Lars Tysklind (L):
Jan Lindholm tar i sin interpellation upp en fråga som vi i Folkpartiet tycker är väldigt viktig. Som Jan-Olof Larsson säger väcker det känslor när vi diskuterar vattenkraft. Det är helt klart. I Folkpartiet har vi en tydlig uppfattning att vattenkraften ska utvecklas genom effektivisering, inte genom ökad exploatering, och att man ska leva upp till dagens miljökrav. Det måste finnas sådana funktioner.
De nationalälvar vi har och de vattendrag som är skyddade i lag ska naturligtvis vara starkt skyddade även fortsättningsvis. Dessutom måste man minimera skadorna för vandrande fisk, vilket också har diskuterats i civilutskottet vid ett antal tillfällen. Därför välkomnar vi verkligen från Folkpartiets sida de utredningsdirektiv som alliansregeringen beslöt i april 2012. Det handlar om att se över regelverken för vattenverksamheten.
Om vi nu talar om ansvar kan jag säga att man verkligen tar ansvar genom att ta tag i denna fråga, som inte direkt är ny. För oss och mig är det väldigt viktigt att vi nu får till stånd ett effektivt och långsiktigt hållbart system för nyprövning av äldre tillstånd för vattenkraft där det finns en avvägd balans mellan behovet av att skydda biologisk mångfald och miljö och de högst relevanta krav som finns på förnybar energi.
Det finns naturligtvis en intressekonflikt här. På samma sätt välkomnar vi naturligtvis det tilläggsdirektiv som kom i maj 2012, bara någon månad senare. Då gällde det specifikt 4 kap. 6 §, som handlar om skyddet av de fyra nationalälvarna och andra namngivna vattendrag. Vi är nog alla besjälade av att detta är viktigt och ska gälla.
Den fråga vi nu diskuterar har vi naturligtvis kunnat analysera noggrant. Den rör det tredje och sista stycket i denna paragraf. Där står det att förbudet inte gäller vattenverksamhet som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan. Detta kan låta lite diffust, men i förarbetena är man väldigt tydlig med vad detta gäller.
Det gäller mycket restriktivt, och det gäller saker som ersättningsbyggnader, ombyggnader och sådant. Det finns verkligen restriktivitet i förarbetena. När vi diskuterade det i civilutskottet var egentligen kärnfrågan: Missbrukas detta? Försöker man att gå runt lagen med hjälp av paragrafen?
När jag läste det delbetänkande som kom, som miljöministern redovisade i sitt svar, kan jag inte dra någon annan slutsats än att tillämpningen överensstämmer med syftena i förarbetena. Även det rättsfall som ministern hänvisade till indikerar att lagen trots allt uppfyller sitt syfte.
Det har egentligen inte fattats några beslut som är tveksamma i det sammanhanget. Med andra ord gäller det som ministern säger. Det finns i nuläget inget stöd för att undantaget missbrukas. Jag instämmer i ministerns svar att det är rimligt att vi behandlar frågan vidare i ett helhetsperspektiv.
Jag utgår från det förslag som utredaren har lagt fram om att vi ska förtydliga. Det finns inga tveksamheter om hur bestämmelserna i 3 och 4 kap. ska tillämpas i dessa fall. Det är i den frågan vi fick ett förslag. Jag utgår från att den frågan kommer att behandlas vidare när vi gör en helhetsbedömning.
Det är viktigt att vi nu får till en helhet och får ett fungerande system över tid.