KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Hansson (M):
Jag kunde inte låta bli att begära replik när Susanne Eberstein talar om de åtta förlorade åren. Jag hade ju just i mitt anförande berättat hur mycket kraft som har lagts på att öka det fysiska skyddet vid våra domstolar.
Jag kan ta det igen: fasta säkerhetskontroller, röntgenutrustning vid inpassage till domstolar och en ökning under de senaste fyra åren från 80 ordningsvakter vid domstolarna till 125 i dag. Och som jag nämnde är det alltså 16 domstolar i hela riket som inte har ordningsvakter i dag, varav 10 är tingsrätter.
Jag tar alltså lite illa vid mig när Susanne Eberstein säger att vi inte har gjort någonting för att stärka skyddet vid våra domstolar. Vi får ta tag i saker hela tiden. Vi har arbetat med det fysiska skyddet. Nu går vi även in i själva rättssalen, för att stärka skyddet för dem som vittnar och för dem som är målsägande.
Det gör vi bland annat genom att vi exempelvis vill förbjuda att man sitter med symboler som kan verka stötande för dem som ska vittna eller kanske för brottsoffer som har utsatts för någonting. Vi ser fram emot att regeringen tar ett krafttag, tar detta till sig och kommer att genomföra detta. Det ligger helt i linje med vad vi har försökt åstadkomma hela tiden när det gäller att öka säkerheten vid våra domstolar.
Vi välkomnar att Susanne Eberstein tar på sig att se till att förbättringarna av säkerheten vid domstolarna genomförs.
Anders Hansson (M):
Jag vill tacka Susanne Eberstein för svaret. Jag ber om ursäkt för mitt uttal. Vi skåningar bor närmare Tyskland än de flesta och har därför det tyska uttalet. Man kan alltid säga att man vill ha mer. Men vi har höjt anslagen just för att öka säkerheten vid våra domstolar så att domstolarna kan säga: Detta fungerar inte.
Domstolarna sa bland annat att det allra största behovet gällde just att åhörare som kommer till domstolarna hade med sig olika tillhyggen för att komma in i rättegångssalen. Det var det mest akuta som domstolarna nämnde. Därav har vi infört larmbågar, röntgenutrustning och säkerhetssalar vid våra domstolar.
Så visst har det gjorts saker vid våra domstolar. Jag har själv sett vad man beslagtar från åhörare. Vi tror att det är ungefär som vid säkerhetskontrollen på planet, en nagelsax eller något liknande. Men det handlar om riktiga tillhyggen som tas med in i rättssalen. Domstolsverket sa att det var det akuta behovet.
De var oroliga för säkerheten, såväl för andra åhörare, personal, vittnen och målsägande som för brottsoffer vid våra domstolar. Återigen: Det fysiska skyddet har ökat. Det är framgångsrikt. Men nu går vi in i själva rättssalen för att genomföra förändringarna där.
Det hoppas jag att vi alla kan vara överens om, även jag och Susanne Eberstein.
Anders Hansson (M):
Annika Hirvonen nämner att vi inte ska använda antalet ordningsvakter som ett mått på att vi har varit framgångsrika. Jag tycker att det ligger en del i det. Man kan naturligtvis säga att vi helst hade sett att det inte behövdes några ordningsvakter.
Då finns det en liten risk att jag säger att vi inte heller behöver någon polis, för vi kan alla vara snälla mot varandra och leva i en trevlig värld tillsammans.
Men vi måste vara så pass verklighetsförankrade att vi förstår att världen ser ut som den gör, och då behöver vi faktiskt ha poliser, tulltjänstemän, ordningsvakter, larmbågar vid våra domstolar och röntgenutrustning så att vi kan ta personer som tyvärr inte har samma goda rättsmedvetande som Annika Hirvonen och jag har utan vill förstöra en rättegång.
Nej, vi kan inte mäta framgången i hur många ordningsvakter vi har i en domstol.
Då vill jag fråga Annika Hirvonen om hon tycker att det är fel att vi har ökat antalet under en fyraårsperiod från 80 till 125, när Domstolsverket självt anser att säkerheten och tryggheten vid våra domstolar har ökat. Jag är lite osäker på hur jag ska uppfatta det.
Vill Annika Hirvonen minska antalet ordningsvakter, eller vad menas?
Anders Hansson (M):
Visst är det så. Vi ska naturligtvis mer ha ett mått på trygghet än på medel, men medel är ju också en väg till målet. Vi behöver därför ha poliser på våra gator och torg. Vi kan inte bara prata om att vi vill ha det på ett visst sätt och så hoppa över hur vi ska nå dit.
Jag tycker att reformen med fler poliser, där Alliansen ökade antalet poliser med 2 500, var synnerligen god. Sedan tycker jag inte att man ska slå sig till ro med det och säga att vi nu har 2 500 fler poliser. Där delar jag fullständigt Annika Hirvonens uppfattning, och nu har vi också genomfört en förändring av polisen, som ska bli en enda myndighet i stället för dagens 21 och där man betonar vikten av lokala, närvarande poliser.
Det var det som alliansregeringen sa tidigare: Fler poliser, så att vi får ut poliser på gator och torg! Sedan är jag tyvärr den förste att erkänna att polisen kanske inte fullständigt mäktade med att ta emot 2 500 poliser och få ut dem i yttre tjänst. Vi har haft kraftfulla samtal med rikspolischefen om detta och sagt att det är oacceptabelt. Fler poliser ska ut i verksamheten, ut på våra gator och torg, för att förebygga brott.
När vi är inne på förebyggande av brott: Annika Hirvonen nämnde tidigare att man inte skulle mäta framgången i antalet ordningsvakter och inte heller i antalet övervakningskameror. Men övervakningskameror är också ett medel för att nå målet. Rätt använda övervakningskameror kan vara en väldig tillgång för polisen.
Genom att sätta upp en kamera vid ett torg där man vet att det händer mycket hemskheter får polisen ytterligare ett komplement i sitt arbete för att kunna nå dit både Annika Hirvonen och jag vill, nämligen att klara upp brott.
Anders Hansson (M):
Mycket kort: Jag läste egentligen bara upp propositionens rubrik, Strafflindring vid medverkan till utredning av egen brottslighet . Naturligtvis får man lägga vilka reservationer man vill i utskottet. Den ordningen tycker jag att vi ska ha i utskottet.
Jag får kanske poängtera, så att inte mitt eget parti får hicka fullständigt, att det är min personliga åsikt att ett kronvittnessystem kan tillföra rättsväsendet goda saker.
Anders Hansson (M):
Tack, statsrådet, för ett utförligt och ett i mångt och mycket bra svar på mina frågor! Drogen spice tog jag egentligen som ett exempel. Just när jag skrev interpellationen kunde vi dagligen läsa om ungdomar som på ett eller annat sätt hade drabbats av drogen spice. Man hade velat testa en ny drog, men kunde inte klara av hur det skulle mätas och hanteras.
Därför kunde man helt plötsligt få en drog som var livsfarlig, vilket tyvärr ledde till en del dödsfall i Sverige och runt om i övriga världen. Spice är en av de droger som finns ute på marknaden. Jag kunde lika bra ha tagit upp cannabis, kokain etcetera.
Men spice är just nu den drog som skördar många offer, där föräldrar, vänner och bekanta får lida med de personer som drabbas av den här dåliga drogen. Svaret som statsrådet gav var bra. Men det är mer av tillbakablickande natur.
Det hänvisas bland annat till förstörandelagen från 2011, som en tidigare regering införde, och Narkotikastraffutredningen kring högre påföljder som den förra regeringen tillsatte 2013 och som förhoppningsvis snart kommer upp som ett lagförslag.
Min önskan var egentligen att höra vilka åtgärder som statsrådet och hans regering ämnar vidta för att stävja förekomsten av narkotika som spice, cannabis och andra droger på våra gator och torg. Jag delar helt statsrådets uppfattning att bekämpning av narkotika måste ske såväl med förebyggande arbete som med bra och effektiv brottsbekämpning.
Jag är synnerligen glad för att vi tar upp samarbetet mellan socialtjänst, skola, polis och föräldrar. Jag lade själv till polis och föräldrar, men socialtjänst och skola nämns i interpellationssvaret, och det tycker jag är en mycket klok väg att gå och ser gärna ytterligare sådana åtgärder.
Informationskampanjer bland främst ungdomar är också ett sätt, genom polisens, skolors och andra kompetenta myndigheters eller organisationers försorg eller genom föräldrautbildningar och också andra tillvägagångssätt. Därtill handlar det om goda förutsättningar för våra brottsbekämpande myndigheter, främst polisen och Tullverket, att kunna arbeta effektivt.
Kommer regeringen att ge någon organisation ett uttryckligt uppdrag och därtill ytterligare medel för att fokusera på till exempel informationskampanjer till allmänheten kring exempelvis drogen spice, som är så ny?
Kommer polisen och Tullverket att ges ökade anslag för att mer effektivt kunna bekämpa smuggling och utnyttjande av narkotika? Jag har själv en bakgrund inom Tullverket och vet att tullen gör ett gott arbete inom narkotikabekämpningen, men det kan som sagt behövas mer.
Slutligen gläder det mig att regeringen fortsatt delar Alliansens uppfattning att Sverige ska ha en restriktiv narkotikapolitik. I sitt svar beskriver statsrådet också de straffskärpningar som Narkotikastraffutredningen har föreslagit kring införandet av ett nytt brott eller egentligen två nya brott: grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott. Alliansen har också lagt motioner till riksdagen om vikten av den straffskärpningen också införs.
Min fråga till statsrådet blir: När får vi se ett lagförslag?
Anders Hansson (M):
Hillevi Larssons anförande var mycket bra. Jag kan vilken dag som helst skriva under på att vi behöver en hård lagstiftning och en effektiv brottsbekämpning. Men naturligtvis måste vi också ta hand om dem som har fastnat i det träsk som narkotikamissbruk innebär. Där tror jag att vi är fullständigt överens. Det är viktigt att se alla delarna där.
Vi vill naturligtvis inte att nya personer ska bli missbrukare. Men vi ska naturligtvis se till att på bästa möjliga sätt hjälpa dem som redan är missbrukare. Jag nämnde tidigare här att jag innan jag blev riksdagsledamot har arbetat som brottsutredare på tullkrim i Malmö och har sysslat mycket med detta. Kolleger som har varit på Lernacken har tagit större beslag av narkotika.
Sedan har jag fått på mitt bord att sitta och förhöra de personer som har smugglat in ansenliga mängder narkotika. Det är tragiskt att behöva sitta och förhöra unga personer som har kommit snett i livet och börjat använda narkotika. Jag vill minnas en tjej som var svensk men som bodde i Oslo.
Hon var 18 år gammal och hade nålstick på hela sin underarm och livnärde sig på prostitution i Oslo. Det skär i ens själ när man sitter och hör sådant från en tjej som man vill ska ha en helt annan framtid än den hon har.
En fråga som kommer upp är: Hur effektiv är vår brottsbekämpning just när det gäller narkotikasmuggling och narkotikabrott? Ja, det är tyvärr så att vi ofta sitter och pratar med kurirer, vilka ofta är våra eländiga missbrukare, om man så säger. Det är ett hemskt ord att säga, men de är ofta illa däran.
De har fått ett löfte om 10 000 kronor för att hämta en last inne på huvudbangården i Köpenhamn och så tar de den till Sverige. Frågan blir då: Hur ska vi göra? Vi kan sitta och förhöra kurirer hela tiden, men det jag och mina kolleger på tullkrim skulle vilja är att vi inte bara tar kurirerna utan på något vis också kommer åt de större fiskarna, de som faktiskt ger dem uppdraget.
Då är vi lite tillbaka vid den fråga som jag ställde till statsrådet om vilka åtgärder som man ska kunna vidta när det gäller detta. Jag vet att statsrådet Morgan Johansson i avslutningen av svaret sade att han inte är främmande för ytterligare åtgärder framöver. Jag välkomnar naturligtvis detta. Jag tycker att det är jättebra. Här behövs mer.
I och med min bakgrund skulle jag naturligtvis gärna vilja veta vilka åtgärder det är. Jag själv har funderingar kring kronvittnessystem och det som heter plea bargain på engelska. Det är alltså straffnedsättning om man hjälper våra brottsbekämpande myndigheter med avgörande information. Det är inte straffborttagning utan straffnedsättning.
Det handlar naturligtvis också om hur vi kommer åt näthandeln, som är väldigt stor. Vad vill statsrådet göra åt näthandeln, som är så svår att bekämpa? Är det brottsprovokation vi behöver? Eller hur ska vi komma åt den mycket svåra brottsligheten på nätet?
Anders Hansson (M):
Det känns bra att Morgan Johansson vill gå vidare med frågan om kronvittnen. Också Alliansen har drivit frågan om plea bargaining, kronvittnen. Vi tycker att det vore ett bra sätt att komma åt inte minst den organiserade brottsligheten. Jag skulle vilja säga att det är en nödvändighet.
Vi kommer inte längre om vi inte får lov att ge ett incitament till kurirerna, så att man vet vem som i sin tur gav dem deras uppdrag. Det som statsrådet säger gläder mig, och jag ska naturligtvis hålla ögonen öppna när han kommer med förslag till lagstiftning i den här frågan.
Det som kanske också bör tas med är, som jag tidigare nämnt, de myndigheter som arbetar med narkotikabekämpning. Då tänker jag på polisen och Tullverket. Åtminstone vid Tullverket har vi ett bekymmer, och jag vill göra det som ett medskick till statsrådet.
Vi har nämligen framför oss en stor pensionskull och behöver därför ny personal när den gamla slutar. De mycket goda erfarenheter som de som under lång tid arbetat vid Tullverket skaffat sig måste föras vidare till den yngre generationen. Dessutom ser jag gärna att Morgan Johansson tillser att våra brottsbekämpande myndigheter får mer pengar.
Jag frågade Morgan Johansson lite grann om näthandeln. Jag förstår att det var mycket som skulle rymmas i ett svar, och därför ställer jag frågan lite ödmjukt igen: Hur gör vi för att komma till rätta med den näthandel som finns på narkotikaområdet?
Anders Hansson (M):
Jag tackar statsrådet för ett bra och innehållsrikt svar. Brott och försök till brott via internet fortsätter tyvärr att öka i omfattning. Många har drabbats av bland annat identitetskapning, bluffakturor, oriktiga mejl om uppsägning av telefon- och tv-abonnemang, falska bankmeddelanden som kräver att man anger sitt lösenord med mera.
Också mer privata ageranden förekommer, såsom hot mot den egna personen, kränkningar och trakasserier. Anonymiteten på internet gör att kriminella tyvärr är svårare att identifiera, och brotten blir därmed svårare att komma åt.
Statsrådet nämner i sitt svar olika åtgärder som regeringen har vidtagit för att säkerställa att brotten på internet kan bekämpas: fler civilanställda inom polisen, utbildning av poliser för att öka den allmänna kunskapen och inrättandet av ett nytt nationellt it-center inom den nya polisorganisationen. Det är bra åtgärder som jag gärna prisar. Det är ganska lätt för mig eftersom de flesta sjösattes av den tidigare regeringen och den tidigare justitieministern.
För att kunna bekämpa brotten krävs givetvis att det finns något för utredarna att arbeta med, det vill säga en lagstiftning. Jag välkomnar ett lagförslag om att kriminalisera identitetsstöld, som enligt statsrådet ska komma att läggas på riksdagens bord under våren.
Ett sådant förslag skulle överensstämma med Alliansens motion om att kriminalisera identitetsstöld. Jag hade förstås gärna sett att det hade kommit något snabbare från regeringen, men jag välkomnar likväl förslaget. I alliansmotionen som jag nämnde efterlyses liknande åtgärder mot bluffakturor. Statsrådet nämner dock inte kriminalisering av bluffakturor i sitt svar.
Bluffakturor är ett gissel för såväl företag som privatpersoner och kostar samhället oerhörda summor pengar varje dag. Kan vi förvänta oss en liknande åtgärd avseende bluffakturor? När kan i så fall ett sådant lagförslag väntas landa på riksdagens bord?
Anders Hansson (M):
Låt oss hoppas på en tidig och varm vår, statsrådet, men gärna efter sportlovet så att vi får ha lite snö kvar. I sitt svar tar statsrådet upp behovet av att se till hela rättskedjan när det ska sättas in åtgärder mot it-relaterade brott. Det gläder mig.
Mycket handlar om hur vi ser till att polisen arbetar mer effektivt, vilket jag har tagit upp tidigare. Att hela rättskedjan måste beaktas tror jag är ytterst väsentligt för att kunna nå framgång i denna brottsbekämpning. Polisen ska genomgå utbildningar för att bli bättre på att hantera detta.
Hur ska det bekostas? Om polisen ska ha civilanställda, så som nämns i statsrådets svar, kommer de kanske att kräva lite mer betalt än poliser. Det kommer att leda till ansträngningar på polisens budget.
Har ni redan nu tagit höjd för detta? Rättskedjan är viktig. Poliser eller annan personal inom brottsbekämpningen ska under ledning av en åklagare göra förundersökningar så att kriminella kan bli fällda. Åklagarmyndigheten kommer alltså också in i det hela.
Hur ska våra åklagare uppnå den kunskap som behövs för att kunna hantera internetmål? Det är ett svårt område att ta till sig. Kommer det att genomföras speciellt riktade insatser till åklagare om hur de ska bete sig för att nå framgång i it-relaterade brottmål? Detsamma gäller våra domstolar.
Kommer speciella utbildningar att genomföras så att våra domstolar får en ökad förståelse för hur it-relaterade ärenden ska betraktas? Kriminalvården behöver inte detta, för de tar hand om den senare delen av det hela.
Men Ekobrottsmyndigheten och Tullverket är myndigheter som också sysslar med viktig brottsbekämpning. Både jag och statsrådet är nog intresserade av att den nya polisorganisationen ska bli bra. Jag tror att den blir det. Det nya it-centret är en klok sak för framtiden.
Vi var lite inne på det tidigare, men låt mig göra ett medskick till statsrådet om vikten av att följa utvecklingen i den nya polisorganisationen avseende it-centret så att det kommer på plats och kan börja arbeta så snabbt det bara går.
Kriminaliteten på internet med bluffakturor, identitetskapning och så vidare pågår nu och alldeles för mycket. Vi behöver en effektiv brottsbekämpning som kan klara av detta problem.
Anders Hansson (M):
Jag tycker att jag har fått goda svar av statsrådet. Det ska bli mycket intressant att följa hans fortsatta karriär och se om vi kan mötas i fler debatter där vi kan se hur det har gått med den nya polisorganisationen. Det ska bli ett sant nöje.
Jag tackar statsrådet för interpellationsdebatten.
Anders Hansson (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. När jag pratar med personer, bland annat från Lunds historiska museum, som är djupt engagerade i Uppåkras utgrävningsområde är de euforiska över fyndplatsen och över hur mycket som finns där. Men de är också oroade över antalet fynd - man hittar hemskt många.
Helt plötsligt blir det en väldigt ansträngd budget för Lunds historiska museum. De tar gärna hand om fynden - det är inte fråga om det - men de känner att det blir väldigt ansträngt när man redan har hittat 28 000 fynd. Detta kommer att göra att Lunds historiska museum får en ansträngd budget. Precis som statsrådet säger kommer de att behöva vända sig till Lunds universitet för att äska mer pengar.
Som statsrådet också nämnde ligger Lunds historiska museum under Lunds universitet. Problemet blir att vi, eftersom det ligger under Utbildningsdepartementet, ska ta pengarna från Lunds universitets budget, som är tänkt att gå till studenternas utbildning.
Det jag egentligen vill ha fram är att när representanter från Uppåkra ska äska pengar går de till Utbildningsdepartementet, som säger: Men vi sysslar ju med utbildning. Varför kommer ni till oss och pratar om utgrävningsområde och arkeologiskt center? Det är ju en fråga för statsrådet Alice Bah Kuhnke.
När de går till Kulturdepartementet går det inte heller, utan där säger man: Lunds historiska museum hör ju till Utbildningsdepartementet. Det blir ett moment 22.
Jag vill därför fråga statsrådet om hon anser att någonting bör göras för att bryta den upplevda problematiken och ta ett bredare ansvar för Uppåkra, som är en specifik del av vårt kulturarv.
Det finns naturligtvis möjlighet att äska pengar, men jag vill ändå fråga statsrådet igen: Finns det en möjlighet till riktade anslag till Uppåkra?
Bör Uppåkra få samma status som bland andra Birka och Gamla Uppsala, som enligt min mening får större statlig uppmärksamhet än Uppåkra?
Anders Hansson (M):
Detta är mycket glädjande. Jag blir glad här i talarstolen över att höra kultur- och demokratiministern säga att det finns potential att uppmärksamma Uppåkra mer. Det är jag mycket tacksam för. Jag kommer att följa med stort intresse hur samtalen går.
En annan aspekt som man kan beakta i sammanhanget och som blir ett medskick till de regionala eller kanske till och med nationella samtalen är Uppåkras placering - i Skåne. Det är enligt min mening visst ett riksintresse, men kanske inte bara för Sverige. Skåne har faktiskt en historia som tillhör Danmark.
Detta kan vara intressant för kultur- och demokratiministern att ta med sig i samtalen med sina nordiska kolleger framöver. Vi har här ett kulturarv som inte bara är svenskt utan även danskt, vilket gör att samtal med fördel kan föras med Danmark.
De borde också vara intresserade av historien från järnåldern, som i stor utsträckning rör när kungariket Danmark bildades en gång i tiden.
Här finns en möjlighet för kultur- och demokratiministern att ta upp detta i samtal med sina ministerkolleger från till exempel Danmark och även, om tillfälle ges, föra frågan vidare upp till Nordiska rådet och därmed börja diskutera kulturfrågor över gränserna.
Min fråga är: Kommer jag att få förmånen att se kultur- och demokratiministern ta upp dessa frågor med sina kolleger från Danmark?
Anders Hansson (M):
Jag reagerade lite när Linda Snecker höll sitt anförande. Jag tycker att det var lite motsägelsefullt i sina delar. I ena stunden har kriminalvården för lite tid att rehabilitera de intagna under de kortare påföljderna.
Då kunde man ju få intrycket att Linda Snecker ville att påföljderna skulle vara längre, men i nästa stund hör vi Linda Snecker säga att det där med påföljder egentligen inte är så hemskt bra. Det gör mig lite oroad, och jag skulle vilja be Linda Snecker klargöra vad hon egentligen menar med det.
Det som faktiskt upprör mig mest är dock när man negligerar brottsoffret i detta. Jag tycker faktiskt att Linda Snecker gör det när hon säger att vi inte kan ha det så att brottsoffret bestämmer processen. Nej, absolut inte - det gör ju våra domstolar.
Men på något vis blir det ju också en skyldighet för staten att ställa sig på brottsoffrets sida och värna om det brottsoffer som har utsatts för kriminalitet - för ett brott. Det hoppas jag att Linda Snecker och jag är överens om i alla fall. Jag vill sätta brottsoffret i fokus, men brottsoffret ska inte bestämma påföljd. Det har vi domstolar till.
Men jag blir lite konfunderad när jag hör att vi inte ska ta hänsyn till brottsoffret. Det ger mig vibbar till rikspolischefen Dan Eliassons uttalande om stackars gärningsmannen i stället för stackars brottsoffret.
I min värld kommer jag alltid att sätta brottsoffret före gärningsmannen, Jag vill fråga hur Linda Snecker ser på tiden inom kriminalvården kontra längre påföljd.
Anders Hansson (M):
Utan att ha läst den artikel som Linda Snecker hänvisade till tycker jag att Kriminalvårdens problem snarare verkar vara att man anser sig ha för lite resurser. Att i det då väga in straffmätningen och påföljdslängder är kanske, som vi brukar säga, en extensiv tolkning - med reservation för att jag inte har läst artikeln.
Av det som du återger här, Linda Snecker, uppfattar jag det som att Kriminalvården vill ha mer resurser för att kunna erbjuda behandling. Huruvida det sedan avspeglas i påföljdens längd kan vi ju diskutera. Påföljdens längd blir ju ändå på något vis ett viktigt moment i det hela.
Efter att själv ha jobbat inom brottsbekämpning menar jag att risken att sättas i fängelse under en lång eller kort tid förhoppningsvis är avskräckande för många.
Det är det som påföljderna syftar till, att de ska vara avskräckande och att brottsoffret ska känna att samhället reagerar och anser att personen har gjort något förkastligt och därför inte ska få befinna sig ute bland andra människor och kanske göra om samma brott.
Vi måste ha stränga påföljder som överensstämmer med det allmänna rättsmedvetandet. Påföljderna ska vara rimliga för allvarliga brott. Vänsterpartiet brukar ju förorda halvtidsfrigivning, och då minskar fängelsetiden.
Hur stämmer det överens med Kriminalvårdens krav på längre strafftider och det allmänna rättsmedvetandet som går ut på att straffet ska vara i överensstämmelse med brottet?