KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Regnér (S):
Tack, Christina Örnebjär, för att du nämnde slutet på mitt svar! Det här är en komplicerad fråga som innehåller många olika skeenden i människors liv. Samtidigt tycker jag att principen är väldigt viktig. Barn ska inte vara gifta och svensk lag ska följas.
När det gäller andra länders lagstiftning har vi ju internationella överenskommelser, en del bindande och andra inte, om barns rättigheter, kvinnors rättigheter samt sexuell och reproduktiv hälsa. Frågan om barnäktenskap ses ofta i sammanhanget av sexuella och reproduktiva rättigheter och hälsa.
Jag har följt den internationella debatten under ganska många år, både från internationellt håll och från svensk sida. Det är få av EU:s medlemsländer som uttrycker förståelse eller stöd för barnäktenskap. Däremot är man mycket mer kluven till sexuella och reproduktiva rättigheter som ifrågasätts just när det gäller flickor.
Det är till och med så att stödet för sexuella och reproduktiva rättigheter i många länder har försvagats under en 20-årsperiod, trots bra internationella överenskommelser. Hade flickor haft mer rätt till självbestämmande, sin egen kropp och större frihet att bestämma om sin sexualitet och så vidare, tror jag att vi hade kommit längre.
Därför är det viktigt att på olika sätt verka även för detta och använda våra olika nätverk, partikontakter och vad det nu kan vara, för att påverka utvecklingen i en bättre riktning. Naturligtvis kommer jag att verka för det här när jag åker till New York och leder den svenska delegationen vid kvinnokommissionen. Vid ett seminarium om migration och jämställdhet kommer jag att ta upp de här frågorna tillsammans med FN. Jag tycker att det är väldigt viktigt att följa upp de här frågorna.
När det gäller de kommuner som varit aktuella i Ekots granskning har JO inlett ett arbete. Jag inväntar det och vill titta på det. Den senaste lagstiftningen om barnäktenskap är relativt ny, från 2014. Justitieministern har uttryckt att den bör följas upp, och det håller jag med om.
Socialtjänsten och den sociala barn- och ungdomsvården över huvud taget var under en väldigt stark press redan när vi tillträdde. Det är väl belagt. De många ensamkommande flyktingbarn som socialtjänsten ska hantera, förutom andra barn som behöver stöd av socialtjänsten, har bidragit till ett ännu tuffare läge.
Jag hoppas att vi kan föra en dialog, inte minst när det gäller de medel som blev ett resultat av uppgörelsen mellan regeringen och oppositionen om flyktingmottagande, 8 miljarder till kommunerna. Det tänker jag definitivt göra från min sida, och jag har redan börjat.
Man kan investera delar av de medlen i den sociala barn- och ungdomsvården för att kunna arbeta ännu mer individbaserat, utgå från barnens behov, orka se situationen som den är med många ensamkommande flyktingbarn och lösa den.
Samtidigt måste man ha ett starkt jämställdhetsperspektiv med sig när man möter de här barnen och försöker tänka på olika frågor som man behöver väga in för att kunna stödja barnen på allra bästa sätt.
Åsa Regnér (S):
Jag håller med om att vi inte borde behöva diskutera den här frågan. Barnäktenskap är ytterst ett sätt att kontrollera flickors sexualitet. Det är också en syn som handlar om att sexualitet styr det mesta som flickor gör. Det måste tyglas, och de ska inte ha rätt att bara vara. Det är naturligtvis föreställningar som vi måste bekämpa. Det gäller på internationell nivå.
Det gäller på EU-nivå, och det gäller i Sverige. Jag har i regeringen ansvar för barnfrågor, jämställdhetsfrågor och socialtjänsten. När det gäller lagstiftningen om barnäktenskap är det justitieministern som har ansvaret i regeringen. Men vi samarbetar förstås. Jag har redan sagt att jag tycker att en uppföljning är behövlig. När det gäller socialtjänsten ska de göra med de här barnen som med alla andra.
De ska göra individuella bedömningar. De ska göra bedömningar av skydd. De ska följa upp placeringar. Och de ska se till barnets bästa när de gör det. Jag vet att de arbetar efter bästa förmåga. Det är en sak som vi inte har berört här. De här frågorna går in en hel del i frågan om våld och förtryck mot flickor, kvinnor och hbtq-personer och andra som bryter normer när det gäller kön.
Vi behöver över huvud taget göra mycket mer för att förebygga den sortens attityder och våld i samhället. Vi behöver återkomma från regeringens sida när det gäller förebyggande insatser generellt men också för gruppen nyanlända. Det finns flera tillfällen under våren att komma tillbaka till det. Ett sådant handlar om skrivelsen om jämställdhetspolitiken.
Åsa Regnér (S):
Lotta Finstorp har ställt två frågor till mig: Hur ställer sig statsrådet till Moderaternas förslag avseende förenklade biståndsbedömningar? Vad har statsrådet vidtagit för åtgärder när det gäller biståndsbedömningar för äldre? Svaret på båda frågorna är att jag avvaktar ett förslag från den under 2015 tillsatta utredningen om nationell kvalitetsplan för äldreomsorgen , som har denna viktiga fråga som ett av sina deluppdrag.
Så här står det i regeringens direktiv under punkten 5, Flexibla former för beslut om äldreomsorg: "Många kommuner vill kunna erbjuda tjänster inom äldreomsorg genom en handläggningsprocedur som upplevs som mindre krånglig eller kontrollerande. Skälen för kommunerna kan vara att minska det administrativa arbetet och att öka självbestämmandet och delaktigheten för de äldre. Flera kommuner tillämpar någon form av så kallad förenklad handläggning eller biståndsbedömning.
Myndigheten för vårdanalys kartläggning visar dock att det finns stora skillnader mellan kommunernas sätt att arbeta för att förenkla möjligheterna att få hjälp i hemmet samt i fråga om vilken flexibilitet och möjlighet till brukarinflytande som erbjuds vad gäller tjänsternas innehåll och utformning. Det finns också många kommuner som uppfattar rättsläget som osäkert och har därför hittills avstått från att tillämpa liknande arbetssätt.
Utredaren ska om det bedöms lämpligt lämna förslag som innebär att kommunerna kan besluta om omsorg och annan service till äldre på ett enklare och mer flexibelt sätt än idag. En förutsättning är att rättssäkerheten för den enskilde inte ska försämras." Utredaren ska redovisa sina förslag senast den 31 mars 2017.
Det förefaller som om Moderaterna och regeringen i denna fråga har en gemensam syn på behovet av förändring.
Åsa Regnér (S):
Tack för diskussionen, Lotta Finstorp! Jag håller helt med om att det är angeläget med förenklade biståndsbedömningar och mindre byråkrati. Det är därför utredningen tittar på detta. Den kommer också att komma med ett delbetänkande, och framöver får vi se precis vad det innehåller. Det finns dock möjligheter för utredningen att gå fortare fram med vissa frågor.
När det gäller förenklade biståndsbedömningar tycker jag, som jag sa, att det önskvärt att ha så lite krångel och byråkrati som möjligt och så mycket fokus på de äldre som möjligt. Jag håller helt med om detta. Jag gör nu en äldreresa genom Sverige och försöker att systematiskt besöka orter som är exempel på antingen ett geografiskt läge, storlek, inriktning mot ny teknik och så vidare.
Det kan handla om glesbygd, storstad, olika befolkningssammansättning och vad det nu kan vara. Då har jag stött på en del exempel på att man inte vill ha den här förenklingen, för man menar att man missar att se den äldre. Det finns alltså erfarenheter av detta. Jag är mån om att ha ett smidigt system, och jag är glad att utredningen har möjlighet att titta på det här.
Det här är en reform där pengarna har betalats ut ganska omgående, eftersom vi ser stora behov. Jag var häromdagen på ett kvällsskift på ett äldreboende där man hade använt dessa pengar till mycket bättre schemaläggning och ett mycket bättre stöd till de äldre under dagarna. Personalen kan numera även jobba heltid.
I dag har vi också tagit ett beslut i regeringen om att man ska ha personal dygnet runt som utan dröjsmål kan stödja äldre vid behov. Det är ett mycket efterlängtat beslut av anhöriga, av de äldre själva och av personal. Det är en fråga som har dragits i långbänk och som vi nu har löst, och det kommer att göra att de äldre kan känna sig trygga även på nätterna.
För mig är det viktigt att se äldre som individer och att också alltid ha med sig jämställdhets- och jämlikhetsaspekter i arbetet.
Något som jag verkligen vill komma ifrån när det gäller äldres rättigheter vid bedömning av bistånd och på andra sätt är att det ofta är släktingar som är pålästa och påstridiga, eller att man själv är det, som gör att man till slut får sina rättigheter tillgodosedda. Detta har vi sett bland annat i en granskning i SVT, och så ska det inte vara.
Det ska råda både jämlikhet och jämställdhet. Det ska inte vara så att män har lättare än kvinnor att få äldreomsorg, och man ska inte vara beroende av resursstarka släktingar.
Jag tror dock att de insatser som vi redan har vidtagit och den fråga som vi ska diskutera lite senare, stöd till boende för äldre, tillsammans på ett väldigt bra sätt kommer att möjliggöra att man ser de äldre.
Åsa Regnér (S):
Tack till Lotta Finstorp - vi är engagerade i detta. Det är en viktig fråga. Regeringen tycker att man både behöver öka flexibiliteten när det gäller den här sortens beslut och att man ska minska byråkratin till förmån för omsorgen om de äldre på olika sätt.
Det är skälet till att vi har lagt det här uppdraget till utredningen för att de ska kunna komma med ett underlag om detta, och jag ser detta an.
Det är inte bara under den här resan som jag brukar besöka äldreboenden, men när jag nu är ute och reser i Sverige är det utifrån en vilja att systematiskt besöka stationer som representerar både möjligheter och utmaningar som vi har i Sverige i dag.
Då blir det allt tydligare att de äldre i dag och de som blir äldre är en väldigt heterogen grupp på många olika sätt.
Därför gäller det att både ha biståndsbedömningar och omsorg som verkligen utgår från individen och att man också har metoder för att komma fram till att man faktiskt har säkerställt att det här är vad den äldre vill. Det är väldigt viktigt att förstå dessa frågor, både nu och i framtiden.
Jag ser detta som en helhet. Det handlar om insatser när det gäller personal. Det är ett viktigt område, och det är viktigt att det är attraktivt och intressant att arbeta här, och jag ser att till exempel stödet till bemanning underlättar för schemaläggning och planering och att det blir stabilare för de äldre och inte minst för dem som arbetar i äldreomsorgen.
Under min resa har det funnits en fråga som har bekymrat mig mest, nämligen berättelser om hur arbetstiderna fungerar för dem som ska arbeta i äldreomsorgen. Det är ett gemensamt ansvar att arbeta vidare med frågorna. Låt mig återkomma till frågan om biståndsbedömningarna. Allt det jag har sagt är skäl till att frågorna finns med i utredningen.
Jag för under tiden samtal med olika aktörer, och jag besöker olika orter för att se hur de har löst problemen. Nästa stopp på resan är Överkalix, som representerar en del av Sverige som behöver lösa dessa problem precis som alla andra.
Åsa Regnér (S):
Tack, Lotta Finstorp, för debatten! Det här är verkligen angelägna frågor. De människor som jag har träffat som har till uppgift att göra bedömningarna uppfattar jag som mycket ambitiösa och intresserade av att på riktigt serva de äldre klienterna med vad de behöver.
De är lyhörda för att beakta jämlikhet och jämställdhet. Det gäller naturligtvis att ha en arbetssituation som gör att man klarar detta. För övrigt ska man enligt lagen se till de äldres behov. Var och en ska få omsorg utifrån sina egna behov, så enkelt och smidigt som möjligt där resurserna användas på rätt sätt. Vi återkommer i frågan.
Åsa Regnér (S):
Carina Herrstedt har frågat mig när utredningen om LSS ska starta, när jag avser att presentera direktiven för utredningen som jag tidigare flaggat för ska komma och om det är min avsikt att ifrågasätta LSS, som är en rättighetslag, och kompromissa med LSS-reformens intentioner med det uttalade syftet att spara pengar.
LSS betyder för övrigt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Jag har tidigare aviserat att en översyn ska genomföras av LSS och av assistansersättningen enligt socialförsäkringsbalken. Det pågår för närvarande ett intensivt beredningsarbete med direktiv till en sådan utredning inom Regeringskansliet. När detta arbete inom kort är avslutat kommer direktiven för utredningen att beslutas.
Det är mer än 20 år sedan LSS och assistansersättning infördes. Denna reform har på avgörande sätt förbättrat levnadsvillkoren för många flickor, pojkar, kvinnor och män med omfattande funktionsnedsättningar. Lagarna har möjliggjort ökat självbestämmande och skapat förutsättningar för ett mer självständigt liv för personer med omfattande funktionsnedsättningar.
Jag vill här ta tillfället i akt att påpeka att det är angeläget för mig och för regeringen att värna dessa reformer. Det finns dock problem i LSS och assistansersättningen som gör att en översyn av lagstiftningen behövs. Det rör bland annat kostnadsutvecklingen och bristfällig lagstiftning inom assistansersättningen, resursfördelning mellan de kvinnor och män som får assistansersättning och dem som beviljas andra insatser.
Vidare rör det insyn i utförandet av personlig assistans för dem som beviljas assistansersättning samt rättssäkerhet, likvärdighet och kvalitet i insatserna. Det finns också avgörande skillnader när det gäller tillgången till och omfattningen av insatser mellan flickor och pojkar, kvinnor och män. Ett av syftena med översynen är att modernisera lagstiftningen och få till stånd en större träffsäkerhet, helhetssyn och mångfald i de stödinsatser lagstiftningen omfattar.
De senaste tio åren har kostnaderna för assistansersättningen fördubblats, samtidigt som antalet personer som får assistansersättning inte alls ökat i samma utsträckning. Det är nödvändigt att bryta denna kostnadsutveckling och skapa ett långsiktigt hållbart ekonomiskt ersättningssystem. Det är självklart för mig att välfärd får kosta.
Samtidigt ska alla i vårt land känna sig trygga med att pengarna i vår skattefinansierade välfärd används på ett ändamålsenligt sätt.
Åsa Regnér (S):
Det här är en mycket angelägen debatt. Jag vet att ledamoten har en bakgrund med att arbeta med de här frågorna. Det tycker jag gör det ännu intressantare, för det är en komplex lagstiftning. Det är samhällets allra mest utsatta som har behov av den här reformen. Det var också därför den kom till.
Vi vill verkligen värna de ingångsvärden och utgångspunkter som LSS-reformen har. En regering måste dock ha kontroll över hur olika frågor utvecklar sig.
I det här fallet är det anmärkningsvärt, får man nog lov att säga, att kostnaderna i reformen, som ska gå till de mest utsatta, utvecklade sig till en viss nivå de första tio åren. Ungefär 14 000 personer trädde in i reformen. Sedan fördubblades kostnaderna de senaste tio åren då endast ungefär 2 000 personer ytterligare trädde in i reformen.
Vi har inte ett bra svar på det. Jag tycker att en regering måste ha det. Vi försöker skaffa oss den kontrollen och det svaret för att säkerställa att medlen faktiskt går till dem som behöver och har rätt till det här, för det är en rättighetslagstiftning. Vi har nära samråd med organisationer i den här frågan. Det är en kontroversiell fråga.
Men jag uppfattar att de flesta organisationer som vi dagligen talar med förstår det som regeringen säger, även om det finns väldigt mycket synpunkter och, som ledamoten påpekar, också oro. Därför vill jag komma fram med de här direktiven. Jag hoppas att de kommer fram före sommaren. Det kommer jag att verka för. Det tycker jag själv är väldigt viktigt. Det är flera aspekter som vi vill ta upp.
Det är helt enkelt: Hur fungerar reformen i dag, i det samhälle vi i dag lever i? Och det är andra aspekter som vi också vill titta på. Vissa organisationsföreträdare tycker att det är jättebra att familjer kan ha rollen som personliga assistenter. Andra tycker att det låser in.
Vissa organisationsföreträdare tycker att andra åtgärder som finns i LSS, som inte är assistansen, döljs lite bakom assistansen - det kan till exempel gälla ledsagning. Åtminstone tycker de inte att de får det som de har rätt till. Det gäller för övrigt även assistansen. Jag får höra av många att de tycker att de borde ha rätt till assistans.
De får det inte trots att kostnadsutvecklingen ser ut som den gör. Ytterligare en aspekt, som jag också nämnde i svaret, handlar om jämställdhetsperspektivet. Vi vet att män får mer personlig assistans än kvinnor. Man vet inte riktigt varför det är så. Allt det här föranleder oss att se över reformen.
Åsa Regnér (S):
Ja, "ändamålsenligt" handlar helt enkelt om att pengarna ska gå till det ändamål det var tänkt. Vi vill vara säkra på att den här rättighetslagstiftningen går till just de rättigheter som lagen bidrar till att genomföra. Vi vill till exempel inte att pengar ska gå till oseriösa företag. Vi vill ha bättre kontroll på det.
Försäkringskassans chef uttalade sig i helgen och berättade en del om vilka tankar hon har om vad Försäkringskassan kan göra ytterligare. Dessutom inför man efterskottsbetalningar när det gäller den här insatsen. Tidigare talade Carina Herrstedt om vad regeringar har gjort sedan 2010. Jag har bara inflytande över vad regeringen har gjort sedan 2013.
Men jag kan notera att den tidigare regeringen inte gjorde någonting åt den här frågan och dess utveckling, trots att jag inte har fått någon uppgift om att den tidigare regeringen förstod vad som dolde sig bakom den kraftiga kostnadsutvecklingen.
När det handlar om att stödja välfärdsinsatser var det dessutom så att den enda gången som Sverigedemokraterna hade en möjlighet till inflytande över detta röstade de emot regeringens budget, som kraftigt hade förstärkt välfärden, till exempel med 2 miljarder till äldreomsorg.
Trots att ni hade sagt i valrörelsen att ni stod på de äldres sida röstade ni alltså emot regeringens budget som nu, när den är genomförd, verkligen på ett väldigt ändamålsenligt sätt förstärker välfärden och äldreomsorgen med fler händer och fler kunniga personer.
Åsa Regnér (S):
Tack, Carina Herrstedt, för den här debatten om en väldigt angelägen fråga! Jag vill avslutningsvis säga att det Försäkringskassan ska göra är att bidra till att bryta den kraftiga ökningen av timmar, ingenting annat. Det är inte att sätta sig över lagen. Jag förstår verkligen att personer som behöver den här reformen, som lever med assistans eller som ansöker om det, känner stor oro.
Det är verkligen en fråga som jag tar på allvar, och därför vill jag att de här besluten ska tas så snart som möjligt. Vi har en tät dialog med representanter från organisationerna, och det är väldigt viktigt för mig. Så kommer vi också att fortsätta arbeta.
Åsa Regnér (S):
Johan Hultberg har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en översyn av socialtjänstlagen och vid en sådan översyn särskilt utreda hur onödigt dubbelarbete kan undvikas. Johan Hultberg har också frågat om jag är beredd att se över socialtjänstlagen i syfte att ge större möjligheter till andra aktörer än kommunernas socialnämnder att utreda och bedöma familjehem.
Regeringen bereder för närvarande frågan om en översyn av socialtjänstlagen. Jag får återkomma i frågan längre fram. Vad gäller frågan om onödigt dubbelarbete är min inställning att det så långt möjligt ska undvikas. Det kan utifrån se ut som om det är frågan om onödigt dubbelarbete att en kommun måste göra en egen bedömning av ett familjehem som redan är utrett av annan kommun.
Det är dock den placerande kommunen som är ansvarig för sin utredning av familjehemmet. Delar av en nyligen gjord utredning av en annan kommun kan användas, men varje placerande kommun ansvarar för att utreda sina tilltänkta familjehem. Det är en viktig del i att stärka barnens trygghet och säkerhet.
För att besvara Johan Hultbergs andra fråga vill jag börja med att understryka att utredningen av tilltänkta familjehem är ett viktigt redskap i arbetet med att tillförsäkra placerade barn och unga en bra och god vård. Socialnämnden får inte fatta beslut om vård i ett familjehem utan att förhållandena i det enskilda hemmet är utredda av en socialnämnd.
En utredande socialnämnd har dock möjlighet att anlita uppdragstagare som är fysiska personer och som knyts till nämnden på ett sådant sätt att de kan anses delta i nämndens verksamhet för att utföra utredningen. En sådan uppdragstagare står under nämndens arbetsledning och utför arbetsuppgifter som normalt ankommer på en anställd. Grundläggande bestämmelser som de om sekretess, tjänstefelsansvar och tillsyn blir därmed tillämpliga beträffande det arbete som utförs.
Frågan om att låta privata rättssubjekt genomföra utredningar i socialtjänsten berörs i regeringens proposition 2006/07:129 Utveckling av den sociala barn- och ungdomsvården m.m . Där diskuteras bland annat förutsättningarna för privata rättssubjekt att genomföra familjehemsutredningar i vissa olika situationer.
Den dåvarande regeringen uttalade bland annat följande: "Det är viktigt att de hem som kan komma ifråga för stadigvarande vård och fostran av barn efter medgivande från socialnämnden eller beslut om vård blir utredda. Att utredningarna är fullständiga och rättvisande krävs för att barn skall få en så bra och trygg uppväxtmiljö som möjligt.
Det är därför enligt regeringens mening särskilt angeläget att det inte föreligger några tveksamheter beträffande utredningsansvaret för hemmen. Det skulle leda till gränsdragningsproblem och tillämpningssvårigheter att behandla situationen där ett hems allmänna lämplighet utreds annorlunda än situationen där ett hems lämplighet att ta emot ett visst barn utreds.
Utredningarna bör därför inte i någotdera fallet kunna utföras av någon annan aktör än en socialnämnd." Jag instämmer i detta ställningstagande och ser inget behov av att ta upp frågan till ny utredning.