Annika Strandhäll (S):
Jag kan förstå den besvikelse som Johan Hultberg känner, och jag tycker också att det är tråkigt att vi inte har ett underlag som gör att vi kan gå fram med en lagstiftning nu. Men vi kommer att gå vidare med förslag som syftar till att stärka det nationella donationsfrämjande arbetet. Framför allt kommer Socialstyrelsen att få ett uppdrag som stärker deras roll i donationsfrågan.
Regeringen arbetar vidare med några av förslagen, och vi hoppas att vi kommer att kunna gå fram med några delar under våren 2018. Jag vill återkomma till att det förslag som Johan Hultberg lyfter fram avseende anmälan till donationsregistret i samband med körkorts-, pass och id-kortsansökan inte är någonting som jag är negativ till. Men vi behöver få fram ett beredningsunderlag i denna fråga för att kunna ta ställning.
När det gäller att förslagen är bristfälligt analyserade är det så att hälso och sjukvård inte får ges i Sverige utan patientens samtycke. Det är en rättighet i grundlagen - regeringsformen - då var och en är skyddad gentemot det allmänna mot ett påtvingat kroppsligt ingrepp. I patientlagen finns det dock ett undantag från samtycke, och det gäller akuta insatser för att rädda patientens liv.
Men de medicinska insatser som föreslås i betänkandet är insatser för att möjliggöra donation och för att de ska kunna sättas in efter ett ställningstagande om att patientens liv inte längre går att rädda. Enligt huvudregeln krävs därför samtycke till de medicinska insatser som föreslås av utredningen. Utredningen har föreslagit att en samtyckesutredning ska göras.
Det samtycke som ska utredas är dock ett samtycke till donation efter att patienten har avlidit och inte ett samtycke till medicinska insatser innan döden inträder. Därför presumeras patienten inledningsvis samtycka till de medicinska insatser som behövs för att donation ska kunna ske. Utredningen bygger detta på den stora organisationsvilja som finns i Sverige i dag.
Om det då framkommer att patienten inte samtycker till donation ska de medicinska insatserna avslutas. Detta innebär dock att samtycke saknas till de medicinska insatser som har påbörjats och fortsatt i syfte att möjliggöra donation.
Ett annat problem med utredningens förslag är att samtyckesutredningen föreslås att göras i enlighet med nuvarande bestämmelser och praxis utan att det därmed har analyserats närmare i utredningarna vad det får för konsekvenser. Det är nämligen så att endast 16 procent av befolkningen har gjort sin vilja känd i donationsregistret, vilket Johan Hultberg så väl känner till. Det innebär alltså att närstående till patienten därför är en viktig källa för att få fram information om patientens inställning till donation.
Då är det den senaste viljeyttringen som gäller. Enligt gällande bestämmelser är denna krets av närstående inte definierad. Dessutom har de närstående en stark vetorätt enligt gällande bestämmelser och kan ändra sin inställning till donation fram till dess att transplantationsingreppet ska ske. En konsekvens av förslagen blir därför att de närstående skulle få inflytande över de medicinska insatser som nu föreslås utan att detta har analyserats.
Sammanfattningsvis har vi kommit fram till att förslagen inte är förenliga med huvudregeln, nämligen att det krävs samtycke till vård, och den nämnda grundlagsbestämmelsen. Då skulle det alltså krävas undantag från dessa bestämmelser. Detta kräver i så fall en djupare analys av förslagen, och det saknas underlag i betänkandet för att göra detta. Jag vill bara dra detta för Johan Hultberg.
Sedan kommer denna information också att ges från departementet till socialutskottet. Men det är en välgrundad bedömning som är gjord i denna del. Jag återkommer i nästa inlägg.