Kent Persson (V):
Utskottet instämmer således i vad som begärs i motion 2009/10:N17 på detta tema. Riksdagen bör därför som sin mening ge regeringen till känna att statligt stöd för kärnkraft, i form av direkta eller indirekta subventioner, inte kan påräknas. Vidare anser utskottet att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag till lagstiftning eller andra åtgärder som tydliggör detta."
Detta blev också riksdagens beslut för två år sedan. I två år har vi väntat på den utredning och den proposition som jag hade hoppats skulle ligga här på bordet och tydligt tala om vad en subvention är och ge förslag till lagstiftning.
Vi har en skrivelse där regeringen försöker hitta möjliga förklaringar till vad en subvention är och att det inte förekommer. Men det är ju inte sant.
Det är också lite intressant att läsa vad dåvarande miljöminister Andreas Carlgren skrev på Centerpartiets hemsida i anslutning till detta beslut: "Enligt det här förslaget kommer marknadens principer att råda. . Över denna summa på 15 miljarder, träder kärnkraftsägarens obegränsade ansvar in."
Det låter väl fantastiskt bra, men det är inte heller sant. Ansvaret för kärnkraftsägarna stannar vid 1 200 miljoner euro - allt utöver det står skattebetalarna för.
Det är nämligen dottern till bolagen, inte modern, som står för kostnaderna. Regeringen börjar skrivelsen med att slå fast att det är principiellt tveksamt att lagstifta om förbud mot subventioner av kärnkraft.
Redan där har man ju anslagit tonen att det inte ska komma något lagförslag.
Om man ska kunna uppfylla kravet att förorenaren betalar skulle man behöva höja avgiften från 2 öre till 6 öre. Miljöminister Lena Ek kommenterar det med att det inte är aktuellt att höja avgiften förrän tidigast 2015. Det är alltså en subvention av kärnkraftsägarnas verksamhet.
Kärnkraftsbolagen säger att detta är omöjligt. Det skulle minska vinstmarginalen - det förstår jag. Man säger också - och det är det väsentliga - att det skulle göra det ointressant att investera i ny kärnkraft. Det var deras slutsats om man höjer avgiften. Det ska bli intressant att se vad regeringen tänker göra 2015.
Då har vi haft ett val, så den nuvarande regeringen, som har ansvar för detta, finns troligtvis inte kvar. Regeringen motiverar ansvarsbeloppet, 1 200 miljoner euro, med att de svenska kärnkraftsreaktorerna har så låg effekt.
Det är anledningen till att man stannar vid 1 200 miljoner euro. Vi vet att en uppgradering av den svenska kärnkraften pågår för fullt. Man ökar effekten. Tanken är att marknaden ska avgöra om man ska bygga nya, mer kraftfulla reaktorer.
Det står inte något i skrivelsen om att regeringen då tänker höja ansvarsbeloppet, det vill säga det som kärnkraftsägarna är tvungna att återfinansiera på något sätt. Det innebär att hela propositionen vilar på väldigt lösa grunder när det gäller ansvarsbeloppet. Det finns ingen analys av vad det innebär och vilka kostnader det handlar om.
Man kopplar det till något som är taget ur luften. Tyskland har hamnat på ett ansvarsbelopp på 2 400 miljoner euro. Dessutom har man ett ansvarsgenombrott solidariskt kopplat till det.
Det är det som måste till om man vill få oss att förstå att kärnkraften inte är subventionerad. Jag behöver inte säga mer.
Detta visar tydligt att skrivelsen inte ens har försökt att förklara vad en subvention är och att vi i dag faktiskt har en subvention av svensk kärnkraft. Framför allt gäller inte det ansvarsbelopp som vi beslutade om för två år sedan eftersom den lagstiftningen inte har trätt i kraft. Jag menar att det är två år försenat.
Med det yrkar jag bifall till den gemensamma reservationen från Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet.