Karin Nilsson (C):
I detta betänkande behandlar vi 99 motioner från samtliga partier, och vi finner också 14 reservationer från oppositionspartierna. Jag brukar ofta börja med att granska oppositionens reservationer för att se var konfliktytorna i debatten finns.
Det mest motsägelsefulla i denna mängd av reservationer är att Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet i den allra första reservationen föreslår en ny bred parlamentarisk sammansatt skatteutredning för att riksdagen ska komma fram till gemensamma konkreta förslag till nytt skattesystem. Detta har vi hört alla från de tre oppositionspartierna argumentera för.
I 12 av de övriga 13 reservationerna visar oppositionen att de gärna skiljer ut sig, både från regeringens politik och från varandras politik. Utgångsläget för en gemensam politik är minst sagt spretigt.
Inte blir det tydligare av att vi inom Alliansen i debatterna gång på gång får kritik från Socialdemokraterna och övriga oppositionspartier för de fyra stegen i jobbskatteavdraget samtidigt som Stefan Löfven för ovanlighetens skull redan sagt ja till ytterligare ett jobbskatteavdrag.
Detta är ovanligt eftersom S först efter en hel del kritik mot regeringens jobbskatteavdrag och ett tag efter att de har blivit införda brukar gå med på jobbskatteavdragen ett efter ett. Men denna gång säger Löfven ja i förväg. Det ska verkligen bli intressant att höra om Socialdemokraternas medlemmar delar sin partiledares ställningstagande i denna fråga när de samlas till sin kongress.
Hur har de tänkt att de ska kunna komma fram till en ny skattereform tillsammans med oss allianspartier när de varken kan komma överens inom oppositionen eller internt inom sitt eget parti? Det borde också vara intressant för de socialdemokratiska ledamöterna i skatteutskottet att ta reda på vad deras egen partistyrelse anser i frågan om en bred parlamentarisk överenskommelse.
I de handlingar som ligger som underlag till helgens S-kongress skriver partistyrelsen: Regeringens skattepolitik gör att förutsättningarna för ett meningsfullt arbete i en ny parlamentarisk skatteutredning i dag känns små, och att knyta den socialdemokratiska skattepolitiken till vad som skulle komma ut av en sådan känns vanskligt.
Ja, där sade Stefan Löfven ajöss till den breda parlamentariska översyn som alla de rödgröna partierna just har argumenterat för här och som egentligen var det enda som de var överens om. Partistyrelsen menar vidare att partiet saknar resurser för att självt i opposition utreda skattepolitiken mer än vad som redan gjorts.
Ska vi tolka det som att vi inte kan förvänta oss några förslag från Socialdemokraterna före valet, och troligtvis kanske inte heller efter valet om de forstsätter i opposition? Herr talman! Ett annat bevis för att Socialdemokraterna går i otakt och inte klarar av sin interna politik är påståendet i den andra reservationen.
Här skriver de tillsammans med de övriga oppositionspartierna att det har funnits en pensionsöverenskommelse som beslutades i riksdagen av fem partier men som har rivits upp genom Alliansens skatteregler. Är det ingen som funderar på vad som står i den meningen?
Jag rekommenderar Socialdemokraterna i skatteutskottet att tala med sina ledamöter i socialförsäkringsutskottet. Jag vet inte om utskottsordföranden Tomas Eneroth och ledamoten Kurt Kvarnström håller med. Ni borde kanske höra om de känner sig upprivna.
Jag träffade Tomas Eneroth på lunchen och frågade om han inte fortfarande jobbade i utredningsgruppen, och han blev mäkta förvånad över formuleringen. Mig veterligen är de fortfarande högst aktiva ledamöter i den parlamentariskt tillsatta arbetsgrupp som har ansvar att vårda pensionsöverenskommelsen.
Denna överenskommelse om pensionssystemets uppbyggnad har inget alls att göra med om, när eller hur regeringen avser att sänka skatten för pensionärer eller löntagare. Alliansregeringen har sänkt skatten på arbete fyra gånger och dessutom sänkt skatten för pensionärer fyra gånger. Den socialdemokratiska regeringen sänkte inga inkomstskatter över huvud taget. Herr talman!
Jag blev rätt överraskad över vilken fantasifull personalvårdsförmån jag hittade i reservation 5 från Vänsterpartiet. Ni hittar det på mitten av s. 46, rad 25-29, om någon skulle tvivla på mina citat.
I reservationen skriver Vänsterpartiet: "Ett sätt att stimulera människor att ställa bilen och ta cykeln till arbetet är att ge en cykel till de anställda."
I meningen efter skriver man: "En möjlig åtgärd för att stimulera en sådan utveckling kan vara slopad arbetsgivaravgift och förmånsbeskattning för cykel i de fall där arbetsgivare stimulerar sin personal att ta cykeln till arbetsplatsen."
Stimulans verkar vara ett viktigt ord för Vänsterpartiet eftersom man använder det tre gånger i två meningar, men ligger det inte lite väl mycket stimulans i förslaget när Vänsterpartiet föreslår slopad arbetsgivaravgift för att få personalen att cykla fem kilometer till och från jobbet? Det är kanske hög tid att göra arbetsgivaravgiften tydlig i lönebeskedet så att alla vet vilka belopp vi faktiskt talar om.
Arbetsgivaravgiften per anställd ligger i snitt på 100 000 kronor per år. Det skulle definitivt löna sig för en arbetsgivare att köpa cyklar till sina anställda om de kompenserades med slopad arbetsgivaravgift på 100 000 kronor per cykel och anställd varje år. Frågan är hur Vänsterpartiet tänker sig att finansiera hålet på många miljarder i statsbudgeten? Herr talman! Jag blir uppriktigt besviken när jag hittar sådana oseriösa förslag i oppositionens texter.
Jag anser att Sveriges skattepolitik en mer seriös debatt med fokus på fler i arbete. Som centerpartist är jag inte främmande för en skatteöversyn. Jag tror till och med att det kommer att vara nödvändigt, men jag tror inte att vi kan klumpa ihop riksdagens alla åtta partier och förvänta oss ett resultat som alla är överens om.
Om vi hade befunnit oss i en situation som Greklands eller Cyperns, eller för all del Sveriges 1990, hade det varit en helt annan sak. I en extrem krissituation måste alla göra sitt yttersta för att ta ansvar och dra åt samma håll. Det gjorde vi i Centerpartiet 1990. Men vi befinner oss inte där i dag. Vi har en av Europas starkaste ekonomier.
Och skattepolitiken är nog det område där det går att finna det största politiska spänningsfälten. Herr talman! Inkomstskatten behövs för att finansiera våra gemensamma åtaganden och säkra vårt behov av trygghet och välfärd. För att klara framtidens behov måste alla bidra utifrån sina förutsättningar.
När fler kan leva på sin lön och klara sin och sin familjs försörjning och dessutom bidra till samhällets gemensamma kostnader kan vi uppnå hållbara skatter. En bredare skattebas ger också utrymme för lägre skattetryck. Därför måste både arbetskraftsutbud och arbetstillfällen skapas, alltså både jobb och företag stimuleras. Sverige är ett litet land med stor öppenhet mot omvärlden.
Våra skatter behöver vara globalt konkurrenskraftiga och stimulera till entreprenörskap och innovationer. Beskattningen behövs också för att utjämna regionala olikheter och skapa likvärdiga förutsättningar för utveckling i hela landet. Beskattning begränsar dock människors självbestämmande, och därför bör skattemedel användas sparsamt.
För oss centerpartister är det viktigt att fortsätta reformera skattesystemet i linje med principer om enkelhet och transparens och i syfte att ytterligare uppmuntra till arbete, utbildning, investeringar, företagande och genomförande av en grön skatteväxling. Det är därför, sist men inte minst, viktigt att göra skatteskalan mindre brant. Herr talman!
Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.