KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars-Arne Staxäng (M):
Den svenska bryggerinäringen växer. Antalet bryggerier i Sverige har vuxit från ca 20 på 90-talet till omkring 380 i dag. Branschen har i dag runt 4 000 anställda och skapar ca 60 000 arbetstillfällen totalt sett, enligt siffror från Sveriges Bryggerier. I dag finns flera småbryggerier runt om i landet.
På många mindre orter i Sverige gynnar de här småbryggerierna den lokala turismen, skapar arbetstillfällen och bidrar till den ekonomiska tillväxten. Särskilt i Västra Götaland och Bohuslän finns det en blomstrande ölkultur med många småbryggerier. De svenska småbryggerierna producerar i dag högkvalitativ och hantverksmässig öl i olika varianter. Det går att hitta allt från svenskproducerad porter till svenskproducerad IPA-öl.
Det svenska ölet är i dag en exportvara som konkurrerar på världsmarknaden. Men de senaste åren har vi kunnat läsa om frågan om alkoholtillstånd för provsmakningar på bryggerier i Västra Götaland och att de blir väldigt styvmoderligt behandlade. Kommunerna har, precis som har sagts tidigare, bestämmanderätt över hur många centiliter som det ska vara tillåtet att servera vid provsmakningar.
En del kommuner har satt gränsen till 15 centiliter, och då kan man känna smaken, men vissa kommuner har gått så lågt som ned till 1,5 centiliter. Det säger sig nästan självt att det inte blir fråga om någon provsmakning då. I dag har bryggerierna olika tillstånd, precis som jag har sagt. Mängden tillåten öl vid provsmakning kan skilja sig både inom och mellan kommuner.
Frågan om tillstånd ligger på kommunerna, och länsstyrelsen fungerar som en rådgivande instans. Länsstyrelsen, som är den förlängda makten från regeringen, har även påpekat att lagstiftningen är otydlig och att rekommendationer enbart kan komma att påverka nya tillstånd. Det är mycket oroväckande att lagstiftningen är så otydlig när det gäller provsmakning.
Att enbart kunna erbjuda en matsked öl vid en provning framstår som både verklighetsfrånvänt och oseriöst. Mängden är ytterst liten, och det framstår som direkt omöjligt att med denna lilla mängd ha en seriös provning av en dryck. Lagstiftningen behöver förtydligas så att regelverket för provsmakning vid bryggerier blir tydligt.
Det behövs regler som är tydliga och lika för alla och som möjliggör och underlättar för den fortsatta framväxten av en svensk ölkultur. Det här är heller ingen fråga för folknykterheten. Ofta kostar den här typen av öl både två och tre gånger mer är den billiga öl som man kan köpa på andra ställen. Det här är alltså ingen nykterhetsfråga. Annars hade man kunnat se på den på ett annat sätt.
Därför frågar jag till slut: Hur ser statsrådet på den här otydliga lagstiftningen? Som jag förstår och tolkar det avser statsrådet inte att göra någon ändring i lagen.
Lars-Arne Staxäng (M):
Sverige har en ovanligt rigid alkohollagstiftning. Det vet vi om. Och det finns ett syfte med detta. Det är att se till att vi inte får ett missbruk. Det har bland annat inneburit att vi i Sverige dricker ovanligt mycket alkoholstark öl från Systembolaget. Många som tar sig till Systembolaget tar då de starkare ölsorterna.
I exempelvis våra grannländer kan man många gånger köpa ölet i butik, och då tar man ofta en alkoholsvagare sort. När det gäller provsmakning säger till och med länsstyrelsen att det skulle behövas ett förtydligande. Det handlar alltså inte om att här i riksdagen bestämma antalet centiliter. Jag kan hålla med om att den debatten inte ska hållas här.
Det handlar däremot om att det behövs ett förtydligande. Det är en viktig fråga. Precis som jag sa förut gäller det 60 000 arbetstillfällen, om alla skulle dras in. Vi skulle kunna utveckla det här på ett mycket bättre sätt, inte minst ur turismsynpunkt. Människor från andra länder som kommer hit vill gärna se vår ölkultur. De vill även se vår vinkultur, om vi nu har någon, men det gäller framför allt ölkulturen. De vill naturligtvis också provsmaka.
När de får höra om dessa rigida regler undrar de om det är sant. Just därför borde det finnas en möjlighet att göra om reglerna så att de mer påminner om internationella regler om alkohol.
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag vill ställa en angelägen fråga till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson. Frågan gäller de invandrare som inte har svenskt medborgarskap och som har dömts till fängelse för brott i Sverige. Är dessa villkor uppfyllda finns det förutsättningar för åklagare att till domstolen hemställa om utvisning på kortare eller längre tid eller till och med om livslång utvisning. Men när man går in och tittar på hur detta ser ut i verkligheten ser man att det praktiseras väldigt olika.
Det finns åtminstone en skillnad mellan olika domstolar och åklagare i hur de tillämpar detta i praktiken. Det ska enligt min mening vara tydligt att man inte är välkommen i Sverige om man kommer hit och begår brott. Då måste man åka hem, och det ligger ett jätteviktigt signalvärde i detta. Min fråga till statsrådet blir därför: Avser statsrådet att skärpa upp skrivningen om hur detta ska tillämpas så att fler brottslingar kan utvisas och så att man får en mer likartad bedömning i hela Sverige?
Lars-Arne Staxäng (M):
Jag vill ställa en fråga med anledning av att det just nu pågår fruktansvärt dödande och lemlästning i Iran. Vi får dagligen ta del av information om motsättningarna i Irak, vilka resulterat i mycket elände där. Vi har även fått information om att försvarsministern i Irak har svenskt medborgarskap. Medan detta sker är det ännu större händelser som pågår i grannlandet Iran, trots att det här i Sverige varit skrämmande tyst om våldet där.
Vet ni om att det enligt uppgift är 450 människor som har dödats de senaste veckorna och över 5 000 som har skadats under samma tid? Dessutom är över 10 000 arresterade i några av världens värsta fängelser.
Min fråga till statsministern blir därför följande: Vad kan Sverige göra för att minska detta fruktansvärda lidande, och hur kan vi protestera mot det destruktiva dödandet och se till att detta blir offentligt i hela världen?
Mahmood Fahmi (M):
Jag tackar justitieminister Beatrice Ask för svaret. Jag har två frågor till dig som jag gärna vill ha svar på. Tror justitieministern att människors reaktionsmönster är relaterat till det bemötande som folk får i Rosengård eller i hela Sverige eftersom polisens bemötande kan se väldigt olika ut beroende på människors skiftande problematik?
Min andra fråga är: Hur gör ministern för att säkra bredden inom poliskåren? Med det menar jag att det behövs fler invandrargrupper inom poliskåren.
Slutligen vill jag säga att om man drar långtgående slutsatser av sådana dramatiska och spektakulära händelser och söker tillämpning på en hel grupp löper man stor risk att hamna fel.
Med det menar jag att folk som är villiga att söka till polisutbildningen - svenskar som söker och vill bli poliser - kommer att tveka i framtiden. Denna händelse handlar om tre poliser.
Curt Linderoth (M):
Jag tycker att det är bra att Lennart Axelsson har ställt den här interpellationen. Jag uppfattar den som ganska måttlig i ordvalet.
Från Lennart Axelssons parti har det under en lång följd av månader kommit en retorik som, precis som Peter Hultqvist sade i den förra interpellationsdebatten, behöver rensas.
Genom fastighetsavgiften har de nu möjlighet att behålla sina sommarställen och sina fastigheter för fast boende. Jag är revisor i en av de stora pensionärsorganisationerna, och jag har en viss erfarenhet av vad som har hänt under flera år.
Under den förre statsministern Göran Perssons tid gällde det enligt hans uppfattning att förbättra Sveriges ekonomi. Det skulle drabba väldigt många, och naturligtvis också pensionärerna. Då utlovades det en återbetalning till pensionärerna som inte har skett. Den borde ha skett före sekelskiftet.
Den andra punkten gäller diskussionen om lika inkomster för den som arbetar och den som är pensionär.
Där tycker jag att retoriken behöver rensas ur synpunkten att man visserligen kan säga att den som har 10 000, 15 000, 20 000 eller 25 000 kronor i lön och som arbetar eller är pensionär formellt betalar olika inkomstskatter på grund av jobbskatteavdraget.
Jag har tagit fram uppgifter från riksdagens utredningstjänst. Där visar det sig att det finns avgifter för den som arbetar som pensionärer inte har, till exempel fackavgiften på kanske i storleksordningen 300 kronor och arbetslöshetskasseavgiften på samma nivå. Därtill har vi den lägre kostnaden för kollektivtrafiken för pensionärer.
Här i Stockholms län är den 270 kronor lägre för pensionären, eller om man så vill 270 kronor högre i månaden för den som arbetar. Eftersom Stockholms län har de lägsta kostnaderna för kollektivtrafik är jag ganska övertygad om att det är ännu större skillnader ute i landet.
Sedan finns det andra kostnader som den som arbetar har, till exempel i kantinen på jobbet, klädkostnader eller någonting annat. Man får alltså faktiskt en rimlig skillnad. De här 722 kronorna som har nämnts i debatten är utan vidare mycket högre för dem som arbetar.
Med detta vill jag säga att jag är glad att Lennart Axelsson gav tillfälle att få framföra de här synpunkterna, vilket ju pensionsdebatten tidigare i dag på morgonen inte gav utrymme till på grund av debattreglerna.
Curt Linderoth (M):
Jag vill bara betona att jag inte har sagt att jag i egenskap av representant för någon pensionärsorganisation företräder den ena eller andra synpunkten. Jag sade, Lennart Axelsson, att jag har följt debatten i den egenskapen. Peter Hultqvist frågar om pensionärerna har ett annat pris för sina kostymer eller vad det nu skulle vara för någonting. Nej, det har man naturligtvis inte.
Men jag påpekade att man har ett annat pris på avgiften för kollektivtrafiken, så det är inte alls så att allting är lika dyrt eller billigt för den som är pensionär och den som arbetar. Däremot är det kanske så att den som är pensionär inte konsumerar lika mycket av rent naturliga skäl. Det är ju valfritt hur man vill göra.
Sven Yngve Persson (M):
Jag tackar än en gång ministern för svaret. Ministern började med att Sverige har gått före. Det är väl lite grann där vi har problemet. När vi pratar om konkurrenskraft och annat är det alltid så att Sverige har gått före, vilket i många fall är bra. Men det kan också leda till konkurrensnackdelar. Vi vill väldigt gärna vara bäst i klassen.
När man tittar på andra tillämpningar, där man har gått uppifrån och ned, visar det sig ofta att det finns ett EU-direktiv i botten, och sedan finns det en svensk tillämpning av det. Sedan finns det en länsstyrelse som tycker att vi ska vara lite bättre: Vi adderar lite. Så blir vi lite bättre hemma i Skåne eller Västernorrland eller var det nu är. Sedan är det en tjänsteman som ska vara bäst i sin region. Helt plötsligt har vi krav som är dubbelt så höga som dem som vi hade från början.
Det är lite där vi ser faran. Åtminstone jag ser faran med det här. Det kanske är dags att ge andra en chans att hinna ifatt. Vi kanske inte måste ligga före i alla ändar. På något sätt borde vi få kredit för det vi redan har gjort. Jag funderar lite på samråd. Det pågår just nu ett samråd. Det är helt riktigt.
Men jag vet också att man innan man gick ut med samrådet från olika håll försökte komma in med input, fakta och all den kunskap som redan finns. Den ville man inte riktigt ha från myndigheterna, utan man ville göra sitt arbete först för att sedan i efterhand kunna gå in och diskutera. Då har man redan grävt skyttegravarna. Då blir det väldigt svårt att få den samverkan och det samarbete som vi alla så gärna vill ha. Jag lyssnar kanske dåligt.
Jag har full respekt för om ministern inte kan svara på det, men ändå: Vet vi vem som ska betala?
Sven Yngve Persson (M):
Låt mig börja med Arbetsmiljöverket. Det låter ibland som om de inte har några pengar. De har drygt en halv miljard, 575 miljoner. Det är ganska mycket pengar. Det kommer man ganska långt med. Det är inte så att allting har försvunnit. Dessutom stärker vi nu de medlen efter hand som vi stärker finanserna. När vi har fått en bättre ekonomi har vi möjlighet att bygga ut överallt och även när det gäller detta.
Det är ganska intressant att höra Torbjörn Björlund ta upp det här med kommunerna. Såvitt jag har förstått är er lösning att vi alla ska jobba inom den offentliga sektorn. Det är lite spännande. Finns det någon arbetsgivare man kanske ska undvika för att inte drabbas av dålig arbetsmiljö är det väl den offentliga sektorn. Det är där vi har problemen.
När jag har varit ute på besök på olika ställen har jag sett att där man kan hitta konkurrens, där man har flera arbetsgivare att välja på, väljer de arbetssökande så långt de över huvud taget kan att söka jobb på det ställe där de får bäst arbetsmiljö, och det är sällan i den offentliga sektorn.
Det är oftare så att alternativen, även inom vård och omsorg, erbjuder en bättre arbetsmiljö än andra.
Sven Yngve Persson (M):
Det var ord och inga visor! Om man tittar på det här ser man att statistiken talar ett helt annat språk. Det är de facto så att vi fått färre dödade inom arbetslivet. Vi har färre skador. Vi har så att säga en variant där vi får ett bättre arbetsliv. Sedan blir jag lite fundersam. Tycker Torbjörn Björlund att lön är viktigare än arbetsmiljö?
Den tolkningen gör jag när jag lyssnar, nämligen att man i första hand väljer det jobb där man får högsta möjliga lön, och så accepterar man i så fall en sämre arbetsmiljö. Då vet jag inte riktigt vad vi står här och pratar om, för då är arbetsmiljön inte det stora problemet. För mig är det ett stort problem. För mig är det allvarligt om vi inte kan se till att erbjuda så god arbetsmiljö som möjligt på alla arbetsplatser.
Sven Yngve Persson (M):
Jag kan börja med att slå fast att en sak är vi helt överens om, och det tror jag att vi är överens om allihop, nämligen att varje dödsfall är ett för mycket. Det finns ingen som har någon annan uppfattning, åtminstone ingen som jag har hört talas om. Självklart är det så att vi alla tillsammans på alla sätt måste se till att dödsfallen inom arbetslivet försvinner.
Jag är också mycket väl medveten om att det finns dödsfall som kanske inte är direkt arbetsmiljörelaterade men som inträffar därför att någon råkar befinna sig på en arbetsplats.
LRF gör just nu ett väldigt stort arbete inom lantbruket, därför att där dör alldeles för många barn - jag kan inte i huvudet exakt hur många det är - som blir överkörda eller på annat sätt råkar illa ut. Självklart måste vi jobba tillsammans allihop för att bli av med just den biten. Men vi kan trots allt inte förneka det faktum att statistiskt sett ser det bättre ut nu än vad det gjorde när ni styrde.
Det är färre som dör i dag på arbetsplatserna. Det kan inte vara så att vi har monterat ned välfärden och arbetsmiljöarbetet och samtidigt fått ett bättre resultat. Det är någonting som inte stämmer i er kritik. Det som framför allt skulle vara intressant att veta är: Vad vill ni göra?
Sylvia Lindgren har en replik kvar, och det skulle vara mycket intressant att höra hur ni vill lösa de här problemen. Det ska bli mycket spännande den 3 maj när ert budgetförslag kommer. Vad finns i det? Finns det resurser? Finns det medel för de här 109 inspektörerna, och varför hade ni inte dem tidigare?
Sven Yngve Persson (M):
Jag ska börja med en fundering om dåliga jobb. Vad är dåliga jobb i Socialdemokraternas värld? Är det inte så att jobb är bra överlag? Är jobb dåligt? Det blir lite konstigt när man kör med den retoriken. Visst är det så att vi prioriterar arbete. Vi prioriterar att så många som möjligt ska jobba så mycket som möjligt utifrån egen förmåga. Det är viktigt för att skapa resurser.
Vi vet att det i dag är betydligt fler som är sysselsatta än det var tidigare. Vi ligger på någonstans runt 50 000-70 000 fler i sysselsättning i dag än vad vi gjorde tidigare. Man kan alltid diskutera hur man räknar, men vi hamnar vid de siffrorna trots allt. Jag hade det tvivelaktiga nöjet att åka tåg till Stockholm i tisdags. Jag satte mig då och läste igenom ert förslag.
Jag har fått lära mig här i kammaren att det som står i motionerna och så inte är det som är det viktiga, utan man ska läsa på Internet och se det kommande programmet. Det var ganska spännande, för där fanns er gemensamma arbetsmiljöpolitik presenterad. Jag tänkte: Äntligen, nu ska jag få se vad som händer! Ni ska utforma tre nya program, ni ska tillsätta fyra utredningar och ni ska göra fem varianter där ni lägger er i parternas arbete. Det var de skarpa förslagen.
Sedan fanns det också lite skrivningar om mer resurser, men där fanns ingenting konkret om vad dessa resurser de facto innebär. Än en gång: Det är väldigt spännande att invänta den 3 maj för att se hur mycket av det som ni pratar om som har täckning i det ni kommer att presentera då.
Sven Yngve Persson (M):
Man kan fundera fram och tillbaka när det gäller detta, Ulf Holm, men vi har de facto gått från 75 till 67 och vidare till 48. Om man drar ut en linje baserad på dessa tal - nu tror jag ju inte att man kan göra det så enkelt för sig - är det inte så många år kvar tills vi är framme vid nollvisionen. Det hade förstås varit oerhört glädjande om man hade kunnat göra så, men riktigt så fungerar inte statistiken och verkligheten. Det vet vi ju alla.
Det som fortfarande tål att fundera på är vad ni tänker göra. Som jag sade fanns det inte mycket. Fast hur Miljöpartiet tänker lösa detta med arbetsmiljöproblemen har vi ju sett lite grann - alltså att om man jobbar lite mindre så skadas man mindre på arbetet. Det kan ligga en del i det. Om man inte är på jobbet lider man inte av det.
Mer av friår och kortare arbetstider och så vidare kan alltså hjälpa till att råda bot på arbetsmiljöproblemen, men det lär inte hjälpa Sveriges ekonomi. Utan en stark ekonomi klarar vi inte allt det andra intressanta och spännande som vi har pratat om. Hur har ni tänkt lösa detta egentligen? Det finns ju inga skarpa förslag. Det har jag hört Ulf Holm säga jag vet inte hur många gånger. Dess värre har han haft rätt.
Hur ser er politik ut? Det ni har presenterat är ju utredningen.
Sven Yngve Persson (M):
Att antalet döda stadigt sjunker är vi nöjda med. Vi har inte uppnått det man skulle vilja uppnå, men visst är det jättebra att antalet minskar. Alternativet vore fruktansvärt. Det har också skett en halvering sedan 2004 av antalet anmälningar om arbetsskador och sjukdomar. Det är också jättebra. Det är långt ifrån färdigt, men det är åtminstone ett steg i rätt riktning.
Därför blir det så märkligt när vi hela tiden hör påståenden om att vi har monterat ned, förstört och fördärvat. Fakta och siffror visar ju något annat. Sedan kan vi spå om framtiden. Hur den kommer att se ut vet varken Ulf Holm eller jag. Men det som trots allt är intressant är hur vi ska få loss resurser. Hur ska vi ordna pengar till allt det som ni föreslår och som vi också vill ha?
Självklart behöver vi inspektioner som fungerar. Ju fler inspektioner man kan göra per inspektör - med bibehållen kvalitet, Sylvia Lindgren - desto lättare får vi en bra verksamhet. Därför är det oerhört glädjande att man prioriterar att inspektera de verksamheter där risken är som störst och där man gör bedömningen att det är störst risk att man hittar några bekymmer. Dem tar man först.
Som Ulf Holm säkert vet har vi funderingar på ett annat system som skulle kunna lösa detta. Frågan är bara om det går att hitta ett vettigt sätt att genomföra hela Styrmedelsutredningens politik. Den hade ju kunnat ge en hel del av detta.
Sven Yngve Persson (M):
Jag hade inte tänkt gå upp i detta ärende, men jag hörde vid ett antal tillfällen ett ord som fick mig att reagera, nämligen ordet grisskandal. Visst har det varit diskussioner och visst har det varit debatt i medierna. Det finns ett uttryck som säger att en bild säger mer än tusen ord och att en bild aldrig ljuger.
Det är kanske inte riktigt sant. En bild säger i och för sig mer än tusen ord, men den ljuger kanske ibland. Den visar åtminstone inte hela sanningen. Visst fanns det i rapporteringen helt oacceptabla bilder. Visst fanns det bilder som visade sådant som inte borde finnas i svensk svinproduktion.
Men andemeningen att detta skulle vara representativt för hur svensk svinproduktion ser ut är inte korrekt. Det var mycket hårt vinklade bilder som vi såg. Det var bilder som var tagna av personer som de facto hade sysslat med olaga intrång och som dessutom riskerade att sprida smitta mellan stallar.
Vi kan inte bygga vår framtida djurskyddspolitik på den typen av rapporter. Vi kan också konstatera att dessa personer i ytterst få fall, om ens något, står för vad de har gjort. Det är svårt att respektera den typen av verksamhet. Bilderna som vi såg kom i många fall från sjukavdelningar.
Det är klart att djuren i en sjukavdelning är skadade. Frågan är vad vi ska göra. Ska vi försöka behandla djuren, eller ska vi avliva dem? Ska vi slippa bilderna, och ska vi slippa diskussionen får vi avliva djuren. Det är möjligt att det är den vägen som vi får gå. Jag tycker att det vore tråkigt. Jag är övertygad om att många djur kan bli behandlade och återigen komma in i produktionen.
Vi ser bilder på enstaka suggor i en spilta. Tittar man på den spiltan kan man konstatera att det var en ätspilta dit djuren går när det kommer in folk i stallarna. Bakom den spiltan syntes inte den stora halmbädden där djuren kunde röra sig fritt resten av tiden.
Man kan också konstatera att syftet med hela denna rapportering och denna analys inte var att förstärka djurskyddet. Det kan det omöjligt ha varit när man avvaktade i upp till två år med att gå fram med detta. Hade man haft ambitionen att göra det bästa för djuren hade man givetvis anmält detta så fort man såg det.
Det finns exempel på besättningar som har varit med i detta men som hade upphört med djurproduktionen ett och ett halvt år innan reportaget kom. Syftet var alltså inte att rädda djuren. Syftet var att vi skulle sluta med djurproduktion och att vi inte skulle ha någon köttkonsumtion i landet. Det kan man respektera, men då kan man också stå för den åsikten. Herr talman!
Avslutningsvis: Vi har haft en liten diskussion om djurskyddsinspektörerna och deras verksamhet. Om det är som vi har hört här att 90 procent av inspektionerna sker hos privatpersoner måste vi konstatera att jordbruket i så fall sköter sig bra. Då har animalieproducenterna i det här landet en liten andel av anmärkningarna.
Det tycker jag att vi som förtroendevalda i denna riksdag ska vara stolta över.