Rossana Dinamarca (V):
Vad ska jag bli när jag blir stor? Den frågan har vi nog alla funderat över inte bara som små utan säkert också som vuxna. När jag gick på mellanstadiet drömde jag om att bli läkare. När jag gick på högstadiet ville jag bli journalist. När jag läste upp mina betyg på komvux var det för att komma in på lärarutbildningen.
Min mamma jobbade på Saab i 36 år innan Saab gick i konkurs. Nu ska hon börja på en omvårdnadsutbildning. Saker och ting händer i livet. Därför är det viktigt med en utbildningspolitik som håller dörrar öppna och erbjuder flera möjligheter. Med den borgerliga regeringen har utbildningspolitiken tagit en annan riktning. Man tvingas att redan som elvaåring staka ut sin väg.
Vi vet att ingen elvaåring klarar att göra detta på egen hand. Elever som har välutbildade och välbeställda föräldrar är de som kommer att ha fördelar, något vi ser resultat av redan i dag. Den grundläggande tanken om en likvärdig skola för alla är som bortblåst.
I stället har högeralliansen en elitistisk och trångsynt politik som innebär ökad sortering och utslagning. Den nya gymnasieskolan är ett stort steg tillbaka. Man tar ingen hänsyn till den omvärld vi befinner oss i. I dag finns det helt andra krav från arbetslivet, och det finns framför allt helt andra krav från eleverna när det gäller hur deras liv och framtid ska forma sig.
Med sin fyrkantiga och föråldrade samhällssyn skapar högerregeringen en gymnasieskola som inte är anpassad till vare sig samhällets eller elevernas behov av kunskaper och färdigheter. Vänsterpartiet anser att fler elever måste få möjlighet att nå målen i gymnasieskolan. Såväl grund- som gymnasieskolan måste ta ett större ansvar för elevernas lärande.
Regeringen lägger däremot hela ansvaret för måluppfyllelsen på eleverna själva genom att höja behörighetskraven till gymnasieskolans högskoleförberedande program utan att erbjuda eleverna mer och bättre hjälp. De nya behörighetsreglerna kommer inte att leda till att eleverna får bättre kunskaper eller att fler elever når målen. Däremot ökar sorteringen och utslagningen.
Vänsterpartiet anser att det går att ställa höga krav om eleverna får tillräckliga förutsättningar. Vi vill hålla fast vid ambitionen att ge alla elever i gymnasieskolan så goda kunskaper som möjligt och anser därför att alla nationella program ska ge grundläggande högskolebehörighet.
Alla vill inte bli akademiker och kommer inte heller att bli det, men varför ska man tvingas bestämma det redan vid 15 års ålder? Att få behörighet att studera vid högskola innebär inget tvång. Det innebär en möjlighet för människor att välja själva.
Regeringen vill inte ge alla gymnasieelever den möjligheten utan vill sortera eleverna så tidigt som möjligt och bevara akademin åt eliten.
Regeringen säger sig vilja uppvärdera yrkesutbildningarna, men i själva verket visar man stort förakt för de elever som väljer ett yrkesinriktat program: De är skoltrötta, vet inte vad de vill och ska därför inte behöva bry sina hjärnor med sådant som samhällskunskap eller svenska.
Trots att den nya gymnasieskolan bara har ett knappt läsår på nacken har elevernas signaler varit tydliga. Söktrycket på yrkesprogrammen har rasat, för att nu inte tala om lärlingsprogrammen, där varannan elev hoppar av på grund av missnöje med kvaliteten.
Vänsterpartiet anser att en modern gymnasieskola inte ska dela upp elever utifrån den föråldrade principen om de har ett gott läshuvud eller inte och därmed tidigt låsa in ungdomar i ett fack. Vi arbetar därför för en gymnasieskola som inkluderar alla och ger alla samma möjligheter.
Därför måste alla program på gymnasieskolan ge eleverna förmåga att ta initiativ och lösa såväl teoretiska som praktiska problem, att tänka kritiskt, att ifrågasätta etablerade sanningar och att kunna arbeta både självständigt och tillsammans med andra. Det handlar om kunskaper som är nödvändiga i arbets- och samhällslivet, och som en bonus ger de även möjlighet att studera vidare.
Lösningen är inte att ge gymnasieeleverna sämre kunskaper utan mer resurser och fler lärare för att alla ska nå de kunskapsmål som redan finns. Enligt statistik från SCB har omkring 60 procent av dagens gymnasieelever planer på att börja läsa på högskolan.
På omvårdnadsprogrammet är det omkring 75 procent av eleverna som har sådana planer. Det är endast naturvetenskapsprogrammet som har en högre andel elever som tänker läsa vidare. Det innebär att många kanske känner sig tvingade att välja ett högskoleförberedande program trots att de också är intresserade av ett särskilt yrke.
Utifrån den sociala struktur som i dag råder på de olika nationella programmen är det lätt att konstatera att den sociala snedrekryteringen på högskolan kommer att öka med regeringens nya gymnasieskola. Regeringen hänvisar till att man ska ha rätt att läsa in högskolebehörigheten inom ramen för ett yrkesprogram, men det är ett betydligt sämre alternativ än att gå ett högskoleförberedande program.
Elever på yrkesprogram måste utnyttja det individuella valet eller ett utökat program för att läsa in de poäng som krävs för att få högskolebehörighet. Ändå kommer de inte att kunna konkurrera om studieplatser på högskoleutbildningar eftersom de inte ges någon möjlighet att läsa kurser som ger meritpoäng. De får även mindre utrymme att läsa in den särskilda behörighet som krävs för många högskoleutbildningar.
Även de som läser in högskolebehörighet inom vuxenutbildningen får svårt att konkurrera om platser eftersom de hamnar i en särskild kvotgrupp i urvalet till högskolan. Varför ska dessa elever behöva gå en omväg och läsa mer? Varför inte ge alla rätten till en fullständig gymnasieutbildning?
Till skillnad från regeringen anser vi i Vänsterpartiet att kunskap är en demokratisk rättighet och därför ska vara till för alla. För Vänsterpartiet är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Kunskap ger makt, och en bra skola är därför ett led i strävan mot ökad jämlikhet och minskade sociala klyftor.
Alla ska ha samma möjligheter att skaffa sig kunskap och att utvecklas efter sina egna förutsättningar och oavsett bakgrund. Skolan spelar en betydande roll för att ge alla en grund att stå på och för att ge eleverna de redskap som behövs för att utvecklas i skolan men också i resten av livet.
Vi vill ha en skola som även i framtiden tillåter eleverna att drömma, en skola som hjälper eleverna att förverkliga sina drömmar och en skola som tillåter eleverna att göra andra val i livet än dem som de drömde om när de var små. Jag vill ha en skola full av möjligheter, inte en skola full av hinder. Därför yrkar jag bifall till reservation 5. Fru talman!
Det går inte att låta bli att i det här sammanhanget också ta upp frågan om gymnasieskolornas marknadsföring. I går kunde vi i Ekot höra att det läggs betydligt mer pengar än vi tror på just marknadsföring. Vd:n för den stiftelse som driver Vackstanäs Gymnasiet i Södertälje uttryckte sig på följande sätt: Av de pengar man får för att bedriva undervisning lägger man en del på marknadsföring.
I ljuset av detta är det absurt att elever ska tvingas betala för skolmaten, som ju är grundläggande för att man ska orka med en hel dag i skolan.