Sofia Fölster (M):
Utan trygg energiförsörjning stannar vårt samhälle och vår ekonomi. Det är lätt att glömma en fredag i juni när solen skiner och det har varit värmerekord i snart två månader, men så ser det inte ut varje dag i Sverige. Det finns de dagar när det är mörkt när vi går till jobbet och det är mörkt när vi går hem.
Men även de dagarna förväntar vi oss att lamporna tänds både hemmavid och i operationssalar, att våra hus är uppvärmda och att industrin får den energi den behöver för att hjulen ska snurra i svensk ekonomi.
Det är väl just människors förväntan om att försörjningstryggheten alltid ordnar sig som gör att energifrågan inte dominerar Agendas partiledardebatter just nu. Människor förväntar sig att det alltid finns tillräckligt med el i näten liksom de förväntar sig att elmarknaden utformas på ett sådant sätt att den gynnar vår konkurrenskraft och tillväxt.
De förväntar sig att även på energiområdet, liksom i samhället i övrigt, gör politikerna sitt absolut yttersta för att minska klimatutsläppen.
Det är denna förväntan om att politiken klarar att lägga ett starkt fundament för bottenplattan i svensk ekonomi och industri som har lett fram till den energiöverenskommelse med den inriktning och de mål som vi delvis tar ställning till i dag. Det handlar om att just konkurrenskraft, försörjningstrygghet och ekologisk hållbarhet visar vägen framåt.
Detta har krävt pragmatism från alla partier som har varit med i överenskommelsen, dock en pragmatism som jag tror har varit förväntad och efterlängtad i debatten. I stället för att stånga sig blodig för eller emot ett enskilt kraftslag finns nu mål och långsiktiga villkor på plats som kan hålla över tid.
Med det överordnade målet om noll nettoutsläpp fram till 2045 har vi faktiskt lyckats enas om 100 procent förnybar energiproduktion till 2040. Samtidigt gör vi också ett tydligt ställningstagande om att det inte är ett stoppdatum för kärnkraften. Det innebär att politiker inte längre kan ta sig rätten att stänga lönsamma kärnkraftverk i förtid.
Dessutom är skatten på kärnkraft och fastighetsskatten för vattenkraft sänkt för att utjämna konkurrensvillkoren mellan kraftslagen. Herr talman! Det är just den typen av pragmatism som är helt nödvändig på resan mot teknikneutrala spelregler på energiområdet.
Vi kramar inte om ett särskilt kraftslag, en särskild teknik eller för den delen ett särskilt företag, där ideologiska skygglappar inte gör att vi slår in på samma väg som till exempel Tyskland, som stänger och ersätter utsläppsfria kärnkraftverk med kol och gas. Vi prioriterar visserligen energisystemets omställning, men vi gör det på ett sätt så att det sker under marknadsmässiga förutsättningar.
Jag började med att tala om förväntningar och människors förväntningar på politiken. Höga förväntningar på politiken är naturligtvis rätt och riktigt.
Men samtidigt vet vi också att de största framstegen förutsätter ett konkurrenskraftigt näringsliv, och det förutsätter att hinder undanröjs för företag som utvecklar framtidens energiteknik så att de har möjlighet att snabbt växa och snabbt exportera sina produkter.
Om vi ska vara helt ärliga med oss själva är det inte i den här kammaren som de största klimatkliven tas. Se till exempel på företaget som uppfann LED-lampan, som helt revolutionerade tekniken för hur vi använder energi. Den uppfanns inte här i kammaren. Eller se på katalysatorn. Den är inte heller en produkt av politiska beslut. Den har minskat de miljöfarliga utsläppen från bilar med 80-95 procent.
Nu är frågan: Kommer nästa startup som revolutionerar energianvändandet så att vi når vårt gemensamma mål om 50 procent effektivare energianvändning till 2030 att startas här i kammaren? När kommer nästa kliv inom energilagring? Vilket företag kommer att vinna det race som nu pågår om elbilen, som därmed kommer att snabbspola hela elektrifieringen av transportsektorn?
För oss blir frågan: Kommer de startup-företagen att starta i Sverige? Om de startar i Sverige, kommer de att kunna växa i Sverige och exportera sina produkter från Sverige? Här behövs en rad reformer om det ska vara möjligt.
Det behövs ordentliga regelförenklingar för företagare, inte minst för dem som gör produkter och utövar tjänster inom energieffektivisering, energilagring och försäljning av småskalig produktion av el.
De företagsskatter som regeringen har höjt behöver åter sänkas, och det får inte råda något tvivel om var Sverige står i viktiga frihandelsfrågor om miljöteknik ska kunna exporteras till de länder som behöver det mest. Låt mig också kort avsluta med att nämna några av de reservationer som Moderaterna har i betänkandet.
Två av reservationerna rör biobränsle, där spelreglerna tyvärr varit motsatsen till långsiktiga och marknadsmässiga. Biobränsle är helt avgörande för att vi ska kunna ställa om i transportsektorn och är en viktig byggsten i värme- och kraftproduktionen. Här måste regeringen göra mer, inte minst för att stoppa dem som vill förbjuda vissa typer av biodrivmedel på EU-nivå.
Om vi ska kunna ställa om transportsektorn behövs alla typer av biodrivmedel. Vi kan inte göra den omställningen över en natt. En av våra reservationer rör fjärr- och kraftvärme, där förutsättningarna på marknaden behöver förbättras. Och ytterligare en av våra reservationer, som vi har talat om i kammaren många gånger förut, rör anslagen till forskning.
Vi menar att det måste gå att forska på alla Sveriges stora kraftslag, och det inkluderar naturligtvis kärnkraften. Oavsett regeringsfärg kommer kärnkraften att vara en betydande del av den svenska energimixen under överskådlig tid. Givet det borde Sverige naturligtvis vara i framkant vad gäller effektivitet, drift och avfallshantering.
Därför anser vi naturligtvis att forskningsanslagen från Energimyndigheten också måste gå till att forska på kärnkraft. För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 19.