Ali Esbati (V):
Det är på sätt och vis roande att ha en debatt med Hanif Bali. Han lägger fram en massa helt orimliga saker som jag påstås ha sagt, och sedan säger han att detta var en orimlig tanke. Utan jämförelse i övrigt får jag en bild av scenen i Taxi Driver där Robert de Niro står och ropar till sin spegelbild: You talking to me? Det är så att säga svårt att komma in och ta diskussionen där.
Men jag ska försöka förklara lite igen vad jag menade. Jag hävdade inte att den offentliga Arbetsförmedlingen aldrig har misslyckats eller att det aldrig har varit någonting dåligt som har hänt. Självfallet har det gjort det. Men min poäng är att de specifika misslyckanden och problem som vi nu har fått se ytterligare exempel på i medieuppgifter inte är slumpmässiga.
Det finns inbyggda problem där som, för att använda ett språk som kanske är tydligare och förstås bättre här, bygger på märkliga och problematiska incitamentsstrukturer. Det kan finnas ineffektivitet i den offentliga förvaltningen. Då kan man diskutera det och försöka lösa det.
Men när man har det system som man har i dag bygger man in problemet att aktörerna tjänar sina pengar på att få in så många personer som möjligt i verksamheten och inte på vad det är de gör med de personer som finns i systemet.
Skillnader mellan olika aktörer låter sig svårligen jämföras därför att det handlar om att folk har olika förutsättningar. Det är olika grupper som kommer till olika aktörer. Många personer skulle naturligtvis ha fått jobb i alla fall, men det spelar mindre roll i det här fallet. Det man tjänar pengar på är att ta in så stora volymer som möjligt. Sedan landar vi igen i diskussionen om att det handlar om oseriösa aktörer.
I några av fallen handlar det om några av de allra största aktörerna i branschen - på denna marknad som är skapad explicit och helt och hållet med politiska beslut. Det är de som har vinstmarginaler på runt 30 procent. Det är helt orimliga vinstmarginaler i denna bransch.
Det är tydligt att man helt enkelt håvar in en massa offentliga medel som rimligen kunde ha använts på bättre sätt någon annanstans.
Återigen: Det handlar om att man dels ska se över systemet som genererar det ministern kallar för provocerande resultat, dels tänka på om vi genom en mer övergripande bild av arbetslösheten inom Arbetsförmedlingens område skulle kunna få en bättre förmedlingsverksamhet.
Vi skulle till exempel kunna satsa på att inte ha så många passiva åtgärder som fas 3 och ha mer aktiva åtgärder som gör människor bättre förberedda på att ta jobb när konjunkturen blir bättre.
Det är det som det handlar om, men det verkar inte finnas någon som helst självkritik att skönja i det som regeringen säger - och detta trots det som Patrik Björck var inne på: Generaldirektören för myndigheten påpekar själv att en del av problemet helt enkelt är att man i regleringsbreven tydligt säger att det ska bli fler som hamnar i den outsourcade verksamheten.
Då måste man helt enkelt springa efter med mer och mer kontroll som inte nödvändigtvis behöver vara effektiv utan som tvärtom kan kosta mer än det smakar. Det är det som är problemet, och det skulle vara intressant att höra om något slags frö till funderingar över denna helhetsproblematik från regeringens sida.