KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Jag vill först och främst tacka Christian Holm Barenfeld som jag vet är väldigt engagerad och kunnig i den här frågan. Tack också för det arbete som du har gjort som valövervakare eller rapportör! Det betyder väldigt mycket, och jag uppskattar att vi får prata om det. Hade vi fått bestämma hade sanktionerna varit kvar, och det var det vi drev.
Så småningom blev det nödvändigt att fatta ett beslut om vilken väg EU skulle välja. Det handlade om att antingen ha kvar sanktionerna i dess helhet eller att helt avskaffa dem. Till slut insåg vi att risken var stor att man helt skulle avskaffa dem. Då anslöt vi oss till den kompromiss som nu har blivit beslutad. Någonting annat hade varit olyckligt.
Jag delar din bedömning också angående MR-situationen i landet. Det har inte skett någon större förbättring, och regimen verkar stå fast vid sin grundinställning. Det finns mycket som Vitryssland hade kunnat göra och som hade varit ganska enkelt. Det handlar till exempel om att möjliggöra registrering av partier och organisationer och att underlätta ackreditering för journalister. Jag beklagar förstås att Vitryssland inte har tagit de stegen ännu. Sedan finns det några få tecken som förtjänar uppmuntran.
Ett exempel är MR-dialogen med Vitryssland som återupptogs i Bryssel och att klartecken har getts till ett nytt möte i Minsk i vår. Ett annat är att man ansträngt sig för ett konstruktivt samarbete under 2015 års Universal Periodic Review Process.
Vitryssland har också annonserat vissa aktiviteter under våren på temat opinionsbildning vad gäller dödsstraffsfrågan och har visat en öppen attityd till att fortsätta dialogen med ODIR om de rekommendationer som de lämnade efter presidentvalet. Vi ser inte det här som några särskilt påtagliga eller avgörande steg, men det kanske ändå är bra att de nämns som exempel på vad som går att göra.
Att vitryska myndigheter i samband med presidentvalet valde att inte agera våldsamt mot politiska demonstranter, att de avstod från våld, kan man knappast kalla ett positivt steg. Men det påminner oss om att små steg mot normalisering ändå kan tas i det vitryska samhället. Fru talman! Det är ingen hemlighet att Sverige tillhörde de medlemsstater som önskade att den nuvarande sanktionsregimen skulle förlängas oförändrat.
Men det var inte möjligt att uppnå enighet kring detta, utan risken var i stället att det inte skulle bli någonting kvar. Vi riktade in oss på att försvara den del av sanktionerna som förblev i kraft och såg till att rådsslutsatserna som vi antog blev så robusta som möjligt när det gäller krav på förbättringar avseende MR och demokrati.
Vi lyckades bra i båda dessa delar, och beslutet som rådet nu har fattat har blivit betydligt bättre och tydligare när det gäller förväntningarna på Vitryssland, tack vare den kraft vi har ägnat åt de här förhandlingarna. Med sanktioner fungerar det så att de är tidsbegränsade och måste förlängas genom enhälliga beslut. Alternativet till att komma överens hade varit att sanktionsregimen avvecklades, och det hade varit mycket sämre.
Margot Wallström (S):
Man ska komma ihåg att sanktioner är ett av flera instrument i EU:s verktygslåda, och man måste bedöma vad som är bäst i varje given situation. Sanktioner kan ju vara ett led i en strategi som är större och som är en plan för hur man ska engagera sig i ett land. De måste ses som en av flera delar i vår relation med Vitryssland.
Sverige har fått gehör för att de krav som EU tidigare kopplade till sanktionerna, utöver frigivandet av de politiska fångarna, ska bli en del av EU:s politik också framöver. Signalen måste vara att en närmare relation är möjlig och önskvärd men att processen blir stegvis och villkorad och att EU löpande ska utvärdera utvecklingen i Vitryssland.
Vi ska fortsätta att arbeta med många olika instrument för att förbättra förutsättningarna för landet att utvecklas mer mot en demokrati och med stärkta demokratiska rättigheter. Det handlar om utvecklingssamarbete. Det handlar om dialog och stöd till den vitryska oppositionen och civilsamhället, och det är sådant som vår diplomatiska närvaro kan bidra till. Det handlar om miljöskyddet. Det handlar om den här typen av engagemang som är långsiktigt för Vitrysslands folk.
Vi ska också visa att det lönar sig att närma sig EU och EU-samarbetet. Det är så vi tänker kring vad vi behöver göra. Det var ett antal länder som påpekade att sanktionerna var så tydligt kopplade till frisläppandet av politiska fångar. Det var därför som de argumenterade för att man då var tvungen att respondera väldigt tydligt.
Det låg någonting i det, även om vi mycket klart och tydligt argumenterade för att behålla sanktionerna, särskilt mot bakgrund av vad du, Christian, beskrev och det som hände med rapporten från valövervakarna. Nu är det viktigt att hålla fast vid en strategi som är mycket bredare och mer långsiktig. Men vi driver på i EU-kretsen.
Vår röst har verkligen inte tystnat, för då skulle vi inte vara på andra plats bland länderna på ECFR:s Scorecard - resultatlistan som de gör varje år - när det gäller att påverka EU. Inte i någon enda fråga betraktas vi som en slacker, någon som håller tillbaka EU, utan tvärtom finns vi i fronten, och det gör vi också i den här frågan.
Men det har blivit en mycket mer splittrad bild bland EU:s medlemsländer, så nu får vi jobba hårt. Jag tycker att det till stor del är vår förtjänst att vi har kunnat behålla sanktionerna, att de inte avskaffades helt och hållet. Det är en ny politisk situation. Men sanktioner och den här typen av insatser måste vara ett instrument av många i en strategi gentemot Vitryssland.
Margot Wallström (S):
Tack och lov kommer det att dröja. Jag tackar Christian för en bra och viktig debatt. Vi kan konstatera att sanktionerna inte har haft någon särskilt stor verkan. Vad gäller frisläppandet av fångar ansåg en rad medlemsländer att de ville respondera på det. Men vi måste ha kvar instrumentet och se detta som ytterligare en påtryckning.
Dessutom måste vi få långsiktiga insatser och en dialog och relation till Vitryssland där vi breddar kontaktytorna med befolkningen i landet, skyddar dem som är utsatta och hjälper civilsamhället. Vi kommer att förbli pådrivande i detta arbete, och vi tackar för stödet i det.
Jag ser fram emot en fortsatt diskussion om hur regeringen, riksdagspartierna och det svenska civilsamhället kan verka för en positiv utveckling för Vitryssland och det vitryska folket.
Margot Wallström (S):
Sofia Damm har frågat mig om var i processen regeringens anmälan till Internationella brottmålsdomstolen, ICC, befinner sig och hur regeringen följer upp sitt uttalande, och följderna av det, om massutrotningen i Syrien och Irak som ett folkmord. Konflikterna i Syrien och Irak är en mänsklig katastrof. Asadregimens och Daishs brutalitet drabbar urskillningslöst civilbefolkningen. Ingen undkommer, varken sunniter, shiiter, kurder, kristna, yazidier eller andra grupper.
Övergrepp begås även av andra väpnade grupperingar. Sverige uppmanar samtliga parter att följa de säkerhetsrådsresolutioner som har antagits om övergrepp mot mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. Iraks och Syriens minoriteter måste få sina rättigheter respekterade. Våldet måste upphöra. Utan tvekan begås mycket allvarliga internationella brott i Syrien och Irak.
Samstämmiga rapporter talar om grova, systematiska och omfattande övergrepp av de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt. Straffrihet är inget alternativ. Förövare måste ställas till svars och brottsoffer få upprättelse. ICC kan ges behörighet att utreda brott under dess stadga - folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser - på flera sätt. En stat kan ansluta sig till stadgan eller avge en särskild förklaring som ger ICC behörighet över dess territorium och dess medborgare.
Ett annat alternativ är att FN:s säkerhetsråd, även utan den berörda statens samtycke, ger ICC behörighet. Regeringen har tillsammans med de andra EU-länderna konsekvent uppmanat säkerhetsrådet att hänskjuta situationen i Syrien till ICC och uppmanat Irak att ansluta sig till domstolen.
Även andra, såsom FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, FN:s särskilda undersökningskommission för Syrien och Europaparlamentet, har pekat på vikten av att ICC ges behörighet för de brott som begås i Irak och Syrien. När jag deltog i Sveriges Radios Studio Ett den 25 februari 2015 var det regeringens uppmaning till säkerhetsrådet att agera på detta sätt som jag avsåg. Det finns ingen möjlighet för Sverige att på egen hand hänskjuta situationen i Syrien och Irak till ICC.
I FN har vi tillsammans ett ansvar för att verka för att människor i fara bereds skydd, att det blir ett slut på konflikterna och att de ansvariga för övergreppen ställs till svars. Detta ansvar gäller oavsett om dessa brott kategoriseras som folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser. Det finns ingen hierarki dem emellan. Det är viktigt att poängtera att våra möjligheter och skyldigheter att agera till skydd för befolkningar i fara inte är beroende av att vi slår fast gärningarnas rättsliga rubricering.
Margot Wallström (S):
Tack så mycket, Sofia Damm, för en viktig debatt! Vi har fört den återkommande. Jag uppskattar det, för det är viktigt när situationen i Irak och Syrien är så svår. Minoritetsgrupperna i dessa länder är sårbara, och de har djupa historiska rötter i Mellanöstern. Därför måste vi säkerställa skydd av dessa grupper. Det råder ingen tvekan om att massövergrepp sker i Irak och Syrien.
Vi har en skyldighet när det gäller att människor i fara bereds skydd. Det gäller oavsett hur vi kategoriserar dem. Det vi kan göra är att jobba gentemot enskilda länder men också i både EU- och FN-sammanhang i dessa frågor. Vi kan stöta på, och vi kan jobba diplomatiskt och politiskt med de länder som behöver övertygas och som vi ser som viktiga partner i att driva fram frågorna.
Vi jobbar mycket med frågan om vetorätten och vår inställning till hur man ska reformera säkerhetsrådet. Där har det kommit intressanta förslag, inte minst ett som Frankrike ligger bakom, där man föreslår just att vetorätten ska begränsas när det gäller frågor som rör folkmord och massövergrepp.
Vi tycker att det vore en klok väg framåt att kunna stödja ett sådant förslag, för man måste nog ta steg för steg framåt när man tänker sig att reformera säkerhetsrådet och säkerhetsrådets arbete. Det här är alltså någonting som vi är djupt involverade i. Det visar också hur viktigt det är för vilka frågor man kan driva vilka som faktiskt sitter i säkerhetsrådet. Jag uppskattar att ni stöder vår kandidatur till säkerhetsrådet.
Margot Wallström (S):
Jag anser att ett aktivt arbete för internationell kärnvapennedrustning är en självklar del av svensk säkerhetspolitik. Det är ständigt aktuellt, inte minst mot bakgrund av Nordkoreas provsprängning nyligen. Vi ser också hur de befintliga kärnvapenarsenalerna bibehålls och att man utvecklar nya vapen.
Det gynnar inte vår säkerhet, och det gynnar inte världens säkerhet att ledas in i en ny rustningsspiral. Därför är de frågorna mer aktuella. Vi jobbar på att eliminera alla kärnvapen, främst inom FN, genom olika initiativ för kärnvapennedrustning. Den öppna arbetsgruppen är som sagt i hög grad ett resultat av att vi åter har engagerat oss.
Vi var med i den mindre grupp stater som förhandlade om nedrustningsdelen under NPT:s översynskonferens förra året. Vi bedriver ett arbete för att minska riskerna. Det görs bland annat i den globala tankesmedjan Global Zero. Vi har också återinträtt i De-alerting Group, som verkar för att minska kärnvapnens stridsberedskap.
Om fler människor insåg hur det ser ut med stridsberedskapen och hur farligt det är skulle vi nog få ännu större stöd för just de-alerting. Vi bidrar också till de tekniska samarbetena för att upptäcka kärnsprängningar och verifiera kärnvapennedrustning. Vi hoppas mycket på att den öppna arbetsgruppen ska vara ett sätt att föra arbetet framåt.
Vi driver också nedrustningsfrågor bilateralt gentemot Ryssland och i nedrustningsforum där faktiskt både Ryssland och USA ingår. Vi tycker att det här bidrar till vår egen säkerhet och till en säkrare värld. Jag kommenterar inte värdlandsavtalet mer. Det kommer nämligen att vara en egen debatt om det.
Jag har ingenting mer att säga än de argument som jag redogjorde för i mitt första inlägg, Stig Henriksson. Det kommer att framgå att värdlandsstödavtalet inte ger Natoländer rätt att placera kärnvapen på svenskt territorium. Det kommer att redovisas hur beslutsprocessen ser ut och att vi kan garantera vår egen politik på området.
När det gäller Humanitarian Pledge - jag vet inte vad det skulle heta på norrländska eller på Umemål, Stig - tycker vi att nya legala instrument behövs för att nedrustningen ska bli verklighet. Ett förbud mot kärnvapen är ett av de förslag som diskuteras, men det är inte den enda vägen framåt.
Det viktiga är att identifiera vilka åtgärder vi kan vidta för att gå snabbare fram med kärnvapennedrustningen. Jag kommer därför att ta initiativ till ett fördjupat samtal om hur arbetet kan bedrivas och om hur vi bäst kan bidra från svensk sida. Vi har tillsatt en folkrätts- och nedrustningsdelegation.
Jag anser att det är en viktig och principiell fråga för den delegationen. Därför kommer jag att be dem att framför allt titta på vad nästa steg ska vara. Det är en av de möjligheter som bör prövas av denna delegation.
Margot Wallström (S):
Tack, Stig Henriksson och Olle Thorell, för den här debatten! Det är en bra och viktig debatt om kärnvapen och kärnvapennedrustning. Naturligtvis kommer debatten om värdlandsavtalet att klargöra att kärnvapen inte ska tillåtas på svenskt territorium. Jag är säker på att vi får en egen debatt om alla detaljer.
Kärnvapenfrågan är ett inte oviktigt argument när det gäller vår militära alliansfrihet. Tanken är ju att när vi nu har tillsatt en folkrätts- och nedrustningsdelegation är det just en sådan principiell fråga som delegationen bör hantera och pröva, det vill säga om vi ska ansluta oss till Humanitarian Pledge eller inte. Därför menar jag att delegationen bör få chansen att diskutera det.
Det är också ett sätt att åstadkomma folklig förankring i den här typen av frågor. Stig Henriksson kan vara trygg med att arbetet för en kärnvapenfri värld är prioriterat i svensk utrikespolitik. Det är välkommet att regeringen har riksdagens stöd i detta. Efter att ha träffat några japanska överlevande förstår jag att det här kan vi bara inte tillåta hända igen, användning av kärnvapen.
Tack än en gång för den här debatten!
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Kerstin Lundgren har frågat mig om jag och regeringen avser att öka ansträngningarna och påtryckningarna via olika organ för att såväl Nadija Savtjenko som andra olagligt tillfångatagna ukrainska medborgare omedelbart ska föras till Ukraina.
Kerstin Lundgren har också frågat mig om jag och regeringen avser att uppmana de ryska myndigheterna att sluta göra Nadija Savtjenko och andra olagligt inspärrade ukrainska medborgare till gisslan, riskera deras liv och våldföra sig på deras fundamentala rättigheter. Jag uppskattar att Kerstin Lundgren ställer den här frågan och på så sätt uppmärksammar Nadija Savtjenko och de andra ukrainska medborgare som frihetsberövats i samband med Rysslands aggression mot Ukraina.
Sverige har i bilaterala samtal med ryska företrädare och genom EU framfört att Ryssland omedelbart bör släppa Savtjenko och andra ukrainska medborgare som olagligen hålls frihetsberövade, såsom Oleg Sentsov och Alexander Kolchenko. Sveriges ambassad i Moskva bevakar genom sina medarbetare Savtjenkos rättegång och visar därmed också på Sveriges stöd. Regeringen arbetar för att EU samlat ska fortsätta att driva frågan.
Sveriges och EU:s stöd till frigivandet av Nadija Savtjenko är något som jag betonade vid ett möte med hennes syster Vira i november i Ukraina. Det var andra gången som jag träffade hennes syster. Låt mig försäkra Kerstin Lundgren om att Sverige även fortsatt kommer att vara pådrivande för att Nadija Savtjenko och andra ukrainska medborgare som olagligen och i strid med Minsköverenskommelserna hålls frihetsberövade i Ryssland ska friges.
Som jag tidigare framfört i denna kammare står Sverige bakom ansträngningarna att säkra Ukrainas territoriella integritet och suveränitet och att upprätthålla trycket på Ryssland att respektera folkrättens förpliktelser och gjorda åtaganden, inklusive respekt för mänskliga rättigheter. Frigivandet av Savtjenko och andra illegalt gripna personer utgör en del av dessa förpliktelser och åtaganden.
Vi välkomnar liknande uppmaningar från internationella MR-organisationer, Europaparlamentet, Europarådets parlamentariska församling och OSSE:s parlamentariska församling.
Margot Wallström (S):
Det är en passande dag att hylla en person som Nadija Savtjenko. Hon är en modig och klok person som verkligen fortfarande tjänar som ett föredöme och tyvärr också är ett offer för den ryska aggressionen.
Vi har både i EU-sammanhang och när Sverige har agerat som en nation drivit frågan konsekvent och genomgående. Alla utrikesministrar har hållit upp foton på Nadija framför tv-kameror.
Vi har även lagt ut på sociala medier att vi vill att Nadija Savtjenko ska friges till Ukraina. Jag har vid ett par tillfällen träffat Nadijas syster och i olika sammanhang gjort vår hållning alldeles tydlig och klar. I dag förekommer också uttalanden från EU:s sida.
Det bästa vi kan göra i dag är att visa att vi står eniga också här i Sveriges riksdag och att vi gemensamt driver linjen. Jag hade tänkt att jag skulle säga något om det allvarliga läget i Ukraina. Det spelar in i den större bilden. Vi får fortfarande dagligen höra rapporter om strider i östra Ukraina.
Bedömningen är att de ryskledda separatisterna fortsätter att stå för huvuddelen av attackerna, och Ryssland fortsätter att stödja separatisterna med reguljära förband, material, utbildning och ledning. Mer än 9 000 människor har dödats och 20 000 har skadats i östra Ukraina sedan april 2014.
FN rapporterar också att befolkningen i de separatistkontrollerade områdena utsätts för dödande, tortyr och sexuellt våld. OSSE:s observatörer kan fortfarande inte röra sig fritt i separatistkontrollerade områden. Säkerhetsläget begränsar också internationella organisationers möjligheter att verka i områdena.
Situationen på Krim, inte minst vad gäller mänskliga rättigheter - jag har träffat tatarernas ledare - är en källa till fortsatt oro. Mötes- och föreningsfrihet, yttrandefrihet och andra grundläggande rättigheter har inskränkts. Sverige verkar särskilt för att just uppmärksamma krimtatarernas utsatta situation. Vi stöder också civilsamhällets organisationer som arbetar med Krim. Fru talman!
Vi fortsätter att framföra i bilaterala samtal med ryska företrädare och genom EU att Ryssland omedelbart ska släppa Savtjenko och andra ukrainska medborgare som hålls frihetsberövade. Läget för Nadija Savtjenkos del är just nu mycket allvarligt eftersom hon också har slutat att dricka, inte bara upphört med att äta.
Vår ambassad i Moskva bevakar rättegången, och vi arbetar för att EU samlat ska fortsätta att driva frågan. Utrikestjänsten har gjort uttalanden till stöd för Nadija Savtjenko. Vårt förhållande till Ryssland måste vara tydligt, principfast och konsekvent. Jag tror att alla bedömare skulle säga att Sverige definitivt bedriver en konsekvent linje. Jag tycker att det är bra att Kerstin Lundgren via sin interpellation lyfter upp den viktiga frågan.
Vi kommer att fortsätta att uppmärksamma den, och det är bra att vi är så eniga. Tack också till Christian Holm Barenfeld för hans inlägg.
Margot Wallström (S):
Jag är helt öppen för att använda alla våra diplomatiska verktyg när det gäller att protestera och reagera mot en dom som kommer. Vi bevakar rättegången, och vi kommer förstås också att via EU reagera på domen när och om den nu kommer och hur den än är utformad. Det måste vi alltså hålla öppet, och vi måste vara väldigt tydliga i våra uttalanden när vi vet hur det går.
Jag vill säga någonting om vad vi gör. Vi har ju som policy att vi ska ge stöd till Ukraina, och vi har sagt hela tiden att vi måste hjälpa Ukraina att lyckas. Vi ger ett omfattande bilateralt stöd; vi gav 240 miljoner kronor 2015. Vi har ett lån på 1 miljard svenska kronor, och vi är den fjärde största bilaterala givaren till Ukraina efter USA, Tyskland och Kanada.
Det bilaterala stödet är ungefär 220 miljoner kronor per år. Vi stöttar förstås den makroekonomiska utvecklingen, stärker rättsstaten och hjälper statsförvaltningen och det civila samhället. Vi försöker göra insatser för att förbättra miljö och klimat och även jobba på antikorruption och jämställdhet.
Energieffektivisering är ytterligare ett program vi har investerat väldigt mycket i. Dessutom ger vi ett omfattande humanitärt stöd. Vi har gett 100 miljoner kronor i humanitärt stöd för att underlätta situationen i östra Ukraina, vilket förmedlas till Ocha, World Food Programme och Unicef.
Utöver det verkar vi, precis som ni två som har varit uppe i debatten redan vet, via OSSE. Jag tror att det också är någonting vi ständigt måste se över - vad kan vi bidra med ytterligare när det gäller observatörer, övervakningsmöjligheter och att förbättra observatörsmissionen i Ukraina? Vi har hittills gett 33 miljoner kronor till missionens budget.
Vi har också bistått med bepansrat fordon, och vi tänker fortsättningsvis även ge politiskt och finansiellt stöd till missionen. Vi välkomnar den mandatförlängning för observatörsmissionen som nyligen har beslutats. Vi har också bidragit med valobservatörer till Odihrs valobservatörsmissioner.
Vi ger dessutom stöd via EU, och där har vi sex personer till den civila rådgivningsinsatsen i Ukraina. Vi är delaktiga i ett stort biståndspaket. Det är bara några exempel på det stöd vi ger till Ukraina.
Detta är otroligt viktigt också som balans till det som har nämnts av både Christian och Kerstin Lundgren här i debatten, nämligen att det finns ett väldigt fokus på att begära att Ukraina vidtar åtgärder medan det inte alltid finns samma krav på den ryska sidan. Vi kommer fortsatt att hävda att sanktionsregimen ska vara kvar tills man lever upp till Minsköverenskommelsen, och vi kommer fortsatt att hålla pressen uppe.
Jag lovar att vi också ska reagera på domen när den eventuellt kommer och förstås, som sagt, använda våra diplomatiska verktyg. Det känns tryggt och bra att vi gör det i stor politisk enighet också från den svenska riksdagen.
Margot Wallström (S):
Jag tackar än en gång Christian Holm och Kerstin Lundgren så mycket för debatten. Jag anser att vårt och EU:s förhållande till Ryssland måste vara principfast, tydligt och konsekvent. EU måste fortsatt vara en stark röst för demokrati och mänskliga rättigheter, och därför ska vi kräva att de uppfyller villkoren i Minsköverenskommelsen. Vi kommer fortsatt att uppmärksamma Savtjenkos situation, och vi kommer att reagera.
Våra verktyg är alltid avdammade, så de är redo att användas. Det är också en styrka om vi kan reagera samfällt i EU-sammanhang. Jag hoppas att vi kan få liknande uppmaningar också från internationella organisationer, från Europaparlamentet, Europarådet och OSSE, så att vi kan se till att detta uppmärksammas fullt ut, överallt och internationellt. Tack för att ni tog initiativ till den här debatten!