Jens Holm (V):
Vi debatterar naturvård. Vi debatterar också bildandet och utsträckandet av två nationalparker - Tiveden och Björnlandet. Det är två nationalparker som vi i Vänsterpartiet helt och hållet står bakom.
Vi i Vänsterpartiet välkomnar att regeringen med stöd från Vänsterpartiet i budgeten nu satsar mer pengar än någonsin, skulle jag vilja säga, på just skydd av värdefull natur. Det är helt klart ett trendbrott om man jämför med tidigare borgerliga regeringar, som hela tiden drog ned på detta område. Skydd av värdefull natur är väldigt viktigt.
Vi har nu pratat om biologisk mångfald i flera timmar och konstaterat att vi måste ha en stor biologisk mångfald för att kunna hantera framtida utmaningar, inte minst då vår planet blir varmare. Vi behöver natur och ekosystem som är motståndskraftiga mot dessa förändringar.
Därför är det viktigt att skydda mer natur. Men det är inte bara viktigt att titta på de arealer som skyddas. Områden som skyddas måste också vara representativa, alltså ha ett värdefullt innehåll.
Det måste finnas ett sammanhang mellan de här områdena så att det inte blir små plättar här och där som inte hänger ihop i ett större sammanhang. Kvaliteten på de skyddade områdena är alltså otroligt viktig.
I betänkandet konstaterar utskottet att regeringen nu i princip har uppnått målsättning att skydda 10 procent av våra havsmiljöer. Det är ett bra steg framåt. Vi i Vänsterpartiet vill dock skydda mer.
Vi menar att 10 procent inte räcker, utan vi borde ha som målsättning att skydda åtminstone 20 procent av våra hav. Det är även viktigt att se på kvaliteten i de skyddade 10 procenten till havs.
Tittar man närmare på områden som Kosterfjorden, Norra Midsjöbanken och Väderöarna, som är skyddade områden till havs, slås man av att där exempelvis tillåts yrkesfiske i väldigt stor skala. Även bottentrålning tillåts i en väldigt stor del av våra marina reservat.
Bottentrålning ser vi inte så mycket av eftersom det sker under vattnets yta. En liknande verksamhet på land skulle snarast handla om att lägga ut 100 meter breda, väldigt tunga redskap och bara låter dem plöja ned allting som växer.
Något sådant skulle vi självklart aldrig någonsin tillåta till lands och i synnerhet inte i ett naturreservat. Men det är precis detta som sker med våra marina reservat. Därför menar vi i Vänsterpartiet att det är extremt viktigt att vi inte bara skyddar mer utan också att kvaliteten stärks i synnerhet i de marina reservaten, alltså de till havs.
Det innebär till exempel att det borde vara självklart med ett förbud mot bottentrålning i marina naturreservat. Herr talman! Med anledning av detta vill jag yrka bifall till Vänsterpartiet reservation 5. Strandskyddet har debatterats en del här.
Jag vill verkligen ansluta mig till Stina Bergströms beskrivning av historiken bakom att vi har en lagstiftning kring strandskydd, nämligen att det är en del av vår allemansrätt i Sverige.
Det har helt enkelt handlat om allmänhetens tillgång till dessa viktiga områden, att våra tidigare lagstiftare har tyckt att det inte är acceptabelt att man bara för att man har en tjock plånbok ska kunna kolonisera miltals av de finaste områdena i vårt land i form av stränder längs sjöar, hav och andra vattendrag.
Därför har vi en lagstiftning som säger att man inte får bygga närmare än 100 meter från strandkanten. Jag tycker att det här är en väldigt fin lagstiftning, för med den säger vi att allmänhetens tillgång i det här avseendet är viktigare än en helt och hållet oinskränkt äganderätt.
Med denna lagstiftning säger vi inte bara att det handlar om allmänhetens tillgång, utan vi identifierar också de här strandnära områdena som väldigt viktiga för biologisk mångfald, vilket också är ett skäl till att vi har vårt strandskydd: Det är ytterligare ett sätt att skydda värdefulla biotoper, arter och så vidare.
Dessvärre har strandskyddet i Sverige under de senaste åren uppluckrats på ett, skulle jag säga, väldigt effektivt sätt.
Under det tidigare, borgerliga styret fick vi till exempel de så kallade LIS-områdena, vilket innebär att man kan undanta hela strandnära områden för att få till stånd en så kallad landsbygdsutveckling, vilket helt enkelt betyder att man ska kunna bygga strandnära.
Den tidigare, borgerliga regeringen har också sett till att det är kommunerna som vid sidan av länsstyrelsen kan ge dispenser för undantag gällande strandskyddet, och denna dispensgivning har varit extremt frikostig. Bara under 2015 gavs det mer än 4 500 dispenser angående strandskyddet.
Det finns även en del andra undantag som har gjorts och som innebär att dagens strandskydd tyvärr inte är vad det borde vara. Naturvårdsverkets inventering visar också att den totala arealen skyddad strandnära mark har minskat kraftigt i Sverige.
Nu vill de borgerliga partierna och Sverigedemokraterna gå ännu längre i det här, och jag vill ställa en konkret fråga och hoppas att ni kan förklara: Vad är det ni egentligen vill i den text ni har skrivit i det här betänkandet? Ni pratar om att ni vill ha fler undantag. Ska det vara fler än 4 500 undantag årligen från strandskyddet? Ni pratar om att ni vill decentralisera processerna ytterligare. Ja, men det är ju redan nu kommunerna som kan ge undantag när det gäller strandskyddet.
På vilket sätt ska det decentraliseras ytterligare? På vilket sätt vill ni ytterligare luckra upp och försämra den här fina lagstiftningen, som jag tycker att vi borde vara stolta över? Herr talman! Med anledning av detta vill jag yrka bifall också till reservation 6, där V, S och MP går emot de borgerligas och Sverigedemokraternas text kring strandskyddet.