KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det här är fjärde debatten jag håller i ämnet - tre gånger tidigare med statsrådets företrädare. Jag har även väckt en skriftlig fråga. I morse tittade jag för att se om det fanns fler ledamöter i kammaren som hade debatterat de olagliga transporterna inom Postnord. Det finns det.
Frågan är väldebatterad i kammaren, men likväl har vi ett problem med att Postnord ständigt figurerar i samband med olagliga transporter. Det är riktigt besvärande. Staten ska föregå med gott exempel, och statliga bolag ska inte finnas i en miljö där olaglig trafik förekommer.
Staten är ganska snabb på att peka med hela handen åt medborgarna och säga att de har gjort fel och ska bötfällas. Lagar är till för att följas, och den som inte följer dem ska också ta sitt straff. Men att samtidigt se att staten figurerar i de grumligaste vatten skapar inte förtroende för vare sig den statliga verksamheten eller lagstiftningen.
Det måste bli en skärpning. Av statsrådets svar framgick vilka åtgärder som har genomförts, bland annat att skärpa beställaransvaret. Men frågan gällde inte detta utan hur regeringen ska se till att de statliga bolagen följer regelverken. De bolag som inte följer reglerna ska straffas enligt gällande lagstiftning, och det är bra.
Likadant ska beställaren straffas när man bryter mot regelverket. Men grundprincipen måste ändå vara att statens bolag följer lagstiftningen. Goda arbetsvillkor och en rättvis konkurrens ska gälla på vägarna. Det är regeringens budskap. Men då blir det märkligt att vi gång efter gång debatterar Postnord och olaglig verksamhet.
Jag känner att vi kommer till en ända där vi tappar förtroende för regeringens förmåga att föra allvarliga samtal med Postnord. Frågan är om det räcker med samtal framöver. Nu måste man nog vidta åtgärder mot ledningen så att det blir ordning.
Statsrådet sa också att det har varit fråga om en specifik dialog där bolaget redogjort för hur de arbetar med transportinköp. Men det är uppenbart att dialog inte räcker. Vi står ju här för fjärde gången, och andra ledamöter har fört samma debatt. Det är en skiva som går om och om igen.
Nu måste det hända något, och man måste ta problemet på allvar. Det handlar om att inte få dessa ständiga rapporter om att Postnord figurerar i en verksamhet som inte följer lagstiftningen. Hur ska det vara möjligt att ställa krav på övriga bolag att följa lagen om staten inte gör det? Det blir konstigt, och då blir det en förtroendekris.
Statsrådet sa också att man förväntar sig att Postnord ska följa rådande lagstiftning. Det löftet har givits tidigare, och inget har hänt. Nu är jag spänd på att höra vad den nya näringsministern har för idéer om hur man ska komma till rätta med problemet.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det låter faktiskt positivt och som att det finns en ambition att komma till rätta med problemet.
Grundinställningen måste ju ändå vara att man följer den lagstiftning som gäller och att man inte hamnar i en situation där man är i det grumliga vatten som all annan sådan här smuts befinner sig i. Jag är väl medveten om att det har skett en stor ökning av mängden transporter och om svårigheten med att få bilar och förare tillgängliga för att utföra dem.
Men grunden måste ändå vara att man följer gällande lagstiftning. För statens del är detta än viktigare, för man får ju ögonen på sig. Ute i branschen, som jag kommer från, är Postnord en visa, och det är inte någon positiv visa i den meningen.
Verksamheten finns ju inte bara i Sverige och Danmark, utan den förekommer även i Norge. Den 12 januari publicerades en stor artikel i Norge om just Postnord.
En kund som handlat från ett nätföretag uttalar sig så här: Nu när vi vet vilka transportörer de använder och hur chaufförerna behandlas betalar jag gärna frakten om det innebär att de anlitar en transportör som inte ägnar sig åt social dumpning. Till dess kommer jag att undvika att använda nätbutiker som är kopplade till dessa. Man vill alltså inte använda butiker som är kopplade till Postnord.
Det finns en Facebookgrupp som heter Bojkotta Postnord och som har runt 3 000 medlemmar. En av medlemmarna, Jørn Eggum, skriver att Postnord är ett banditföretag som vinner uppdrag genom social dumpning. Det är ju pinsamt att vi har ett statligt bolag som figurerar i sådana här sammanhang. Jag hoppas innerligt att vi slipper ta en debatt till angående Postnord.
För säkerhets skull kanske vi ändå ska sätta oss ned med våra almanackor och boka nästa debatt redan nu, för om jag ska vara ärlig har jag inte någon större tilltro till att det blir någon förbättring. Många gånger har Postnord lovat att det ska bli ordning och reda, men likväl hamnar de i polisens nät.
Trafikpolisen är ju underbemannad, så det är ju egentligen ett rent under att man dyker upp i de här kontrollerna - så få är de. Jag känner dock mina gamla kollegor inom polisen. De har säkert särskilda ögon på bilar som är knutna till Postnord, och när de ser dessa bilar tar de in dem för kontroll. Oftast blir det då dessutom en rapport.
Det är nog tyvärr så, trots allt, att vi kommer att träffas i fler debatter om det här.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det har skett en förändring. Jag slutade på trafikpolisen 2007. På enheten i Skara där jag jobbade var det tre turlag som jobbade i yttre tjänst och nio tjänstemän i varje turlag. Vi kunde täcka veckans dagar hyggligt bra för att göra kontroller. Vi hade rätt bra grepp om vad som hände ute på våra vägar i vårt distrikt.
Vi rapporterade flitigt om det som var fel. När jag pratar med mina gamla kollegor nu får jag höra om en utveckling inom polisen som gått rakt ned i källaren. I Skara är det i dag ungefär fem man som jobbar med kontroller. De har dessutom tekniska undersökningar av trafikolyckor och annat som tar tid. Den här utvecklingen har vi sett över hela riket.
Lagskärpningar hjälper inte om det inte finns någon där ute på asfalten som fysiskt stoppar fordon, gör kontroller och rapporterar när det är fel. Den här utvecklingen har skapat en marknad i Sverige som har låtit den kriminella delen växa.
Polisen gjorde redan 2012 en utredning, en rapport, som visar att den olagliga trafiken är kopplad till annan kriminell verksamhet och är en ekonomisk motor. Man investerar i annan kriminalitet - narkotika och sådana där saker. Allt det elände vi ser runt omkring oss har en koppling till den olagliga trafiken.
Det är där man har logistikflödena, transporterna med vapen och ammunition och så vidare. Man skapar därmed den ekonomiska kraften för att driva sin kriminalitet vidare. Ska vi komma till rätta med detta måste vi ha fler kontroller på väg. Jag hoppas innerligt att statsrådet är med och hjälper till att få det.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar finansministern för svaret. Trafiksäkerhet är en oerhört viktig fråga, och det är någonting som jag har jobbat med under i stort sett hela mitt vuxna liv. Trafikolyckor med dödlig utgång kan drabba vem som helst av oss precis när som helst. Ingen av oss som befinner sig i denna kammare i dag vet ens om vi kommer hem i kväll.
Vi vet inte heller om polisen kommer att stå på trappan och meddela att en nära anhörig har gått bort i en trafikolycka. Under de tolv år som jag jobbade vid trafikpolisen tog vi i vår enhet tre drogpåverkade förare i tunga fordon.
Nu säger Tullverket att de tar ungefär två förare i veckan nere i Skåne som är påverkade av narkotika. Det är i huvudsak utländska förare som kommer in i landet som har narkotika med sig för att kunna genomföra de tuffa körpass som de förväntas utföra. Vad det innebär för oss andra är lätt att räkna ut.
Om en lastbil framförs i 80 kilometer i timmen och kommer över på fel sida och kolliderar med en personbil sjunker hastigheten på lastbilen i kollisionsögonblicket från 80 kilometer i timmen till 73 kilometer i timmen. Vad som händer med dem som sitter i personbilen är lätt att räkna ut.
Jag vill påstå att vi har haft en tradition i Sverige som innebär att vi har en förarkår i Norden som har en väldigt hög standard när det gäller att vara nykter bakom ratten. Men vad vi nu ser är att vi får in människor som sitter i tunga fordon och som har en annan syn på detta. De använder narkotika för att kunna köra omänskligt mycket.
Denna situation har skapats på grund av att man inte har haft tillräckligt med kontroller på vägarna, och åklagarna har inte varit riktigt med i matchen. Det har inneburit att ärenden som gäller förare som har blivit stoppade och rapporterade för brott mot kör- och vilotider, manipulerade färdskrivare och flera förarkort har lagts ned eftersom man har ansett att straffet inte har stått i proportion till det brott som har begåtts.
Detta har skapat situationen att det har blivit fritt fram att köra eftersom förarna riskerar så lite vid en kontroll. Och det krävs av de förare som ska köra in i Sverige att de i princip ska köra dygnet runt. För att klara det måste de använda sig av droger av olika slag. Detta är en kuslig utveckling.
Jag har i många år utbildat förare, och jag har själv varit aktiv bakom ratten. Man försöker ständigt bli bättre och minimera riskerna i trafiken. Speciellt om man är förare av ett tungt fordon är det än viktigare att man är nykter, utvilad och kör med omdöme.
En förare som tar till exempel amfetamin lever inte upp till någonting av detta. Varje meter som dessa fordon rullar på vägen utsätter de andra för fara. Under mina tolv år vid trafikpolisen utredde jag ungefär 300 dödsolyckor för att se om det var fordon, förare eller väg som var orsaken.
Och jag har träffat anhöriga som har förlorat barn, föräldrar, syskon och så vidare i en trafikolycka och sett deras bottenlösa sorg. Jag är djupt oroad över den utveckling som sker, och jag tycker att regeringen måste ta detta på större allvar och se till att få ut mer kontroller och skarpare verktyg på vägarna.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, finansminister Magdalena Andersson! Man kan ju räkna i pengar vad en trafikolycka kostar samhället. När jag lämnade trafikpolisen räknade man med att en dödsolycka kostar samhället ungefär 17 miljoner, och jag lämnade trafikpolisen 2007. Att den siffran är betydligt högre i dag är ganska sannolikt.
Men när det gäller att människor dödas och skadas i trafikolyckor går det inte att räkna i pengar. Ett förlorat människoliv går det inte att sätta en prislapp på; det är ju en fullständig katastrof för familjen. Vad som hände natten till den 24 augusti var att ett lastbilsekipage gick av vägen på E4:an vid Gränna.
Den var lastad med bland annat 26 ton stålbalkar, och bruttovikten för ekipaget låg på ungefär 45 ton. Har finansministern åkt E4:an förbi Gränna vet hon att det är nivåskillnad mellan färdriktningarna. Den här bilen gick alltså av, ned mot mötande, for nedför en slänt - det var en nivåskillnad där - och landade ute på vägbanan för mötande.
Om det hade kommit en personbil där är det lätt att räkna ut vad resultatet hade blivit. Hela ekipaget landade nämligen på den motsatta körbanan. Eftersom det är motorväg är det väl troligt att en personbil skulle ha hållit 110 kilometer i timmen, och lastbilen höll sannolikt 80. Det visade sig vara en utländsk förare som var drogpåverkad. Nu har domen fallit, och det blev fängelse.
Det tycker jag är jättebra, för det är där man ska sitta om man inte kan hålla sig borta från droger när man kör tunga fordon. Bara ett litet tag efter detta gick en bil av vägen igen, på nästan exakt samma plats. Även denna gång var det en utländsk drogpåverkad förare.
Om man lyssnar på vad Tullverket säger vet man att de tar ungefär två förare i veckan, och sedan har vi de här olyckorna på E4:an som kunde ha fått oerhörda konsekvenser om det hade blivit en träff med mötande fordon. Mörkertalet är alltså stort. Hur många är det där ute som sitter och kör påverkade? Jag noterade i svaret från finansministern att det finns ett förslag som bereds vidare inom Regeringskansliet.
Det är naturligtvis bra, men som vi har sagt i så många andra debatter: Varför tar det så sagolikt lång tid? Den här frågan har nämligen inte dykt upp så där poff, som en nyårsraket, utan detta har pågått under ganska lång tid. Det är många som har påtalat den utveckling vi har sett på vägen.
Det har alltså funnits god tid att göra någonting fram till nu, och man borde ha kommit längre än att man bereder en utredning. Det måste jag faktiskt säga. Jag hoppas innerligt att finansministern nu försöker skynda på detta så att vi får ut verktyg och mer resurser. Det handlar om att åtminstone stoppa dem vid gränsen så att de inte kommer in.
De är ju så fräcka att de till och med har narkotikan upplagd på bordet inne i hytten så att de kan ta en dos då och då för att orka köra. De skäms inte ens för att det ligger narkotika i hytten! Det hade ju varit en sak om de stoppade undan den så att den inte ska synas, men den ligger helt öppet. Det finns bilder från Tullverket där man ser hur de har lagt upp linor för att det ska gå snabbt och enkelt att stärka sig för att fortsätta köra.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, finansminister Magdalena Andersson! När det gäller näringslivet och deras sätt att utnyttja den här typen av transporter är det också någonting som har varit föremål för ett antal debatter här i kammaren. Man måste se till att få ett tydligt beställaransvar där den som utnyttjar den här typen av transporter också straffas när regelverket inte följs.
Regeringen gjorde ett försök att skärpa beställaransvaret i juli 2018, men det höll inte i en juridisk prövning. Där friades i stället de misstänkta. Det är ju pengen som styr i slutändan. Det är därför vi har den situation vi har.
Om näringslivet står inför valet att betala kanske 90-100 kronor milen för en transport som inte följer regelverket eller att betala 200-250 kronor milen för en transport där åkeriet faktiskt betalar både skatter och avgifter samt ger förarna rimliga arbetsvillkor och en lön de kan leva på väljer näringslivet inte den dyrare transporten. Man väljer den som är billig och blundar för alla konsekvenser runt omkring.
Nu pratar vi om droger, som finns med i bilden, men det finns ju också mycket annat i detta, som smuggling av vapen och narkotika. Det här hänger ju samman. Jag har haft diskussioner med finansministern, med Damberg och med Tomas Eneroth. Det är flera olika departement inblandade i detta, och jag känner att man inte får något övergripande grepp för att komma åt problemet.
Jag hoppas innerligt att finansminister Magdalena Andersson i sin nya roll kan driva på det här så att vi får någon ordning till slut. Jag får också passa på att tacka för debatten, för det här är väl sannolikt sista gången som vi två debatterar.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag vill sätta fingret på den sista meningen. Det ska redovisas ett svar den 15 december. Då måste man ställa sig frågan: Hur många jordbrukare och åkeriföretagare kommer att gå i konkurs innan det blir någon förändring? Vi har alltså världens högsta dieselpris i dag. Jag satt och lyssnade på debatten som var tidigare.
Det handlade just om jordbruket och vilka problem som de står inför med de höga kostnaderna. Jag själv kommer från åkerinäringen. Jag har fått mängder av samtal från åkeriägare och deras chaufförer om den fullständigt ohållbara situation som råder. Tittade man på Aktuellt i går fick man se Gunvor och Göran i Önskanäs som tvingades lägga ned sin gård. De hade varit jordbrukare i hela sitt liv, men nu gick det inte längre.
I dag var djurbilen där och hämtade samtliga djur och körde dem till slakteriet. De lade ned sin gård. Kostnaderna var för stora. Det gick inte längre. Så här har vi det i stort sett varje dag. Åkerier lägger ned. Jordbrukare lägger ned. Regeringen säger att den tillsätter en utredning som kanske kommer att presentera ett förslag den 15 december.
Man lägger inte två fingrar i kors för att hjälpa företagare i det här landet som står inför en kostnadsutveckling som är historisk. Vi har aldrig sett något liknande någon gång. Man ställer sig frågan: Hur tänker man? Vi måste ställa om, säger man. Jo, vi ska lyfta upp gods från väg till järnväg.
Om vi går ut ur det här huset och går Drottninggatan upp kommer vi till ett varuhus som heter Åhléns. Det har ingen järnvägsförbindelse. Hur får man in varorna från livsmedelsbutiken i källaren och upp till toppen i det huset? De kommer med lastbil. Förutsättningen för att de företag som finns i det huset ska kunna bedriva sin verksamhet är att det finns lastbilar som kommer dit med varorna.
Man är på väg att slå ihjäl den verksamheten. Man lyssnar inte ens på de signaler som kommer från Sveriges Åkeriföretag, Transportföretagen och andra branschorganisationer. Jag träffade Skogsentreprenörerna för en dryg vecka sedan. Man har skrivit en debattartikel.
Jag ska läsa vad som står: "Bakgrunden till dessa dödsattacker mot landets alla bränsleberoende företag handlar om den så kallade reduktionsplikten - där staten steg för steg tvingar bränslebolagen att öka mängden inblandning av fossilfritt. I januari höjdes den nedre gränsen till 30,5 procent - och redan om några år ska den upp till 66 procent!" Vi skiljer ut oss i Sverige.
Övriga Europa har ett mål på 14 procent till 2030. Vi är drygt 2 procent av Europas befolkning. Men vi begår kollektivt självmord när vi inte kan konkurrera på lika villkor. Det är häpnadsväckande hur man sköter den här situationen. Man lyfter inte ett finger för att förändra läget. Det är bekymmersamt.
Jag hoppas innerligt att jag får ett bra och rakt svar från ministern. Vad tänker ni göra? Det här håller inte längre.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag har förmåga att hålla flera bollar i luften. Jag har också ambitionen att vi ska nå miljömålen. Men skillnaden mellan mig och regeringen är att jag har levt ute i verkligheten. Jag har jobbat med de här frågorna i stort sett hela mitt vuxna liv. Jag ser vad som är på väg att hända. Vi springer baklänges in i framtiden. Det är lite lustigt att statsrådet säger att vi inte ska göra oss beroende av Putin.
Det är precis det vi gör. Om vi tittar på vad som sker där ute ser vi att det byggs upp mobila verkstäder, mobila däckverkstäder och mobila tankstationer. Man smugglar in rysk diesel. Jag var och tittade på vad man får betala för den dieseln i dag. Det är 6 kronor per liter. Det är det som bilarna körs på som kör olagligt i Sverige. De svenska åkarna konkurreras ut.
De har inte en chans i världen att konkurrera med det dieselpris som är. Vad som händer är att de svenska åkerierna går omkull. Det går inte att bedriva verksamheten. I stället flyttas godset över på olaglig trafik som smugglar in bränsle för 6 kronor litern. Sedan säger regeringen: Vi tänker på miljön. Man kan inte bli annat än upprörd.
Har man inte bättre koll på det som sker? Vi kan titta på hur våra konkurrentländer har det. Där ligger priset på någonstans mellan 13 och 15 kronor litern. Vi ligger på 21,52. Dagspriset i Norge i morse var 15,91.
Hur ska vi kunna konkurrera när vi har ett bränslepris som skjuter ut sig så fullständigt mot priserna i vår omvärld? Ni ska utreda vad det får för konsekvenser. Jag kan berätta här och nu vad det får för konsekvenser. Jag behöver inte utreda det. Vi kommer att få åkerier som går i konkurs. Åkerierna är inte ute på vägen för att de tycker att det är så trevligt att köra.
De ser till att vi har mat i butikerna, att det finns kläder som vi kan ha på kroppen, att vi har hus att bo i, att det finns läkemedel på apoteken och att vår industri fungerar. Det är vad åkerinäringen gör. Och ni är på väg att ta död på den, precis som på jordbruket. LRF:s ordförande i Dalarna säger: Det är den värsta kris jag har varit med om.
Glanshammars Åkeri i Örebro säger: Vi har inte råd att köra. De har inte råd att köra. Vad får det för konsekvenser för övrig industri? Bönderna säger att de har fått en kostnadsökning med 750 miljoner på årsbasis.
Och regeringen ska utreda och kommer möjligen med ett svar den 15 december. Det är ingen som ifrågasätter att man ska värna miljön. Men om ni såg på tv för en vecka sedan hörde ni att man pratade om elektriska lastbilar för omställningens skull. Försäljningen har slagit tvärnit. Den försäljare som var med i reportaget sa: Vi kommer nog att sälja en bil i år.
De kommer nog att sälja en bil i år! Varför? Jo, för att det inte finns ekonomiska resurser hos åkerierna. Hur ska det gå med omställningen? Jag vill gärna ha ett svar, tack.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag vet att det sitter en stor mängd åkeriägare och tittar på den här debatten. Det skulle förvåna mig om det inte kommer en inbjudan till statsrådet att komma ut i verkligheten så att han får möjlighet att se på ort och ställe hur det förhåller sig. Då får statsrådet se vilket miljöarbete de svenska åkerierna lägger ned. De förväntas utföra transporter åt vår industri så att vi kan gå till affären och handla, köpa mat och kläder.
Men när man rycker undan förutsättningarna för dem behöver man inte utreda. Det är bara att inse att det här inte kommer att fungera. Man ska inte göra sig beroende av oljeschejker. Nej, men man gör sig beroende av rysk insmugglad diesel som bilarna körs på. Vi har tagit prover på bränslet. Det är rysk industridiesel.
Det är så långt bort ifrån NQF-diesel man kan komma. Det slår ut de svenska åkerierna. Det är den verklighet vi har, och regeringen ska utreda. Man blir irriterad.
Hur svårt kan det vara att ta till sig av det som sker där ute, bland åkerier, bland jordbrukare och, framför allt, även bland privatpersoner? De har inte något alternativ, utan de är tvungna att tanka sin bil för att komma till jobbet. De har inget alternativ, utan de är tvungna att fylla lastbilen med diesel för att transportera maten som vi ska äta.
Visa lite respekt för dessa människor och för den strid de utkämpar just nu. Visa respekt!
Thomas Morell (SD):
Jag var tvungen att ge mig in den här diskussionen. Vägar är någonting som engagerar mig, och jag reagerade på svaret som statsrådet gav till interpellanten. Det handlar om detta med att regeringen systematiskt har satsat på vägunderhåll, vilket är en återkommande fras i alla dessa debatter.
Men vi kan konstatera att Trafikverket själva i den plan som ligger säger att de inte kommer att kunna bibehålla den standard på vägarna som råder i dag. Om man inte ökar anslagen under den här perioden kommer vägarna alltså att vara i sämre skick 2033 än vad de är i dag.
Man måste fråga sig hur människor ska kunna leva, verka och bo i hela landet om inte vägarna fungerar. Ett ofta återkommande argument är att vi måste ställa om. Ja, det är ingen människa som ifrågasätter det. Men det kan väl ändå inte vara så att vi ska lägga ned vårt vägnät i tro och hopp om att vi ställer om vårt samhälle?
Vi kan roa oss med att se på hur det ser ut runt om i landet. Från Daglösen, som ligger i Värmland, upp till Mora finns det i dag ingen järnväg. Det ligger visserligen spår, men det går inte att köra tåg på dem. Det finns heller inga kanaler att köra båtar på. Då är den stora frågan: Hur ska människor som lever och verkar i det området klara sig om vägarna inte fungerar?
I just det området finns det också en omfattande industri som är kopplad till skogen. Ska man få ut något från skogen krävs det att vägarna fungerar, så att transporterna kan gå till sågverken. Den som åker Inlandsvägen upp ser bristerna i vägkroppen. Den spricker längs med, och det blir sämre och sämre.
Det är klart att om detta får fortsätta blir vägarna till slut inte farbara. Ytterligare en bit norrut, i Jämtland, är ungefär 60 procent av vägnätet grusvägar, och vissa av vägarna är inte ens möjliga att trafikera när det är tjällossning. Det är i dessa områden som människor ska leva, bo och driva sina företag.
Staten sviker dessa människor. I stället öser man en massa pengar på höghastighetståg som går söderut från Stockholm räknat. Men alla människor som bor uppe i inlandet, då? De har ingen järnväg och kan inte skicka sitt gods på båtar, för det är inte möjligt. Hur ska de klara sin tillvaro? Hur ska de industrier som ligger där klara sig?
Det vore bra om statsrådet kunde ange en riktning, en tanke eller en idé om hur hela Sverige ska kunna leva och verka. Om man ser till den plan som ligger nu kommer det att bli ytterst svårt att bedriva företagsverksamhet runt om i landet.