Daniel Bäckström (C):
Det här är en viktig debatt och dialog om förutsättningarna i vår omvärld och det hot som vi står inför tillsammans i Sverige men också inom Europasamarbetet och i övriga länder som jobbar för fred och demokratisk utveckling.
Efter terrorattackerna i Paris hösten 2015 vädjade Frankrike om hjälp och stöd från övriga EU-medlemsstater. De avskyvärda terrorattackerna var inte bara en attack på Paris och Frankrike utan på hela vårt öppna samhälle.
För Centerpartiet var det självklart att Sverige skulle visa solidaritet med Frankrike och skyndsamt svara positivt på deras framställan om stöd. I början av december bjöd regeringen in oppositionspartierna för en första diskussion om vad Sveriges svar på Frankrikes framställan skulle kunna bli.
Våra ingångsvärden i dessa diskussioner var att Frankrikes uttryckliga behov och Försvarsmaktens bedömning av dessa bör ligga till grund för vilken sorts stöd Sverige ska ge men att stödet skulle vara gediget. Vi anser även att frågor som rör svenska säkerhetsintressen och svenska medborgares liv och hälsa fordrar bred politisk enighet.
Vi hade välkomnat en bred politisk överenskommelse. Vi beklagar därför att regeringen avvisade en bred lösning över blockgränserna då man efter samtal och knappt två veckor valde att avsluta diskussionen.
Regeringen litade i stället till stöd från Vänsterpartiet, vilket landade i ett rätt tunt solidaritetspaket som varken återspeglade Frankrikes behov eller vår kapacitet. Vi skulle kunna göra mer.
Att man inte lyckades etablera en bred politisk enighet i kammaren är beklagligt och ett avsteg från den tidigare ambitionen om samarbete kring denna typ av viktiga frågor. Hela paketet med strategisk flygtransport om 50-100 timmar, två stabsofficerare och lite till beräknas kosta ungefär 40 miljoner kronor.
Det var vi i allianspartierna och i Centerpartiet positiva till. Men vi ville också att regeringen och Sverige skulle erbjuda Frankrike en bredare palett av stöd, till exempel spaningsinsatser med ett JAS-plan under 2016, inom de ramar som folkrätten medger och under en tydlig ledningsstruktur.
För Centerpartiet var ett brett erbjudande viktigt, eftersom det handlade om att hörsamma Frankrikes begäran enligt artikel 42.7, liksom den begäran som inkom från USA. Vi var öppna för att diskutera olika sätt att stärka baspaketet och finna lämplig finansiering för detta.
Det regeringen valde att gå vidare med är en minimalistisk solidaritet, där plånboken fick avgöra storleken på bidraget - inte Sveriges kapacitet. Det är inte bara Centerpartiet och allianspartierna som tycker så. Svenska FN-förbundet kritiserade storleken på bidraget och kallade det otillräckligt.
Centerpartiet har sagt att vi vill se över hur vi på bästa sätt kan dela med oss av de resurser som vi i Sverige förfogar över inom folkrättens ramar och på ett så effektivt sätt som möjligt bidra till kampen mot Daish. Där hade bland annat spaningsinsatser med JAS kunnat ingå, men även andra åtgärder. Vi kan konstatera att Tyskland ganska snabbt valde att göra mer.
De satte in spaningsflyg och utökade sin insats i Mali rejält. Herr talman! Detta agerande från Sveriges regering väcker en del frågor.
En av de viktigaste frågorna är om regeringen utifrån solidaritetsklausulen förväntar sig samma typ av stöd, samma omfattning av stöd från andra länder inom vårt samarbetsområde i händelse av att något liknande skulle drabba Sverige. Detta är första gången som principen tillämpas. Det kan i sig bli prejudicerande för vilken nivå av stöd och hjälp man kan förvänta sig.
Det handlar i grunden om vad vi själva i Sverige är beredda att ge. Vi sa också ja till att fortsätta insatsen i Irak - det tycker vi är mycket viktigt - och att fortsätta arbeta i hela regionen även med humanitära insatser. Det är grunden.
Men vi måste också se på ytterligare möjligheter och redskap i kampen mot terrorismen och det som utförs av bland annat Daish i regionen. Vi kan bekämpa detta bara genom samverkan - bred samverkan - med andra länder. Ytterst är vårt svar också ett besked till omvärlden. När vi inte lyckas samla en bred och tydlig majoritet säger det något.
Det är en signal utrikespolitiskt. Det säger något om var vi i Sverige står när vi ska hantera den här typen av framställningar. Jag hoppas att vi under våren kan förbättra det arbetet tillsammans för att nå längre i kampen mot terrorismen.