Lars Johansson (S):
Vi får nu fortsätta debatten om de ekonomiska klyftorna i det svenska samhället. Den är viktig och säkert en debatt som inte kommer att avslutas med den här interpellationen. Vi kan nu väldigt tydligt notera att det sedan moderatregeringen tillträdde har blivit ökade ekonomiska klyftor i det svenska samhället. Arbetslösa äldre människor tvingas söka låglönejobb, annars dras ersättningen in.
Ekonomin för enskilda människor slås sönder, och allt fler tvingas söka socialbidrag för sin försörjning. Dessutom genomförde regeringen under högkonjunkturen stora skattesänkningar för de välbeställda i samhället. Det ledde inte till en större sysselsättningsökning än under det senaste socialdemokratiska regeringsåret.
Däremot fick vi högre räntor och inflation. I den situation som vi nu befinner oss i, en besvärlig ekonomisk situation, har det inneburit att handlingsutrymmet för regeringen har minskat. I min interpellation frågade jag Anders Borg om han tänker vidta några åtgärder för att minska de ekonomiska klyftorna, och svaret är väldigt tydligt nej. Det var också det som framkom i den tidigare interpellationsdebatten.
Det är nu inte bara vi socialdemokrater som pekar på att klyftorna ökar, utan som har framkommit tidigare visade Statistiska centralbyrån i en välfärdsbulletin från december 2007 tydligt på att skillnaderna mellan höginkomsttagare och låginkomsttagare aldrig hade varit större.
Också när det gäller disponibla inkomster för förvärvsarbetande kontra personer som icke har förvärvsarbete har inkomstskillnaderna ökat betydligt. Då kan man ju gratulera Anders Borg, för det var väl det som var tanken med politiken. Därmed har ni också fått en framgång med den politik ni har fört.
När nu arbetslösheten står för dörren för allt fler människor, och vi nu har en försämrad a-kassa, kommer naturligtvis situationen under kommande år att bli ännu värre. När man pratar med människor från andra länder är de oerhört förvånade. De säger: Men i Sverige är det väl inte så stora problem med den ökade arbetslösheten som vi ser runt om i världen. Ni har ju en väl utbyggd a-kassa. Nej, inte längre. Den är starkt försämrad.
Människor har nu en betydligt sämre a-kassa, och väldigt många har lämnat a-kassan därför att avgiften har höjts avsevärt. De undrar varför och skakar på huvudet. Låt mig ta ett exempel.
En Volvoarbetare som tvingas ut i arbetslöshet kommer efter att skatten är betald att få en ersättning på 10 600 kronor i månaden eller 55 procent av den tidigare inkomsten att leva på. Det är en drastisk försämring för enskilda människor. Och de är nu tusentals och kanske tiotusentals eller kanske upp till hundratusentals inom de kommande åren.
Det är klart att detta kommer att leda till att vi kommer att ha ännu större ekonomiska skillnader i samhället. Och vad kommer det att leda till? Naturligtvis att kön för att få socialbidrag via kommunerna kommer att öka. Man kommer att kontakta banker och annat för att försöka få hjälp med amortering och liknande för att man inte ska behöva lämna sina hem. Det är detta som sker nu, att arbetslösheten och det så kallade utanförskapet ökar.
Vi kan använda oss av ett annat begrepp än utanförskap som debatterades här tidigare, nämligen det som Statistiska centralbyrån nyligen pekade på: outnyttjat arbetskraftsutbud. De var 720 000 i december 2008 - 68 000 fler jämfört med december ett år tidigare. Med andra ord: Vi har en bekymmersam utveckling, och på detta får jag bara svaret att nej, vi gör ingenting åt det från regeringen.