Carl Bildt (M):
Tack till interpellanterna för dessa synpunkter! Jag börjar med Monica Green. Om vi koncentrerar oss på Gazakonflikten kan vi konstatera att den alldeles riktigt är unik i den meningen att den har drabbat ett område där det finns ohyggligt mycket barn. Det har att göra med demografin. När man reser där, vilket jag gjorde häromdagen, slås man av att det finns barn över allt.
Det innebär att även om det är så att Israel har försökt undvika civila skador går det inte att använda den typ av vapen som man har använt i ett tättbefolkat och barnrikt område utan att det leder till precis det som vi har sett.
Det behöver inte ligga en ond avsikt bakom, men området är sådant att det inte går att föra krig med moderna, destruktiva vapen utan att det leder till att ett stort antal barn dödas och skadas, och så har också blivit fallet. Nu gäller det att hjälpa.
Det handlar om återuppbyggnad i någon utsträckning, men jag har också framför allt betonat - både före och efter min resa - vikten av att häva isoleringspolitiken, så att man kan leva ett normalt liv, så att barnens föräldrar kan få normala jobb och så att barnen kan få gå i skola och få normala böcker.
Ett problem som aktualiserades i förra veckan - jag vet inte om man har löst det sedan dess; jag talade med den israeliska regeringen, men jag vet inte om det har lett till någon åtgärd - var att Unrwa, som har skolor för 200 000 barn i Gaza, på grund av isoleringspolitiken inte kunde få in papper för att trycka skolböcker. Man ska ha klart för sig att de barn som går i FN:s skolor i Gaza får del av ett budskap som är Förenta nationernas och som handlar om fred och försoning och vikten av mänskliga rättigheter.
Det finns andra i Gaza som kan erbjuda annan typ av utbildning med annan typ av budskap och andra typer av värderingar. En politik som hindrar FN att sprida ett budskap om fred och försoning men lämnar fältet öppet för andra att sprida andra budskap till barnen är, milt sagt, i hög grad kontraproduktiv. Vi kommer att fortsätta driva den frågan med allra största kraft.
Sida har såvitt jag förstår gjort en preliminär inventering av de skador som kan ha uppkommit på svenskfinansierade biståndsprojekt. Vi har ju inga svenskar där, så vi har inga juridiska möjligheter att ingripa. Jag har inte tagit del av den redogörelsen än, men jag vet att Gunilla Carlsson har fört samtal med den israeliske ambassadören i ärendet. Jag hade kontakt med ett av de projekt som också har förekommit i medierna och som hade skadats. Skadorna var väl av mer begränsad karaktär, vilket inte är någon ursäkt.
De var inte av katastrofal omfattning. Även i det fallet gäller att isoleringspolitiken är fördärvlig. Peter Hultqvist frågade mig om den nya amerikanska administrationen. Jag tror att det är för tidigt att bedöma detta mer i detalj. Det ska också göras en bedömning mot bakgrund av den än mer osäkra frågan om vilken regering som kommer att bildas i Israel och vilken politik denna kommer att föra.
Vi och Europeiska unionen har haft preliminära kontakter, bland andra med sändebudet Mitchell - jag har inte talat med honom, men Javier Solana och andra har haft flera överläggningar med honom - generalen och säkerhetsrådgivaren Jones, som jag har talat med, och med generalen Dayton, som är representant på marken i Jerusalem, som jag också har pratat med. De är positiva i den meningen att de har ett synsätt som liknar det som vi företräder.
Hur det sedan kommer att omsätta sig i den amerikanska administrationens politik gentemot den nya israeliska regeringen är för tidigt att bedöma, men vi för en intensiv dialog om detta. Till Thomas Strand vill jag säga att det kanske är mindre som skiljer oss två i det lite längre perspektivet, men jag tror att det vore fel att ta några steg nu. Det som verkligen behövs är att palestinier talar med palestinier. Det behövs en försoning på ett eller annat sätt.
Försoning är kanske ett för hårt ord, för det blir det inte efter det som har inträffat, men det krävs i alla fall en arbetande kompromiss mellan Hamas och Fatah som förhoppningsvis kan resultera i någon typ av kanske teknokratisk regering som kan ha ansvaret både för återuppbyggandet av Gaza och för anordnande av val. Då hamnar vi i ett annat läge. Men att nu bryta vår politik tror jag skulle leda till att de pratar mer med utlänningar än med varandra, och det tror jag inte vore konstruktivt i detta läge.