Carl Bildt (M):
Låt mig först säga till Jacob Johnson att jag nog tycker att EU-kommissionen hade en god och rättvisande beskrivning av utvecklingen i Turkiet under de senaste åren. Man kan alltid önska att de hade grävt allt djupare i allting, men man ska inte glömma att det i huvudsak handlar om det som ligger inom ramen för EU-förhandlingen och aki. En ytterligare fördjupning av detta får man om man går till Europarådet och framför allt domstolen för de mänskliga rättigheterna som tar upp enstaka fall.
Vi ska inte glömma att Turkiet är del av ett system där vi har gemensamma regler för mänskliga rättigheter och där den enskilda individen i Turkiet kan gå direkt till Europadomstolen i Strasbourg och få sin sak prövad. Ibland fälls som bekant Turkiet. Ibland fälls till och med Sverige. Ibland frias Turkiet, och ibland frias också Sverige, utan att på några sätt jämställa länderna. Där tror jag att man kan finna en djupare information om man är intresserad, och det är man.
Det finns sådant som det finns anledning att sätta frågetecken för. Låt mig bara nämna partiförbuden som vi även har diskuterat tidigare. Det är inte bara de olika kurdiska partierna som har förbjudits i olika omgångar. Domstolarna har även försökt förbjuda AKP, det regerande partiet, vilket har visat på orimligheten i den nuvarande lagstiftningen och konstitutionen vilken som sagt har sin bakgrund under militärperioden. Förbättringar har skett.
Vi ska inte glömma att premiärminister Erdogan själv har suttit i fängelse för sina åsikters skull under dessa gamla lagar, och han är tyföljande relativt besjälad av att det som hände honom en gång i världen inte ska kunna inträffa i framtiden.
Det är en drivande del av EU-processen att förankra demokratin och friheten i Turkiet på ett tydligare sätt än vad som var fallet tidigare och som bland annat premiärminister Erdogan under det tidigare militärstyret och den diktatoriska tiden ju drabbades av under samma rättssystem som inte ville att han skulle uttala sig om vissa saker. Även journalister är fängslade. Det oroar oss.
Dock ska noteras att många av åtalen handlar om förberedelse till statskupp, vilket inte är tillåtet i Sverige heller. Det som är oacceptabelt är de långa handläggningstiderna. Dessa har sin bakgrund i det jag beskrev angående rättsväsendet och problemen med att reformera detta, och det är allvarligt. Det måste åtgärdas, och jag hoppas också att så kommer att ske. Det förutsätter förmodligen den konstitutionella reformen.
Sedan tyckte jag nog att Amineh Kakabaveh, som vi normalt har bra diskussioner med även om vi har lite olika utgångspunkter, gick lite långt, när hon sade att alla som tänker fritt blir arresterade. Jag hoppas att det var i diskussionens hetta, för så är det faktiskt inte. Detta är ett långt friare samhälle.
Man kan vara för socialism, Vänsterpartiet och marxism-leninism - till och med det - utan att omedelbart bli arresterad. Jag tror därför att vi ska justera detta. Debattprotokoll blir som de blir, men det där gick lite för långt. Jag tyckte också möjligtvis att Jacob Johnson gick för långt när det verkade som om han jämställde den turkiska staten med PKK.
Inte heller detta tror jag riktigt var avsikten, för det är inte bara den turkiska terrorlagstiftningen som är vittsyftande. Flera andra europeiska länder har lagstiftning som går mycket långt. Detta är en av Europeiska unionen och Sverige terrorstämplad organisation, och den kan icke jämställas med i grunden demokratiska statsbildningar, även om vi har synpunkter på dem.
Jag tycker också, Amineh Kakabaveh, att det inte bara är en fråga om, som sades, att vara beredda att kritisera PKK "när det har behövts". Terrororganisationer bör kritiseras som sådana, och jag tror att det är viktigt att det sker. Det sker också i dessa dagar av väldigt många kurdiska intellektuella i Turkiet, inklusive av BDP:s ledande företrädare, och jag tror att det är en förutsättning för att den här dialogen ska kunna röra sig framåt.