KBLab/rixvox huggingface dataset:
Désirée Pethrus (KD):
Tack för svaret, utrikesministern! Nu blev det tydligt att utrikesministern inte tror på humanitära visum - nödvisum. Vi kristdemokrater har sagt att möjligheten måste prövas. Det är därför jag och Kristdemokraterna vill att utrikesministern ska driva frågan i EU. Som det är nu kan det inte ens bli en diskussion om hur hanteringen av nödvisum kan gå till.
Det skulle till exempel kunna finnas EU-kontor som kan samråda med UNHCR. Människor ska kunna söka sig på legala vägar in via EU:s olika institutioner. Man har tidigare talat om att inrätta EU-kontor så att människor kan söka sig dit. Visst ska människosmugglare bekämpas. Det är vi kristdemokrater för.
Vi tycker inte att människor ska utnyttjas på det fruktansvärda sätt som sker i dag. Men problemet med paketet är att vi ska hjälpa Libyen, Mali, Tunisien, Egypten, Sudan och andra länder att stoppa människor redan vid gränserna. Det blir oerhört svårt.
Om det inte kan finnas EU-kontor i dessa länder där människor kan söka skydd förstår jag inte hur människor som är i behöv av skydd över huvud taget ska kunna söka skydd. Vart ska de här människorna ta vägen?
Om vi hjälper till att stänga gränserna i låt säga Sudan, om vi ser till att bekämpa båtar, då undrar jag: Var ska de här människorna kunna söka skydd?
Désirée Pethrus (KD):
Jag får tacka justitieministern för svaret på min interpellation om språkanalyser vid asylprövning. I samband med att asylsökande anländer till Sverige saknas det ofta erforderlig dokumentation som kan styrka deras anspråk på härkomst. För att kunna vederlägga den asylsökandes anspråk vid asylprövning är då en språkanalys ett underlag som Migrationsverket i hög grad anser tillförlitligt.
I samband med rättsprövningen tenderar språkanalyserna att få en betydande roll för rättsutslaget, om en person ska beviljas asyl eller inte. När jag då nyligen såg tv-programmet Uppdrag granskning om hur språkanalyser görs på osäkra grunder och hur det kan drabba enskilda asylsökande blev jag och många med mig upprörda - därav den här frågan till statsrådet.
Om de språkanalyser som Migrationsverket använder sig av inte ger rätt information om en asylsökandes faktiska bakgrund är det allvarligt. Är det dessutom så att det för den enskilde handlar om liv eller död är det förstås oerhört allvarligt. I programmet beskrivs hur ett svenskt företag, Sprakab, i princip ensamt levererar alla språktester som görs för Migrationsverkets räkning.
Analysen ligger sedan till grund för beslut i Migrationsdomstolen, och det kan få ödesdigra konsekvenser för den asylsökande.
I programmet nämns att den anonyma person som har gjort språkanalyserna, kallad EA20 eftersom personen ju är anonym, inte har den kompetens och utbildning som har uppgivits till Migrationsverket vid upphandlingen - detta sedan Uppdrag granskning har fått fram namnet på språkanalytikern och kontrollerat personens bakgrund.
Enligt olika specialister, som lingvister, är det omöjligt för en enda person att behärska så många språk och dialekter som anges i upphandlingsunderlaget från Sprakab. Det sägs att uppemot 5 000 asylfall har fått sin bedömning av denna person, EA20.
I svaret från statsrådet framgår att "Migrationsverket avser även att ta ett initiativ till en helhetsgranskning av användningen av språkanalyser inom verket och hur språkanalysföretag arbetar." Det välkomnar jag liksom statsrådet. Men frågan kvarstår då: Vad händer med alla dem som nu redan har drabbats av språkanalyser som inte håller måttet?
Likaså har jag ställt frågan om möjligheten för den enskilde att få en så kallad second opinion via ett alternativt företag och att kunna överklaga själva språkanalysen. Det är inte riktigt klarlagt i justitieministerns svar. Jag undrar om statsrådet kan utveckla det. Avslutningsvis: I min interpellation till statsrådet har jag också försökt få ett svar på hur regeringen ser på att ett företag, kanske en person, får en så dominerande ställning.
Det är viktigt att man granskar de upphandlande företagen och att de kvalitetskrav som ställs verkligen är kvalitetskrav som vi kan känna till och säga okej till. Hur ska statsrådet följa upp att Migrationsverket gör de kvalitetsupphandlingar som ett rättssäkert system i Sverige kräver?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar åter justitieministern för svaret. SVT:s Uppdrag granskning har skapat rubriker i flera olika länder, bland annat i England , där de uppdagade förhållandena vad gäller språk analyser även lett till debatt i parlamentet. Sprakab angreps exempelvis i tidningen The Independent den 13 november.
Här redogörs för företagets verksamhet i Sverige, England, Australien, Nederländerna och Kanada och de stora kvalitetsbristerna. De engelska socialdemokraterna har i par lamentet begärt en utredning av Sprakab. Att utreda företagen är kanske inte riktigt det sätt vi jobbar på i Sverige, utan det är Migrationsverkets roll.
Men det är viktigt att Sverige är en förebild när det gäller språkanalyserna och att vi är en förebild när det gäller en rättssäker hantering av asylsökande. Även om det, som ministern säger, är bara 1 500 fall är det 1 500 fall där det kan handla om liv eller död för en människa. Därför är det en viktig fråga.
Kristdemokraterna har i år väckt en partimotion, med Göran Hägglund som första namn, där vi säger att vi vill inrätta en inspektion för migra tionsfrågor för att följa upp arbetsmetoder, rutiner, förkunskaper och sam arbete mellan olika aktörer för att ge asylsökande den rättssäkra prövning de enligt lag har rätt till.
Vi behöver kanske komma dithän att vi förbättrar uppföljningen av Migrationsverkets olika arbetsmetoder. I tv-programmet var en person från Somalia med, och i Somalia finns det många olika dialekter och regioner.
Vid en språkanalys måste man kunna detta väldigt exakt. Sprakab uppger att man har en analytiker som kan denna dialekt, men det stämmer inte enligt alla lingvistiker. Då måste vi ställa oss frågan hur vi kan öka kvaliteten.
Jag uppfattar att justitieministern ser allvarligt på det som har kommit fram, vilket gläder mig, och att man vill göra denna utredning och tycker att det bra att det görs omanalyser.
Under valrörelsen mötte jag asylsökande som hade drabbats av Sprakabs analyser, och de sa att de hade fått helt fel bedömning av sitt språk. En person är på väg att utvisas till Kenya, men Kenya säger att han inte är en medborgare och vill inte ta emot honom.
Vad ska hända med honom när vi säger att han ska utvisas dit men Kenya inte vill t a emot honom? Vad gör vi med alla dessa människor som kanske har fått en helt felaktig analys?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar justitieministern för svaret. Till syvende och sist handlar interpellationen inte om företaget Sprakab, som här har kommit i skottgluggen, utan om principen att vi måste känna att vi har ett rättssäkert system av hög kvalitet för asylsökande. Det är bra att FN-organet UNHCR anser att Sverige har ett asylsystem som är rättssäkert, såsom justitieministern nämner i sitt svar.
Men inget är uppenbarligen så bra att det inte kan bli bättre, särskilt när det handlar om liv eller död, som det kan göra i vissa fall. Jag tog upp att Kristdemokraterna skulle vilja ha en inspektion för migrationsfrågor för att följa upp olika arbetsmetoder. Det tror jag är bra. Jag tror att vi behöver hitta olika system för att förbättra granskningen och kontrollen. Problemet är när en person känner sig orättvist bedömd i en språkanalys.
Det är en ganska allvarlig kritik om en person säger: Någon har sagt att jag kommer från ett annat område än jag kommer från. Om någon skulle säga att justitieministern kommer från Danmark bara för att han kanske bryter lite åt det hållet vore det inte särskilt roligt för honom att bli behandlad på det sättet. Du är från Sverige, Morgan Johansson, punkt slut.
När det gäller de offentliga upphandlingarna har ett företag fått en dominerande ställning. Man går ofta på både kvalitet och pris, och vi får se till att det inte är ett lågt pris och dålig kvalitet. Vi ska verkligen kontrollera kvaliteten. Därför tror jag att Kristdemokraternas förslag om en fortsatt inspektion med kvalitetskontroller mer regelbundet vore av värde.
Désirée Pethrus (KD):
När jag hör arbetsmarknadsministerns svar på interpellationen från Roger Haddad blir jag väldigt förvånad. I regeringsförklaringen står det ordagrant: "Arbetsförmedlingen reformeras i grunden." Då tänker man: Det här låter riktigt spännande.
Vi ska få en reformering av Arbetsförmedlingen. Självklart undrar man hur det ska gå till med Socialdemokraterna och vad det är för typ av reformering de vill ha. Men det känns ändå som att det var viktigt att fortsätta med det arbete som pågår kring reformeringen av Arbetsförmedlingen och som alliansregeringen startade.
Det behövs naturligtvis ett internt förnyelsearbete inom Arbetsförmedlingen - det tycker vi alla är bra. Det är sådant som alltid ska pågå i en myndighet. Men det utredningsuppdrag som gavs för ett år sedan, i februari förra året, innebar att utredaren under två år skulle utvärdera hur man kan reformera Arbetsförmedlingens arbete mer i grunden - det är egentligen det som ni efterfrågar.
En annan fråga som fanns med när det gäller den utredningen rör kompletterande aktörer och deras verksamhet. Hur kan den tydliggöras? Hur kan man använda sig av kompletterande aktörer? Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern. Man försöker inte bara ändra i direktiven till utredningen, utan man vill helt avsluta den.
Är anledningen till det att man inte vill ha kvar några aktörer som kompletterar Arbetsförmedlingens nuvarande verksamhet? Vi kristdemokrater vill egentligen i grunden reformera Arbetsförmedlingen och utsätta Arbetsförmedlingen för konkurrens, men här får man i alla fall en känsla av att ministern inte vill se några kompletterande aktörer. Detta skulle jag gärna vilja ha ett svar på i dag.
Désirée Pethrus (KD):
Jag ska egentligen inte debattera med Patrik Björck, men jag blir lite förvånad över påståendet att vi inte skulle ha ansett att det fanns några problem under Alliansens tid. Det är klart att vi aldrig skulle ha tillsatt en utredning om vi inte tyckte att det fanns problem. Det är en självklarhet att utredningen syftar till att förbättra verksamheten inom Arbetsförmedlingen och framför allt att få fler människor att känna förtroende för Arbetsförmedlingen.
Arbetsmarknadsministern säger att Arbetsförmedlingen åtnjuter ett otroligt lågt förtroende. I nästa mening säger hon att regeringen anser att Arbetsförmedlingen själv ska lösa problemet. Riksrevisionen har i tidigare utredningar sagt att Arbetsförmedlingen måste jobba med internt utvecklingsarbete. Det är vi alla överens om. Det är en myndighets ständiga uppdrag.
Utredningen ska redovisa hur styrningen i Arbetsförmedlingen kan förbättras. Sedan finns också uppdraget att ta fram hur kompletterande aktörer kan användas på ett bättre sätt än i dag. Vad är det som är så farligt med de olika punkterna i utredningen, ministern? Om ministern tycker att en eller två punkter i utredningen inte är relevanta går det att ändra i direktiven.
Men nu läggs utredningen helt ned, och det är beklagligt att man hoppas att Arbetsförmedlingen ska lösa problemen internt utan att de redovisas i utredningen. Jag beklagar verkligen det. Vi behöver kompletterande aktörer, och vi behöver förbättra systemet med kompletterande aktörer. Vi är alla överens om att det finns förbättringspotential.
Att lämna över allt till Arbetsförmedlingen ger en dålig prognos. Vad är det som är så farligt med utredningen?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar biståndsminister Lövin för svaret på min interpellation. Jag kan konstatera att statsrådet delar min och Kristdemokraternas syn på vikten av att göra allt som står i vår makt för att hjälpa alla de kvinnor som utsätts för våld i Demokratiska republiken Kongo dagligen, i synnerhet sexuellt våld. Det är ett våld som utövas på grund av den långvariga konflikt som pågår särskilt i de östra delarna av landet.
Våldet i Kongo har pågått sedan mitten av 90-talet i kölvattnet av det fruktansvärda folkmordet i Rwanda när nästan 1 miljon människor dödades under fruktansvärda förhållanden. Nu vill flera grannländer till Kongo, inklusive Rwanda, åt mineraltillgångarna i östra Kongo.
Olika milisgrupper sprider skräck, mördar och begår förfärliga sexuella övergrepp på framför allt flickor och kvinnor men allt oftare också på mycket små barn. Sedan konflikten startade har, enligt olika uppgifter, 5 miljoner människor dött som offer för kriget och konflikten men också av olika umbäranden.
Till antalet är det som ett nytt världskrig. 5 miljoner människor har dött, och ändå känner få människor till denna konflikt. Som biståndsministern mycket riktigt konstaterar gör personalen på Panzisjukhuset i östra Kongo under ledning av doktor Denis Mukwege, som är kirurg och gynekolog och var med och startade sjukhuset, ett imponerande och heroiskt arbete.
Här kan kvinnor få medicinsk hjälp, nödvändiga operationer och psykologiskt stöd. Kvinnan kan också få socialt stöd för att skaffa sig en egen inkomst och kunna försörja sig och det barn hon kanske fött.
Doktor Mukwege har talat i FN, visats upp med kända skådespelare, varit med i Skavlan , fått priser och utmärkelser och träffat ministrar från olika länder, inklusive Margot Wallström. Samtidigt får vi som möter honom höra att han ständigt står utan långsiktig finansiering för sitt sjukhus och den vård han ger till kvinnor.
Det är en paradox som känns helt fel. Ministern säger i sitt interpellationssvar att är bra att vi är överens om att det finns stora behov och att Sverige ska fortsätta att ge stöd till Kongo i den nya strategin. Det sägs dock inget om stöd till Panzisjukhuset. Det sägs visserligen att det finns olika multilaterala kanaler som ger stöd, men EU var på väg att dra tillbaka stödet.
Jag förstår att man kan tycka att Kongo självt ska klara av sin finansiering av sjukvården. Men det råder ett krigsliknande tillstånd i Kongo. Det är en väldigt speciell situation. Doktor Mukwege har ofta kritiserat regeringen, så regeringen försöker i stället komma åt sjukhuset på olika sätt. Det finns inget långsiktigt stöd.
När doktor Mukwege nyligen fick Sacharovpriset gav man honom ytterligare ett år eftersom man gett honom priset, men långsiktigt stöd saknas alltså.
Det vore bra om ministern själv åkte dit och hörde sig för hur det är, och jag vädjar till ministern att det ska framgå i den strategi som jag antar att ministern ska vara med och ta fram att Sida måste göra en långsiktig finansiering för den tid som kriget och konflikten pågår.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar ministern för ett engagemang som jag upplever som genuint. Det kan båda gott. En feministisk regering som vill jobba för att minska våldet mot kvinnor borde kunna ta den här frågan på stort allvar. Enligt en amerikansk studie som jag hänvisar till i min interpellation våldtas 48 kvinnor i timmen, alltså 1 100 om dagen, i Kongo. Då förstår man att det finns enorma behov.
Jag tycker att det är bra att biståndsministern har tagit upp att det behövs åtgärder i rättssystemet för att kvinnor verkligen ska få sin rätt. Det är också någonting som man jobbar med på Panzisjukhuset. Det handlar om att kvinnor ska kunna hävda sin rätt och om hur man ska jobba i det legala systemet för att ställa ansvariga till svars. Det behövs förstås stöd till civilsamhället för att man ska kunna bygga upp Kongo underifrån och för att människor verkligen ska kunna kräva sin rätt. Det finns enorma behov av mödrahälsovård i Kongo.
Jag träffade en kongolesisk läkare nyligen som påpekade att det behövs stora insatser. Sverige kan verkligen göra mycket genom att vidareförmedla den typ av mödrahälsovård som vi har i Sverige. FN har gjort olika ställningstaganden, men det har framför allt handlat om, i säkerhetsrådet, att gå in med militära insatser. Man har väl egentligen en av de tuffaste skrivningarna.
Man får i princip gå in med vilka militära medel som helst för att stoppa konflikten. Problemet är bara att det i Kongo är så svårmanövrerat att det inte riktigt går att stoppa konflikten. Det är så många olika små miliser. Sedan är det några som försöker rensa ut olika områden och människor för att kunna komma åt olika konfliktmineraler. Jag tror att det fortsatt kommer att behövas ett enormt fokus på att förebygga.
Men så länge det här ändå pågår och det inte går att förhindra måste stödet till kvinnorna få fortsätta. Och jag skulle verkligen vilja vädja till ministern att hon ska fortsätta att bevaka den långsiktiga finansieringen av Panzisjukhuset.
Désirée Pethrus (KD):
Det är en väldigt viktig fråga som är uppe på bordet och som Allan Widman interpellerat om. Jag har i stort sett ingenting emot det svar som utrikesministern gett här i dag. Under Alliansens tid drev vi på väldigt hårt. Vi hade tre punkter i utrikespolitiken. Det var för det första mänskliga rättigheter och demokrati, för det andra jämställdhet och för det tredje klimat och miljö.
Det var tre viktiga områden som Alliansen tyckte att vi skulle lyfta fram. Det är självklart att vi i Alliansen hade en diskussion när Saudiavtalet "kom upp" igen 2010. Jag är väldigt glad över att min partiledare Göran Hägglund var tydlig med att han egentligen ville säga upp det militära samarbetsavtalet med Saudiarabien år 2010.
Tyvärr fanns det inte majoritet för det i regeringen under 2010, men nu finns som sagt den möjligheten, och nu har regeringen agerat. Det är vi glada för. Vi tycker att det är bra. Nu är det här samarbetsavtalet uppsagt, eller så kommer det att ske - jag vet inte om det redan är gjort formellt. Men finns det anledning att se över andra samarbetsavtal?
Det finns ju ett stort antal militära samarbetsavtal mellan Sverige och andra länder. Finns det några sådana planer från regeringens sida?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tror inte jag fick svar på min fråga. Ministern kanske inte kan ge ett svar om övriga samarbetsavtal. Möjligtvis hinner hon med det i sitt sista inlägg. Jag tror att vi alla är överens om att det är viktigt att tala klartext. Ibland måste vi helt enkelt säga rakt ut vad vi tycker om olika länder, så är det.
Det är lite synd att det finns lite övrigt att önska i det diplomatiska fotarbetet. Det gäller dialogen mellan vårt parlament och utrikesministern när det gäller frågan om Palestina. Jag hör till dem som gärna vill se ett fredsavtal så snart som möjligt mellan Israel och Palestina.
I det sammanhanget var det tråkigt att ministern inte förde dialogen med parlamentet om hur vi skulle gå vidare på bästa sätt för att åstadkomma det. Risken är att vi nu i stället har fått en blockering på det här området. Vi har dessutom fått Arabförbundet emot oss när det gäller fred i Mellanöstern.
Om Sveriges röst blir försvagad, tystnar och inte lyssnas på i den här delen av världen, hur ska vi då kunna hjälpa till att få fredsprocessen på banan? Min fråga i mitt sista inlägg är: Hur ser utrikesministern på att få till en reell fredsprocess inom den närmsta tiden?
Désirée Pethrus (KD):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret - det långa svaret! En kollega påminde mig om att jag nog har fått det längsta svaret på en av alla de interpellationer som arbetsmarknadsministern har tagit sig tid att besvara här i dag. Det är glädjande att vi i många stycken delar synen på hur vi måste förbättra arbetet kring validering.
Mitt fokus i min interpellation om validering var utländska utbildnings- och yrkeserfarenheter i ljuset av det stora antal flyktingar och asylsökande som just nu kommer till Sverige. Det finns ett särskilt stort behov av att snabbt se till att dessa kan få en meningsfull sysselsättning. Det är bra att statsrådet också vill ha en snabbare handläggning av validering för dem som kommer till vårt land så att kompetensförsörjningen i arbetslivet underlättas och matchningen på arbetsmarknaden förbättras.
Som statsrådet konstaterar har allt fler nyanlända utbildning och yrkeserfarenheter från sina hemländer inom områden där det finns stora rekryteringsbehov på den svenska arbetsmarknaden. 25 procent har en eftergymnasial utbildning på minst två år.
I min interpellation till statsrådet nämner jag Statskontorets kartläggning av valideringsinsatser där man såg behovet av att Arbetsförmedlingen jobbar mer systematiskt med validering. Alliansregeringen tog då frågan på allvar och gav Arbetsförmedlingen i uppdrag att utveckla metoder på detta område i syfte att ta till vara nyanländas kompetens. Detta uppdrag ska redovisas i dagarna, vad jag förstår.
Arbetsförmedlingen har ett jätteviktigt arbete i etableringsfasen för nyanlända med att validera kunskaper som kan bli en tillgång på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen har enligt Riksrevisionen heller inte använt alla de resurser och medel som står till förfogande, som man fick för etableringsuppdraget under alliansregeringens tid. Här finns mer att göra.
Då undrar jag lite om det som jag kanske inte har fått svar på: Har regeringen fått redovisningen från Arbetsförmedlingen, och vad säger den i så fall? Vad skulle Arbetsförmedlingen mer kunna göra, enligt arbetsmarknadsministern? Det är flera olika aktörer som är involverade i valideringsarbetet, och en är Socialstyrelsen, som jag också nämner i min interpellation.
Som har rapporterats i medierna har det varit ett stort problem för Socialstyrelsen att validera kunskap för hälso- och sjukvårdspersonal. Nyligen var det ett seminarium här i riksdagen där Centrum för rättvisa berättade om en undersökning som de hade gjort under 2013.
De menade att i 30 procent av fallen missade till och med Socialstyrelsen att validera EU-medborgares kompetens enligt ett EU-direktiv som har speciella, fastlagda tidsgränser. De personer med sjukvårdskunskaper som nu kommer från tredje land behövs uppenbarligen då det kommer att finnas stora behov inom vård och omsorg, enligt arbetsmarknadsministern.
Jag har ställt frågan i min interpellation, men jag tycker inte att jag riktigt har fått svar på den: Hur ska vi göra för att snabba på arbetet så att Socialstyrelsen kan validera sjukvårdskompetens?