Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tänkte börja med att berätta om Ann. Ann är en 15-årig flicka som kom till Sverige i september 2014. Hon kom då till ett land som just genomgick ett val - ett val som så småningom också gav oss den regering som fortfarande sitter kvar, trots att den inte har majoritet i riksdagen.
Det är en regering som ofta framhåller att den är en feministisk regering. Ann vet dock inget om detta. Hon kom hit för att hennes betydligt äldre make bestämde att de skulle åka till Sverige. Ann vet inte heller något om de förslag som partierna förde fram i sina motioner under hösten 2014.
Det är förslag som handlar om att förhindra barnäktenskap, om att se till barnets bästa och om att lyssna till vad barn själva vill. Ann är inte ett barn som brukar få bestämma. Ann bestämde inte att hon skulle gifta sig eller vem hon skulle gifta sig med. Det var inte heller hennes vilja att åka till det kalla landet i norr.
Ann ville bo kvar hemma, men det gick ju inte. Fru ålderspresident! När vi i riksdagens civilutskott hade vår stora debatt om familjerätt var Ann placerad på ett boende i en kommun någonstans i Sverige - tillsammans med sin make, som hon då var gift med.
Under den debatten, som ägde rum i mars 2015, ifrågasatte Ola Johansson från Centerpartiet varför Sverigedemokraterna har ett förslag om att helt ta bort möjligheten för barn att vara gifta i Sverige. Vi hade ju redan tagit bort den möjligheten, enligt honom.
När vi nu står här i riksdagen igen är jag lite extra glad att Ola Johansson nu har förstått att barn kan vara gifta i Sverige. Som jag förstår det är vi även helt eniga om att detta behöver förändras. Fru ålderspresident!
Från det att Ann kom till vårt land och fram till nu har den feministiska regeringen gjort mycket. Många papper med många fina ord har skickats runt, och ännu fler vackra ord har vi hört i dag. Skatter har höjts, och nya skatter har skapats.
Statsministern har rest runt i världen och bland annat berättat för den amerikanska presidenten om den dåliga flyktingpolitik som regeringen har ärvt av tidigare regeringar. Nya regler och lagar har skrivits på alla möjliga områden. Regeringen har gjort kraftfulla uttalanden om allt möjligt, från krafttag mot brottsligheten till vilken båtfärg man bör använda.
Hur har då detta påverkat flickan Ann, som kom hit 2014? Den ohållbara flyktingpolitik som Löfven påstår sig ha ärvt kan givetvis ha påverkat Ann utifrån var hon bor och hur många andra som bor på samma boende.
Ann har även påverkats av beslut om regler för ersättningar, och Ann påverkades möjligen av reglerna för barnbidrag när hon kom hit. Vet fru ålderspresident om att det i Sverige finns särskilda regler för barnbidrag till gifta flickor? Hur sjukt är inte det?
Jag ställde en fråga till den ansvariga ministern om just dessa speciella regler, och för en gångs skull fick jag ett svar som faktiskt var tydligt.
Annika Strandhäll inledde sitt svar med detta: "Låt mig börja med att vara tydlig, problemet är inte att vissa barn får disponera sitt barnbidrag själva medan andra inte får det, problemet är att barn är gifta."
Jag kunde faktiskt inte ha sagt det bättre själv: Problemet är att barn är gifta. Men varför gör då regeringen ingenting åt det? Tydligen har man kunnat ta fram särskilda regler för gifta flickors barnbidrag, men regeringen har inte klarat av att ta fram regler som förhindrar att barn placeras i äktenskap.
Nu har regeringspartierna dessutom reserverat sig mot det tillkännagivande som civilutskottet framför. Man framhåller att regeringen inte vill se något totalförbud mot barnäktenskap.
Man säger i sin reservation: "Situationer kan uppkomma där ett utländskt barnäktenskap bör erkännas för att Sverige ska leva upp till sina internationella åtaganden", och lite längre ned i texten nämns EU-medborgares rätt till fri rörlighet.
Det är tydligt att man här sätter överenskommelser med EU om fri rörlighet över FN:s barnkonvention, som just pekar ut barnäktenskap som något som ska bekämpas. Jag skulle vilja fråga regeringspartierna om de är stolta över hur regeringen har hanterat frågan om barnäktenskap under den här mandatperioden.
Det som den feministiska regeringen har lyckats med är möjligen att förhala alla åtgärder och begrava hela frågan i en utredning, som kommer att vara klar lagom tills regeringen avgår i samband med valet. Är regeringspartierna stolta över det?
Jag kan konstatera att det nu inte längre spelar någon roll för Ann hur regeringen slutligen beslutar att en eventuell lag ska se ut. Ann fyller nämligen 19 år i år. Avslutningsvis vill jag be om ursäkt för att jag dragit över lite på tiden, men jag tycker att den här frågan är så viktig att den faktiskt är värd det.
Jag vill yrka bifall till reservation 17 om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar och reservation 28 om registrering av testamente. Vi står givetvis bakom alla våra reservationer, men för tids vinning yrkar jag bara bifall till dessa två.