Maria Ferm (MP):
Asylrätten, rätten att söka och få internationellt skydd undan förföljelse, kom till efter andra världskriget och Förintelsen. Miljontals människor miste sina liv i nazisternas koncentrationsläger, och vi lovade varandra att vi inte skulle låta det hända igen.
Vi skulle inte vända bort blicken när människor riskerar att utsättas för den mest fruktansvärda behandling som går att föreställa sig, utan vi skulle skapa internationella regler för skydd. Genèvekonventionen kom till 1951 och dess tilläggsprotokoll 1967.
Människor har rätt till en fristad undan förföljelse och vi ska behandla dem som tvingas fly på samma sätt som vi själva skulle vilja bli behandlade om vi var tvungna att fly. De löften som vi gav varandra när vi skrev under de här konventionerna prövas nu. Inte sedan andra världskriget har så många människor varit på flykt i världen som nu.
Människor flyr undan diktaturen i Eritrea, krig i Somalia, minoritetsförtryck i Burma eller Myanmar, inbördeskriget i Syrien och norra Irak. Det är när asylrätten ifrågasätts som det är som viktigast att stå upp för den. Det är när många människor tvingas på flykt som medmänsklighet behövs som mest.
Och tyvärr är det just när asylrätten behövs som bäst som röster höjs för att vi ska göra mindre och rädda färre. Borgerliga ledarsidor vill minska "volymerna", precis som om begreppet volym vore en synonym till begreppet människa.
Inte för att de ifrågasätter behovet av skydd för asylsökande från Syrien, för det råder inget tvivel om den fruktansvärda situation som de har flytt ifrån, utan för att de tycker att vi ska sätta en gräns för hur många vi ska försöka rädda. Inbördeskriget i Syrien har pågått i över tre års tid. Över tio miljoner syrier har tvingats lämna sina hem.
Tre miljoner har lyckats lämna landet och de allra flesta av dem bor i flyktingläger i krigets närhet i grannländer som Turkiet, Libanon och Jordanien. Jag besökte ett flyktingläger precis på gränsen mellan Syrien och Turkiet i våras och såg den misär som livet i ett flyktingläger är.
Det fungerade så klart okej för stunden och gav ett tillfälligt skydd, men det var knappast en permanent lösning för de många tusen personer som bodde där. På sjukhuset i närheten av lägret vred sig ett litet barn i smärta efter att ha träffats av granatsplitter. En månad efter att jag besökt det smällde en bomb där som dödade och skadade ett tiotal syriska flyktingar på väg ut ur Syrien.
Människor ska inte tvingas leva och dö i flyktingläger i länder som är betydligt sämre rustade än de rika länderna i EU för att ge flyktingar ett gott mottagande och trygg fristad. Några få lyckas ta sig från krigets Syrien till Europa och Sverige. Det är inte lätt eftersom det inte finns några lagliga sätt för asylsökande att ta sig till Europa.
Om du antas söka asyl får du inte visum och är därför utlämnad till flyktingsmugglare. Flyktingar måste betala mycket pengar och ge sig ut på farliga resor över Medelhavet med livet som insats. Hittills i år har över 3 000 personer dött på sin flykt till Europa. Medelhavet håller på att förvandlas till en kyrkogård. Det är en situation som går att förändra.
Att människor dör på sin flykt till Europa är ingen naturlag. Vi kan ta vårt ansvar för människor på flykt genom att skapa lagliga vägar in för asylsökande, och gör vi inte det är vi delansvariga till att människor mister sina liv i jakten på frihet.
Jan Egeland, generalsekreterare för Norska Flyktinghjälpen, menar att den förvärrade situationen och det hårdnade klimatet vi nu ser i Syriens grannländer är orsakade av europeiska länders strategi att säga att de i stället ska hjälpa på plats. Det har lett till att Syriens grannländer känner att det räcker och stänger gränserna för de flyktingar som är kvar i Syrien.
Egeland menar att "det som behövs är att andra, förutom grannländerna tar emot många, många fler syriska flyktingar. Annars får vi leva med att vi stått och sett på medan människor vi hade kunnat rädda istället dör." Det är just det som det handlar om. Ska vi stå och se på medan människor som vi hade kunnat rädda dör?
Ska de som kommer efter oss tänka tillbaka på vår tid och se att vi var en del av förtrycket eller ska de se att vi tog strid för människovärdet, för varje människas rätt till liv? Olle Wästberg citerade 2012 Raoul Wallenberg, som lyckades rädda 100 000 judar undan en säker död, bland annat genom att dela ut svenska skyddspass under andra världskriget.
Så här sa Wallenberg 1945 om varför han tog oerhörda risker för att rädda andra: "För mig finns inget annat val. Jag har åtagit mig denna uppgift och jag skulle aldrig kunna återvända till Stockholm utan att veta med mig att jag gjort allt som står i mänsklig makt för att rädda så många judar som möjligt."
Vi har all anledning att känna en enorm stolthet över det som Raoul Wallenberg åstadkom. Hur vi agerar nu kommer att avgöra hur de som kommer efter oss ser på oss och på vår tid. Varje människoliv räknas. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.