Börje Vestlund (S):
När det gäller föreningslivet har vi som lagstiftare i Sverige valt att ha så lite regler som möjligt. Det tycker jag är bra. Det tycker jag är en princip som ska gälla. När det gäller grundläggande regler för aktiebolag, till exempel att man ska upprätta bokslut och annat, gäller dessa äntligen inte för föreningar, och så ska det vara.
Men problemet i detta fall, herr talman, är att alla som deltar i köpstämman och tar ställning till om man vill köpa och vara med i bostadsrättsföreningen kanske inte ens är med i denna bostadsrättsförening. Det är ju det som är skillnaden jämfört med att vara med i en förening vilken som helst. Man behöver inte ens vara med i föreningen när man deltar på köpstämman, och det är det som komplicerar det hela så mycket.
Det är därför jag tar upp frågan. Hade det handlat om att människor blev illa behandlade i Svenska Kennelklubben eller i Svenska Fotbollförbundet hade jag inte ens drömt om att väcka en interpellation här.
Det är just i dessa sammanhang när det dels handlar om föreningslivet men där det också finns människor som kanske inte ens önskar delta i detta men ändå måste ta ställning till om de vill köpa sin lägenhet eller inte och om de tycker att detta är bra eller inte. Det är det som komplicerar det hela.
Det är därför vi som lagstiftare måste ta ett djupare ansvar för detta, och det är därför jag tar upp det i detta sammanhang. Beatrice Ask säger att ombildningskonsulterna har bildat en intresseorganisation.
Det är jättebra, men problemet är att jag är helt övertygad om att nu står Beatrice Ask här och försvarar detta, på samma sätt som hennes kollega som var justitieminister på 70-talet och mina kolleger senare i tiden säkert gjorde ända tills man var tvungen att skapa en ordentlig lagstiftning som gällde fastighetsmäklare. De här två sakerna påminner väldigt mycket om varandra.
Varför kan man då inte ha liknande regler för det? Det jag också skulle vilja ta upp i det här sammanhanget och som jag inte hann i mitt tidigare anförande är oskicket att man får betalt först när man har sålt fastigheten.
Så fungerar det ju inte på marknaden i övrigt när man köper och säljer någonting, utan då riskerar man som säljare faktiskt någonting när man går ut med sin fastighet eller sin lägenhet på marknaden, nämligen att den inte blir såld, och då måste man stå för den kostnaden själv.
Jag har själv varit med om det under lågkonjunkturen på 90-talet att jag fick betala en mäklare pengar. Det tycker jag är en riktig princip, men i det här fallet har man en konstig prissättning. Vi måste kunna göra något så att det inte ligger i ombildningskonsultens egenintresse att lyckas med uppdraget eftersom man annars helt enkelt inte får betalt.
Det kan väl inte vara rimliga och rättssäkra regler, varken för dem som vill köpa eller dem som inte vill ombilda. Jag förstår återigen inte argumentationen varför det skulle vara positivt att ta upp en ombildning redan månaden efter, vilket har förekommit i ett antal fall, om man i ett demokratiskt beslut har sagt att nej, vi vill inte vara med om det här.
Jag säger inte att det är det vanliga, men jag säger att det är de här fallen på marginalen som vi sedan får läsa om och föra debatt om gång efter gång. Det är ju enkla små regler jag kräver i den här interpellationen: Köpstämman ska inte få återupprepas så fort. Det ska finnas regler för ombildningskonsulterna och rättssäkerhet kring det. Det kan väl inte vara något kontroversiellt.