KBLab/rixvox huggingface dataset:
Teres Lindberg (S):
Jag har verkligen inte synen att glesbygden skulle vara en belastning. Det är faktiskt precis tvärtom. Jag tycker verkligen att man ska kunna leva och bo i hela landet. Vi socialdemokrater är varken mot bilar eller bensin. Däremot tror jag inte att en skattesänkning som i praktiken innebär att det kostar 35 kronor mindre att fylla en 70-literstank löser glesbygdens problematik. Vi behöver ha helt andra åtgärder.
Det är snarare ett gynnande av storstadsborna som blir dilemmat - de flesta människor bor ju i de stora städerna, och det är de som tjänar mest på skattesänkningen, om man nu tittar på grupperingar. Jag tycker att detta är fel. Jag tycker att vi i stället borde lägga resurser på att klara klimatutmaningen och se till att vi har en laddinfrastruktur som gör att man även i glesbygden kan köra till exempel elbilar, vätgasbilar eller vad det nu är för infrastruktur man behöver. Det är ju det vi ska lägga resurserna på.
Ni väljer nu att dra ned på resurserna till statskassan. Dessa medel skulle vi kunna satsa på andra saker för att man ska kunna bo och leva i glesbygd. Det är ju ni som gynnar storstadsborna, inte tvärtom.
Teres Lindberg (S):
Det blir kontraproduktivt om man tror att man ska komma till rätta med de ökade drivmedelspriserna genom att sänka drivmedelsskatten. Det blir närmast fånigt, för det handlar ju inte om det. De stora kostnadsökningarna har ju inte alls berott på skatten utan på brister i raffinaderikapaciteten som en följd av pandemin och på att oljepriset gått upp. Det är saker som vi inte kan styra här.
Detta försöker man möta genom att göra en skattesänkning som motsvarar 35 kronor per tank. Det blir närmast fånigt. Ska vi klara av att garantera att människor ska kunna bo i hela landet och leva ett bra och värdigt liv är det inte de här 35 kronorna som kommer att lösa det, utan det är helt andra faktorer.
Det handlar om att våga satsa på järnvägen och att våga komma med förslag som möjliggör att man kan leva och bo i hela landet. Er politik gynnar bara storstadsborna. Det blir jättelöjligt när ni säger att det är en glesbygdspolitik, när det egentligen är så att de stora pengarna går till de rika i städerna.
Teres Lindberg (S):
Jag ber verkligen om ursäkt om jag uppfattades som arrogant gentemot glesbygden. Både personligen och som socialdemokrat är jag helt övertygad om att politiken har en utmaning i att se till att man ska kunna leva, bo och verka i hela vårt land. Företagen ska fungera. Människor ska kunna leva ett bra liv.
Barn och unga ska kunna ta sig till skolan på ett vettigt sätt. Då är infrastrukturen helt central. Jag hade önskat att fler i den här kammaren klarade av att se det. Vi pratar om 35 kronor för en 70-literstank. Det är ju nästan lite fånigt att tro att det ska lösa glesbygdens problem. Det är snarare tvärtom.
Det gör ju att vi inte kommer att ha tillräckligt med resurser för att lösa de verkliga problem och utmaningar vi har i glesbygden. Vi har ett land som geografiskt är väldigt stort men befolkningsmässigt är väldigt litet. Mycket av våra naturresurser, vår industri och så vidare finns i glesbygd. Att hela landet ska fungera är därför ett riksintresse.
Där ligger våra verkliga utmaningar. Min frustration beror på att detta landar så fel. Dessa förslag ligger förvisso inte inom vårt utgiftsområde utan inom ramen för skatteutskottets områden, men de har påverkan på vårt utgiftsområde. Jag tycker att det här är synd, för jag hade så gärna sett att vi gjorde mer saker för att glesbygden ska fungera.
Teres Lindberg (S):
Det är detta som gör oss så frustrerade. Det är ju inte bara vi socialdemokrater eller vi politiker i den här kammaren, utan också hela den samlade forskningen och den ekonomiska forskningen, som lyfter fram att vi måste höja drivmedelskostnaderna radikalt för att vi ska klara klimatmålen. Vi kommer aldrig att klara dem annars.
Nu är inte jag beredd att höja drivmedelsskatten. Men samtidigt är det helt kontraproduktivt att sänka den. I hur många steg vill ni göra det? Det är verkligen helt fel väg att gå. Vi måste göra helt andra saker som ser till att vi både klarar klimatutmaningarna och att Sverige är ett bra land att leva och verka i över hela landet och även i glesbygd.
Teres Lindberg (S):
Man blir nästan lite full i skratt när ledamoten Maria Stockhaus står här och pratar om reformer i deras budgetförslag som de inte röstar på. De röstar ju faktiskt på ett gemensamt förslag från Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Jag tycker att det är lite spännande. Jag skulle vilja ställa en fråga: Varför röstar ni inte på den budget som du, Maria Stockhaus, står här och pratar om?
Sedan fortsatte Maria Stockhaus att prata om att partierna inte alls är överens. Vi hade ju en ganska ingående debatt här i förra veckan om Bromma flygplats, och så sent som i dag gick Maria Stockhaus partiledare ut och bjöd upp till dans gällande just att säkra kapaciteten på Arlanda och därmed kunna lägga ned Bromma. På vilket sätt är partierna då inte överens?
Detta är ju viktiga frågor för svensk tillväxt och konkurrenskraft. Man blir lite fundersam.
Teres Lindberg (S):
Jag vill bara förtydliga att Socialdemokraterna alldeles nyligen hade partikongress, och vi beslutade just om att vi vill säkra kapaciteten på Arlanda. Det möjliggör en nedläggning av Bromma flygplats. Jag har svårt att se varför vi inte är överens om det. Men Moderaterna är välkomna att dansa på den planhalvan också.
Maria Stockhaus nämnde lite andra problematiska saker i sitt anförande, inte minst frågor om infrastrukturpropositionen. Jag vill förtydliga vad som faktiskt ligger i de planerna när det kommer till höghastighetsjärnvägen. Det handlar nämligen om ändarna. Man säger att man är emot höghastighetsjärnvägen och vill flytta nyinvesteringar i järnväg till andra delar. Vad är det som ska bort? Är det Lund-Hässleholm, Linköping-Järna eller Göteborg-Borås?
Det är nämligen vad det handlar om. Man kan inte ta bort resurserna för de delarna och tro att det inte får effekt. Något måste man välja bort.
Teres Lindberg (S):
Jag blev lite glad när Magnus Jacobsson inledde sitt anförande med att nämna en vän till mig, Miguel Odhner, och koppla det till tidigt 90-tal. Jag tänker att det är ganska viktigt att påminna sig om varför vi har haft en avsaknad av investeringar i infrastruktur.
I början av 90-talet hette statsministern Carl Bildt, och även om den finanskris som Sverige genomgick var delvis internationellt påverkad späddes den på under de åren. Kristdemokraterna ingick i ett regeringssamarbete under den här perioden.
Därefter tillträdde Göran Perssons regering, och Göran Persson beskrev det själv som att han fick åka runt till finansvalparna med mössan i hand för att få låna pengar så att vi över huvud taget skulle kunna betala för vår välfärd. Det fanns liksom inte utrymme att satsa på investeringar i infrastrukturen. Därefter tog Fredrik Reinfeldt över, och där ingick ni också, Magnus Jacobsson.
Ni satt i två mandatperioder, och då gjordes faktiskt inte heller några investeringar - trots att de borde ha gjorts. Vad handlar det här om? Jo, det handlar om att Kristdemokraterna har varit med och medverkat i regeringssamarbeten där man har prioriterat skattesänkningar framför investeringar i såväl välfärd som infrastruktur.
Att sedan stå här och beklaga sig över det man själv faktiskt är ansvarig för, nämligen bristerna i infrastrukturen, tycker jag är lite märkligt. Jag tror också att Sverige kan bättre - "framåt och bättre" brukar vara min devis. Men man driver alltså helt kontraproduktivt en politik i regeringssamarbete och står sedan här och beklagar sig över dessa brister.
Det är ju först nu, under de två senaste mandatperioderna, som vi verkligen har kunnat se ökade investeringar i infrastruktur.
Teres Lindberg (S):
Jag vill påminna ledamoten Magnus Jacobsson om följande: När Stefan Löfvens regering efterträdde den förra regeringen, där Kristdemokraterna ingick, övertog man ett budgetunderskott på 60 miljarder. Det har vi hämtat hem. Vi klarar nu att satsa på välfärden, och vi klarar att satsa på infrastrukturen. Jag blir ändå lite förvånad när Magnus Jacobsson lyfter fram olika OPS-lösningar. Vi har väl egentligen bara haft två stycken i Sverige.
Den ena är Arlandabanan, som ledamoten nämnde, och där resultatet fortfarande är att det är alldeles för dyrt att åka. Det är alldeles för få som åker Arlandabanan. Är man fler än två personer är det billigare att ta en taxi, och det är inte rimligt utifrån ett klimatperspektiv. Den andra OPS-lösningen är Karolinska sjukhuset. Ni har varit en aktivt drivande del i båda dessa projekt, Magnus Jacobsson. Karolinska sjukhuset är världens dyraste sjukhus; det kostade mer att bygga än Burj Khalifa gjorde.
Jag vet inte om det är rimliga prioriteringar för skattebetalarna, även om sjukhuset är fint.
Teres Lindberg (S):
Vi behandlar trafikutskottets betänkande, som också innehåller regeringens proposition om genomförande av ändringar i direktivet om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster.
I det här fallet skulle jag vilja säga att utskottet egentligen är helt överens om de författningsändringar som krävs för att Europaparlamentets och rådets direktiv om ändringar som syftar till att främja rena och energieffektiva vägtransportfordon ska genomföras.
Det här innebär att medlemsstaterna ska kunna säkerställa att de avtal som tilldelas efter upphandling av fordon och vissa tjänster, bland annat kollektivtrafik, uppfyller krav på en minsta andel miljöanpassade fordon, så kallade minimimål.
Utskottet delar Centerpartiets och regeringens uppfattning att hänsyn ska tas till den faktiska klimatpåverkan som ett drivmedel har ur ett livscykelperspektiv och att hållbara biodrivmedel är ett klimatmässigt bra alternativ i många upphandlingssituationer.
Så sent som för några veckor sedan framhöll vi i utskottet, när vi behandlade trafikutskottets betänkande 7, att förordningen om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar syftar till att främja användningen av miljöanpassade och trafiksäkra bilar. Vi pekade också på att regeringen har meddelat att gasbilar även i fortsättningen ska klassas som miljöbilar hos statliga myndigheter.
Här har utskottet inte ändrat uppfattning på något sätt. Särskilt mot den här bakgrunden finner vi att det inte finns någon grund för att vidta någon åtgärd med anledning av Centerpartiets motionsyrkande. Det här lagförslaget är ett genomförande av ett EU-direktiv.
Det finns inte någon möjlighet för oss i Sverige att ändra de definitioner som finns i direktivet, utan detta är reglerat i EU:s eget direktiv. Det betyder till exempel att en ren lätt bil får släppa ut maximalt 50 gram koldioxid per kilometer och att 38,5 procent av den samlade offentliga upphandlingen måste klara detta gränsvärde.
Kraven på rena fordon, enligt den här definitionen, gäller alltså egentligen bara en liten del av den totala upphandlingen av fordon och transporttjänster. Utskottet konstaterar att det fortfarande kommer att vara möjligt att upphandla såväl gasdrivna lätta fordon som bussar som använder HVO 100. Därför, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande TU14 och därmed också ställa mig bakom regeringens proposition om ändringar i direktivet om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster.
Genomförande av ändringar i direktivet om miljökrav vid upp-handling av bilar och vissa kollektivtrafik-tjänster
Teres Lindberg (S):
Jag tackar Jens Holm för viktiga frågor. Jag hoppas att jag fick med alla. Den första frågan handlade om lånefinansiering. Det är klart att det alltid är lätt att tänka att man ska agera utöver det som man har i den egna plånboken. Men ett lån ska också betalas. Jag tror att vi oavsett hur mycket pengar vi lägger på infrastruktur alltid kommer att tycka att det är för lite.
Det är bara att titta på de 445 motionsyrkanden som kom in under den allmänna motionstiden. Önskemålen från den samlade riksdagen i form av dessa ledamöter kommer alltid att vara oändligt mycket större än den plånbok som finns att tillgå. Det handlar såklart om att prioritera.
Om man skulle låna pengar behöver också lånen betalas tillbaka. Det är inte riktigt så himla enkelt som att det kommer att bli lättare eller att vi kommer att få mer bara för att man lånar pengar. Som det ser ut i dag är vi inte beredda att gå in med lånefinansiering. Sedan tror jag att man alltid ska fundera på hur man gör upplägg för olika projekt.
När det gäller finansiering av infrastruktur kan det finnas sätt som vi inte använder i dag. Internationellt finns det modeller med olika former av innovationsupphandlingar och så vidare som jag tror att vi ska vara öppna för i framtiden. Men vi är inte där än. Det finns många olika sätt som man behöver titta på. Jag får stanna där av tidsskäl.
Teres Lindberg (S):
Jag tog inte kommentaren om Anders Borg som en komplimang; jag vill bara understryka det. Att jämföra den upplåning som gjordes under pandemin med att låna pengar till infrastruktur är lite som att jämföra äpplen och päron.
Kammaren tog ju eniga beslut om dessa upplåningar för att rädda framtida skatteintäkter. Tack vare detta klarade sig Sverige ganska bra ur krisen. Hade vi inte gjort detta hade många företag gått i konkurs, och då hade vi haft ett helt annat läge och inte haft råd att betala ens för välfärden.
Om vi i detta läge dessutom hade haft lån för att finansiera infrastruktur hade vi legat riktigt risigt till. Man kan inte jämföra äpplen och päron på det sättet. När det gäller prognoserna jobbar Trafikverket med de politiskt satta klimatmålen, som är ganska styrande. Det är bara att läsa underlaget till den infrastrukturproposition vi har behandlat här tidigare.
Jag utgår också från att de uppdrag som kommer i investeringsplanen tar sin utgångspunkt i de klimatmål som riksdagen har satt upp. Samtidigt kan vi inte bortse från de fakta som finns i professionen, för det är dem Trafikverket baserar sina analyser på. Vi kan inte stå här och tro att bara för att vi bestämmer att folk inte ska köra bil, om det är den bästa lösningen för att klara klimatmålet, kommer människor inte att göra det.
Vi måste komma ihåg att vi befinner oss i stort och avlångt land med stora behov av transporter eftersom Sverige är ganska glesbefolkat. Då behöver vi hitta andra sätt. Det kanske inte är just antalet transporter som löser klimatutmaningarna, utan det kanske är bättre transporter som är den slutgiltiga lösningen.
Teres Lindberg (S):
Först vill jag ge en eloge till Maria Stockhaus som så förnämligt tackade Jens Holm för de spänstiga debatter vi har haft i kammaren. Jag vill naturligtvis göra detsamma. Ett stort tack till Jens Holm, som under mandatperioden också har varit utskottets ordförande.
Jag kunde inte låta bli, fru talman, att fascineras av diskussionen om A-Train och Arlandabanan. Man blir lite förundrad. Den förlängning av koncessionsavtalet som kom upp under mandatperioden var inte föremål för beslut i riksdagen.
Beslutet att bygga Arlandabanan fattades i riksdagen, och förslaget lades fram av regeringen Bildt. I riksdagen reserverade sig dels Vänsterpartiet, dels vi socialdemokrater kring finansieringsmodellen. I avtalet med det dåvarande bolaget - det var inte A-Train, utan de har kommit in senare - fanns en utträdesklausul för svenska staten med när det kom upp för prövning i Sveriges riksdag.
Man kunde ha gått in och köpt ut Arlandabanan. Prövningen skedde under regeringen Reinfeldt.
Då valde Socialdemokraterna och Vänsterpartiet att reservera sig mot det förslag till beslut som den dåvarande moderatledda regeringen lade fram om att fortsätta avtalet och inte använda sig av möjligheten att kliva av avtalet eller återta banan i egen regi. Jag känner en viss frustration över hur sanningen förvanskas.
Det beslut som har fattats av regeringen under nuvarande mandatperiod har inte alls varit så. Jag vill ändå förtydliga att det har förekommit vissa osanningar i det här inlägget.
Teres Lindberg (S):
Vi socialdemokrater har aldrig varit emot Arlandabanan, utan vi har varit emot konstruktionen. Resultatet ser vi. Den är alldeles för dyr för att vanligt folk ska ha råd att åka den. Det är de facto problemet. Men det var inte för denna sak jag begärde replik, utan jag gick igång på det tidigare replikskiftet. Jag begärde replik för att jag just hörde Moderaternas företrädare Maria Stockhaus prata om än det ena än det andra projektet som man vill se i nyinvesteringar.
Då kan vi konstatera att när riksdagen behandlade infrastrukturpropositionen valde Moderaterna att reservera sig och lägga 33 miljarder mindre för utvecklingen av transportsystemet. Pengarna skulle tas från utvecklingen av järnvägssystemet. I den allmänna debatten sa man att det handlade om höghastighetstågen.
I verkligheten kan vi se att det som återfinns och nämndes i infrastrukturpropositionen och i den nuvarande investeringsplanen är nya stambanor mellan Lund och Hässleholm, Göteborg och Borås samt Linköping och Järna.
Det är lätt att nämna en mängd objekt och säga att man vill så mycket, men i verkligheten krävs en finansiering för det man föreslår. Här saknas i Moderaternas reservation 33 miljarder för utveckling av järnvägssystemet. Jag skulle verkligen vilja fråga Maria Stockhaus vad som ska bort.
Vilka stambanesatsningar är det som Moderaterna inte vill se? Man kan stå här och prata om höghastighetståg, men vill ni att vi ska sänka hastigheten och på det sättet göra en billigare lösning av nybyggnation av järnväg? Ska de gå i lägre hastighet än 250 kilometer i timmen? Det är vad som återstår om ni inte vill ta bort ett objekt. Ska vi bygga omodern järnväg när vi bygger ny järnväg?
Teres Lindberg (S):
När jag lyssnade på Maria Stockhaus anförande väcktes samma fråga hos mig som Jens Holm ställde.
Jag noterar att vi faktiskt inte får något vettigt svar på hur mycket Moderaterna är beredda att bidra med och lägga av skattebetalarnas pengar för att upprätthålla två flygplatser i Stockholmsregionen. Jag noterar också att Maria Stockhaus gång på gång lyfter fram bristen på insikt och att man inte har fått se den här utredningen.
Det är ju ingen annan som har gjort det heller, eftersom det är en affärsmässig hemlighet. Detta är konsekvensen av den proposition som lades fram till riksdagen om att flytta flyget till ett affärsmässigt drivet bolag i stället för att ha det i ett affärsmässigt verk.
Vi var emot och reserverade oss, Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet, för vi ville se politisk styrning. Nu står du här och kräver politisk styrning, vilket du inte får som en konsekvens av era egna beslut. Jag tycker att det är beklämmande. Jag hade också önskat att vi hade haft politisk styrning. Jag kan inte tycka att det här är rimligt.
Swedavia går som statligt bolag fram och säger att det inte finns några affärsmässiga förutsättningar för att fortsätta driva Bromma. Konsekvensen av det är att det måste tillföras resurser. Jag efterlyser verkligen ett svar. Hur mycket är Moderaterna beredda att lägga på att upprätthålla två flygplatser i Stockholmsregionen?
Teres Lindberg (S):
Jag noterar att Maria Stockhaus inte lyssnade på vad jag sa i mitt huvudanförande. Att säkra kapaciteten på Arlanda är en förutsättning för att kunna stänga Bromma, enligt oss socialdemokrater. Men sedan måste vi också lita på det som våra egna bolag säger.
Swedavia sa på ett utskottssammanträde, där Maria Stockhaus också närvarade, att oavsett pandemin skulle Arlanda kunna svälja hela Brommas flyg även om det ökar. Vi kommer att kunna göra det till allra minst 2035. Men det är klart att det behövs en strategi om vi skulle stänga flyget.
Man blir lite förvånad över hur Maria Stockhaus uttrycker sig här. Den tidigare infrastrukturministern har inte lagt fram ett förslag om att stänga Bromma. Vi har däremot fått fram en utredning som har tittat på förutsättningarna. Det är just det som Maria Stockhaus efterlyser. Vad ska vi göra med de alternativa verksamheter som finns på Bromma?
Det handlar om att lösa alltifrån samhällsviktigt flyg till räddningshelikoptrar och så vidare. Där finns nu en utredning som är ute på remiss för att alla berörda ska kunna svara på den och ge oss alla fakta och problematisera kring konsekvenserna. Men det bryr sig inte Moderaterna om över huvud taget. Sedan vill jag understryka att den nuvarande infrastrukturministern tillsattes i går.
Den nuvarande infrastrukturministern, precis som den föregående, företräder en annan regering. Det är två olika regeringar. Vi socialdemokrater har alltid bejakat att vi måste säkra kapaciteten på Arlanda för att stänga Bromma.
Teres Lindberg (S):
Jag vill för Magnus Jacobsson understryka att vi socialdemokrater inte vill avveckla flyget. Vi har däremot varit ganska tydliga med att vi vill att flyget i mycket större utsträckning ska bära sin egen klimatpåverkan. Det tror jag är viktigt. Vi behöver nämligen ha ett hållbart flyg också. Stora delar av dagens klimatpåverkan kommer från transporterna. Vi brukar till och med välja bort att mäta flyget när vi pratar om transporters påverkan.
Men därmed inte sagt att transporter inte står för en avsevärd andel av klimatpåverkan. Jag vill vara tydlig med att vi socialdemokrater ser flyget som en viktig del av svensk konkurrenskraft. För oss är det också viktigt att stärka Arlanda i den meningen. Fru talman!
Jag känner att det blir lite kontraproduktivt när Magnus Jacobsson talar om glesbygden. Magnus Jacobsson missar helikopterperspektivet här. Det som just nu håller på att hända är att Arlanda som flygplats tappar i konkurrenskraft, framför allt till Köpenhamn, till Frankfurt och så vidare. Det betyder att glesbygdens folk eller framför allt de som bor i norra Sverige kommer att få mellanlanda på Arlanda för att sedan kunna flyga vidare.
Sverige är trots allt ett stort men glesbefolkat land där flyget inte riktigt bär sig självt i hela landet. Arlanda flygplats bär sig själv. Men de mindre flygplatserna, framför allt uppe i norr, bär inte sig själva. Då finns det stora problem när det gäller att få kommersiella aktörer att flyga till Frankfurt från Luleå eller från Sundsvall till Kastrup.
Vi behöver verkligen se till att Arlanda klarar av att vara navet, den internationella flygplatsen, så att hela Sveriges befolkning får tillgång till bra flyg.
Teres Lindberg (S):
Jag hakar i där Magnus Jacobsson slutade. Jag tror att du har fel, Magnus. Jag tycker att man ska ta möjligheterna när de kommer. Just nu ser vi en möjlighet. Swedavia, som driver de tio flygplatser vi har inom ramen för basutbudet med både Arlanda och Bromma, berättar för oss att Bromma just nu blöder.
Tidigare har både Bromma och Arlanda varit med och finansierat andra flygplatser i landet inom ramen för bolaget. När en av de flygplatser som tidigare har varit kassako blöder borde vi agera. Det är ju inte särskilt långt mellan Bromma och Arlanda. Vi pratar om 3 mil eller kanske 3,5 mil. Det är 35 minuters bilresa mellan flygplatserna eller 20 minuter med tåget om man åker med Arlanda Express.
Jag tror att man ska greppa möjligheten och inte blunda för det. Jag tycker att vi som politiker har ett ansvar inför skattebetalarna, för det är ju till syvende och sist deras pengar. Det handlar om antingen hur mycket pengar de ska lägga på flygbiljetten eller hur mycket skattepengar vi ska lägga på att upprätthålla en flygplats som blöder. Jag instämmer inte i din analys, men därmed är inte sagt att jag inte tror att vi att vi faktiskt kan hitta öppningar och komma överens i den här frågan för att driva den framåt.
Jag får väl passa på att bjuda in Magnus Jacobsson, kanske på tårta - jag vet ju att du är glad i tårta - för att föra en dialog och diskussion om hur vi kan se till att säkra svensk konkurrenskraft, för det är det som det ytterst handlar om. Det handlar om hur vi i Sverige ska kunna stå starka och hur Sveriges huvudstad ska kunna vara den plats där de stora företagen väljer att lägga sina Skandinavienkontor.
De kommer nämligen inte att göra det någon annanstans i Sverige, utan de kommer att lägga dem utanför Sverige i så fall, och det vore dåligt för svensk konkurrenskraft.