Meeri Wasberg (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret, och det låter ju höra sig att regeringen i och för sig inte heller är nöjd. Den försäkran som statsrådet levererar i slutet av svaret borde väl i första hand ges till de ungdomar som ännu inte får tillgång till ett bättre och bredare stöd från dag ett. Det är de som är arbetslösa och som inte fullt ut ses som individer med olika behov av stöd.
Visst stämmer det som statsrådet påpekar när det gäller stöd i form av personliga coacher och liknande, men det saknas fortfarande möjlighet vad gäller praktik och arbetsmarknadsutbildning. Den folkhögskolesatsning som statsrådet talar om är på sitt sätt bra tänkt, men den visar att regeringen inom sig inte verkar gå riktigt i takt - jag skulle kunna säga att man går lite grann i otakt.
Samma regering som inom utbildningspolitiken gärna sorterar eleverna i praktiker, teoretiker och numera också elitteoretiker tycker när det kommer till arbetsmarknaden att man ska uppmuntra alla att gå vidare till studier. Regeringens folkhögskolesatsning tar inte heller sikte på den omedelbara arbetslinjen.
Det finns risk att många upplever det som ytterligare en dead end, för att uttrycka sig lite krasst, då den inte ger någon direkt behörighet. Den är på sitt sätt att jämföra med en "nosa-på-utbildning" men som inte är yrkesinriktad utan som siktar på vidare studier. Vi vet att risken för arbetslöshet är betydligt lägre bland dem som har avslutat högre studier.
Därför har vi i grunden en positiv hållning till högre utbildning, vilket regeringen inte brukar dra sig för att kritisera oss för. Talet om den breda jobbstrategin från statsrådet klingar något ihåligt, tycker jag.
De ungdomar som lämnar gymnasieskolan utan fullständiga betyg gör det inte sällan därför att de av ett eller annat skäl har blivit skoltrötta och kanske hellre skulle vilja arbeta ett tag innan de tar tag i sin utbildning igen. Det som de flesta saknar i sin cv är arbetslivserfarenhet, och där skulle en praktikplats kunna vara en ovärderlig hjälp för att man ska kunna skaffa sig en färsk erfarenhet och på så sätt få in en fot på arbetsmarknaden.
Det räcker helt enkelt inte med att få hjälp att ställa upp sin cv snyggt; en del behöver också hjälp med att fylla på den med innehåll. Trots att statsrådet i sitt svar talar om individperspektivet måste jag nog ändå fråga varför det inte tillåts gälla fullt ut. Vad skulle vara så hemskt om både praktik och arbetsmarknadsutbildning fanns att tillgå från första dagen?
Alla behöver inte den typen av hjälp och stöd, men för den unga människa som just det där skulle vara en ovärderlig hjälp finns inte det, med mindre än att personen är långtidsarbetslös. Det förtjänar nog att påpeka att det finns de ungdomar som är ganska sena med att anmäla sig som arbetssökande på Arbetsförmedlingen därför att det är ett "väl känt faktum" att man som ung inte får någon direkt hjälp de första tre månaderna.
Det är en bild som regeringen själv har hjälpt till att teckna upp. Man verkar dessutom hålla fast vid det. Jag är beredd att hålla med statsrådet om att en bra skola förebygger arbetslöshet och att det kan vara utmärkt att på olika sätt stärka kopplingen mellan skola och arbetsmarknad. Men det ändrar inte på det faktum att innan dessa åtgärder hinner få effekt kommer fler ungdomar att hamna mellan stolarna och inte få det individuella stöd som de kanske skulle behöva.
Statsrådet är säkert bekant med den dubbla problematik som finns just nu med en fortsatt rekordhög arbetslöshet och samtidigt en brist på arbetskraft. Jag vill veta vad statsrådet menar när hon svarar att "vårt arbete med att förbättra situationen för unga kommer att gå vidare".