyfte fram flera viktiga aspekter som vi faktiskt inte har pratat så mycket om i dag, bland annat företagarfokuset. Ett stort tack för det! Det är väldigt viktigt. Men jag har en liten fundering. De olika budgetförslagen från de fyra partierna som inte tillhör regeringsunderlaget är lite spretiga.
Socialdemokraterna gör en marginell ökning på 230 miljoner kronor. Den är liten i sammanhanget när vi pratar om över 106 miljarder kronor. Men både Vänsterpartiet och Miljöpartiet tillför ganska stora summor till detta utgiftsområde, medan Centerpartiet minskar det med 515 miljoner kronor. Jag ställde tidigare en fråga till ledamoten från Vänsterpartiet när jag insåg att jag kanske egentligen borde ha ställt den till Anders W Jonsson.
Den fråga som jag ställde till Vänsterpartiet var: Hur ska ni kunna komma överens i de fyra partierna till vänster? Och just i detta sammanhang inkluderar jag Centern. Ida Gabrielssons svar från Vänsterpartiet var då: Vi kommer att diktera villkoren, och sedan säger de andra ja. Det gjorde de nämligen förra gången. Därför tänkte jag ställa en konkret fråga om karensavdraget som inte är med i Centerpartiets budgetmotion.
Vad anser Centerpartiet om att återinföra borttagandet av karensavdraget? Både Vänsterpartiet och Miljöpartiet har med ett borttagande av karensavdraget i sina budgetmotioner och har på olika sätt tagit höjd för det. Ett av partierna vill lägga detta på arbetsgivarna, vilket jag tror hade varit väldigt dåligt i det ekonomiska läge som vi befinner oss i. Och det andra partiet har lagt det inom ramen för budgeten.
Men vad anser Centerpartiet om just ett återinfört borttagande av karensavdraget?
Linda Snecker (V):
Att vara nämndeman är en balansgång mellan att representera allmänheten och att ha en lika tung och viktig roll som den juridiska domaren har. Att vara nämndeman är också ett otroligt fint uppdrag, och det är faktiskt något som alla kan vara. Det räcker med att man är svensk medborgare.
I dag är det de politiska partierna som utser nämndemän. Oftast är nämndemannen en medlem i partiet. Våra nämndemän finns med i tvistemål och brottmål i de allmänna domstolarna, och de är också med i förvaltningsdomstolarna. Men det finns lite problem med nämndemän.
För några veckor sedan var det en nämndeman i Norrköpings tingsrätt som på sociala medier kommenterade flyktingars situation. Den här personen kommenterade flyktingar på ett sätt som undervärderade hela människovärdet. Nämndemannen kommenterade: Så där dåligt kan de faktiskt inte ha det. Det kan inte stämma med verkligheten!
Denna nämndeman kom från näthatets stora parti, där det råder en partikultur som främjar näthat och legitimerar sådana åsikter. För den nämndemannen var detta alltså inte något konstigt eller ovanligt, utan det var precis så det fungerar i nämndemannens parti. Jag tycker att vi ska ha höga krav på nämndemännen.
Vi ska ha höga krav på nämndemän, som har ett fint och tungt förtroendeuppdrag. Lagmannen i Norrköpings tingsrätt valde att entlediga nämndemannen i fråga för att nämndemannen hade skadat förtroendet för tingsrätten på ett allvarligt sätt. Jag tycker att lagmannen fattade ett bra beslut. Frågan om nämndemän handlar faktiskt om vilka domar vi vill ha.
Hur vill vi att domstolarna ska fungera? Det finns många utredningar och förslag på hur vi kan göra om nämndemannasystemet. Det handlar om att man kan minska antalet nämndemän. Man kan öka ersättningen. Det handlar om hur vi kan rekrytera nämndemän: Hur ska vi bredda rekryteringen? Ska kommunerna ha en mer aktiv roll för att rekrytera nämndemän? Ska det fungera på ett annat sätt?
Eller är det fortfarande de politiska partierna som ska ha ett huvudansvar för att nominera och välja nämndemän? Jag tror att detta med partimedlemskap kan göra att den som vill vara nämndeman och är engagerad kanske drar sig för att söka. Just nu krävs det ju nästan ett partimedlemskap. Sveriges domstolar åtnjuter ett högt förtroende, och det ska de också fortsättningsvis ha.
Det ska råda öppenhet, domar ska vara lätta att förstå och dömandet ska vara rättssäkert. Jag skulle vilja tacka alla Sveriges nämndemän. Jag skulle vilja tacka alla dem som sliter nästan varje dag året om med att upprätthålla förtroendet för Sveriges domstolar. Tack så jättemycket för att ni gör detta otroligt viktiga arbete!
Jag tror att det är dags för oss politiker att börja sätta ned foten när det gäller hur vi ska få en livaktig nämndemannakår även i fortsättningen.
Linda Snecker (V):
I ett politiskt klimat som i stället för asylrätt säger andrum, i stället för familjeåterförening säger id-kontroller och i stället för lagliga vägar säger avtal med Turkiet behövs det en annan röst. 60 miljoner människor är på flykt i världen i dag.
30 miljoner av dem är barn. Varje dag dör två barn på Medelhavet.
Att fly sitt land, att lämna allting man har kärt, att lämna sitt hus, sina vänner och sin släkt, att ta familjen i handen och försöka ta sig någon annanstans är en oerhört mänsklig reaktion på hur det just nu ser ut i många länder.
Då måste resten av samhället, resten av världen, stå upp med anständighet. Det gör vi i Sverige i dag. År 2013 ändrade vi skollagen så att barn som är papperslösa har rätt att gå i skolan. Det här är en oerhört bra reform, en oerhört bra lag.
Alla ska ha rätt till utbildning. Oavsett om du har flytt ditt land, oavsett om du får stanna kvar här i landet eller inte måste du som barn ha vissa specifika rättigheter. Jag har i de tre senaste debatterna tagit upp barnkonventionen och vikten av att införa barnkonventionen som lag, och jag vill göra det även i dag. Alla har rätt till utbildning. Barn har ett särskilt skyddsskäl.
Det handlar om rätten till utbildning även om du är papperslöst barn, rätten att få läsa, lära sig skriva, att leka i skolan. Detta är oerhört viktigt, fru talman. Oavsett vem du är, oavsett vilket land du befinner dig i, ska du kunna gå en utbildning.
Skolan måste vara en frizon när resten av samhället är hemskt, när resten av din tillvaro är oerhört osäker. Därför vill Vänsterpartiet att polisen inte ska kunna hämta papperslösa barn i skolan.
Polisen, som vi debatterar i dag, ska vara en trygg, trovärdig och proffsig myndighet. Det måste vara anständigt att jobba inom myndigheten. Att hämta barn från deras skola, från deras trygghet, från deras lekkamrater är inte en anständig arbetsuppgift. Skolan måste vara en frizon för barnen.
Polisen måste vara en bra arbetsplats för de anställda. Om polisen har möjlighet att hämta barn i skolan kommer vi att se att färre barn söker sig till skolan, helt enkelt för att familjen är rädd för att barnen ska bli hämtade efter ett avvisningsbeslut. Det här handlar om vilket samhälle vi vill ha och vilken trygghet vi vill ge barn, oavsett vilket land de kommer ifrån.
Regeringen skriver i sitt svar att det står i Rikspolisstyrelsens direktiv att polisen inte ska hämta barn i skolan. Det är råd och direktiv. Det är jättebra att det står där och att det finns förtydligande i text för poliser som arbetar med just sådana här arbetsuppgifter, men Vänsterpartiet vill gå lite längre. Det är dags för en lagändring.
Jag vill inte att vissa barn ska bli livrädda när de ser en polis och springa därifrån medan deras skolkamrater kanske springer fram till polisbilen och tycker att det är häftigt och roligt med sirener och att det kommer någon i uniform. Jag vill att alla barn, oavsett vilka de är, ska känna glädje när de ser polisen.
Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 14.
Lisbeth Sundén Andersson (M):
Jag börjar med att yrka bifall till den reservation som Moderaterna, Centern, Vänsterpartiet, Liberalerna och KD har lämnat när det gäller fri församlingstillhörighet inom Svenska kyrkan.
Vi tycker att man ska få välja vilken församling man vill tillhöra, precis som man får välja skola och köpa vilken bil man vill. Jag kan ta ett exempel från Göteborg, där Sankt Pauli församling varit ett riktigt fäste för kvinnoprästmotståndare.
Det var inte enkelt för dem som bodde i den församlingen och gick i kyrkan. Det skedde prästvigningar av manliga präster som var kvinnoprästmotståndare. Det kändes inte enkelt att döpa sina barn i den kyrkan.
Då önskade man att man kunde vara med i närliggande Örgryte eller Härlanda församling i stället för i Sankt Pauli församling. Jag tycker att det nästan är bekymmersamt att vi inte kan våga säga ja till en sådan här sak. Det är ju inte fråga om någon revolution om man låter människor välja.
Man kanske har bott i Övertorneå långt uppe i Norrland och flyttat till Smygehuk men ändå vill vara kvar i sin församling där uppe. Då tycker jag att man ska kunna få vara det, även om man naturligtvis går i kyrkan i sitt närområde. I vårt betänkande behandlar vi också Svenska kyrkans ställning.
Jag vänder mig här mot utskottets förslag och vill göra en personlig reflektion över detta. Man har tagit ställning för att det inte ska ske en total separation mellan kyrka och stat. Men de har redan delvis separerat.
När man skiljer sig i ett äktenskap gör man ju inte det till 50 procent eller 75 procent och säger att man är gifta till 25 procent och att det är lika bra. Här är det lite grann så, tycker jag, att man har gjort detta och inte vågat gå hela vägen fram.
Det är också så att Svenska kyrkan tar ut medlemsavgift genom beskattning. Det finns ingen annan förening som får sin medlemsavgift genom skatt, utan då är det frivilliga inbetalningar. Var och en blir salig på sin tro. Det tycker jag passar väldigt bra just i det här sammanhanget.
Vi har lite olika trosuppfattningar om hur detta ska vara. Men jag ser fram emot nya tider och fler motioner. Då är det väl dags att vi tar nya friska tag och försöker fullfölja detta, så att det blir en separation mellan kyrka och stat till 100 procent.
Lisbeth Sundén Andersson (M):
Vi från Moderaterna yrkar också bifall till det förelagda förslaget. Vi tycker att det är ett bra förslag. Det är lite spännande att lyssna på återvinningsdebatten. Min svärfar startade ett återvinningsföretag 1948. Även Miljöpartiet var nämnt.
Det var säkert nästan 40 år innan Miljöpartiet ens kom på tanken att bilda sig självt. Jag delar den uppfattning som flera har framfört här. Vi ska inte gräva ned metall i marken. Jag läste i Pia Hallströms motion att det var 20 ton per år som grävdes ned. Det är inte bra.
Av 1 600 ton nyproducerade stålprodukter kommer 570 ton från återvinning av metallvaror. Det är så det ska vara. Jonas Millard frågade: Återvinner vi för mycket? Ja, på sätt och vis gör vi det.
Vi får köpa sopor, eftersom vi inte har tillräckligt med blandade sopor som ska förbrännas till fjärrvärme. Detta var en liten utvikning från själva begravningsfrågan. Men som vi talade om i går på vårt gruppmöte är detta en blodfattig fråga. Det finns kanske inte så mycket mer att säga om just detta. Emilia var också inne på detta. Begravningarna har ändrat sig sedan förr i världen.
Jag var på min första begravning när jag var sju år. Hela klassen var där, för två klasskamrater hade drunknat när de hade hoppat på isflak. Efter det bestämde jag mig för att alltid gå på alla begravningar, för det är så betydelsefullt för de anhöriga att man är där.
Det är fruktansvärt att vara med, men den uppskattning vi fick av Arnes och Rubens föräldrar för att vi var där har jag burit med mig hela livet. Tidigare spelades ofta Blott en dag eller Härlig är jorden på begravningar. I dag spelar man Prince, Beatles, Dire Straits eller vad som helst.
Jag tycker att det är helt i tiden att vi har sett över detta. Vi från Moderaterna är nöjda, och jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Lisbeth Sundén Andersson (M):
Mycket har sagts om den nya kommunallagen. Den har ju några år på nacken, och under de 25 åren har den ändrats 50 gånger. Så det är klart att det behövdes en översyn av den. Alla som har talat om detta har tagit upp det vi tycker är viktigt och de tillkännagivanden vi har gjort.
Jag skulle vilja säga några ord om skyldigheten för fullmäktige att anta ett program med mål och riktlinjer för privata utförare - den ska även omfatta det som bedrivs i egen regi.
Det som drivs i egen regi, som kommunen har upphandlat, får inte mer pengar än den offentliga verksamheten får. Så jag tycker att man ska vända lite på frågan om vinster i välfärden, som riktar sig till privata utförare.
Jag funderar på om man kanske skulle tala om förluster i välfärden i den offentliga sektorn; det kanske är det som ska ses över. När det sker förluster i ett företag är ju det första man gör att se över vad som har hänt och varför budgeten inte har hållits.
Jag tycker att det är ett väldigt bra förslag som vi har lämnat och yrkar bifall till det i sin helhet. En liten del av detta är också att anslagstavlorna ska bli webbaserade - det har vi inte några som helst problem med.
Men webben är inte riktigt utbyggd överallt i Sverige, och jag kan tänka mig att en grupp människor i min ålder, 65 plus, gillar att titta i sin dagstidning och läsa den lilla notisen. I dag är det fullmäktige - man känner sig delaktig och läser ärendena. Men man kanske inte har möjlighet att till fullo följa med i det digitala. Jag tycker att man ska överväga och fundera på detta.
Alla tittar inte på webben, utan de läser sin lokala tidning från det inre av Sverige, norra Norrland eller de sydligaste breddgraderna. Jag tycker också att detta med revisorerna är viktigt. Vi har väl alla suttit i församlingar där vi har tagit emot revisionsrapporter, läst dem och sagt jaha, det var det.
Att man ska yttra sig i fullmäktige och att fullmäktiges ledamöter får ställa frågor tycker jag därför är oerhört betydelsefullt. Jag tycker att det också skulle ha stått att man måste följa upp revisionsrapporterna. Detta tycker jag är en brist i dag på många ställen. Man tar rapporten i handen, och så läggs den till handlingarna.
När det gäller de kommunala och regionala frågorna finns det två alliansmotioner som vi faktiskt har avstyrkt.
Den ena handlar om att regeringen har gett Post- och telestyrelsen i uppdrag att se över förutsättningarna för undantag från lokaliseringsprincipen vid bredbandsutbyggnad och den andra om att ett omfattande arbete redan bedrivs för att man ska få fler fristäder. Vad en fristad är kanske inte alla som lyssnar på detta vet.
Kommunerna erbjuder kulturarbetare från andra länder som inte kan utöva sin verksamhet i landet på grund av förföljelse en fristad i en svensk kommun under ett eller två år. Jag tror att jag nöjer mig med detta, för allt är ju egentligen sagt. Agneta får sätta punkt i denna debatt, och jag önskar talmannen en trevlig sommar!
Alla andra har jag redan önskat trevlig sommar.