Jesper Skalberg Karlsson (M):
Vi inleder nu debatten om MJU8 Biologisk mångfald . Det är ett motionsbetänkande som behandlar allt ifrån handel med elfenben och jakt på säl till rovdjurspolitiken och genetiskt modifierade grödor. Trots att vi i år har delat upp betänkandena MJU8 om biologisk mångfald och MJU9 om naturvård finns här över 70 yrkanden att behandla.
I mitt anförande kommer jag dock att fokusera på de reservationer som Moderaterna står bakom. Fru talman! Levande natur och hav med stor biologisk mångfald krävs för att naturen ska kunna motstå påfrestningar utan att ta skada långsiktigt. Biologisk mångfald är en förutsättning för att ekosystemen ska fungera samt för de ekosystemtjänster som påverkar oss varje dag och som vi nyttjar nästan varje dag.
För bibehållen välfärd och en stabil samhällsekonomi behöver ekosystemen vara i balans. Det ställer krav på oss att bibehålla ett varierat landskap med såväl skog som brukad mark och öppna hagar där mular får beta. Den tidigare alliansregeringen prioriterade reformer för att stärka den biologiska mångfalden, och jag vill göra några korta nedslag där.
Alliansen drev på för konkreta och ambitiösa mål på global nivå i förhandlingarna om konventionen för biologisk mångfald, och tack vare bland annat Sverige blev Nagoyaöverenskommelsen en framgång. Alliansen införde Sveriges första marina nationalpark i Kosterhavet. Man tog ett samlat grepp om rovdjurspolitiken, vilket mynnade ut i en proposition som riksdagen biföll år 2013.
Dessutom tog Alliansen fram en samlad strategi för det fortsatta arbetet med biologisk mångfald och ekosystemtjänsterna. Vill regeringen fortsätta att stärka arbetet kan den ju börja med denna strategi, där det finns konkreta åtgärder för att nå de tio etappmålen som rör biologisk mångfald. Fru talman! Jag skulle särskilt vilja lyfta fram reservation nr 4 som en punkt i dagens debatt.
Det är en reservation från Moderaterna och Kristdemokraterna gällande jakten på skarv. Fågelfamiljen skarv är en naturlig del av den svenska faunan. Den lever i skärgårdar och längs med Sveriges långa kust. Skarvarna är duktiga dykare och flitiga fiskare. Den som på sin båttur har sett en upprätt sittande fågel med utsträckta vingar har antagligen sett en skarv som torkar vingarna efter ett lyckat fiske.
Fågelfamiljen skarv är också viktig för flera andra arter i ekosystemen. Den utgör föda för större örnar, och den erbjuder skydd för sillgrisslorna, som häckar i dess kolonier. Den är också en sorts medhjälpare när måsar och trutar äter den överblivna fisken. Skarven är dock långt ifrån oproblematisk. De öar där skarven häckar utsätts för stora påfrestningar när skarven i stor skala för näringen från havet och upp på land genom sin spillning.
Detta leder till uppenbart förändrade och försämrade levnadsförhållanden för de landlevande organismerna. Spillningen har en frätande effekt och gör att skärgårdsöar får ett lite skelettliknande utseende med döda träd och obefintlig vegetation på marken. På flera håll ute i landet är situationen ohållbar.
Dessutom har skarven en betydande inverkan även på fisket - dels äter den stora mängder fisk, dels orsakar den skador på redskap som sedan måste lagas eller ersättas till höga kostnader. Detta bör regeringen ta till sig. För att komma till rätta med problemen bör jakten på skarv utökas. På det sättet kan vi också nå en hållbar nivå i beståndet. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 4.
Fru talman! Att viltförvaltningen är decentraliserad är bra och viktigt. Det är bra att beslut om jakt, viltvård och rovdjursförvaltning fattas nära de människor som berörs, för det är ofta där kunskapen finns. I dag är det länsstyrelserna som har beslutanderätt gällande skyddsjakten. Det är länsstyrelserna som bestämmer om jägare ska få genomföra skyddsjakt, och det är länsstyrelserna som bestämmer om ersättning ska betalas ut för den genomförda insatsen.
Låt mig göra kammaren uppmärksam på en sak när det gäller jakt och länsstyrelser. Djur bryr sig ganska sällan om länsstyrelsens organisering; det är få vargar som går över en länsgräns och tänker att Axel Oxenstierna ändå hade en del bra idéer år 1634.
Det gör att nuvarande system ibland faller kort, för i dag är det så att avgörandet beträffande ersättning till jägaren beror på den geografiska platsen där djuret skjuts och inte på det ursprungliga beslutet. Systemet kan med andra ord göra att ersättningen uteblir om jägaren under pågående skyddsjakt skjuter en varg på fel sida om länsgränsen. Detta är väldigt beklagligt.
Att mista ett tamdjur är en påfrestning för lantbrukare, och att då som jägare - ibland är ju jägaren och lantbrukaren samma person - gå miste om ersättning för avsatt tid och utestående kostnader gör inte saken särskilt mycket bättre. Därför vore det önskvärt att regeringen tog initiativ till att i alla fall göra en översyn av reglerna för ersättning vid skyddsjakt, i syfte att skapa ett mer rättvist och kanske mer ändamålsenligt system.
Jag vet att regeringen har svårt att komma överens i frågor som rör jakt och viltvård - landsbygdsministern har ju i två år lovat att komma med förslag för att underlätta för funktionsnedsatta jägare att använda motorfordon vid jakt - men om regeringen tar dessa frågor på allvar är det dags att sätta fart. Moderaterna föreslår en översyn av ersättningarna för skyddsjakt. Den som genomför skyddsjakt ska också ha rimligt betalt. Fru talman!
Sedan 1800-talet har drygt 200 arter försvunnit från Sverige. De flesta av dem var inte så vanliga i vårt land, och det har därför inte påverkat ekosystemen särskilt mycket när de har flyttat härifrån. Under samma period har det dessutom tillkommit hundratals nya växt- och djurarter till den svenska floran och faunan. Många är trevliga tillskott, men andra är så att säga mindre trevliga.
Det är nämligen så att nya arter tar med sig nya utmaningar. Flera av de arter som har hittats i Sverige de senaste decennierna har inga naturliga fiender här. Ett exempel är den amerikanska hummern. Det är en art som ursprungligen kommer från Nordamerikas kust. Ett femtiotal sådana har sedan 2008 fiskats upp på västkusten, och mörkertalet kan vara stort då de lever väldigt djupt och därför inte alltid följer med upp.
Det är ganska beklämmande, eftersom amerikansk hummer sprider dödliga bakteriesjukdomar till den europeiska hummern. Ett annat exempel är mårdhunden, som äter stora mängder grod- och fågeldjur. På vissa håll hotar den hela bestånd. Det är samma sak här som i många andra viltförvaltningsfrågor - det finns beprövade lösningar.
Regeringen skulle till exempel kunna gå fram med de tillkännagivanden angående viltutfodringen som riksdagen gjorde i höstas. Mer om invasiva arter - som mårdhund och amerikansk hummer, men även kungskrabba och den kannibaliska spanska skogssnigeln - och stävjandet av dem skriver Moderaterna i reservation nr 12. Fru talman! Slutligen vill jag fästa ledamöternas uppmärksamhet vid reservation nr 16 om genetiskt modifierade organismer.
Teknikutvecklingen genomsyrar hela samhället, och primär- och livsmedelsproduktionen kommer inte att stå utanför. Växtförädlingsteknik som ständigt förnyas ger möjlighet att minska användning av gödning och växtskyddsmedel, samtidigt som näringsinnehåll kan förbättras ganska avsevärt.
Modern växtförädling är en framtidsfråga, kanske särskilt avseende den globala livsmedelsförsörjningen, och den potential som finns i detta bör vi ta till vara. Den mest avancerade växtförädlingen - genetisk modifiering av organismer - möter dock rädsla på grund av okunskap. Låt mig säga följande: Svenska beslut angående genetiskt modifierade organismer ska fattas på vetenskaplig grund. Det är en tradition vi har haft länge, och det är fullt rimligt att det är så.
Det är inte politikers roll att överpröva vetenskaplig expertis; har en gröda bedömts som säker ska den också godkännas. Att regeringen vacklar på denna punkt skulle jag säga är ganska bekymmersamt. Man motsätter sig exempelvis ett godkännande av grödor som inte har stärkt motståndskraft mot glyfosat, trots att grödan har bedömts som säker av Europeiska unionens expertmyndigheter och det svenska jordbruksverket. Jag tror att vi behöver gå i en annan riktning - den helt motsatta.
Ny teknik borde prövas och användas. För att ny teknik snabbare ska komma ut i produktionsledet borde prövningen också förenklas. En översyn av de regler som omfattar vetenskaplig utvärdering av ny teknik för primär- och livsmedelsproduktion borde genomföras i syfte att föreslå regelförenklingar.
Dessutom bör Sverige i likhet med Europaparlamentet benhårt driva linjen att genetiskt modifierade organismer även fortsättningsvis regleras och prövas på unionsnivå. Enskilda länder inom Europeiska unionen borde inte få upprätta handelshinder med hänvisning till pseudovetenskap om grödors farlighet. Ett sådant förhållningssätt skulle på lång sikt hota hela den inre marknaden. Därför vill jag yrka bifall även till reservation nr 16.