Peter Hultqvist (S):
Betänkandet om granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning är ett intressant betänkande. Ett enigt utskott pekar på brister i regeringens handläggning och agerande i flera fall. Enigheten är en tydlig fingervisning om allvaret bakom resonemanget och de markeringar som konstitutionsutskottet gör.
Jag förutsätter att regeringen tar fasta på det som redovisas i betänkandet och gör något åt det som vi pekar på. Som Peter Eriksson säger finns det ingen anledning att riva upp himmel och jord, men jag vill peka på några tendenser som har framkommit i granskningen.
Vi kan notera att Regeringskansliet har ökat från 3 608 personer år 2006 till 3 723 år 2010. I ett annat betänkande har konstitutionsutskottet konstaterat att kostnaderna för Regeringskansliet ökat med ungefär 1,1 miljard under samma tid. I det betänkandet konstateras också ett ekonomiskt överskott i Regeringskansliet.
I det betänkande vi behandlar i dag konstaterar vi att staben på statsrådsberedningen, det vill säga den personalgrupp som finns närmast statsminister Reinfeldt, har ökat från 100 till 163 personer mellan 2006 och 2010. Den tydliga trenden de senaste fyra åren är en ökad personalstat inom Regeringskansliet.
Det ska naturligtvis ställas i relation till de omfattande rationaliseringar som sker i övriga statliga verksamheter. De planerade neddragningarna med 1 500 personer inom Trafikverket är ett tydligt exempel.
Tidigare utlokaliserade statliga verksamheter dras in och bolagiseringar återlokaliserar verksamhet till Stockholmsregionen, och statlig service i Sveriges landsbygdsområden urholkas. Vi kan också konstatera att antalet statssekreterare har ökat från 28 år 2006 till 34 år 2010.
Bland dem finns den nyinrättade statssekreterartjänsten för kommunikation i Statsrådsberedningen som innehas av den förre moderate partisekreteraren Per Schlingmann. En statssekreterartjänst av detta slag har aldrig tidigare funnits. Detta gör det naturligtvis nödvändigt att pröva rimligheten i tjänsten i förhållande till 23 och 27 paragraferna i förordningen för instruktion för Regeringskansliet.
Dessa paragrafer går i korthet ut på att statssekreterarna närmast under statsråden ska leda arbetet, svara för planering och samordning i ett departement och se till att arbetet följer planen. Vilken roll Per Schlingmanns tjänst har när det gäller dagliga arbetsledande uppgifter i Regeringskansliet är, trots att en mängd frågor har riktats till Statsrådsberedningen, oklart.
I medierna har denna tjänst betecknats som en propagandaminister eller spinndoktor, och det har ifrågasatts om detta är en tjänst som hör hemma i de politiska partierna. Konstitutionsutskottet uttalar, vilket jag tycker är bra, att man utgår från att regeringen inte utnyttjar sin frihet att inrätta tjänster som ligger utanför Regeringskansliets föreskrivna uppgifter.
Utskottet noterar också att tjänsten funnits under så kort tid att det inte går att bedöma innehållet i de arbetsuppgifter som tjänsten innefattar. Än så länge är läget i fråga om det rimliga i Per Schlingmanns tjänst oklart. I praktiken innebär det att vi från socialdemokratiskt håll kommer att återkomma i ärendet när det har gått ytterligare tid.
Vi anser att det är viktigt att regeringen inte utnyttjar friheten att anställa medhjälpare på ett sådant sätt att det strider mot instruktionen för Regeringskansliet. Ett väl fungerande regeringskansli förutsätter också väl utvecklade rutiner för överklagande av förvaltningsärenden. Möjligheten till överklagande och att inom rimlig tid få sin sak prövad är ett viktigt inslag i den demokratiska beslutsprocessen.
I årets granskning har KU gått igenom totalt 22 förvaltningsärenden inom Näringsdepartementet som har överklagats. Utskottet har noterat att i 4 av de 22 fallen har handläggningstiden varit mycket lång. Tyvärr tycks en del av förklaringen vara att inga åtgärder har vidtagits under mycket lång tid. Långa handläggningstider av detta slag är inte acceptabla.
Av den orsaken är det rimligt att konstatera att åtgärder borde ha satts in tidigare. Enligt lag har alla svenska medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar, detta för att främja allsidig upplysning och ett fritt meningsutbyte. Allmän handling ska enligt gällande regelverk utlämnas så snart som möjligt efter att en begäran presenterats.
KU har nu i granskningen av detta inom Försvarsdepartementet och Utrikesdepartementet kommit fram till att det finns tydliga brister i handläggningsrutinerna där tiden för utlämnande av allmän handling är omotiverat lång. Mediantiderna är tolv veckor på UD och sex veckor på Försvarsdepartementet. Den genomsnittliga tiden för utlämnande är tolv respektive åtta veckor.
Det gäller samtliga fall med krav på utlämnande av allmän handling, vilket är mycket anmärkningsvärt och kräver en rejäl översyn. När det gäller upphandling av informationstjänster och rekryteringsstöd noteras det i granskningen att det finns brister i upphandlingarna.
Det handlar om sådant som bristande redovisning av muntliga kontakter, frånvaro av förfrågningsunderlag och avtal, efterhandsanteckningar i ekonomihanteringssystemet som inte anses tillräckliga och direktupphandling i stället för avrop från gällande avtal. Här finns i utskottet en tydlig uppfattning om att det måste ske förbättringar från Regeringskansliets sida.
Granskning har också skett under rubriken Villkor i regleringsbrev eller författningsreglering. Här pekas på vikten av att regeringen klarar ut oklarheten med kopplingen mellan anslag och föreskrifter i regleringsbreven i förhållande till myndigheterna. Detta har Peter Eriksson tidigare berört, men jag vill också notera att det är viktigt att regleringsbreven får en sådan utformning att grundlagsenligheten i dem inte kan ifrågasättas.
En viktig del i KU:s granskning i detta ärende är framtagande av ståndpunkter och instruktioner inför möten i EU. Granskningen bygger på regeringens grundläggande informationsskyldighet om att så tidigt som möjligt informera riksdagen om sina ståndpunkter i olika EU-frågor. Förberedandet av svenska ståndpunkter måste ske på ett sådant sätt att det motsvarar det så kallade beredningskravet.
Den granskning som har genomförts visar att det saknas så kallade instruktioner i en sjättedel av de granskade ärendena. Utskottets ståndpunkt är att det endast undantagsvis är acceptabelt att instruktioner inte upprättas inför en förhandling med EU. Ett minimikrav är att den svenska ståndpunkten dokumenteras skriftligt. Sammanfattningsvis konstaterar jag att det finns en långsiktig tillväxt av personal och ekonomiska resurser i Regeringskansliet.
Samtidigt har konstitutionsutskottet funnit tydliga brister i Regeringskansliets sätt att fungera, bland annat när det gäller de allmänna handlingarna. Det är dags för regeringen att fokusera på kvalitet i stället för på kvantitet.
Mot bakgrund av dessa redovisade och viktiga markeringar i KU:s granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning yrkar jag på godkännande av anmälan i KU:s betänkande 10.