KBLab/rixvox huggingface dataset:
Penilla Gunther (KD):
Jag tillhör nog de ledamöter som är ute mest i hela landet, skulle jag faktiskt kunna stå här och säga. Inte minst härrör mitt intresse för detta från att jag vill veta någorlunda vad vi står här och beslutar om. Men det är de facto så att Lorentz Tovatt står här i kammaren och påstår någonting som inte går att verifiera.
Vilka bolag är det som har startat en process för att få undersökningstillstånd för att kunna bryta uran? Jag vet att det bland annat finns australiska företag som är intresserade av att bryta mineraler till exempel i Jämtland. I Bergs kommun är ett stort arbete på gång.
Det finns ett intresse för att satsa ganska mycket pengar i bygden på att göra en prospektering. Det här finns också på andra ställen i landet. Men handlar det verkligen om uran? Nej, varför skulle australiska företag göra sig besväret att bryta uran i Sverige?
De har stora urangruvor i sitt eget land. Vad de gör i Australien kan vi lämna därhän. Det är deras business, så att säga. Men de är intresserade av att få fram de innovationskritiska metaller som både du och jag använder dagligen i våra datorer, mobiler och så vidare, Lorentz Tovatt.
Min fråga kvarstår även här. Var kan vi se att det finns en önskan att få tillstånd att bryta uran i det här landet? Det hade varit jätteintressant för oss alla att få veta, tror jag.
Penilla Gunther (KD):
Det är fantastiskt att höra en sådan framstående miljöpartist som Carl Schlyter stå och berömma svensk gruvnäring. Det är helt otroligt. Det är tur att det spelas in så att vi vet att det händer. När det gäller hänvisningen till Fraser Institute måste det vara väldigt gamla siffror som Carl Schlyter har. Senast i förra veckan presenterades den årliga undersökningen.
Sverige har ramlat från plats åtta i fjol till plats sexton för hur man upplever att det ser ut i Sverige i dag för gruvnäringen. Överst på listan i år hittas Finland, som klättrat från plats fem.
Det finns också ett antal andra kriterier. Ett av bolagen som har fått svara i undersökningen säger: Sverige har ett stabilt system, men det finns fortfarande utrymme för förbättring. Investerare oroar sig för tillståndsförseningar, utdragna rättsliga tvister och inkonsekventa miljöregleringar.
Jag kan tycka att det lite grann är tvärtemot vad Carl Schlyter ville framföra här. Jag har en fråga.
Är det inte så att med alla saker som Miljöpartiet för fram som subvention av elcyklar, elbilar, det ena med det andra - vi hörde här talas om artificiell intelligens - att allting kräver någon form av innehåll som kommer från gruvorna?
Hur har Carl Schlyter tänkt sig att den svenska gruvnäringen ska kunna utvecklas på området?
Penilla Gunther (KD):
Det låter lovvärt. Det kanske är så att Miljöpartiet inte skulle vara de som driver på att vi ska använda elcyklar i stället för att kunna trampa på som vi alltid har gjort med vanliga cyklar.
Varför ska vi ha batteridrift för ett fordon som vi har använt i hundra år på ett helt annat sätt som inte har skapat någon större miljöpåverkan tidigare men helt plötsligt kommer att göra det?
Sanningen är den, Carl Schlyter, att vi har väldigt få företag inte bara i Sverige utan i världen som kan ta till vara och återvinna batterier av olika slag. Det är mycket få företag.
Ett av dem som kan göra det och ta till vara de beståndsdelar som vi är i så desperat behov av allihop är Boliden Rönnskär utanför Skellefteå. Med Miljöpartiets politik riskerar den verksamheten att få stänga snarare än att utvecklas.
Om vi nu ska prata om en cirkulär ekonomi och om ett cirkulärt samhälle är det väl alldeles perfekt att ha ett land där vi kan ta fram de metaller och mineraler som behövs för en utveckling av det svenska samhället och där vi kan ha produktion och sedan återvinning och återanvändning, så att vi har just det kretslopp som Carl Schlyter talar så väl om.
Men hur ska det gå till när man genom politiska beslut ser till att vi blir ännu mer beroende av just batterier som innehåller detta? Det vill du och ditt parti egentligen inte ta upp - om ni ska vara ärliga.
Penilla Gunther (KD):
Låt mig då genast rätta mitt senaste påstående. Men det handlade över huvud taget inte om att bryta uran i andra länder. I så fall hörde du alldeles fel, Lorentz Tovatt.
Däremot hänvisade jag till Miljöpartiets valmanifest, som ni förhoppningsvis står för under den här mandatperioden. Och du är miljöpartist, Lorentz - vad jag vet. Det står alltså, vilket var det jag hänvisade till, att man vill totalförbjuda både brytning och prospektering. Jag antar att det var den enda punkten ni i så fall inte fick igenom i detta.
Det som är så intressant är dock att regeringen och regeringspartierna struntar fullständigt i att det finns ett lagråd som går igenom och tittar på lagförslag. Har förslagen någon betydelse? Kommer de att ha någon betydelse? Kommer det att visa sig att det faktiskt blir till någon nytta för folk när lagstiftningen i så fall går igenom? Även den här gången är det så.
Jag har gått igenom ett antal lagrådsremisser, och det tycker jag att ni skulle göra allihop, Lorentz. Det är nämligen väldigt intressant läsning.
Det är inte bara när det gäller den här propositionen som man har fullständigt struntat i Lagrådets rekommendationer - där det tydligt sägs att detta egentligen inte kommer att ha någon som helst betydelse utan bara är en politisk markering för att man på något sätt vill framstå som miljövänlig.
Här står Lorentz Tovatt och säger att han inte förstår vad jag menar när jag talar om det cirkulära samhället. Vad är det Lorentz Tovatt inte förstår när det handlar om just det ämnet?
Penilla Gunther (KD):
Om Lorentz Tovatt har lyssnat på flera kristdemokratiska kommunalråd är det intressant, för grejen är att vi tyvärr inte har jättemånga sådana på de platser i landet där det handlar om brytning i gruvor. Det hade alltså varit väldigt intressant om du hört mer från dem än vad jag har gjort, Lorentz.
För övrigt kan man säga så här: Oavsett vilket parti som sitter i riksdagen efter valet handlar det väl om att vi förhoppningsvis fortfarande ska stå upp för energiöverenskommelsen gemensamt. Men då ska man inte heller misstolka den. Det är otroligt viktigt.
Är det så att ett parti eller två inte förstår energiöverenskommelsen utan använder den för sina egna syften innebär det faktiskt - det sa jag i talarstolen tidigare - att den inte håller. En överenskommelse håller inte längre än man faktiskt är just överens i sak.
När det handlar om det cirkulära samhället måste ju ändå en miljöpartist, som nu står framför mig, förstå följande: Ska man ha hållbar energi framöver, som vindkraft, solceller och så vidare, måste man ha de innovationskritiska metallerna och mineralerna för att över huvud taget kunna producera de produkterna.
Var ska de då hittas? Det är min fråga. Var ska dessa mineraler och metaller hittas någonstans? Det är alltid så att det ska göras någon annanstans, av någon annan. Ni bryr er bara om de slutprodukter som kommer fram, Lorentz, men hur de har kommit fram är tydligen fullständigt irrelevant. Därför frågar jag mig var Miljöpartiet står i frågan om att ha en gruvindustri.
Penilla Gunther (KD):
Om det är så att hela det socialdemokratiska partiet inte har förstått den svenska geologin är det jätteintressant. Då har vi sannerligen ett problem i det här landet. Vid brytning av vilka andra metaller och mineraler som helst är det faktiskt så i det svenska urberget att det kan slinka med lite uran här och där.
Det är otroligt lite, enligt statistiken, men det kommer ändå med. Den fråga som gruvnäringen har ställt sig när det gäller den här propositionen är vad som händer med den lilla mängd som ändå kommer fram. Vad ska de göra med den? Blir de plötsligt brottslingar när de får upp detta? Vad ska de göra med det?
Är det någon idé att bryta någonting alls i det här landet om det visar sig att man helt plötsligt blir kriminell om man får med sig någonting upp? Det är tillräckligt svårt att få tillstånd för prospektering över huvud taget i det här landet.
Någonting man verkligen kan fundera över är även hur det kunde bli så här om nu Socialdemokraterna är arbetarnas parti och verkligen värnar en av de stora basindustrier vi har i Sverige.
Penilla Gunther (KD):
Det handlar om att uranet blir en biprodukt vid utvinning av andra mineraler och metaller. Det har jag sagt ett antal gånger i den här talarstolen och även i andra debatter. Så jag förstår inte vad Anna-Caren Sätherberg i sin tur inte begriper. Enligt gruvindustrin själv förhåller det sig på det sättet.
Då frågar jag återigen: Vad tycker Socialdemokraterna att gruvnäringen då ska göra? Uran är en biprodukt som man kan få upp samtidigt som man bryter andra metaller och mineraler. Vad ska vi göra med den lilla mängd uran som ändå kommer i dagen?
Jag upprepar det igen: Såvitt jag vet finns det inget parti i den här riksdagen som på många år ens har föreslagit att man särskilt ska bryta uran. Det är inte det som det handlar om. Det handlar ju om vad som händer när man bryter någonting annat och uran ändå kommer med. Jag upprepar det igen: Vad ska vi göra då? Vad ska det användas till?
I dag importerar vi 1 500 ton uran för den befintliga kärnkraft som ändå kommer att finnas kvar några år till. Den lilla mängd uran som det här hittills handlar om kan inte ens användas till kärnkraft. Det är inte alls det som det handlar om.
Det är därför som jag tycker att debatten om propositionen blir så fullständigt obegriplig. Vad vill ni egentligen? Vill ni sänka hela gruvnäringen, eller vad handlar det om? Det vill jag gärna ha svar på.
Penilla Gunther (KD):
Lise Nordin och jag har suttit i ett antal möten tillsammans. Många gånger har vi faktiskt tyckt lika. Men den här frågan om just uranbrytning och hänvisningen till olika delar av inte minst energiöverenskommelsen bekymrar mig, Lise Nordin.
Är det någonting som du också står bakom tycker jag att du ska säga det nu i så fall. Men för mig som kristdemokrat och en del av fempartiöverenskommelsen har det inte handlat om ett förbud mot utvinning av uran.
Vi har båda två sagt ett antal gånger att vi vill se ett helt förnybart samhälle framöver; det måste vara målsättningen. Men i den här debatten känns det som att Miljöpartiet har gått med på en proposition, och kanske också drivit på Socialdemokraterna, som går i en helt felaktig riktning.
Om man som ett miljöparti vill driva fram nya produkter som anses vara miljövänliga måste man också se till hela produktionskedjan.
Om vi ska ha en cirkulär ekonomi och ett cirkulärt samhälle måste man ändå vara så pass smart att man ser till batterierna i våra mobiltelefoner för att kunna använda appar, i elcyklar och i datorer.
Hur ska man kunna använda dem om vi inte lyckas att få fram de innovationskritiska metallerna?
Penilla Gunther (KD):
Jag upprepar det jag har sagt ett antal gånger här tidigare. Det finns inget parti, vad jag vet, som de senaste decennierna över huvud taget har talat om att vi i Sverige ska kunna anrika uran. För min och Kristdemokraternas del handlar det heller inte om att utvinna uran för dess egen skull.
Vad det handlar om är precis det som Lise Nordin nämner, nämligen behovet av att kunna utvinna andra metaller och mineraler där uranet blir en biprodukt som ändå tas upp. Det är märkligt om man i alla andra sammanhang talar om att vi ska lita på dem som kan frågorna i de olika branscherna. Vi som politiker kan inte allting.
Vi måste ha förtroende för dem som jobbar i olika branscher. Men i det här fallet har vi inte förtroende för gruvbranschen i Sverige som har funnits i flera hundra år.
Då verkar kunnandet helt vara bortblåst om hur man utvinner de olika produkter som behövs för att vi inte minst ska kunna använda våra mobiler och datorer.
Det Lise Nordin nämnde i början var att det tydligen finns exempel på bolag som vill bryta uran i Sverige. Jag är väldigt intresserad av att få veta vilka bolag det handlar om. Vi ska inte tro att bolag som bryter uran i andra länder nödvändigtvis vill göra det just här.
Penilla Gunther (KD):
Jag tror egentligen inte att någon skulle kunna säga att privatiseringen av apoteken har bidragit till en sämre tillgång till mediciner. Den har snarare öppnat en marknad där vi har fått fler aktörer där man just kan hämta ut sin medicin.
Det kan man göra inte minst hos olika servicepunkter, precis som vi hämtar paket med matvaror, kläder eller vad det nu kan vara. Servicepunkterna på landsbygden är nästan den viktigaste service som kan erbjudas.
Däremot har det funnits inkörningsproblem när man införde möjligheten för andra att ta över apoteksverksamhet. Det har verkligen varit barnsjukdomar i detta fall, inte minst i fråga om tillgänglighet när det gäller likadana it-system och så vidare.
Men när ett enskilt apotek har sommarstängt i så många veckor måste man ställa frågan: Vilken del av apoteksvärlden tillhör det apoteket? Var ställer man kraven? Vi har fortfarande en del statligt ägda apotek. Det är inte så att de har försvunnit från marknaden. Det finns i dag många olika ägare till apoteken.
Detta är väl den första fråga som jag skulle ställa: Var ligger makten, så att säga? Var kan befolkningen utkräva ökade öppettider?
Penilla Gunther (KD):
Vi kan väl bara konstatera att man förut fick åka mil för att kunna köpa Alvedon till sitt sjuka barn eller näsdroppar. Det var enkla saker som inte gick att köpa annat än på öppettider mellan 9.30 och 18. Var det bättre, Håkan Svenneling?
Kan man inte på något sätt säga att läkemedel, som faktiskt du och jag och alla andra i detta land använder oss av någon gång, ska kunna köpas på andra tider och även på platser som servicepunkter, Icahandlare, Coop eller en mack? Är inte det bra? Det finns särskilda läkemedel som man får på recept som man inte kan få ut hur som helst.
Man kanske måste åka någonstans för att få ut det. Man kan också få det levererat hem, vilket i dag inte är helt omöjligt - tvärtom. Till och med vårt statliga apotek marknadsför den tjänsten. Man ska inte behöva åka till apoteket, utan man ska få det direkt från receptet, så att säga, som ett paket hem i brevlådan. Vad är egentligen det jättestora problemet för Håkan Svenneling?
Är det att inte staten äger allting i hans perfekta värld? Kan man verkligen skylla på att det är privatiseringen som i så fall gör att Likenäsborna får åka flera mil? Jag skulle inte tro det, för även ett statligt ägt apotek skulle kunna ha stängt på sommaren på det här konstiga sättet. Det är där man måste angripa problemet. Får man statliga ersättningar måste man också kunna hålla öppet.
Det är en hygienfaktor.
Penilla Gunther (KD):
Jag tänkte inviga statsrådet lite i en del av de diskussioner näringsutskottet har haft under året och som i allra högsta grad har bäring på landsbygdens villkor. Inte minst har vi haft stora diskussioner om handläggningstider och tillståndsgivning.
Det ställs ohemula krav på såväl stora som små företag. Nu senast handlar det om personalliggare. Jag förstår verkligen inte hur det skulle gynna företagandet på landsbygden. Sedan är det de skatter som har nämnts tidigare.
Regeringen lägger ju skatter på transporter, som missgynnar näringslivet. Jag var själv värd för ett seminarium om bland annat tunga transporter för gruvnäringen i de trakter som statsrådet kommer från.
Här har regeringen inte satsat ett enda krona ens på korta sträckor som skulle ha hjälpt näringslivet rejält. Utvecklingen av biodrivmedel har också dröjt. Här har regeringen inte stöttat upp på det sätt man borde med tanke på den tillgång på skog vi har i detta land.
I regeringen verkar inte den ena handen riktigt veta vad den andra gör. Jag vet inte om det beror på att regeringen består av två partier som inte pratade sig samman för valet. Min fråga till statsrådet är: Hur ser vi att dessa motstridiga åtgärder har gynnat landsbygdspolitiken, och hur syns det i denna proposition?
Penilla Gunther (KD):
Det är bra att regeringen reser runt, för då lär man sig en mycket och får information som man kanske inte hade fått annars. Då måste regeringens representanter ha lyssnat in oron som finns inte minst hos föräldrakooperativen.
Vad jag vet är Socialdemokraterna liksom en del av oss andra partier för den kooperativa rörelsen och utvecklingen av den. Det ger ju en möjlighet att starta såväl butiker som förskolor och annat på landsbygden.
Hur kommer det sig då att vi riksdagsledamöter översköljs av mejl om regeringens förslag om att försvåra för denna typ av företagande? Ni vill gärna se utveckling av byskolor; det hörde jag statsrådet säga särskilt.
Är inte många av dessa landsbygdsskolor personalkooperativ eller föräldrakooperativ? Det är i alla fall min erfarenhet. Regeringen borde ha tänkt på alla olika företagsformer men har glömt kooperativ och ekonomiska föreningar.
Hur tänker man här? Det är ju ett perfekt sätt att utöka möjligheten till företagande, inte minst på landsbygden. Men här vill man försvåra. Jag fick inget svar om personalliggarna, så jag ser fram emot det i ministerns sista inlägg.
Penilla Gunther (KD):
Jag blir nästan lite rörd när Mattias Jonsson uttrycker oro över Alliansens olika budgetförslag och det han kallar nedskärningar och en splittring mellan oss.
Den oro Alliansen har hyst under hela mandatperioden handlar inte om splittringen mellan Socialdemokraterna och Miljöpartiet utan om den oenighet som har blivit något av den så kallade samarbetsregeringens signum.
Om ni känner oro för nedskärningar är vi desto mer oroliga för all den uppskrivning av skatter och avgifter som pågår. Det handlar om 65,9 miljarder som har genomförts eller aviserats av regeringen under mandatperioden, till dags dato.
Om man anser sig vilja gynna näringslivet och se till att företagen lever och utvecklas och att arbetsmarknaden frodas över hela Sverige blir jag nyfiken på hur man tror att höjd bensinskatt och försämrat ROT- och RUT-avdrag ska främja det.
Dessutom undrar jag varför man inte kunde driva frågan om regionalisering mycket mer, så att det blir en större jämlikhet mellan Sveriges olika delar.
Penilla Gunther (KD):
Det pågår ingen smygsocialisering av Sverige, utan den är väldigt tydlig. Socialdemokratins signum är som sagt inte samarbete i första hand. Det handlar snarare om att hitta konfliktytor gentemot oss andra.
Under denna mandatperiod håller ett antal myndigheter på att krascha. Trots att antalet offentliganställda har ökat enormt, vilket uppenbarligen är en del av socialiseringsprocessen, har vi myndigheter som inte fungerar.
Och vad ska man säga om subventionerna för att skapa arbetstillfällen? Man kan verkligen ifrågasätta om reparationer av kylskåp skapar massor av arbetstillfällen.
Jag ifrågasätter också om subventionen av elcyklar skapar fler arbetstillfällen än hos just cykelhandlarna. Samtidigt är delar av regeringen emot möjligheten att utöka gruvdrift och annat i Sverige.
Man importerar hellre från andra länder för att kunna förverkliga digitaliseringen och elektrifieringen av industrin. Hur går detta ihop, Mattias Jonsson? Ni har en fullständigt motsägelsefull politik.
Dessutom har ni, som min kollega Lars Hjälmered sa, ett tredje ben på regeringspallen, Vänsterpartiet, för att ni måste ha hjälp för att driva igenom er skattehöjarpolitik.
Penilla Gunther (KD):
Jag ska börja med att yrka bifall till Alliansens reservation i betänkandet. Vi har haft olika debatter under de senaste åren om de statliga bolagen. Som allians har vi en tanke kring just detta. Det är egentligen av särskilda skäl som staten ska äga och driva bolag.
Det är viktigt att man inte konkurrerar på den öppna marknaden på ett sådant sätt att det försvårar för andra företagsägare och bolag som finns där. Därför blir just denna rapport från Riksrevisionen desto mer intressant.
I detta sammanhang skulle jag vilja påpeka det faktum att vi i riksdagen får behandla Riksrevisionens rapporter väldigt långt efteråt. Det skulle faktiskt kunna vara ganska bra för allihop, även för Riksrevisionen, att se att vi tar Riksrevisionens rapporter på allvar och gör någonting ganska omgående.
Regeringen ska naturligtvis få en chans att ge respons på rapporterna, men det är viktigt att vi i nästa steg tar vara på de kunskaper och insikter som Riksrevisionen har. Vi behöver inte hålla med, men det är viktigt att vi tar del av dem på ett korrekt sätt.
Det som är intressant i denna rapport är just att det handlar om bolagens samhällsuppdrag. Man kan ju tycka att alla offentligt drivna och ägda bolag skulle ha ett samhällsuppdrag och att de skulle kunna påvisa samhällsnytta om de ägs av staten, som i det här fallet, eller på regional eller lokal nivå.
Då borde det finnas någon form av samhällsnytta, och därmed skulle de då ha ett samhällsuppdrag. I stort anser Alliansen att staten endast ska äga bolag av just nationella intressen och så vidare. Vi skulle till exempel kunna tala om Telia, som har varit i ropet ett tag.
Infrastruktur med it och telefoni borde vara av särskilt intresse, kan jag tycka, inte minst av säkerhetsskäl. Vi kan titta på, som Riksrevisionen har gjort, ändamålsenligheten med regeringens styrning.
Det är lite ledsamt att det bara är åtta av dessa bolag som har fått uppdragsmål utifrån samhällsuppdragen. Det är Rymdbolaget, Swedavia, Svensk Exportkredit, Systembolaget, Almi, Göta kanalbolag, SOS Alarm och Swedfund. Det kan vara jättebra att man har börjat med just dessa - absolut.
Men hur kommer det sig att man, när vi till exempel ska anta en rymdstrategi, som vi nyss har haft debatt om, inte tar upp detta med Svenska rymdaktiebolaget? Hur ska man använda bolaget i en strategi med ett beslutat samhällsuppdrag? Jag tänker på när vi till exempel pratar om arbetsmarknad och företagande.
Hur kommer det sig att vi aldrig lägger in Almis uppdrag och vad de ska göra för att vi ska uppnå större, så att säga, effekt av de satsningar som görs totalt för att människor ska komma i arbete och våga starta och driva företag själva? Jag vill bara nämna det som ett exempel.
Ibland tänker jag nämligen att de statliga bolagen blir som enskilda öar, som på något sätt driver bara sina egna verksamheter utan att ha kontakt med omgivande myndigheter och samhällsliv, som vi som riksdag har att besluta om.
Därför, fru talman, kan jag bara stämma in i den gemensamma reservationen från Alliansen och hoppas på bättring med formulerade uppdragsmål.
Penilla Gunther (KD):
Lise Nordin började sitt anförande med att säga att det fanns frågor som vi inom allianspartierna hade lyft upp som inte hade med utgiftsområdet att göra. Men jag törs påstå att Lise Nordin i allra högsta grad har lyckats få med en rad frågor som vi inte heller behandlar i betänkandet, till exempel flygskatten.
Uran är en annan fråga. Det här är jätteintressant. Om flygskatten skulle bringa en sådan fantastisk miljönytta för Sverige och svenskt näringsliv, och inte minst bidra till den regionala tillväxten, tror jag att vi alla hade kunnat säga att visst skulle en extra skatt på varje passagerare vara kanon.
Vem behöver inte få in de pengarna? Nu fungerar det inte riktigt så. Om bara Sverige inför flygskatten har den knappast en global klimatbetydelse.
Däremot kommer den att få betydelse för det lokala och regionala näringslivet när de små regionala flygplatserna inte kommer att kunna hålla flyglinjer med flygbolag som är intresserade av att flyga fram och tillbaka mellan de orterna och Stockholm. Hur tänker Lise Nordin lösa den frågan?
Vad gynnar det miljöarbetet om inte företagen kan utvecklas och få anställda och förtroendevalda som kan ta sig till arbeten och uppdrag?