KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Arbetsmarknadsministern sade att det inte finns någon koppling mellan ökade satsningar på Arbetsmiljöverket och fler inspektioner. Är det så jag ska tolka det du sade? Jag skulle vilja få ett förtydligande kring det.
När det gäller regeringens uppdrag i Arbetsmiljöverkets regleringsbrev har man gett Arbetsmiljöverket i uppdrag att se över att minskningarna av anslagen så långt som möjligt ska belasta andra delar av verksamheten än den regionala tillsynen.
I LO-tidningen säger faktiskt verkets pressekreterare: Målet var att behålla så mycket som möjligt av den regionala verksamheten, men vi har redan tagit bort vad vi kan på huvudkontoret. Hon tillägger att det nu blir inspektörer som får gå eftersom distriktskontoren redan har minskat sin administrativa personal. Bekymrar det inte arbetsmarknadsministern att fler inspektörer får lämna? Jag är i alla fall bekymrad.
Orsaken till de ytterligare neddragningarna är att kostnaderna blir högre än beräknat och att Arbetsmiljöverket liksom andra myndigheter inte får täckning för stigande priser och löner. Bekymrar det inte arbetsmarknadsministern? Jag tycker att det är väldigt bekymmersamt.
Redan nu har myndigheternas distrikt i Örebro län, Värmlands län och Västmanland meddelat att med de tidigare besparingarna får arbetsmiljöinspektörerna ägna mer tid åt administrativa uppgifter och mindre tid åt inspektion. Detta är naturligtvis till men för det offensiva arbetsmiljöarbetet där det förebyggande arbetet riskerar att komma i skymundan. De nya besparingarna kommer enligt Arbetsmiljöverket att leda till att ca 40 inspektörer får lämna sitt jobb.
Det går inte att dra några andra slutsatser av regeringens politik än att arbetsmiljöfrågor är av underordnad karaktär och att man har för avsikt att helt underminera inspektionsarbetet och den kunskap som myndigheten i dag besitter. Jag säger precis som Sylvia Lindgren: Bra med fler jobb, men jobben måste ha bra arbetsvillkor. Vi kan inte tillåta att människor slits ut. Redan i dag är det alldeles för många människor som drabbas av arbetsskador, tillbud och olyckor.
Det är inte bra att vi hejar på en utveckling där det kommer flera sådana arbeten. För mig är det jätteviktigt att de nya arbeten som växer fram ska ha trygga anställningsvillkor med god arbetsmiljö och ett klimat där människor törs ta på sig ett fackligt uppdrag som skyddsombud. Menar ministern att det inte är bekymmersamt att det är arbetsmiljöinspektörer som försvinner?
Jag förstod inte av ministerns svar på min tidigare fråga vilken kompetens det är som Arbetsmiljöverket inte behöver ha nu. Ministern har svarat att man kommer att kunna ha kvar den kompetens man behöver. När man nu tvingas sparka inspektörer, vilken kompetens är det man gör sig av med? Vilken kompetens är det man inte behöver i dag som man behövde förra året?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har svårt att hålla mig för skratt. Men man borde inte skratta. Men när jag får detta svar från Sven Otto Littorin får jag ta det som han säger med en klackspark.
Jag tycker att Sven Otto Littorin inte förstår kopplingen, att det faktiskt kan vara så att antalet ökade inspektioner också kan visa att människor törs göra anmälningar. Jag har fortfarande inte fått något svar på vilken kompetens som inte kommer att behövas på Arbetsmiljöverket. Uppenbarligen tar man nu bort kompetens. Då är frågan: Vilken kompetens är det som man inte behöver i framtiden? Jag gav i min tidigare interpellation ett exempel.
En byggnadsarbetare hade satt upp en liten byggnadsställning för att nå fönstren. Ställningen lutar en aning på det mjuka underlaget, och bara en meter bakom går järnvägen som dagligen trafikeras av tåg. Om ställningen skulle tippa är det inte bara arbetaren som riskerar att förolyckas utan även lokföraren och eventuella passagerare då ställningen kan få tågtrafiken att spåra ur. Om inte Arbetsmiljöinspektionen hade gjort denna inspektion hade dessa människor fortfarande jobbat där.
Nu ska antalet inspektörer i Örebro län minska, vilket kommer att innebära att antalet inspektioner på arbetsplatser utan skyddsombud kommer att minska. Vems fel är det? Jo, det är regeringens fel.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har ställt frågan till Nyamko Sabuni därför att jag tycker att regeringen bedriver en ojämställd politik. Det finns en brist på en aktiv jämställdhetspolitik. När jag har ställt frågor har jag fått svar från Nyamko Sabuni. Jag har ytterligare frågor som jag vill komma in på. Nyamko Sabuni nämner i svaret att man har infört en jämställdhetsbonus. Vad som inte nämns i svaret är att det är en kombination med vårdnadsbidraget.
När det här beslutet fattades sade Nyamko Sabuni att vårdnadsbidraget inte var bra för jämställdheten men det var bra för valfriheten. Då blir min fråga: Är det också en del av er jämställdhetspolitik? I svaret har jämställdhetsministern skrivit att genom att förstärka motiven att återgå till arbete motverkas osakliga löneskillnader.
Jag skulle gärna vilja veta hur ministern tänker, fru talman. Hur kan det minska löneskillnaderna om man sänker ersättningen för arbetslösa kvinnor och män och sänker ersättning för sjuka kvinnor och män? Jag får inte ihop det. Den tidigare majoriteten i riksdagen hade ett handlingsprogram för jämställda löner. Har regeringen lagt det förslaget i papperskorgen? Det var åtminstone ett sätt att försöka minska löneskillnaderna.
Min fråga är: Handlar det om nya pengar i den satsning med 800 miljoner som beskrivs? Eller är det de som har blivit kvar, som man inte har gjort av med under det här året? Vad jag har förstått går det inte åt några pengar eftersom man bara håller på och omorganiserar Integrations- och jämställdhetsdepartementet. Man plockar bort kompetens. Det fanns en utredning, Makt att forma samhället och sitt eget liv - jämställdhetspolitiken mot nya mål .
De här målen antogs sedermera av riksdagen. Jag vill påminna ministern, om hon inte har ett eget exemplar, om att i den här utredningen påpekas det att det ur ett jämställdhetsperspektiv finns tungt vägande skäl som talar mot ett avdrag för hushållsnära tjänster. Jag tar det igen: Ur ett jämställdhetsperspektiv finns det tungt vägande skäl som talar mot ett avdrag för hushållsnära tjänster.
Hur kan man påstå att det är en del av en jämställdhetspolitik? I andra länder runt om i Europa avvecklar man nu vårdnadsbidrag och inför föräldraförsäkring. Kombinationen med den här politiken, där man nu också försvårar möjligheten för dem som är deltidsarbetslösa att stämpla, slår extra hårt mot kvinnor.
Är det en del av den politik som Nyamko Sabuni inte ville nämna som tillhör ytterligare en del av jämställdhetspolitiken? I Örebro kommun ökar antalet deltidsarbetslösa kvinnor därför att vi har en borgerlig koalition som styrs av det tidigare jämställdhetspartiet Folkpartiet.
De har alltså rivit upp beslutet att ge alla rätt till heltid och i stället inför man deltider mellan 40,6 procent och 53,4 procent. Hur kan det öka jämställdheten? Hur kan det minska löneskillnaderna? Ni skriver: Genom att förstärka motiven att återgå till arbete motverkas osakliga löneskillnader. Jag frågar igen: Hur kan sänkt ersättning för arbetslösa kvinnor och män minska löneskillnaderna?
Eva-Lena Jansson (S):
Vi saknar en rättvis och jämställd politik. Vi saknar att man ser att det finns en maktstruktur i samhället där kvinnor är underordnade män. Man skriver i finansutskottets betänkande att med möjlighet till avlastning i hemmet genom hushållstjänster, vårdnadsbidrag och senare även barnomsorgspeng kan kvinnors obetalda dubbelarbete minska. Hur minskar det med vårdnadsbidrag?
Det är bra för kvinnors karriärmöjligheter och för familjernas olika behov. Var det inte bra för männens karriärmöjligheter också? Var det kvinnorna som skulle vara hemma? Eller var det kvinnorna som skulle ta de där hushållstjänsterna? Jag tycker att den här politiken inte är bra därför att ni inte har sett helheten. Ministern pratar om att det finns forskningssatsningar. Javisst, ni lade ned Arbetslivsinstitutet, som faktiskt utredde hur kvinnors hälsa påverkades i arbetslivet.
Ni har dragit ned på Arbetsmiljöverket, som granskar arbetsplatser där många kvinnor skadas. Arbetsmiljöverket har också varit med och motverkat sexuella trakasserier på arbetsplatser, något som kvinnor ofta drabbas av. Det verket håller ni sakta men säkert på att lägga ned. Ni försämrar ersättningen för sjuka. Den största gruppen av dem som är sjuka är kvinnor. Hur gynnar det kvinnorna, Nyamko Sabuni? Det råder brist på helhet.
Om ni tycker att det är bra med heltid, varför lagstiftar ni inte om det? Jag återkommer till den frågan. Ministern sade att det satsas mycket pengar. 100 miljoner har satsats på ett brett program. 4,9 miljarder finns för näringslivspolitiken. Hade det inte varit bättre att säga att man skulle integrera, jämtegrera, alla dessa pengar i stället för att satsa 100 miljoner? Jag tycker att 4,9 miljarder är mycket pengar.
Vi saknar en rättvise- och jämställdhetspolitik, Nyamko Sabuni. Jag är säker på att vi inte kommer att få en sådan politik under den här mandatperioden.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är en intressant debatt som Anneli Särnblad har lyft upp, och jag skulle vilja ställa några frågor till socialministern. Offentlig vård tjänar på att människor är friska. Privat vård tjänar på att människor är sjuka. Det är alltså olika drivkrafter för det gemensamma kontra näringslivet. Vinst kommer alltid att komma i första hand för ett aktiebolag. Det är den naturliga följden av aktiebolagslagen.
Då är min fråga, om man jämför den offentliga vården med den privata: Anser socialministern att en vinst kan framkallas på annat sätt än genom minskad bemanning och lägre personalkostnader jämfört med till exempel ett landsting?
Tittar man nu på de olika privata alternativen - till exempel friskolor men även dagisverksamhet och personliga assistenter - visar det sig ofta att kvaliteten har blivit lägre. Man har tagit bort saker som finns i den offentliga verksamheten just för att kunna göra en vinst och tjäna pengar. Då är frågan: Tjänar patienten i slutändan på det här?
Om vi vet att den offentliga vården tjänar på att människor är friska och vi får in ett inslag i vården där det enda incitamentet är vinst samtidigt som man tjänar på att människor hålls sjuka längre, tror socialministern att det är en bra utveckling inom sjukvården? Det skulle jag vilja veta.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag noterar att jag inte fick något svar från socialministern på min fråga om han ansåg att det fanns något annat sätt för de privata aktiebolagen att öka vinsten än att minska bemanningen och få lägre personalkostnader jämfört med kommuner och landsting. Det är som jag säger: Offentlig vård tjänar på att människor är friska medan privat vård tjänar på att människor är sjuka.
Jag håller med socialministern i en fråga: Om man ska ha privata alternativ ska det ske genom offentlig insyn. Jag delar Anneli Särnblads uppfattning att den offentliga insynen bäst sker genom förtroendevalda som är valda i demokratisk ordning. Då får man också en ordentlig insyn.
Problemet är när man inte får insyn och medborgarna inte får möjlighet att ha inblick i vad som sker i ett bolag. Regeringen pratar om att man vill öka mångfalden. Inom de verksamheter där man säger att mångfalden ökar är det ofta en enfald. Det är ofta två tre företag som är stora, och de är ofta multinationella.
Det är klart att det finns ett stort intresse från dem. Man kan se att svensk sjukvård kostar hälften av vad amerikansk sjukvård kostar. I den amerikanska vården är de privata alternativen naturligtvis stora. Det är klart att det finns ett stort ekonomiskt intresse av att kunna ta del av skattepengar där man bara kan "casha in" dem. Då är min fråga: Tror socialministern att patienten alltid kommer att komma i första hand?
Aktiebolagens främsta drivkraft ska faktiskt enligt lagen vara att driva vinst. Det kommer att ske på patientens bekostnad. Jag är oroad. Jag vill i alla fall få ett svar från ministern på min fråga. Kan vinsten ske på annat sätt än genom minskad bemanning och lägre personalkostnader jämfört med kommuner och landsting?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ska börja med att säga att i Örebro kommun, där Littorins partikamrater styr tillsammans med övriga borgerliga partier, ökar deltidstjänsterna. För två veckor sedan var 20 tjänster ute, varav merparten var på 75 procent eller ännu lägre procentsatser. Man hade för inte så lång tid sedan 10 tjänster som var mellan 40,7 procent och 53,6 procent.
Det är den utveckling vi har sett i Örebro ända sedan vi fick den borgerliga majoriteten i kommunfullmäktige där. Det beslut som tidigare gällde genom den socialdemokratiska majoriteten handlade om att man skulle tillsätta nya tjänster bara på heltid. De som är heltidsanställda och föräldralediga eller sjukskrivna ersätts nu av deltidare.
Där tycker jag, fru talman, att arbetsmarknadsministern borde rikta tydliga signaler till sina egna partikamrater som på detta sätt medverkar till fler deltider. Det är bara kvinnor som hamnar i den situationen. Andelen långtidsarbetslösa ungdomar har ökat stort i Örebro, och andelen långtidssjukskrivna arbetslösa, som är utrikesfödda, har ökat dramatiskt sedan november 2006.
Utanförskapet är alltså stort för en stor grupp i Örebro trots att fler får arbete. Problematiken med deltidsarbetslöshet tycker jag att regeringen inte ser en helhet i. Det regeringen nu gör är att sätta press på dem som är deltidsarbetslösa, men man sätter ingen press på arbetsgivarna. Där är det liksom lugn och ro. Där behöver man inte göra någonting.
Det är de anställda som inte får heltid som drabbas. Där tycker jag att regeringen är svaret skyldig. Varför ställer man inte krav på arbetsgivarna? Det är väl inget krav på arbetsgivarna om man sänker ersättningen för dem som är deltidsarbetslösa. Hur kan det bli ett krav på arbetsgivarna? Uppenbarligen bryr man sig inte om det här. Jag vill se att regeringen tar ansvar och ställer krav på arbetsgivarna, vilket man inte gör. Jag tycker att man borde vara mycket tydligare.
Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Är du beredd att rikta krav? Du påtalade tidigare att en socialdemokratisk kyrkofullmäktige, tror jag att det var, hade undvikit att anställa kvinnor som hade haft säsongsarbete. Jag håller med ministern att det är bedrövligt. Det är bedrövligt att människor i politiska sammanhang inte anställer människor på heltid utan utnyttjar dem.
Problemet är att arbetsmarknadsministern ställer ännu högre krav på dem som är deltidsarbetslösa, men inget krav på arbetsgivarna. Det är den kopplingen jag vill se. Varför ställer man inga krav på arbetsgivaren? Det skulle jag vilja veta.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde frågan till arbetsmarknadsministern om han tycker att det är tillfredsställande att man i kommuner där hans partikamrater styr utökar antalet deltidstjänster och använder kvinnor som reservarbetskraft. Det är det man håller på att pyssla med. Tjänster på 50,3 procent är det ingen som klarar av att försörja sig på. Jag har hört att arbetsmarknadsministern nekar till att socialbidragen ökar. Det finns kommuner där de inte ökar.
Kumla kommun är en sådan kommun där de inte ökar, däremot ökar andelen personer, nya människor, som söker socialbidrag. Det är de som har gått på a-kassa och som nu söker socialbidrag. Det beskriver socialtjänsten i Kumla. Jag vet inte vilka kontakter med dem som arbetsmarknadsministern har haft, men så ser det ut i alla fall. Jag tycker att det är ett problem när kvinnor får vara en reservarbetskraft.
Det arbetsmarknadsministern nu säger är: Allt krav på arbetstagarna, arbetsgivarna går fria. Arbetsgivarna har inga som helst krav på sig. Jag känner till att arbetsgivaren anställer, avskedar, reglerar arbetet och så vidare. Det är klart att jag vill se krav gentemot arbetsgivarna. Vi kan prata om incitament om man går upp från deltid till heltid och ökar antalet heltidstjänster. Det är ett incitament.
Jag vet att den här regeringen är mest för piska, men kan ni inte ha lite morötter? Det finns inga morötter för de anställda, det är uppenbart, inte för arbetstagarna. Men arbetsgivarna kanske skulle kunna få lite morötter. Vi har sett att moroten med nystartsjobb är man tacksam för ända tills den upphör. Sedan kastar man ut den som hade nystartsjobb, och så tar man in en ny. Men kan man tänka sig ett ge en morot till dem som ökar heltidstjänsterna och går från deltid till heltid i våra kommuner?
Jag förstår att arbetsmarknadsministerns kolleger i Örebro inte kommer att göra så, men jag hoppas att några kommer att nappa på det i alla fall.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att påminna både Göran Hägglund och Finn Bengtsson om att hela den offentliga verksamheten - sjukvård, skola och omsorg - finansieras till nästan hundra procent via skatter. Det är alltså skattesubventionerad verksamhet. Många av dem som jobbar inom offentlig verksamhet är kvinnor. Där faller argumentet om rotavdrag direkt. Vi har alltså redan i dag subventionerad verksamhet, och vi subventionerar kvinnor.
Till skillnad från er tycker inte jag att det är bra att subventionera kvinnor för att de avstår från arbete och är hemma med 3 000 kronor i månaden. Det är så jag uppfattar förslaget. I Norge, som är ett land som är väldigt likt Sverige, har det visat sig att 94-96 procent av dem som tog vårdnadsbidraget - jag kommer inte ihåg vad det kallas där - var kvinnor. Många av dem hade aldrig varit ute i arbetslivet.
Det handlade alltså inte om att få människor som var i arbetslivet att komma hem till barnen, utan det här var personer som redan var hemma. Det här försenar integrationen. Kombinationen av vårdnadsbidrag och möjligheten att vara hemma med sina barn innebär att många barn som i dag går i en offentlig förskola och får sin första svenska där automatiskt kan plockas hem och därmed inte får sin svenska.
Det kan dröja upp till dess att barnen är sex år innan de kommer i kontakt med det svenska språket. Jag ställde frågor till socialministern som jag inte fick svar på om vilka föräldrar det här gäller. Har ministern glömt bort de här föräldrarna? Man pratar om att hushållstjänster ska minska kvinnors obetalda dubbelarbete. Många ensamstående föräldrar och många kvinnor är dubbelarbetande. På vilket sätt hjälps de av den här reformen?
Vi kan konstatera att de som har råd med reformen och de som tjänar på den väljer i dag att köpa redan i dag - svart. Några av socialministerns kolleger gör det. Den jämställdhetsdiskussion som jag gärna hade velat föra och som Matilda har initierat handlar om hur man ska få fler pappor att ta ansvar och vara hemma med sina barn.
Får man det genom att införa ett vårdnadsbidrag på 3 000 kronor i månaden? Vi får höra argument om att anledningen till att så få män tar ut sin föräldraledighet i dag är att de får för lite. De får inte ut 80 procent av sin lön utan kanske bara 70 procent. Tror då socialministern att de männen kommer att stanna hemma med ett vårdnadsbidrag på 3 000 kronor i månaden?
Socialministern säger att föräldrarna önskar mer tid med sina barn. Hur säger ministern till de föräldrar som är ensamstående och som inte kommer att ha råd att göra det här? Är inte deras barn lika viktiga?
Om man har någonting att välja på - vilket man alltid har som regering - skulle jag föredra en längre föräldraledighet som kan komma alla till del framför ett vårdnadsbidrag som bara några få kan ta del av. Jag skulle vilja veta på vilket sätt ensamstående föräldrar stärks av regeringens politik när det gäller hushållsnära tjänster och kommunalt vårdnadsbidrag.
Eva-Lena Jansson (S):
Statistik om arbeten är viktigt. Det senaste året som Socialdemokraterna satt vid makten, 2005-2006, ökade antalet sysselsatta med 150 000. Det första året med den borgerliga regeringen ökade det med 80 000. Prognosen från företagarna visar att sysselsättningen kommer att öka med ungefär 40 000 i år.
I dag kommer också prognoser från Ams där Bosse Bylund säger att antalet nya arbeten nu minskar. I det läget väljer regeringen, som påstår sig stå för arbetslinjen, att införa ett vårdnadsbidrag för kvinnor. För det förutsätts att det är kvinnor som är hemma eftersom männen, som Göran Hägglund har påpekat, inte vill vara hemma för dessa 3 000 kronor.
De ska alltså avstå från att arbeta. Det finns ingen arbetslinje där. Jag har inte fått reda på hur viktig de ensamstående föräldrarnas tid med barnen är. Man kör med argumentet att vårdnadsbidraget är ett alternativ för de föräldrar som önskar mer tid med sina barn. Jag tror att de flesta föräldrarna önskar mer tid med sina barn. Man kan välja att gå ned i arbetstid om man har råd.
Har man inte råd får man göra på andra sätt. De är de ensamstående föräldrarna som har det tuffast ekonomiskt i dag. De har inte råd att vara hemma med 3 000 kronor i månaden. Jag återkommer till frågan till socialministern: Är inte de här ensamstående föräldrarna viktiga i de här sammanhangen? Är det så att i den borgerliga regeringens politik består en familj av två vuxna personer med barn?
Ni verkar ha glömt bort de ensamstående föräldrarna. Det har inte vi gjort. Jag beklagar den prioritering som den borgerliga regeringen har gjort i sin familjepolitik.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ska börja med en upplysning. Under den borgerliga regeringens första år har andelen förtidspensionärer ökat med 1 600 personer. Det finns 1 600 fler förtidspensionärer med den borgerliga regeringens arbetsmarknadspolitik. Under de senaste åren med socialdemokratisk regering ökade andelen sysselsatta med 150 000.
Under motsvarande period med den borgerliga regeringen har andelen sysselsatta ökat med 80 000. Inför nästa år säger de företag som Ams har pratat med att andelen sysselsatta kommer att öka med 40 000. Det visar att företagen ser att konjunkturen håller på att svänga. Jag tror att många av dem som är deltidsarbetslösa och som med Moderaternas politik kommer att bli av med sin ersättning också kommer att avregistreras som arbetslösa.
Varför ska man vara anmäld när man inte får någon ersättning? Vips har man lyckats trolla med statistiken, och självklart kommer antalet deltidsarbetslösa att minska på papperet, men knappast i verkligheten. I Moderaternas Örebro ökar andelen deltidsanställda i kommunen.
Genom en medveten borgerlig politik har man gått ifrån ett beslut som garanterade att alla nya tjänster som tillsattes skulle vara på heltid. Dessa ersätts nu av deltidstjänster på mellan 40 och 50 procent. Det är moderat politik.
Min fråga är: Kommer Littorin nu att ge sina borgerliga kolleger ute i kommunerna i uppdrag att öka antalet heltidstjänster, eller är det här en del av den samlade politik som nu ska driva hem kvinnorna till hemmet och vårdnadsbidrag?
Många av dem som i dag har deltidstjänster, som inte kommer att kunna få deltidsersättning och heller inte kommer att få någon heltidstjänst - för alla kommer inte att vara garanterade en heltidstjänst bara för att någon drar in arbetslöshetsersättningen för dem - kommer skillnaden mellan en deltidslön på 40,5 procent eller 53,6 procent och vårdnadsbidraget att vara ganska marginell. Är detta vad den borgerliga politiken går ut på?
Ska kvinnorna tillbaka till hemmet som reservarbetskraft? Jag måste säga att jag tycker att det är bekymmersamt. Jag undrar vad Littorin tänker ställa för krav på sina kommunala kolleger.