Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Tack för svaret, statsrådet! I dag tvingas många bönder avveckla verksamhet som de har drivit under lång tid beroende på de tuffa ekonomiska realiteter som råder för närvarande. Vi ser också livsmedelsproduktion som flyttar eller som man tvingas lägga ned därför att möjligheten att driva verksamhet här i Sverige bedöms vara sämre än vad den är på andra håll.
Detta sker trots våra i grunden ganska goda naturliga förutsättningar att ha jordbruksverksamhet i vårt land. Så borde det naturligtvis inte vara. Men man får konstatera att politiken under lång tid tyvärr har varit mer en del av problemet än en del av lösningen, som den borde vara. Vi har en rad svenska särregler, höga skatter och omfattande administrativ börda. Sammantaget innebär det merkostnader för svenska bönder och för svenska livsmedelsföretag.
Det är viktigt att vi kan vända den utvecklingen och i stället verka för att villkoren för jordbruket blir mer lika villkoren i övriga länder. Det gäller framför allt inom EU, eftersom vi befinner oss på samma marknad. Det kommer att krävas regelförenklingar, minskad byråkrati, förbättrad samordning mellan olika myndigheter och minskade administrativa kostnader.
Vi har ett konkret, högst aktuellt och närmast akut problem som jag tar upp i min interpellation. Det gäller Kemikalieinspektionen, som i en rad fall gör helt andra bedömningar och tolkningar av EU:s regelverk än vad motsvarande myndigheter gör i andra länder. Myndigheten väger inte in de effekter på helheten som blir följden av de beslut den fattar.
Det är en form av stuprörstänkande som är ett generellt problem i alla sammanhang, och särskilt när myndigheter ägnar sig åt det. På det här området blir det närmast förödande effekter. Kemikalieinspektionen fattar beslut helt utan hänsyn till hur odlingen påverkas eller vilka miljöeffekterna blir om importen från andra länder utan våra miljökrav i stället ökar som en följd av myndighetens beslut.
Man kan med fog ställa sig frågan: Vilken blir egentligen miljönyttan av att svensk lökodling slås ut till följd av att Kemikalieinspektionen inte godkänner användningen av ett växtskyddsmedel? I stället importeras lök från andra länder, till exempel Holland och Frankrike, där man använder fem gånger så mycket av samma växtskyddsmedel som vi i Sverige i dag inte vill godkänna men som vi har använt här tidigare.
På vilket sätt skulle detta vara bra för miljön, och på vilket sätt skulle det vara bra för svenska konsumenter att vi stänger ned den svenska odlingen och importerar motsvarande produkter från länder som använder många gånger mer av samma växtskyddsmedel som den svenska myndigheten vill förbjuda? Fru talman! Det är allvar nu, och jag tycker inte att det riktigt håller att regeringen passivt tittar på och försöker vifta bort det här. Man måste agera nu.
Regeringen måste agera, och vi måste göra vad vi kan för att säkerställa att vi har fungerande konkurrensvillkor för jordbruket. Statsrådet nämner i sitt svar att hon inte tycker att det är hennes uppgift att uttala sig om hur Kemikalieinspektionen tillämpar regelverket. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tycker att regeringen har många möjligheter att styra myndigheterna. Det är så vi har reglerat saker i Sverige.
Att statsrådet ensam talar om vad myndigheten ska göra i ett enskilt ärende går inte, men det är klart att regeringen som helhet kan ge tydliga direktiv till en myndighet som Kemikalieinspektionen om hur den ska jobba med de här frågorna. Den direktivrätten har ju regeringen. Man kan också jobba med mål- och resultatdialog med myndigheten för att komma till rätta med detta. Vad är regeringen och ministern beredda att göra när det gäller Kemikalieinspektionen och det faktum att besluten i fall efter fall så totalt skiljer sig från den bedömning som görs i andra EU-länder?