Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag yrkar bifall till vår reservation i betänkande SfU5 under punkt 2 angående en riktålder för höjda pensioner och följsamhet till ett längre liv. Regeringens förslag om att införa en generell höjning av pensionsåldern är inte genomtänkt. Äldre personer är som alla vet ingen homogen grupp, och hälsotillståndet ser givetvis väldigt olika ut beroende på bland annat yrkesgrupp och kön.
Det kan vara en enorm skillnad i hälsan mellan den som har haft ett fysiskt eller psykiskt betungande arbete, kanske under många år, och den som inte har haft det. Svenskarna som grupp måste tyvärr arbeta längre; det är sant.
Men det betyder inte att vi ska tvinga exempelvis sjuksköterskor, vårdbiträden, byggarbetare eller rörmokare, som dessutom ofta har arbetat sedan de var tonåringar, att arbeta längre än de kanske klarar av. Pensionsåldern bör därför präglas av en betydligt högre grad av flexibilitet, och det bör finnas möjlighet att med bibehållet anställningsskydd arbeta deltid för den som vill arbeta längre.
Detta skulle dels höja den enskildes pensionsinkomst, dels leda till fler arbetade timmar i ekonomin som helhet och samtidigt ge företag möjligheten att behålla den kompetens som den årsrika arbetskraften innehar. Det bör införas ett skattemässigt kraftigt gynnsamt pensionssparande som inte bara riktar sig till dem som har högre inkomster.
Det ska i förlängningen ge individen möjlighet att antingen gå i pension tidigare eller att dryga ut den ordinarie ålderspensionen. Givetvis måste denna möjlighet finnas för dem som vill och kan pensionsspara själva för att på så sätt förlänga livet som pensionär och kunna njuta av sina fritidsintressen, och kanske barnbarn, innan hälsan är för dålig för att man ska kunna göra detta. Fru talman!
Det är positivt att åldern för rätten att kvarstå i anställning höjs till 68 år från och med år 2020. Förslagen om möjlighet till förlängd arbetsskadelivränta och SGI-skydd, alltså sjukpenninggrundande inkomst, under denna tid tillstyrks därför.
Det är negativt att höja åldersgränsen för när kommunala servicetjänster får tillhandahållas utan föregående behovsprövning, vilket regeringen nu föreslår. Detta bör givetvis inte genomföras då det skulle innebära en försämring för dem som behöver denna service. Regeringens prioriteringar talar för sig själva.
I stället för att äldre människor ska kunna njuta av sin pension efter ett långt och ofta hårt arbetsliv satsar regeringen hellre skattebetalarnas pengar på att slopa värnskatten.
I stället för att de äldre människor som är mest utsatta ska vara säkra på att få en trygg och säker omvårdnad när de så behöver satsar regeringen hellre skattebetalarnas pengar på dem som är mest välbärgade i vårt samhälle. Fru talman! Sverigedemokraterna förordar frivillighet och ökade incitament för att äldre som vill stanna kvar i arbetslivet ska kunna göra det.
På så sätt får vi en höjd pensionsålder i snitt, utan att tvinga människor med utslitna kroppar att jobba längre än vad de orkar. Då kan fler äldre som har kraft och vilja att fortsätta arbeta bidra med den viktiga kompetens och erfarenhet som annars hade gått förlorad.
I vårt Sverige ska man tryggt kunna gå i pension efter ett långt arbetsliv när åldern och kroppen så kräver - eller, för all del, välja att stanna kvar på arbetsmarknaden om man så vill och orkar.