Tina Ehn (MP):
Tack, jordbruksministern, för svaret! Den här interpellationen har jag lämnat in med anledning av att människor har hört av sig om att deras djur har blivit omhändertagna och ibland avlivade utan att man riktigt kan förstå orsakerna. I de fall där man kan förstå orsakerna har man ändå upplevt att man inte har blivit lyssnad på. Att omhänderta djur och avliva dem är ett stort steg. Det är ett tufft beslut, och det är svårt för alla att förstå.
Jag har fått läsa dokument där man har beskrivit hur djur som ansetts ha varit misskötta blivit omhändertagna och efter omhändertagandet definitivt blivit dåligt omskötta. Man har i stort sett inte brytt sig om grundläggande behov hos de djur som myndigheterna ansett ska avlivas. Att döda djur som tillhör någon annan är ingen liten sak.
Det är mycket allvarligt om bara en liten del av de här berättelserna om hur djur omhändertas och dessutom avlivas stämmer med verkligheten. Då behöver någonting göras. Regeringen har valt att totalt ändra djurskyddet i Sverige under den här mandatperioden. Man har valt bort Djurskyddsmyndigheten. Man vill inte skärpa kraven för pälsnäringen. Man flyttade över kontrollen från kommunerna till länsstyrelserna och fördelade resurserna efter antalet medborgare i stället för att se på behovet utifrån djurbesättningar och djurantal.
Nu har man ändrat fördelningen av resurserna, och jag tror att det nu ser lite bättre ut. Att kasta om myndighetsstrukturerna på det sätt som skett är dock inte smärtfritt. Hur länsstyrelserna organiserar sig och sin tillsyn är heller inte något som per automatik sker enhetligt bara för att regeringen tror att så ska ske. Sveriges länsstyrelser är enligt min uppfattning ganska självständiga enheter. Möjligtvis har jag fel; jag har hört både och.
Även om jag är en stor kritiker av alla de förändringar som regeringen genomdrivit är det min grundtro att människor som arbetar med djurskydd är intresserade av att se till att djuren mår bra. Jag blir förtvivlad när jag hör att det inte alltid fungerar så. Vad är det som pågår? Har vi i Sverige kommit så långt från förståelse för och kunskap om djurs beteende och behov att vi inte ser de grundläggande behoven som djur har? Vissa djur är flockdjur. Vissa djur gillar att vara ensamma.
Vissa har tjock päls, vilket är förklaringen till att de också klarar av att vara utomhus. Vissa djur vill krypa ihop i ett hörn. Andra vill ligga högt uppe på en kulle och ha koll. En del sitter på pinne och vilar. Ytterligare några rullar sig i lerpölar för att hålla kroppstemperaturen. Djur har artspecifika beteenden men är också individer. Vi människor har alltid ett ansvar för att djur mår bra. Ibland är det brister när det gäller byggnader, ibland brister pälsvård och ibland är allt okej.
Men så händer det något med människorna runt djuren, och då kan det snabbt bli en sämre miljö. Människor och djur har genom århundradena dragit nytta av varandra, men i dag skiljer vi allt från sina sammanhang. Om jag inte förstår varför en häst inte gillar att gå genom en vattenpöl vet jag förmodligen inte att hästens möjlighet att klara sig vid fara bland annat är flykt. Genom att ha friska ben kan hästen fly.
Alltså är det vanligt att hästar är rädda om sina ben och kanske inte vill gå genom en vattenpöl eller över ett omkullvält träd. Det är därför det är lätt att få hästar att hoppa och springa. Djur har behov och de försöker tillfredsställa sina behov trots tokiga miljöer. Jag tror att om Astrid Lindgren hade varit hos oss i dag skulle hon känna en enorm besvikelse över att det inte blev riktigt som hon tänkte sig, att människor flyttade till stan och att kopplingen mellan djur, natur och människor är arrangerad och konstlad.
Vi förstår allt mindre av sammanhangen. Jordbruket ska konkurrera på marknaden, och vissa djur blir så kallade produktionsdjur. Andra djur blir sällskapsdjur. Synen på hur dessa djurs normala livsmiljö är skiljer sig mycket åt. Hundar blir mänskliga leksaker medan höns får leva i burar. Jag har fått en del svar av jordbruksministern.
Jag skulle fortsatt vilja följa upp frågan om olika kvalitetssäkringssystem som nämns i svaret på min andra fråga. När det gäller Svenska Kennelklubben har jag en fråga om hur man involverar deras verksamheter mer, eftersom de till exempel har ett mycket aktivt arbete med djurskydd.