KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Utan svensk export, ingen svensk välfärd. Det är lätt att säga, men vår export är grunden för den svenska välfärden och har varit så under lång tid. Om man har ambitioner att öka exporten kraftigt tror jag att man får inse att det finns både problem och möjligheter. Vi koncentrerar oss ofta kring problemen, och det är olika restriktioner i handeln.
Hans Rothenberg har varit inne på klokheten i att värna om frihandeln, och det är grunden för den svenska situationen att vi vill ha detta. Vi har under många decennier varit en stor exportör av varor av olika slag. De kombineras med kända företagsnamn som Sandvik, SKF, Volvo, Atlas Copco, Alfa Laval och så vidare.
Världen håller delvis på att ändras på den här punkten. Vi håller på att gå över alltmer till tjänstesektorn och tjänsteexporten. Där är vi i Sverige inte alls så starka som vi har varit i fråga om varuexporten. Därför måste vi fundera på vad vi kan göra på tjänstesidan.
Om man tar ett företag som Ericsson betraktas det som ett varuproducerande företag, men i själva verket är Ericsson i hög grad ett tjänsteproducerande företag i dagens läge.
Också om vi ser till företag som Astra Zeneca och hela life science-delen går exporten under beteckningen varor, men i själva verket är det kunskapsföretag som producerar innehållet i vad man kan. När man ser till strukturen på detta har det ändrats väldigt mycket.
Vi har också fått ett tredje ben att stå på som är exceptionellt för ett litet land som Sverige, nämligen handeln. Vi har åtminstone två mycket stora handelsföretag, nämligen Ikea och Hennes & Mauritz, som är väldigt stora i förhållande till vårt land och har huvuddelen av sina anställda utomlands.
Då kommer vi till frågan om vi ska öka exporten, även om det inte är just en fördubbling på ett visst antal år. Om vi ska bevara den svenska välfärden måste vi hela tiden utöka de områden där våra produkter i olika former efterfrågas. Då finns det ett område som vi har förbisett länge, nämligen att vi är ett väldigt litet språkområde.
Detta är någonting som är strukturellt problematiskt. Jag var häromdagen i Tyskland, och där gladde de sig över att deras export nu hade ökat till över 1 000 miljarder euro för första gången. Det är mycket pengar, och det var en stor sak i Tyskland. Men det tyska språkområdet är ju ohyggligt mycket större än det svenska.
Det är ett problem - det gäller alla de nordiska länderna, inklusive Sven-Erik Buchts tvåspråkiga Haparanda - att det svenska språkområdet är så litet. Det gick väldigt bra under lång tid när vi exporterade i huvudsak varor, men om vi ska exportera tjänster är det nödvändigt att vi har ökade språkkunskaper. Jag skulle vilja se de möjligheterna.
Jag skulle vilja efterlysa någonting som är ungefär exportföretagens språksamverkan - vad det nu kan vara. Allra sist vill jag säga någonting till Sven-Erik Bucht. Det är oerhört viktigt att vi får ökad handel med de varor som går över Haparanda. Det var väldigt glädjande att vi häromdagen kunde inviga den moderna Haparandabanan.
Nu ser vi fram mot att Göteborgs hamn kan förenas med Haparanda via Norrbotniabanan.
Gunnar Andrén (L):
Buller är ett problem när man ska starta och landa - överallt. Ibland är det också bra att veta om den högra handen vet vad den vänstra gör. Jag har nyligen läst i några tidningar att Miljöpartiet i Stockholm vill lägga ned Bromma flygplats och bygga bostäder där. Redan från 2016 planerar man att göra det. Herr talman!
Vad skulle detta få för följd? Antalet flygningar på Arlanda skulle öka väldigt mycket. Det skulle bli oerhört mycket mer buller för dem som bor i närheten av Arlanda. Det skulle vara bra för dem i Kälvesta och så vidare - det är jag medveten om. Men när man ställer en interpellation måste man se konsekvenserna. Vi har två flygplatser i Stockholm.
I Bromma är det inflygningar som massor med människor är bekymrade över. Jag skulle ha förstått Miljöpartiet om det handlade om bullerskäl. Men man vill ha pengarna för att bygga bostäder. Bullret är ett stort besvär för de människor som bor intill Bromma flygplats.
När den här ansökan kom från Swedavia åkte den lilla partigrupp som jag tillhör - Nina Lundström, Folkpartiet, Anna Steele, Folkpartiet, och jag själv - naturligtvis ut till Arlanda för att höra efter med Swedavia vad man vidtar för åtgärder för att minska de olägenheter som finns i samband med inflygningarna till den nya banan och de tillstånd som finns.
Då tog vi inte bara hänsyn till Upplands Väsby, utan vi tog med oss företrädare för Sveriges i särklass största flygkommun, nämligen Sigtuna, med Märstaborna och så vidare. Vi hade också med oss dem som bor i Knivsta, för Knivsta är i högsta grad påverkad av detta. Det bullrar inte bara i Upplands Väsby.
Det är besvärande - det ska jag gärna medge - för inflygningen sker väldigt nära där. Om man ska vidta radikala åtgärder är det klart att man får se till att inflygningsvägarna till Arlanda blir sådana att de inte går över bebyggda trakter.
Jag tror att vi måste inse att flygningarna i Sverige kommer att öka i antal. För närvarande är det 19 miljoner människor som åker till och från Arlanda varje år. Det kan man inte tänka bort. Detta kommer att öka. Den andra viktiga komponenten är att vi måste se till att utveckla flygmotorerna så att de bullrar mindre.
Det är alldeles uppenbart att det finns modern teknik att ta hänsyn till och utnyttja. Det kan man också göra på Arlanda genom att använda landningsavgifter som är beroende av hur mycket det bullrar. Det är en viktig komponent. Och jag vet att Miljöpartiet är mycket för att man ska använda just miljöstyrande avgifter för att få fram goda resultat. Detta tror jag skulle vara en bra sak.
Man skulle kunna lägga avgifter på väldigt bullerstörande verksamhet, till exempel nattetid. Då skulle mycket av den flygtrafik som nu är besvärande åtminstone kunna förflyttas till andra tidpunkter. Däremot tror jag tyvärr inte att antalet resenärer på Arlanda kommer att minska. Och det skulle öka radikalt om Miljöpartiet fick styra som de ville i Stockholms stad när det gäller Bromma.
Gunnar Andrén (L):
En gång låg Stockholms enda flygplats vid nuvarande Värtan; den hette Lindhagens flygplats. Bromma flygplats tillkom ungefär 1934 och Arlanda 1960. Jag tror att man måste inse att vi behöver två flygplatser för affärsflyg med kommersiell trafik i Stockholms län och att vi måste ha en internationell storflygplats i Sverige.
Vi har en i Kastrup, men den ligger inte lika centralt i Sverige som Arlanda. Frågan är hur man minimerar utsläpp och buller. Det är det som miljöprövningen avser.
Ett stort problem när det gäller utsläpp är de 21 000 parkeringsplatserna som numera är fulla på Arlanda varje dag. Lösningen på det är att se till att många fler använder spår så att Arlanda inte bara blir en flygplats utan en tågstation.
Så sent som i år har vi sett vissa förbättringar. Nu har fler möjlighet att åka tåg. Jag vill att man också bygger ut Roslagsbanan. Jag hoppas att regeringen så småningom ser till att förbindelserna till Arlanda gör att vi kan reducera antalet parkeringsplatser.
Det gäller också att se till att vi får sådana inflygningsvägar att buller och utsläpp minimeras. Jag tror inte att man ska utgå från att det går att minska trafiken. Man kan absolut inte minska trafiken på Arlanda genom att stänga Bromma.
Gunnar Andrén (L):
Jag skulle vilja ta fasta på statsrådets sista synpunkter i interpellationssvaret, om inkomstutjämningssystemet och omfördelning mellan de olika kommunerna. Herr talman! Jag råkade tillhöra den utredning som hette Utjämningskommittén 08 och som tog upp detta.
Jag tror att det är väldigt viktigt att kammarens ärade ledamöter, liksom allmänheten, känner till att det finns en stor utjämningsfaktor i systemet. Den kommer ofta bort. Den omfattar faktiskt omkring 500 miljoner kronor och infördes av den socialdemokratiska regeringen genom beslut 1998.
Man införde helt enkelt en ny faktor som gäller barn och ungdomar med utländsk bakgrund. Jag ska inte dra alltihop, men kommittén gjorde en förändring som jag förmodar också kommer att bli riksdagens beslut så småningom.
Det har ännu inte gått igenom, utan det kommer väl så småningom en proposition om detta. Det är i och för sig ganska små förändringar på kommungruppsnivå, men vi har tittat mycket noga på hur detta fördelar sig inte bara på kommunnivå utan även på det som heter församlingsnivå. Där är det väldigt stora skillnader mellan olika kommuner.
Man kan se att kommitténs analyser visar att sju av de tio församlingar som har den högsta andelen barn och ungdomar med utländsk bakgrund finns i de tre storstadskommunerna Malmö, Göteborg och Stockholm. De tre resterande församlingarna ligger i Linköping, Trollhättan och Örebro. Det finns ganska många överraskande resultat när man just flyttar sig från kommunerna till församlingarna; det blir väldigt olika.
Vi kan se att man i till exempel Ryds församling i Skövde kommun, vilket inte är den mest kända församlingen, har en hög andel utlandsfödda - 14,5 procent av ungdomarna. Det berättigar till särskilt, extra stöd. Vi har också Stafsinge församling i herr talmannens hemkommun Falkenberg samt Gävle Maria församling i Gävle.
Jag tycker att det är intressant för kammarens ärade ledamöter att känna till att vi har gjort en noggrann analys på detta så att stödet ska komma bättre till sin rätt och rikta sig just till de områden där stödet behövs allra bäst. Jag ville bara komplettera så att kammarens ledamöter känner till detta.
Gunnar Andrén (L):
Den dess värre numera framlidna Anders Isaksson skrev en gång en bok som hette Alltid mer, aldrig nog . Det är väl något av det som är kärnan i det problem som vi har i den här regionen. Jag tackar Ingela Nylund Watz för att vi än en gång får debattera den här regionen, för det är viktigt, ty när Stockholmsregionen nyser får resten av Sverige lunginflammation ekonomiskt.
Dess värre är det på det sättet. Vi har olika problem. När man tittar på befolkningsutvecklingen, demografin, måste man konstatera att 48 procent av Sveriges befolkningsökning förra året gick till Stockholmsregionen.
Vi har en så stark befolkningstillväxt att länsstyrelsen, som räknar duktigt på detta, säger att vi år 2025 kommer att ha två och en halv miljon människor i detta län. Dess bättre är det så att sysselsättningen ökar i regionen. Förra året var det ungefär 14 000 nya arbetsplatser.
Men Ingela Nylund Watz har rätt i att arbetslösheten ökar samtidigt, med ungefär 7 000 personer - man kan diskutera den exakta siffran. Ett problem som jag tycker att vi ser här är att det finns färre arbetsställen. Det är konstigt. Företagen blir större, men det blir färre arbetsställen. Samtidigt är det mycket olika i regionen.
Den kommun som Ingela Nylund Watz kommer från har, vill jag påstå, nästan Sveriges värsta problem. Det är Södertälje, med en arbetslöshet kring 15 procent och mycket större bland utlandsfödda. Samtidigt har man drabbats av den enorma katastrof som det innebär att forskningen inom Astra Zeneca försvann för ungefär ett år sedan.
Jag tycker att regeringen har skött det mycket bra med en förhandlingsman. Vi kan se på den andra delen av länet, Hallstavik, som jag bor närmare. Där har sysselsättningen gått tvärned genom att Hallsta pappersbruk lägger ner delar av sin verksamhet, från 1 000 anställda till 300 på ett antal år.
Ska man få ökad aktivitet i näringslivet i Stockholm - det som är kärnan i den här frågan om arbetslösheten - måste man faktiskt prioritera infrastrukturen: kommunikationerna, bostäderna, forskning, utbildning. Det måste också regeringen inse i högre grad än hittills.
Samtidigt som vi har hög arbetslöshet har många företag i området rekryteringsproblem. Jag menar att det inte är någon tillfällighet, när vi har fått en så stark tillväxt i Stockholm att många andra delar av landet skulle avundas oss. Men det är ett problem, inte minst fysiskt, att forslas här i landet.
Norra länken kommer att vara färdig om två år, och vi kommer också att få Nya Karolinska Solna och Citybanan, och tunnelbana till Nacka är projekterad.
Alla de tillkortakommanden som vi nu ser är verk av många års försummelser och kanske, fru talman, också av den beslutsstruktur som vi har med landsting, regering, länsstyrelse och 26 kommuner här i regionen. Det är inte optimalt.
Gunnar Andrén (L):
Den väl tilltagna tid på två minuter som återstår för min del gör att det inte är möjligt att ta upp fullt alla ärenden. Låt mig därför koncentrera mig på en sak, nämligen byggsektorn i den här regionen. Den omfattar ungefär en femtedel av vad som byggs i form av bostäder och anläggningar i hela landet.
Men som andel av sysselsättningen är den mindre i den här regionen än i hela övriga Sverige. Det är en intressant indikation också på var det hamnar investeringar i bostäder, trafik och andra infrastrukturprojekt.
På den punkten har regeringen enligt mitt förmenande ett ansvar att förebygga ytterligare trafikinfarkter, bostadsinfarkter och andra infarkter som kommer av att vi under mycket lång tid, inte bara under denna regering och tidigare regeringar, har haft för lite investeringar i Stockholmsregionen. Det tror jag är en väldigt viktig sak. Vi diskuterade Ostlänken här tidigare.
Det handlar om hur vi kan få ännu fler människor att pendla till Stockholmsområdet. Det vill vi gärna, och det är bra, men då måste man kunna ta sig hit och kunna göra något i den här regionen. Låt mig allra sist ta upp det som Ingela Nylund Watz också var inne på, nämligen den speciella sorts långtidsarbetslöshet som man får i en storstadsregion. Den är väldigt anonym, och det är det största problemet.
Man ser de långtidsarbetslösa som en grå, ansiktslös massa, men det är enskilda människor som lider ganska svårt. På den punkten tycker jag också att man behöver ytterligare initiativ för att se att varje långtidsarbetslös - och de är väldigt många i den här regionen - inte bara är en ansiktslös mask utan att det finns något bakom masken också.
Gunnar Andrén (L):
Det finns många olika aspekter på denna fråga. Jag vill tillägga en sak apropå att Peter Persson anförde den sänkta skatten på serverad mat som något väldigt klandervärt. Herr talman!
Låt mig erinra kammarens ledamöter och de ärade åhörarna på läktaren om att man i Socialdemokraternas, Vänsterpartiets och Miljöpartiets program från den 31 augusti 2010 tydligt kan läsa att Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet utlovade sänkt skatt på serverad mat om de kom till makten. Herr talman!
Jag tycker för den här frågan att man inte kan hysa stor respekt för Socialdemokraternas nuvarande angrepp på denna punkt. I stället borde ni vara glada över att regeringen och regeringspartierna har genomfört den politik som ni gick till val på 2010.
Gunnar Andrén (L):
Det gladde mig mycket att Peter Persson inte upprepade de kritiska synpunkterna på den sänkta skatten på serverad mat. Jag tror att han numera måste glädjas åt detta. Det är viktigt att komma ihåg att minnet inte får vara alltför kort. Gläds åt det som vi har genomfört och som ni har föreslagit. Jag kan själv vara lite fundersam över om det var den mest optimala reformen och så vidare. Herr talman!
Jag är mycket stolt över att kunna säga att jag sedan elva år sitter i skatteutskottet, och jag har samma politik. Jag brukar säga att Folkpartiet har en mycket tråkig skattepolitik eftersom vi alltid driver samma skattepolitik, nämligen att skatten på arbete ska sänkas i den mån det går och att skatten på konsumtion, energi och så vidare ska höjas. Det är en mycket god vägledning.
Ni har den motsatta politiken, nämligen att en höjning av skatten på arbete alltid är bra politik. Där går en klar skiljelinje mellan oss, Peter Persson. Jag ska slutligen ta upp en helt annan sak, nämligen att några av oss - Peter Persson var också med - besökte det danska skatteministeriet för mindre än månad sedan. Vad fick vi då höra om utbudspolitik och så vidare?
Jo, den danska regeringen, med Socialdemokraterna och Socialistisk Folkeparti, har genomfört en stor skattereform med exakt den inriktning som allianspartiernas skattereform sedan 2006 har. Den fördömer ni helt och hållet i Sverige. Men era partivänner i Danmark tar i allt väsentligt efter för att öka sysselsättningen.
Det måste vara någon ordning på argumentationen.
Gunnar Andrén (L):
Även jag vill tacka finansministern för ett väl genomarbetat svar.
Jag vill också säga till Lars Johansson att den argumentation som den tidigare vice ordföranden i skatteutskottet nu för fram efter att Göteborg har haft trängselskatt under två månader har jag inte tidigare hört från den tidigare vice ordföranden under den ganska långa tid som vi har haft trängselskatt här i Stockholmsområdet.
Den kom till för första gången redan den 3 januari 2006 och återinfördes av alliansregeringen den 1 augusti 2007 och funnits alltsedan dess. Den tar för närvarande i detta område in 715 miljoner kronor om året plus de straffavgifter eller andra avgifter som uppgick till över 100 miljoner kronor förra året.
Det är väldigt bra att man också kan få betala för utländska fordon. Man ska dock ha klart för sig att det åtminstone i Stockholmsområdet inte är något jättelikt antal.
Vi kan konstatera att antalet avgiftsbefriade fordon - uttryckningsfordon, bussar med en totalvikt över 14 ton, fordon för rörelsehindrade och så vidare - uppgick från början i Stockholmsområdet när även undantag för miljöbilar samt Lidingöregeln infördes upp till 28-30 procent av alla passager, enligt statistiken. Det har så småningom sjunkit, inte minst genom att man har tagit bort en del miljöbilar, till ungefär 15 procent.
Hur många av dem som är utlandsregistrerade är väldigt svårt att veta. Men det är ingen oväsentlig andel, precis som i Göteborg. Jag talar här om Stockholmsområdet. På engelska kan man kalla trängsel för congestion, ungefär förstoppning. Det kan man mycket noga notera på Essingeleden. Människor är väldigt rationella.
Det är väldigt svårt att köra fram med förstoppningen. I den bemärkelsen har trängselskatten en väldigt stor effektivitet att föra över trafik på olika saker. Vi har också den särskilda Lidingöregeln i Stockholm som liknar flerpassageregeln i Göteborg. Jag vet inte hur många det uppgår till i Göteborg.
I Stockholm omfattar Lidingöregeln nästan 8 procent av alla passager in i och ut ur Stockholm. Det är ändå ganska mycket. Jag ser väldigt positivt på detta. Jag vill också anknyta till det Anette Åkesson sade. Jag tror att man skulle få ökad legitimitet i trängselskatten om man genomför den andra delen av utredningens förslag.
Det är att minska tilläggen för försummelser att betala in skatten. Det är någonstans orimligt att man drabbas så väldigt hårt som att betala 500 kronor vid minsta förseelse. Jag tror för min del att det ibland, men inte alltid, inte är fråga om försök till fiffel och båg.
Det kan bero på ren glömska eller i ännu värre fall att man inte är medveten om att ett skattebeslut har träffats. Lagstiftaren ska vara försiktig med att det ska utdömas avgifter när det inte har funnits något uppsåt över huvud taget. Det tror jag att väldigt många upplever är fallet med just tilläggsavgiften.
Gunnar Andrén (L):
Brandskattningen av Visby ägde rum 1361, för 652 år sedan. Man kan lätt få intrycket att vi nu står inför en andra brandskattning av Visby. Jag tror att så inte är fallet. Det har omvittnats vilka relationer vi har till Gotland. Den bästa relation vi ser tycker jag är att så många är så engagerade i denna fråga.
Själv kom jag till Gotland första gången från det vackra kalmarlänska Oskarshamn den 30 juni 1958. Jag minns det särskilt eftersom VM-finalen i fotboll spelades dagen före och vi förlorade med 5-2, så det är lätt att hålla reda på detta. Det var ganska länge sedan. Tage Erlander hade då ytterligare elva år på sig att vara statsminister, vi körde på vänster sida och så vidare.
Jag tycker att det finns anledning att ta fasta på vad Gustaf Hoffstedt sade: Den oro som finns på Gotland just nu finns det god anledning att stilla. Jag träffade själv Jan Lindell från tekniska nämnden på Gotland. Man kan nästan inte träffa någon gotlänning utan att man känner oron över vad som ska komma 2017. Jag förstår att det är på det sättet.
Därför tycker jag att det är ett klokt beslut att inte bara ytterligare analysera Destination Gotland - eller vilket företag det kan handla om - utan också sätta in det hela i sitt sammanhang: Hur ska Gotland bäst kunna fungera och det gotländska näringslivet kunna utvecklas, med turismen och småföretagen?
Då kan det finnas andra parametrar än bara de siffror som hittills har presenterats. Jag tycker att det yttrande som kom från Region Gotland den 12 februari antydde just att det finns flera parametrar att ta hänsyn till. I den delen välkomnar jag att Trafikverket får i uppdrag att fundera ytterligare på vilka kriterier man ska lägga till grund för upphandlingen.
Jag skulle vilja ta upp ytterligare en sak. Det har inte att göra med Almedalen. Det finns en annan del där staten har ett särskilt ansvar. Det gäller turismens möjligheter.
Gotland är en ö, och öar har en särställning genom att man inte kan köra bil eller tåg dit. Visby och kryssningskajen där är utsatt för mycket hård konkurrens från andra delar av Östersjön där båtar kan landas, som Sankt Petersburg och Estland.
Detta är en del i hur man ska se på hur Gotland ska kunna försvara en god turism framöver, att man får möjligheter. Under de senaste åren - då säkert många har varit ansvariga - tycker jag inte att vi har kommit tillräckligt långt, för Gotland behöver en modern kryssningskaj, så att många fler båtar kan lägga till.
Dessutom finns det en säkerhetsaspekt på detta, herr talman: Om det skulle inträffa en olycka inne i nuvarande Visby hamn skulle det vara mycket svårt, för det finns liksom bara ett ställe att komma in. Därför är också kryssningskajen en mycket angelägen fråga för Gotland.
Gunnar Andrén (L):
Denna debatt om Gotland är varken den första eller den sista där Gotlands hädanfärd syns vid horisonten. Likväl kommer hon att ligga där framöver, vacker som bara den, och det kommer att vara fint att ta sig dit. Under senare år har vi sett en fantastisk utveckling på Gotland, inte minst när det gäller flygförbindelser. För bara fem-tio år sedan var det bara sex, sju eller åtta förbindelser till Gotland, och senast tror jag att det var 20 direktflyg. Det är en fantastisk möjlighet.
Öar har vi många i Sverige. Vi befinner oss just nu på en ö, Helgeandsholmen, och bara i det län vi befinner oss i är det väldigt många öar. Det är klart att Gotland skiljer sig väldigt mycket från dem. Dels är det oerhört stort med sina 55 000 invånare, dels ligger det långt - ungefär 16 mil - ifrån närmaste kust. Det gör att det blir väldigt stora krav på detta.
Jag tycker dock att det inte riktigt finns belägg för de brösttoner eller negativa toner som finns. Vi kommer även framöver att se att utvecklingen på båtsidan, när det gäller fartygen, inte har stått stilla.
Det gäller särskilt om man tar fasta på att Region Gotland ytterligare fördjupar analysen kring Gotlandstrafikens alternativ och konsekvenser, speciellt mot bakgrund av den diskussion som har varit kring överfartstider. Det kommer nya bränslen och allt möjligt, och det måste vi också ta hänsyn till.
Den nya tekniken lämnar många nya möjligheter på det här området. Allra sist: Jag begär inte, herr talman, att statsrådet ska svara på det här med kryssningskajen. Jag vill dock ta upp detta i sammanhanget, för det spelar en stor roll för Gotlands näringslivs möjligheter i framtiden när det gäller att vara en mycket mer attraktiv ort att komma till än vad den har möjlighet till rent logistiskt i dag.