Janine Alm Ericson (MP):
Sverige är ett av världens mest jämställda länder. Generationer av modiga kvinnor har kämpat för de rättigheter som vi som lever i dag kan ta för givna. Men inga feministiska segrar har kommit av sig själva. Hårt och enträget arbete har legat bakom varje reform och varje lag.
Varken kvinnlig rösträtt, barnomsorg eller föräldraförsäkring har kommit till av sig själva utan som ett resultat av många människors gemensamma strid för kvinnors rättigheter. Den striden behöver vi som lever i dag bära med oss in i framtiden.
För det som den berättar för oss är inte bara hur långt vi har kommit utan också hur långt vi har kvar och vilket ansvar som ligger i att bära detta vidare. Att vi lever i ett av världens mest jämställda länder betyder inte att Sverige är helt jämställt - långt ifrån. Dina förutsättningar i livet begränsas fortfarande av varifrån du kommer, vilket kön du har och hur du identifierar dig.
Det är skillnader som länge har backats upp av lagar, föreställningar och förlegade normer. Det är normer som i många avseenden förtrycker och begränsar och som tar ifrån människor den frihet de borde kunna ta för given. Fru talman! Vi lever, som sagt, i ett av världens mest jämställda länder. Men här i Sverige mördas i genomsnitt en kvinna i månaden.
Varje enskilt fall är ett liv som samhället borde ha klarat av att rädda. Tillsammans är de en tragedi som är helt ovärdig vårt Sverige. Varje kvinnas liv måste försvaras. Ibland när misslyckandet blir uppenbart och man läser i tidningen att ännu en kvinna blivit mördad kan det kännas hopplöst, men samhället står inte handfallet inför det våld som kvinnor utsätts för.
Det jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra är helt centralt för det arbete som regeringen gör. Att förebygga och bekämpa det våld som män utsätter kvinnor för är ett omfattande arbete och en stor utmaning som kräver att formerna för arbetet är långsiktiga och strukturerade.
Regeringens nationella strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor, som började gälla den 1 januari 2017, är en i raden av betydelsefulla åtgärder som tillsammans står just för det långsiktiga arbetet. Mycket har gjorts, och mer är att vänta. Men vi vet att det inte räcker att vi står här i kammaren och agerar genom att skapa nya lagar och förordningar.
För att vi ska klara av att fånga upp alla kvinnor som lever i våldsamma relationer är också civilsamhället centralt. Från norr till söder gör kvinno, trans- och tjejjourer ett ovärderligt arbete som varje dag räddar liv. Det är jag mycket tacksam för. Politiskt är det upp till oss alla att tillsammans jobba på.
Det handlar om att vrida och vända på varje sten för att stärka kvinnojourerna och skärpa lagstiftningen kring sexuellt våld och våld i nära relationer och om att på alla plan arbeta för ett mer jämställt samhälle. Som medmänniskor är det upp till oss alla att våga se, våga fråga och våga agera. När våldet sker bakom stängda dörrar måste vi bli bättre på att se in genom fönstren och lägga skulden där den hör hemma - hos den man som slår.
Allt annat är att svika varje kvinna som får sin frihet tagen ifrån sig. Fru talman! I år har det gått 18 år sedan Fadime Sahindal mördades. Alla visste vilket hot hon utsattes för. Samhället borde ha klarat av att skydda henne, men ändå lyckades hennes pappa mörda henne.
Det har gått över 18 år, och det är med sorg som jag kan konstatera att samhället inte klarat av att göra tillräckligt för att sätta stopp för det våld och förtryck som sker i hederns namn. I samband med uppmärksammandet av årsdagen för mordet på Fadime var jag och lyssnade på unga tjejer som i dag lever under samma typ av våld och förtryck som Fadime gjorde för 18 år sedan. Det var berättelser som berörde på många plan.
Men den övergripande känsla som finns kvar är ilska - ilska över att vi inte har gjort tillräckligt, ilska över att samhället än i dag möjliggör att tjejer och hbtq-personer inte får växa upp och skapa sig ett eget liv i frihet och ilska över dem som fortfarande tycker sig ha rätten att sätta sig över andra människors rätt till ett fritt liv.
Jag är glad att det finns ett brett politiskt stöd för att motarbeta alla former av hedersrelaterat våld och förtryck. Januariavtalet betonar att arbetet mot den typen av brottslighet ska prioriteras. Den som slår, hotar eller förtrycker ska veta att samhället står samlat bakom offren. Det är vi tillsammans som måste förebygga och förhindra men också utreda och straffa.
Skulden och det yttersta ansvaret ska alltid läggas där det hör hemma - hos den som använder sin makt och position för att förtrycka. I januariavtalet anges bland annat att kompetensen när det gäller hedersrelaterat våld ska öka och att det ska finnas ett tydligt barnrättsperspektiv i arbetet mot hedersförtrycket. Skyddet för den som drabbas ska stärkas.
Vi tittar också på om handlingar som hedersrelaterat våld och förtryck tar sig uttryck i ska hanteras annorlunda straffrättsligt. Mycket har gjorts. Ännu mer planeras, men ännu mer måste till. Varje tjej och kvinna och varje hbtq-person som hindras från att leva ett fritt liv är ett misslyckande för hela vårt samhälle.
Förtrycket, hoten och våldet måste än en gång förpassas till historien. Fru talman! Kampen för jämställdhet går hand i hand med striden mot alla former av diskriminering, vilket debatten vi har här i dag visar på. Det samhälle vi tillsammans skapar måste vara ett samhälle för alla, aldrig bara för några få. Hbtq-personers rättigheter måste ständigt stärkas i ord och handling.
När prideflaggor halas är vi många som tillsammans hissar dem igen. Just prideflaggan är ju så mycket mer än bara färger på en bit tyg. Tydligare än något annat står den för alla människors lika värde och för alla de rättigheter som är våra att försvara. Lika liten plats som tillbakadragandet av hbtq-personers rättigheter har i vårt Sverige har rasismen och främlingsfientligheten.
Den får aldrig normaliseras och accepteras, vare sig den kommer till uttryck i Sveriges riksdag eller genom rasistiska glåpord som förs fram på öppen gata. Redan 2016 beslutade regeringen att ta ett samlat grepp om frågan. Nu skjuts nya medel till, för rasismen får aldrig normaliseras. Fru talman! Vi vet att vägen till ett jämställt och jämlikt samhälle är lång, men vi vet också att det går framåt.
Bara tidigare i dag presenterade Sveriges jämställdhetsminister Åsa Lindhagen att regeringen har tillsatt en kommission för jämställda livsinkomster. Kommissionen ska lämna förslag som på lång sikt ökar den ekonomiska jämlikheten mellan kvinnor och män. Just jämställda löner är avgörande för att vi ska nå reell jämställdhet och ge alla samma makt att forma samhället och sitt eget liv.
Varje dag görs feministiska framsteg i det stora och i det lilla. Genom det vi gör i dag och genom det som generationer före oss har uträttat har vi kommit en bit på vägen. Tillsammans måste vi fortsätta att gå framåt. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.