Åsa Regnér (S):
Tack, Christina Örnebjär, för frågan! Christina Örnebjär har frågat mig vad jag avser att göra för att se till att socialtjänsten runt om i landet inte legitimerar barnäktenskap genom att exempelvis placera flickor hos personer de påstås vara gifta med.
Christina Örnebjär har också frågat mig vad jag avser att göra för att se till att socialtjänsten runt om i landet gör skyddsbedömningar av alla ensamkommande barn som placeras hos anhöriga och att uppföljningar avseende barnens situation återkommande görs. Barn ska vara barn, och i Sverige är det inte tillåtet att ingå äktenskap med barn. Varje flicka och varje pojke har rätt till sin barndom och ungdom. Barn ska inte vara gifta och leva i äktenskap.
Barn ska utvecklas, gå i skolan och leva i frihet från vuxenlivets ansvar. Jag är bekymrad över de ensamkommande flickor som kommer till Sverige och andra länder i Europa som riskerar att utsättas för till exempel människohandel, våld eller sexuella övergrepp. Vi vet att det går sämre när det gäller utbildning och arbete för ensamkommande flickor än för motsvarande pojkar. De här skillnaderna är en viktig utmaning för regeringen och samhället i stort.
Sedan den 1 juli 2014 är den lägsta åldern för att få ingå äktenskap i Sverige, utan undantag, 18 år. På många håll i världen ser det fortfarande annorlunda ut och det är inte möjligt att i svensk lagstiftning förbjuda barnäktenskap i andra länder. Däremot kan vi verka för att andra länder förbjuder barnäktenskap. För de barn som befinner sig i vårt land ska vi säkerställa att de får det skydd och stöd som de behöver och har rätt till.
Det är också viktigt att tydliggöra i debatten att det finns ett visst utrymme enligt svensk lagstiftning att erkänna äktenskap som har ingåtts i utlandet, trots att äktenskapet ingicks vid en tidpunkt när någon av parterna var under 18 år. Det är ytterst en fråga för domstolar och andra myndigheter än socialtjänsten att avgöra om ett äktenskap som har ingåtts utomlands ska erkännas eller inte i Sverige. Asylsökande barn som kommer till Sverige utan sina föräldrar och är gifta betraktas som ensamkommande barn.
Det innebär att gifta flickor ska behandlas på samma sätt som övriga ensamkommande barn i vårt mottagningssystem. Socialtjänsten ska utreda och bedöma vad barnet har för behov av insatser enligt socialtjänstlagen. Den omständigheten att ett barn är gift utgör ofta skäl för socialtjänsten att särskilt uppmärksamma barnets situation och behov av stöd.
När socialtjänsten tar ställning till var det är mest lämpligt att barnet placeras måste alltid en individuell bedömning göras. I socialtjänstens bedömning ska alltid barnets bästa beaktas. Jag och övriga i regeringen förutsätter att svensk lag följs.
Socialstyrelsen har på regeringens uppdrag inrättat en svarsfunktion för frågor som har koppling till flyktingsituationen för att stödja socialtjänsten i arbetet med de ensamkommande barnen. Socialstyrelsen arbetar också med att förtydliga stödet för socialtjänsten avseende placering av ensamkommande barn som är gifta.
När det gäller frågan om bedömningar och uppföljningar av ensamkommande barn som placeras hos anhöriga delar jag Christina Örnebjärs ståndpunkt att det är särskilt viktigt att flickor inte placeras hos personer som uppges vara anhöriga utan att det görs en bedömning som visar att det är bäst i det enskilda fallet. När ett barn placeras ska det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående enligt socialtjänstlagen.
Vad som är bäst för barnet ska givetvis alltid beaktas. Då barnet ska placeras hos en anhörig eller närstående ska det alltid göras en sedvanlig utredning som för övriga familjehem och vården följs upp på samma sätt som övriga familjehem av socialnämnden. Barn kan även tas emot i ett enskilt hem hos släktingar, så kallad privat placering.
Det krävs då en uttalad överenskommelse mellan vårdnadshavarna och släktingarna i Sverige. Därefter ska socialnämnden göra en medgivandeutredning. Om det skulle visa sig i utredningen att barnet kan behöva stöd eller skydd från socialtjänsten ska en utredning av barnets behov inledas och en sådan utredning kan i sin tur visa att det är motiverat att i stället placera barnet i ett familjehem.
Jag vill understryka att privat placering inte är en placering som Socialstyrelsen förordar för ensamkommande barn, tvärtom. Sannolikt kan socialtjänsten inte vara helt säker på att det är vårdnadshavarnas egna beslut eftersom de inte finns tillgängliga. Utifrån en livssituation som ensam flicka eller pojke i ett nytt land kan det också finnas behov av särskilt stöd för att leva och utvecklas på bästa sätt. Här måste socialtjänsten uppmärksamma flickor som behöver särskilt stöd.
När det gäller skyddsbedömningar regleras det i socialtjänstlagen. När socialtjänsten får in en anmälan, till exempel om att en flicka är gift, ska de genast göra en bedömning av om barnet är i behov av omedelbart skydd. En sådan bedömning ska dokumenteras. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att stödja kommunerna med anledning av flyktingsituationen.
Exempel på sådana åtgärder är att ersättningarna till kommunerna för mottagande av nyanlända höjdes den 1 januari 2016, genom överenskommelse med oppositionen gjordes ett extra tillskott på 9,8 miljarder kronor. Satsningar på socialtjänsten och den sociala barn- och ungdomsvården uppgick till 1 miljard under fyra år.
Vi har alltså vidtagit en rad åtgärder för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården. Regeringen tar arbetet mot barnäktenskap på största allvar. De lagändringar som gjordes 2014 för att stärka skyddet mot barnäktenskap och tvångsäktenskap kommer att utvärderas. Det är väldigt viktigt för mig som barnminister, jämställdhetsminister och ansvarig för socialtjänsten att alltid stå på flickors och kvinnors sida.