Eva-Lena Jansson (S):
Vid flera tillfällen har jag mötts av elever i grundskolan, men också på gymnasiet, som saknar grundläggande kunskaper om hur arbetsmarknaden fungerar. Många har liten eller ingen kunskap om fackförbund eller kollektivavtal. Men på de yrkesinriktade utbildningarna fungerar det lite annorlunda genom att både arbetsgivare och fackförbund deltar i skolan och bidrar till kunskap om arbete, anställningsförhållanden, kollektivavtal och annat som är kopplat till respektive bransch.
För att man som enskild individ ska ha förutsättningar att kunna hävda sina rättigheter och veta sina skyldigheter på arbetsmarknaden krävs också att man får utbildning i detta. I grundskolan genomförs prao redan i årskurs 8, och många får sitt första sommarjobb på lovet mellan åttan och nian men också efter nian. Varje sommar genomför LO sin kampanj Facket i sommarland, och där möter man väldigt många ungdomar som utnyttjas av oseriösa arbetsgivare.
Avsaknad av skriftliga anställningsavtal, dåliga arbetsförhållanden och svarta löner är frågor som är återkommande problem varje sommar. Därför behövs det tidigt utbildning för elever om arbetsmarknadens spelregler och vilka krav som ställs i arbetslivet. Det är något som arbetsmarknadens parter kan vara behjälpliga med. Herr talman! Men samtidigt kommer det information från fackförbund att man inte släpps in i vissa skolor för att informera om arbetsmarknadens villkor trots att man erbjuder sig.
Det har oroat mig därför att jag ser att de här eleverna inte får den kunskap de borde få. Nu läser jag i statsrådets svar att han utgår från att kunskaper om hur arbetsmarknaden och samhället i övrigt fungerar kommer att vara fortsatt viktiga inslag i undervisningen. Det jag försöker peka på är att det uppenbarligen inte är så att lärarna alltid prioriterar det.
Anita Ferm har i sin gymnasieutredning påtalat just det positiva när arbetsmarknadens parter aktivt deltar i utbildningen. Det får också positiva konsekvenser längre fram, det vill säga att när man slutar skolan går man oftare ut i arbete än om man inte har fått de här kunskaperna. Just samarbetet med fackförbunden och arbetsmarknadens parter verkar faktiskt vara det viktigaste. Om det nu inte fungerar, hur tänker statsrådet då?
Jag försöker peka på att många av de här ungdomarna som går ut inte kan någonting om arbetsmarknadens regler. De känner inte till anställningsavtal. Då tycker jag att det borde vara viktigt att detta finns med. Jag kan inte se någonstans att det är tydligt för skolan att det är någonting de borde jobba med. Nu är utvecklingen i skolan att man prioriterar entreprenörskap väldigt mycket. Företag är varmt välkomna till skolan. Jag tycker att det är jättebra.
Entreprenörskap är jätteviktigt, och även företagsamhet är viktigt. Men det är väl också viktigt att arbetsmarknadens andra parter kommer in, det vill säga fackföreningar som kan vara med och bidra till att höja kompetensen och kunskapen hos både elever och personal. Jag är lite besviken att inte statsrådet tycker att det här borde finnas med som en obligatorisk del i undervisningen.
Nu har jag pekat specifikt på fackförbund, men jag tycker att båda parterna borde kunna vara med och bidra med den informationen. Om man säger att man ställer upp på den svenska modellen och svenska kollektivavtal är det också viktigt att de som ska ut på arbetsmarknaden har kunskap om den. Efter besök på komvux och även på sfi-undervisning vet jag att den här utbildningen är väldigt begränsad.
Jag tycker att sfi fixar det lite bättre än vad man gör på många av de här skolorna. Jag skulle i alla fall vilja veta om statsrådet är nöjd med den kunskapsnivå som man tydligen uppnår när man inte ens vet vad ett fackförbund är när man har slutat skolan. Är han nöjd med den utveckling som vi har sett där personer som är 19-20 år och har gått treårig gymnasieskola fortfarande inte har en aning om vad fackföreningar är?