Ulla Andersson (V):
Till att börja med vill jag välkomna Peter Norman som finansmarknadsminister. Det här är vår första debatt, som säkert blir givande. Jag har ställt en interpellation till finansmarknadsministern som handlar om AP-fonderna och AP-fondernas etiska investeringar. Vänsterpartiet är ett parti som länge har drivit att offentligt ägande behöver användas aktivt för att bidra till och inte motverka olika samhällsekonomiska mål.
Etiska riktlinjer borde vara ett av de minst kontroversiella verktygen för det. Det finns en rätt bred samsyn om att offentliga medel inte borde investeras i företag som till exempel bryter mot internationella konventioner. I dag är avkastningskravet överordnat kraven på att investeringar ska göras med hänsyn till miljö eller sociala rättigheter. Låt mig säga att jag har full förståelse för det.
Men jag ser också en problematik i det. I dag används just kraven på långsiktigt god avkastning som en ursäkt för att investera i företag som bryter mot internationella konventioner. Det är ett stort problem.
Jag menar också att kraven på social, etisk och miljömässig hänsyn måste lyftas så att de blir större även i regelverket för AP-fonderna. Ytterligare ett problem som finns är att all granskning av AP-fondernas investeringar görs i efterhand.
Man lägger ned väldigt mycket pengar - 4,3 miljarder - på att investera i olika fonder och företag medan man efteråt lägger ned endast 5 miljoner på granskning. Då vill jag säga att jag har räknat väldigt högt för att få fram den siffran. 1 promille av AP-fondernas kostnader för placeringar används alltså för granskning, och det sker i efterhand.
I Etikrådets rapport kan vi nu läsa att det är 26 företag som är inne för vidare granskning. Vi kan konstatera att varje AP-fond investerar i ungefär 3 500 företag per år. Då kan man förstå att den lilla verksamhet som Etikrådet bedriver i dag inte alls motsvarar de krav som måste finnas för att kontrollera de investeringar man gör.
Den summa som man har kunnat räkna fram för de investeringar som det finns anledning att ifrågasätta är ungefär 16 miljarder. Den siffran tog vi fram i september i år. AP-fonderna har alltså investerat ungefär 16 miljarder i företag som bryter mot internationella konventioner. Det tycker jag är djupt problematiskt. Visst kan jag hålla med Peter Norman om att det finns en svår avvägning att göra.
Ska man lämna direkt, eller ska man försöka påverka? Tidigare har AP-fondernas inställning varit att bryter ett företag mot internationella konventioner eller en konvention som Sverige har skrivit under, då lämnar man också de investeringarna. Men i dag är det inte lika glasklart vad som gäller. Man kan sitta och påverka företag som bryter mot internationella konventioner väldigt länge, och det är också oklart hur länge AP-fonderna anser att det är rimligt att försöka påverka.
En del av de företag som man har tagit ut för att försöka påverka förstår jag inte ens varför de är uttagna. Ett företag som Walmart, som bryter mot internationella konventioner och där man inte får organisera sig fackligt och så vidare, har jag mycket svårt att förstå att en pensionsfond från Sverige skulle kunna vara med och påverka. Jag tycker att alla tecken i himlen visar att det är en omöjlig uppgift. Jag tackar finansmarknadsministern för svaren på frågorna.
Jag tycker att finansmarknadsministern försöker glida i sina svar och egentligen inte ger något tydligt svar på de frågor som jag har ställt. Men jag ser fram emot den uppföljning som nu kommer och den vidare debatten, som kanske blir mer klargörande beträffande vad finansmarknadsministern egentligen tycker om den fördelningen med 1 promille av de investeringar som görs i kostnader för granskning.