Gunilla Nordgren (M):
Mycket har sagts i denna debatt i dag, och det visar att detta ämne engagerar många av oss. Jag tycker att det är jättebra. Barnfattigdom är ett begrepp, som vi har talat om här, som definieras på ett flertal olika sätt - 13 stycken eller så. Det berör också flera politiska områden, vilket visar sig i att det är flera utskott som har yttrat sig.
Som ledamot i socialförsäkringsutskottet vill jag ta upp några saker. Och jag är ny för denna mandatperiod, Christer.
När man talar om den relativa barnfattigdomen innebär den de facto att om alla barnfamiljer i ett land får det bättre, men vissa får 300 kronor mer i månaden och andra 600 kronor mer i månaden, har ändå den relativa barnfattigdomen ökat.
Den absoluta barnfattigdomen har ökat lite grann men är fortfarande, tack och lov, lägre än vad den var 1997. Regeringens mening med den ekonomiska familjepolitiken är att skapa goda och trygga uppväxtvillkor för barn och ungdomar och att ge alla barn samma rättigheter och möjligheter att fullt ut forma sina liv under uppväxten.
Regeringen har också genomfört, som har sagts här, dels flerbarnstillägg, dels höjda bostadsbidrag som är utformade på det sättet att det kommer de sämst ställda familjerna till godo. Det är en tydlig fördelningspolitisk inriktning i denna budget.
De mätningar som vi pratar om här gjordes före både flerbarnstillägget och de höjda bostadsbidragen. I flera motioner efterlyser man en handlingsplan, men jag anser att de åtgärder som regeringen har vidtagit är bra. Och flera andra åtgärder är under beredning. Dessutom blir saker inte alltid bättre för att man har en plan. Herr talman!
Flerbarnstillägget höjdes, och konstruktionen på bostadsbidraget var sådan att man nådde de sämst ställda familjerna. Jag tycker att det är jättebra. Sedan motverkar man inte barnfattigdom enbart genom att höja olika bidrag, men det är en av flera åtgärder som är nödvändiga. Barnfattigdomen är mycket ojämnt fördelad.
Man kan se att den varierar från 4 procent till 30 procent och i vissa områden, nära mig, till och med 60 procent - jag tänker på Rosengård. Ensamstående och personer med utländsk härkomst är mest utsatta. Detta syns tydligt i all statistik. Till exempel i Rosengård utanför Malmö som gränsar till min hemkommun är utanförskapet skriande stort.
Där är det nödvändigt att minska bostadssegregationen, som har ökat i Malmö under många år. Jag hoppas att den frågan kommer att prioriteras där nere. Statistiken visar också att ensamstående utan jobb har haft en svag utveckling och att de med jobb har haft en mer gynnsam utveckling. Herr talman!
Att lära sig svenska och ha en chans att få ett jobb är det bästa sättet att bryta utanförskapet, såväl i Malmö som på andra platser. Här har Malmö en läxa att göra. Det finns några familjer som lyckas ta sig ifrån Rosengård, och då hamnar de i våra skolor.
Jag har sett elever som är födda i Sverige och som nästan inte kan prata svenska och som nästan aldrig har varit utanför Rosengård - då pratar jag om en och en halv mil. Det finns således mycket att göra framöver inom flera politiska områden. Vi har i Sverige en av världens minsta skillnader i inkomster, vilket vi ska vara stolta över, men man kan alltid sträva efter att alla barn ska få en bra start i livet.
Vårt bidragssystem hjälper många, men det är bara en del. Andra områden är skolan, se till att fler kommer i arbete och att det blir mer lönsamt att arbeta samt att minska bostadssegregationen. Jag kan berätta att nattomsorg eller omsorg på obekväm arbetstid är genomförd redan i dag i mer än 50 procent av kommunerna. Av dem är mer än 50 procent borgerliga.
Jag kan säga att jag själv, som kommunstyrelseordförande fram till 2010, införde omsorg på obekväm arbetstid. Jag tycker att det är mycket bra. Moderatkvinnorna skrev i augusti 2010 att vi ville uppmuntra kommunerna att införa barnomsorg på obekväm arbetstid.
Vi har också ett betänkande som bereds inom Socialdepartementet just nu som heter Fortsatt föräldrar - om ansvar, ekonomi och samarbete för barnets skull . Det är mycket viktigt, för där tittar man på underhållsstöd, kanske inte bara kronor och ören. Det är många föräldrar som skulle få högre underhållsstöd om de gjorde avtal om det och inte hade normen, som det alltför ofta blir, de 1 273 kronor eller vad det är.
Jag hoppas mycket på den utredningen och hoppas att den kommer fram snart. Som socialförsäkringsutskottet också påpekar i sitt yttrande utesluter man inte att det även framöver kan bli tal om fortsatta satsningar inom de familjepolitiska stöden.
Det tycker jag visar att regeringen tycker att detta är viktiga frågor och arbetar för ett sammanhållet Sverige, där alla ska kunna ha en god miljö.