KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tommy Waidelich (S):
Syftet får de personer som varit inblandade stå för. Men det framgår av handlingarna att syftet var att erbjuda information om det utrikespolitiska läget. Och slutsatsen är från KU:s och Justitiekanslerns sida att inget grundlagsbrott har begåtts. Jag tycker att det är viktigt att vi är sex partier som har kunnat nå en enighet om detta.
När jag hör Mauricio Rojas sista inlägg tycker jag kanske att den här reservationen verkar onödig, med tanke på hur nöjd Mauricio verkar vara med mitt svar. Men det är förmodligen en feltolkning som vi kan återkomma till i ett annat sammanhang. Det viktiga att komma ihåg är att regeringen i detta fall har ett dubbelt uppdrag, att statsledningen ska värna hotade svenska intressen samtidigt som man ska följa grundlagen. Det slås fast i KU:s betänkande.
Och liksom Justitiekanslern kommer KU fram till att inget grundlagsbrott har skett.
Tommy Waidelich (S):
När jag pratar om en skatterevolt pratar jag om de orimliga effekter som vi har av den nya så kallade flyttskatten. Jag tror precis som andra talare i dag - Fredrik Olovsson sade samma sak - att folk inte är medvetna än om det som ni nu genomför. Det kommer att visa sig våren 2009 när skattebeskeden skickas ut. Då blir det tydligt för var och en. Det är möjligt att det blir en debatt innan. Det är det som jag tror att det kommer att bli en revolt kring.
Det är framför allt för att det är en retroaktivitet, det vill säga även om skatten införs nu från den 1 januari 2008 så har folk gjort kalkyler på gamla spelregler. Det är det som jag tror att folk upplever som orättvist. De har gjort upp sin planering. De har planerat sin hushållsekonomi efter de spelregler som rådde när de sålde det gamla boendet.
Nu slår ni bort det, och nu sitter man där och får besked om att pengarna inte räcker till hushållsekonomin. Där tror jag att vi kommer att få se en skatterevolt.
Tommy Waidelich (S):
De facto blir det en revolt för det som ni har gjort. Ni måste ta ansvar för de beslut som ni fattar. Det är i och för sig hedrande att Lennart Sacrédeus frågar mig om lösningarna, men det är inte jag som har skapat problemen. Det står tydligt i vår motion att vi är emot den här så kallade flyttskatten. Är det jag som är svaret skyldig hur man ska klara det gentemot EU-kommissionen? Det tycker inte jag.
Vi kan diskutera vilka krav EU-kommissionen ställer och vad som gäller i andra länder. Jag har fått en sammanställning här av Skattebetalarna, en lista över reavinstskatten i andra länder. Det är bara Portugal och Spanien på den listan som har uppskovssystem. Spanien har dessutom skattefritt för pensionärer från 65 år. De flesta länder, Danmark, Estland, Frankrike, Lettland, Nederländerna har skattefritt.
En del har det efter två, tre eller fem års innehav. Så jag förstår inte problemet här. Det är inte vi som har skapat problemen. Det är ni som har gjort det. Då får ni städa upp i egen bur.
Tommy Waidelich (S):
Jörgen Johansson pratar om paret i Bromma och Katrineholm och diskussionen om hur de ska behandlas när de ska köpa ett nytt boende. Det stora problemet med flyttskatten är för det första att den är retroaktiv, och det är det jag har fört fram här.
Paret i fråga måste, oavsett vilka uppskov de har sedan tidigare, betala en skatt som de inte visste om när de köpte sina villor i Bromma eller i Katrineholm. Det andra problemet är att detta hämmar rörligheten. Det gör det svårare och dyrare att flytta.
Jag får samtal och brev från pensionärer - jag tror att ni andra också får det - om att de inte har råd att flytta utan måste bo kvar, fastän de kanske skulle vilja byta villan mot en lite mindre bostadsrätt. Man vill ha något som är lite mer lättskött och enklare på äldre dagar. Det är de två stora problemen: retroaktiviteten och rörligheten.
Sedan kan man fråga sig hur pass representativa dessa par i Bromma och Katrineholm är. Utifrån mitt perspektiv är det stora problemet i min region att 130 000 människor sitter med uppskov. Många har planerat sin hushållsekonomi efter spelregler som nu ändras.
Tommy Waidelich (S):
Jag ser problemet för paret i Bromma som under en lång tid har betalat höga räntor på sitt boende och som också har betalat en hög fastighetsskatt jämfört med paret i Katrineholm. Man kan också diskutera hur det har sett ut tidigare. Det är klart att båda paren ska betala en skatt i slutändan, oavsett om de har uppskov eller inte. Men uppskoven är ju till för att man ska kunna byta även i heta områden.
Dessutom tycker jag inte att fallet är så representativt. Det stora problemet är alla som sitter med stora uppskov och som har planerat sin hushållsekonomi efter spelregler som nu ändras.
Tommy Waidelich (S):
Vi är från samma område. Jag pratar om 130 000 bara i Stockholmsregionen, i vår valkrets, som har uppskov och som nu tvingas förändra hela sin hushållsekonomi. Deras kalkyler förändras över en natt genom ert underbara beslut. Det är i och för sig hedrande och trevligt att ni nu börjar fråga efter våra synpunkter, men varför gjorde ni inte det innan ni kom med dessa dramatiska och retroaktiva förändringar?
Vad är beskedet till dessa 130 000? Varför ska ni införa denna retroaktiva skatt? Är det något du kan försvara?
Tommy Waidelich (S):
Det är intressant att höra på Gunnar Andrén, och jag beklagar att kompromissen bara var en kompromiss mellan de fyra borgerliga partierna. Hade ni bjudit in oss till samtal, liksom ni gör nu, hade Folkpartiet och Socialdemokraterna kanske kommit fram till en lösning som vi hade kunnat driva tillsammans. Men allt detta är hypotetiskt. Vi vill hur som helst se över hela skattesystemet. Det sade vi redan före valet.
Vi hade inga planer på att öka beskattningen inom bostäder. Det figurerar olika siffror här. Vi beklagar alltså bara att den borgerliga regeringen valde att själv gå fram och skapa ett eget system. Det är bara att beklaga.
Tommy Waidelich (S):
Jag tackar finansministern för svaret, även om jag hade förväntat mig mer. Men det kanske vi kan få under debattens gång. Jag vill också passa på att hälsa från Jan Emanuel Johansson, som har lämnat riksdagen, eftersom jag är tillbaka från min föräldraledighet. En del kallar det utanförskap, men den debatten kan vi ta en annan gång.
Hur som helst är det ett faktum att om tullen i Kapellskär läggs ned kommer över 10 000 ryska långtradare att hänvisas till Arlanda för sin klarering. Det kommer att ge en hel del negativa effekter. Bland annat tvingas lastbilarna att åka på smala olycksdrabbade vägar genom Norrtälje.
Jag har sett av tidigare debatter att finansministern har en viss erfarenhet av dessa vägar. Det kanske också är det som är anledningen till de starka protesterna från Norrtäljeborna. Det har att göra inte bara med hotet mot tullen i Kapellskär, narkotikainflödet, hoten mot jobben i hamnen och annat, utan också med den oro som finns för olyckor.
Jan Emanuel lämnade i går över 5 000 namnunderskrifter från Norrtäljeborna som ger uttryck för det här. Jag kan hälsa att det sedan dess har kommit 2 000 till. Det är en illustration på hur viktig frågan är för Norrtäljeborna, men även för länsborna och för hela Sverige, skulle jag vilja påstå. Det här leder inte bara till att det kommer att bli besvärligt för trafiken på de här småvägarna.
Det kommer också att bli besvärligt på Arlanda. De över 10 000 ryska långtradarna kommer att ge utsläpp. Enligt riksdagens utredningstjänst beräknas utsläppen öka med 1 000 ton koldioxid. Enligt samma utredningstjänst hotas utsläppstaket över Arlanda.
De ökade koldioxidutsläppen kommer att innebära en begränsning för flygtrafiken och leda till att direktlånglinjer från Arlanda kommer att flytta till andra flygplatser. Det kommer att leda till att vi tvingas flyga till andra flygplatser för att komma ut i världen. Det kommer att påverka Stockholms och Sveriges internationella kontakter, vilket är dåligt för tillväxten.
Min poäng är att de ökade koldioxidutsläppen och påverkan på utsläppstaket är en viktig miljöfråga. Just av det skälet har Jan Emanuel frågat statsrådet Åsa Torstensson om regeringen avser att ta några initiativ dels vad gäller trafiksäkerhetsanalyser, dels vad gäller miljökonsekvensanalyser. Det har vi tyvärr inte fått något svar på här i dag.
Visserligen hänvisar finansministern i sitt tidigare svar till att Tullverket bör göra en miljökonsekvensanalys. Det skulle vara intressant att höra om det är något sådant på gång. Jag skulle också vilja efterlysa ett regeringsinitiativ. Jag tycker inte att Tullverket har visat kompetens genom det förslag det har lagt fram när det gäller att se effekter utöver den egna verksamheten.
Därför vore det väldigt angeläget att regeringen tog initiativ till både en trafiksäkerhetsanalys och en miljökonsekvensanalys. Jag skulle gärna vilja ha svar på frågan om regeringen avser att göra det.
Tommy Waidelich (S):
Problemet i det här fallet är att det sätt på vilket Tullverket utformar sin verksamhet får effekter för andra verksamheter. Det får effekter på Luftfartsverkets arbete på Arlanda. Det får effekter för Vägverket, polisen och andra myndigheter. Jag tycker att det är fel att gömma sig bakom Tullverket och säga att det är deras ansvar att ta konsekvenserna. Det är faktiskt regeringen som har det samordnande ansvaret.
Jag hade förväntat mig mer av regeringen än att den bara skulle säga att det är upp till Tullverket att göra miljökonsekvensanalyserna och annat. Det är regeringens ansvar att göra en helhetsbedömning. Vad ligger som grund för de extra 50 miljonerna? Det måste finnas någon grund för att regeringen har gett de extra 50 miljonerna.
Som jag ser det borde de extra 50 miljonerna till att börja med leda till att hela förslaget till en ny organisation slängs i papperskorgen och att vi får börja om. Nu finns det förutsättningar för att bygga upp något nytt och inte utgå från det här förslaget, som påverkar vida utöver tullens egen verksamhet. Det skulle jag vilja ha svar på av finansministern. Delar han bedömningen att de 50 miljonerna extra gör att vi kan kasta förslaget i papperskorgen?
Det får inte bara konsekvenser i Kapellskär. Det får, precis som finansministern säger, konsekvenser i övriga delar av landet också för tullverksamheten. Vi måste börja på ny kula.
Tommy Waidelich (S):
Kan jag tolka finansministerns uttalande att klareringen inte ska ske i en storstad som att verksamheten i Kapellskär blir kvar? Det är egentligen konsekvensen, för Kapellskär ligger utanför storstaden. Arlanda däremot har en nära koppling till storstaden. Vad var bevekelsegrunden för de 50 nya miljonerna från finansministern?
Kommer det interna dokumentet, som visserligen är internt men som har konsekvenser för Tullens egen verksamhet, att kastas i papperskorgen?
Tommy Waidelich (S):
Tack för svaret från infrastrukturministern, även om jag hade hoppats på ett mer konkret besked. Men det kanske vi kan få under debatten. Jag börjar med tullfrågan. Det är en fråga som vi har debatterat vid fler tillfällen i riksdagen. Inte minst har Jan Emanuel Johansson gjort det.
Som tur är har Tullverket insett det orimliga i neddragningen i Kapellskär, som hade lett till att 20 000 ryska långtradare hade behövt tulla i Arlanda. En viktig anledning är inte bara att vi har tagit upp frågan här i riksdagen, utan också den starka folkopinionen inte minst från Norrtäljetrakten där också Jan Emanuel Johansson har varit aktiv och samlat in namn och annat.
Jag tycker inte att det här var en fråga bara för Tullverket. Detta visar att en enskild myndighet påverkar verksamheter långt utanför sitt eget område. Jag tycker inte att regeringen hade rätt att gömma sig bakom Tullverket. Den borde ha agerat. Som tur är har ändå Tullverket dragit tillbaka förslaget, och vi kan koncentrera oss på de andra två frågorna.
Infrastrukturministern säger att hon vill låta det så kallade konsortium som har monopol på Arlandabanan diskutera med SL, SJ och Upptåget om ett avtal som gör att fler kan trafikera banan - i dag har de ju monopol - och vill av det skälet inte säga upp avtalet.
Då skulle jag vilja ställa en följdfråga eftersom infrastrukturministern har sagt att det är viktigt med fler aktörer på spåret med möjlighet att angöra Arlanda. Om samtalen mellan de här aktörerna inte lyckas, är infrastrukturministern då beredd att varsla det här så kallade avtalet?
Kan jag tolka infrastrukturminister så att hon har gett de här samtalen ytterligare ett halvår? Det är ju om ett halvår som avtalet kan sägas upp. Den andra frågan är att det inte räcker även om vi får ett sådant avtal.
Det är viktigt, och det krävs på kort sikt, men på lång sikt krävs det också nya spår till Arlanda, inte minst för att möjliggöra bättre trafik via Märsta. Det krävs också för att förbättra möjligheterna till godstransporter. Där är det viktigt att regeringen agerar.
Jag skulle vilja fråga infrastrukturministern hur det här kommer att hanteras i den så kallade infrastrukturpropositionen. Tar regeringen situationen på Arlanda på allvar? Redan i dag slår Arlanda i taket. Får vi en situation där man inte gör något ytterligare för att förbättra kollektivtrafiken, utöver att släppa in fler aktörer, kommer Arlanda att slå i utsläppstaket.
Det gäller inte minst 2011 när man inte får överskrida det. Om regeringen då inte har gjort någonting för lösa situationen på Arlanda får vi en begränsning av flygtrafiken på Arlanda. Det är dåligt för tillväxten, inte bara i regionen utan i hela landet. Arlanda är det ju ändå det nationella flygnavet.
Jag skulle vilja fråga infrastrukturminister om jag kan tolka henne så att aktörerna får ett halvår på sig att lösa situationen, annars varslas avtalet. Kommer det några konkreta kollektivtrafiksatsningar i infrastrukturpropositionen som hjälper till att lösa situationen på Arlanda när det gäller begränsningen av utsläppstaket?
Tommy Waidelich (S):
Tack, Åsa Torstensson, för svaret! Den här gången tyckte jag att jag fick lite mer konkreta besked. Det som gläder mig är just beskedet om att regeringen i infrastrukturpropositionen kommer att återkomma med konkreta åtgärder för att förbättra kollektivtrafiken till Arlanda. Vi kommer att följa det här. Vi har från Socialdemokraternas sida, här i regionen, i Stockholms län och Stockholms stad, tagit fram ett tolvpunktsprogram för hur man ska kunna rädda Arlanda.
Det innehåller dels kortsiktiga åtgärder som att förhandla om avtalet och framför allt öka konkurrensen och släppa in fler aktörer samt sänka priserna på resorna på Arlandabanan, dels långsiktiga åtgärder som nya spår, en ny station i Märsta, åtgärder för att förbättra den miljövänliga busstrafiken och andra delar.
Jag överlämnar gärna detta till statsrådet senare, som ett bidrag till arbetet inför infrastrukturpropositionen. Men om jag får kritisera statsrådet vill jag framför allt ta upp det kortsiktiga perspektivet. Vi får återkomma till det här i höst, och vi får väl bedöma regeringen efter det man presenterar i propositionen.
Det jag skulle vilja se är en mer aktiv hållning från regeringens sida. Det går ju faktiskt att ta initiativ även om aktörerna samtalar. Det går till exempel att samla aktörerna och berätta om hur regeringen ser på situationen, nämligen att det är viktigt att man kommer överens och att om man inte kommer överens är regeringen beredd att omförhandla eller säga upp avtalet.
Man kan på olika sätt vara med, vara delaktig och visa intresse i den kortsiktiga processen och inte bara vänta på att aktörerna ska komma överens. Även om statsrådet är optimistisk tror jag att man inte ska se det här som en helt okomplicerad situation.
Vi har det privata monopolet som har en fri prissättning och som själv gärna vill åka fritt på den del av spåret som Banverket och staten ansvarar för ned till Stockholm, men som själv vill ha 150 miljoner kronor för att släppa in fler aktörer på den lilla snutt av spåret som kommer från Skavstaby och Rosersberg och går upp till Arlanda.
Jag är inte så säker på att det är någonting som de andra aktörerna kommer att svälja så där alldeles lätt. Jag tror faktiskt att det här krävs mer av regeringen, och jag skulle gärna vilja se initiativ från Åsa Torstensson. Varför inte samla aktörerna och berätta om hur regeringen ser på situationen?
Tommy Waidelich (S):
Det handlar om just det långsiktiga. Det krävs åtgärder nu för att det ska få långsiktig effekt när det gäller infrastrukturinvesteringar. Därför måste det till satsningar på nya spår i infrastrukturpropositionen. Inom mindre än tre år får inte utsläppstaket begränsas enligt nuvarande koncession.
Om regeringen inte är beredd att förändra den koncessionen, det utsläppskravet, måste det till åtgärder som fungerar och är på plats 2011. Det är mindre än tre år kvar. Infrastruktursatsningar tar, precis som ministern säger, lång tid att förverkliga.
Med de åtgärder som Arlanda i dag jobbar med klarar de kanske utsläppskraven inom tre, fyra, fem år, men sedan behövs det hjälp utifrån. Hälften av alla koldioxidutsläpp kommer nämligen från marktransporterna, något som flygplatsen inte råder över.
Flygplatsen råder inte över den infrastruktur som finns, utan de behöver hjälp av staten i form av investeringar och annat. Det handlar också om att vi får miljövänliga bussförbindelser och spår som möjliggör bättre godstransporter. Om man tittar på det arbete som Arlanda själv gjort visar det sig att de fått ned koldioxidutsläppen från den egna verksamheten.
Flyget är mer eller mindre oförändrat. Vi hade en nedgång efter den 11 september 2001, men nu har vi kommit i kapp. Det stora problemet är alltså marktransporterna, och för att få fler att välja bort bilen behöver vi satsa på kollektivtrafiken. För att detta ska vara på plats, när utgiftstaket inte får överskridas, måste regeringen agera nu.
Det krävs ett särskilt avsnitt i infrastrukturpropositionen där regeringen utvecklar sitt resonemang och satsar på Arlanda. Det hoppas jag att statsrådet kan hålla med om.
Tommy Waidelich (S):
Det här börjar bli riktigt intressant. Lennart Hedquist problematiserar uppskoven och pratar om att avskaffa dem. Om det är beskedet från Moderaterna i dag är det också ett intressant besked i skattedebatten. Lennart Hedquist hänvisar till Riksrevisionens rapport. Det gör även Anders Borg i sitt svar. Det tycker jag är bra. Jag sitter själv i Riksrevisionens styrelse.
Den här rapporten handlar om att det gäller att se hur uppskoven redovisas och att man tar hand om dem i skatteavtal med enskilda länder till exempel. Att tro att vi kommer att få en massutvandring från Sverige och att alla tar med sig sina skatteuppskov är väl att ha riktigt dåligt förtroende för den egna politiken. Där behöver vi hyfsa debatten.
Det skulle också vara roligt om regeringen hade ägnat lika mycket uppmärksamhet åt andra rapporter från Riksrevisionen, som definitionen av utanförskap eller försäljning av statliga bolag. Men det är en annan debatt. Från Socialdemokraternas sida ger vi ju besked om förmögenhetsskatten. Vi ger ett tydligt besked om att vi vill införa en förmögenhetsskatt. Det handlar om att fördela om från de rika till de fattiga. Därför är vi emot överskottsräntan.
Den slår väldigt hårt mot dem med små marginaler. Hela er fastighetsskattereform är ju en reform som gynnar de rikaste, dem med de dyraste villorna. Jag tycker att det är väldigt olyckligt att ni inte gav något som helst besked om den här överskottsräntan inför valet. Det är en skatt som kom som en blixt från klar himmel. Man måste kunna ge ett besked. Ni satt och förhandlade i slutna rum.
Enligt vad medierna rapporterade ville inte Anders Borg röra fastighetsskatten. Det landade i en sänkning för dem med de dyraste villorna. Det finansieras med en överskottsränta. Det pratade ni inte om inför valet. Vi ger ju besked om förmögenhetsskatten. Därför tycker jag att vi har ett mer renhårigt förhållningssätt.
Tommy Waidelich (S):
Jag vill tacka för svaret, även om jag hade hoppats på ett annat svar. Vi har sett under de senaste åren hur vårdköerna ökar. Särskilt här i Stockholms läns landsting har vårdköerna ökat dramatiskt. Vi har i dag totalt sett 66 000 patienter som väntar på vård bara i Stockholms läns landsting.
Ökningen av det antal patienter som ska omfattas av vårdgarantin motsvarar 156 procent. Om man tittar bara på barnsjukvården ser man att antalet barn som väntar på att komma till barnmedicinsk mottagning har ökat med över 200 procent bara under 2007 och 2008.
Jag tycker att socialministern gör det väldigt lätt för sig genom att säga att detta beror på att den gamla regeringen hade en vag eller diffus vårdgaranti. Så är det inte. Om man tittar på utvecklingen sedan den vårdgarantin sjösattes i november 2005 ser man att köerna minskade det första året. Men sedan ni tog över har de ökat.
Jag tycker att det är viktigt för en regering att verkligen ta ansvar för den situation man är ansvarig för. Ni har ändå suttit och styrt i två år, så det är lättvindigt när ni skyller ifrån er på en tidigare regering. Man ska också komma ihåg att vad som samtidigt har hänt är att till exempel här i Stockholms läns landsting har man öppnat upp och fattat beslut om att tillåta försäkringspatienter på alla sjukhus.
På det här sättet skapar man en gräddfil för dem som har råd att betala för sig. Man blandar offentliga och privata pengar. Det är inte speciellt svårt att se vad konsekvensen kommer att bli i en situation när vårdköerna ökar kraftigt och det samtidigt skapas en gräddfil. Då kommer de som inte orkar stå och köa att betala privat, och vi kommer att få de här så kallade gräddfilerna i vården.
På så sätt tycker jag att situationen med de ökade vårdköerna är dubbelt allvarlig. De drabbar inte bara dem som väntar på operation, utan de skapar också gräddfiler i vården och en mer orättvis sjukvård. Jag vill fråga socialministern: Är det egentligen regeringens lösning på de ökade vårdköerna att privat kunna beta av en del av köerna och slippa skattefinansiera?
Tommy Waidelich (S):
Regeringen vidtar många åtgärder, säger socialministern. Men köerna ökar. Ni sade inför valet att ni gick till val på att korta köerna, och därför har jag en fråga. Halva tiden av mandatperioden har gått. Kan socialministern åtminstone nu lova att det löfte som gavs kommer att förverkligas? Kommer vårdköerna att ha minskat under den andra halvan av den här mandatperioden? Så här långt har de ju gått upp.
Jag vill ställa en annan fråga, för att vara ännu tydligare, när det gäller de nya gräddfilerna i sjukvården här i Stockholmsregionen. Är socialministern beredd att gripa in för att förhindra att det skapas gräddfiler i sjukvården?
Det här var också något som sades i valet, där inte minst statsministern i en partiledardebatt gick ut och sade att man inte skulle komma att öppna för privata akutsjukhus och privat driven vård inom akutsjukvården. Där står vi nu i dag. Det här är verklighet här i Stockholmsregionen. Nu förlitar sig socialministern på myndigheter, men Socialstyrelsen konstaterar ju att det finns ett antal ökande klyftor inom vården. Det kan vi återkomma till sedan.
Om Socialstyrelsen också skulle uppmärksamma det här, är ministern först då beredd att göra någonting? Kommer ministern bara att passivt titta på när partivännerna i Stockholms läns landsting genomför det här systemskiftet inom sjukvården, eller står den tveksamhet som vi hörde i de första inläggen för att ministern är beredd att agera? Det vore väldigt intressant att veta. Jag vill göra en kort kommentar om Kalmar och Halland.
Halland har ett borgerligt styrt och Kalmar ett socialdemokratiskt styrt landsting. Problemet med den fria etableringsrätt som ni nu vill införa, såväl Finn Bengtsson som Göran Hägglund, är att den slår sönder de vårdvalssystem som finns där, och det är ingen tillfällighet att det borgerligt styrda Halland till exempel är emot det ingreppet. Det var mer en kommentar till de angrepp som gjordes mot mig. Men som sagt: De två frågorna vill jag gärna ha svar på.