Gunnar Andrén (L):
Det som vi nu hanterar omsluter i årets budget - om man nu ska tro finansministern, och det bör man absolut göra - 329,3 miljarder kronor. Det är ganska mycket pengar som mervärdesskatten drar in. Förra året, 2010, var det bara 295 miljarder. Det är alltså en uppgång på 30-40 miljarder i momsen per år.
Det säger något om vikten av hur vi utformar momspolitiken. Den spelar en mycket stor roll. Låt oss föreställa oss att det skulle ligga en fettisdagsbulle och en oxfilé inköpt i Östermalmshallen i Stockholm. De sakerna beskattas med 12 procent.
Spik - också en viktig sak - innefattar 25 procents moms. Det är likadant med blöjor och många andra saker. Dessa exempel illustrerar varför vi har så otroligt många motioner om skatteförändringar. Glasögon och kontaktlinser skulle man till exempel kunna sänka momsen på.
Man skulle kunna sänka den på kulturevenemang, antingen de är dansanta eller ej, som Vänsterpartiet skriver. Då skulle Bert Karlsson slippa åka upp varje år och demonstrera för sänkt dansbandsmoms.
Second hand-verksamhet har vi redan talat om, och Lena Asplund har tydligt redogjort för hur vi ser på detta. Frågan är hur vi på lång sikt ska se på momsen.
För tio år sedan, 2001, gjorde skatteutskottet ett tillkännagivande, som det heter på riksdagsspråk, om att den dåvarande regeringen, som företräddes av finansminister Bosse Ringholm, skulle göra en utredning om resultatet av en återgång till en enhetlig moms. Detta var Lena Asplund i sitt anförande lite kritiskt till.
Utredningen gjordes av finansrådet Lennart Hamberg i Finansdepartementet. Han är numera domare i Högsta förvaltningsdomstolen. Han fann, precis som Lena Asplund nämnde, att en enhetlig moms skulle hamna någonstans kring 21,7 procent. Det var de tidigare ledamöterna i skatteutskottet Lennart Kollmats och Karin Pilsäter som väckte förslaget till tillkännagivandet.
Betänkandet som kom 2005 har aldrig blivit hanterat av vare sig ministären Persson eller ministären Reinfeldt. Det återstår att se om vi även i fortsättningen ska gynna dem som köper oxfilé i Östermalmshallen här i Stockholm och missgynna dem som köper blöjor. Hur vi har detta är en intressant fördelningspolitisk fråga.
De bekymmer man kan ha om att många i ett initialt skede skulle råka illa ut med sänkt moms kan vi ganska enkelt ordna genom höjda barnbidrag och höjda riktade pensioner. Det är inte det centrala problemet. Däremot skulle det få en del andra effekter. Arbetslösheten på skatterådgivningssidan skulle öka radikalt.
Det är väl den typ av effekter som man möjligen får stå ut med. Vi vet alla att när vi går på McDonalds - även om jag själv inte är en sådan flitig gäst där - eller liknande etablissemang får vi alltid frågan av skatteskäl om maten ska ätas där eller tas med. Tar du med den hem blir den nämligen lite billigare.
På något sätt är detta en illustration av att mervärdesskatten behöver ses över. Det är dock inte lätt. Visst har vi en del undantag här, men vi som har suttit och sitter i skatteutskottet vet att EU:s sjätte mervärdesskattedirektiv är under omarbetning.
Så länge Fredrik Olovsson och jag har suttit i skatteutskottet har det varit under omarbetning, och det finns nog risk för att det kommer att vara under omarbetning även när vi har lämnat skatteutskottet någon gång i framtiden. Man kan notera att länderna totalt sett har ett par tusen undantag.
Får man inte en mer enhetlig skattepolitik på mervärdesskatteområdet är det ett sätt att flytta arbetslöshet från ett land till ett annat, även om det är lite indirekt. Detta är något som vi i Sverige ska försöka motarbeta. Vi har alltså två stora uppgifter.
Dels ska vi se till att få enklare mervärdesskatteregler i Sverige, dels ska vi se till att den internationella skattekonkurrensen på mervärdesskatteområdet inte leder till ökad arbetslöshet av rent skattefinansiella skäl. I övrigt instämmer jag med både Hans Olsson och Lena Asplund och yrkar bifall till utskottets förslag.