Robert Hannah (L):
Tack, utrikesministern, för ett utförligt svar! Till att börja med vill jag säga att jag blir glad över att utrikesministern tydligt nämner att kristna ledare uppmanar att man ska ha en strategi som gör att människor inte väljer att emigrera. För att kunna göra det måste det göras insatser så att de kan stanna kvar. Låt oss ta som exempel den kaldeiska kyrkan, som utrikesministern nämner. Den omfattar den assyriska folkgruppen.
För lite mer än tio år sedan, när USA invaderade Irak, fanns det 1 1⁄2 miljon assyrier i Irak. I dag beräknas de vara 300 000-350 000. Det kan inte beskrivas som någonting annat än en total etnisk rensning av de kristna folken. Det gäller särskilt i Irak. Min mamma växte upp i Irak. På grund av diskriminering, förtryck och många andra orsaker var hon tvungen att lämna landet.
Hon slutade skolan när hon gick i sjätte klass av en mycket enkel anledning, nämligen att hon tvingades läsa Koranen och be till Allah. Som djupt troende kristen kunde hon inte acceptera det, inte heller hennes föräldrar. De var därför tvungna av avsluta hennes skolgång. När jag nyligen besökte landet fick jag se att de assyriska barn som i dag växer upp i Irak har det ännu värre. De unga är rädda för sina liv, de har ingen framtidstro, de väljer att inte studera, de väljer att emigrera.
Det enda de tänker på är hur de ska komma därifrån. Föräldrar vågar inte skicka sina barn till universitet eftersom de är rädda för att de ska bli våldtagna eller att något annat ont ska hända dem. Messihi, som betyder kristen i Irak, är ett skamligt ord att säga, ett fult ord, som används om människor med kristen bakgrund i landet. Situationen i Irak är så pass allvarlig att jag tror att vi står inför total utrotning.
Visst, jag är jättestolt över allt bistånd som Sverige ger. Det är fantastiskt. Jag är stolt över att vara svensk, för Sverige är verkligen en humanitär stormakt, men det jag såg när jag besökte Irak var att de kristna inte litar på myndigheterna på plats. De vänder sig inte till myndigheterna över huvud taget. De vågar inte söka hjälp hos staten. Det enda sättet de får hjälp utifrån är genom kristna organisationer som Caritas, som ger direkt bistånd, och svenska biståndsorganisationer.
Assyrier Utan Gränser och Assyrian Aid Society når ut till varje liten by. Till och med min pappas hemby i norra Irak nådde de ut till och kunde dela ut mat till flyktingarna där. Jag håller med om att humanitärt bistånd ska riktas till alla behövande, oavsett religion.
Det ska vara allmänt, men när det uppstår en situation där vissa grupper på grund av diskriminering inte vågar vända sig till dem som ska dela ut biståndet, då har vi en situation där de som behöver biståndet allra mest inte får del av det som vi vill skicka till dem.
Jag förstår verkligen resonemanget som utrikesministern för om att vi inte ska rikta in oss på vissa grupper, men när de mest utsatta grupperna - yazidier tillhör definitivt den gruppen - inte får tillgång till biståndet eftersom de inte litar på staten, och inte heller på de organisationer som har medlen, står vi inför en situation där de som behöver biståndet allra mest inte får någonting. Därför vädjar jag till utrikesministern att fundera på hur vi ser till att biståndet faktiskt kommer fram.
Jag lägger mig inte i vilka som ska få det, men jag lägger mig i att det inte når fram i dag. Det blev helt uppenbart för mig när jag var där och såg hur det var. Jag håller med om den forskning som visar att inom 10-15 år kommer över hälften av alla kristna med stor sannolikhet att ha lämnat regionen. Tolv miljoner kristna kommer att vara sex miljoner kristna inom en 15-årsperiod visar forskningen. Det är en total utrotning vi ser, och det gäller inte bara kristna.
Det handlar om assyrier, syrianer, armenier, maroniter, kopter, grekisk-ortodoxa, romersk-katolska. Det är många olika folkgrupper som står inför utrotning. Jag önskar att det gjordes mer.