Thomas Finnborg (M):
I dag ska vi debattera betänkande CU6 om familjerätten. Att bli förälder är en av de största händelserna i människans liv. Man är euforisk av lycka samtidigt som man vet att man står inför ett stort och ofta livslångt ansvarstagande. Dock kan mycket hända inom familjelivet. Familjer kan splittras. Nya familjekonstellationer kan bildas eller, i värsta fall, dödsfall kan inträffa.
Fungerande familjerättslagar är viktiga för vårt samhälle, särskilt som vi alla vet hur skört livet är och hur fort det kan ändra sig - ibland till det bättre, ibland till det sämre. För att kunna erbjuda en bra och trygg struktur behöver den familjerättsliga lagstiftningen och dess bestämmelser ständigt skötas och utvecklas. Stolt kan jag berätta att Alliansen under sitt samarbete har arbetat för och genomfört ett antal viktiga åtgärder inom det familjerättsliga området.
Till exempel bedömde vi frågan om nationella adoptioner som prioriterad och gav därmed Socialstyrelsen i uppdrag att se över ytterligare åtgärder som behövs för att socialnämnderna i högre utsträckning ska uppmärksamma nationell adoption av barn som är eller kommer att bli placerade i samhällsvård. Detta redovisades våren 2014.
För ett halvår sedan tillsattes också en särskild utredare med uppdrag att utvärdera 2006 års vårdnadsreform med syfte att följa upp och undersöka hur reglerna har fungerat i praktiken och om syftet med reformen, som handlade om att stärka barnrättsperspektivet, har uppnåtts. Detta uppdrag ska redovisas senast den 28 oktober 2016.
Dessutom har reglerna kring gode män, umgängesstöd, skydd för barn i internationella situationer och skärpt skadeståndsansvar för vårdnadshavare förbättrats under Alliansens samarbete. I detta betänkande har utskottet behandlat runt 70 motionsyrkanden inom det familjerättsliga området. Bland riksdagens ledamöter finns helt klart ett starkt engagemang för att stärka framför allt barnfokuset.
Motionsyrkandena rör områden som framtidsfullmakter, särkullbarns och efterlevande makars arvsrätt, dödsboanmälan avseende information till bröstarvingar och utredningar om faderskap, ett område där utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen. Utskottet anser att det finns skäl för regeringen att undersöka frågeställningar kring den nuvarande ordningen runt faderskap för ogifta. Herr talman!
Runt 54,3 procent av de barn som föds i Sverige dag har samboende föräldrar. Trots att mer än hälften av barnen föds utanför äktenskapet finns det ett förlegat synsätt i fråga om föräldraskapet. Om föräldrarna hade varit gifta hade faderskapet automatiskt gått till mannen, men så är det inte om föräldrarna lever samboende. Enligt Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd bör föräldrarna kallas till samtal hos socialförvaltningen för att bekräfta faderskap.
Först när alla papper är påskrivna anses mannen juridiskt sett vara far till barnet. Dock ser regelverken mycket olika ut vid landets socialförvaltningar. Oftast kallas paret till socialkontoret för underskrift, medan andra kommuner väljer att skicka hem papper för underskrift. Vi kan då fråga oss om det verkligen är rättvist att barn födda av ett samboende par inte ska ha samma juridiska rätt till sin far som ett barn som har fötts av ett par som har ingått äktenskap.
En annan faktor som det bör tänkas på handlar om att fastställa faderskapet redan före födseln av barnet. Det finns tragiska fall där mamman har avlidit under förlossningen. Då skulle det underlätta för alla involverade parter att faderskapet redan hade fastställts. En förändring inom området ska vara utifrån att man ska uppnå det bästa möjliga för barnet. Därmed bör faderskapsärenden handläggas på ett så enkelt sätt som möjligt med hänsyn till barnets intressen.
Det bör vara en uppgift för regeringen att överväga om det finns behov av förändringar och i så fall ta nödvändiga initiativ för att förändra detta. Regeringen bör också i ett lämpligt sammanhang återkomma till riksdagen och redovisa resultatet av arbetet. Herr talman! Enligt vår uppfattning är det angeläget att modernisera adoptionsreglerna i föräldrabalken. Det är viktigt att familjelagstiftningen är modern och tillämplig på dagens familjebildningar.
I gällande adoptionslagstiftning finns regler som speglar en delvis ålderdomlig syn på familjen. Genom en adoption skapas ett varaktigt föräldra-barn-förhållande mellan dem som adopterar och den som adopteras. Den som adopteras betraktas i rättsliga hänseenden som adoptantens barn samtidigt som de rättsliga banden till tidigare föräldrar klipps av. Detta får betydelse bland annat när det gäller arvsrätten, vårdnaden om barnet och skyldigheten att svara för underhåll till barnet.
Adopterade barn har oftast en bättre fysisk utveckling. De klarar oftast skolan bättre och känner ett generellt större välbefinnande. Socialstyrelsen har på alliansregeringens uppdrag kartlagt i vilken utsträckning socialnämnderna väcker frågan om adoption av barn som är eller kan komma att bli placerade i familjehem.
Enligt kartläggningen väcks frågan om adoption av nämnderna i mycket liten utsträckning, vilket bland annat kan bero på att det inte framgår av lagstiftning eller vägledning att socialtjänsten bör uppmärksamma möjligheten. Samtidigt anser Socialstyrelsen att adoption framför allt kan vara ett alternativ för en liten grupp barn som är eller kommer att bli familjehemsplacerade - barn som saknar föräldrar i livet och barn som placeras som späda och inte kan leva med sina biologiska föräldrar.
Som det är i dag kan småbarn slussas runt mellan olika familjehem och fram och tillbaka till de biologiska föräldrarna. Detta skapar en ohållbar situation för de yngre. Vi får aldrig glömma barnperspektivet. Herr talman! En fråga som ofta uppmärksammas i samtal kring familjerättsliga regler är arvsrätten för särkullbarn i förhållande till skyddet för efterlevande makar. Reglerna har varit föremål för ändringar tidigare, och den senaste skedde för hela 27 år sedan. Lagen är föråldrad.
Det kan finnas skäl att se över den och modernisera den för dagens förhållanden. Som det är i dag ärver en make framför gemensamma bröstarvingar, som får sitt arv först när efterlevande make dör. I de fall då det finns barn till enbart den först avlidne föräldern, så kallade särkullbarn, har dessa möjlighet att få sitt arv direkt. I dag är det mycket vanligt med nya familjebildningar, vilket gör att särkullbarn blir allt vanligare. Det finns oftast också småbarn i de nya familjerna.
Dagens regelverk kan innebära stora konsekvenser för den efterlevande och dennes nya familj. Det finns risk för att man måste avyttra sin bostad i förtid för att kunna lösa ut arvet till efterlevande särkullbarn. Herr talman! Familjerätten har stor betydelse eftersom den har en inverkan på alla människors liv, speciellt på barnens. För oss moderater är det en viktig målsättning att all reglering inom området hela tiden måste bejaka barnens bästa.
Därmed är det viktigt att regler och lagar på området fattas utifrån barnperspektivet och att rättssäkerheten kring lagar och regler hålls hög. När vi nu lyckas göra detta bidrar vi till en kontinuitet och en öppenhet för förändringar som behöver ske för att svara mot människors olika behov. Herr talman! För tids vinnande yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet utom vad avser reservation 8 och 9.
Jag avstår från att yrka på reservationerna.