Ylva Johansson (S):
Ungdomsarbetslösheten är en jätteviktig fråga. Självfallet kan vi inte vara nöjda så länge det finns arbetslösa ungdomar, även om både den starka minskning vi har sett och 90-dagarsgarantin är en framgång. Precis som Jessika Roswall säger fungerar inte matchningen så bra som den borde på den svenska arbetsmarknaden. Ett viktigt skäl till det är att många av de arbetslösa inte har rätt kompetens för de rekordmånga lediga jobben.
Det första jag gjorde när jag tillträdde som arbetsmarknadsminister var att ta mig an just ungdomsarbetslösheten. Jag reste runt och träffade kommunledningarna i nästan alla landets kommuner. Jag erbjöd dem ett samarbete, och i princip tackade alla landets kommuner ja. Detta samarbete har nu pågått under ledning av Delegationen för unga och nyanlända i arbete och har gett mycket goda resultat.
Jag tror att det är precis på detta sätt vi ska fortsätta att arbeta med de utmaningar som kvarstår: ett nära samarbete mellan Arbetsförmedlingen och kommunen tillsammans med lokala arbetsgivare och andra viktiga intressenter. Låt oss se på de utmaningar vi har vad gäller de stora grupper av ungdomar som fortfarande har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Det handlar om dem som saknar gymnasieutbildning. När unga saknar gymnasieutbildning finns det i allmänhet ett skäl till det.
Ett viktigt skäl kan vara att man inte har bott i Sverige under sin skoltid. Dessa ungdomar finns i dag till exempel i etableringen och har inte haft chans att skaffa sig en tillräckligt god grundutbildning i den svenska gymnasieskolan. En annan grupp ungdomar har kommit till Sverige i tonåren. De kanske har gått introduktionsprogram i gymnasieskolan men inte haft tid att fullfölja en fullständig utbildning innan de fyller 20 år.
Det är en stor grupp som vi måste satsa på. Vi har också dem som har gått i svensk skola hela sin uppväxt och som ändå inte klarat skolan. Det finns i allmänhet ett skäl till det, till exempel ohälsa, funktionshinder, sociala problem eller drogproblem.
Det är viktigt att vi angriper detta och hjälper dessa ungdomar att hitta individuellt anpassade vägar tillbaka till utbildning där hänsyn tas till de svårigheter som kan ha funnits. Det är detta som görs i samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna som leds av Dua, och det har varit mycket framgångsrikt.
Många gånger kan man skräddarsy en väg tillbaka till utbildning för dem som har särskilda svårigheter. Fru talman! 90-dagarsgarantin fungerar. Som jag sa tidigare finns det säkert insatser som kan bli ännu bättre och som inte är hundraprocentiga. Jag håller för troligt att det är på det sättet, för ofta är det så. Men överlag har det varit framgångsrikt att ungdomar i dag inte lämnas i passivitet.
Låt oss fokusera på de stora utmaningar vi har. När det gäller alla ungdomar i etableringen, hur säkerställer vi att denna viktiga framtida arbetskraft verkligen får rätt kompetens för att kunna bidra till den viktiga kompetensförsörjningen? När det gäller alla ungdomar som i dag finns i gymnasieskolans introduktionsprogram, hur säkerställer vi att de inte bara blir inskrivna som arbetslösa på Arbetsförmedlingen utan kan komma vidare och få rätt kompetens för att komma ut i arbete?
Det handlar också om ungdomar som av olika skäl kan ha särskilda svårigheter på grund av en funktionsnedsättning, en sjukdomsbild eller något annat som gör att de behöver skräddarsydda insatser både till utbildning och som en väg in till arbete. Här har vi goda erfarenheter av till exempel supported employment och liknande insatser.