KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Anders Borg kom i gång med sin vanliga harang om att han har gjort allt och att allt som är dåligt är sossarnas fel. Vi som är ute och träffar människor och ser hur bedrövligt många har fått det under den här tiden med ökade klyftor ser dock en annan verklighet än den Anders Borg ser i sina budgetsiffror.
Å andra sidan var det faktiskt så att Anders Borg själv, i sin egen vårproposition för bara någon månad sedan, erkände att de har misslyckats med matchningsproblemen och att det har blivit svårare med det under de borgerliga regeringsåren. Ni skriver det i er egen budgetproposition. Samtidigt berömmer ni er för att ha ökat söktrycket.
Bara människor vilt springer fram och tillbaka och söker jobb på jobb tror ni att det ska räcka. Det är dock inte så det ligger till, Anders Borg - man måste gjuta mod i ungdomarna. Man måste se till att varje barn och varje ungdom får en trygghet och en bra utbildning. De måste få egna möjligheter och en tro på sig själva - de måste tro att det är möjligt att de kan etablera sig på arbetsmarknaden.
Då måste man ha trygghet i uppväxten. Vi måste se till att vi har en bra förskola med bra kvalitet och gott om personal. Vi måste ha fritidshem till barnen, och vi måste ha en bra skola med många lärare som är pedagoger och kan möta varje barn på deras nivå. Det handlar om att ge dem möjligheter och en tro på sig själva. Vi måste gjuta mod i våra unga.
Finansministern säger att de har förbättrat matchningen. Man kan dock också säga att ni har fifflat med siffrorna eftersom ni fejkar det här med bnp-gapet och påstår att lågkonjunkturen är djupare än vad ni trodde tidigare. På det sättet kan ni säga att jämviktsarbetslösheten nog inte skulle ha varit högre. Det går alltså att trolla med siffror, och Anders Borg trollar tydligen så som han vill ha det.
Han vill inte se hur det ser ut, nämligen att det är mycket stora matchningsproblem och att ni har skurit ned på utbildningsmöjligheterna. Det handlar om möjligheter att validera, möjligheter till komvux, möjligheter till högre utbildning för fler och inte färre samt en bättre gymnasieskola. Det har ni inte lyckats med.
Skolresultaten sjunker, och ni påstår att ni har en bättre skola. Felet ligger inte alltid i problemet med sökaktiviteten - att människor springer omkring och söker 400, 500 eller 600 jobb och får nej och att arbetsgivare blir frustrerade när de inte vet hur de ska hantera alla ansökningar. Nej, felet ligger nog någon annanstans.
Regeringen har systematiskt skurit ned på arbetsmarknadsutbildningar, komvux och högskoleplatser. Det är så man kväver ungdomarnas möjligheter i framtiden. Ni tror på ökade klyftor. Ni kallar det inte så, utan ni säger att vi ska hålla ihop samhället - men samtidigt måste vi ha större skillnader. Alltså måste vi ha ytterligare ett jobbskatteavdrag.
Hittills har de ökade skillnaderna inte hjälpt. På vilket sätt skulle alltså det femte jobbskatteavdraget förbättra matchningsmöjligheterna, Anders Borg?
Monica Green (S):
Retoriken håller inte, Anders Borg. Det är väldigt kul för dig att stå här och säga samma sak vecka efter vecka, men i praktiken fungerar det inte. Jobben har inte strömmat till. Vi har en massarbetslöshet i det här landet. Vi har en arbetslöshet på över 8 procent. Er politik har inte fungerat. Det har inte fungerat att subventionera krogarna.
Det har inte fungerat att subventionera arbetsgivaravgiften för unga. Det har inte gett ett enda nytt jobb. Och om politiken inte fungerar borde man kanske vara beredd att fundera på hur man ska göra för att hjälpa människor att få ett arbete.
Ni påstår att ni har en jobblinje, men i själva verket har ni en linje som bara gör att människor ska rusa omkring och söka de jobb som inte finns. Den här så kallade jobblinjen gör att människor ska söka, söka och söka jobb, för annars mister de sin försäkring . Det är en försäkring vi har för våra arbetslösa. Söker de inte tillräckligt många jobb mister de den.
Det är er så kallade jobblinje. Den har inte lett till fler jobb. Nu kommer Anders Borg dragandes med sin skattechock eftersom han har testat den på någon testgrupp och kommit fram till att det är så bra att säga det, för då vinner han säkert några väljare till. Men hans egen infrastrukturminister ska beskatta pensionärernas bilresor till landet på helgerna. Så ska hon göra.
Hon ska inte beskatta de tunga lastbilarna som sliter ut våra vägar utan de hårt arbetande människorna som ska åka ut till landet på helgerna. Dem ska hon beskatta. Din retorik stämmer inte ett enda dugg med verkligheten, Anders Borg. Ni har inte fixat jobben, och matchningsproblemen kvarstår.
Monica Green (S):
Om det vore så väl, Anna-Karin Hatt. Men Anna-Karin Hatt vet mycket väl att vi har diskuterat procenten fram och tillbaka i kammaren tidigare, och Anna-Karin Hatt har bedyrat att det finns 99,9 procent täckning i landet. Hon har sagt det om och om igen eftersom hon har litat på vad mobiloperatörerna har rapporterat till henne och PTS.
Äntligen har ministern insett att det inte är så. Äntligen har ministern insett att det nu måste göras stickprov på vad operatörerna säger. Äntligen har ministern gett PTS i uppdrag att se till att nätet ska byggas ut efter vad marknaden har påstått att man har gjort tidigare. Ändå har ministern sagt att det är 99,9 procent.
Nu står ministern här och pratar procent igen, som inte syns, som konsumenterna ute i landet inte har någon som helst nytta av. Hur många hundra procent det än är fråga om kanske ministern har nytta av dem, men konsumenterna ute i landet har ingen som helst nytta av de procent som Anna-Karin Hatt räknar upp.
Problemet är att vi har tappat tid eftersom Anna-Karin Hatt inte har förstått att marknaden har gjort täckningskartor som inte har stämt med verkligheten. Hon har i stället förblindad sett till att marknaden säger det, och då är det så.
Alltså har vi tappat tid och kraft som i stället hade kunnat koncentreras på att vidta de här åtgärderna betydligt tidigare. Jag beklagar att det tog så lång tid för Anna-Karin Hatt att förstå, men jag är glad att hon har gjort det nu. Gå dock inte i fällan med att stå här och räkna upp en massa procent en gång till! Verkligheten kommer alltid i kapp, Anna-Karin Hatt.
Den här gången har Anna-Karin Hatt möjlighet att stämma i bäcken. Ska vi vara helt ärliga när det gäller kraven på operatörerna att rita om täckningskartorna har vi i själva verket inte vunnit någonting på det. Täckningskartorna borde inte ritas om så att de stämmer med verkligheten, utan det borde vara tvärtom.
Det är verkligheten som ska vara utbyggd, inte täckningskartor som ska försämras. Det är naturligtvis så att vi som konsumenter ska vara aktiva och titta på hemsidor och överallt. Konsumenterna ska ha en stor kunskap för att kunna köpa rätt telefon och så vidare.
Det är dock till syvende och sist ministern som kan ställa krav på marknaden för att konsumenterna ska klara sig i den djungel vi står inför. Ja, det är som vi alla tre här har sagt: Sverige ligger i framkant, och svenskarna är beredda att ta tekniksprång om och om igen. Vi vill nämligen ta till oss den nya tekniken, men då måste vi ha råd och hjälp.
Folk i dag är väldigt trötta på att det inte fungerar - att man inte kan surfa och ringa med sin telefon och att det faktiskt har gått långsammare än vad marknaden påstod tidigare. Nu vet jag att flera marknadsaktörer har släppt pressmeddelanden om att de ska bygga ut och se till att vi tar nästa språng sedan jag ställde interpellationen.
Men, Anna-Karin Hatt, jag rekommenderar dig att den här gången inte vara lika förblindad när det gäller marknaden och vad den säger!
Monica Green (S):
Jag tänker inte raljera över saker som att tvinga folk att köpa 4G-telefoner; det får Anna-Karin Hatt stå och raljera över om hon tycker att det är lustigt. Jag menar att vi ska ge förutsättningar så att människor faktiskt efterfrågar den nya tekniken.
Det är precis som Eliza säger: Det är klart att vi måste ha ett lokalt engagemang och att vi måste ha både offentliga och privata aktörer som samverkar. Sedan kommer vi dock till att Anna-Karin Hatt återigen snubblar på det här med procenten. Jag beklagar det.
Jag drar liknelser med 3G-nätet och de faktiskt stora bristerna - vi har om och om igen förklarat för Anna-Karin Hatt de brister som har funnits och att hon förblindad tror på marknaden - och säger: Gör inte den tabben en gång till!
Då svarar Anna-Karin Hatt med att säga: Ja, men titta, den och den operatören säger att de ska göra det och det! Min slutsats blir att Anna-Karin Hatt återigen är förblindad av att marknaden ska fixa det här. Vi socialdemokrater vill att vi ska ha fungerande telefoner i hela landet.
Vi tycker inte att det är något konstigt med det, utan vi tycker till och med att det är väldigt rimligt att människor i hela landet ska kunna ha telefoner som fungerar. Anna-Karin Hatt påstår att jag skulle vilja tvinga folk att köpa 4G-telefoner, men så är det absolut inte.
Jag vill att den möjligheten ska finnas, och då måste det också finnas ett bra engagemang och bra nät som gör att människor efterfrågar detta. När efterfrågan kommer finns det också risk för att människor blir missnöjda om det då inte fungerar.
Monica Green (S):
Jag har ställt interpellationen Ordning och reda i it-politiken bland annat på grund av Riksrevisionens svidande kritik mot den oordning som faktiskt finns. Jag har hänvisat bland annat till den it-politiska strategigrupp som tillsattes 2003.
Jag har hänvisat till Bredbandsnät i hela landet , som krävde att infrastruktur som statliga verk och bolag förfogar över ska kunna användas för att bygga ut elektronisk kommunikation för hög överföringskapacitet. Jag har hänvisat till Globaliseringsrådet.
Jag har hänvisat till Åke Hedéns utredning, där fokus låg på en möjlig avskiljning av ICT från Trafikverket eller att slå samman den statliga infrastrukturen till ett affärsverk. Jag har också hänvisat till Bredbandsforum, som har radat upp ett antal hinder för bredbandsutbyggnaden och för målen i regeringens bredbandsstrategi.
Jag har dessutom gett många andra exempel på att det måste bli mer ordning och reda, och jag tar naturligtvis fasta på den svidande kritik som Riksrevisionen kom med i sin rapport Statens roll på telekommarknaden . Nu har ministern försökt att svara. Jag upplever ju inte att jag får svar på mina frågor.
Jag frågade: Vad avser statsrådet att göra för att den statliga infrastrukturen ska vara delaktig i de mål som regeringen har uttalat om en it-nation i världsklass? Vad avser statsrådet att göra för att den statliga digitala infrastrukturen ska bli en kärnverksamhet? De frågorna har inte jag fått svar på, tycker jag i alla fall.
I försöket till svar säger ministern bland annat: "För att öka tillgången till snabbt bredband i hela landet och bidra till ökad konkurrens är det viktigt att vi ser till att den infrastruktur som staten själv äger används effektivt. - - - För att säkerställa det har regeringen vidtagit olika åtgärder som syftar till att vi ska kunna nå bredbandsmålen och se till att statens infrastruktur används på ett effektivt sätt." Hur kan man tolka det? Hur tolkar ministern det?
Med andra ord finns det inte ens några tydliga krav på hur de ska hantera den digitala infrastrukturen. Ministern säger att "Trafikverket har fått regeringens uppdrag att på grossistnivå erbjuda tjänster till aktörer på telekommarknaden". Det är ju så att det har gjorts ett tillägg för innebörden när det gäller Trafikverket och dess fibernät.
Men det finns inga tydliga krav på hur man ska hantera den digitala infrastrukturen mer än att om de har något över ska de erbjuda det, alltså inga krav på eller någon press på att man ska få fram en sådan kapacitet. När ska vi få se en tydlig instruktion, och när ska regeringen inse att det behövs en tydligare strategi? När ser regeringen den digitala infrastrukturen som en kärnverksamhet?
Blir det en särskild myndighet eller ett bolag som får ta hand om det här?
Monica Green (S):
Ministern talar om ökad samordning, det vill säga inget krav på en sammanslagning, en särskild myndighet eller ett särskilt bolag. Är det så jag ska tolka svaret? Jag undrar fortfarande om ministern tar Riksrevisionens kritik på allvar. Det var svidande kritik.
Trots den svidande kritiken talar ministerns medarbetare om triviala problem, att det handlar om några kommatecken. Det verkar som att ministern inte alls tar kritiken på allvar och att hon inte vill ta sig an problemen.
Så har åtminstone jag upplevt hanteringen hittills, och många med mig undrar om ministern verkligen tar kritiken på allvar. Dessutom har jag ett exempel på hur tokigt det kan bli om man inte har en strategi för de statliga myndigheternas it-infrastruktur.
IT Norrbotten har åkt på en smäll på grund av att redan dragna nät ska flyttas mellan Vattenfall och Teracom. Det framgår inte tydligt hur frågan ska hanteras.
IT Norrbotten och dess kunder får betala 14 miljoner en gång till eftersom det inte finns någon tydlig strategi för hanteringen. Det finns många exempel på att det inte fungerar.
Om utredaren återkommande använder orden vårdslöshet och bristande ordning borde ministern ta Riksrevisionens rapport på största allvar. Gör ministern det?
Monica Green (S):
Statsrådet Anna-Karin Hatt fortsätter med att säga att det ska vara ökad samordning, men hon var i det här inlägget mer tveksam till om det över huvud taget ska vara en särskild myndighet eller ett särskilt bolag. Det är bra att Anna-Karin Hatt lyfter fram ICT som en viktig aktör.
Men det är synd att Anna-Karin Hatt blir mer tveksam till hur viktig aktör ICT ska vara framöver. Om vi är överens om att ICT är en viktig aktör kan vi använda oss av den aktören på ett mer effektivt sätt.
ICT ska sälja sitt överskott, men har inte krav på sig att främja mer överskott, som skulle underlätta även Anna-Karin Hatts och regeringens mål att 90 procent av hushållen ska ha tillgång till bredband år 2020. Vi vill att alla, inte bara 90 procent, ska ha tillgång till it-infrastruktur, men regeringen vill ha 90 procent.
Det är alltid något, men det skulle underlätta om man använde sig av ICT såtillvida att ICT får ett krav på sig att få fram överkapacitet. Jag är lite förvånad över att Anna-Karin Hatt svarar så pass defensivt som hon gör. Hon säger att det inte är lätt. Nej, vi är inte valda för att saker och ting ska vara lätta. Om det hade varit lätt hade vi förstås fixat detta snabbare.
Det är klart att det behövs en politisk bedömning. Vi är politiker som ska våga sätta ned foten och sätta en inriktning för framtiden. Om vi ska nå alla, som Socialdemokraterna vill, måste vi använda en betydligt bättre statlig styrning, inte bara samordning. Vi måste se till att främja ytterligare kapacitet i hela landet.
Monica Green (S):
Det är djungelns lag som råder ute på vägarna nu - djungelns lag utan ordning och reda. Vi behöver ordning och reda även i trafiken. Tyvärr har vi inte det nu. Alltför många oseriösa åkare trafikerar våra vägar, och de bli bara fler och fler. De seriösa åkarna och åkerinäringen är oerhört frustrerade, arga och besvikna.
Flera har gått i konkurs därför att de inte klarar konkurrensen. Det är ingen sjyst konkurrens och det är ingen sund konkurrens när vissa dumpar priserna genom att utnyttja chaufförer som får leva på närmast slavliknande löner.
Chaufförerna utnyttjas, och de tvingas i stort sett också till annan brottslighet eftersom de nästan inte tjänar någonting på att köra på de svenska vägarna. Det är djungelns lag som råder. Så kan vi inte ha det, ministern.
Ministern säger att vi har fått en bättre bild, men att Transportstyrelsen nu ska få ytterligare uppdrag. Men under den tid som dessa utredningar sker pågår brottslighet ute på våra vägar.
Man följer inte vilotidsreglerna, man följer inte kollektivavtal och man följer inte de regler som finns för miljökrav. Allt detta låter vi bara ske. Det vidtas inga särskilda åtgärder ute på våra vägar - åtminstone är de inte många.
De få poliser som jobbar med detta jobbar visserligen väldigt bra, men de vittnar i sin tur om att nästan 100 procent av åtalen läggs ned. De känner det som att de jobbar utan att göra någon nytta alls, eftersom de oseriösa åkarna finns kvar och den oseriösa åkerinäringen får fortsätta att verka.
Ett enigt trafikutskott krävde att regeringen skulle återkomma snarast. Ministern talar nu om vad som ska hända i mars nästa år. Då har det gått två år sedan ett enigt trafikutskott krävde omedelbara åtgärder.
Det är två år då varken svenska eller vissa utländska seriösa åkare har klarat den osunda konkurrensen. De slås ut. Detta håller inte. Vi kan inte ha det så här. Vi måste få till åtgärder. Man måste stoppa bilarna.
Man måste "klampa" de olagliga bilarna, hålla dem i kvarstad och rapportera det som har skett som är olagligt så att man har någonting att gå på. Man måste också se till så att det leder till åtal. Detta görs inte i dag i den utsträckning som behövs. Jag ställer mig en fråga. Om det nu ska vara så att djungelns lag ska råda - är det då kanske inte bättre att vi säger åt resten av EU-länderna att detta inte håller?
Vi får säga att vi måste ta timeout och att vi inte klarar cabotagetrafiken i det här landet för närvarande. Vi tar en timeout åtminstone ett år till dess att vi har rett ut det här. Vad säger ministern om det?
Monica Green (S):
Det är bra att vi är överens om det. Problemet är bara att reglerna inte följs. I dag är det faktiskt så att det blir fler och fler som kör på ett olagligt sätt ute på våra vägar. Man följer inte de lagar och regler som vi har här. Förarna omfattas inte av kollektivavtal, och man uppfyller inte de miljökrav som vi har här. Det leder till och med till annan brottslighet.
Vi har sett exempel på dieseltjuvar. De tar diesel från andra bilar och kör på den. Det finns många exempel på rena olagligheter. Den seriösa näringen måste gynnas. De som kör miljövänliga transporter måste gynnas. De kör miljövänliga och moderna lastbilar som klarar våra miljökrav.
De borde gynnas. I dag gynnas man när man kommer undan när man kör med gamla, dåliga grejer. De räknar helt kallt med att det inte är någon som kommer att stoppa dem. Ja, sätt i gång med ett beställaransvar! Det behövs i alla led.
I dag beställer en beställare en transport, och den i sin tur beställer en annan som beställer en annan. Man har faktiskt inte kontroll på alla dessa underleverantörer. Beställaren skulle ha kontroll hela vägen så att man vet att de transporter som man beställer är riktiga. De ska följa våra miljökrav, ha kollektivavtal, följa vilotidsregler och så vidare.
De som beställer skulle ha det ansvaret. Catharina Elmsäter-Svärd säger att rikspolischefen inte föreslog klampning. Då tycker jag att Catharina Elmsäter-Svärd skulle ha läst trafikutskottets gemensamma rapport. Den lade vi fram för två år sedan. Där krävde vi att regeringen skulle vidta snabba åtgärder. I den rapporten tar vi till exempel upp sådant som klampning.
Det hade inte behövt ta ytterligare ett och ett halvt år om statsrådet hade läst den rapporten och tagit den på allvar. Jag tycker att det som sker nu är mycket olyckligt. Jag inser att en timeout skulle kunna innebära att även svenska åkare får det besvärligt i våra grannländer.
Men om våra svenska åkare säger att detta inte håller längre och att de inte klarar den osunda konkurrensen är det kanske ändå dags att säga till de andra EU-länderna: Låt oss ta en timeout. Låt oss titta på reglerna innan vi tillåter annan trafik än vår egen i våra länder. Jag håller med om att tanken med cabotagereglerna var god en gång i tiden. Man skulle inte köra tom tillbaka.
Man skulle leverera sin vara, sedan skulle man få en vara här i Sverige som skulle levereras till en punkt till och sedan skulle man lämna landet. Det sker inte i dag. Tanken var god, men i praktiken fungerar det inte. Nu är det en rent illegal inrikestrafik. Man stannar kvar här i flera månader innan man åker till ett annat land igen.
Monica Green (S):
Catharina Elmsäter-Svärd verkar i stort sett vara nöjd och säger att det har hänt en del. De åkare jag träffar, i Skaraborg bland annat, upplever inte att det är så. Jag är på lastbilschaufförsmöten och träffar åkare i Skaraborg, Skövde, Skara, Vara och på andra ställen, och de är förtvivlade.
De känner att de håller på att bli utkonkurrerade av en oseriös näring där chaufförer utnyttjas till maxgränsen och varken får lön eller har råd att bo på hotell, utan de får bo i sina lastbilar i flera månader. De utnyttjas, och följden blir att annan brottslighet uppstår.
Om man inte kan leva på sin lön, vad ska man då leva på? Det drar med sig andra saker. Inom den näring som jag träffar, den seriösa näringen, säger man att det händer alldeles för lite. De är otåliga och är oerhört missnöjda med att det går alldeles för långsamt. Åkare ringer till mig i stort sett varje vecka och tycker att jag gör för lite.
När jag berättar att jag inte styr det här landet utan att det är en borgerlig regering som gör det och att man också ska ställa krav på dem som styr landet säger åkarna: Ja, vi försöker kontakta även de borgerliga företrädarna, men vi tycker inte att det händer någonting. I takt med att jag får alla de här samtalen och är ute och träffar näringen oroas jag.
Jag ser inte någon ljusning för närvarande. Om det ska ta två år från det att trafikutskottet kräver handling av regeringen till att det över huvud taget händer någonting finns risken att en hel näring går över styr.
Monica Green (S):
En tickande bomb är den skyhöga ungdomsarbetslöshet som vi har i Sverige. Det är ett oerhört allvarligt läge. Vi har ett betydligt högre och allvarligare läge än vad andra jämförbara länder har, detta trots att regeringen säger att man prioriterar att få ned ungdomsarbetslösheten.
Då undrar jag om det verkligen är rätt åtgärder som regeringen har vidtagit. Man har till exempel smetat ut sänkningar av arbetsgivaravgifter på alla företagare som redan har ungdomar anställda. Det är en oerhört dyr så kallad reform som kostar 17 miljarder.
Det är en subvention till företagare som redan har ungdomar anställda. Dessa pengar hade kunnat användas på ett betydligt effektivare sätt och till exempel riktats till de ungdomar som är arbetslösa.
Det är förvånande att Hillevi Engström säger att det är viktigt att satsa på de utsatta grupperna när regeringen har gjort precis tvärtom och smetat ut det på dem som redan har jobb.
Dessutom säger Hillevi Engström att det är allvarligt att så många har hoppat av gymnasiet och inte har fullgod gymnasieutbildning. Jag håller med om det. Men varför har regeringen då dragit ned på antalet gymnasieplatser?
Är lösningen att dra ned på möjligheterna till utbildning och sänka kraven så att ännu fler står utanför och har sämre möjlighet att få ett jobb i framtiden? För varje år är det fler och fler som inte fullgör sin gymnasieutbildning. Vad är det för typ av politik? Tidigare i dag har vi debatterat de ökade klyftorna.
Detta är ett typexempel på en borgerlig politik som ökar klyftorna. Man påstår att man gör en sak men gör i själva verket något helt annat: Man underlättar inte för ungdomar att fullgöra sin utbildning, och man underlättar inte mer för de ungdomar som i dag står utan jobb.
Hillevi Engström säger att ungdomar ska få hjälp från första dagen på Arbetsförmedlingen. Det har vi hört regeringens företrädare säga då och då. Vi har därför låtit riksdagens utredningstjänst göra en utredning, och den kom fram till något helt annat.
Av de 140 000 ungdomar som är arbetslösa bedöms ca 11 400 ha behov av stöd direkt. Det kan gälla tidiga insatser på grund av funktionshinder eller för att man uppfyller något annat kriterium.
Påståendet att alla får hjälp från första dagen är alltså fullständigt fel och taget ur luften. Därför är det fullkomligt fel när Hillevi Engström säger att regeringen satsar på de unga arbetslösa. Det gör ni inte. Ni är för en politik med ökade klyftor, och ni gör inget för att ungdomar ska kunna fullgöra sin utbildning.