KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ygeman (S):
Det är nu fyra månader sedan lokförare och järnvägsarbetare varnade för den lösa rälsen vid getingmidjan, Sveriges mest trafikerade järnvägssträcka. Det är över en månad sedan jag varnade för effekterna av det eftersatta underhållet på sträckan, och varnade för effekterna vid en eventuell olycka. Och det är två veckor sedan olyckan faktiskt inträffade. Ett godståg spårade ur.
Tur i oturen lyckades allvarliga personskador undvikas, men hade godståget kolliderat med några av de många pendeltåg som trafikerar sträckan hade konsekvenserna kunnat bli förödande. Det blir därför lite märkligt att höra ministerns svar på min interpellation här i kammaren. Svaret går väl att sammanfatta med ministerns egen mening: Mycket fungerar bättre. Det är för tidigt att säga vad som orsakade olyckan.
Men under den moderatledda regeringens tid vid makten har ett tåg i månaden spårat ur i Sverige, det senaste så sent som i går. Mycket har blivit bättre. Antalet allvarliga fel på järnvägen har under de senaste fem åren fyrdubblats. Mycket har blivit bättre. Förtroendet för järnvägen har rasat dramatiskt.
Än i dag, sju år efter att regeringen tillträdde, sjunker punktligheten i järnvägstrafiken. Mycket har blivit bättre.
Vad är ministerns svar till oroliga resenärer, till dem som undrar varför tågen varje månad sparar ur i ett av världens mest utvecklade länder, som undrar hur räls på landets mest trafikerade järnvägssträcka kan lyftas runt med handen sju år efter att regeringen tillträdde och månader efter varningar från lokförare och inspektörer? Mycket har blivit bättre.
Sedan påstår ministern att hon storsatsar och satsar mer pengar än Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Jag vill med Guds lov säga: Det var fel då, det är fel nu och det har aldrig varit rätt. Varje år sedan du kom in i riksdagen, Catharina Elmsäter-Svärd, har ni föreslagit lika mycket eller mindre pengar till järnvägen, oavsett om du har suttit i minoritet i opposition i riksdagen eller i majoritet och i regeringen.
4,8 miljarder mindre hade vi haft till järnvägsunderhåll om dina budgetar hade gått igenom. Hur kommer det sig att under den tid ministern påstår sig ha storsatsat på järnväg har två järnvägsarbetare om dagen varslats om uppsägning på grund av arbetsbrist?
Över 700 människor har till dags dato varslats på grund av att det saknas underhållsarbete att utföra. Samtidigt har man med handkraft kunnat lyfta rälsen på Stockholms central. Hur kommer det sig att ministern påstår att det inte sker några minskningar av underhållsanslagen när den budgetproposition som ska debatteras i denna kammare om två veckor, som du själv har lagt fram, föreslår att underhållsanslagen skärs ned med 286 miljoner?
Jag har ett ödmjukt förslag till ministern: Blicka framåt, inte bakåt! Våga se verkligheten som den är. Våga se bristerna i järnvägsunderhållets organisation. Våga se den verklighet som Sveriges hårt prövade resenärer möter varje dag. De tror inte att "mycket har blivit bättre". Slutligen: Ta ditt förnuft till fånga och dra tillbaka nedskärningarna av järnvägsunderhållet!
Anders Ygeman (S):
Lars Tysklind och infrastrukturministern har en argumentation som skulle få en gymnasieelev att rodna om öronen om han eller hon lämnade in den som uppgift. I infrastrukturpropositionen från regeringen anger den sin ambition för den kommande tolvårsperioden.
Den ska jämföras med oppositionens ambition för den kommande tolvårsperioden. Då blir det rent av lögnaktigt att säga att vi inte har redovisat något för 2015-2025, för det har vi gjort. Tyvärr byggs inget underhåll med planer eller ambitioner, utan de pengar man gör underhåll för slås fast i budgetpropositionen.
Där skär ni i regeringen ned med 286 miljoner kronor jämfört med det ni budgeterade förra året och med nästan uppemot 1 miljard kronor om man gör som Miljöpartiet och räknar med utfallet förra året. Oavsett vilken siffra man använder är nedskärningen tydlig.
När ni väljer att på ett fint och retoriskt bra sätt fråga mig: Är inte vår siffra för 2025 större än er siffra för 1996, som vi ville skulle vara ännu mindre? Svaret är självklart ja. Men frågan är vilket underhåll den siffran leder till. Vi vet att vår järnväg har tre gånger så många spårkilometer nu jämfört med då.
Vi vet att kostnadsutvecklingen i underhållsbranschen är skrämmande hög. Frågan är vilket underhåll vi får för pengarna.
Över 700 personer har varslats om uppsägning på grund av arbetsbrist. Samtidigt är spåret på Sveriges mest trafikerade tågsträcka i så dåligt skick att det går att lossa med handkraft månad efter månad. Samtidigt varslas underhållsarbetare om uppsägning för att det saknas pengar för att ha dem anställda. I den meningen saknas arbetsuppgifter - det råder arbetsbrist.
Den verkligheten går inte att tänka bort med någon retorisk hänvisning utan kostnadskompensation och utan hänsyn till trafiken. Om statsrådet vill ha den retoriska poängen - javisst, var så god! Om ni skulle genomföra det ni säger i infrastrukturpropositionen tänker ni ha mer pengar till underhåll 2025 än vad vi hade 1996.
Men i den budget ni lägger på riksdagens bord föreslår ni nedskärningar av underhållet. Ni säger att underhållet i år är mindre viktigt än förra året och att ni kan skära ned 286 miljoner i underhåll. Följden av det blir färre underhållsarbetare, mindre underhåll och - tyvärr - en osäkrare tågtrafik. Då räcker det inte med käcka utrop om att mycket har blivit bättre.
Anders Ygeman (S):
Jag tror faktiskt inte mina öron. På den mest trafikerade järnvägssträckan i Sverige har ett tåg spårat ur. Hade vi inte haft en otrolig änglavakt hade hundratals människor kunnat bli skadade. Vi har i ett halvår sett allvarliga underhållsbrister.
När infrastrukturministern, innan olyckan skedde, kallades till riksdagen för att besvara interpellationer för att diskutera detta valde hon att inte svara på en enda fråga som ställs från oppositionen. I stället valde hon att ställa egna frågor om Förbifart Stockholm. Jag tycker att det är ett lågvattenmärke.
Är det inte konstigt att sedan Catharina Elmsäter-Svärd kom in i riksdagen 1996 finns det inte ett enda år då Moderaterna har föreslagit mer pengar till underhåll än Socialdemokraterna. De har inte gjort det i opposition och inte i regeringsställning. Varje år är det Moderaterna som vill skära ned eller ha lika mycket och Socialdemokraterna som vill satsa mer på underhåll.
I den budget som nu ligger på riksdagens bord föreslår regeringen nedskärningar av underhållet på 286 miljoner kronor.
Det sker samma år som ett tåg i månaden spårar ur - så sent som i går skedde en urspårning - samma år som regeringen påstår sig storsatsa och samma år som över 700 människor som ska göra arbetet, underhållsarbetare vid järnvägen, varslas om uppsägning på grund av arbetsbrist. Detta håller inte.
Vi måste ha en regering som klarar att ta ett grepp om järnvägen och klarar att åtminstone stå för sin egen budget. Jag vill återigen uppmana infrastrukturministern att dra tillbaka nedskärningarna, se till att vi får resurser till underhåll och se till att vi kan behålla de 700 underhållsarbetare som har varslats om uppsägning.
Anders Ygeman (S):
Jag hade förmånen att följa den första delen av debatten via webben, och jag blev lite förvånad över det tonfall och anslag som ministern har. Min huvudfråga blir: Ser inte ministern problemet? Vi har haft borgerlig regering i åtta år. För tio år sedan hade vi över 300 handelsfartyg under svensk flagg. När jag tittade i skeppsregistret sist hade vi 74. Det har gått från 300 till 74.
Tittar vi på lastbilsmarknaden ser vi en begynnande utveckling åt samma håll. Sist lastbilarna utanför Ljungby räknades var det 64 procent som var utländska, tror jag. Enligt forskning från Lunds tekniska högskola sker det varje dag flera tusen illegala lastbilstransporter. Det började med sjöfarten, det fortsätter med lastbilarna och nu ser vi samma utveckling på flygmarknaden.
Leif Jakobsson har gått in på några exempel. Det är bemanningsföretag och bekvämlighetsflagg. Löntagarnas rättigheter pressas av uppfinningsrikedomen bland flygföretagen. Seriösa svenska flygbolag möter en i och för sig sund lågpriskonkurrens, men det finns också osunda element.
Piloter som anställs som F-skattare i stället för att vara anställda av företaget. Kabinpersonal som hyrs in i andra eller tredje hand. Härigenom kringgås säkerhetsregler. Det finns exempel på flygbolag i upphandlad trafik som betalas av skattepengar som har avancerade arrangemang för att kringgå flygsäkerhetsmyndigheter och skatteuppbörd.
Mina frågor till ministern är egentligen desamma som Leif Jakobssons: Ser hon inte problemen? Är hon inte beredd att vidta åtgärder mot dem?
Anders Ygeman (S):
Jag frågade helt frankt ministern om hon inte ser problemen och om hon inte hör Svensk Pilotförening som varnar för att just den säkerhetskultur som ministern säger sig värna och hylla och vill föra in i tåget håller på att eroderas på flygområdet. När piloter hyrs in, inte i första eller andra utan i tredje hand, kan man inte ha gemensamma säkerhetsövningar mellan kabinpersonal och piloter för att piloterna är från ett företag och kabinpersonalen från ett annat. Hör ministern inte varningarna från de kabinanställda?
Ser hon inte hur löner och arbetsvillkor pressas tillbaka? Ser hon inte att den utveckling som redan är ett faktum på sjöfartsområdet och som håller på att slå sönder svensk åkerinäring på lastbils- och åkeriområdet nu också hotar ordningen inom svenskt flyg? Svaret från ministern är helt blankt. Om man inte ser problemet är det klart att det inte är så konstigt om man inte är beredd att vidta några åtgärder.
Man kan vidta åtgärder på nationell nivå. I de upphandlingar staten gör för skattebetalarnas pengar kan man se till att rimliga regler, avtal och villkor följs, att de flygplan som används i den upphandlade trafiken står under svenska luftsäkerhetsmyndigheters kontroll, vilket de inte gör i dag, och att vi kan garantera att de företag som vi använder våra skattepengar till betalar skatt för sina anställda.
Det är inte alls säkert att det är så i dag. Vi kan vidta åtgärder i Sverige, och vi kan vidta åtgärder på EU-nivå. Men ministerns svar är att hon inte ser problemet och att hon inte är beredd att vidta några åtgärder.
Anders Ygeman (S):
Jag hade egentligen inte tänkt gå in i diskussionen, men jag har två små tillrättalägganden. SKL, som köper upp färdtjänst och sjuktransporter, har inget problem med obligatoriskt taxameterkrav. SKL:s ordförande var på utskottet så sent som i dag och berättade om deras uppfattning. De kräver däremot att man ska ha en övergångstid, så att de slipper riva upp de nuvarande avtalen. Det hade varit enkelt för statsrådet att tillmötesgå SKL:s krav.
Nu gör ni något helt annat än vad SKL och de som upphandlar sjuktransporter vill. Sedan har jag en enkel fråga till ministern. Hon ondgjorde sig över hur lång tid det hade tagit för andra regeringar att ta fram förslag om obligatoriska redovisningscentraler. Hon kanske skulle ha nämnt att det första regeringen gjorde var att riva det färdiga förslag som fanns, och sedan började en åtta år lång utredningsprocess, och två år efter det har man en lag som träder i kraft.
Men vi kan lämna det därhän och ändå vara glada över att det finns ett förslag om redovisningscentraler. Men vad blir redovisningscentralerna värda om man inte behöver ha taxameter? Då finns det ju ingenting att tömma! Själva grunden för att ha obligatoriska redovisningscentraler är ju att det finns taxametrar man kan tömma in i redovisningscentralen.
Om det är så oöverstigliga problem med att ha krav på taxameter i taxibilar - vilket de flesta inte ser - vill jag fråga ministern: Hur kommer det sig att Transportstyrelsen entydigt har tagit ställning för taxameterkrav, att Taxiförbundet entydigt har tagit ställning för taxameterkrav och att Skatteverket, som liksom är hela grunden för lagstiftningen, entydigt har tagit ställning för taxameterkrav?
Och Finansdepartementet har tidigare gjort samma bedömning. Hur kommer det sig att regeringen i strid med alla dessa väljer att lägga fram ett förslag om redovisningscentraler utan krav på taxameter? Det skulle jag bra gärna vilja veta.
Anders Ygeman (S):
Jag vill först vara tydlig med att jag menar att alla taxiföretag som klarar de två huvudkraven som vi har på dem, nämligen att inte lura sina kunder och att kunna redovisa sina intäkter vecko- eller månadsvis till Skatteverket, bör kunna driva taxiverksamhet. Det är inte den tekniska lösningen med en taxameter som är det viktiga för mig utan att vi kan säkra skatteuppbörd och att människor inte luras. Men jag undrar lite grann över detta med rimlig tid, som statsrådet säger.
För åtta år sedan rev dåvarande infrastrukturminister Åsa Torstensson ett färdigutrett förslag, en lagrådsremiss, som låg på hennes bord. Sedan har det gått åtta år. Under denna tid har regeringen först motverkat redovisningscentraler. Sedan har regeringen efter mycket motstånd och så vidare ändrat sig igen. Det var inte så att regeringen rev förslaget för att man var för redovisningscentraler men inte gillade förslaget.
Man var emot redovisningscentraler precis på samma sätt som man var emot kravet på att taxichaufförer skulle hitta. Ni stod här i kammaren och hånade mig när vi stod upp för att det skulle vara krav på att taxichaufförerna skulle ha lokalkännedom. Men tio år efter detta - 2016 - då ska ett förslag träda i kraft. Ministern står här och säger: Vi måste ha rimlig tid på oss för att klara sjuktransporterna.
Men snälla statsrådet Elmsäter-Svärd, ska inte en rudimentärt begåvad regering klara att lösa problemen med kraven på sjuktransporter under tio års regeringsinnehav? Snacka om att ha en löjlig debatt!
Anders Ygeman (S):
Jag hade egentligen bara tänkt lyssna på den här debatten, men jag blev lite nyfiken. Det är märkligt att vi i detta digitaliseringens tidevarv efter sju år med en borgerlig regering har betydligt sämre mobiltäckning i Sverige än när regeringen tillträdde.
Ministern står i talarstolen och säger att hon inte har några synpunkter på att de som opererar 450-bandet, Net 1, släckte ned sin mobiltelefoni. Då undrar jag: Gäller detsamma för de andra operatörerna? Vore det okej om exempelvis Telenor släckte ned sin mobiltelefonilösning och bara körde mobildata i sina nät?
Är det rimligt att vi i Sverige 2013 reglerar hur snabbt ett brev ska komma fram och människors tillgång till, i praktiken, koppartråd men inte har ett nationellt krav på mobiltäckning eller en lag om det? Det skulle vara kul att höra ministern fundera över det. Anna-Karin Hatt säger sig följa utvecklingen noggrant.
Det måste vara en ganska bister sysselsättning, eftersom utvecklingen går åt fel håll. Det är färre på landsbygden som har täckning. Jag tror att Isak From skrev i sin interpellation att det är 18 procent som har sämre mobiltäckning i dag än tidigare.
Vi ska också komma ihåg att kraven som ställdes för den nya licenstilldelningen inte har gett mer mobiltäckning, utan yttäckningen i de nya 4G-licenserna ser betydligt sämre ut än med den gamla 3G-täckningen, trots att man avsatte en pott för utbyggnad och trots att auktionen inbringade, tror jag, 2 1⁄2 miljard kronor till statskassan.
Det finns alltså intäkter till staten från mobiltelefonin som inte har använts för att ge hela Sverige mobiltäckning. Vad ska man göra då? Vi är ju bundna av ganska långa avtalsperioder. Jag vill ge några små, ödmjuka förslag till statsrådet, så får hon kommentera dem. Ett förslag är att ha tydligare krav på operatörerna än vad vi har i dag. Ett annat är att lagstifta om att vi ska ha mobiltäckning i hela landet.
Det är lika viktigt att ett brev kommer fram i rätt tid som att man kan ringa i mobiltelefon och larma 112 eller att ens bil numera kan ha kontakt med larmcentralen överallt i hela landet. Kanske är det så att samhället måste skjuta till resurser för att klara den här utvecklingen. Därför är jag nyfiken på hur ministern ser på det man har gjort i Norge med så kallade samhällsmaster.
Kommuner och regioner framför allt har gått vidare och hjälpt till där det har varit som sämst möjlighet för marknaden att lösa problemet. Det finns sannolikt en gräns för hur långt, även vid auktionering, man kan få marknaden att ta ansvar för täckningen i Sverige. Med respekt för att det är svåra frågor vill jag ändå höra ministerns synpunkter på det här området.
Anders Ygeman (S):
Jag vet inte om jag sade fel eller om statsrådet missförstod mig, avsiktligt eller oavsiktligt. Jag ska vara mycket tydlig: Mobiltelefonitäckningen i Sverige är sämre i dag än när regeringen tillträdde. Efter sju år med borgerlig regering och en starkt positiv teknikutveckling är det i färre delar av Sverige man i dag kan använda sin mobiltelefon än när regeringen tillträdde.
Anna-Karin Hatt säger att vi har en rekordstor utbyggnad och utveckling av mobiltelefonin. Hennes partikollega Göran Lindell spår fortsatt stort missnöje med mobiltäckningen. Jag ska avhålla mig från att säga vilken centerpartist jag tror har rätt. Helena Lindahl är inne på samma spår och säger att det har varit en fantastisk teknikutveckling. Men då borde väl resultatet vara att fler kan ringa med sin mobiltelefon, inte färre?
Det vore en historisk paradox om det ledde till att ju bättre teknik man har desto färre kan använda sin mobiltelefon till att ringa med, att desto färre kan ringa när de är på fjället eller i skärgården eller bara åker på en vanlig svensk väg. Anna-Karin Hatt säger att vi ska ha bra mobiltäckning i hela Sverige. Jag välkomnar den målsättningen. Men vad händer sedan? Vilka initiativ är hon beredd att ta i kammaren för att målsättningen ska bli verklighet?
Är hon beredd att sätta upp nationella mål för mobiltäckningen motsvarande de lagar vi har för post och telefon? Är hon beredd att skjuta till resurser för att klara mobiltäckningen där marknaden inte når fram? Är hon beredd att ställa krav vid tilldelningen av nya licenser som går utöver de krav vi hittills ställt?
Och är hon beredd att pröva det som med hyfsad framgång prövats i Norge, nämligen samhällsmaster i områden där marknaden och licenskraven inte ger det som vi alla eftersträvar, bra mobiltäckning i hela landet?
Anders Ygeman (S):
Krister Hammarbergh har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka antalet civilanställda inom polisen. Jag vill börja med att tacka Krister Hammarbergh för att jag har fått möjlighet att komma till riksdagen och diskutera polisfrågor. Det är alltid lika intressant och spännande. För att polisen ska kunna utveckla och bedriva en bra och effektiv verksamhet behöver organisationen en blandning av olika kompetenser. Utöver poliser behövs civilanställda med annan kompetens än den polisiära.
Det gäller såväl specialistkunskap på olika områden som administrativt stöd inom kärnverksamheten. Under åren 2008-2010 minskade antalet civilanställda inom polisen. Även andelen civilanställda i förhållande till andelen poliser minskade. Mot bakgrund av att det fanns en oro över att organisationen hade för få civilanställda i förhållande till antalet poliser begärde riksdagen 2012 genom ett tillkännagivande att regeringen skulle vidta åtgärder för att komma till rätta med problemet att det finns för få civilanställda inom polisen.
Antalet civilanställda har ökat under senaste åren och uppgick vid utgången av 2013 till 8 577. Från och med den 1 januari 2015 kommer den nya Polismyndigheten att finnas på plats. Ansvaret för kompetensförsörjningen kommer i den nya Polismyndigheten att ligga samlat under en personalavdelning. Den nya Polismyndigheten kommer därmed att ha bättre förutsättningar än den nuvarande organisationen att använda sina resurser flexibelt och mer effektivt.
Detta bedömer jag kommer ha god påverkan på kompetensförsörjningen, inte minst mot bakgrund av förslagen i propositionen 2013/14:232 Utökade befogenheter för civilanställda inom Polismyndigheten och Ekobrottsmyndigheten .
Anders Ygeman (S):
Jag börjar med att svara på den sista frågan: Nej, jag anser inte att Morgan Johansson hade fel. Det är ganska ovant att svara på frågor i den här talarstolen. Jag skulle kanske börja med det, så att det inte råder något tvivel. Man kan ju undra vad interpellanten själv har för uppfattning. Han började med att säga att Morgan Johansson driver tesen att det behövs fler civilanställda. Ja, jag är alldeles säker på att civilanställdas bidrag är väldigt viktigt för polisens arbete.
Det vore omöjligt att bedriva polisverksamhet utan civilanställda. Ett tillrättaläggande: Min chef är statsministern. Det är inte justitieministern. Justitieministern är chef för departementet, men min chef är statsminister Stefan Löfven.
Låt mig påminna om att det var Krister Hammarberghs regering som satte upp ett mål för hur många poliser vi skulle ha 2007. Sedan klarade man inte att leverera pengar för att ha råd att anställa dem. Man anställde poliser på krita. Det första som jag fick göra när jag kom till Justitiedepartementet var att läsa budgetförslaget från den förra regeringen.
Den visade ett stort underskott. Hade vi gjort samma sak som Krister Hammarbergh och hans kolleger ville göra hade vi varit tvungna att säga upp civilanställda. Så var verkligheten. I stället för att läsa glada nyheter om ny rikspolischef och åtgärder mot idrottsrelaterad brottslighet skulle vi ha läst rubriker om civilanställda som sades upp.
Det var därför vi sköt till 200 miljoner kronor mer 2014 än vad alliansregeringen mäktade med att få fram - 200 miljoner kronor. Annars hade vi behövt säga upp civilanställda i dag. Ja, jag tycker att det behövs civilanställda. Ja, vi måste ha poliser, och vi måste finansiera dem.
Därför är det glädjande att vi för 2015 har mer pengar än någonsin för polisverksamhet och att vi har fler civilanställda än på mycket, mycket länge.
Anders Ygeman (S):
Krister Hammarbergh gör sig skyldig till något slags virtuell politikföring. Först säger han att det ena är fel, sedan det andra, och så är det första fel igen. Om han vill säga att jag ägnar mig åt årtalshoppande i statistiken gör han sig skyldig till ett av de värsta jag sett i kammaren genom att använda året 1996. : Nej, år 2006.)
År 2006? Förlåt, då tar jag tillbaka det. Rätt ska vara rätt. År 2006 hade vi 7 208 civilanställda, och i dag har vi 8 577. Antalet har alltså ökat dramatiskt, och det tror jag att både Krister Hammarbergh och jag är glada för.
Min poäng är att vi inte har ändrat politik. Vi har skrivit av det tillkännagivande som riksdagen gjorde genom att tillföra medel så att vi har råd att ha den högsta andelen civilanställda någonsin. Jag är övertygad om att med de åtgärder som alliansregeringen vidtog och dem som vi nu vidtar kommer andelen civilanställda att öka. Det är min fasta övertygelse.
Krister Hammarbergh slår sig för bröstet över de stora budgetförstärkningar som gjordes av den tidigare regeringen. Jag är den förste att applådera dem. De var bra. Det är ett av skälen till att vi har den situation vi har i dag, men det hade varit ännu bättre om man hade skjutit till lika mycket pengar när man anställde poliser. Polisverksamheten har dragits med stora underskott.
Man har handlat poliser på krita. Man har inte haft pengar till lönen för de poliser man anställt. Om den tillträdande regeringen inte hade skjutit till resurser skulle vi nu ha haft varsel för civilanställda.
När Krister Hammarbergh talar om marginella tillskott tycker jag att han borde fundera lite, för vi behöver varenda civilanställd vi har inom polisen.
Därmed blir svaret återigen: Nej, Morgan Johansson hade inte fel, nej, vi har inte ändrat uppfattning, och jag tror, hur konstigt det än kan låta, att jag, Krister Hammarbergh och Morgan Johansson faktiskt är överens om de civilanställdas viktiga roll för polisens arbete och att vi behöver fler, inte färre, civilanställda.