KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
Om man ska summera vill jag först säga tack för möjligheten att få den här debatten. Sista ordet lär inte vara sagt i diskussionen om Bromma eller andra flygplatser. Jag blir inte mycket klokare av vad ministern precis sade och vad Christer Engelhardt sade dessförinnan. Christer Engelhardt uttryckte det ganska väl när han talade om stilla oro, för det är det ord som jag tror sammanfattar hela läget i diskussionerna om Bromma flygplats och andra flygplatser i landet.
Det är mycket möjligt att vi kommer fram till att flygplatsen får vara kvar om man tar hänsyn till jobb, tillväxt, tillgänglighet etcetera, men man skapar ändå oro för mitt hemlän Gotland, min hemstad Göteborg och många andra orter och regioner runt om i landet. Det är det riktigt stora problemet. I mitt första inlägg ställde jag en ganska tydlig ja-eller-nej-fråga till ministern: Kommer du att bidra till att lägga ned Bromma flygplats, ja eller nej? Då svarade hon: Nej, det kommer jag inte att göra om det hotar jobb och tillväxt.
Jag kan konstatera att åtskilliga personer runt om i landet, kommunalråd från olika partier, representanter för näringslivet, Stockholms Handelskammare och många andra har pekat på att en nedläggning slår mot företag, jobb, tillväxt i landet, konkurrenskraft och tillgänglighet.
Då är ju svaret på frågan uppfyllt, och då kommer vi tillbaka till huvudfrågan: Om det skulle slå så hårt mot företag och jobb i hela landet, kommer du alltjämt att kunna arbeta för att lägga ned Bromma flygplats, ja eller nej? När det gäller en förhandlingsperson kan man strikt formellt säga att hen inte kommer att jobba med att lägga ned flygplatsen fysiskt eller själv fatta beslutet, för det måste regeringen göra, sett till riksintresse och sådant.
Men vi kommer ändå tillbaka till frågan vad denna person har för uppdrag. Som jag har tolkat det när MP-ministrar och andra har uttalat sig har uppdraget varit just att jobba med nedläggning av citynära flygplatser. Då är väl tanken i överenskommelsen mellan S och MP att det är just detta man ska jobba med, och rimligen också att regeringen har en lista som man kanske ännu inte har offentliggjort där det framgår vilka orter och flygplatser som man har tänkt sig, utöver Bromma?
Lars Hjälmered (M):
Det finns en form av ideologisk klangbotten i frågan hur man ser på det svenska järnvägssystemet, vad som ska vara statens roll, vad som kan vara privata aktörers roll och sådant. Jag konstaterar att Vänsterpartiets utgångspunkt rätt mycket är återreglering och förstatligande. Jag har där en annan uppfattning. Jag tittar på vad som finns i forskning och utvärdering. Man konstaterar att möjligheten för privata aktörer när det gäller drift och underhåll har gett lägre priser.
Man har sett en förbättrad kvalitet när det gäller allvarliga fel inom järnvägssystemet. De huvudteser som Vänsterpartiet drivit faller om man tittar på forskningen. När Emma Wallrup säger att det blir dyrare kan vi konstatera att forskningen visar att det tvärtom har blivit billigare. Det viktiga är att hålla fast vid möjligheten för privata aktörer att gå in och göra drift och underhåll. Vi har ett behov av en samlad kraft till exempel i form av Trafikverket. Det handlar om att utveckla dess förmåga när det gäller upphandlingar.
Vad det är för entreprenadformer man ska ha? Hur utformar man upphandlingar på så sätt att de driver innovation? Det handlar om att man tar till sig ny teknik och ger incitament att bidra till en långsiktig kvalitet. Det gäller inte minst att vi använder skattebetalarnas pengar på ett sådant sätt att vi får mest underhåll för pengarna. Vi får det genom att ha konkurrens. Men vi måste också utforma och utveckla entreprenadformerna på ett sådant sätt att vi använder skattebetalarnas pengar på ett ansvarsfullt sätt.
Det är utomordentligt viktigt att hålla fast vid den konkurrensen. Fru talman! Jag ser där en glidning från minister Anna Johanssons sida. Hon säger att en del av underhållet ska nog staten kunna göra. Då blir min följdfråga: Delar Anna Johansson Vänsterpartiets uppfattning att det viktigaste är att det är staten som gör underhållet på järnvägen? Eller ska vi hålla fast vid den framgångsrika modellen som ger mer underhåll för pengarna och ha en konkurrens i detta?
Det har visat sig ge mer underhåll för pengarna utan att kvaliteten blir lidande.
Lars Hjälmered (M):
Jag ställde tre frågor till ministern, bland annat om han är beredd att göra några ändringar i migrationsreglerna för att få fler företagare. Är svaret fortfarande nej på den frågan? Jag får upprepa frågan, eftersom jag tyckte att ministern inte riktigt svarade på den. När det gäller handläggningstiderna tyckte jag att det kom ett svar. Det är riktigt att handläggningstiderna enligt statistiken är drygt 200 dagar. Det är dock många gamla ansökningar som ligger kvar som man följer.
Men Migrationsverket hävdar att om man kommer med en ny ansökan är ansökningstiden väsentligt kortare i dagsläget, vilket är mycket positivt. Sedan kan man fundera på de upplevda problemen, som inte minst många människor som arbetar på svenska universitet och högskolor och som har internationella kontakter vittnar om. De upplever problem och tycker att Sverige skulle kunna marknadsföras på ett bättre sätt. Vi har, tycker jag, en del komparativa fördelar i det här landet.
Vi har hyggliga språkkunskaper, avsaknad av korruption, jämställdhet, miljöintresse etcetera. Ytterligare en pusselbit är reglerna för arbetskraftsinvandring, alltså att vi kan visa upp att vi vill att fler talangfulla personer kommer till Sverige för att studera, forska, arbeta och starta företag. Det är riktigt, som ministern säger, att en av de frågor som jag lyfter fram handlar om investerare. Man kan ju bo i ett annat land och välja att investera pengar i Sverige.
Det är gott så, och det ska vi såklart främja. Men en aspekt man borde fundera på är hur vi kan få människor att faktiskt dessutom flytta hit för att investera pengar. Jag ser det dilemma och de problem som kan upplevas, det vill säga risken att man i någon mening köper ett uppehålls- och arbetstillstånd. Det är inte mitt syfte. Vi borde fundera på om det går att hitta former för detta. Andra länder har tittat på det.
Jag tycker att det kan vara värt att tänka vidare på denna aspekt. Herr talman! Jag kommer tillbaka till följande fråga: Är ministern på något sätt beredd att ändra i migrationsreglerna i dag för att vi ska kunna få fler företagare och investerare att komma till Sverige? Jag kan som en passus säga att vi gjorde ändringar i de regler som antogs 2009 när det gäller den generella arbetskraftsinvandringen. Jag vill hävda att det inte finns några perfekta reformer.
Man tänker att någonting ska gå i en viss riktning. Sedan får man ratta detta efter hand. En viktig förändring som vi gjorde skedde föregående år när vi helt enkelt öppnade upp för att utomeuropeiska studenter och forskare lättare skulle kunna stanna i Sverige efter att de har pluggat klart eller forskat klart på KTH, Chalmers eller liknande. Det är ett exempel på hur man kan vårda och värna en reform.
Min fråga är därför: Är statsrådet beredd att göra förändringar av migrationsreglerna för att vi helt enkelt ska kunna få fler företagare att söka sig till Sverige?
Lars Hjälmered (M):
Låt mig konstatera att den tidigare regeringen gjorde förändringar av migrationsreglerna. Bland annat, som jag nämnde, vidareutvecklade vi reformen från 2009 med ytterligare lättnader 2014. Jag tycker att man borde kunna signalera att man är beredd att göra detta. För mig handlar det inte om att stänga dörrar utan tvärtom om att vårda och utveckla en reform. Det är gott att man tittar på elektroniska handläggningssystem på Migrationsverket för att effektivisera myndighetens arbete.
Ministern sade i interpellationssvaret att han inte vill ha en garanterad kort handläggningstid. Då har jag en följdfråga. Vad är ministern beredd att göra, utöver myndighetens eget arbete med ett sådant system, för att säkra att man fortsatt kan ha korta handläggningstider? Är ministern beredd att reglera detta i regleringsbrev med en tydlig återkoppling eller någon annan form att så fortsatt kan ske? Jag ska lyfta fram ett annat problem.
Jag är lite sökande i detta. När det gäller vilken typ av bolag många startar kan vi se att det finns ett mönster, om man ska tro Migrationsverket. Vi har en hel del utomeuropeiska studenter och forskare som vill stanna i Sverige men som i någon mening så att säga hamnar i fel bransch, det vill säga att de i stället för att ha ett ingenjörsjobb eller ett ingenjörsbolag kanske startar något inom besöksnäringen. Det är en jätteviktig bransch i sig.
Det är därför ingen kritik av besöksnäringen. Men man måste i denna debatt lyfta fram hur vi samlat i det svenska samhället - inte minst gäller det näringslivets ansvar - kan se till att fånga upp talangfulla människor som kommer från Pakistan, Iran, Kina eller andra länder och pluggar på Chalmers, KTH och så vidare. Det kan handla om ett eget bolag eller en anställning.
Trenden är att det uppenbarligen är människor som vill bygga en framtid men som inte fångas upp inom så att säga rätt yrke.
Lars Hjälmered (M):
Frågan om långa och tunga lastbilar har varit föremål för försök. När myndigheter har tittat på detta är det både längden och hur tungt man lastar olika fordon som är avgörande. Ibland pratar man om hur många meter som lastbilen mäter och ibland om hur många ton den väger, 64-74 ton. Efter de försök som har gjorts har man konstaterat att 64 ton skulle vara fullt möjligt att genomföra i dag.
Då skulle man kunna köra på i princip de flesta av de svenska vägarna redan i dagsläget. När det gäller 74 ton har undersökningarna visat att man kan köra på en ganska stor del av de svenska vägarna, fast inte över alla broar. Men det är praktiskt möjligt om bara viljan finns. Statsrådet svarar ja med förbehåll på min fråga om regeringen tycker att det skulle vara okej att ha längre och tyngre ekipage.
Läser man in de förbehåll som statsrådet lyfte fram hanteras de i de försök som har genomförts. Statsrådet pratar om miljön. I undersökningar när det gäller skogsindustrin har man konstaterat att utsläppen av växthusgaser sänks med 25 procent genom längre och tyngre ekipage. Man kan konstatera att med de försök som har gjorts har alltså slitaget på vägarna inte ökat.
Därför menar jag att denna typ av ganska handfast sak är någonting som stärker konkurrenskraften och ekonomin för företag och samtidigt leder till en stor miljönytta. Ytterst, herr ålderspresident, handlar dock en sådan här fråga om just konkurrenskraft. Vad vill man egentligen på det stora hela? Statsrådet lyfte fram till exempel innovationsråd och återindustrialisering.
Det är egentligen det enkla i politiken - att lyfta fram olika visioner och säga att något ska fördubblas, förminskas eller något liknande. Det svåra är att få just ord och handling att hänga ihop. Herr ålderspresident! Jag kan med oro se att vi har en regering som gör rätt mycket som slår mot industrin och konkurrenskraften trots sitt tal. Man vill införa en kilometerskatt, som ger skatt på avstånd utanför de större städerna. Man förmår inte lägga fram ett sådant här förslag om längre och tyngre lastbilar.
Man överger överskottsmålet. Man trycker undan till exempel privat välfärdsverksamhet, som är viktig. Man är i en diplomatisk kris med större delen av Mellanöstern, och statsrådet jobbar på en nedläggning av Bromma flygplats. Det enkla är att tala om industrins betydelse, men den stora utmaningen tycker jag alltjämt är att ord och handling ska hänga ihop i detta.
I det här fallet talar vi återigen om en ganska handfast sak som har prövats och utretts och som det är helt möjligt att genomföra. Låt oss konstatera, herr ålderspresident, att det är så och att det med rätta finns ett antal förbehåll - för saker ska utredas på ett grannlaga sätt. Man kan konstatera att miljönyttan finns där. Det finns en möjlighet att använda detta i dagsläget.
Då är min följdfråga: När kan vi räkna med att regeringen återkommer med ett skarpt förslag för att införa längre och tyngre lastbilsekipage i Sverige, som skulle gynna både miljö och konkurrenskraft för företag?
Lars Hjälmered (M):
Jag tycker egentligen att det är fullt naturligt att det blir lite bredare diskussioner. Antingen kan man se det här med lastbilar och längden och tyngden på dem som en detaljerad fråga i den branschen, eller så kan man se det i vad jag tycker är ett mer intressant perspektiv, nämligen konkurrenskraften för Sverige.
Om Sverige är väldigt handelsberoende och hälften av vår ekonomi är kopplad just till handel och utbyte med annat handlar det för mig mycket om att ha en bred palett av saker som stärker konkurrenskraften för det svenska näringslivet. Det är därför vi försöker hålla fast vid en ordnad ekonomi och inte överger överskottsmålet. Det är därför vi säger att Bromma flygplats ska vara kvar. Det är därför vi väljer bort er lastbilsskatt, bara för att ta några exempel. Listan kan göras längre.
Det är egentligen lite i ljuset av detta jag tycker att man ska se en sådan här konkret reform som detta med långa och tunga lastbilar. Vi har exemplet skogsindustrin, som är jätteviktig såväl för jobb som för skatteintäkter och exportintäkter. Man har gjort försöksverksamhet och sagt: Okej, om man gör detta sänker vi utsläppen av växthusgaser med 25 procent. Vi förbättrar ekonomin för den typen av viktiga företag. Man kan också konstatera att vägarna i Sverige klarar av detta.
Då kommer vi tillbaka till det som en tidigare statsminister sa, nämligen att politik är att vilja. Jag tror ändå att om viljan finns i regeringen skulle man kunna genomföra detta rätt omgående. Men vi har också en historia där Socialdemokraterna och allianspartierna var rätt överens om viljan att ha längre fordon med de miljö- och konkurrenskraftsvinster det innebär. Samarbetspartierna V och MP hade tvärtom en annan uppfattning, till och med om kortare ekipage än vi har i dagsläget och inte bara om att behålla det vi har.
Jag kan konstatera, herr ålderspresident, att om viljan finns hos regeringen skulle man egentligen kunna genomföra detta rätt omgående. Herr ålderspresident! Avslutningsvis tycker jag att vi får fortsätta debatten, för jag tycker att statsrådet är lite grann svaret skyldig när det gäller när det kommer konkreta reformer på området som kan stärka konkurrenskraften och förbättra miljön.
Lars Hjälmered (M):
Jag valde i detta att lyfta ett antal Göteborgsfrågor, inte för att ha en lokal debatt med ministern om de frågorna utan för att bildsätta vad frågan handlar om, det vill säga alla oss som har ambitionen att Göteborg ska vara en spännande och växande storstad. Det är likadant med ambitioner som andra ledamöter kan ha för andra delar av landet. Receptet är att jobba med en kombination av saker som skola, bostäder, kulturliv och utomordentligt bra kommunikationer.
I dag är det så att 40 procent av de flygningar som går mellan Göteborg och Stockholm går via Bromma flygplats. Det går ett par hundra flygningar varje vecka.
Är vi då i ett läge där Arlanda flygplats är full i peaktid, där man alltså inte kan lyfta över trafik från Bromma till Arlanda och där vi inte heller i närtid eller under överskådlig tid har möjlighet att kraftigt utöka kapaciteten på järnvägen, då innebär beskedet från Socialdemokraterna och andra partier i Stockholms stad om en nedläggning av Bromma flygplats att man klipper av tillväxtmöjligheter hemma i Göteborg och på andra orter runt om i landet.
Då kommer vi till ordet som Hans Wallmark sa: oro. Oron sprider sig för att vi har en svag minoritetsregering som inte kan komma överens ordentligt i denna eller andra frågor och ha en tydlig uppfattning att Bromma behövs eftersom det är så viktigt för jobb och tillväxt i Göteborg och på andra orter runt om i landet. I stället väljer man en variant som öppnar för diskussion och osäkerhet om vad som ska hända med denna viktiga flygplats.
Jag kan tycka att det ansvarsfulla av regeringen hade varit att tydligt säga att Bromma är viktigt för jobb och tillväxt i hela landet - inte framför allt i Stockholm utan i hela landet - och att hålla fast vid det och säga att Bromma behövs under överskådlig tid. Det hade varit det viktiga beskedet till näringslivet hemma i Göteborg och på andra ställen. Jag kan bara beklaga att regeringen inte tar det ansvaret.
Lars Hjälmered (M):
Jag tycker att de inlägg som har varit i den här debatten visar på en hel del av de överväganden som behöver göras i handels- och utrikespolitiken. Jag tror att det vore naivt att peka ut och säga att detta skulle vara enkelt på något sätt. Jag tror att man enkelt kan säga att handel är viktigt för Sverige och att man enkelt kan säga att mänskliga rättigheter och att stå upp för dem på olika sätt är något som Sverige tydligt ska göra. Detta är väldigt enkelt att säga.
Men i konkret handling, när det ska ske på olika sätt, är det inte alltid enkelt. Låt oss vara ärliga. Så är det. Hur ska detta framföras, och vilka effekter får det? Jag kan tycka att man kan ställa krav både nu, med tidigare regeringar och framåt att om man åker på en delegationsresa till Kina ska man tydligt påpeka de missgrepp som sker och de brister som finns i mänskliga fri- och rättigheter i landet.
Men när det gäller handelspolitik i ett sådant fall kan jag inte komma till slutsatsen att det bästa för Sverige eller för mänskliga rättigheter i Kina skulle vara att säga: Stopp, nej, handla inte! Det är detta som övervägandena måste landa i. Är vi beredda att bedriva handel och ha utbyte med länder som inte fullt ut delar vår syn på mänskliga fri- och rättigheter? Jag tycker att vi ska vara det för att gynna svenska jobb och svenska företag.
Långsiktigt gynnar det också mänskliga fri- och rättigheter i andra delar av världen. När det gäller krigsmaterielexport, även om det är en annan reglering som berörs, ska vi kunna säga att vi ska bedriva handel eftersom den är viktig ur försvars- och säkerhetspolitisk synpunkt kopplat till Sverige. Vad landar Vänsterpartiet i? Deras partiordförande vill stoppa ett handelsavtal mellan EU och USA.
Det var hans slutsats efter Saudi. Ett handelsavtal mellan världens två största ekonomier skulle betyda mycket. Vilka är lärdomarna från ministerns sida när det gäller Saudidebaclet för kommande arbete?
Lars Hjälmered (M):
Häromdagen hade statsministern en presskonferens. Han hänvisade då till World Economic Forum, som gjort en granskning av Sverige. Den handlar om konkurrenskraft, entreprenörskap och innovation. Man kan titta på vad World Economic Forum ger för rekommendationer till Sverige. De säger alltså att vi har för höga skatter generellt på entreprenörskap, ett krångligt skattesystem och en inte så flexibel arbetsmarknad som vi borde ha. Det är de tre tydliga rekommendationer de ger.
I den vårproposition som regeringen nu har lagt fram adresserar inte statsministern, Damberg och de andra de problem och rekommendationer som World Economic Forum kommer med. När de säger att vi har för höga skatter är Dambergs svar: Lägg på en skattesmäll på det svenska näringslivet. Man tar inte heller tag i olika lösningar kring flexibiliteten på arbetsmarknaden.
Det vi behöver för att möta de stora utmaningarna för Sverige kring demografi, globalisering och den konkurrens som kommer med detta samt behoven att få fler unga, utrikes födda och äldre att stanna kvar på arbetsmarknaden är en aktiv näringspolitik. Jag kan med oro se att vi har en regering som rätt kirurgiskt kickar in skattesmällar som gör det mindre lönsamt att arbeta och mindre lönsamt att anställa. Vi kan titta på det när det gäller de unga.
Vi kan titta på det när det handlar om drivkrafterna för att äldre ska stanna kvar på arbetsmarknaden. Mitt svar handlar om fortsätta viktiga satsningar på forskning, bygga vidare på det som alliansregeringen har gjort, likadant när det gäller infrastrukturen, att investera tungt också under de kommande åren.
Det kan också gälla handfasta saker som lastbilsförslaget, som konkret ska ändra förutsättningarna för den viktiga skogsindustrin, men också att välja bort sådana saker som flygskatt och kilometerskatt och helt enkelt stänga den onödiga utredning som regeringen har för att lägga ned Bromma flygplats. Det är ett tydligt exempel på vikten av att landets kommunikationer ska fungera på olika sätt.
Det handlar också om bostadspolitiken, men då väljer jag en annan väg än statsrådet Damberg. När han väljer subventionspolitiken, som av en samlad expertis i Sverige döms ut som ineffektiv, dyr och dålig, har vi andra lösningar för att få det att fungera. Herr talman!
Man kan summera detta och de förslag som Mikael Damberg lägger: De talar om lovvärda satsningar, men problemet är att de bleknar i jämförelse med de samlade effekterna för det svenska näringslivet. Satsar man några hundra miljoner och höjer skatter samlat på arbete och företagande för miljardbelopp, 75 gånger mer, har det stor effekt.
I alla mina besök och på alla mina resor jag gör är det tydligt att bostadsfrågan finns där men också skattevillkoren för enskilda entreprenörer, där vi behöver göra mer. Ett genomgående tema är inte att de skatteförslag som regeringen lägger fram, som konsekvent gör det dyrare att anställa och konsekvent gör det dyrare att starta och driva företag i Sverige, är den lösning som gör att man anställer fler människor och får företag att växa.
Lars Hjälmered (M):
Sverige möter en serie av stora utmaningar. Jag tror att det enkla i politiken är att lite skissartat dra upp visioner eller tala om vissa ord som entreprenörskap och företagande. Men slutligen handlar det mycket om vad man gör i konkret politik och handling. Herr talman! Där kan vi konstatera att Mikael Damberg och hans kollegor vill införa en kilometerskatt, en skatt på avstånd, som försämrar konkurrenskraften för viktiga näringsgrenar framför allt utanför de större städerna.
Man har bromsat förslagen om långa och tunga lastbilar, man trycker undan företag inom vård och skola, man har försökt kringskära patienternas rätt att välja vårdcentral, man vill dubblera skatten för unga anställda och man vill göra det mindre lönsamt för äldre att stanna kvar på arbetsmarknaden. I en tidigare diskussion om handelspolitiken har man tagit upp de problem som har varit där. Före valet gav man tydliga löften om att man skulle hålla fast vid överskottsmålet och sunda statsfinanser.
Men knappt sex månader senare var man beredd att överge det viktiga överskottsmålet. Man gav före valet ett löfte om ROT-avdraget, vilket blev till ytterligare ett valsvek. Man jobbar på att lägga ned Bromma flygplats, och det är så få förslag som kommer till riksdagen att vi blir tvungna att ställa in en serie utskottsmöten. Det kommer nämligen inte nog med förslag på näringspolitikens område. Det är ur den myllan, alltså när man mäter det i konkret handling, som en del av min oro kommer, herr talman.
Vad är det egentligen som behövs? Jo, det handlar om sådant som lägger en grund för fler växande företag och fler jobb. För min del handlar det om bostadspolitiken, forskningsinvesteringarna, infrastrukturen och den flexibilitet ministern nämner. Ett förslag från oss handlar till exempel om att kunna höja åldern för när människor kan ansöka om studiemedel. Det är ett av flera förslag från oss om hur man kan bidra till en omställning mitt i livet.
Man kanske dock även måste komma fram till att skatterna påverkar drivkrafter för att arbeta och för att vara entreprenör.