Patrik Björck (S):
Jag ska lite grann konstatera hur det ser ut i Sverige i dag. Det är mycket riktigt så, Katarina Brännström, att det har blivit svårt för sjuka och äldre att få så kallad förtidspension. I stället är det antalet unga förtidspensionärer, med hela arbetslivet framför sig, som ökar. Och det sker i rasande takt. I februari kom en ny toppnotering från Försäkringskassan.
Fler än 30 000 personer mellan 19 och 29 år har nu aktivitetsersättning, och det är det som man har döpt om förtidspensionen till. Det är så man har maskerat förtidspensionen. Under förra året förtidspensionerades 2,5 procent av 19-åringarna. Sug på den siffran, Katarina Brännström! Det motsvarar en från varje gymnasieklass.
Denna grupp har alltså femdubblats i storlek. Jag skulle inte vara väldigt nöjd om jag hade varit ansvarig för en politik med sådana resultat. Herr talman! Det funderas lite grann här från talarstolen över varför vi vill ha nya skarpa förslag från arbetsmarknadsministern. Men det är för att de gamla inte har fungerat. Vi har gått igenom det. Jobbskatteavdragen fungerade inte.
Att förstöra a-kassan fungerade inte heller. Arbetslösheten steg i stället med drygt 30 procent. Sedan säger arbetsmarknadsministern att hon inte behöver lägga fram några förslag i riksdagen eftersom det finns andra ministrar som sköter skattepolitik och annat. Det må vara hänt. Självklart finns det en massa olika politikområden som samverkar om arbetsmarknadspolitiken ska kunna fungera. Det förstår vi också. Men nu är det så att den moderata skattepolitiken för det första har lett till ökad arbetslöshet.
Och för det andra är det så att om jag vill debattera det skriver jag en interpellation till finansministern om den misslyckade politiken på detta område och debatterar den med honom. Nu vill jag debattera den misslyckade arbetsmarknadspolitiken. Då lönar det sig inte att arbetsmarknadsministern försöker gömma sig bakom sin finansminister. Det blir närmast lite genant. Vad borde då denna interpellation ha handlat om?
Den borde ha handlat om nya skarpa förslag om hur man rättar till den eländiga situation som man har hamnat i med en matchning som alla faktiskt - fackföreningar, näringsliv, företag, arbetslösa, arbetsförmedlare - beskriver att den inte fungerar. De 80 000 jobb som redan finns går till spillo, och produktion utförs inte.
Vi vet alla hur det fungerar i en ekonomi, nämligen att om 80 000 jobb utförs kräver dessa 80 000 jobb insatsvaror, och de kräver transporttjänster. Det är klart att det i sin tur genererar mer arbete. Arbete skapar arbete. Det är därför som det är så tragiskt. Vi kom till och med tidigare i år med förslag, där vi försökte hjälpa arbetsmarknadsministern på traven.
Vi lämnade tio förslag som vi tyckte kunde vara rimliga även för en moderat arbetsmarknadsminister, till exempel om matchningen, om att reformera arbetsmarknadsutbildningen, om att ta bort vattentäta skott mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning och om att se över funktionsnedsattas situation.
Det finns en massa förslag som arbetsmarknadsministern skulle kunna komma med här i kammaren och som skulle kunna underlätta och förbättra för att man ska kunna börja resan upp ur det arbetslöshetsträsk som den gamla politiken, Gunnar Andrén, har lett till. Det är därför som vi kräver en ny politik.