Mikael Damberg (S):
Tack, Mattias Bäckström Johansson, för den här interpellationen! Jag blev lite förvånad över interpellationen, för jag visste inte riktigt om den var helt seriös. Jag tror att alla som har tagit del av den här kampanjen förstår att Lernia på det här sättet vill provocera inte minst arbetsgivare att fundera över vad det egentligen är för kompetens som man efterfrågar. Vill man ha en person som uttalar allting på exakt samma sätt som man själv gör?
Skåningar och norrlänningar och många andra har olika uttal, och det fungerar alldeles utmärkt, men en barriär för att över huvud taget komma i fråga för jobb kan vara hur man uttalar ord. Ens språkliga begåvning eller ens möjlighet att följa säkerhetsföreskrifter eller kommunicera är inte problemet utan hur man uttalar orden. Det här är väl, tycker jag, en ganska pigg kampanj, även om jag inte tänker ha synpunkter på om Lernia gör rätt eller fel.
Det är deras kommersiella beslut att göra den här kampanjen för att få en bättre matchning på arbetsmarknaden. Sverige har i dag 350 000 arbetslösa samtidigt som det finns ungefär 100 000 lediga jobb. Jag kan dela uppfattningen att det är bra att diskrimineringsgrunderna inte är allvarligare än just språkdelen, men språkdelen är otroligt viktig för att kunna utföra många arbetsuppgifter.
Därför är det viktigt med språkundervisning, och det är därför vi satsar på tidig inlärning på flyktingförläggningar och annat redan innan man får sina beslut. Man kan också få utbildning av till exempel folkbildningsförbund. Vi tittar på olika sätt att kombinera utbildning och arbete, för jag tror att det är otroligt viktigt att inte vänta med språket till dess man får jobb utan att man faktiskt också kan lära sig språket på jobbet.
Min erfarenhet är att de som har kommit till Sverige och har fått ett jobb och hamnat i en sådan miljö ofta lär sig språket mycket snabbare och bättre än de som står helt utanför. Jag tror att det är viktigt att jobba med språket. Det är en prioritering från regeringens sida. Att provocera lite och tänja gränserna och diskussionerna och fråga sig vilka språkkunskaper som behövs för att man ska kunna börja på ett jobb och utvecklas tror jag är bra.
När det gäller Lernia kan jag ta upp ett konkret exempel som jag tycker är intressant. Scania skulle utöka sin produktion i Oskarshamn. De behövde rekrytera 700 personer, och det är en ganska komplex fråga att lyckas med det i lilla Oskarshamn. Lernia tog på sig uppdraget. De ställde om befintlig personal men utbildade också nya medarbetare.
De tog in människor från andra platser än Oskarshamn för att klara kompetensförsörjningen. Många av de nyanställda var ganska nyanlända. De flyttade till Oskarshamn från olika delar av landet och kunde börja jobba på Scania efter åtta månaders utbildning. Resultatet av det här blev att Scanias kompetensbehov kunde lösas, kommunens skatteintäkter kunde öka och 700 nya jobb skapades. Det är det sätt som Lernia vill jobba på och jobbar på när det går som bäst.
Att ett statligt bolag vill pröva lite nya grepp för att se till att arbetsgivare prövar vilka kompetenser som är avgörande på riktigt för att verksamheten ska fungera ligger inom ramen för bolagets styrelses och lednings ansvarsområde. Det är inte jag som ägare som ska ha synpunkter på det.