KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Lindahl (C):
Förra strukturfondsperioden fick hela Landsbygdssverige ta del av Leaderpengarna. I dag är det fem områden i Sverige som blir utan. Det handlar inte om bara ett år, utan det är fråga om fem år. Om administrationen inte går så fort kan det till och med bli lite längre.
Det är alltså under jättelång tid som fem områden i Sverige i princip kommer att vara vita fläckar när det gäller Leader. Landsbygdsministern hänvisar till att man kan söka andra typer av projekt från landsbygdsprogrammet, länsstyrelsen eller strukturfondsprogrammen. Ja, det kan man göra. Men det är inte samma sak. Det som skiljer Leader från många andra projekt är att de projekten är större.
Där finns inte det här underifrånperspektivet där den lilla föreningen kan gå in med en idé, kanske söka en liten slant och själv bidra till förverkligandet. Det är klart att det här bidrar till mycket mer än bara en eventuell fysisk byggnad. Det handlar också om att tillsammans skapa en gemensam framtid för byn. Jag tror att landsbygdsministern förstår det.
Landsbygdsministern kommer också från norra Sverige och från ett mindre samhälle, så jag tror att han vet vad jag pratar om. Det är en utopi att tro att lokal utveckling ska se i tillräcklig omfattning utan just Leaderområden. Som jag sa har Leadermetoden ett underifrånperspektiv. Den utgår alltså från lokala förutsättningar och lokala behov.
Andra program bygger på större regionala eller i vissa fall nationella planer och prioriteringar. Där står de små och lokalt viktiga frågorna inte så högt på listan. Det, landsbygdsministern, är den stora skillnaden, och det är därför det här kommer att bli ett jättestort problem.
Min förhoppning - och jag hoppas att landsbygdsministern lyssnar på mig nu, för det jag vill säga är viktigt - är att den här debatten kan leda till att vi hittar någon form av positiv lösning. Jag är inte ute efter att sitta och peka på vem som gjorde rätt och vem som gjorde fel. Det är egentligen oväsentligt, för det utvecklar inte landsbygden en millimeter.
Det som kan bidra till någonting är att ministern håller en dörr på glänt i stället för att stänga dörren helt. Jag vet att företrädare för de här fem olika områdena har kontaktat landsbygdsministern för att tala om nya möjligheter och möjliga förslag.
Min fråga är därför: Är statsrådet beredd att lyssna in idéer och förslag på eventuella lösningar?
Helena Lindahl (C):
Till statsrådet vill jag säga att det inte handlar om att man ska vrida om förutsättningarna för en myndighet i efterhand, alltså i morgon. Det handlar om att vara öppen för andra möjligheter, att ta emot den här gruppen av människor. De kanske har andra idéer om hur man skulle kunna lösa det här.
Det är det jag pratar om, och det var det jag menade med att hålla en dörr öppen för företrädarna för Leaderområdena som nu blir utan Leaderpengar. Jag skulle jättegärna vilja be statsrådet att inte ägna så mycket tid åt vad förra regeringen gjorde och vad som var mitt fel och ditt fel. Vi lämnar det bakom oss och tittar framåt. Vad kan vi göra? Faktum är att det här är ett problem.
De här fem områdena blir utan lokala utvecklingspengar. Statsrådet vet mycket väl vad jag pratar om. Det handlar ju om ett underifrånperspektiv. Det är ett unikt arbetssätt som har använts i många år och som är välkänt. Det kommer alltså gräsrötterna till del. Andra typer av strukturfonder gör inte det.
Det är därför de här pengarna är så otroligt viktiga. Ja, det kommer att bli vita områden när det gäller just den här formen av utveckling. Det handlar om 450 000 personer som kommer att beröras i 31 kommuner, tror jag, i åtta olika län.
Jag skulle vilja fråga statsrådet en gång till - jag tyckte inte att statsrådet svarade på min fråga, så jag provar en gång till: Är statsrådet beredd att lyssna in idéer och förslag på eventuella lösningar från företrädarna för de här fem olika Leaderområdena?
Helena Lindahl (C):
Jag måste säga att det är intressant att Jonas Sjöstedt i dag ställer frågor om Norrbotniabanan med tanke på att han för två veckor sedan gick ut i medierna med pompa och ståt och sade att nu hade Vänsterpartiet ordnat så att Norrbotniabanan skulle byggas: Det var tack vare Vänsterpartiet som den nu skulle komma till, för det hade man kommit överens om med regeringen.
Döm därför om min förvåning när samme Jonas Sjöstedt två veckor senare står här i talarstolen och ställer frågor till sin kollega infrastrukturministern om just Norrbotniabanan. Jag trodde att ni var överens. Det verkade så på den presskonferens som Jonas Sjöstedt så stolt höll på tågcentralen.
Då undrar jag: Vad är det ni är överens om egentligen? Jag pratade med en representant för Norrbotniabanegruppen i går. Man har nu skickat in en ansökan, en första delansökan, till Trafikverket om planeringspengar. Det är väldigt viktigt. Regionen i Västerbotten kommer att stå för 100 miljoner i medfinansiering.
Nu hoppas man också på 100 miljoner från EU. Det är väldigt viktigt att regeringen ställer sig bakom det. Det beslutet kommer regeringen att ta i februari. Men det är inte nog med det. Ställer man sig bakom beslutet om att stödja medfinansiering från EU när det gäller planering är det också jätteviktigt att man stöder en långsiktig finansiering.
Det är nämligen så att 2015, på hösten, finns det också möjlighet att söka medfinansiering för själva byggnationen. Gör man inte det hösten 2015 kommer man att få vänta, för inriktningen på infrastruktursatsningar när det gäller just den här typen av pengar kommer då att fokuseras på bredband och annat. Därför är det av allra största vikt att regeringen tar vara på den möjligheten.
Stambanan är, precis som Jonas Sjöstedt påpekade, 200 år gammal. Redan i dag upplever man en trafikinfarkt på banan. Trafikverket har gjort en prognos om att man 2030 skulle ha en viss trafikkapacitet. Den trafikkapaciteten har man uppnått redan i dag. Där finns det alltså ett väldigt stort problem.
Jag hoppas verkligen - jag vänder mig till infrastrukturministern - att Socialdemokraternas satsning är mer än det ni lovade i valrörelsen. Där pratade ni om att en byggstart av Norrbotniabanan gällde Umeå och Dåvamyrans industriområde. Det är alltså ett industrispår på nio kilometer som man skulle göra Norrbotniabanestandard på. För mig är det ingen Norrbotniabana, mina vänner.
Där kommer varken gods- eller persontrafik att gå, utan där går bara industrisopor. Det viktiga är att den första sträckan mellan Umeå och Skellefteå verkligen får ta fart. Jag har en fråga till både Jonas Sjöstedt och infrastrukturministern: Vad är det de facto som ni har kommit överens om när det gäller Norrbotniabanan? Det vore väldigt intressant att få veta det.
Helena Lindahl (C):
Det var intressant att Jonas Sjöstedt nämnde Förbifart Stockholm. Om man inte hade frusit satsningen - vilket kommer att kosta skattebetalarna 1 miljard - hade man kunnat gå vidare med projektet. Men det är klart att jag tycker att det är rätt stötande att 1 miljard går till ingenting. Dessa pengar hade till exempel kunnat gå till Norrbotniabanan, Jonas Sjöstedt. Om jag röstar på en helhetsbudget, Jonas Sjöstedt, innebär det att jag inte kan lyfta ut enskilda delar.
Den praxisen känner Jonas Sjöstedt mycket väl till. Jag kommer inte att rösta ja till höjda arbetsgivaravgifter för unga, höjd kilometerskatt, som kommer att straffbeskatta Norrland, eller minskade transportbidrag till norra Sverige. Det var någon som nämnde Almedalen. Jag var jätteglad i Almedalen, för mitt och Centerpartiets arbete med att försöka få fram en förhandlingsperson hade gått igenom.
Det har varit många nätter och många timmar av förhandlingar och mycket arbete för att få fram en förhandlingsperson som till exempel ska titta på infrastruktursatsningen i norra Sverige, däribland Norrbotniabanan. Jag tänker fortsätta att vara glad för det. Om Norrbotniabanan byggs reellt kommer jag att bli jätteglad. Ni hänvisar till att jag skulle vara bitter av en viss anledning.
Jag kommer nog att bli lite bitter om byggstarten på Norrbotniabanan kommer att ske i Umeå och Dåva industriområde, för jag tycker inte att det är en Norrbotniabana i praktiken. Jag vill återigen ställa min fråga, för jag tycker egentligen inte att jag har fått något klart svar när det gäller Norrbotniabanan.
I budgeten läser man att regeringen avser att inom ramen för nästkommande infrastrukturplan genomföra byggstart av Norrbotniabanan mellan Umeå och Luleå. Vad innebär de facto en byggstart? Med tanke på att Jonas Sjöstedt ställer samma fråga till infrastrukturministern har man kanske all anledning att vara lite orolig.
Helena Lindahl (C):
Tack, Håkan Svenneling, för ett svulstigt inlägg! Jag kan informera Svenneling om att jag städar min toalett själv. Det kostar inget annat än lite energi från min egen sida. Det är märkligt att Vänsterpartiet, som vill stå för jämställdhet, samtidigt kapar kvinnor som vill driva företag jäms med fotknölarna. Det är nämligen exakt det ni gör.
Jag kommer ihåg förra valrörelsen, eller om det var förrförra, då ni slängde er med ord som pigavdrag. Ni sa aldrig drängavdrag om män, utan pigavdrag var det ord ni använde. Vet ni, det finns ingenting som retar mig så mycket som när personer som vill utge sig för att vara feminister använder sådana nedsättande uttryck om kvinnor.
I grund och botten handlar det om att det kvinnor gör och har gjort i alla tider inte värderas lika högt som det män gör. Det är precis det som det handlar om. Det är definitivt inte sant att det skulle vara rikisar som använder de här tjänsterna i högre grad. Som jag sa i mitt anförande har Skatteverket självt sagt att majoriteten av de som använder tjänsterna är människor som har en inkomst under 32 000.
Det är också människor som är över 65 år, och framför allt är det i högre grad kvinnor än män som använder sig av dessa tjänster. Så kom inte och försök att slå blå dunster i ögonen på mig och börja diskutera som att det här skulle vara en rikemanssatsning! För det är inte sant.
Helena Lindahl (C):
Jag tänker inte kommentera den diskussionen mer, för jag tycker att den är överflödig. Jag hoppas att Håkan Svenneling också har modet att säga det till alla kvinnor som jobbar och driver företag inom RUT-sektorn. För ett halvår sedan fanns det en grupp här som var engagerad i styrelsefrågor.
Det har funnits olika projekt, bland annat ett som heter Styrelsekraft som Almi har drivit där man ska försöka att få fler kvinnor att bli aktiva i styrelser. Vi var i Andrakammarsalen, och jag har aldrig någonsin varit på ett möte med folk från hela Sverige - jag tror att vi var 80-90 personer. Det var en fantastisk kraft i salen.
Vad man var ledsen över var att regeringen tillsammans med Vänsterpartiet tyvärr lade ned denna verksamhet på samma sätt som ni nu också har lagt ned Kvinnors ambassadörskap, ett framgångsrikt projekt som har drivits via Tillväxtverket. Kvinnor har åkt runt i landet och informerat ungdomar och andra om hur det är att vara företagare och att kvinnor kan. Det har ni lagt ned.
Slutligen har jag också fått besked om att Winnet - som ofta består av ideella föreningar - som bedriver jämställdhetsarbete runt om i Sverige inte ska få några fortsatta pengar. Det innebär att om man inte har en kommun bakom sig med muskler och mycket pengar, blir det ingen verksamhet. Allt detta har ni medverkat till att lägga ned. Det tycker inte jag är jämställdhet.
Helena Lindahl (C):
Finansminister Magdalena Andersson var nyligen på Dagens industris Gasellgala. Där kallade hon RUT-avdraget för kostnadseffektivt. Det hon menar, kort sagt, är att avdraget skapar så pass många arbetstillfällen att det är en bra investering.
Det ska ställas mot att samma Magdalena Andersson innan hon fick finansministerhatten på sitt huvud faktiskt ville halvera RUT-avdraget så att inte "familjerna på Solsidan, Djursholm och Danderyd ska kunna fortsätta dra av för heltidsanställda hembiträden". Underförstått menar finansministern att RUT-avdraget skulle vara något slags subvention för att enstaka förmögna människor ska få lägre kostnader för heltidsanställd personal i hemmet.
Riktigt så ser inte bilden av RUT-användandet ut. Det vet vi. Det vet uppenbarligen också Magdalena Andersson nu. De tusentals företag som har startats på området har gjort att kvinnor har vunnit ekonomisk makt. Även bland de anställda är kvinnor i majoritet. Tre av fyra som får anställning i branschen kommer från arbetslöshet. Jag har en fråga till Jennie Nilsson.
Eftersom Magdalena Andersson nu tycker att RUT är en samhällseffektiv tjänst undrar jag om ni nu kommer att åtgärda de försämringar som ni har gjort på området.
Helena Lindahl (C):
Om Jennie Nilsson menar att de rätta betingelserna är de lovord som Socialdemokraterna vill föra ut kan jag väl säga att jag kanske inte är med i den hyllningskören. Det kan Jennie Nilsson ha rätt i. När det gäller den här frågan är jag faktiskt väldigt mån om detta, för det har skapat väldigt mycket jobb för kvinnor. Det finns massvis med statistik på det.
Dessutom har det gett kvinnor ekonomisk makt och möjlighet att bli företagsledare - man har startat många nya företag. Det som kanske gör mig mest bedrövad är att Jennie Nilsson nämner att det här är något slags subvention, precis som att det bara skulle vara en peng som staten har delat ut för att vara snäll mot en viss grupp.
Det här har faktiskt generat väldigt mycket tillbaka till samhället. Om till och med Magdalena Andersson nu har ändrat åsikt och säger att det är samhällseffektivt innebär det att det genererar arbetstillfällen. Det kostar inte staten något, eftersom många människor kommer i arbete, vilket gör att människor betalar skatt. Det blir också en inkomst för staten. Det vet vi redan. Vi står inför samhällsutmaningar.
Vi har nästan inga enkla jobb att erbjuda de nysvenskar som inte har någon utbildning. Vad ska vi göra med de människorna? I stället för att kapa RUT kanske man skulle utvidga RUT. Sedan skulle jag vilja komma till min fråga: Vad har den feministiska regeringen för planer på att utveckla kvinnors företagande? Det undrar jag med tanke på att RUT inte är en av grejerna.
Ni har också, som jag nämnde tidigare, lagt ned satsningen på kvinnors ambassadörskap, Styrelsekraft via Almi och nu också Winnet, som ger ideella organisationer runt om i Sverige möjlighet att jobba med jämställdhet och företagande. Vad finns det för planer från den feministiska regeringen på att utveckla kvinnors företagande?
Helena Lindahl (C):
Ja, nu står vi här igen, Håkan Svenneling! Jag skulle vilja prata lite turism med dig. Svensk turism går ju riktigt bra. År 2014 omsatte vi 268 miljarder, har jag läst på Visitas hemsida. Vi är också ett mycket exportberoende land.
Sedan år 2000 har den totala exporten ökat med 66 procent, men motsvarande ökning för turismen, det vill säga utländska besökares konsumtion i Sverige, är 138 procent. Många får sitt första jobb inom den här branschen, och det är också många ungdomar som jobbar där. Det problem som nu tornar upp sig är att regeringen inför fördubblade arbetsgivaravgifter för unga. Det kommer att slå hårt mot den här näringen.
Vi vet ju att marginalerna är mycket små, och den här kallduschen kommer inte att göra saken bättre. Tjänsteexporten växer i dag betydligt snabbare än varuexporten. Samtidigt vet vi att den globala turismen kommer att öka med drygt 60 procent fram till 2030.
Då är min fråga till Håkan Svenneling: Är det verkligen så klokt att fördubbla arbetsgivaravgifterna för unga när vi vet att turistnäringen är så beroende av ungdomar och många ungdomar också får sitt första jobb i denna bransch?
Helena Lindahl (C):
Tack för bra svar, Håkan Svenneling! Jag håller inte riktigt med när det gäller ungdomsarbetsgivaravgifterna, för jag kan se det från ett annat håll. Jag vet att många ungdomar har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden, och det är väl inte så konstigt. Om man inte har någon erfarenhet är det ju jättesvårt att tävla med någon som har massvis av erfarenhet. Självklart blir man bortvald då.
Låt oss säga att du, Håkan, skulle ha ett grävmaskinsföretag och att du skulle kunna välja mellan någon som inte har erfarenhet och kommer direkt från skolan och någon som har tio års erfarenhet, och du är ensamföretagare. Jag kan slå vad om vem du skulle välja. De facto är det så. Nåväl. Vi vet att regeringen kommer att avveckla Inlandsinnovation, men vi kommer att jobba mot detta ända tills vi ligger ned.
Jag vill bara meddela detta, så att ni vet. Nu pekar jag på Håkan med pennan också. Vi vet också att flera områden i Sverige tyvärr har blivit utan landsbygdsutvecklingspengar, Leaderpengar, och det vet jag att Håkan Svenneling känner till. Tyvärr är det fem områden av totalt 52 som har blivit utan. De kommer att vara utan i ungefär fem sex år.
Detta är projekt som startas från gräsrotsnivå, och en del av dessa pengar har också gått till lokala turistsatsningar. Vad har Vänsterpartiet för tankar och idéer när det gäller att utveckla turismen i berörda landsbygdsområden? Det är ju just dessa områden som är specifikt sårbara som också kommer att drabbas av sänkningarna.
Helena Lindahl (C):
Ett jämställt samhälle är ett hållbart samhälle. Det tror jag att de flesta kan hålla med om. När det gäller företagande ser det dessvärre inte ut så. Det är fortfarande fler män än kvinnor som både startar och driver företag i det här landet. Skulle fler kvinnor göra det skulle det gynna inte bara kvinnorna själva utan också svensk ekonomi och sysselsättning.
Tyvärr sjönk nyföretagandet bland kvinnor drastiskt mellan 2013 och 2014 med hela 40 procent. Det är ju allt annat än bra. Det är klart att man kan diskutera vad det beror på.
Personligen tror jag absolut att det har att göra med välfärdsdiskussionerna, där Vänsterpartiet har fått ett alltför stort inflytande över regeringens budget och man har åsikten att det ska vara fult att tjäna pengar. Halveringen av RUT har säkert också gjort sitt till.
Min fråga till Anna-Caren Sätherberg är: Hur jobbar ni som feministisk regering för att öka antalet kvinnor som startar och driver företag?
Helena Lindahl (C):
Tack, Anna-Caren Sätherberg, för svaret! Jag skulle bara vilja säga att mellan 2006 och 2012 ökade nyföretagandet bland kvinnor ganska mycket med 50 000 företag. Det som är anmärkningsvärt är att det mellan 2013 och 2014 minskade så drastiskt.
Jag skulle vilja gå in på det du sa, Anna-Caren Sätherberg, om uppdrag till Tillväxtverket och regionerna att jobba mer för jämställdhet och kvinnors företagande. De 36 miljonerna per år som man nu satsar har man tagit från organisationen Winnet. Jag vet inte om Anna-Caren Sätherberg känner till det.
Winnet är en ideell organisation som har funnits i 15 år - jag ser att det är flera i kammaren som nickar - och har gjort ett fantastiskt arbete när det gäller jämställdhet och kvinnors företagande. Organisationen har 8 000 medlemmar, så det är inte direkt några tanter som står utanför Ica med plakat och ropar om jämställdhet. Det är faktiskt en väldigt professionell och duktig organisation.
Det jag tycker är tråkigt är att regeringen i december informerade dem om att de inte skulle få mer pengar och att det samarbete som man haft i 15 år nu skulle upphöra. I stället vill regeringen fördela pengarna till regioner och Tillväxtverket. Då undrar jag: Vad kan vara mer lokalt och regionalt när det gäller jämställdhetssatsningen och satsningarna på kvinnors företagande än att låta människor och ideella organisationer med erfarenhet på plats göra det?
Varför tar man bort detta och inför ett ovanifrånperspektiv i stället?
Helena Lindahl (C):
Regeringen har de senaste åren dragit in alla satsningar riktade till kvinnors företagande och ledarskap. Det gäller Ambassadörsnätverket för kvinnor, som Annika Lillemets säkert har hört talas om. Det engagerade enormt många kvinnor i landet och gick i stort sett ut på att de skulle vara ambassadörer för kvinnors företagande. De åkte ut till organisationer och skolor och pratade om frågan.
Tyvärr har det dragits in. Något annat som också dragits in är Styrelsekraft för kvinnor, som hade till syfte att öka medvetandet och möjligheten för kvinnor att vara delaktiga i styrelser. Det senaste exemplet är Winnet. Det är en fantastisk ideell organisation som har funnits i 15 år.
Några dagar före juluppehållet fick man plötsligt besked om att man inte skulle få sina 36 miljoner, för de skulle gå till regionerna i stället. Det vi fick höra från Socialdemokraterna är alltså regeringens storsatsning på kvinnors företagande. Kvinnors nystartsföretagande gick ned med 40 procent mellan 2013 och 2014.
Då är det anstötligt att den enda satsning som regeringen gör är ett plocka bort 36 miljoner från en ideell organisation som sköter sig utmärkt för att lägga på regionerna. Eller som Sven-Erik Bucht sa: för att man ska implementera jämställdhetsbeslut i regionala utvecklingsplaner. Men hallå? Det borde man väl kunna göra ändå. Vi lever ju på 2000-talet. Inte ska man behöva 36 miljoner för att göra det.
Hur jobbar ni som feministisk regering för att på allvar öka antalet kvinnor som startar och driver företag?
Helena Lindahl (C):
Det är beklämmande och allvarligt att det svar vi får från representanter för en feministisk regering är att man tar 36 miljoner från den ideella organisationen Winnet, som har jobbat hårt med jämställdhet i regionerna och lokalt. De har också jobbat med kvinnors företagande.
De har dessutom jobbat internationellt för att implementera denna framgångsrika modell på andra ställen. Nu får de stänga sina kontor. Jag träffade dessa kvinnor förra veckan när de hade sitt årsmöte. De var förtvivlade och sa: Vad ska vi göra nu? Tycker regeringen inte att vi har gjort ett bra jobb?
Det fick de inte ens veta, för både Sven-Erik Bucht och Mikael Damberg gjorde sig oanträffbara under ett helt år, fram till den dag de tog beslutet att regionerna skulle få de 36 miljonerna. Om detta är den feministiska regeringens storsatsning på kvinnors företagande och jämställdhet blir jag mörkrädd. Det finns regleringsbrev.
Även om vissa projekt är tidsbegränsade kan man i regleringsbrevet till en myndighet, till exempel Tillväxtverket, påpeka att det är viktigt att myndigheten driver frågor om jämställdhet och kvinnors företagande. Men inte ens det har ni gjort, för ni tycker inte att det är viktigt. Ni kapar kvinnligt företagande vid fotknölarna.
Ni utreder vinster i välfärden, ni halverar RUT och drar in alla satsningar riktade till kvinnors företagande. Det är en kvinnofientlig regering. Att kalla sig för feministisk i detta sammanhang är ett hån mot alla kvinnliga företagare runt om i landet.
Helena Lindahl (C):
Tack, ministern, för ditt tal om exportstrategin. Jag vill först framhålla att det är jättebra att man gör den här satsningen. Den är otroligt viktig. Mikael Damberg sa tidigare att bara 10 procent av svenska företag exporterar. Om fler skulle göra det skulle sysselsättningen öka och svensk ekonomi tjäna på det.
Men det måste också vara viktigt med goda förutsättningar på hemmaplan. Om svenska företag inte är konkurrenskraftiga redan från början blir det väldigt svårt när de ska jobba och konkurrera internationellt. Regeringens exportoffensiv innebär ungefär 225 miljoner för 2015 och drygt 300 miljoner för resten av mandatperioden per år.
Jag måste igen komma in på det som bekymrar mig. Ni aviserar skatter för företagen med 27 miljarder redan i år. Det är den största skattehöjning som någon regering har genomfört de senaste 20 åren. Det finns andra saker också.
När man aviserar om kilometerskatt eller talar om att begränsa vinster i välfärden påverkar allt sådant inhemskt företagande och förutsättningarna för det. Jag hoppas och tror att Mikael Damberg tar det på allvar. Det är inte positivt för svenskt företagande.
Jag vill fråga Mikael Damberg: På vilket sätt är det en offensiv satsning på export och svenskt näringsliv när man å ena sidan satsar 300 miljoner på export och å andra sidan storbeskattar de inhemska företagen med 27 miljarder redan detta år?