KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Berglund (MP):
Tack, Julia Kronlid, för båda frågorna! Jag börjar med den första, om transparensen i Pensionsgruppen. Jag ska inte föregå hanteringen av att öka inbetalningarna och hur det kan gå med detta.
När det gäller premiepensionssystemet har vi dock helt nyligen landat i en överenskommelse. Den överenskommelsen föregicks av en utredning, vilket Julia Kronlid efterlyser också på detta område.
Jag håller helt med Julia Kronlid om vikten av transparens i politiska processer, men diskussioner i beredningsgrupper måste naturligtvis också kunna få ske i fred så att de inte störs och så att vi landar på ett bra sätt i en konsensusöverenskommelse.
Det är ju ändå detta som är hela grunden för Pensionsgruppen, liksom för många andra beredningsgrupper som också Sverigedemokraterna sitter med i. När det gäller frågan om friluftslivet kan vi tycka att det finns en märklig diskrepans mellan Svenskt Friluftsliv och andra föreningar, framför allt idrottsföreningar.
Som jag framförde i mitt anförande vill vi ha kopplingen mellan inbetalningarna och socialförsäkringarna och den sociala tryggheten så stark som möjligt.
Jag vill ändå säga att Miljöpartiet har drivit friluftsfrågor väldigt starkt, och vi har en väldigt grön budget för 2021 där vi har satsningar på friluftsliv, natur, naturreservat, hav och vatten, våtmarker och mycket annat som har med friluftslivet att göra.
Mats Berglund (MP):
Tack, Julia Kronlid, för frågan och för diskussionen! Jag tror att det är viktigt att vi tar tag i premiepensionssystemet; det är vi överens om. Det är, precis som Julia Kronlid sa, också triggat av skandalerna - det måste man väl ändå kalla dem - med oseriösa fondbolag. Det var där vi började, och det var steg ett i att göra om fondsystemet eller premiepensionssystemet.
Nu har vi också landat i steg två - en hållbar och långsiktig lösning med något färre, eller ganska mycket färre, fonder. Det blir runt 200. Det är inte bestämt exakt hur många det ska vara, men det kommer att vara tillräckligt många för att värna valfriheten, åtminstone om man pratar om valfriheten för dem som pensionssparar.
Julia Kronlid kanske har råkat ut för en hel del lobbyism från branschen, som naturligtvis vill ha fler fonder. Det har jag också råkat ut för, och jag tror att alla i Pensionsgruppen har märkt detta. Det finns forskning som visar att alltför många valalternativ i praktiken minskar valmöjligheten.
Men vi har också ganska tydligt sagt att det ska vara tillräckligt många fonder för att värna valfriheten. Det ska finnas en bredd av fonder som man kan välja mellan. Det ska inte finnas för många fonder som är alltför lika. Ett alltför stort torg blir också väldigt dyrbart att hantera. Det blir en hög överbyggnad i kostnaderna.
Jag tycker att vi har landat på en bra och rimlig nivå, naturligtvis efter långa diskussioner.
Mats Berglund (MP):
Det är absolut en stor reform med en ny myndighetslösning och ett helt nytt torg som har andra förutsättningar än det vi har haft tidigare. Det är också en myndighet som kanske behöver vara lite mer aktiv. Jag vill verkligen säga att det inte är så som Julia Kronlid kanske råkade säga - att det är regeringen som ska avgöra vilka fonder som ska finnas på fondtorget. Så är det inte, utan det är myndigheten som ska göra upphandlingar.
Det är tydligt i direktiven att valfriheten ska värnas och att det ska finnas en bredd och en mängd fonder av olika typer.
Viktigt i reformen och viktigt för valfriheten är att valfriheten blir just reell och att man kan välja bort till exempel fonder som har innehav i branscher som man inte vill ha eller fonder som inte är uppbyggliga för en hållbar planet. Det kan också vara andra saker man vill välja eller välja bort. Man kanske vill välja bort spel eller vissa andra branscher som man inte tycker om.
Man kanske också vill investera nationellt. Den här typen av valfrihet kommer vi att behöva ha en lösning för. Det kommer att bli ett uppdrag för myndigheten att lösa det på bästa sätt, men det är viktigt att vi följer den valarkitektur som kommer i detta. Och det handlar inte bara om arkitekturen, utan det handlar väldigt mycket om gränssnittet och frågor om bemötandet på sajten - hur man gör för att välja.
Det kommer att bli viktigt, och jag tror att det är oerhört viktigt att också säkra möjligheten att välja till exempel hållbarhetsfonder.
Mats Berglund (MP):
Som sista talare för dagen ska jag hålla mig ganska kort så att vi kan gå hem sedan. Utskottet är ju enigt, och det mesta är nog sagt. För drygt ett och ett halvt år sedan debatterade vi här i kammaren en proposition om ett starkare skydd för välfärden. Det handlade om att utvidga bidragsbrottslagen och lagens tillämpningsområde.
Vi beslutade då att skärpa straffen och förlänga preskriptionstiden för de mindre brotten och att underrättelseskyldigheten skulle omfatta fler delar av socialförsäkringssystemen och fler aktörer.
Nu har vi ett utskottsinitiativ som har väckts av den politiska oppositionen om att fortsätta denna utvidgning så att också företagssektorn ska omfattas av lagstiftningen mot bidragsbrott. Det är bra. Det är viktigt att offentliga stöd, medel som utgår från det gemensamma, används på ett korrekt sätt.
Det handlar ju om att skydda de offentliga finanserna och om att upprätthålla förtroendet för våra välfärdssystem, som har tjänat Sverige väl under lång tid. Det handlar också om att upprätthålla förtroendet för företagssektorn.
Bilden av den ständigt skatteplanerande, fuskande, snikna företagaren som lever på bidrag och avdrag är inte bra och inte korrekt, och den behöver vi få bort. I detta sammanhang behöver självklart också andra åtgärder vidtas.
Det är inte rimligt att skattebetalare ska stå vid sidan om och se hur offentliga medel rinner genom välfärdsföretagen utan att komma skolelever, vårdtagare, patienter och så vidare till del. Den privata välfärdssektorn behöver en fortsatt genomlysning. Att begränsa bidragsbrott är en bra början på ett sådant arbete.
Just nu pågår ett arbete i Regeringskansliet för att utvidga bidragsbrottslagen och just den del som rör företagen. Jag förväntar mig att regeringen tar med sig detta utskottsinitiativ från riksdagen in det i det pågående arbetet.
Jag vill dock poängtera att regeringen också fortsättningsvis bör vara fri i att hitta de bästa vägarna för att skärpa det straffrättsliga skyddet för stöd till statliga företag och inte binda sig explicit till just bidragsbrottslagen. Jag uppfattar att det också har varit det samlade utskottets intention med initiativet. Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Mats Berglund (MP):
Det allmänna och generella barnbidraget infördes på 1940-talet, 1948. Det har genom decennier bidragit till att stärka barnfamiljernas ekonomiska situation och minska barnfattigdomen. Men det har också bidragit till att utjämna klyftor och till ökad jämställdhet mellan könen. Barnbidraget är en markering att samhället har ett ansvar för barn.
Att det är generellt, lika för alla och inte behovsprövat gör det till ett väldigt demokratiskt stöd. Det har fortfarande en fördelningsmässig betydelse, och det är viktigt. Men det ger föräldrarna frihet att använda pengarna så som de uppfattar bäst. Det bidrar inte till socialt stigma eller liknande, och det är ett kostnadseffektivt bidrag, just genom att ingen behovsprövning behöver göras. Risken för fusk är liten.
Vi ska slå vakt om det generella och allmänna barnbidraget. Vi ska vara glada och stolta över vårt barnbidrag och barnbidragets långa historia. Nu har Riksrevisionen granskat flerbarnstillägget i barnbidraget. Det är ett bidrag som inte ges till alla utan bara till familjer med fler än ett barn. Därmed har också ytterligare en fördelningsmässig aspekt byggts in.
Riksrevisionens granskning har gjorts utifrån målet att den ekonomiska familjepolitiken ska bidra med en god ekonomisk levnadsstandard för alla barnfamiljer. Vi ska ha jämställda föräldraskap. Och vi vill ha en jämnare fördelning av resurser.
Resultaten av granskningen är att flerbarnstillägget bidrar positivt till de här målen men att det skulle kunna bli ännu bättre och fungera ännu mer effektivt. Det skulle bli en högre fördelningsmässig träffsäkerhet om till exempel flerbarnstillägget för tvåbarnsfamiljer avskaffades och medlen fördes över på de familjer som har tre eller fler barn. Det är ett av förslagen i rapporten.
Men det finns också andra varianter och andra förslag för att få en bättre träffsäkerhet. Riksrevisionens rapport om flerbarns-tillägget i barnbidraget Ja, det finns anledning att se över det här stödet, alltså flerbarnstillägget.
Som meddelas i regeringens svar på rapporten är en sådan översyn redan på gång inom ramen för den utredning om bostadsbidrag och underhållsstöd som tillsattes i slutet av förra mandatperioden och som kommer med slutbetänkande den 1 mars i vår. Både storleken på ersättningen och vilka familjer som ska omfattas bör ses över - det tycker vi absolut - precis så som Riksrevisionen föreslår.
Båda de uppdragen ryms också, tycker jag, ganska tydligt inom direktivet för den pågående utredningen. Fru talman! I väntan på våren och på utredningen yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.
Mats Berglund (MP):
Tack, Robert Stenkvist, för att du begär replik! Debattreglerna tillåter ju inte mig att begära replik på tidigare anföranden. Jag måste ta tillfället i akt och säga att jag blir väldigt orolig när jag hör Robert Stenkvist prata så aggressivt och så attackmässigt mot utvalda teorier i forskningen och samtidigt, i samma andetag, prata om forskningens frihet.
Vi har sett precis de här attackerna i framför allt de högerextrema politiska grupperna runt om i Europa. Vi har sett hur man till exempel i Ungern - ett land som Sverigedemokraterna gärna hänvisar till - med denna retorik förbjuder den här typen av utbildning och stänger lärosäten.
Jag skulle gärna vilja veta vad du vill med de här attackerna mot genusteori och postmodernism. Jag ska svara på dina frågor också. Jag tycker att det är otroligt viktigt med lärarhögskolor över hela landet. Vi vet att studenter stannar kvar på de orter där de examineras och i de regionerna, men det är väldigt svårt att få examinerade lärare, läkare och vårdpersonal att flytta till orterna.
Därför är det oerhört centralt att vi har utbildningar över hela landet men också att vi satsar mer på distansutbildning så att vi får en kompetensförsörjning i de här yrkena i hela landet. Ja, det har funnits problem med lärarutbildningar. Det tycker jag. Men vi har gjort en stor reform, och vi börjar komma till rätta med det. Vi ökar antalet platser nu, och jag tror att det kommer att finnas ett stort sug.
Läraryrket har blivit mer populärt, så jag tror att det finns alla möjligheter att sköta lärarutbildningarna över hela landet. Det är min förhoppning och tro.
Mats Berglund (MP):
Jag är forskare själv, och jag har många kollegor som använder delar av eller hela teoripaket av den postmodernistiska teoribilden. Det är egentligen ett stort kluster av teoribilder; det måste man väl ändå säga. Jag har också många kollegor som använder genusteorier. Det har jag själv också gjort i min egen forskning. Jag är medlem i Sveriges kvinno och genushistoriker, till exempel.
Det är klart att man blir beklämd när den här typen av anekdotisk bevisföring sker mot enstaka forskare för att diskreditera en hel teori. Men det är inte det som är det otäcka.
Det otäcka är att vi har riksdagsledamöter från ett parti som använder samma retorik som högerextremistiska politiker runt om i Europa, till exempel i Ungern. Ni behöver inte från Sverigedemokraternas sida säga att ni tycker att Ungern är ett föregångsland i alla delar, men vi har sett att ni använder samma retorik kring just de här frågorna.
Det är precis samma attacker, och i Ungern har vi sett hur det har lett till att man förbjuder vissa delar i undervisningen och att man stänger universitet. Det är därför jag är orolig, och det är det svaret jag skulle vilja ha. Vad är det ni menar med de här attackerna mot enskilda metoder och enskilda teorier i forskningen?
Nu får Robert Stenkvist tyvärr inte svara på det, men vi får återkomma till den här diskussionen.
Mats Berglund (MP):
Jag tycker för min del att friåret var en bra satsning, på den tiden vi införde det. Jag skulle gärna se att vi fortsatte med den. Det förslag som vi hade i budgeten för något år sedan var inte ett friår. Det var ett studiestöd för människor mitt i livet. Man skulle studera. Jag undrar varför Moderaterna envisas med att kalla denna utvecklingstid där man är tvungen att studera för friår.
Det är just det som är så frustrerande. Studier är inte fritid. Jag förväntar mig av den som studerar exempelvis på universitet att man lägger ned heltid på heltidsstudier. Det är inte fritid. Men det kommuniceras på det sättet, och det var därför jag tog upp det på ett lite tillspetsat sätt i mitt anförande.
Jag har noterat att Moderaterna också har motionerat om att höja åldrarna i studiestödssystemet och talar väl om studier. Men det handlar på väldigt många områden om den här arbetslinjen.
Jag nämnde mitt engagemang i socialförsäkringsutskottet och sjukförsäkringen, där man hela tiden kommer tillbaka till att det är lönearbete som ska räknas - inte vilket arbete som helst, inte frivilligsektorn, inte studier och inte sjukdom. Allting som inte är lönearbete ska förknippas med någon sorts socialt tryck och skam, vilket är väldigt skadligt.
Jag tycker att kommunikationen från Moderaterna när vi debatterade utvecklingstiden mycket handlade om att studier liksom inte är okej. Det är hela tiden lönearbete som gäller i den borgerliga definitionen av arbetslinjen.
Mats Berglund (MP):
Nej, jag tror inte att jag har missuppfattat. Jag tror inte heller att jag lägger ord i någons mun. Snarare försöker jag tolka, analysera och se konsekvenserna av den moderata politiken. Vi hamnar nämligen hela tiden i det här sociala trycket och att det är lönearbete allting ska vetta mot.
Tidigare i debatten talade Maria Nilsson - jag vet inte om hon också begärde replik på mig - om hur viktigt det är att se att studierna har ett egenvärde. Det handlar om bildning, och jag lyfte också upp bildning och förkovran i mitt anförande.
Det är en viktig del när vi talar om studier: att man faktiskt får göra det, så att vi kan höja bildningsnivån och utbildningsnivån i hela landet. Här kan man också koppla till FN:s globala mål, där utbildning är en viktig del. Det är den av många skäl, inte bara för att möta arbetsmarknadens behov.
Det är naturligtvis en otroligt viktig del av utbildningen, och det är jätteviktigt att vi möter arbetsmarknadens behov. Men jag tycker inte att det är det enda, och jag tycker inte att vi ska fokusera på det. Jag tycker också att man när man studerar ska fokusera på sina studier, och vi ska möjliggöra för studenterna att göra det. Vi ska skapa studiemiljöer, universitetsmiljöer och sociala miljöer så att studenterna kan fokusera på sina studier.
Här har vi också ett exempel med partier som vill höja fribeloppet för att man ska kunna arbeta mer. I dag kan man arbeta ungefär halvtid, och gör man det klarar man inte sina studier. Det är ett exempel på den borgerliga definitionen av arbetslinjen, som är skadlig.
Mats Berglund (MP):
Tack, Marie-Louise Hänel Sandström, för frågan! Jag tycker att det här är en fråga att diskutera, så låt oss göra det. Det handlar om överväganden. Vi har en målkonflikt, och den vill jag verkligen lyfta upp. Det finns risker med att slopa fribeloppet.
Jag vet också att det finns partier som vill slopa det inte bara på grund av pandemin utan kanske vill ta tillfället i akt nu under pandemin och försöka att slopa det här för att stimulera mer arbete under studierna. Jag tror - eller jag vet, för jag har ju läst utredningen - att det finns stora risker med att göra det.
Jag har också tittat på de studier som Studiemedelsutredningen pekar på som visar att studietakten försämras för studenter som arbetar för mycket. Om det inte blir för mycket är det dock, precis som Marie-Louise Hänel Sandström säger, positivt med arbete under studierna. Men då håller man sig ganska långt under nivåerna för fribeloppet. Det är naturligtvis bra för privatekonomin.
Man får också erfarenhet från arbetsmarknaden och kommer in där. Studenter menar även att man får mer fokus på studierna om man arbetar lite och gör någonting annat. Det är alltså bra med arbete men inte för mycket. Jag ska säga att som lärare på universitet har jag även egen erfarenhet av detta.
Jag kanske bara är en sur gammal gubbe som lärare, men jag tycker att jag har rätt att bli sur när jag varje termin stöter på studenter som inte kommer på obligatoriska seminarier med hänvisning till att de inte kan tacka nej till arbete. Det är ofta sådana arbeten där man faktiskt inte riktigt har makten över tiden själv.
Jag ser då studenter som måste gå om terminen efter, och som lärare är det fruktansvärt frustrerande.
Mats Berglund (MP):
Det här handlar som sagt om överväganden, men vi får inte glömma att 92 000 kronor på ett halvår är ganska mycket pengar.
Det är inte väldigt högavlönade arbeten som vi pratar om för studenter i allmänhet, och att studera heltid på en tuff utbildning och jobba halvtid i en ännu tuffare verklighet i vården under pandemin tror jag är svårt att klara av.
15 000 kronor i månaden är ganska mycket pengar, och man kanske inte framför allt har behov av ett extra lån - man skuldsätter sig ju onödigt mycket.
Vi har ändå höjt fribeloppsgränsen ganska rejält just för att man ska kunna arbeta och tillgodogöra sig erfarenheter från arbetsmarknaden.
Mats Berglund (MP):
Tack, Pia Steensland! Jag tror nog att jag övervägande uttryckte en känsla av att jag nog inte tror att ett fortsatt slopande av fribeloppet är en bra väg just nu. Jag vill med detta inte helt stänga dörren. Jag tror att vi behöver mer kunskap, och såvitt jag vet arbetar man med det i Regeringskansliet. Jag vet faktiskt inte riktigt hur det går där.
För det första vill jag säga att vi inte stänger dörrarna för de studenter som vill arbeta i vården. De kan som sagt arbeta rätt mycket. Skulle de slå i taket är det inte så att alla pengar slås undan direkt. Det blir en successiv neddragning med hälften av vad man tjänar, så man får ändå ganska mycket pengar.
Man får ju mer pengar när man arbetar än när man bara får studiestödet. Jag redogjorde för mina tankar tidigare för Marie-Louise Hänel Sandström, men jag skulle ändå vilja fråga om det här med riskerna.
Hur ser Kristdemokraterna och Pia Steensland på att vi riskerar att få avhoppare och därmed inte får utexaminerade läkare, vårdpersonal och sjuksköterskor i den mån som vi behöver inför framtiden? Effekterna av corona kommer, precis som Pia Steensland var inne på i sitt anförande, att vara överhängande under lång tid. Vi behöver ju dessa personer.
Vi kommer nog att behöva många fler utexaminerade sjuksköterskor än läkarstuderande som jobbar extra som undersköterskor under ganska stressiga förhållanden.
Mats Berglund (MP):
Jag tror att vi är överens här om att det handlar om överväganden, att det finns målkonflikter som vi behöver ställa mot varandra och att vi faktiskt behöver göra det. Vad vi inte har lyft upp är kostnaderna, som också är en del i detta. Vi vet tyvärr lite för lite om effekterna under året, och vi vet inte riktigt vilka kostnader det var. Men det budgeterades 1 miljard, och det är mycket pengar.
Om kostnaden nu var 1 miljard skulle pengarna kunna användas till andra saker, till exempel att höja studiemedlen för dem som verkligen behöver det. Om det finns en möjlighet att rikta ett slopat fribelopp till enbart vissa grupper är det klart att man också får ned kostnaderna.
Jag tror att övervägandena även fortsättningsvis får ställas mot varandra, men jag vill ändå lyfta fram att jag tror att riskerna överväger, möjligen också kostnaderna, om man lägger in det.
Mats Berglund (MP):
Jag vill ställa en fråga till statsrådet Ernkrans. Frågan handlar om djurförsök i forskning. 96 procent av däggdjurens biomassa i världen utgörs av människor och våra tamdjur. Bara 4 procent av alla däggdjur är vilda djur. Det här kommer från en vetenskaplig rapport som visar att vi måste ompröva vårt förhållande till djur. Det gäller på många områden: i jordbruket, i vad vi äter men också i forskningen.
Djurförsök i forskning är viktiga, men djurförsök är både tids- och kostnadsintensiva. Genom alternativa, djurfria, metoder kan vi - utöver det etiska - spara både tid och pengar i forskningsbudgeten. Vi pratar om moderna metoder, datormodeller, konstgjorda material som liknar mänsklig vävnad eller det som kallas organ på chip. Men sådana här metoder finns än så länge bara i liten utsträckning.
Jag vill fråga statsrådet: Vad gör regeringen för att stimulera forskning och metodutveckling på området?
Mats Berglund (MP):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag har läst budgetpropositionen och gläder mig verkligen åt att 3R-centret vid Jordbruksverket blir kvar och får finansiering. Det har en viktig och framför allt samordnande roll. Jag skulle också vilja nämna den kommande forskningspropositionen.
Hur kan vi i den säkerställa att det finns utrymme och resurser för forskningen att både utveckla och använda nya metoder under de kommande fyra åren, den tid en forskningspolitisk proposition brukar täcka in?
Mats Berglund (MP):
Jag vill ställa en fråga till statsrådet Shekarabi. Det handlar om sjukförsäkringen. Vi har nu under ganska lång tid sett att revor rispas upp i våra socialförsäkringssystem. Människor som är för sjuka för att arbeta får inte alltid det stöd och den ersättning de behöver för att komma tillbaka till friskhet, livskvalitet och arbete.
Ny statistik visar att andelen utförsäkrade från dag 180 nu ökar i snabb takt, men det finns också färdiga utredningar med förslag, och i morse fick vi från regeringen nyheten att åtgärder nu vidtas. Det handlar om permanenta åtgärder som gäller alla - inga gräddfiler eller sådant. Men vad betyder då detta?
Vad kan vi och de många oroliga och stressade långtidssjuka vänta oss av regeringen nu och framöver?
Mats Berglund (MP):
Tack, Ida Gabrielsson, för frågan och för att du begär replik! Jag tycker att det här är värt att debattera och att vi ska vrida och vända på frågorna. Jag måste säga att Vänsterpartiet har varit behjälpligt i att lyfta frågan. Det tackar vi för. Vi behöver en debatt om sjukförsäkringen där flera partier ställer upp. Jag tycker att det är jättebra att också Vänsterpartiet ställer upp på det, och jag hoppas nu att Vänsterpartiet röstar ja till den budget vi har lagt fram så att vi kan reparera sjukförsäkringen.
När jag hör Vänsterpartiet tycker jag att ni än så länge svävar lite på målet. Kan Ida Gabrielsson här och nu bekräfta att Vänsterpartiet röstar ja till budgeten och därmed också genomför de resterande förslagen i sjukförsäkringen? Det undrar jag. Självklart är det som Ida Gabrielsson säger: Det hade varit väldigt bra om regeringen hade kommit tidigare med de här förslagen. Vi har försökt. Vi har utrett. Men man ska inte stressa på, för då kan det bli fel.
Det tar tid att göra utredningar, och det här har varit en ganska långdragen utredning. Förslagen har remitterats. Vi skulle nog ha velat lägga fram dem tidigare, men vi har en parlamentarisk situation som har försvårat det. När Ida Gabrielsson säger att det var ett utskottsinitiativ som gjorde att vi genomförde förändringarna vid dag 180 är det kanske rätt i sak. Men det är också en annan historieuppfattning än vad jag har.
Om vi tittar på vad som hände ser vi att regeringen hade aviserat att det här skulle komma. Det är en del av den utredning som regeringen tillsatte redan under den förra mandatperioden. Man kallade in ansvarigt statsråd till utskottet, som berättade att det här är på väg. Då passade Vänsterpartiet på att lägga fram ett förslag och säga att det är Vänsterpartiet som driver regeringen framför sig - trots att förslaget ändå hade kommit.
Vi har dock ett gemensamt mål: att reparera sjukförsäkringen.