Kerstin Nilsson (S):
Ministern och Katarina Brännström! Jag sammanfattar vad jag har hört i dag. En effekt av effektiviseringen av Arbetsmiljöverket är att arbetsmiljöarbetet har försämrats. Inget som ministern eller som Brännström har sagt här i dag eller andra dagar förändrar det.
Jag delar ministerns uppfattning att statliga resurser ska användas på effektivast möjliga sätt. Något annat skulle inte vara tänkbart. Men tycker verkligen ministern att resurserna på Arbetsförmedlingen används på bästa sätt? Jag funderar. Även om AF har haft extra medel har de varit hårt styrda.
Kort sagt: Regeringen satsar genom att dra ned. Jag tackar så mycket och önskar alla en god jul.
Jobbet har också varit förenat med sådana krav att det har varit omöjligt att nå upp till ett bra resultat, det vill säga att hjälpa och stötta arbetslösa till att få ett jobb. Kanske är det Arbetsförmedlingen som har använt de resurser som de har fått på ett utmärkt sätt i förhållande till de direktiv de har fått, men verkligheten och direktiven har inte varit förenliga.
Kan det vara så att arbetsmarknadsministern och den politik som har förts har försatt Arbetsförmedlingen i en helt omöjlig situation? Så måste det vara, för vad har vi i dag? Vi har över 400 000 arbetslösa. En hel del av dessa har kommit till förmedlingen när de kastades ut ur sjukförsäkringssystemet. Det är människor som har med sig sjukdomar och begränsningar.
De är sköra, och de har långt ifrån någon arbetsförmåga ens till ett anpassat arbete. Vi har 35 000 i sysselsättningsfasen - tidigare bedömd fas 3. Jag kunde inte låta bli att nämna detta här. Vi har många arbetsgivare som inte hittar rätt kompetens när de ska anställa. Det finns arbetsgivare som säger: Nej, vi kontaktar inte Arbetsförmedlingen längre, för vi har inget förtroende för dem.
Lägg därtill att Arbetsförmedlingens anställda har en hög arbetsbelastning och en helt extrem arbetssituation. Vi hör från flera håll att det finns handläggare som har ansvar för fler än 300 arbetssökande. Det är ett omöjligt uppdrag och en arbetssituation som inte ens är i närheten av det rimliga.
Häromdagen läste jag att ministern kommenterade ett reportage. I artikeln läser jag följande: Problemen med Arbetsförmedlingen beror på att förmedlarna låter den interna administrationen skymma sikten. Sedan uppmanar ministern arbetsförmedlarna att jobba smartare.
Dessa ord var alltså arbetsmarknadsministerns hälsning och budskap till alla de tröttkörda förmedlarna på en av statens just nu absolut viktigaste myndighet: Jobba smartare! Jag tolkar inte det på något annat sätt än att ministern anser att problemen beror på förmedlarna. Situationen för de arbetslösa har inte blivit bättre.
Inte heller har arbetsförmedlarnas arbetssituation blivit bättre; den är tvärtom sämre. Om nu arbetslösheten minskar - borde inte detta först få märkas i förmedlarnas arbetssituation innan anslagen till personalkostnader påverkas? Det hade väl varit bra för alla - både arbetssökande och anställda?
Dessutom funderar nu regeringen på att fördubbla antalet aktivitetsrapporter från en till två gånger i månaden. Det måste innebära mer arbete för förmedlarna. Jag undrar hur arbetsmarknadsministern kan anse att de tillfälliga förstärkningarna av förvaltningsanslagen till Arbetsförmedlingen nu kan fasas ut med hänvisning till att arbetslösheten har gått ned.
Jobbet på förmedlingen har ju inte gått ned.