KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nyamko Sabuni (L):
Jag överlåter till min kollega statsrådet Mats Odell att svara på bostadsfrågor. Jag måste be Luciano Astudillo att interpellera till honom om han vill diskutera bostadsmarknaden på det viset. Jag är här för att debattera situation testing . Du kan få ett tydligt svar. Jag ska tillsätta en utredning för att se om detta kan användas som bevismedel. Därmed inte sagt vad vi kommer fram till.
Jag överväger som sagt att använda de här metoderna på andra marknader, men jag kan inte fatta ett konkret beslut förrän jag har fått slutsatserna av den mindre undersökning vi har gjort på arbetsmarknaden. Som du vet försvåras de här undersökningarna på arbetsmarknaden genom att det inte är tillåtet att förfalska betyg och intyg i Sverige. Där har vi ett problem. Jag tycker inte heller att det ska vara tillåtet. Det gör att det är väldigt begränsade branscher vi kan undersöka. Vi får också se vilka hinder vi finner på andra marknader.
Bostadsmarknaden skulle kunna vara en marknad där man kan använda denna typ av testningar. Men låt mig återkomma med ett konkretare svar när jag har fått slutsatser från ILO i frågan.
Nyamko Sabuni (L):
Min bedömning är att det inte är en kampanj som är det första vi ska prioritera. Man måste tolka ordet kampanj rätt. Vi hade en kampanj när det gäller trafficking 2002. Den var bra och framgångsrik på alla sätt, men jag fokuserar på pengar och mänskliga resurser för att få ihop handlingsplanen. Jag vill att man ska ta ett större grepp, involvera flera departement och flera olika grupper också när det gäller mäns våld mot kvinnor.
Det handlar inte bara om det traditionella mäns våld mot kvinnor, som vi känner till, utan det gäller också hedersproblem och våld i samkönade relationer. Vi måste se till situationen för kvinnor med funktionshinder och den risk de lever med. Det finns kvinnor med missbruksproblem, och så vidare. Det finns olika grupper man måste ta med i ett sådant program. Det är där jag satsar resurserna.
Däremot har vi visat intresse för att hålla slutkonferensen för Europarådets kampanj. Vi kan diskutera vidare hur kampanjen ska läggas upp, också gärna med delegationen. När jag säger "i linje med" menar jag att vi håller med om det som står i Europarådets föreskrifter.
Det gäller förebyggande arbete och lagändringar. Vi har redan satt i gång med några sådana. Bara det att vi ålägger socialtjänsten ett större obligatoriskt ansvar att ge kvinnor stöd är en sådan sak. Det faktum att en lag träder i kraft den 1 juli som ser till att skadestånd till kvinnor som har misshandlats av sina män inte ska ingå i bodelningen när de skiljer sig från männen är också ett led i detta.
Det handlar om lagändringar, skyddat boende och program för män. Ska vi komma till rätta med detta måste man också se till att de män som misshandlar kan rehabiliteras på olika sätt så att de inte misshandlar igen. Sedan var det en fråga om resurserna på departementet. För tillfället råder ingen resursbrist. Det finns ett antal människor som har varit projektanställda.
Deras projekt upphör, och därför upphör också deras projektanställningar. De får gå. Många av dem är bra. Det innebär att till de nya tjänster där vi nu söker folk ser jag gärna att några av dem söker tjänsterna. Vi söker nytt folk till dessa tjänster. Det som har hänt är att de projektanställdas projekt har upphört. Det är ingen som har blivit uppsagd. Arbetet är viktigt för mig. Det är prioriterat.
Jag har sagt det i medier förut, och jag säger det igen: Mäns våld mot kvinnor, inklusive hedersproblem och hedersvåld, är en akut jämställdhetsfråga. Jag kommer att sätta in så många och så stora resurser som det bara behövs. Jag ska se till att mina kolleger på övriga sakdepartement också prioriterar frågan.
Nyamko Sabuni (L):
Jag håller med om att frågan behöver uppmärksammas på olika sätt. Vi kommer att göra det i denna kammare, i form av offentliga debatter, på debattsidorna och så vidare. Det är helt klart att det måste göras. Det handlar i mångt och mycket om attitydförändringar. Under arbetet med handlingsplanen kommer flera relevanta människor att bjudas in.
Det är de drabbade, de som drabbar, de som jobbar med de drabbade på olika sätt, myndigheter och experter. Vi behöver bjuda in brett ute i samhället för att få så mycket perspektiv som möjligt på vad det är vi ska göra. Om det ska bli ett brett program måste alla vara representerade på ett eller annat sätt för att avge sina synpunkter inför det arbete vi bedriver.
De pengar som ska gå till handlingsplanen kan jag inte säga något närmare om, men de åtgärder som vi kommer att satsa på är stöd och hjälp för att utveckla skyddade boenden och kunskapshöjande verksamheter inom polis och domstolsväsende - allt det som jag nämnde att vi kommer att behöva göra och ta in i denna handlingsplan. Det är det som kommer att kosta, och det är det pengarna kommer att gå till.
Exakt vad varje åtgärd kommer att kosta eller ens vad varje åtgärd kommer att innehålla kan jag inte svara på i dag. Det är precis det arbete som bereds inom Regeringskansliet. Det finns väl mer att ta in i denna handlingsplan, kanske när vi har den första hearingen i maj eller juni.
Då kan det finnas mer att utgå från och diskutera för att se var vi hamnar, och därmed kan vi också se en bild av vad som kommer att bli de stora kostnaderna för handlingsplanen. Det viktigaste är att det som är rätt och riktigt ska göras och att det ska bekostas. Ekonomin ska inte vara en anledning till att inte göra denna handlingsplan eller till att inte föreslå vissa åtgärder, utan det som är rätt och behövligt ska göras och ska bekostas.
Nyamko Sabuni (L):
Jag håller med dig, Carina. Det är helt oacceptabelt att vi bor i ett demokratiskt land som påstår sig följa de mänskliga rättigheterna och att det ändå finns kvinnor som ska fly från sitt land. Det är klart att det inte får förekomma. Avslutningsvis vill jag säga att det finns mycket som är akut och brådskande, och jag avser att inleda arbetet med det också under tiden som arbetet med handlingsplanen pågår.
Det är till exempel en utvärdering av verksamheterna när det gäller skydd för kvinnan och de verksamheter som kvinnor placeras i för att få skydd och stöd och så vidare. Hur fungerar det? Vilka metoder fungerar bäst? Jag tror att det är viktigt att vi kan göra det ganska snabbt. Det räcker inte bara med att sammanställa vad som pågår, utan vi måste också veta hur det faktiskt fungerar.
Jag ser framför mig en parallell process, där vi kan ha idéer som gäller både det akuta som vi redan kan börja genomföra och annat som samlas till slutprodukten i denna handlingsplan någon gång under hösten. Jag tror att vi är på samma sida, och jag hoppas att vi ska kunna samarbeta närmare kring denna fråga.
Nyamko Sabuni (L):
Mats Pertoft har frågat mig om jag är beredd att höja introduktionsersättningen till de kommuner som tar emot nyanlända flyktingar. Jag utgår från att Mats Pertoft menar den statliga schablonersättningen till kommunerna för flyktingmottagande. Den 13 mars besvarade jag tre interpellationer på motsvarande tema. Det jag tog upp i det svaret kan i stora delar gälla även för besvarandet av Mats Pertofts interpellation. Jag ger därför här ett mer kortfattat svar.
Det finns skäl att anta att antalet flyktingar blir på samma nivå som 2006 eller till och med högre under de närmaste åren. Det kommer att innebära fortsatta påfrestningar när det gäller kommunernas mottagningskapacitet. Jag vill understryka igen att det är ett nationellt ansvar att de personer som på grund av skyddsbehov får uppehållstillstånd ges bra förutsättningar för en snabb etablering i det svenska samhället. Osäkra boendesituationer och koncentration till vissa områden kan försvåra etableringen.
Det är därför viktigt att alla kommuner, oavsett politiskt majoritetsförhållande, medverkar till att bereda plats för asylsökande som får uppehållstillstånd. Inte minst kommuner i regioner med en bra arbetsmarknad och god efterfrågan på arbetskraft måste medverka i flyktingmottagandet.
När det gäller ersättningen till kommunerna var riksdagen enig om, utöver den tillfälliga ersättningen för 2006, att schablonersättningen per individ också skulle höjas från och med 2007 med mer än vad som motsvarade kostnadsutvecklingen. Så har också skett för att i ett längre perspektiv ge kommunerna högre ersättning.
Inom Regeringskansliet bereds för närvarande direktiv för en utredning om effektivare insatser och incitament för att påskynda arbetsmarknadsetableringen för nyanlända invandrare. Utgångspunkter för en sådan översyn är bland annat att individen ska ha möjlighet att göra egna val och ges incitament att snabbt etablera sig på arbetsmarknaden och lära sig det svenska språket. Inom ramen för utredningsuppdraget kommer frågan om ersättningen till kommunerna att behandlas.
Nyamko Sabuni (L):
Det går inte att understryka ofta nog att vi ska vara stolta över att vi har möjlighet att ta emot skyddsbehövande i vårt land. Det hoppas jag att vi ska fortsätta att kunna göra många år framöver. Jag är bekymrad över att kommunerna har det väldigt ansträngt, speciellt Södertälje och Malmö som många nyanlända väljer att söka sig till. Den friheten vill jag inte begränsa, men jag inser att det blir bekymmersamt för kommunerna.
Det beror på väldigt många olika saker. Det allra viktigaste är kanske att vi har haft en lågkonjunktur. Vi har haft många år då det inte kommit några nya jobb så att människor har kunnat söka jobb och så snabbt som möjligt fått komma ut i arbete. Vi kan nog säga att ersättningar inte räcker, men de kommer inte heller att räcka om vi inte skapar en situation där människor så snabbt som möjligt kommer ut i arbete. Oavsett hur mycket pengar vi lägger på introduktionen handlar det till syvende och sist om att fort komma ut i arbete.
Regeringen är beredd att vidta olika åtgärder för att underlätta för kommunerna att ta emot men också för att underlätta för enskilda personer att så fort som möjligt etablera sig på arbetsmarknaden. Vi återkommer till vissa av åtgärderna redan i vårpropositionen som presenteras om några veckor.
Men jag vill ändå påpeka att vi inte kan fokusera alldeles för mycket på introduktionsersättningen, utan vi måste se till helheten, hur vi förbättrar arbetsmarknaden, näringslivsmarknaden för att det ska skapas fler jobb så att alla vuxna friska som kan och vill arbeta också ska kunna göra det. Det gäller också att göra rätt från början. Vi ställer frågan redan när flyktingen anländer: Vem är du? Det gör vi för att handlägga en asylansökan.
Det är lika relevant att från början ställa frågan: Vad har du med dig i ryggsäcken? Vad har du för erfarenhet? Hur ser du på framtiden i ditt eventuella nya hemland när du får uppehållstillstånd? Kan vi ställa rätt frågor från början kan det underlätta för människor att från början fatta rationella beslut om var i landet till exempel det är bäst att bosätta sig för att man ska kunna etablera sig själv och sin familj i det nya samhället.
Därför ser jag fram emot det arbete som pågår på Justitiedepartementet hos migrationsministern med att förbättra informationen för nyanlända via Migrationsverket men också genom den nya organisationen.
Jag är övertygad om att landshövdingarna, när de förhandlar med sina kommunpolitiker, kan skapa den solidaritet som vi alla efterfrågar, det vill säga att ta hänsyn till vilka kommuner i länet flyktingar söker sig automatiskt och var man placerar dem som inte har sökt sig till vissa kommuner. Då avlastar man de kommuner som har fått alldeles för många egna boende personer.
Jag är övertygad om att vi kommer att klara den flyktingström som är på väg till Sverige, och ännu bättre: De som kommer hit kan känna att deras erfarenhet och kunskaper - många av dem kommer tydligen att vara högutbildade på alla möjliga sätt - nyttjas på bästa sätt i samhället för att de också ska vara med och bygga det framtida välfärdssamhället Sverige.
Nyamko Sabuni (L):
Ibrahim Baylan nämnde Tobias Billströms aktivitet på Moderaternas kommunala riksmöte, eller vad det heter. Det är ganska viktigt att inse att det är kommunpolitiker som fattar beslut huruvida kommuner ska ta emot flyktingar eller inte. Är det inte en bra gest när man har sina kommunpolitiker samlade att också samtala om en så viktig fråga? Det är därför vi står här och har en interpellationsdebatt. Hur ska vi få fler kommuner att ta emot flyktingar?
Han har faktiskt gjort en liten insats. Han har talat med sina kommunpolitiker. Jag hoppas att Ibrahim Baylan och hans kolleger kan tala med sina kommunpolitiker nästa gång de ses. Jag tänker i varje fall tala med mina kommunpolitiker när vi ses i Örebro i april. Det är också en viktig sak. Vi måste komma bort från att göra en sak i taget och i stället göra flera saker. Återigen är det viktigt att jobben kommer.
Då måste man se till att ha reformer som underlättar för arbetsgivare att anställa och också för de nyanlända att kommer ut på arbetsmarknaden. Nystartsjobb gäller för alla. Från dag 1 när människor har fått uppehållstillstånd har de rätt till nystartsjobb. Det kommer flera reformer av det slaget som gäller från dag 1. Det handlar inte om att introduktionstiden ska innebära säråtgärder, och först efter det får de vara med i det som vi alla andra har fått ta del av som har bott här i Sverige ett tag.
Reformer som görs ska vara generella och gälla från dag 1 när människor får uppehållstillstånd. Därmed menar jag att regeringen tar sitt ansvar för att underlätta för kommunerna att kunna ta emot flyktingar. Allting kan inte handla om introduktionspengen. Vi måste se till att göra organisationen enklare för att människor ska kunna fatta rationella beslut och flytta till rätt ställe. Vi måste också se till att det finns arbete för att inte introduktionsperioden ska dra ut på tiden. Det är vad det handlar om.
Självklart ska vi tillsätta en översyn av introduktionsersättningen. Då kommer vi också att få se hur mycket pengar det handlar om i det här fallet och hur mycket kommunerna ska få för att kunna täcka de kostnaderna. Jag menar att de akuta problemen just nu handlar om att det ska skapas fler jobb och att fler ska komma ut på arbetsmarknaden. Jag håller med om det som sades om sfi. Ju mer människor väljer att sprida ut sig, desto bättre blir det för deras möjligheter att kunna lära sig svenska.
Men det handlar också om hur man reformerar sfi och ser till att sfi kopplas till praktik. Det gäller att se till att sfi handlar mer om yrkessvenska än konversationssvenska. Konversationssvenska kan du alltid få och kommer att få i umgänge med andra människor bland annat på arbetsmarknaden. Men det handlar om att lära sig språket utifrån det yrke man kan tänka sig eller vill inrikta sig mot. Sfi ingår också i översynen.
Det har gått alldeles för många år utan att man har gjort någonting med sfi. Det har gått alldeles för många år utan att vi har gjort rätt sak från början, det vill säga redan från dag 1 när en person anländer till Sverige och ansöker om asyl. Jag menar att de sakerna måste korrigeras nu. Det är vad regeringen håller på att jobba med för fullt.
Nyamko Sabuni (L):
Vad översynen kommer fram till kan varken jag eller Mats Pertoft svara på. Vi får se vad man kommer fram till.
Återigen: För mig är det viktigaste att genomföra reformer som underlättar för människor att så snabbt som möjligt komma ut i arbete: att se till att det skapas jobb, att se till att underlätta för arbetsgivare att anställa och att se till att göra det lönsammare för kommuner att faktiskt fokusera just på att åtgärderna i de individuella handlingsplanerna ska syfta till att människor kommer ut i jobb så fort som möjligt. Det kan inte vara så att vi ska låta människor gå två år i introduktion utan att ha kommit ut på arbetsmarknaden.
Forskningen visar att det som händer under första året - i Sverige eller vilket land som helst - är väldigt viktigt för framtiden. De som missar första året riskerar också att tio år framåt inte komma ut på arbetsmarknaden. Därför menar jag att det viktigaste inte kan vara hur hög introduktionsersättningen är, utan det viktigaste är vilka åtgärder vi ska sätta in så att människor så fort som möjligt under sitt första år kommer ut på arbetsmarknaden.
Det är där jag försöker fokusera all min kraft, och det är det regeringen försöker jobba med. Men vi återkommer till vårpropositionen, så kanske också Mats Pertoft får lite fler svar på sina frågor.
Nyamko Sabuni (L):
Josefin Brink har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta inom ramen för jämställdhetspolitiken för att bekämpa mäns våld mot kvinnor och om jag avser att verka för att verksamheten vid Nationellt kunskapscentrum i Uppsala fortsätter och att verksamhetens anslag garanteras i statsbudgeten. Jag vill till att börja med tala om att jag delar Josefin Brinks uppfattning att mäns våld mot kvinnor och barn är ett stort problem i vårt samhälle. Hot, misshandel och övergrepp är den värsta formen av maktmissbruk och förtryck.
Att leva i rädsla för våld, eller i skuggan av våld, begränsar många kvinnors och barns liv. Oavsett vem som hotar, misshandlar eller våldtar måste kvinnors frihet och trygghet säkras. Värderingar och attityder som låter mäns våld mot kvinnor fortgå måste bekämpas. Det förebyggande arbetet måste stärkas. Regeringen avser att utarbeta en handlingsplan för att motverka mäns våld mot kvinnor.
För att under tiden stärka arbetet i kvinnojoursverksamheten avsätter regeringen redan nu 20 miljoner kronor. Vi avsätter också 3 miljoner kronor till insatser för rehabilitering av de män som utövar våld. Regeringen kommer att inleda ett reformarbete när det gäller påföljdssystemet, bland annat för att markera att samhället ser allvarligt på brott. I detta arbete kommer mäns våld mot kvinnor att vara en del.
Kunskaper hos polis, rättsväsende och sociala myndigheter måste öka kring dessa frågor så att insatser för de utsatta kan sättas in i tid. Myndigheternas rutiner för att skydda utsatta kvinnor ska förbättras. Som Josefin Brink påtalar i sin interpellation behövs ett professionellt arbete med kunskaps- och metodutveckling när det gäller det specifika våld som män utsätter kvinnor och barn för. Detta gäller också det som brukar kallas för hedersrelaterat våld.
Det finns mycket som behöver förbättras, och vi tänker nu ta itu med detta arbete. För att det ska kunna ske räcker inte insatser inom jämställdhetspolitiken, utan det krävs insatser på fler politikområden, bland annat rättsväsende och socialtjänst. I betänkandet Att ta ansvar för sina insatser lämnades en rad förslag gällande socialtjänstens stöd till våldsutsatta kvinnor.
Utredaren föreslår bland annat ett förtydligande i socialtjänstlagen som förstärker kommunernas ansvar men har även förslag kring förbättrad tillsyn, kunskaps- och metodutveckling samt bättre enhetlighet i landet. Betänkandet är ute på remiss till den 31 oktober.
När det gäller Rikskvinnocentrum fattades beslut den 3 augusti 2006 om en ny förordning enligt vilken det ska finnas ett nationellt kunskapscentrum för frågor om mäns våld mot kvinnor vid Uppsala universitet. Förordningen trädde i kraft den 1 oktober. Bidrag till verksamheten lämnas under 2006 av Socialstyrelsen till Rikskvinnocentrum och från och med den 1 oktober till Nationellt kunskapscentrum vid Uppsala universitet .
Den fortsatta finansieringen från 2007 sker genom att Uppsala universitet anvisas medel under anslaget 25:18, anslagsposten Nationellt kunskapscentrum för frågor om mäns våld mot kvinnor. 16 miljoner kronor per år aviseras 2007 och 2008.
Nyamko Sabuni (L):
Ambitionen att komma till rätta med mäns våld mot kvinnor kommer att vara hög. Jag hoppas att Josefin Brink kommer att märka det i mitt arbete under de kommande fyra åren. Våld i samkönade förhållanden - eller äktenskap - behöver vi antagligen mer forskning om. Vi behöver veta vilka mekanismer som verkar i det och så vidare.
Men jag förstår inte varför det skulle behövas särskilda boenden för dessa människor, om det inte snarare handlar om mansjourer än om boende för bara HBT-personer. Men det är klart att också de ska få skydd på samma sätt. Jag tror att vi behöver veta mer om mekanismerna när det gäller våld i samkönade förhållanden.
Det var många som hurrade över förslaget om en haverikommission när kvinnor mördas. Visst kan det hurras mycket i en valrörelse, och våld mot kvinnor och mord är det hemskaste vi alla kan uppleva, men jag vill ändå vara försiktig med att lova något. Jag får återkomma när vi har sett på den frågan. Det kan innebära att vi i så fall kan behöva utreda precis vartenda mord. Det är min spontana reaktion.
Jag vet att det var flera partiföreträdare som gick ut och sade att de tyckte att det var en bra idé, men jag tror att frågan riskerar att bli ganska komplicerad.
Nyamko Sabuni (L):
Luciano Astudillo har med utgångspunkt från situationen i Malmö frågat statsrådet Tobias Billström vilka åtgärder han avser att vidta för att samordna den nya mottagningsstrukturen och för att kompetensen från Integrationsverket överförs till den nya strukturen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Integrationsverket avvecklas den 1 juli i år.
I den organisation som tar över uppgifterna ska Migrationsverket övergripande arbeta för att det finns beredskap och kapacitet i landet att ta emot flyktingar som har fått uppehållstillstånd. Verket ska teckna överenskommelser med kommunerna om flyktingmottagande efter att ha fått ett underlag från länsstyrelserna. Länsstyrelserna ska ha den operativa uppgiften att förhandla med kommunerna om mottagande och introduktion i sina respektive län.
Migrationsverket ska förse länsstyrelserna med planeringsförutsättningar, bland annat i form av prognoser över behoven utifrån förväntat antal asylsökande, beviljade uppehållstillstånd, överförda kvotflyktingar och förväntat antal anhöriga till dessa, men även över hur situationen ser ut för dem som har valt att ordna boendet själva i en kommun.
I planeringsförutsättningarna ska också ingå bedömningar från Arbetsmarknadsstyrelsen och länsstyrelserna om var i landet det finns bäst förutsättningar för arbete och egen försörjning. Detta ska utgöra en viktig utgångspunkt för mottagandet. Mottagande och bosättning ska i första hand ske i kommuner där det finns en god arbetsmarknad inom pendlingsavstånd.
Länsstyrelserna kommer i dialogen med kommunerna att föra in ett regionalt perspektiv som kan ge förutsättningar för ett flyktingmottagande där fler kommuner kan bli delaktiga. Det pågår nu ett intensivt arbete för att överföra arbetsuppgifterna där både Integrationsverkets kompetens och erfarenheter tas till vara men där det också finns utrymme för nytänkande och förändringar.
Genom regionala konferenser där Integrationsverket, Migrationsverket och länsstyrelserna deltar blir de olika frågeställningarna belysta och kan tas upp till diskussion. I detta ingår naturligt att frågor om samordning kommer upp på dagordningen för att den nya ordningen ska fungera optimalt.
Regeringen har nyligen tillsatt en särskild utredare som ska se över och lämna förslag om ansvar, utformning och finansiering av flyktingmottagandet samt andra insatser som sammantaget påskyndar och ökar möjligheterna till nyanländas etablering på arbetsmarknaden. I uppdraget ingår också att särskilt pröva hur Arbetsmarknadsstyrelsens roll och ansvar kan stärkas i hela processen.
I detta ingår även att analysera vilka behov som finns av samverkan på regional nivå som påskyndar och effektiviserar etableringen. Min bedömning är att samordning och kompetens uppmärksammas och tillvaratas i det arbete som nu pågår med att införa den nya ordningen. I ett mer långsiktigt perspektiv har den utredning som regeringen tillsatt uppdrag som innebär att ansvars- och samordningsfrågor kan belysas ordentligt som grund för ytterligare åtgärder.