Olle Felten (-):
Det är inte varje dag det öppnas en ny exportbutik på någon av Sveriges internationella flygplatser - men det händer.
Jag börjar med att yrka bifall till förslaget att godkänna avtalet mellan Sverige och USA för att genomföra Fatca samt till reservation 1. Sverige är ett extremt exportberoende land. Vi behöver ha bra villkor för att våra företags internationella handel med varor och tjänster ska fungera. Det är ett viktigt grundläggande villkor som bygger företagens möjligheter att utvecklas och bli lönsamma.
Denna proposition förefaller vid första anblicken innebära en ytterst harmlös administrativ åtgärd, och den rör inte upp särskilt mycket damm i debatten - särskilt inte i dessa dagar. I sak handlar frågan om var i statsapparaten ett flygplatsbolags beslut om att öppna en exportbutik på en flygplats ska administreras. Just nu ligger den uppgiften på regeringen, och förslaget är att flytta den till Skatteverket.
Det är i sin tur en nödvändig förutsättning för att de ska kunna leverera de skattepengar som finansierar den svenska välfärden. Detta är en viktig anledning till att Sverige träffar bilaterala avtal med andra länder på skatteområdet. Fatca, Foreign Account Tax Compliance Act, är en nationell lag i USA som instiftades 2010.
Det tycker vi i grunden är en sund taktik, och vi har ingen annan uppfattning i just den frågan. Men, fru talman, vid närmare granskning visar det sig att även i denna proposition döljer sig en viktig principiell fråga, vilket vår reservation i ärendet har tagit fasta på.
Det uttalade syftet med lagen är att allmänt förbättra internationell efterlevnad av skatteregler men också att säkra de amerikanska skatteintäkter som följer av att skattskyldiga amerikaner äger konton i utländska banker, försäkringsbolag och andra finansiella institut. Metoden som USA använder för att uppnå sitt syfte är dels en rejäl piska, dels en liten morot.
Sakförhållandet vid dagens tillståndsgivning, som regeringen ansvarar för, är att en flygplatshållare ansöker om tillstånd för att öppna en exportbutik, och regeringen utfärdar tillståndet utan särskild prövning. Det är inget konstigt med det.
Man ställer grundkravet att de finansiella instituten ska redovisa sina amerikanska kunders kontoinnehav till USA:s skattemyndighet. Om de inte gör det utgår en straffavgift på 30 procent av alla transaktioner från USA till det aktuella institutet. En sådan avgift gör att det i praktiken blir omöjligt att bedriva sådan verksamhet utan att uppfylla rapporteringskravet.
I den nu föreslagna ordningen flyttas hanteringen till Skatteverket, som redan ansvarar för tillstånd och kontroll av andra delar av flygplatsbolagens hantering i sammanhanget, till exempel tillstånden som upplagshavare för alkohol och tobak, vilket framgår av förordningen SFS 2010:173 från mars 2010.
Med andra ord: Vill utländska aktörer tjäna pengar genom att tillhandahålla finansiella tjänster till amerikanska kunder måste Fatca följas - punkt. För att hantera all den rapportering som blir resultatet av Fatca har man utvecklat ett så kallat modellavtal som beskriver förutsättningar och arbetssätt för den rapportering som ska ske.
Överflyttningen av ansvaret till Skatteverket är bra eftersom det innebär en förenkling i de administrativa processerna och att en myndighet har kontroll över hela verksamhetskedjan. Det är bra även för flygplatsbolagen. Och det är nu problemen börjar. Lagrådet har i sitt remissvar till propositionens förslag lämnat en svidande kritik mot en ökad byråkrati och en mer komplex administrativ process, och det är den vi vänder oss emot. Fru talman!
Detta avtal är moroten, som också ligger till grund för hur olika stater agerar för att respektive lands finansiella institut ska kunna uppfylla kraven med en rimlig administrativ insats. I princip skapar avtalet möjligheter för en nation att samla in data centralt och att låta den nationella skattemyndigheten hantera rapporteringen till USA samt en del kontrollverksamhet i detta sammanhang. Sverige tecknade avtal med USA om att införa en sådan lagstiftning i augusti 2014.
Så här skriver Lagrådet i sitt remissvar: "Lagrådet ifrågasätter om det är motiverat att behålla ordningen med tillståndsbeslut. När ordningen inte innefattar en prövning i sak framstår den som en meningslös byråkratisk omgång."
Den proposition som vi nu diskuterar innehåller ett lagförslag som syftar till att skapa sådana förutsättningar för Sverige och svenska finansiella institut samt att godkänna själva avtalet. Lagförslaget är ett resultat av långvariga förhandlingar mellan Sverige och USA i frågor som hänger samman med hur svenska finansiella institut ska kunna agera med så små administrativa pålagor som möjligt. Så långt är det i huvudsak bra.
Det här borde leda till en rejäl reaktion hos lagstiftaren - en meningslös byråkratisk omgång. Lagrådet fortsätter: "Om det anses att en kontrollmöjlighet alls behövs borde det vara tillräckligt att flygplatshållaren är skyldig att till Skatteverket anmäla sin avsikt att inrätta en exportbutik."
Sverige behöver regler i det internationella umgänget som skapar bra förutsättningar, som jag var inne på i början. En stor fråga i Fatca-avtalet och i den aktuella lagstiftningen är hur de finansiella instituten ska identifiera de kunder och konton som ska rapporteras.
Lagrådet föreslår därefter en ändrad lydelse av lagförslagets 3 § andra stycket: "En flygplatshållare som avser att inrätta en exportbutik på flygplatsen ska anmäla detta till Skatteverket." Vidare ska 6 § och 7 § tas bort. Fru talman! Detta är en mycket klok invändning mot regeringens förslag om en ökning av byråkratin som vi ställer oss bakom i vår reservation.
Det är här vi har några invändningar mot vissa av de lagförslag som den rödgröna regeringen lägger fram i propositionen men som även Alliansen har ställt sig bakom. Vi har identifierat två situationer där det med relativt små medel skulle gå att förenkla de administrativa processerna högst påtagligt i förhållande till den liggande propositionen. Den första handlar om små finansiella institut.
Ett beslut i enlighet med vår reservation skulle bland annat innebära följande. Att regelverket anpassas till verkligheten och de faktiska krav som ställs med bibehållen möjlighet till den relevanta verksamhetskontrollen. Att vi inte skapar nya och onödiga domstolsprövningar. Rättsväsendets problem i dag är faktiskt inte att det finns för lite att göra. Tvärtom!
Vi har i vår reservation föreslagit åtgärder för att underlätta för de riktigt små finansiella instituten. Det handlar framför allt om att ge Skatteverket i uppdrag att utforma regler som gör att småskaliga finansiella verksamheter kan ges ett särskilt stöd i den aktuella identifieringsprocessen för rapporteringsskyldiga konton.
Vi behöver inte lägga på ytterligare meningslösa uppgifter. Att regeringen följer sina egna riktlinjer för att prioritera arbetet med att förenkla och förtydliga de statliga myndigheternas arbete och att man därigenom kan nå sitt mål att öka medborgarnas acceptans för lagar och myndigheter. Jag hoppas att även de övriga partierna vill arbeta för en effektivare statsförvaltning och till slut stöder vår reservation i voteringen.
Det kan handla om tolkningshjälp, standardiserade blanketter, praktisk hantering, förenklade inrapporteringshjälpmedel med mera. Den andra gruppen som Finansdepartementet och regeringen inte tagit vederbörlig hänsyn till i lagförslaget, trots att möjligheten är uppenbar, är de riktigt stora och multinationellt verksamma finansiella instituten.
Därmed yrkar jag också bifall till reservationen.
För dessa företag, som till stor del redan anpassat sig till förutsättningarna i den amerikanska lagstiftningen, uppstår det kostsamma administrativa pålagor eftersom lagförslaget hindrar dem från att utnyttja grundavtalets möjlighet att välja mellan amerikansk och nationell lagstiftning i urvalsprocessen för konton och kunder.
För många av dessa företag finns det påtagliga besparingsmöjligheter i att anpassa sin identifieringsprocess för vilka konton som ska rapporteras till den amerikanska lagstiftningen i stället för till den modell som implementeras i den svenska. Det alternativ vi förespråkar innebär att företagen ska kunna välja den variant som passar dem bäst - enkelt och rättframt, rakt på.
Detta framstår som en självklar lösning, och metoden finns beskriven i propositionen. Men här vinner de torra byråkraterna över förnuftet när lagförslaget mejslas ut. Den svenska regeringen väljer att avstå från denna möjlighet trots att flera tunga remissinstanser pekat på att det skulle minimera de administrativa kostnaderna.
Att en rödgrön regering inte bryr sig om sådana argument är kanske inte så oväntat, men det är inte desto mindre skadligt för de svenska företagens möjligheter att bli och förbli lönsamma i en stenhård internationell konkurrens. Tekniken blir att skapa en dynamisk lag som i detta stycke hänvisar till amerikansk lagstiftning. Det framgår av propositionen att de problem som detta kan medföra är helt obetydliga.
Mycket mer förvånande är det att allianspartierna inte inser att det i detta fall finns relativt enkla lösningar som på olika sätt skapar bättre förutsättningar för svenska företag än de som regeringen lägger fram. Fru talman! Ytterst handlar detta om förutsättningarna för hur vi ska finansiera välfärden. Det är vad det mesta av politiken går ut på.
När regeringen gång på gång lägger fram förslag som inte utgår från att våra internationellt verksamma företag ska ha de bästa möjliga förutsättningarna visar man att man inte förstår näringslivets arbetsvillkor. Därigenom rycker man bit för bit undan grunden för det fundament som välfärden vilar på.
Dessvärre, och det är med stor förvåning jag konstaterar detta, har även allianspartierna valt att agera struts i detta avseende när det gäller Fatca-lagstiftningen. Avslutningsvis, fru talman, kan jag konstatera att även processen kring Fatca-lagstiftningen visar att det är Sverigedemokraterna, det enda oppositionspartiet, som står upp i denna kammare för att bevara och utveckla förutsättningarna för en stark välfärd.