KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lorena Delgado Varas (V):
I dag debatterar vi lagändringar i och med EU:s omarbetade förnybartdirektiv. Det innebär att man främjar en snabbare och effektivare uppstartsprocess när det gäller anläggningar som producerar energi från förnybara källor.
Lagförslagen omfattar krav på tidsfrister för prövningar vad gäller anläggningar för elproduktion samt införandet av en nationell kontaktpunkt, där aktörer ska kunna få samlad information, rådgivning och vägledning om alla former av förnybar energi.
Vi från Vänsterpartiet ser positivt på dessa förändringar, som vi tror kommer att leda till att tillståndsprocesserna kortas ned väsentligt. Klimatfrågan är vår tids största utmaning, och då är energi och el essentiella områden. Behovet av förnybar elproduktion ökar ständigt.
Många av dagens problem och utmaningar är ofta gemensamma för miljön och för nätens tillståndsprocesser, till exempel brist på flexibilitet, utdragna ledtider och dålig samordning mellan myndigheter och aktörer. Genom att sätta tidsfrister och införa en kontaktpunkt effektiviserar man utbyggnaden av nätet för förnybar energi.
Världens energianvändning ökar ständigt. I både Europa och resten av världen kommer behovet av energi att öka under de närmaste decennierna. Den ökande energiförbrukningen hänger ihop med befolkningsutvecklingen. År 2050 beräknas befolkningen uppgå till någonstans mellan 9 och 10 miljarder människor. Det är människor som kommer att kräva sin beskärda del av jordens tillgångar och välstånd.
I dag är det kol, olja, uran och gas som dominerar produktionen. Den utvecklingen är inte hållbar. Vi vill se en hållbar energiförsörjning som klarar att möta klimatutmaningen såväl som leveranssäkerheten. Med satsningar på förnybar energi, energieffektiv teknik och energieffektivisering vill vi ställa om Sverige till en hållbar energiproduktion.
Vi från Vänsterpartiet vill ha en till 100 procent förnybar energiförsörjning senast 2040. Den omställning vi vill se innebär en mycket omfattande utbyggnad av förnybara energikällor. Sol- och vindkraft behöver byggas ut i mycket högre takt än i dag. Därför är alla förändringar som leder till att främja och effektivisera en energiförsörjning som bygger på förnybara källor välkomna.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag skulle egentligen ha begärt replik i samband med Socialdemokraternas huvudanförande, men nu får ledamoten Amanda Palmstierna representera regeringen. Det är bra att EU tar tag i frågan om due diligence.
Det är en fråga som vi har drivit länge, och det är en komponent som kan leda till att företagen tar sitt ansvar längs hela kedjan. Samtidigt ser jag att man ändå tycker att det är okej med de mekanismer som finns runt investeraravtalen.
Där ser jag en konflikt redan i dag när länder försöker förändra sin lagstiftning för att öppna för en bättre miljöpolitik, arbetsrätt eller för den delen folkhälsa.
De riskerar att betala stora summor när företagen anser att de inte kommer att få tillbaka de investeringar de ändå har planerat att göra. Hur ser regeringen på frågan?
Hur löser vi konflikten som kommer att uppstå när vi har att hantera human rights due diligence och environmental due diligence i företagen och vi samtidigt inte låter länderna ändra sina lagstiftningar för att möta frågorna?
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tänker generellt. Vi ser att handelsavtalen innehåller den typen av investeraravtal. De mekanismerna sköts oftast vid sidan om utan så mycket insyn. De belopp som länder får betala är enormt stora. Låt mig ge ett exempel.
Pakistan fick betala till två företag som ville exploatera områden i Pakistan, men när Pakistan bestämde sig för att skydda områdena fick landet betala lika mycket som landet tog upp i IMF-lån för det året.
Det får enorma konsekvenser för ländernas förmåga att ställa om, utveckla sin industri, att utveckla sociala rättigheter och så vidare.
Därför är jag förvånad att man å ena sidan är för due diligence, men å andra sidan finns mekanismer som kommer att försvåra för dessa länder att ställa om ur alla aspekter - miljömässigt och socialt.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tycker att det är intressant att ta upp Japan som exempel när olyckan i Fukushima, som hände för inte så länge sedan, fortfarande inte har redovisats på ett transparent sätt.
Jag läste igenom ert budgetförslag i går, Mattias Bäckström Johansson, och fastnade på en del där ni skriver på följande sätt: "Man kan misstänka att miljödebatten ses som en ursäkt att utkräva allt högre skatter från landets bilister och flygresenärer, pengar som sedan förs över till annat politikerna vill prioritera.
- - - Därför står Sverigedemokraterna inte bakom det så kallade 2030-målet, som är orealistiskt och riskerar att stimulera till åtgärder som är suboptimala ur både miljömässig och ekonomisk synvinkel." Jag skulle helt enkelt vilja veta hur Sverigedemokraterna ser på klimatkrisen.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag blir förvånad över att man säger att den subvention som riktas till förnybar energi skulle vara någonting negativt. Man tycker att subventionen egentligen borde riktas till fossilfritt, vilket då innefattar kärnkraft. Samtidigt har man ju här i kammaren redovisat siffrorna över kärnkraftens kostnader, som är otroligt höga.
Vi har också sett att bland annat vindkraft och solenergiceller har blivit mer effektivt, så att vi får ned priserna ordentligt och så vidare. Det blir alltså väldigt stor skillnad på den subvention som Sverigedemokraterna vill ha och den subvention som faktiskt krävs för att ha förnybar energi här i Sverige.
Nu hittar jag inte rätt stycke i budgetförslaget, men man skriver där om en ideologisk utgångspunkt i energipolitiken. Du har dock fått fakta här i kammaren, Mattias Bäckström Johansson, så jag undrar lite kring det.
Lorena Delgado Varas (V):
Förslagen i vitboken syftar till att garantera en rättvis konkurrens och åtgärda snedvridande effekter på den inre marknaden som orsakas av utländska subventioner, det vill säga från tredjeländer utanför EU.
Reglerna måste vara proportionerliga, icke-diskriminerande och rättssäkra samt inte hindra utländska investeringar inom EU eller leda till större administrativa kostnader än nödvändigt. Det är av yttersta vikt att EU:s utveckling bygger på långsiktig konkurrenskraft genom lika villkor länder och företag emellan.
Kommissionen menar att öppenhet för handel och investeringar är en del av ekonomins motståndskraft men att det måste gå hand i hand med rättvisa och förutsägbara regler. Vi väljer att väcka en motivreservation för att understryka vikten av att konkurrens på den inre marknaden inte sker på bekostnad av arbetsrätt eller miljöskydd.
Konkurrens på lika villkor måste innefatta att företagen inte konkurrerar genom att exploatera människor och miljö. Den utvecklingen är inte gångbar. Däremot bör konkurrens ske inom forskning, utveckling och förbättrad kvalitet, liksom i hur företagen möter upp behoven och hur de jobbar med miljö, arbetsrätt och mänskliga rättigheter.
Detta måste följa med oss när vi diskuterar inre marknad och handelspolitik, och det borde också vara prioriterat. Vi från Vänsterpartiet ställer oss bakom utskottets ställningstaganden men har en motivreservation. Jag yrkar bifall till den.
Lorena Delgado Varas (V):
Det SD försöker göra är att förminska vår politik. Vi har lagt fram budgetmotioner om att få in intäkter från de rikaste i landet för att kunna driva en omfördelningspolitik, vilket Sverigedemokraterna inte har i sina budgetar.
Man kan lämna in jättefina motioner och försöka täcka alla områden. Men om man inte är villig att göra en omfördelning kommer inget att ske, för det måste finansieras av statskassan. Vi har lagt fram vår politik. Arbetet i riksdagen funkar så att man inte alltid motionerar om allt på alla områden.
Men våra tidigare motioner gäller fortfarande, och de går att se i våra budgetmotioner.
Lorena Delgado Varas (V):
Vi har sagt att inga personer ska förlora sin rätt till assistans genom detta. Det är upp till regeringen att göra det arbetet så att det sker. Det viktiga här är att vi vill förtydliga att huvudmannaskapet ska vara förstatligat eftersom vi ser de problem som finns i dag.
Vi vill ta det steget för att kunna säkerställa rättssäkra bedömningar i assistansfrågan.
Lorena Delgado Varas (V):
Man har lyft fram frågan om tidsramen väldigt mycket, att det är ett framhastat beslut och så vidare. Vi måste ändå vara väldigt tydliga med att säga att sådana utredningar har pågått länge. Det här är ingen ny fråga. Man borde snarare fundera på hur tidsramen ser ut för de personer som drabbas av ett systemfel som finns i dag.
Det finns väldigt stora behov och väldigt stora problem med systemet som finns i dag. Jag tycker att Liberalerna ska vara tydliga med att det är ett viktigt steg att ta. Det är inte det enda steget som vi behöver ta för att få en bra LSS. Men det är ett av de viktigaste stegen.
Lorena Delgado Varas (V):
Även vi har varit kritiska till utredningen och resultaten som kom ur den. Att staten ska vara huvudman i de här frågorna har vi drivit länge. Det är inte så att det är en ny fråga för oss. Vi kommer att bevaka frågan ordentligt, och inte bara vi utan även funktionshindersrörelsen.
Vi var såklart inte överens om hela resultatet av den tidigare utredningen. Men i huvudmannafrågan har vi stått på samma fot hela tiden.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag skulle inte vilja säga att det är att stressa fram ett förslag. Vi har nu gjort ett utskottsinitiativ. Regeringen får ta ansvar för det. Vi har en stor del av funktionshindersrörelsen bakom oss. Flera av partierna är överens om att det här är en viktig fråga och att den bör drivas åt det här hållet. Det är väl bara att sätta igång. Vi kan inte vänta hur många år som helst.
Det har redan gått två år in i mandatperioden, och man har inte ens påbörjat frågan. Det handlar om människors liv och deras förutsättningar. Det drabbar väldigt olika och väldigt olika hårt i olika delar av landet.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag vill först och främst tacka min partikamrat Jon Torbjörnsson, som lyckats lägga fram utskottsinitiativet som vi debatterar i dag. Ja, Jon, vi trodde inte att vi skulle stå här nu och fatta det här beslutet, men det gör vi. Den här frågan har många adopterades organisationer lyft fram länge utan att få gehör.
Här kan jag inte låta bli att poängtera att dagens beslut innebär ett första steg mot att reparera en stor orättvisa. Redan för flera decennier sedan kom det rapporter om oegentligheter kring internationella adoptioner. Tyvärr lät man dem fortgå, och det i sig innebar att man lät brott fortgå utan någon som helst åtgärd.
Min familj kommer från ett av de områden i Chile som drabbats mest, Wallmapu i södra Chile. Varför är det så? Jo, därför att i Wallmapu bor en stor del av Chiles största urfolksgrupp, mapuche, en grupp som förutom att vara utsatt för rasism och diskriminering är ekonomiskt utsatt.
När maktförhållandet mellan första familj och adoptanter är så ojämlikt blir det svårt att hitta sätt för adoptioner att gå rätt till, särskilt om adoptionerna sker från diktaturer, pseudodemokratier och korrupta länder. Det ojämlika maktförhållandet upprepar sig i Kina, Etiopien, Colombia, Sydkorea, Eritrea och många andra länder.
Det viktiga med det här utskottsinitiativet är att det breddar utredningen till alla adoptioner från och med mitten av 1900-talet. Nu när vi äntligen ska utreda, låt oss göra det ordentligt! Det här blir en god grund för att förändra hur adoptioner går till och vem som ska ha makten över dem.
I dag är det tyvärr så att adoptionsorganisationerna äger de adopterades dokumentation, och med tanke på korruptionen blir de inte en neutral part i detta. Dokumentationen måste hanteras av svenska myndigheter, och de adopterade bör få full insyn i sina egna papper. Sverige har i dag barnkonventionen som lag.
I barnkonventionen står det uttryckligen att identiteten är enormt viktig och att du har rätt att få veta vilka dina föräldrar är, så långt det är möjligt. Om du undrar över ditt ursprung ska du få hjälp att ta reda på det du behöver veta. När olagliga adoptioner sker tar man ifrån barnen alla deras rättigheter.
Det är inte en adoption; det är snarare trafficking. Det minsta vi kan göra är att stötta de adopterade i att få rätt till sin identitet, stöd i det juridiska och de resurser som krävs för att kunna göra en återresa till det första landet. De har fått kämpa utan att få det stöd de har rätt till. Det finns en brådska i att få utredningen på plats.
De adopterade har kämpat länge nog för att få igenom detta, men det har också de första familjerna. Tyvärr ser vi i Chile att fler och fler föräldrar går bort innan de lyckas hitta sina barn, än mindre få upprättelse. Herr talman! Den här utredningen bör utföras av oberoende utredare, och de adopterades organisationer måste vara en viktig part i detta.
Man ska utgå från de adopterade och inte från adoptionsorganisationerna. Jag vill avsluta med en av de adopterades ord om dagens beslut: Utred alla adoptioner, hur obekvämt det än blir för den svenska självbilden! No más silencio!
Lorena Delgado Varas (V):
Jag reagerade på ledamotens beskrivning av försörjningsstödstagare. Det lät nämligen som om försörjningsstödstagarna har det väldigt lätt och lever gott på det stöd de får. Detta stämmer inte riktigt överens med den forskning som finns när det gäller försörjningsstödstagare.
Det är inte lätt att gå in på ett socialkontor och söka försörjningsstöd, och det finns prestationskrav. Det försökte jag förklara i mitt anförande. I dag kan man ställa ganska höga krav på försörjningsstödstagare. Det är alltså inte där problemet ligger.
Jag undrar vad ledamoten har för belägg för att försörjningsstödstagare har det så himla enkelt och faktiskt lever gott på sina bidrag.
Lorena Delgado Varas (V):
Det jag tolkade och som jag försökte förklara tidigare gällde att ledamoten sa att det ska löna sig att jobba, det vill säga att man tjänar pengar på att få försörjningsstöd. Ledamoten menar att vi har misslyckats med segregationen. Ja, det kan man väl säga. Men då måste man titta på andra aspekter, och där har Moderaterna ett stort ansvar. Jag kommer själv från Skärholmen, och i Skärholmen håller man på och säljer ut de sista hyresrätterna. Man bygger inte.
Under de mandatperioder som Moderaterna har suttit i styret i Stockholm har man inte byggt hyresrätter, vilket behövs för att folk ska ha ett boende. Man pratar om segregation, men samtidigt har personer allt svårare att bo i olika delar av Stockholm. Det är enormt segregerat ur ett klassperspektiv. De rika bor i innerstaden. De fattiga bor i förorterna. Det är klart att man inte träffas.
Det är klart att det naturliga språkutbytet, till exempel, inte förekommer. Jag växte upp i Skärholmen. Där bodde då faktiskt både nyanlända och personer som hade bott i Sverige väldigt länge. Det bodde personer där som har bott i Sverige i generationer. Det är då mötena sker. Genom er politik skapar man en segregation.
Ni har en icke-befintlig bostadspolitik, där man säljer ut hyresrätterna och där man vill att folk ska ha råd med bostadsrätter, till exempel. Dessutom är det ett skolsystem som gör att ungdomarna inte ens träffas på sin ort. Det är där vi har problemen när det gäller att folk ska ha tillgång till samhället, till språket och så vidare.
Problemen kommer inte att lösas genom sådana här förslag.
Lorena Delgado Varas (V):
Ledamot efter ledamot går upp i talarstolen och säger att detta krav måste ställas. Men kravet finns redan. I dag kan elever få avdrag om de inte deltar i undervisningen, och så vidare.
Det finns redan bestämmelser och praxis som villkorar rätten till försörjningsstöd. Egentligen är det mer fråga om en symbolisk lagändring. Men det finns ett problem som flera olika remissinstanser lyfter upp, nämligen att kravet låser socialsekreterarna.
Det finns tillfällen då man inte anser att språkundervisningen är prio ett, utan i stället behöver andra arbetsmarknadsinsatser göras.
Språkkravet tillåter inte att socialsekreterarna kan göra en egen bedömning av de personer som söker försörjningsstöd. Varför lägger man fram ett lagkrav på sådant som redan görs och som riskerar att låsa in socialsekreterarna i att hantera personerna på ett visst sätt?
På så sätt ges socialsekreterarna inte möjlighet att agera professionellt.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag kan bara konstatera att den här frågan egentligen har funnits väldigt länge; även innan coronapandemin började man införa olika lagar i Norge och Danmark, och även här i Sverige, som gör skillnad på människor. Kollegorna här pratade tidigare om att återuppbygga förtroendet för Nordiska rådet.
Jag undrar lite hur man avser att ta in Nordiska rådets kunskap inför beslut som rör till exempel gränserna.
Vi har liksom stått lite vid sidan om och tittat in på situationen när de olika regeringarna har tagit beslut utan att ens samtala med Nordiska rådet, som ändå har expertkunskap i detta.
Jag undrar hur den svenska regeringen kommer att jobba för att stärka Nordiska rådet och kanske också ta in dess kunskap när man tar olika beslut, till exempel i gränshinderfrågor.
Lorena Delgado Varas (V):
Som ministern lyfter fram måste vaccinerna såklart vara testade och godkända innan vaccinationen inleds. Jag tror inte att någon här vill leka med kvaliteten. Jag har själv jobbat inom läkemedelsindustrin och vet mycket väl hur hårt man jobbar inom de olika leden för att säkerställa det. Men problemet ligger inte där.
Världen har fler läkemedelsföretag än Astra Zeneca, Pfizer och Moderna och fler faciliteter som producerar läkemedel, bland annat vaccin. Problemet är egentligen en kamp mot tiden. Det är en kamp om att få tillgång till tillräckligt många vaccindoser för att kunna stoppa sjukdomen globalt. Tankarna om det kan gå i olika led.
Helst skulle jag vilja se att tankarna handlade om mänskliga rättigheter och solidaritet. Men i dessa cyniska tider tror jag att man lyssnar mer på behovet av att stoppa sjukdomen för att vi måste få igång samhället och ekonomin. Förklarat i enkla ord: Vi behöver få ett stopp på corona, och det behöver ske globalt.
Det räcker inte med att vi stoppar corona här. Vi måste verkligen få med oss alla länder som drabbas. Det gäller speciellt de som i dag har enorma kriser på grund av icke-fungerande sjukvårdssystem. Hur ökar vi volymerna?
Det gör vi inte genom att vänta på de beställda batcher som håller på att produceras. De är redan beräknade utefter den produktionskapacitet som de nuvarande vaccinproducerande företagen har. Dessutom är de redan sålda och har redan en destination.
Det har redan distribuerats 39 miljoner doser vaccin mot covid-19 i 49 höginkomstländer medan ynka 25 doser har getts till ett låginkomstland. Vi kan tydligt se hur vaccinet kommer att distribueras i världen. Statsrådet nämner det globala samarbetet för att fördela vaccin, Covax.
Men tyvärr är statsrådet inte transparent nog för att nämna att samarbetet haltar rejält. Det är bland annat för att de rika länderna har köpt upp vaccinet. Det är något som WHO:s generalsekreterare Tedros Adhanom Ghebreyesus påpekade så sent som den 18 januari i år.
Statsrådet själv svarar att det största hindret för global vaccinering är den otillräckliga produktionskapaciteten. Samtidigt vet vi att många länder inte har råd att betala för det vaccinbehov de har. I det avseendet går det inte att komma ifrån att vi behöver fler som kan producera vaccinet.
Därför behöver vi ge möjligheten till lokala mindre producenter så att de kan göra billiga kopior av jätteföretagens vacciner. Vad är oron egentligen när det gäller att temporärt lätta på patent- och licensrättigheter tills vi globalt har lyckats stoppa pandemin?
Lorena Delgado Varas (V):
Den flexibilitet som statsrådet nämner angående tvångslicensieringar har visat sig vara väldigt krånglig. Det är väldigt många länder som har påpekat det och som har försökt att använda det. Det har inte gått. Det är ingen quickfix, som är vad vi behöver just nu. Trade for Health är ett bra initiativ.
Men det löser inte problemet med produktionskapaciteten och de enorma volymer som vi har behov av. Jag tänker fortsätta att lyfta fram Sydafrikas och Indiens förslag. Vad innebär det egentligen? Det ger precis den flexibilitet som statsrådet talar om genom tillämpning av undantagsregler för patenträttigheterna.
Det är något som kan genomföras om länderna går med på det. Där är det verkligen viktigt att Sverige gör ett eget ställningstagande och kanske vågar bryta sig ur EU:s ställningstagande.
Det skulle leda till att länder inte behöver ställa krav på patent och andra immaterialrättsrelaterade krav för alla covid-19-relaterade läkemedel och för teknik, vaccin, diagnostik, masker och ventilatorer. Det skulle ge länderna utrymme för att skala upp tillverkning och distribution. Det någonting som vi verkligen behöver.
Vissa länder räknar inte med att de kommer att ha det faktiska behovet tillgodosett förrän 2024. Vi kan inte ha länder i världen som inte har sin vaccinationsvolym täckt förrän 2024. Vad grundar sig detta på?
Under Dohadeklarationen 2001 fastslog man att länder har rätt att importera eller tillverka generisk medicin för sjukdomar som utgör ett hot mot folkhälsan. Där är vi nu. Corona är ett hot mot folkhälsan och ett hot globalt. Det här har varit en diskussion genom tiderna.
Patenträttighet på läkemedel och läkemedelsföretagens storvinster versus rätten till hälsa som en grundläggande mänsklig rättighet är en pågående diskussion. Läkemedelsföretagen jobbar tyvärr utifrån att säkra vinster till sina aktieägare, och då gäller det för dem att ha en balans mellan innovation och vinstskapande läkemedel. Om ett läkemedel inte ger tillräckligt med vinst är det inte av intresse.
Patenträttigheterna garanterar vinsten åt företagen, och de upprätthålls under en ganska lång period - hela 20 år. Man kan också förlänga dem. Men patenten leder inte till innovation; det är inte det som är sporren. Det är inte det som gör att läkemedelsutvecklingen drivs framåt. Tvärtom märker man tydligt att läkemedelsföretagen vaknar till när deras patent håller på att gå ut.
De måste fylla ut portföljen med ett nytt, vinstdrivande läkemedel. Under tiden får fattiga länder köpa dyra mediciner. Det här systemet funkar varken i normala tider eller - ännu mindre - under brinnande pandemi, då över 2 miljoner personer har dött. Krisen visar tydligt att systemet för läkemedel måste förändras.
Eftersom vi behöver hitta en lösning för att öka produktionskapaciteten här och nu måste vi lätta på patentreglerna.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag vill börja med att lyfta fram att jag tror att de stora vaccintillverkarna kan avvara ett par år av sina patent till förmån för räddandet av liv. De kommer att ha licenser som varar tillräckligt länge. Dessutom har de redan sålt den närmaste produktionen; de har säkerställt en rätt stor vinst.
Jag vill också lyfta det som statsrådet nämnde angående forskning. Jag vill påminna om att en stor del av forskningen kring vaccinerna, precis som statsrådet sa, är finansierad av skattemedel. Det är inte läkemedelsföretagen som har finansierat den.
En del av forskningen hade utförts före pandemin, för den här sjukdomen existerade innan pandemin bröt ut, och en del har utförts efteråt. Som exempel kan nämnas att Moderna fick 20 miljarder kronor från den amerikanska staten för att forska klart om vaccinet. Astra Zeneca fick ungefär 20 miljarder både från EU och från USA.
Pfizer har fått bidrag genom att den tyska staten helt och hållet har finansierat bolaget Biontech, som har tagit fram vaccinet till Pfizer. Jag hoppas verkligen att regeringen vågar göra ett eget ställningstagande under mötet i mars då man ska besluta om Indiens och Sydafrikas förslag och om det går igenom. Det här är ett av de viktiga stegen mot global vaccinering.
Som sagt: Inget land är säkert förrän alla länder är säkra. Jag tror verkligen att vi behöver se hur vi kan både förbättra och utöka produktionen av vaccin.