Erik Ullenhag (L):
Modern politik är på många sätt rätt märklig. Det som förs fram i den politiska debatten är det dagsaktuella, och då verkar det ofta kraftfullt. För drygt ett år sedan var vi i en situation med ett fruktansvärt tragiskt mord på utrikesministern. Vi hade haft andra incidenter där psykiskt sjuka människor hade skapat stor tragedi. Många av dem hade sökt men inte fått vård. Psykiatrin stod på dagordningen.
Det vi såg var egentligen ett resultat av en oförmåga att prioritera från socialdemokratiska regeringars sida under tio års tid. Man klarar inte i ett land med världens högsta skatter att prioritera de grupper som är allra mest utsatta, det vill säga, i det här fallet, de psykiskt sjuka. Det bekymmersamma med dagens regering är att man, herr talman, verkar ha något slags mästerskap i att smita undan ansvar.
Thomas Bodström har besökt parlamentet i dag, och jag tror att det var fyra eller fem gånger som han skjutsade bollen vidare för tillståndet i rättsväsendet till någon annan. Vad gäller psykiatrin gick man vid ett par tillfällen tidigare ett steg längre. Man försökte inte bara smita undan ansvaret för vad som hade skett, utan man tänkte också att det var finurligt att tillsätta en psykiatrisamordnare - då kunde man gömma sig bakom psykiatrisamordnaren Anders Milton.
Det kan ju vara bra om det är så att psykiatrisamordnaren kommer fram till ett antal kloka förslag som sedan genomförs. Men det som bekymrar mig och Folkpartiet för närvarande är hur mycket av det som psykiatrisamordnaren föreslår som kommer att genomföras. Som tidigare interpellanter har talat om har Anders Milton redan gått ut och sagt: Jag får inte de pengar jag behöver, jag får inte de pengar jag föreslår.
Vi ser bara drygt ett år efter mordet på utrikesminister Anna Lindh att det finns ett stort antal exempel på landsting runtom i Sverige som har psykiatrin som besparingsobjekt. Gunnar Nordmark har i sin interpellation lyft fram vad som händer med personer som döms till sluten rättspsykiatrisk vård, bland annat för att de kunnat trakassera andra människor, att de kan inte åläggas restriktioner.
För de allra flesta människor borde det vara ganska naturligt att säga att de restriktioner som man kan ålägga en person för att han eller hon inte ska fortsätta att trakassera ett brottsoffer ska man kunna ha även inom rättspsykiatrisk vård. Uppenbarligen har den här frågan varit svår för regeringen och för ministern. I svaret till Gunnar Nordmark i dag säger ministern: Jo, men vi ska avvakta vad Anders Milton säger.
Nu har Gunnar Nordmark läst tidningen och berättat för ministern vad Anders Milton säger, det vill säga att vi ska ha restriktioner så att man inte ska kunna fortsätta att trakassera i ett läge där man har dömts till rättspsykiatrisk vård. Det vore då klädsamt ifall ministern i dag kunde ge ett tydligt besked om man på den här punkten kommer att följa psykiatrisamordnarens förslag eller om man kommer att göra som med resurserna, det vill säga att man inte följer vad psykiatrisamordnaren föreslår.
Nu är det ju så att även som opposition ska man ge en ny minister en chans. Ylva Johansson har tidigare ställt till med elände i svensk skola. Nu har jag hopp om att en del av det som sker på Socialdepartementet kommer att vara bra. Jag hoppas, Ylva Johansson, att du inte hakar på Thomas Bodström och de andra och tävlar om att smita undan ansvar. Det som är viktigt att komma ihåg är att det är socialdemokratiska regeringar som har styrt detta land i tio år.
Det är den socialdemokratiska regeringen som bär ansvar för tillståndet, och det ansvaret är kollektivt. Men den fråga som är särskilt intressant att få svar på i dag är om Ylva Johansson nu kommer att följa psykiatrisamordnarens förslag, det vill säga att införa restriktioner för dem som har dömts till rättspsykiatrisk vård.