Tobias Billström (M):
Jag tycker att det är viktigt att rekapitulera vad det är som har hänt i frågan. Migrationsöverdomstolen har i en dom slagit fast att det normalt krävs att identiteten är klarlagd för att uppehållstillstånd ska kunna beviljas på grund av anknytning.
Bakgrunden till kravet är den skyldighet som Sverige har genom vårt deltagande i Schengensamarbetet att bidra till kampen mot olaglig invandring och människohandel och skyldigheten att förebygga hot mot vår och andra Schengenstaters inre säkerhet och allmänna ordning. Identitetskravet har skapat svårigheter för dem som har problem att klarlägga sin identitet. Det gäller framför allt somaliska medborgare.
Somalier fick, precis som Ulf Nilsson redogjorde för i sitt inlägg, efter skärpningen av identitetskravet nästan undantagslöst avslag på ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Det var mot denna bakgrund som regeringen och Miljöpartiet i ramöverenskommelsen om migrationspolitik förra året uttalade att en lösning skulle hittas på problematiken och att det skulle ske med utgångspunkt i principen om barnets bästa och rätten till familjeåterförening.
I januari i år kom en ny dom från Migrationsöverdomstolen. I den hänvisade domstolen uttryckligen till såväl hänsynen till barnets bästa som till den enskildes erkända intresse av en familjeåterförening. I domen angav domstolen att det i vissa fall är motiverat att sänka beviskravet för identiteten. Det ska räcka med att den framstår som sannolik. En komponent i domstolens resonemang var att släktskapet mellan familjemedlemmarna hade påvisats genom dna-utredning.
Efter den nya domen har Migrationsverket utfärdat ett rättsligt ställningstagande som behandlar både identitet och dna-utredning. Denna utveckling har gjort det lättare för somalier att få uppehållstillstånd på grund av anknytning. Jag tänker följa den fortsatta rättsutvecklingen framöver. Vi är inne i en utveckling som vi inte har sett slutet på.
Många av frågorna har troligtvis ändå hittat sin lösning, men jag tycker att de frågor som hittills har tagits om hand av rättsutvecklingen har lösts på ett sätt som i princip motsvarar en lagstiftningslösning. Det är möjligt att lagstiftningen kan behöva kompletteras eller justeras beroende på utvecklingen i praxis framöver.
Jag tycker också att det är viktigt att peka på att vissa specifika problem har fått sin lösning vad gäller uppehållstillstånd från dem som inte kan påvisa släktskap genom dna-utredning, till exempel makar utan barn. Jag menar att det i första hand är den rättsutveckling som nu har påbörjats som kommer att utgöra fortsättningen på arbetet för att klargöra frågan.
Men jag vill framhålla att det står i Migrationsverkets rättsliga ställningstagande att när ett ogift barn åberopar anknytning till någon av eller båda sina föräldrar i Sverige kan det lägre beviskravet vara motiverat. Arbetet med ett lagförslag har varit högt prioriterat på Justitiedepartementet. Avsikten var att ett förslag om anhöriginvandring och dna skulle ha skickats ut på remiss och sedan lämnats till riksdagen nu under våren 2012.
Men till följd av domen har Migrationsverkets rättschef kommit med ett nytt rättsligt ställningstagande. Där anges att när ett släktskap åberopas mellan en förälder och ett ogift barn eller mellan föräldrar som har ett gemensamt barn kan det lägre beviskravet, att sökanden ska göra sin identitet sannolik, vara motiverat. Som jag har konstaterat har många av de problem som den sökande möter fått sin lösning.
Migrationsverket och domstolarna ansvarar för rättstillämpningen. Regeringen är som bekant förhindrad att lägga sig i myndigheters tillämpning av lagen i enskilda fall.