Andreas Carlgren (C):
Jag vill först bara konstatera att era frågor bygger på att Sverige skulle hålla öppet för att kunna hantera utsläppsutrymmet så att vi kan öka utsläppen i andra länder. Det är ju det som alla era inlägg och påståenden bygger på, men så är det inte. Sverige kommer inte att hantera överskottet av utsläppsutrymme så att det totala utrymmet ökar. Låt det vara hela klart.
När jag lyssnar på detta kan jag inte låta bli att undra: Är det här allt ni har att komma med? Det blir ju jätteunderligt. Gustav Fridolin, du hade massor av hälsningar, och jag vill självklart att du hälsar tillbaka.
Men på något sätt slutade allt med att neddragningar i kommunerna, att tågen var försenade efter tiotals år av låga investeringar, att man hade tänkt att man skulle få borra efter gas i någon villaträdgård, att någon hade cyklat men skulle ha gjort det förgäves skulle förlåtas, simsalabim, bara miljöministern gav besked om AAU. Tror ni på det där själva?
Den här frågan är mycket enklare än så egentligen. Först och främst: Det enda nationella klimatmål som den tidigare regeringen lämnade efter sig, den socialdemokratiska regeringen, var att vi skulle ha 4 procents utsläppsminskning till 2012. Vi höjde den nationella ambitionen till 40 procent 2020 - detta sagt bara apropå ambitionsnivåer.
Men det har med saken att göra, därför att det tidigare, lägre målet gällde uttryckligen utan hänsyn till mekanismer. Man skulle inte räkna in vad som hände i utsläppshandeln. Nu gör Matilda Ernkrans ett stort nummer av och hela interpellationen och era frågor bygger på att det här på något sätt skulle påverka utfallet av det svenska nationella målet. Nej, målet är inte satt så.
Men då hänvisar ni till Riksrevisionen. Men, ursäkta, Riksrevisionen är på den här punkten, om jag får säga det, lite dum, för man har på egen hand omformulerat det nationella målet till att just gälla utsläppshandeln. Så är det inte. Så var det inte enligt den socialdemokratiska regeringens ursprungliga målskrivning och så var det inte enligt riksdagens beslut, så det kan ni lägga åt sidan. Det är mycket tal om att det här är bara spelteorier.
Men det är helt enkelt så att vi har ett internationellt system för utsläppshandel. Det har ett enormt överskott av utsläppsutrymme. Det beror på att när Kyotoöverenskommelsen var klar drog sig USA ur. Samtidigt såg vi effekterna av Sovjetunionens fall, de nya ekonomierna i öst, ekonomisk kris, också där ett stort överskott av utsläppsutrymme.
Nu handlar en stor del av de internationella förhandlingarna om att vi ska se till både att Kyotosystemet lever vidare inom ramen för en ny överenskommelse och att det här överskottet inte används. Då gäller det att de länder som Sverige som har ett litet överskott - litet i global skala, naturligtvis stort för svenska förhållanden - använder det på bästa sätt för att få ett bra utfall i förhandlingarna.
Det är viktigt för hur klimatutvecklingen i världen går. Ursäkta, men om det kallas spelteorier och ska vara något fult, ska vi då begära utträde ur världen? Jag tror att det bara är att tackla klimatfrågan som den internationella globala fråga den är. Det kräver starka förhandlingar, och vi är starka i dem. Det kräver höga internationella mål, och vi har höjt dem. Det kräver mycket aktiva insatser i Sverige. Vi har ökat dem. Ni påstår att allt gott gjordes på er tid, när ni satt i regeringsställning.
Jag är ledsen för er skull, men det är väl otur och konstigt då att det alltid visar sig att det får mycket bättre utfall under alliansregeringar. Nu minskar utsläppen mer än någonsin.