KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Kanske skulle Staffan Danielsson kunna tänka sig att vi hamnar i samma svåra läge som förra gången det begav sig, 1994, då vi tillsammans med Centerpartiet genomförde förändringar för att få landet på fötter igen. Däri ingår naturligtvis att säkra välfärdens kärna. Självfallet ingår då också att se över vilka intäkter som finns.
Precis som sagts tidigare i debatten här gäller det att gasa och bromsa på rätt sätt. Om vi skulle ha den stora lyckan med oss i valet kommer vi att jobba för en minskning av effekterna av jobbskatteavdraget därför att vi vill ha ett likformigt skattesystem. Men vägen dit är lång eftersom ni har gjort så kraftiga skattesänkningar.
Frågan blir därför om Staffan Danielsson tror att man i en så här djup kris kan klara välfärden utan att behöva justera någon skatt uppåt och om han tror att ni kan gå till val på nya skattesänkningar nu när man ser att kommunerna också måste säga upp folk. Krisen har övergått till en riktig jobbkris, först på den privata sidan och nu också på den offentliga sidan.
Som jag tidigare sagt: Staffan Danielssons partivänner i Gävleborg ser landstingets behov. Någonting måste till; det krävs mer resurser. För att klara av det gemensamt krävs det naturligtvis att vi är beredda att diskutera justeringar på skattesidan. Något annat är orimligt. Jag tror visst att andra centerpartister skulle ställa upp på det.
Men att förena hög välfärd med mycket lägre skatter håller inte; det går inte. Det vet vi, och det vet också Staffan Danielsson. Det vore tacknämligt om han också kunde säga: Ja, vi kan komma i det läget att vi måste höja skatterna om krisen över oss är alldeles för djup.
Raimo Pärssinen (S):
Jag tackar ministern för svaret. Det här är en fråga som jag är helt övertygad om att alla egentligen är överens om. Frågan är bara när och hur situationen kan lösas. Även om jag tycker att svaret var lite abrupt på slutet förstår jag att ministern först ska läsa Datainspektionens rapport. Den går fort att läsa.
Det står faktiskt inte så mycket i den. Det måste också gå ganska fort att ta ställning i frågan. Oavsett vem man frågar hur det kan vara möjligt att barnen blir skuldsatta på grund av obetalda vårdavgifter av vårdnadshavare tycker alla att något självklart ska göras åt det hela.
Jag utgår från att det är vår gemensamma inställning och ansträngning. Jag är glad att Jan Ertsborn har valt att gå in i den här diskussionen. Vi har haft frågan i det gamla fina lagutskottet. Det har tagit tid att fånga upp frågan även på den privaträttsliga sidan. Nu har vi läget att frågan fortfarande finns kvar inom offentligrätten.
Den informella arbetsgruppen med alla dessa myndigheter, Konsumentverket, Kronofogdemyndigheten, Datainspektionen, Barnombudsmannen, är också helt överens om att frågan borde åtgärdas med hjälp av förändringar och förtydliganden i föräldrabalkens bestämmelser. Detsamma säger Datainspektionen i sin rapport. Det är därför jag har ställt den här interpellationen. Det är egentligen självklart att det borde göras något.
Jag vet att många efterfrågar ett besked, och jag hoppas att regeringen inte försöker dra detta i någon typ av långbänk. Rimligtvis råder konsensus. När kommer förslaget?
När har ministern läst Datainspektionens rapport? Hur långt senare kommer ett ställningstagande? Jag har sett att Göran Hägglund nickar instämmande. Vi är alltså överens om att lösa frågan. Då förväntar jag mig också att lösningen finns inom en snar framtid. Ge lite fart i frågan! Det finns många ömmande exempel.
Jag har ett exempel på en 12-årig flicka som råkade ut för detta. När hon blev 18 år fick hon en skuld som var uppräknad till 3 716 kronor. Den damp ned på hennes 18-årsdag. Datainspektionen pekar på 56 000 fall som direkt kan relateras till den typen av skulder. Det är en stor mängd.
Jag vet att i mitt hemlän, Gävleborgs län, fanns i fjol ungefär 1 000 barn som var i situationen att de skulle skuldföras när de blev myndiga. Kommer det att gå fort, Göran Hägglund, i den här frågan som vi båda vill lösa?
Raimo Pärssinen (S):
Ibland är det riktigt roligt att få svar på interpellationerna. Jag tackar socialministern för det svaret. Det var precis det jag önskade. Sedan är det bara att hoppas att vi kan få fart på frågan. Jag är lika övertygad som Jan Ertsborn om att det behövs en stark signal från detta hus till landstingspolitikerna så att de och alla jurister har ett rättesnöre att följa. Många följer den här debatten hemifrån.
Det är naturligtvis med glädje vi hör vad ministern säger. Vi kommer självklart att följa den här i riksdagen också. Det är bara att önska varandra lycka till så att vi kan lösa den här frågan och få bort den, som ministern så utmärkt beskrev.
Raimo Pärssinen (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Då har vi återigen en interpellationsdebatt här i kammaren som berör väldigt många människor och återigen att svar som visar tecken på att man gömmer sig bakom något.
Den här interpellationen handlar om Lys, 19 år, och hennes dotter Jessica, tre år, som har blivit utvisade till Kongo-Kinshasa. Det är ett land där det beskrivs förekomma godtyckliga avrättningar, massmord, tortyr och våldtäkter. Till det landet har Lys och Jessica blivit avvisade.
Statsrådet säger att regeringen inte kan lägga sig i detta. Naturligtvis kan regeringen inte lägga sig i ett enskilt fall. Men interpellationen är ställd ur en principiell vinkel. Billström skriver att det innebär att regeringen inte längre är vägledande instans och inte kan ge någon ledning om tillämpningen av bestämmelserna i utlänningslagen.
Billström konstaterar också i svaret att det saknas skyddsbehov. Vi som har varit engagerade i frågan ställer frågan: Saknar Lys och Jessica också skyddsbehov?
Vidare slår statsrådet sig för bröstet och skriver i svaret att utlänningslagens grunder sträcker sig längre än våra internationella åtaganden kräver. Är det så? Man kan säga att det kan vara så i teorin. I skrift ser det väldigt bra ut. Men hur ser det ut i praktiken?
Sverige har blivit starkt kritiserat av bland annat UNHCR för hur vi tillämpar lagstiftningen, inte för vad vi skriver men hur vi tillämpar detta, och andra länder tar till och med efter oss på ett negativt sätt. Vidare har Billström ingen anledning att tvivla på att de svenska myndigheterna och domstolarna gör nämnda prövningar som stämmer helt överens med den svenska utlänningslagen.
Men så bra då, då har vi alltså en regering och ett statsråd som säger att vi har en lag och att man tillämpar lagen. Vad kan vi då göra? Med det säger han att alla de tillämpningar som sker görs på ett rätt och rättvist sätt utan att han försöker sätta sig in i eller fundera kring hur domstolarna har dömt, bara för att vi har en lag.
Jag kan bara konstatera att i detta fall med Lys och Jessica säger Billström till oss att han är nöjd med lagstiftningen och med tillämpningen. Samtidigt hänvisar han i ett skriftligt svar till en annan riksdagsledamot till att man har beviljat uppehållstillstånd för en annan kvinna i Kongo. Vad är det som är rätt, och vad är det som är fel då, statsrådet?
För att sätta lite spets på det hela ska jag säga följande. För statsrådet, moderaten Billström, existerar enbart en perfekt fungerande ordning med en väl anpassad lagstiftning och domstolar som alltid tolkar lagen rätt och rättvist. Men vi är faktiskt lagstiftare. Vi ska utvärdera hur det fungerar. Om det fungerar dåligt kan vi faktiskt ändra lagstiftningen.
I detta fall är det många människor som kommer i kläm. Och de som kommer ordentligt i kläm nu är faktiskt Lys och Jessica i Kongo.
Raimo Pärssinen (S):
Så fick vi återigen ett svar där ministern hänvisar till att riksdagen fattat beslut om en ny ordning. Han pekar också på oss som här i kammaren röstat för den. Ja, det stämmer; det är helt riktigt.
Men återigen: Billström gömmer sig bakom den här lagstiftningen. När vi i denna kammare fattar beslut om lagstiftningen sker ju en tillämpning efter den. Om riksdagen tycker att tillämpningen är precis som riksdagen avsåg att den skulle vara är det bra. Men om tillämpningen inte blir sådan har vi i denna kammare faktiskt en skyldighet att försöka rätta till det.
Vidare är detta ett enskilt ärende. Ja, naturligtvis är det så. Men alla de här interpellationerna bygger på verkliga händelser. De verkliga händelserna innehåller så att säga människor av kött och blod. Det är alltså enskilda ärenden.
Då finns för oss möjligheten att använda de enskilda ärendena som exempel för att sedan försöka föra en principiell diskussion om dem. Frågan är vem som kan bedöma hur läget är i de olika länderna.
Kan regeringen göra en bedömning av tillståndet till exempel i Kongo-Kinshasa, eller är det enbart domstolarna som ska göra den bedömningen?
Om domstolarna gör bedömningar av läget i enskilda länder som inte stämmer överens med säg rättsmedvetandet eller det allmänna medvetandet hos en regering eller en riksdag finns det väl möjligheter för riksdagen att då göra förändringar. Som jag tidigare här sagt kan vi konstatera att för Billström existerar bara en väl fungerande ordning.
Han säger att vi har fattat beslut och har en lagstiftning. Nu gäller det för regeringen att luta sig bakåt och att vara passiv just därför att vi har en lagstiftning. Men det är inte så arbetet här i kammaren fungerar. Vi måste ha möjlighet att göra justeringar.
Samtidigt känner vi till det fasansfulla läget i Kongo-Kinshasa. Men man tvår sina händer och säger: Det där är väl riktigt. Det där får väl de sköta självständigt och fullt ut. Vi kan inte diskutera enskilda ärenden eller exempel här i riksdagen. Det är ganska lätt att luta sig tillbaka och att vara passiv. Det har vi märkt att den här regeringen gör inte bara på det här politiska sakområdet utan även i andra fall.
Man hänvisar ju till exempel till att det finns en styrelse för Försäkringskassan och säger: Vänd er till dem! Det är precis så som Bodil Ceballos citerade ur ledaren. Ytterst, minister Billström, finns det alltid ett politiskt ansvar för den flyktingpolitik som myndigheterna tillämpar.
Raimo Pärssinen (S):
Jag kan konstatera att Billström ser nöjd ut. Han talar om ömma punkter. Själv kan jag göra den bedömningen att Billström själv inte har några ömma punkter. Han uttrycker tvärtom någon form av likgiltighet. Nog är det så att vi fanns här i kammaren och röstade igenom den nya lagstiftningen.
Nog är det också så att den utredning som Billström slår sig för bröstet för ingick i det beslutet. Man skulle göra en utvärdering. Billström menar att regeringen med det har varit aktiv. Men beslutet var redan fattat.
Visst är det väl lätt, herr statsråd, att gömma sig bakom lagstiftningen och säga: Vi kan ingenting göra. Man hade inte fel i ledaren i Ljusnan när man skrev att flyktingpolitiken ytterst styrs av regeringen och att det finns ett politiskt ansvar för flyktingpolitiken.
Det är just det ansvar som Billström också har i regeringen. Frågan gäller om regeringen kan göra bedömningar. Utrikesdepartementet gör också bedömningar. Det var tänkt att domstolarna skulle följa de rekommendationer som UNHCR lägger fram. Det är väl oomtvistligt.
Då blir frågan, som Bodil Ceballos också ställde: Varför gör man då inte det? Det vore bra om det kunde komma in en anstrykning eller en attityd som visar att man är bekymrad över att det blir personliga tragedier. Passivitet prioriteras.
Regeringen prioriterar återvändandet oavsett om det innebär mänskliga tragedier.
Raimo Pärssinen (S):
Vi i skatteutskottet blev uppvaktade av pensionärsorganisationerna. Det var PRO, SPF, RPG, Kommunalpensionärerna med flera, och alla var överens om att det var lite konstigt att Sverige var det enda av de 53 länder som Världsbanken undersökte som straffbeskattade pensionärerna.
Samtidigt redovisade de den opinionsundersökning som Synovate gjort där de ställt frågan hur svenska folket mellan 18 och 64 år såg på detta med skatt på pensionerna. 58 procent tyckte att pensionärerna borde betala mindre, 38 procent tyckte att de skulle betala lika, 3 procent svarade vet ej och 1 procent tyckte att de skulle betala mer.
Den stora fråga som pensionärsorganisationerna och även vi ställer är varför Anders Borg och den moderatledda regeringen inte ser pensionen som inarbetad lön. Jobbkrisen kommer nu över oss, vilket Peter Hultqvist också nämnde. När man befunnit sig i arbetslivet och slitit ihop till sin pension, som det heter, råkar man sedan ut för en högre skatt.
Anders Borg brukar, åtminstone försöka, hävda att han står på vetenskaplig grund. Bland de undersökta länderna är det bara Sverige som har den typen av straffbeskattning. Var i vetenskaplig forskning hämtar han kraften när det gäller detta? Pensionärerna förstår inte detta.
Om man är ute i arbetslivet, är 40 år, har normal inkomst och tror att man ska kunna ha samma relation mellan pension och lön när man går i pension som man hade per den 31 december 2006 betyder det att man måste lägga undan en massa pengar.
LO:s chefsekonom Dan Andersson har räknat ut att om man har en lön på ungefär 24 000 kronor och är 40 år måste man spara 250 000 på ett konto. Var det så det var tänkt? Svara på den principiella frågan varför man inte kan se pensionen som inarbetad lön. Den frågan har ställts många gånger, och nu är det ett ypperligt tillfälle för finansministern att svara på den. I så fall kan vi gemensamt gå ut och tala om hur svaret lät i denna kammare i kväll.
Det kan vi göra i morgon när vi träffar dem från SPF eller PRO eller andra pensionärer som ställer frågan varför man inte kan betrakta pensionen som inarbetad lön och vari drivkraften ligger nu när jobbkrisen kommer. Kommer jobben att öka för att pensionärerna straffbeskattas? Svara mig när jag nu ställer frågan ytterligare en gång.
Ursäkta att jag är tjatig, fru talman, men varför kan Anders Borg inte se pensionen som inarbetad lön? Kan vi få ett rakt svar på den frågan?
Raimo Pärssinen (S):
Låt mig säga så här till Sveriges finansminister: Konjunkturinstitutet räknar med att budgetöverskottet är bortslarvat i slutet av 2009. Han säger om ekonomin tillåter. Sedan undviker han frågan varför inte pensionen kan ses som en inarbetad lön. Det är en uppskjuten lön som han själv säger.
Jag säger i denna kammare: Det är så skönt att veta att verkligheten alltid kommer i kapp retoriken. För när jag ställer den enkla principiella frågan pratar Anders Borg om vår budget.
Hade inte olyckan varit framme när ni vann valet hade vi haft ett likformigt skattesystem, då lika inkomst oavsett var den kom ifrån skulle beskattas lika. Men nu har ni infört en straffskatt när man blir pensionär. Det är pensionärsorganisationerna mycket medvetna om och mycket kritiska till.
Då börjar Borg att säga: Titta på Socialdemokraternas motion! Det är precis som Peter Hultqvist säger: Det kommer att ta lång tid. Men vi står fast vid principen att det ska vara ett likformigt skattesystem. Svara på frågan, snälla Anders Borg! Varför kan man inte se pensionen som en inarbetad lön? Alla pensionärer ställer den frågan.
Varför ska jag efter att jag har slitit hela mitt liv när jag går i pension betala högre skatt? Varför är Sverige det enda land som har det så här? Vilken grund bygger han det på? Nu är jobbkrisen över oss. Ska jobbskatteavdraget ökas ännu mer för att det ska bli ännu mer jobb? Hur tänker han göra? Svara på frågan! Jag kommer att ställa den hundra gånger till tills jag får ett svar. Varför kan man inte se pensionen som inarbetad lön?
Raimo Pärssinen (S):
Jag vill tacka ministern för svaret. Först vill jag säga att vi är oroade och bekymrade för jobben i Gävleborg. Utefter hela vår kust finns pappers- och massafabriker: Holmen, Vallvik, Norrsundet, som ska läggas ned, Korsnäs, och lite längre söderut finns Skutskär. Vi är oroliga över vad som nu händer med jobben i industrin i Gävleborg.
I dag finns det 5 200 arbetstillfällen inom skogsindustrin. Vart och ett av dem omsätter eller förädlar 1 miljon kronor. Totalt är förädlingsvärdet 5,2 miljarder. Gävleborg är Sveriges skogligaste län. Vi har trävaruindustri, och vi har sågverk i Hälsingland.
Vi har vår friska tall, och vi har pappers- och massaindustri efter kusten. Men det är ett tufft läge - det har väl inte undgått någon i detta land - med dagliga varsel och nedläggningsbesked. Bara inom skogsindustrin har man varslat ungefär tusen personer per år de senaste tre åren. Skogen är bra för klimatet. Efterfrågan ökar.
Vi kan konstatera att skogen är en framtidsbransch. Men vi är övertygade om att det krävs handling för att klara denna framtidsbransch. Därför ställs det många frågor om vad som händer i konkurrensen om skogsråvara. Hur ska vi klara energin? Det finns ett rop, och det ropet går tvärs över näringslivet.
Det går in i det socialdemokratiska partiet, och det går till andra partier: Vi måste samverka för att hitta långsiktiga lösningar. Vi har också transporter att hantera. Vi har forskningen. Det finns samma rop från skogsindustribranschen där också. Vad händer med forskningen? Därför har jag skrivit den här interpellationen.
Vi måste få till stånd en dialog, Maud Olofsson, om vilka initiativ regeringen och ministern själv som ansvarig kan ta. Låt mig ta ett litet exempel. Vi införde en nationell träbyggnadsstrategi. Det var en kommitté som var brett sammansatt av aktörer, från producenter, beställare och projektörer till forskningsråd.
Strategin blev en stor framgång som har bidragit till att uppmärksamma träets klimatfördelar. Det är billigt och förnybart, och det är framför allt ett effektivt byggnadsmaterial. Nu får vi veta att regeringen har beslutat att avsluta uppdraget med den nationella strategin per den 31 december i år. Vi frågar oss varför. Hur blir det med de strategiska forskningsprogrammen?
Hur kommer de att hanteras? Branschen har tydligt uttalat att framgång via forskning kräver en stark samverkan mellan företagen och staten. När det gäller genomförandet av programmen har universitet och högskoleinstitut sin självklara roll. Att däremot låta forskarna avgöra vad som är viktigast för industrin kan bli förödande.
Skogsindustrierna och jobben i Gävleborg kräver långsiktiga spelregler och förutsättningar, Maud Olofsson. Låt mig avsluta med följande: Ministern åker land och rike runt och talar om hur bra det gick i Norrsundet. Jag har varit djupt involverad i det som har hänt i Norrsundet och med de anställda där. Vi har haft flera interpellationer om detta. Maud Olofsson har inte besvärat sig med att besöka oss eller samtala med facket.
Hennes sekreterare har skickat ett brev som svar på tre. Det tycker jag inte är handlingskraft.
Raimo Pärssinen (S):
När Maud Olofsson säger att hon och regeringen rattar situationen när det gäller finansoron och finanskrisen kan jag inte säga att jag känner mig helt lugn. Det är inte bara en finansoro. Det är också en konjunkturnedgång som sker.
Vi från Gävleborg tycker att jobben i Gävleborg är så pass viktiga att vi vill samlas kring dem för att kunna se till att vi har dem kvar och får utveckla dem. Jag tycker personligen att det är olyckligt att Maud Olofsson väljer konflikt i stället för samverkan. Maud Olofsson ställer frågor till mig: Hur blir det i framtiden om ni får styra? Det är i dag oron finns, Maud Olofsson.
Det är i dag man funderar över hur det ska bli om man inte klarar av konkurrensen och jobben, om vi inte kan få en långsiktig uppgörelse, när det gäller energin till exempel, som ska främja och stärka den svenska industrin. Majoriteten av det svenska folket tycker att det är bra med blocköverskridande lösningar om de är långsiktiga.
Därför vill vi ha en samverkan för ett konkurrenskraftigare Sverige. Det duger inte att fråga: Hur skulle det bli om ni satt med Miljöpartiet? Vi frågar här varför Maud Olofsson inte kan gå med i ett resonemang som handlar om de långsiktiga villkoren. Det är precis det skogsindustrierna säger. Det är precis det de önskar. Hon väljer i stället att försöka smutskasta.
Det är ingen bra debatteknik. Nu pratar vi faktiskt om jobben i Gävleborg. Vi pratar om jobben i skogsindustrin. Vi pratar om jobben som finns i Edsbyn där man säger upp folk på grund av konjunkturnedgång. Vi pratar om den stora önskan att man på ett bättre sätt ska kunna vidareförädla alla sågade trävaror.
Vi pratar om den långsiktiga konkurrenskraften efter kusten i Gävleborg som har varit och är en ryggrad för exportindustrin hos oss. Då kan vi inte stå här i riksdagens kammare och prata strunt. Svara i stället på frågan varför inte regeringen kan gå in i de här energisamtalen!
Varför kan inte regeringen ställa upp och resonera om strategiprogram för skogsindustrin som har varit lyckade? Branschen själv säger att det var bra med branschprogrammen: Vi utvecklas. Vi använder forskning i nära samverkan, tillämpad forskning, för att vidareutveckla våra produkter och tjänster. Det är samma sak inom fordonsindustrin.
Man har krävt besked från näringsministern, men hon väljer att ta politisk konflikt. Hon väljer att cementera blockpolitiken medan oron stiger. Det är väldigt olyckligt. I och för sig har Maud Olofsson chansen i en ytterligare replik att dementera att det är så. Maud Olofsson har chansen att säga: Ja, vi tar ett gemensamt ansvar. Vi ska samverka för att klara jobben. Vi går mot dystra tider.
Vi går mot tuffa tider, och det kräver samverkan även mellan politiker. Jag tror att jobben i Gävleborg är viktigare än Maud Olofssons blockpolitik.
Raimo Pärssinen (S):
Först vill jag säga till Maud Olofsson att energisamtal i bred form finns det ett stort behov av och ett tryck på. Det visar inte minst mötet som Svenskt Näringsliv hade med LO och Pappers och andra partier. Där sade Maud Olofsson samma sak som hon säger nu, nämligen att hon ska avvakta EU-processen. Det köper inte Svenskt Näringsliv eller LO som ett argument. Det är ett stort arbete att samla och höja kunskapsnivån, säger man.
Det är viktigt så att man kan få fram en strategi för förhandlingar inom EU. Medan Maud Olofsson talar om EU, talar jag om jobben i Gävleborg. Maud Olofsson talar om att vi ska ha långsiktiga överenskommelser globalt. Det är helt riktigt. Men under tiden talar jag om att svensk pappersindustri och svensk skogsindustri kräver en långsiktig lösning som vi här i Sverige är överens om.
Det skulle vara välgörande om Maud Olofsson besökte Gävleborg. Det skulle vara välgörande om Maud Olofsson talade mer om Gävleborg i stället för att hela tiden hänvisa till EU. Åke Sandström och jag kan säkert komma överens. Det är intressant att han ställer en massa frågor till mig. De ska jag svara på när vi kommer ut från kammaren. Interpellationen är riktad till ministern. Gunnar Andrén kommer med en sedvanlig historielektion. Det tackar vi för.
Vi socialdemokrater vill stärka den svenska industrin. Vi arbetar fram ett program där vi ska kunna samverka för att göra den konkurrenskraftigare. Vi har förslag på strategiprogram för skogsindustrin också. Det ropar man efter. Vi vill skräddarsy utbildningar direkt riktade till denna industri. Vi vill genomföra gemensamma forskningsinvesteringar mellan samhälle och skogsindustri. Vi vill stärka de regionala högskolornas specialisering och samarbete.
Vi vill ha ett nytt klimatinvesteringsprogram tillsammans med skogsindustrin. Vi vill göra massor tillsammans med skogsindustrin. Vi hoppas att Maud Olofsson också ställer upp.