KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar än en gång för interpellationen. Det är värdefullt att sprida den typ av information som jag har fått möjlighet att göra i och med att Carina Adolfsson Elgestam interpellerade mig. Jag har några avslutande kommentarer apropå framställda frågeställningar. Jag sade i mitt tidigare inlägg att vi har haft en annan definition i Sverige vad beträffar betesmarker.
Kommissionens linje är att det ska vara högst 50 träd per hektar på en betesmark i Europa. Undantag finns emellertid. Det ena gäller områden som har särskilda skötselplaner. Det är ganska stora arealer i Sverige som har särskilda skötselplaner.
Det beror på att det finns särskilda värden på dessa marker. Det är värden som vi är rädda om för att vi vill behålla och utveckla den biologiska mångfalden. Det andra undantaget gäller just det Carina Adolfsson Elgestam nämnde, nämligen det vi kan kalla hävdade träd, alltså vårdträd och liknande som inte räknas in i de maximalt 50 träd som får finnas på en betesmark enligt kommissionens direktiv.
Trots detta har vi begärt hjälp från forskare, bland annat på Centrum för biologisk mångfald, för att kunna argumentera för en annan definition i vårt land eftersom Sverige ser något annorlunda ut än vad Europa i övrigt gör vad gäller biologisk mångfald på våra hag- och betesmarker.
När det gäller frågan om blockdatabasen har jag här kungjort att vi kommer att göra en översyn. Självklart kommer det att kosta pengar. Den budgetordning vi har i vårt land tillåter mig emellertid inte att vid detta tillfälle kungöra hur detta ska lösas i den pengahantering vi har, både i riksdagen och i regeringen.
Men jag kan lova Carina Adolfsson Elgestam att vi inte lägger på några bördor på vare sig länsstyrelserna eller några andra. Vi ser självklart till att det finns pengar så att det är möjligt att genomföra dessa verksamheter.
Skälet till att vi gärna vill kungöra detta i sammanhanget är återigen att många fel beror på att det är fel i databaserna som staten en gång har tagit fram.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar än en gång för interpellationen. Det är angeläget att denna information förs ut till alla de sökande som finns. De är många och brottas mycket med problematiken kring just denna typ av stöd, stödutbetalningar och kontroller.
Jag har sett till att lantbrukarna får sina stöd rätt år, vilket inte var fallet under den tidigare regeringen. Det är därför självklart att jag kommer att försöka se till att de administrativa åtgärderna är av sådan klass att stöden kan utbetalas i rätt tid och under rätt år.
Eskil Erlandsson (C):
Jag skulle vilja börja den här debatten med att först och främst tacka för den interpellation som har kommit. Den ger mig och regeringen en möjlighet att förklara den lagstiftning som vi har.
I sammanhanget vill jag också poängtera att problemet i första hand, enligt min uppfattning, inte är lagen. Problemet är faktiskt att det till de övergrepp som begås inte går att hitta någon förövare som går att lagföra.
I de flesta fall går det dessutom inte ens att hitta en misstänkt. Jag kan med detta sagt konstatera att många människor säkert är upprörda.
Man kräver handling från samhällets sida när människor begår den typ av brott som vi diskuterar här. Jag vill alltså igen konstatera att sexuellt nyttjande av djur straffbeläggs främst genom bestämmelserna om djurplågeri i brottsbalken.
Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom misshandel, överansträngning, vanvård eller på annat sätt otillbörligen utsätter djur för lidande ska dömas till böter eller fängelse. Av lagstiftningen framgår också att för att en handling ska vara straffbelagd krävs det ett lidande.
Utifrån rättspraxis, det är kanske det vi mest diskuterar, kan vi alltså konstatera att även ett psykiskt lidande räknas som lidande och kan straffbeläggas. Utöver detta finns det bestämmelser som är straffsanktionerande.
Det är till exempel bestämmelserna om olaga våldsskildring som också kan innefatta att man har djur med i denna våldsskildring. Det är alltså viktigt att skydda djuren mot lidande, oavsett om lidandet beror på att djuren utsatts för en sexuell handling eller andra former av övergrepp.
Problemet består, jag måste upprepa det, främst i att det är svårt att känna till vem som har begått ett utfört brott. Ett effektivt sätt att lagföra personer som utför de här handlingarna har vi.
Till stor del handlar detta om ett bevisproblem. Där har vi alltså problematiken.
Eskil Erlandsson (C):
Vi tittar på hur lagstiftningen utformas i framför allt vårt närområde men också i andra delar av världen. Det är för att vinna erfarenheter. Vi vill dra nytta av denna erfarenhet från andra delar av världen. Vi har bland annat tittat på det norska förslaget.
Utifrån den bedömning vi gör kan vi konstatera att den norska lagstiftningen innebär en förändring - om det blir som förslaget lyder.
Men vi konstaterar att det i sista hand blir en bedömningsfråga vad som är ett sexuellt nyttjande av djur. Låt mig ta några exempel.
Är det, och ska det vara, lagligt att på ett kön stryka på något som för exempelvis en hund smakar eller luktar gott, för att låta denna hund slicka av det som är påstruket på könet?
Ska det vara tillåtet att smeka en tik på spenarna av kärlek, eller ska det räknas som ett sexuellt nyttjande av djur?
Det blir ytterst svåra bedömningsfrågor att ta ställning till även med en förändring av lagstiftningen.
Jag upprepar nu för tredje gången att det inte är tillåtet att nyttja djur så att de lider fysisk eller psykisk skada.
Vad det är i det enskilda fallet måste avgöras av domstol. Det finns inget annat i vårt rättsväsende att ta till. Vi kan inte i denna lagstiftning förtydliga allt och räkna upp allt eller undanta saker och ting. Lika lite kan vi göra det i exempelvis trafiklagstiftningen.
Där finns en generell paragraf som säger att man inte får framföra ett fordon så att man begår en vårdslös gärning, men det är inte specificerat vad alla typer av vårdslösa gärningar är. Det är upp till domstol att avgöra det efter en prövning. Låt mig för protokollets skull också förtydliga följande.
Jag hoppas att jag inte har sagt att det är problem med att bevisa saker och ting. Det stora problemet ligger i att hitta gärningsmän och -kvinnor. Det är där problemet ligger. Det är lätt att konstatera att ett brott har begåtts.
I de flesta av de fall som har rapporterats i den undersökning som Djurskyddsmyndigheten har gjort är det helt klart att sakläget är sådant att handlingen är straffbar, men frågan är vem som har tillfogat djuret det psykiska och fysiska lidandet. Vi har just nu en proposition i riksdagen som tar upp djurskyddsfrågorna. Det innebär att ansvaret förs över från kommun till länsstyrelse.
Eskil Erlandsson (C):
Tack än en gång för den debatt som förevarit. Den är viktig och angelägen. Låt mig i mitt avslutningsanförande konstatera att den tidigare lagstiftningen försvann 1944. Det är en bit över 60 år sedan. Ett antal regeringar har passerat sedan dess.
Jag förmodar att många av regeringarna, av vilka ett flertal har varit socialdemokratiskt märkta, har funderat över frågan och kommit fram till den lag vi har i dag.
När jag funderar över den lag vi har i dag anser jag att vi måste överväga om det finns ett behov av åtgärder som förtydligar de bestämmelser som finns i dag. Så har ingen regering, mig veterligen, uttryckt sig tidigare. Med det vill jag än en gång tacka för den här debatten.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig konstatera att vi har mycket goda möjligheter att öka produktionen av musslor i Sverige. Låt oss för den skull inte glömma bort det som Lars Tysklind tog upp, nämligen att vi också har goda förutsättningar för odling av ostron.
Det finns alltså inget motsatsförhållande där. Jag vill också konstatera att vi i dag har en produktion på inte mycket över 1 000 ton per år. Det finns redan i dag tillstånd som möjliggör en produktion upp till 9 000 ton.
Trots detta är det viktigt att man i den kommunala planeringen och översiktsplaneringen i kommunerna tar hänsyn till det vattenbruk som är möjligt att utveckla inte minst i kustområden på västkusten.
Vår bedömning är att det skulle vara möjligt att i vårt land på ett miljöriktigt sätt producera kanske hela 60 000 ton musslor. Det skulle innebära att vi tog i anspråk en yta som faktiskt inte är större än 380 hektar. Det är ju inte någon särskilt stor yta i jämförelse med många andra verksamheter.
Det skulle, som jag påtalade i mitt svar på interpellationen, ge många nya sysselsättningstillfällen, oftast i bygder som är i särskilt stort behov av nya sysselsättningstillfällen.
Jag vill påstå att det generellt finns ett stort intresse och en stor acceptans för den här typen av verksamhet i berörda områden.
Det gläder mig, i all synnerhet som det ibland när det ska bedrivas ny och för människor främmande verksamhet brukar uppstå diskussioner och frågor som ställer grupper och verksamheter emot varandra.
Eskil Erlandsson (C):
Jag har i mitt interpellationssvar pekat på de möjligheter som finns att använda utskrotade fartyg för denna typ av verksamhet. En möjlighet som jag har pekat på är att använda dem för utbildningsändamål. Därtill ska jag säga, vilket också står i svaret, att det faktiskt finns EU-medel för den som vill etablera en verksamhet.
Här handlar det, som jag ser det, mycket om att ta vara på de möjligheter som finns när det finns en marknad och när det finns möjligheter att utvidga en sysselsättning och då oftast i områden som behöver fler jobb för att försörja fler människor.
Jag vill också påpeka att jag har talat med aktörer - kommuner, länsstyrelser men också fiskets organisationer - för att peka på de möjligheter som finns på detta område.
Jag kan efter dessa samtal konstatera att det finns ett intresse, både från marknadens aktörer och från offentliga myndigheter, att hjälpa till att utveckla denna verksamhet, och det gläder mig mycket. Det är ett av skälen till att jag har tillsatt en vattenbruksutredning.
Jag har bett en särskild utredare att analysera vilka förutsättningar som finns men också att identifiera de hinder som finns för att vi ska komma vidare med de möjligheter som jag ser med ett ökat vattenbruk. Denna utredare ska också undersöka de delsektorer som finns.
Det handlar inte bara om musslor utan kanske även om kräftor och vanlig fisk för humankonsumtion. Men det handlar också om att använda en produktion för att till exempel i ett efterföljande led använda produkten som gödselmedel.
Slutligen ska jag säga något om gifter, toxiner. Vissa alger bildar gifter, och de kan ackumuleras i bland annat musslor. Vi hade problem med detta, som sägs i svaret, för drygt tio år sedan.
Men det är, enligt de uppgifter som jag har, inte lika stora problem med detta i dag som det var i början av 80-talet. I dag har man funnit bra metoder för att undersöka om musslor har gifter i sig eller inte. Därför har man möjligheter på ett annat sätt än vad man hade på den tiden.
Det gläder mig att vi har kommit ytterligare en bit på vägen för att formulera oss kring en lönsam verksamhet som minimerar risken för den företagare som drar i gång denna typ av verksamhet.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tycker att det är viktigt att vi hjälps åt att lyfta fram de möjligheter som finns att utvidga verksamheter. Inte minst tycker jag personligen, men också i min egenskap av jordbruksminister, att det är viktigt att peka på de möjligheter som finns på den svenska lands- och glesbygden i fråga om ökad verksamhet som i detta fall dessutom kan förena en ökad aktivitet med en miljönytta.
Jag tackar för interpellationen och debatten.
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss konstatera att det finns olika typer av tävlingar med djur. Lagstiftningen reglerar all denna verksamhet.
Vi måste ha en lagstiftning som omfattar alla typer av verksamheter och inte bara inrikta oss på att ta med speciella bestämmelser i ett avtal som endast omfattar en del av den verksamhet som kan bedrivas med djur, i detta fall mest travtävlingar. Den måste omfatta all verksamhet.
Trots detta säger jag att vad som kommer att ingå i det kommande avtalet blir föremål för en diskussion, precis som jag sade i mitt skriftliga svar, mellan staten och hästsportens organisationer. Sådana diskussioner kommer att behöva inledas under sensommaren för att få det färdigt nästkommande årsskifte.
Jag kommer att initiera det, för jag tycker att det är viktigt att vi upprätthåller ett gott djurskydd i samband med hästtävlingar, inte bara de tävlingar som det handlar om i avtalet utan alla andra tävlingar.
Det man då kan diskutera är om vi kan hjälpas åt för att sprida kompetens och information om de bestämmelser och den lagstiftning som finns på området. Där kan staten hjälpa till genom att stödja forskning och kunskapsöverföring på området. Jag tar alltså med interpellantens synpunkter inför de kommande diskussionerna om ett nytt avtal.
Eskil Erlandsson (C):
Jag förstår Tina Ehns fråga och menar att vi genom systemet som vi har med ban- och tävlingsveterinärer ser till att djurskyddet efterlevs i tävlingssituationer, alltså inte i bara de som handlar om spel utan i alla tävlingssituationer. Som jag sagt tidigare slår djurskyddslagen klart och tydligt fast att djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande.
Men det är då viktigt att påtala, som också interpellanten gör, att saker och ting förändras. Utrustning utvecklas och nya metoder kommer till. Det är då viktigt att forska och kompetensutveckla på det här området så att vi hänger med lagstiftnings- och förordningsmässigt.
Det är också viktigt att poängtera, eftersom jag inte sagt detta tidigare, att den konflikt som kan uppstå mellan djurskyddsintressen och ekonomiska drivkrafter i spelsituationer är en fråga som övervägs varje gång vi överväger förändringar och kompletteringar i djurskyddslagen.
Det kan handla om lantbrukets djur som hålls i en produktion som ska ge lönsamhet, men det kan också handla om hästar i en tävlingssituation. Låt mig slutligen i det här inlägget, fru talman, slå fast att vi inte kan reglera saker och ting i avtal med en part. Det måste vi göra i lag och förordning.
Däremot kan vi i avtal be någon att ytterligare informera sina medlemmar, organisationer eller liknande, men vi kan inte slå fast bestämmelser i avtal. Det känner vi inte i den svenska författningen.
Eskil Erlandsson (C):
Jag ber att få tacka för interpellationen, för jag tycker att det är viktigt att vi diskuterar den här saken, och gör det i en positiv andra, men också att vi gör det på ett sådant sätt att vi ständigt försöker förbättra verksamheten, så att vi undviker att djur skadas eller utsätts för lidande.
Detta måste vi som sagt göra ständigt och jämt, inte minst därför att utvecklingen ständigt går framåt. Låt mig därtill konstatera att vi svårligen kan ålägga privata verksamheter att ha öppet på speciella tider.
Detta sagt apropå påståendet att vi skulle ålägga en verksamhet, i detta fall en veterinärklinik, att ha öppet. Jag ser stora svårigheter att i en öppen demokrati göra detta.
Däremot övervägs det nu, apropå den utredning som vi tillsatt och de synpunkter som vi har fått in från den, om vi ska ålägga ban- och tävlingsveterinärer att utföra akutsjukvård på djur som används i tävlingsverksamhet. Så är det inte i dag.
Men i den situation som kan uppstå kan man överväga om ett sådant åläggande ska införas i någon förordning.
Eskil Erlandsson (C):
Det är mycket viktigt att den nya definitionen inte äventyrar den biologiska mångfalden. Regeringen vill uppnå miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap.
För att bidra till detta har Jordbruksverket givit undantag för sådana marker som ingår i ett åtagande för miljöersättning, för betesmarker och slåtterängar med särskilda värden eller andra marker där länsstyrelserna har fastställt arealen.
I dessa fall ska åtgandeplanen följas om marken berättigar till gårdsstöd. Värdefulla ekhagar bör till exempel definitivt ha en skötselplan och utgöra undantag från den nya trädgränsregeln. Låt mig igen, fru talman, poängtera att den nya definitionen är stelbent.
Den är inte bra. Vad vi kan göra, och gör, är att föra en dialog med kommissionen för att få dem att ändra sina riktlinjer. Till detta arbete tar vi bland annat hjälp av forskare.
Kommissionen är samtidigt tydlig med att det finns miljöersättningar för sådana marker som inte berättigar till gårdsstöd, vilket jag också gärna vill påtala i den här debatten. Det finns sådana möjligheter.
Det finns även betesmarker vilkas biologiska värden skulle öka med en bättre hävd, där beskuggningen är för stor och där träden i sig inte huserar så många rödlistade arter eller annat bevarandevärt växt- eller djurliv.
När det gäller dialogen med kommissionen gör vi vårt allra bästa, men vi kan inte göra underverk när det gäller att ändra kommissionens syn. De har ett annat perspektiv än Sverige, som Tina Ehn påpekar. Men vår ambition är att vi ska påverka dem till att få en mer regionalt anpassad definition.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig upprepa att Jordbruksverket givits undantag för sådana marker som ingår i ett åtagande för miljösättningar för betesmarker och slåtterängar med särskilda värden eller andra marker där länsstyrelsen har fastställt arealen.
Jag vet, efter att ha hört mig för på länsstyrelserna, att ganska många brukare under vintern och våren har ansökt om att få sina marker värderade utifrån om där finns särskilda värden eller ej. De som omfattas av detta omfattas alltså inte av den så kallade 50-trädsregeln. Det var bråttom.
Vi hotades av böter i hundramiljonersklassen för varje år som vi inte gjorde något, dessutom retroaktivt. Jag är rädd om samhällets pengar, våra gemensamma pengar, som jag tycker att vi kan använda på ett bättre sätt än att betala böter med. Bland annat kan de användas till en utveckling av den biologiska mångfalden.
Eskil Erlandsson (C):
Vi har varit med i Europeiska unionen under en tolvårsperiod. Det hade varit möjligt för dem som styrde landet tidigare att ta fram en definition på vad som är en svensk betesmark om det nu är angeläget. Efter elva års medlemskap fick vi en revision på oss som påtalar att den definition vi har i Sverige inte är tillfyllest enligt revisionsmyndighetens påpekande.
Att då komma och säga att det är jag eller denna regering som inte värnar den biologiska mångfalden faller utanför det som är rimligt.
Låt mig slutligen säga - så att det inte råder något tvivel om det - att det finns möjligheter till undantag för sådana marker som ingår i ett åtagande för miljösättning för betesmarker och slåtterängar med särskilda värden - och också för andra marker där länsstyrelsen fastställt arealen - att komma ifrån den nya definitionen av vad som är betesmark.
Låt mig därtill säga att en förutsättning för att vi ska behålla dessa mycket värdefulla marker är att det finns djur i vårt landskap. Där ser jag, fru talman, ett ytterligare och annat problem, men det kan vi diskutera en annan gång. Tack för debatten!
Eskil Erlandsson (C):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig dels om jag kommer att tillskjuta resurser så att länsstyrelserna klarar av att utföra de av EU-kommissionen ålagda kontrollerna även långsiktigt, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att EU:s definition av betesmarker, 50 träd per hektar, ska förändras så att den bättre stämmer in på det svenska kulturlandskapet.
Det är helt riktigt som Carina Adolfsson Elgestam påpekar att antalet kontroller har ökat över tiden som ett resultat av EU:s riktlinjer för hur kontrollfrekvenserna ska beräknas och att det vid genomförda kontroller framkommer mycket avvikelser från de ansökningar som lämnats in. Jag kan dock konstatera att för 2007 och 2008 ligger kontrollfrekvenserna totalt sett på samma nivå.
För dessa båda år har regeringen, som jag sade redan i april, skjutit till särskilda medel till länsstyrelserna. Det kan dock föreligga skillnader i resursbehov mellan olika år som en följd av att kontrollfrekvenserna ändrats på olika sätt i de enskilda länen. Det är därför viktigt att man möjliggör en omfördelning mellan länsstyrelserna. En sådan förändring kommer att genomföras.
Med utgångspunkt från underlag som länsstyrelserna presenterat till regeringen pågår nu en beredning inom Regeringskansliet av om den föreslagna omfördelningen är tillräcklig under innevarande år.
Jag uppfattar även att din fråga den här gången gäller hur vi ska hantera situationen med förändrade kontrollfrekvenser på längre sikt. Jag anser att din fråga har hög relevans. Den 4 oktober 2007 tillsatte jag en utredning med syfte att se över just administration, organisering och kontroll av jordbrukarstöden.
Utredaren ska enligt direktivet även föreslå en finansieringsmodell för jordbruksadministrationen, särskilt kontrollerna, som bland annat klarar av att hantera kostnader för förändrade kontrollfrekvenser av stöden. Utredaren ska lämna sitt slutbetänkande senast den 15 oktober 2008.
Utöver detta genomför, som jag tidigare nämnt, regeringen en kraftig satsning på en förbättring av den så kallade blockdatabasen, en databas med register över all stödberättigad jordbruksmark i Sverige. Under detta år satsar regeringen 70 miljoner kronor för att uppdatera blockdatabasen. Denna satsning kommer bland annat att möjliggöra för Sverige att hålla kontrollerna på en låg nivå.
Din andra fråga gäller EU:s definition av betesmarker. Som du säkert känner till påkallades den ändrade definitionen som Jordbruksverket tog beslut om i februari av den revision från kommissionen som genomfördes under förra året. Ändringen gjordes för att minska risken för ekonomisk sanktion mot Sverige.
Jag är medveten om att den ändrade definitionen åtminstone initialt kommer att innebära merarbete för länsstyrelserna. Sverige har fört en diskussion med kommissionen och kommer att fortsätta diskutera en möjlig lösning för att komma fram till ett mer flexibelt regelverk som bidrar till den biologiska mångfalden och samtidigt förhindrar att stöd betalas ut till marker som inte sköts.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig igen konstatera att totalt sett har inte kontrollfrekvenserna ökat jämfört med 2007.
Det har de inte gjort beroende på att Statens jordbruksverk efter ett nytt underlag från kommissionen i mars kunde fatta ett nytt beslut om en betydande sänkning av kontrollfrekvenserna jämfört med vad som var fallet när diskussionerna fördes i början på året.
Det gäller alltså både för gårdsstöd och stödet inom landsbygdsprogrammet. En majoritet av länen fick en sänkning av kontrollfrekvenserna jämfört med hur det var tidigare.
När det gäller de medel som länsstyrelserna tilldelades via förvaltningsanslaget är det respektive länsstyrelse som beslutar hur man ska använda pengarna. Det är alltså inte upp till vare sig Jordbruksverket eller departementet att besluta om hur pengar som tilldelas via förvaltningsanslag ska användas. Det är länen själva som avgör detta. Finns det då inte några signaler från länsstyrelserna?
Jo, det finns signaler som visar att de i alla fall inte får tillräckligt med medel. Ibland sägs det bero på den nya definitionen av betesmarker. Ibland sägs det bero på att nya beslut har fattats om kontrollfrekvenserna regionalt. Hur agerar då departementet apropå de nya signalerna?
Vi har samråd med länsstyrelserna på grund av detta läge och signalerna. Så sent som den 13 maj - märk att det var den 13 maj - inkom en formell gemensam hemställan från länsstyrelserna om nya medel.
Denna hemställan bereds för närvarande inom Regeringskansliet, men beroende på att den inkom så pass sent som den gjorde var det inte ens tekniskt möjligt att ta med den i den tilläggsbudget som vi hade att lägga fram för riksdagen i början av april månad.