KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tina Ehn (MP):
Jag vill tacka kulturministern för svaret. Det finns många frågor som är besvärliga och svåra att finna gemensamma lösningar på, men scenkonstpensionerna borde inte tillhöra dem. Frågan har funnits med länge och under både borgerliga och socialdemokratiska regeringar.
Ett pensionssystem ändras självklart inte på fläcken, men nu har man under flera år vittnat om skenande pensionskostnader och kulturscener och operahus som går på knäna, och då måste vi politiker lyssna och försöka förstå. Frågan har funnits med hela tiden under min tid i kulturutskottet.
Det är snart 20 år sedan Sverige beslutade om en övergång från ATP till det nya allmänna pensionssystemet. Redan då påpekade representanter för scenkonstnärerna att det var nödvändigt att anpassa tjänstepensionerna för dansare och sångare för att enskilda individer inte skulle drabbas. För fem år sedan tillsatte regeringen en utredning.
Den lämnade förslag som fick ganska brett stöd av remissinstanserna. Sedan hände inte så mycket. Frågan har varit uppe i kulturutskottet, och vi har fått tillkännagivanden både i kulturutskottet och i finansutskottet under den här mandatperioden. Vi försöker få besked och flytta fram positionerna.
I höstas kom beskedet om att parterna ska lösa det i ett kollektivavtal, och det beskedet var välkommet på många håll. Men för att man ska kunna ta det här ansvaret och komma vidare behöver man också veta hur förutsättningarna ser ut.
Jag ställer i min interpellation en fråga om övergångsregler och information. Jag hör att det svaras på vissa delar, och det handlar om de antastbara pensionerna som är viktiga för branschen och som inte utgör intjänade pensionsrätter, även om arbetsgivarna har betalat premier för dem.
Ministern lämnar besked om att de här pensionerna kommer att omvandlas till nya förmåner från och med 65 års ålder men att man återkommer med detaljerna och den tekniska utformningen. Det är ett svar som jag tror leder till nya frågor. Man bli orolig, undrar hur det här kommer att se ut och vad som kommer i nästa steg.
Sedan säger ministern också att man har lämnat besked till parterna om de ekonomiska ramarna för förhandlingarna. Men det verkar råda en oenighet om det. Jag hör, ser och läser att parterna inte riktigt är nöjda med det.
Kulturministern svarar också att man är noga med att en hög konstnärlig kvalitet möjliggörs och att medel som frigörs när det gäller pensionssystemet ska gå till kvalitetsförstärkningar inom scenkonstområdet. Vad menas med det i detalj?
Det är oroande, och det är lätt att tänka sig att det handlar om en uppskjuten lön som är inbetald. Vad finns det för andra tankar? Det dyker upp fler frågor på det här området, och det finns all möjlighet att utveckla svar.
Tina Ehn (MP):
Jag ska villigt erkänna att det inte är lätt att debattera de här frågorna i kammaren, för det är ganska mycket detaljer - det är det inte alltid är när man debatterar politiska frågor. Jag tänkte inte snurra in på vem som har gjort vad och inte gjort vad. Det var bra att man tillsatte en utredning. Det är bra att kulturministern vill driva frågan vidare, och jag kan förstå att det inte alltid är lätt. Vi hör talas om att det handlar om flera departement och att det är problem.
Vi har som riksdagsledamöter känt det som att vi har blivit bollade i den här frågan. Ingen har velat ta i det när vi har ställt frågor, och de har gått från den ena ministern till den andra. Man funderar på vem det är som ytterst har ansvaret. Det handlar om flera saker, som även Agneta Gille tog upp.
Även om frågan nu diskuteras och är under process och så vidare kom det ingenting i vårbudgeten som löste det hela. Sedan har kulturministern varit ute - i går, tror jag - och talat om hur vi ska komma vidare.
Men jag tycker inte att det är riktigt tydligt hur man kommer vidare. Utifrån det vi vet verkar det, precis som Agneta säger, vara väldigt snäva ramar. De så kallade övergångsreglerna ser ut att bli oerhört tuffa.
Med tanke på att vi har ett tidsperspektiv fram till januari 2015, när det i så fall ska träda i kraft, slår ju organisationerna bakut lite grann då man inte ser hur detta ska vara möjligt. Jag har även läst de yttranden som har kommit, och där ställer man flera frågor.
Teaterförbundet och Sveriges Yrkesmusikerförbund ställer frågor om hur behovet av karriärväxling ska hanteras. Man tycker inte att det finns utrymme i de kommande lösningarna.
Man säger att det inte finns någon lösning för de sångare och dansare som redan har gått i pension från scenkonstinstitutionerna under de senaste 20 åren och som riskerar att bli fattiga pensionärer när de fyller 65.
Det är som sagt flera detaljfrågor som är oerhört komplicerade, men jag tycker att det finns all anledning för kulturministern att försöka vara klar och tydlig och fortsätta ge oss besked i de här frågorna.
Tina Ehn (MP):
Som jag sade ändras inte pensionssystemet på fläcken. Vi har hört om skenande pensionskostnader och om kulturens scener och operahus som går på knäna. Vi måste lyssna, förstå och lösa problemen. Jag som kulturpolitiker tycker att det är pinsamt att den här frågan ibland behöver debatteras om och om igen, men så är det ju i politiken.
Den här yrkeskategorins möjlighet till omställning och att växla över till ett nytt yrke är viktigt. Det är viktigt för individen, men det är också viktigt för den konstnärliga kvaliteten i stort. Att vi politiker tar ansvar för det vi säger är viktigt, och det behöver bevisas på det här området.
När människor satsar hårt på utbildningar, tar studielån och ger sig ut på en ganska osäker arbetsmarknad och när dessutom spelreglerna förändras och inte blir riktigt bra, då är det dags att försöka få dem att bli bra. Jag tror inte att någon av oss här tycker att vi ska avråda människor från att ge sig in i ett yrke som dansare eller sångare. Vi tycker nog snarare att det är någonting som vi generellt vill uppmuntra.
Kulturministern sade att vi löser den här frågan nu och pratade om påskägg. Jag skulle vilja säga att de påskäggen behöver innehålla en dialog. Det är min uppfattning.
Man kan inte bara säga att det löser sig och gå framåt med förslag som många av parterna tycker är för snäva och ifrågasätter, utan här behövs påskägg fyllda med dialog.
Tina Ehn (MP):
Tack för debatten hittills! Det här är ett behjärtansvärt område som vi alla känner mycket varmt för. Vi har säkert alla många egna erfarenheter.
Jag var ledare inom Friluftsfrämjandet under många år och såg barnens utveckling när det gäller balans, motorik, att lära sig samarbeta, lösa konflikter, hantera kniv, tälja, bygga broar. Det bär man med sig i livet.
Det tror jag är en rik sak, en ryggsäck, som man har nytta av hela livet. Nu är det miljöministern som svarar på frågan. Som barn kanske man inte förstår sambanden när det blir mindre möjligheter att vistas utomhus.
Jag har själv varit aktiv i frågan om utevistelse i skolmiljö. Det är ett problem därför att man inte vill ta ut avgifter för skoltutflykter och det inte finns resurser i skolans värld för skolutflykter, men samtidigt har vi dokument och lagar som säger att barn ska ha rätt till utevistelse i skolans miljö.
Det är ett jätteproblem, och jag tror att alla skolor skulle önska att de verkligen kunde leva upp till det, men så ser inte verkligheten ut. Som barn kanske man inte förstår sambanden, om man aldrig kommer ut i naturen för att röra sig, att delta i en friluftsaktivitet eller att bara vara.
Det gäller bland annat betydelsen av skogen och dess värden, av havets ekosystem och om det finns tillgång på fisk eller inte, av om en vattensalamander är av betydelse eller inte, av rovdjurens betydelse som toppredatorer eller om de är bara ses som problem för att de är just rovdjur.
Friluftslivspolitiken är ju avhängig av både kunskap och många andra politikområden. Ministern och Anita Brodén lyfte fram glädjen över att det finns en positiv samverkan mellan olika departement i dessa frågor.
Då borde det finnas en oerhört stor kunskap. Är detta samarbete utvecklat, eller vad beror det på att just friluftslivet lite grann faller mellan stolarna? Även om det riktas resurser till friluftslivet finns det en massa saker som inte genomförs och som det är problem med.
På det här politikområdet behövs det en dialog mellan olika departement, vilket kan behövas också på många andra områden.
Men här är det uppenbart att det hänger ihop med vilken planering som finns av naturområden, av samhällen, av om det finns tätortsnära nära natur, om det går en väg som skär genom ett område eller om det är lätt att ta sig till grönområden och så vidare.
Det är en fråga som jag vill bita mig fast vid: Hur ser det egentligen ut med lite bredare syn på det här området?
Tina Ehn (MP):
Vi har alla talat varmt om friluftslivets möjligheter. Jag tänker på det jag inledde med och som handlade om barns möjligheter att utvecklas och att få ta del av friluftsliv. Sokrates har sagt att det outforskade livet inte är värt att levas.
Det är lite hårt, men det liknar det man upplever när man är med barn i kreativa aktiviteter, inte minst ute i friluftslivssammanhang.
Många olika saker har nämnts, och miljöministern nämnde önskemål om mer nationalstatsparker, nationalparker och skyddade marina områden. Det är bra.
Jag vill också komma fram till att vilka möjligheter vi har för att delta i friluftsliv är beroende av mycket annan politik. Det handlar om vilken skogspolitik vi har, vilket samhällsbygge vi gör, vilka vägsatsningar som drar genom landet och så vidare. Även naturturism nämndes.
En del av friluftslivet har också utvecklats till en turismdel. Den är beroende av att vi har en naturmiljö som vi visar stor hänsyn till och att vi låter den biologiska mångfalden vara. Det är den som det bygger på till stor del. Jag fick trots allt inte svar på min fråga.
Jag frågade ganska tydligt om vilken djup och positiv samverkan det finns mellan departementen på området friluftspolitik. Jag tycker nämligen att en hel del av det här hamnar mellan stolarna.
Tina Ehn (MP):
Varför byggdes Lysekilsbanan en gång i tiden? Jo, förutom att frakta personer fraktade man stora mängder granit, och exportnäringen var viktig. Men även fisk var en viktig transportvara. Lysekilsbanan är 100 år i år, och år 1913 var det en investering på totalt 2,2 miljoner kronor. Det är en väldigt långsiktig investering, får man verkligen säga, och kan fylla sin funktion än i dag.
Banan är elektrifierad och skulle säkert kunna starta med persontrafik efter lite åtgärder, och sedan får man bygga på den. Det är många som har diskuterat den här banan väldigt mycket och väldigt länge. Intresset är stort från alla möjliga partier, som vi har hört, och regionens politiker är beredda att initiera möjligheterna till eventuell sommartrafik på försök till att börja med.
Det är stora pågående projekt runt om i regionen. Jag besökte också vågkraftsföretaget Seabased i Lysekil som tillsammans med Fortum anlägger Sveriges första vågkraftspark, som beräknas bli världens största när den är klar. Nu konkretiserar man planer på att få en fabrik just i Lysekil, och man hoppas också kunna använda sig av järnvägen.
Jag hörde både Lars Tysklind och ministern säga att man inte kan ha en järnväg för att den är bra, och jag blev jätteorolig. Järnvägen är bra. Jag trodde faktiskt att Alliansen tyckte att järnvägen var bra. Det innebär att man kan se möjligheterna med en järnväg och inte låta den självdö mer eller mindre på grund av dåliga grunder i politiska beslut.
Det är otroligt viktigt att ni tar det vi säger på allvar när det gäller både klimatfrågor och energisnåla transporter. I Bohuslän är dessutom turismen en otroligt växande potential. Den ska också kunna ha hållbara transporter.
Tina Ehn (MP):
Tack, ministern, för svaret, som jag uppfattar som en beskrivning av hur utbildningen ser ut i dag och inte riktigt ett svar på mina frågor. Bakgrunden till mina frågor framgår av interpellationen. Där skrev jag: "Det svenska modeundret är av betydelse för Sveriges roll på den internationella arenan.
Sverige har rönt framgångar när det gäller bland annat funktionsplagg och jeans; vi har också traditioner med både tekoindustri och nya trender som utvecklas . Inte minst i Borås med omnejd finns vad man brukar kalla textilkluster. Där finns Textilhögskolan, men även på Göteborgs universitet och på fler skolor finns utbildningar inom det textila området."
Det är ett område som utvecklas genom människors förmåga att skapa och vara kreativa. "Den 22 april i år kunde man ta del av ett inslag i Sveriges Radios Kulturnytt, i vilket tung kritik framkom mot hur Sveriges utbildningspolitik förhåller sig till estetiska ämnen och konstnärliga utbildningar. Kritiken framfördes av rektorer för sju eftergymnasiala högskoleförberedande konst- och designutbildningar i Västra Götalandsregionen.
Kritiken handlade om effekterna av den förändring som genomfördes för tre år sedan, då alliansregeringen genomförde en gymnasiereform där de estetiska programmen renodlades, och samtidigt blev det inte längre obligatoriskt för eleverna att under gymnasieåren läsa ett estetiskt ämne. Rektorerna menade att elevernas förkunskaper var sämre än tidigare, och att det i förlängningen kan påverka den modeindustri som har satt Sverige på kartan."
Jag ser att det svar jag får i dag är väldigt likt ett svar jag fick för tre år sedan, då den nya gymnasiereformen genomfördes. Vi hade en debatt här i kammaren den 9 december 2011.
Min reflexion över den debatten var att jag upplevde att Sveriges utbildningsminister var helt övertygad om att den prioritering man gjort för att förändra systemet var helt i rätt riktning, trots att väldigt många människor, inte minst inom konst- och kultursektorn, har uttalat sig kritiskt och visat sitt ogillande över att estetiska ämnen är lågt prioriterade i den rådande utbildningspolitiken.
Man kritiserade reformen när den genomfördes, och kritiken fortsätter att hålla i sig. Jag får frågan om de estetiska ämnenas betydelse vid i stort sett varje debatt och varje samtal som jag har med människor som är verksamma inom kultur, konst och närliggande områden.
Det finns så mycket som pekar på att vi riskerar att missa unga människors utvecklingskapacitet, som det föränderliga samhällets framtidsmöjligheter utmanar oss i, om vi förminskar kulturens roll i utbildningssystemet.
Samtidigt som kulturen ger oss möjligheter att utvecklas finns det rent krassa ekonomiska beräkningar som visar att kulturen och den kreativa sektorn omsätter mer pengar än både bilindustrin och it-industrin. Jag frågar då: Ser du som utbildningsminister det självklara i att alla elever ska få möjlighet att utvecklas på områden som har att göra med kultur, konst och estetik?
Tina Ehn (MP):
Vi är alla glada åt att vi har en sådan framstående utveckling inom textilindustrin och i Boråsområdet. Jag hoppas att den kompetens som finns i dag ska leva kvar och ökas på. Vi kan debattera kulturens och det estetiskas roll i utbildningssystemet, och utbildningsministern menar att den har stor betydelse.
Jag är glad att det sägs. Samtidigt hörde jag i Kulturnytt att allt färre söker till högskoleförberedande konst- och designutbildningar, vilket till stor del beror på grundskolans styvmoderliga behandling av de estetiska ämnena.
Denna kritik framfördes av rektorer för sju eftergymnasiala högskoleförberedande konst- och designutbildningar i Västra Götalandsregionen. Dessutom sade de att elevernas förkunskaper är sämre än tidigare och att detta i förlängningen kan bli ett hot mot den vitala industri som har satt Sverige på modekartan.
De ifrågasatte vidare den gymnasiereform som gjordes för tre år sedan och konstaterade att antalet sökande till exempelvis hantverksprogrammen minskade när denna förändring skedde. Andra saker kritiseras också, till exempel treämnesskolan med matte, engelska och svenska.
Eleverna får dubbla meritpoäng om de läser språk eller matematik, men synen på estetiska ämnen är en annan. Detta är den stora skillnaden som är viktig att lyfta fram. Varför kan inte dessa ämnen ses som mycket viktigare än vad de gör i dag?
När förändringen i gymnasiereformen skedde kom många med kritik. Kungliga Musikhögskolan kommenterade utredningen innan den blev en proposition.
"KMH tror på ett samhälle som formar sin kultur till stor del i skolan, med hjälp av en kulturell fostran, ett problembaserat lärande och möjlighet att använda såväl språkliga som estetiska uttrycksformer. KMH kan inte finna att denna gymnasieutredning påverkats av forskning om estetiska lärprocesser.
Vi anser att det skall finnas ett ämne som tar ansvar för att gymnasieleven tränas i kreativt tänkande och får möjlighet att uttrycka sig på något annat sätt än verbalt." Forskaren Anne Bamford har uttryckt vad de estetiska och kreativa egenskaperna kan tillföra ett samhälle i utveckling och framhåller att hög estetisk och kommunikativ kompetens är viktiga kvalifikationer för att arbeta med utveckling och nytänkande.
Låt mig citera Monica Lindgrens avhandling från Göteborgs universitet. "Om alla elever ska ha samma rätt till kunskapande måste kunskapandet differentieras utifrån varje elevs specifika förutsättningar. I annat fall grundas lika rättigheter till kunskap utifrån en fastlagd syn på vad kunskap är och den kunskapssynen ses idag som förlegad."
Tina Ehn (MP):
Just denna interpellant har hört detta från utbildningsministern tidigare, och nu upprepas det igen. Jag tror inte att vi behöver prioritera ned något ämne. Det är olika hur mycket tid man lägger på olika ämnen. Jag tror att det är viktigt att vi lyfter fram vikten och betydelsen av de estetiska ämnena i utbildningen. Det är därför vi har denna interpellationsdebatt.
Jag säger inte att det är mindre viktigt med matematik, engelska eller svenska, utan jag tror att detta är viktiga faktorer som bygger varandra. Estetiska och skapande ämnen kan göra elever mer motiverade när det gäller många av de teoretiska ämnena.
Vi resonerar ju så att idrott och att röra på sig är viktigt för att vår hjärna ska bli aktiv, och jag tror att de kreativa ämnena väger lika tungt. Jag ser en risk för utbildningssystemet om man inte lyfter upp dessa frågor.
Jag är kulturpolitiker och lyfter därför givetvis upp dem i här kammaren, och det är intressant att höra hur olika man hör det jag säger. Låt mig avsluta med några rader ur Reggio Emilia-dikten Ett barn har hundra språk . Utbildningsministern har säkert hört dem förr.
Ett barn har hundra språk men berövas nittionio Skolan och kulturen skiljer huvudet från kroppen Man ber barn att tänka utan händer att handla utan huvud att lyssna men inte tala att begripa utan glädjen i att hänföras och överraskas annat än till jul och påsk Man ber dem att bara upptäcka den värld som redan finns och av alla hundra berövar man dem nittionio
Tina Ehn (MP):
Jag får tacka för att vi får tillfälle att lyfta den här frågan med försvarsministern här och nu, och jag tackar för svaret. Jag har också hört att det har kommit ett besked i dag, men det kanske vi får höra mer om.
Jag ställde de tre frågorna i min interpellation till kultur- och idrottsministern om en grundlig utredning om försvarsmusikens roll för kulturarvet och möjligheter för ett nationellt uppdrag. Jag frågade även kultur- och idrottsministern hur hon avser att säkerställa kulturarvet som Marinens Musikkår utgör.
Jag ställde också frågan om den förlust som kan bli i både bredd och uppdrag för hela landet utifrån ett eventuellt beslut om nedläggning av Marinens Musikkår. Jag fick svar i dag. Jag upplever det som att Försvarsmakten själv bestämmer hur verksamheten ska bedrivas.
Men i dag kom det ut i kulturnyheterna att man var beredd att tillsätta en utredning. Jag hoppas att få höra mer om det. I så fall är det något positivt.
Det svar som jag fått är annars egentligen inget svar på någon av de här frågorna, och det bekymrar mig. Marinens Musikkår, med sin musik, sina musiker och den tradition som de bär med sig, är en verksamhet som har funnits i flera hundra år. Det är ett blåsmusikaliskt kulturarv. Man är en förebild.
Man är professionell och har en roll att fylla. Man brukar säga att försvarsmusiken vilar på två ben: musik i staten och musik till Försvarsmakten. Det är lite olika delar, om jag har förstått det hela rätt. Den del som handlar om musik i försvaret har ett uppdrag att spela på olika platser i olika sammanhang runt om i landet. Musik till staten är den som spelas vid slottet, alltså spelas i Stockholm.
Det vore en brist för framtiden om den professionella musiken försvann. Det är så pass anmärkningsvärt att det pågår en kamp - och har gjort i flera år - för att rädda Marinens Musikkårs verksamhet. Därför tycker jag att det hade varit intressant att få höra om det är en utredning på gång. Om vi kan få till stånd en sådan vore det intressant att få reda på det.
Det är trots allt över 30 000 namnunderskrifter från personer som har varit upprörda över det hot som finns. Det är en stor grupp människor. Det är många som har ställt sig bakom det här kulturarvet och den professionella musik som finns.
Jag som kulturpolitiker lyfter den här frågan ur ett kulturpolitiskt perspektiv och känner att det naturligtvis är en liten del i hela försvarets verksamhet, men det är en otroligt viktig del i det som handlar om kulturutbyte. Det var också därför som jag riktade min interpellation till kulturministern. Jag är mycket intresserad av att höra om det kommer fram något mer i dag.
Jag tycker att det civila musiklivet och försvarsmusiken är starkt sammankopplade och är en del av det kulturarv som är viktigt att lyfta fram, utveckla och bevara.