Finn Bengtsson (M):
Detta är en intressant interpellation med många aspekter. Jag börjar med att tacka socialförsäkringsministern för ett uttömmande svar om hur regeringen har agerat. I svaret framskymtar också vilka betydande medel som har avsatts för att inrikta rehabiliteringsinsatser på olika sätt till dem som berörs av detta för återgång i arbete.
Sedan 2008 när man satsade både på rehabiliteringsgarantin och på sjukskrivningsmiljarden har inte mindre än 3 1⁄2 miljard kronor avsatts för detta ändamål. Därtill har Socialdepartementet i form av socialministern satt in och permanentat en så kallad psykiatrimiljard. Dessa saker tillsammans kommer med stor säkerhet att rikta fokus på det ökade ohälsotalet inom just psykiatrin.
Man blir då lite förvånad när man läser bland annat Vänsterpartiets och även Socialdemokraternas förslag till budgetsatsningar. Då är det mycket satsningar på rehabilitering. Men under den tid som Socialdemokraterna regerade lyste till exempel riktade satsningar på psykiatrin helt med sin frånvaro fastän ohälsotalet inom psykisk ohälsa då var på väg upp. Men det doldes av det allmänt höga trycket på sjukförsäkringarna.
Man kunde inte identifiera det problem som vi nu så tydligt ser och som vi måste attackera på ett konstruktivt sätt. Jag tycker därför att det är vällovligt att man gör dessa insatser. Rapporten från Karolinska Institutet är den enda som nämns i interpellationen. Då tar socialförsäkringsministern upp myndigheten ISF:s utvärdering.
ISF har tillsammans med IFAU, Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, konstaterat att just kognitiv beteendeterapi förebyggande hindrar individer från att hamna i sjukskrivning. Man har faktiskt kunnat konstatera 26 procent lägre sjukfrånvaro i denna grupp.
Man har även kunnat konstatera att mindre läkemedel konsumerades och att framför allt de unga som vi värnar mycket i detta sammanhang fick en mycket bra effekt av denna typ av insatser. Det scenario vi nu ser framför oss med psykisk ohälsa handlar inte bara om kärnpsykiatriska tillstånd som depression och kronisk ångest. Det handlar också om stressutlöst psykisk ohälsa. Den är oerhört mycket svårare att komma åt.
Framför allt finns det tyvärr väldigt lite belagda terapiformer som hjälper mot den typen av situationer, som resulterar i sjukskrivning och drabbar individer väldigt mycket i dag. Min tro är att det väldigt mycket handlar om ett förebyggande arbetsmiljöarbete framför allt inom kvinnodominerade yrken där tyvärr överrepresentationen är som störst.
Riktade insatser mot arbetsmiljön på kvinnligt dominerade arbetsplatser skulle kanske vara den allra bästa lösningen innan vi kan hitta effektiva behandlingsmetoder även mot stressrelaterad psykisk ohälsa. Den är tyvärr inte så väl dokumenterad som det som kognitiv beteendeterapi framför allt riktar in sig på. Herr talman!
Sammantaget vill jag nog ändå betona att alliansregeringen på ett väldigt förtjänstfullt sätt genom både förra socialförsäkringsministern och inte minst den nuvarande men även socialministern har tagit ett generalgrepp över psykiatrins dilemma. Det gäller det utanförskap inte minst från arbetslivet som människor så lätt hamnar i. Herr talman! Jag tror sammanfattningsvis att dessa insatser kommer att vid fortlöpande uppföljning visa sig ge ännu bättre resultat än vad vi har sett i dag.
Det väntar vi oss redan nästa år.