Göran Hägglund (KD):
Patrik Björck har frågat jämställdhets- och biträdande utbildningsministern om statsrådet har tänkt ta initiativ till att utvärdera vårdnadsbidraget ur jämställdhetsperspektiv. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det kommunala vårdnadsbidraget är en reform med ett tydligt barn- och valfrihetsperspektiv. Vårdnadsbidraget skapar mer tid med barnen för de föräldrar som så önskar.
Syftet är att möta barnfamiljernas behov och att förbättra förutsättningarna att kombinera arbete och familjeliv. Föräldrarna är de som har huvudansvaret för barnets välbefinnande och som ska se till barnets bästa. Statens roll i sammanhanget är att stödja föräldrarna i deras val. Regeringen vill förbättra förutsättningarna för ett aktivt och jämställt ansvar för föräldraskapet utan att ta ifrån familjerna deras självbestämmande.
En modern familjepolitik bör utgå ifrån familjens önskemål och behov. Eftersom varje familj är unik och har olika önskemål och behov är det viktigt med flexibilitet och valfrihet. Regeringen vill också att familjepolitiken ska underlätta för föräldrar att kombinera yrkesliv med familjeliv, genom förbättrade möjligheter för båda föräldrarna att delta i arbetslivet och ta hand om barnen när de är små.
Lagen om kommunalt vårdnadsbidrag ger män och kvinnor lika rätt att använda bidraget. Vårdnadsbidraget ökar valmöjligheterna och gör det möjligt för fler att anpassa arbetstid och föräldraledighetens längd utifrån barnets behov och föräldrarnas egna önskemål. Förutsättningarna för män och kvinnor att dela mer lika på tiden hemma med de små barnen förbättrades också med införandet av jämställdhetsbonusen.
Vårdnadsbidraget, precis som föräldraförsäkringen, handlar om att möjliggöra föräldraledighet med barnet när det är litet. Detta motsäger inte ett aktivt deltagande på arbetsmarknaden. Vårdnadsbidraget är utformat så att det går att kombinera med arbete i valfri utsträckning och inte är behäftat med krav på en reducering av arbetstiden. Vårdnadsbidragets huvudsyfte är familjepolitiskt, inte att det ska stärka arbetslinjen, även om det går att kombinera med att arbeta.
SCB har vid flera tillfällen på regeringens uppdrag lämnat statistik avseende användandet av vårdnadsbidrag. Att bidraget är en kommunal förmån innebär att kommunerna getts möjlighet att själva bestämma om vissa aspekter, till exempel utformning av ansökningsförfarandet. Den befintliga statistiken är därför inte helt likformig då bidraget i viss utsträckning kan ha olika utformning och vara anpassat till lokala förutsättningar.
Av den begränsade statistik som finns att tillgå bör man därför inte dra alltför långtgående slutsatser. Det finns till exempel ingen kunskap om den som söker bidraget är den som vårdar barnet och mycket begränsade kunskaper att tillgå om föräldrarnas utbildnings- och arbetsförhållanden. En framgångsrik jämställdhetspolitik är dock inte avhängig av vårdnadsbidragets existens. Volymstatistiken visar att det totalt lämnas vårdnadsbidrag för ca 2,5 procent av barnen i åldern 1-3 år.
För barnen i de kommuner som har infört vårdnadsbidrag är andelen 4,7 procent, vilket sammanlagt innebär ca 8 500 barn för 2011. Användandet har legat på ungefär samma nivå sedan det infördes. För närvarande finns inget ytterligare statistik- eller utvärderingsuppdrag lämnat eller inplanerat.