Joar Forssell (L):
Jag tackar statsrådet för svaret. När man lyssnar på Socialdemokraterna får man intrycket att de har vikt gubbe, ni vet en sådan där gubbe som man gjorde när man var liten. Någon ritade en bit och vek den. Sedan ritade någon nästa bit och fortsatte att vika. Lite så är det här svaret. Först säger statsrådet att man förväntar sig att alla företag sköter sig, oavsett om de är svenska eller för den delen kinesiska och oavsett var i världen de agerar.
Men när jag fortsätter lyssna på statsrådets anförande, när man har vikt vidare, får jag höra att det behövs åtgärder för att företag ska sköta sig. Alltså kan man inte anta att de sköter sig från början. Då hade inte de åtgärder som sedan raddades upp behövts i första taget. Sedan fortsätter gubbvikandet, och så säger statsrådet att vi har framfört vår syn. Det är det vanliga snacket om att vi har skickat arga brev.
Men i nästa vikning av vikgubben konstateras att utrymmet för demokrati fortsätter att minska. Då verkar det inte som att de arga breven och de tillfällen då vi framfört vår syn har fungerat särskilt väl. Det är klart att Sverige ska säga vad vi står för. Det är klart att vi ska driva på i EU. Alla de saker som statsrådet säger är bra saker. Men det är uppenbart så att det inte räcker.
Det hör man när det sägs i interpellationssvaret att utrymmet för demokrati minskar. Gubben fortsätter att vikas. Efter att man har sagt att företag ska sköta sig konstateras det att regeringen visst har velat genomföra åtgärder och också faktiskt gjort det. Det har genomförts en del åtgärder på EU-nivå, och det är positivt att Sverige har medverkat till detta.
Men samtidigt kan man se - det hör man också i anförandet - att just Kina använder sig av den här typen av produkter för att förtrycka människor. Det sker såklart inte bara i Hongkong utan i hela Kina. Hongkong är ett tydligt exempel, Xinjiang ett annat. Detta blir alltså lite märkligt. Det är ett anförande och ett interpellationssvar som minst sagt är motsägelsefullt.
Det säger emot sig självt inom sig självt. Det är klart att det från svensk sida inte finns någon som är negativ till att vi ska lita på företag. Det finns ingen från svensk sida som är negativ till att vi ska säga vad Sverige står för och att vi ska framföra vår syn. Det finns ingen från svensk sida som är negativ till att ha tuffa kontroller av farliga produkter. Men förtrycket fortsätter ju. Människor är förtryckta i dag.
Det finns stora arbetsläger, koncentrationsläger, i Xinjiang där det pågår slavarbete. I Hongkong stängs tidningar och demokratiaktivister hotas, hålls borta, fängslas och försvinner på löpande band. Utanför Taiwan mullrar de kinesiska krigstrummorna. Kinas agerande fortsätter ju, trots de här sakerna.
Min fråga är hur statsrådet och regeringen ser på att alla de här problemen fortsätter och hur Sverige kommer att agera. Vad kan vi göra? Vad ämnar statsrådet göra för att agera ännu kraftfullare framöver och faktiskt få till stånd en förändring på riktigt?
Om de åtgärder som statsrådet redogör för inte fungerar och om det skulle visa sig att Kina fortsätter sitt förtryck av människor i omvärlden, hur kommer Sverige då att agera för att öka pressen på Kina och få till stånd en förändring på riktigt?