Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Ylva Johansson, för det svaret! Låt mig bara backa tillbaka lite till begreppet utanförskap. Något som är viktigt för mig och som har varit viktigt i väldigt många år är nämligen att vi lyfter upp det begreppet. Alliansen var 2006 väldigt noga med att definiera utanförskap, eftersom problemet då var att många stod helt utanför.
De fanns inte ens i statistiken, och det var dem vi ville synliggöra: de som hade varit sjukskrivna under lång tid eller var förtidspensionärer men ändå hade arbetsförmåga. Om Ylva Johansson känner ett behov av att diskutera helårsekvivalenter här i kammaren kan vi absolut göra det.
Poängen med det begreppet och med det sätt som även ni mäter på - och som jag tycker är bra - är dock att man följer utvecklingen när det gäller hur många människor som lever på a-kassa och hur många som är långtidssjukskrivna och inte kommer tillbaka. Det är bra att ni i er budgetproposition fortsätter att ha de begreppen med. Problemet är inte, som Ylva Johanssons kollega Annika Strandhäll sa häromdagen, att vi skulle fara med osanning - tvärtom.
Just de så kallade helårsekvivalenterna, som kanske är lite obegripliga om man inte grottar ned sig i statistiken, innebär att det är fler människor som har de här stöden. Det är inte bara 1 miljon utan många fler, men alla har det inte på heltid. Min fajt handlar inte om hur vi mäter helårsekvivalenter utan om att människor står utanför och inte kommer in.
Det kan handla om lång sjukskrivning eller om att man har svårt att få det första jobbet. När vi tittar i er egen budgetproposition ser vi att arbetslösheten kommer att stiga i slutet av perioden, och det är det som är min poäng. Runt hörnet finns det en stor oro för hur verkligheten ser ut, och verkligheten är den att allt fler får svårare att ta sig in.
Jag önskar Ylva Johansson lycka till med att få ned etableringstiden till två år för alla som nu har kommit till Sverige. Jag vill gärna att regeringen och Ylva Johansson ska berätta hur det ska gå till med den politik som ni nu för.
Om nästan hälften av alla som kommer till Sverige har lägre utbildning än nian och man ändå tror att den politik som just nu förs ska leda till en etableringstid på två år får man nog vara inte bara en väldigt skicklig politiker utan nästan en trollkarl. Jag önskar er all lycka med detta, men ett gott råd är att ändra politiken.
Låt mig ge några råd på vägen: Ha jobbfokus från dag ett - en kompetenskartläggning redan när människor kommer till Sverige så att vi vet vad de har med sig och kan bidra med. Nummer två: Gör det möjligt för människor att arbeta från dag ett. Vi har tagit fram ett förslag som kan göra det möjligt att få ett samordningsnummer om man har ett jobb så att man kan gå till jobbet på en gång. Många får jobb men kan inte börja arbeta på grund av byråkratiskt krångel. Nummer tre: Se till att samhällsinformation kommer igång redan ute på asylboenden och sedan görs obligatorisk.
Koppla den till ett prov så att man vet vad som gäller i Sverige. Vi har väldigt många fler förslag, och jag skulle kunna nämna dem alla här i kammaren. Men min poäng är att regeringen och Ylva Johansson verkar beskriva ett problem men inte kopplar politiken till detta. Det kommer att krävas reformer. Vi behöver sjösätta en utbildningsplikt. Vi behöver sjösätta reformer för att fler ska ha ett jobb att gå till.
Jag är helt övertygad om att det behövs en ny anställningsform för nyanlända så att man får lära sig jobbet på jobbet. Efter åtta år har bara 25 procent av de nyanlända en helårsanställning. Det är en enorm utmaning. Ska vi kunna minska tiden det tar att komma i arbete kommer det inte att räcka med vackra ord i kammaren och vackra ord i budgeten.
Det krävs reformer som är kraftfulla.