Eva-Lena Jansson (S):
Efter valet 2006 fick vi en borgerlig majoritet i Örebro kommun, där jag bor. Det första man gjorde i kommunfullmäktige var att riva upp beslutet som Socialdemokraterna ihop med Vänsterpartiet hade fattat om att införa rätten till heltid; alla nyanställningar som skulle tillsättas skulle vara på heltid.
Sedan dess har deltiderna och antalet timanställda ökat. Just nu ligger deltiderna någonstans på 1 200 personer i Örebro, och typ 2 000 har timanställningar. Man kan säga att det hänger ihop lite med regeringens politik. Det man sade var att det skulle löna sig att arbeta, men man sade aldrig hur mycket det skulle löna sig att arbeta. Jag har tidigare tagit upp deltidsproblematiken med ett politiskt uppdrag i debatten.
En kvinna från Örebro som har ett politiskt uppdrag på sex timmar i månaden har blivit utförsäkrad, eftersom man anser att hon har ett betydande och omfattande uppdrag. Detta omfattas naturligtvis av deltidsarbetslösheten och begränsningsperioden.
Personen i fråga har naturligtvis sökt heltidsarbete hela tiden och anser att möjligheterna att ha ett politiskt uppdrag inte ska begränsas på grund av att man får en heltidsanställning någon annanstans. Rätten att ha ett politiskt uppdrag finns inskriven i kommunallagen. Ingen ska kunna förbjudas att ha ett sådant.
Utifrån Meeri Wasbergs interpellation kan man fundera på hur det främjar arbetslinjen och minskandet av utanförskapet när personer tvingas säga upp sina tim- och deltidsanställningar och lämna politiska uppdrag, för att, som man säger, stå till arbetsmarknadens förfogande på heltid, trots att de gjort allt som står i deras makt för att få ett heltidsarbete.
Regeringen och statsrådet Littorin skriver i interpellationssvaret: "Visar det sig att deltidsarbetet inte leder till ett heltidsarbete kan det vara mer effektivt, och därmed förenligt med arbetslinjen, att personen i stället söker arbete på heltid", det vill säga går på a-kassa. Man undrar om det är en ny inställning från regeringens sida. Jag känner inte igen det här sedan tidigare.
Men jag tolkar det i alla fall som att budskapet till många är att regeringens linje när det gäller deltidsarbetslöshet är krånglig och inte medverkar till arbetslinjen och att man därför kanske borde säga upp sig från sitt deltidsarbete. Är det korrekt uppfattat? Herr talman!
Jag vill också peka på det som herr Littorin har skrivit i slutet på interpellationssvaret till Meeri Wasberg om att begränsningsregeln för deltidsarbetslösa skapar ett incitament även för arbetsgivarna och sätter press på dem att i större utsträckning erbjuda heltidsarbete. Kan vi få konkreta exempel från statsrådet Littorin på var, när och hur det här har gett arbetsgivarna incitament? Jag har i alla fall hittills inte sett några tydliga effekter.
Det vore väl bra om vi fick några konkreta exempel på hur många personer det gäller, hur många heltider det har gett och hur många som har fått arbete. Det vore intressant att veta. Det jag vet är att antalet deltidsarbetslösa har minskat. Men det hänger inte samman med att de har fått heltid, utan de har blivit utförsäkrade och anser sig därmed inte vara anmälda till Arbetsförmedlingen, eftersom de ändå inte får någon ersättning från sin a-kassa.
De har inte fått heltidsarbete, utan är fortfarande deltidsarbetslösa, men utan rätt till ersättning, trots att de gör allt för att kunna få heltidsarbete. Jag önskar ett förtydligande av statsrådet i hans nästa inlägg.