KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Oscarsson (KD):
Varför är det statsrådet Hallengren som är bättre på att avgöra vad som passar för Anton eller Alicia, som kanske är extra känsliga för att vistas i förskolemiljön? Varför får inte deras föräldrar möjlighet att ta hand om det själva?
Hur kan det komma sig att en socialdemokratisk förskoleminister eller socialdemokratisk statsminister på ett bräde kan avgöra vad som är bäst för nästan en halv miljon barn? Frågan är: Vill svenska folket verkligen få det här skrivet på näsan? Vill man bli hunsad på det här viset? Jag tror inte det.
Många minns nog ännu hur Göran Persson och Bosse Ringholm för några år sedan hävdade att de som själva tar hand om sina barn inte gör en samhällsinsats. Det är ju precis tvärtom! Ekonomiskt finns det bara vinster för samhället med att införa ett vårdnadsbidrag. Låt mig kortfattat beskriva hur vi kristdemokrater vill ge makten tillbaka till människor i Sverige så att de kan utforma sitt liv som de vill.
Det finns några enkla steg som kan ge föräldrar mer tid tillsammans med sina barn. I ett Sverige styrt av alliansen med ett starkt kristdemokratiskt inflytande kommer fler föräldrar att få mer tid med sina barn. En barndom går, som bekant, inte i repris. Därför vill vi, i motsats till statsrådet Hallengren, ge föräldrar ekonomisk möjlighet att leva här och nu med sina barn.
Vi vill efter föräldraförsäkringen ge föräldrarna barndagar som övergår i ett kommunalt vårdnadsbidrag på 6 000 kr per månad för tiden fram till dess att barnet börjar i sexårsverksamhet - långt ifrån de 3 000 kr som statsrådet var inne på. Det var tio år sedan. Du har inte alls hängt med i den här debatten. Jag vet inte var du har varit någonstans.
Vi vill dessutom satsa på förskolan. Vi vill satsa på dagmammorna, som ni nu långsamt svälter ut. Vi vill behålla de öppna förskolorna. Kort sagt: Vi vill ge mer valfrihet och mer personlig makt - mer av det som riksdagen beslutat om. Allt är dessutom finansierat i vår budget.
Min konkreta fråga till dig, Lena Hallengren, är: Varför är ni så rädda för att ens på prov låta några kommuner införa ett kommunalt vårdnadsbidrag? I debatten före den här använde socialminister Andnor den slogan som ni nu kör med hela tiden: Alla ska med - så enkelt är det!
I det här fallet känns det som att ni menar: Alla ska med, alla ska göra likadant, alla ska stöpas i samma form - så enkelt är det! Så tycks det vara för er. Men kom ihåg, statsrådet: Alla barn är olika. Vilka är det som känner sina barn bäst? Naturligtvis är det föräldrarna.
Vi kristdemokrater vill att det som man kan besluta vid köksbordet ska man också kunna besluta vid köksbordet. Det ska man inte bestämma på Rosenbad. Det är därför det är en så viktig fråga, en hjärtefråga, och det har det varit för oss hela tiden, nämligen att ge den här makten tillbaka till föräldrarna och myndigförklara dem. Så enkelt är det!
Mikael Oscarsson (KD):
Ja, det är symtomatiskt att det är tre kristdemokrater som debatterar detta, för det är en hjärtefråga för oss att myndigförklara föräldrarna, att de ska få valfrihet.
Är det egentligen inte ganska självklart, statsrådet Lena Hallengren, att det inte är en rättvis fördelning om vi har 120 000 kr i form av gemensamt finansierade skattepengar och det ena barnet får en viss del av dessa pengar för omvårdnad medan det barn som är hemma, vars föräldrar väljer den omsorgsformen, får noll kronor?
Det är orättvist och snett att det förhåller sig på det viset, och för oss är det en hjärtefråga att ändra på det. En partikamrat till statsrådet, forskaren Per Kågeson, har i sin forskning om mer tid för barnen påpekat att det finns många barn som skulle må bäst av att dagisdebutera vid tre års ålder.
Vissa barn är extra känsliga både för fysiska sjukdomar och för annat. I dag finns inget av denna valfrihet. Han tar också upp att stressjukdomarna ökar, liksom utskrivningen av magsårsmediciner och antidepressiva medel.
När det gäller tinnitus, som Dagens Nyheter nyligen tog upp, säger drygt 60 % av sjuåringarna att de haft problem, att det tjuter och ringer i öronen. För sju år sedan var den siffran 12 %. Under denna tid har förskolegruppernas storlek ökat.
Frågan är vilket ansvar statsrådet har för de barn som inte passar in, när det inte är bra för barnen att börja på dagis vid ett års ålder. När ska det bli valfrihet på det här området?
Mikael Oscarsson (KD):
Det är ganska svårt att inte komma in på DO och hennes agerande med tanke på det ämne som vi har debatterat. Men jag välkomnar svaret och den debatt som vi har haft. Jag hoppas nu att vi kan dra ett streck över den debatt som DO har förorsakat och den skrämselpropaganda som har varit.
Men jag tror ändå att det skulle vara bra om skolministern inför våren tittar på om det inte på något sätt borde sättas på pränt, kanske till och med i lagstiftningen, att det är okej att ha skolavslutningar i kyrkan och att detta är någonting som vi har varit överens om har varit en mångårig tradition.
Lärare ska inte tvingas att ha skolavslutningen i en kyrka, men den självklara möjligheten ska finnas. Det är det som är så viktigt. Och jag har i denna debatt velat få detta klargjort. Jag är väldigt glad för det klargörande svar som jag har fått från skolminister Jan Björklund, och jag önskar honom en riktigt god jul.
Mikael Oscarsson (KD):
Det är fråga om synergieffekter när ett samgående sker. Det är inget konstigt. Det står i vårt betänkande. Det har legat till grund för de överväganden som har gjorts.
Vi har flera gånger under den här debatten kommit tillbaka till att oppositionen visserligen är för ett samgående men inte med den danska post som finns. Man vill inte se de möjligheter som finns. Man vill ha kakan men är emot den post som finns.
Det är det här som erbjuds, och det kommer att vara till gagn för Posten och dess möjligheter att bedriva en effektiv posthantering nu och i framtiden.
Mikael Oscarsson (KD):
Kent Persson säger att han är oroad över detta samgående. Men egentligen är väl Kent Persson och hans parti rädda för allt vad privat företagsamhet heter, ser faror och vill att alla viktiga funktioner i samhället ska vara statligt ägda. Det är egentligen där skon klämmer.
Det var också därför Vänsterpartiet var emot avregleringen 1994, som nu har blivit ett föredöme för en stor del av Europa. Det tycks hela tiden vara Vänsterpartiets självpåtagna roll att vara på defensiven och bromsa alla förändringar.
Nej, en regering måste i dag se till vår omvärld som den ser ut med den konkurrens som finns. Det finns inga möjligheter för Posten att verka vidare som det har varit nu.
Om Posten ska stå stark även i framtiden och klara sitt uppdrag att dela ut post i hela Sveriges land måste det till förändringar och samarbete. Det bästa som stod att finna var detta samarbete som erbjöds via samgåendet med den danska Posten.
Jag tror att det blir till stort gagn för Posten och alla dess kunder, såväl för företagare och entreprenörer som för enskilda.
Mikael Oscarsson (KD):
Det är roligt med Kent Perssons engagemang för riskkapital och viljan att företag ska få möjlighet att få de pengar de behöver. Då vill jag fråga först: Kommer förmögenhetsskatten och lex Uggla att återinföras om oppositionen får bilda regering? Hur bidrar detta i så fall till tillkomsten av riskvilligt kapital? I Finland har man avskaffat det.
Där stöddes det av socialdemokraterna. Jag vet inte hur vänsterpartiet ställde sig där. Men hur ställer sig Vänsterpartiet här nu? När man talar om företagande är den tanke jag får: Hur ser egentligen Vänsterpartiet på företagande?
Har vi rätt andel statligt ägande i Sverige, eller ska det öka? Jag vet att Vänsterpartiet har haft en intern debatt om att det borde vara mer av förstatligande. Jag tycker att det är viktigt att få reda på hur ni står i den frågan.
Mikael Oscarsson (KD):
Det är tydligt att Kent Persson har en väldig tro på att det är staten som ska fixa allt. Det är staten som ska ha riskkapital. Det är staten som ska lösa det här. Jag konstaterar att den enkla frågan hur Vänsterpartiet ser på företagande, om vi behöver mer av förstatligande i Sverige eller inte, lämnar Kent helt obesvarad.
Vad gäller riskkapitalet i Sverige satsar regeringen på en översyn för att ytterligare förbättra det. Jag nämnde i mitt anförande behovet av att införa ett riskkapitalavdrag. Det fanns under den förra borgerliga regeringen. Det är något som vi har slagit fast i Bankerydsuppgörelsen att vi ska arbeta för. Nu är det på gång att regeringen ska utreda det.
Jag är förvissad om att det kommer mer av förstärkningar till företag som vill exportera ännu mer, för detta är jätteviktigt. Inte minst när det gäller miljökunnandet har vi en jättemöjlighet. Den ska vi ta. Jag är övertygad om att det kommer en hel rad med förbättringar med riskkapital i vårt land.
Mikael Oscarsson (KD):
När det gäller engagemang för företagande är vi i alliansen rörande överens om att på alla tänkbara sätt se till att få ett bättre företagsklimat. I en översyn av vad som har hänt under de här ett och ett halvt åren konstaterar man att vi har lyckats betydligt bättre i arbetet än vad Socialdemokraterna gjorde under tolv år.
Det är en väldig skillnad i engagemang och det är en väldig skillnad i att leverera. Jag vill ställa samma fråga till Karin Åström: Kommer förmögenhetsskatten och lex Uggla att återinföras om oppositionen får bilda regering? Hur bidrar det i så fall till ökad tillkomst av riskvilligt kapital?
Hur förklarar oppositionen Sveriges kraftiga klättring vad gäller den konkurrenskraft som har skett under det senaste året om den inte beror på regeringens ekonomiska politik? Konjunkturen kan knappast vara svaret eftersom hela världen har upplevt en kraftig konjunkturuppgång.
Mikael Oscarsson (KD):
Karin Åström ber att få passa på frågan om förmögenhetsskatten och lex Uggla kommer att återinföras om oppositionen får bilda regering. Det blir intressant att se. Jag hoppas att ni kan lyssna på systerpartiet i Finland som har varit med och avskaffat den. Det ska bli intressant att se.
Än så länge har ni varit hårdnackade motståndare. Det är märkligt att ni inte förstår sambandet. Förmögenhetsskatten är en skatt som har drivit ut hundratals miljarder från vårt land. Pengar som drivs från Sverige skulle naturligtvis kunna arbeta här i stället. Det är självklart att det har en påverkan på riskvilligt kapital.
Vad regeringen har gjort för företagsklimatet har flera av talarna före mig räknat upp. Det är skatteavdrag för hushållsnära tjänster, förlängd redovisningsperiod för moms, arbetsgivarnas sjuklöneansvar efter andra sjukveckan har slopats, rätten till heltid har slopats.
Det är ett kraftfullt arbete på gång när det gäller att minska regelbördan. EU har slagit fast att man ska minska bördan med 25 procent till 2012. Vi har sagt till 2010. Alla statliga myndigheter och departement har fått rapportera vad man kan göra. Ett regelråd är på gång. Man kommer att göra det som er regering sade sig göra, men ni kom aldrig till skott. Vi kommer att leverera.
Var så säker!
Mikael Oscarsson (KD):
Jag vill tacka försvarsministern för hans svar. Dock har försvarsministerns svar gett mig nya frågor. Men först vill jag säga att det här inte är någon regionalpolitisk debatt eller fråga. De 550 jobben i Uppsala är värdefulla, men Uppsala ligger faktiskt bäst till enligt de senaste siffrorna från Arbetsmarknadsverket när det gäller arbetslöshet.
Jag har begärt den här debatten därför att jag anser att detta rör rikets säkerhet. Vad frågan gäller är om vi ska behålla en militär flygbas med omedelbar luftförsvarsförmåga över Mälardalen.
Vad vi egentligen pratar om är att vi har ett flygförsvar som i dag består av insatsförband på två platser, Blekinge i söder och Norrbotten i norr. Sedan har vi Såtenäs där man har utbildning när det gäller JAS. Fru talman!
Lite av kärnfrågan, vad jag vill föra fram med den här diskussionen, är att det är en väldig skillnad med att ha Uppsala kvar. Vi vet alla här hur Sveriges karta ser ut. Vi har då möjlighet till nära luftförsvar i norr, i söder och i Västra Götaland. Men försvaret över landets huvudstad, där flest människor bor, där vi har ledningen för landet, är vi nu på väg att överge.
Det tycker inte jag är rimligt. Nu till svaret. Tillgängligt och flexibelt, säger försvarsministern. Det instämmer jag i. Men gäller inte det luftförsvaret? Hur blir luftförsvaret av Stockholm och Mälardalen mer tillgängligt och flexibelt om den enda befintliga militära flygbasen i området läggs ned? Den frågan vill jag gärna ha svar på. Kriget i Georgien var försvarsministern inne på i sitt svar.
Ja, det tycker jag är en väldigt viktig påminnelse om att historien inte har tagit slut. Jag tror inte att det finns någon här i kammaren som trodde det. Men det är i alla fall en påminnelse om att historien inte har tagit slut.
Det var också i samband med kriget, vill jag påminna försvarsministern om, som allianspartiledarna i en debattartikel i Svenska Dagbladet sade: Därför kan vi konstatera att förändringar i grundorganisationen inte kommer att behöva genomföras. I svaret är försvarsministern på något vis inne på att det skulle vara försvarets ensak om man vill lägga ned den militära flygbasen i Uppsala.
Det tycker jag är mycket märkligt. Försvarsministern kan inte mena allvar med att han friskriver sig från sitt ansvar som ansvarig minister. Jag har fått ta del av internutredningar från Försvarsmakten - det är jag säker på att försvarsministern också har gjort. Det finns inga realistiska alternativ till Uppsala. Och det här är inte fråga om några smärre organisatoriska förändringar.
Det handlar, fru talman, om att vi lägger ned uppemot 70 procent av vår verksamhet i Uppsala. 70 procent av personalen kommer att flyttas. Man lägger ned flygplatsen. Sedan lägger man ned övrig verksamhet, flyttar över den till Enköping. Då är det 70 procent av personalen.
Det blir på något vis ett fullbordat faktum som vi ställs inför 2011. Det finns ju då naturligtvis inget alternativ till att lägga ned Uppsala. Under de sista sekunderna som jag nu har på mig skulle jag vilja skicka med en fråga: Hur mycket kommer det att kosta att göra alla de nya investeringar som krävs för att flytta över verksamheten till Enköping?
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tycker att det har varit en viktig debatt, och jag hoppas att den får fortsätta. Det här är viktiga frågor för Sveriges säkerhet. Grundfrågan är: Ska Sverige bli det enda landet i västvärlden som inte har en militär flygbas i nära anslutning till huvudstaden och landets ledning? Jag tycker att det är orimligt, och jag tycker inte att jag har blivit klokare av de svar jag har fått här.
Inte heller har jag blivit klokare beträffande vad det kommer att kosta att flytta över stridsledningsskolan, utbildningsenheten. Jag har fått uppgifter om miljardkostnader men får inga svar. Om vi skulle bygga upp berghangaren i dag skulle det kosta ett par miljarder eller så. Det är självklart att det är jätteviktigt att ha ett fortifikationsskydd för 40 JAS-plan. Om vi lägger ned detta är det för alltid borta.
Vad gäller att använda andra flygplatser har det gjorts en internutredning. Det är ju så att det inte finns några flygplatser i Mälardalen som med kort varsel kan svara upp mot de möjligheter som finns i dag med landningshjälpmedel, flygtrafikledning, uppställningsplatser, hangarer, förråd, vapen och bränsle.
Det är också vad Försvarsmakten har sagt: Man måste ha en militär flygbas inom en tiomilsradie. Försvarsministern var förut inne på att vi skulle ha ett snabbare försvar och kunna mobilisera bättre.
Jag ser inte på något vis hur det här beslutet, om det skulle bli så här, skulle hjälpa till så att vi får en bättre beredskap och snabbare möjlighet att försvara huvudstaden. För Sveriges folk, inte minst för alla oss som bor i Mälardalen, är det en trygghetsfråga. Jag tycker att försvarsministern och regeringen måste sätta ned foten. Det går inte att lämna över den här frågan och säga att den inte är så stor.
Den är jättestor, och det är en fråga som kräver riksdagsbeslut, anser jag.
Mikael Oscarsson (KD):
När vi talar om konflikten och problemen i Mellanöstern är det viktigt att se skolböckernas betydelse och den våldsindoktrinering som sker i dem. Västbanken och Gaza har av regeringen valts ut som ett av de landområden som Sverige ska fortsätta att bedriva utvecklingssamarbete med.
Under 2008 uppgår det svenska biståndet till området till ca 700 miljoner kronor. Sverige är därmed det land som ger allra mest bidrag till den palestinska myndigheten per capita. I dag har vi tack vare några organisationer som analyserar palestinska medier och litteratur möjlighet att ta del av innehållet i palestinska läromedel.
På detta sätt kan vi följa hur fredssträvandena ser ut på bägge sidor av konflikten. Resultatet är nedslående för dem som hoppas på fred och försoning i regionen. Det är speciellt beklämmande att se att den senaste palestinska läroplanen som utarbetats av al-Fatah ytterligare har radikaliserats. I dagens läroplan är inte längre konflikten mellan Israel och palestinierna territoriell som kan lösas med hjälp av förhandlingar.
Den lyfts i stället fram som en religiös konflikt där varken eftergifter eller kompromisser tillåts. Skolböckerna utmålar hela nationen Israel som historiskt islamistisk mark som under inga omständigheter kan ges upp. Det är också viktigt att se att det är hela staten Israel som är i blickpunkten i fredsprocessen.
Bildandet av den judiska nationen betecknas som den största katastrofen i världshistorien. Förintelsen under andra världskriget omnämns inte heller med ett enda ord i skolmaterialet. Det är en förnekelse som är beklämmande och som till och med skulle vara olaglig i många länder i världen. Trots att historieböckerna nämner nazisternas rasism och krigsförbrytelser undviker man att med ett enda ord nämna förintelsen av sex miljoner judar.
Genom att medvetet förvränga historien och ge religiösa skäl för att misskreditera den judiska nationen sår man frön av hat och bitterhet, vilket kan bidra till att förklara hur rekryteringen av självmordsbombare lyckas. Martyrskap och kampen mot de otrogna lyfts fram i små barns läroböcker som något ädelt och eftersträvansvärt.
Det är viktigt när vi ser på denna konflikt att se på en annan konflikt i världen, nämligen den framgångsrika fredsprocessen på Nordirland. Då förband sig de stridande parterna att satsa på medveten fredsundervisning på alla nivåer i samhället, framför allt riktad till barn och ungdomar.
Man var mycket medveten om att roten till konflikten inte kunde ryckas upp så länge hatpropaganda av olika slag tillåts florera i samhället, särskilt i skolböcker. Jag vill ställa ett par konkreta frågor till utrikesminister Carl Bildt.
Med tanke på de stora bidrag som vi ger till den palestinska myndigheten, är det inte dags att ställa frågor eller att göra en offentlig granskning av läroböckerna? Är det rimligt att svenska skattepengar i lika hög grad fortsätter att ges? Om hatpropagandan fortgår, är det inte rimligt att vi ställer krav på en förändring?
Det tror jag är en förutsättning för att det ska bli den fred som vi alla efterlängtar i Mellanöstern.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag vill först vända mig till utrikesminister Carl Bildt och tacka för beskedet att han bejakar en granskning av de skolböcker som de palestinska myndigheterna står bakom.
Om vi ska få se en framgångsrik fredsprocess är det jätteviktigt att hatpropagandan i skolböckerna tas bort och att det i stället får bli fredsfostran. Det tror jag är oerhört viktigt. För framtiden i Mellanöstern måste hatet som finns i skolböckerna försvinna.
Det går inte att ha skolböcker där Israel inte ens finns med på kartan. Jag vill också säga något om situationen i Israel och den fruktan som så många föräldrar har.
Jag är själv pappa till tre barn - Robin som är tio år, Alexander som är åtta och Lisa som är sex - som varje dag ska ta sig till skolan. Vi måste tänka oss in i den fruktan som så många israeliska föräldrar har haft varje dag med tanke på alla självmordsattacker: Kommer mina barn hem från skolan igen? Det var ju därför muren kom till. Den är förresten till största delen inte någon mur.
90-95 procent av den är ett staket. Muren kom till för att skydda och ge mer trygghet för barn och ungdomar och hela befolkningen. Det har också visat sig att den har hjälpt. Den har tagit bort nästan alla självmordsbombningarna. När vi diskuterar detta måste vi se att den kom till för att skydda mot terrorhandlingar. Låt oss inte glömma det i den här debatten.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag vill tacka miljöminister Andreas Carlgren för svaret. Låt mig först få dra lite av upprinnelsen till interpellationen och de stora problem som man har vid nedre Dalälven med den enorma, olidliga förekomsten av myggor och särskilt sticticus, den speciella myggan som inte surrar omkring som andra mygg utan som direkt går till attack och finns i så enorma mängder.
Sommaren 2000 besökte den framlidne socialdemokratiske miljöministern Kjell Larsson området och fann då att det här inte var rimligt. Bara som ett exempel vet jag att han reagerade väldigt starkt på dagisverksamheten där, och ännu i dag får barnen vistas inom myggnät.
Det blir en massa problem, psykiska problem och problem för näringslivet. Den som inte har varit däruppe kan inte förstå det. Då är frågan: Varför blir det här en fråga för riksdagen? Man brukar säga att betydande myggproblem är det om det är 2 000 mygg per natt i en så kallad myggfälla. Är det 5 000 mygg per fälla och natt anses som det som ett mycket stort myggproblem.
Vid 10 000 myggor per natt passeras gränsen för olidliga myggproblem. I området kring nedre Dalälven uppmättes exempelvis förra året 77 000 mygg i en enda myggfälla på en natt. Det är nästan 40 gånger över gränsen för betydande myggproblem och 8 gånger över gränsen för olidliga myggproblem.
Jag var själv däruppe så sent som i torsdags kväll och träffade ortsbefolkningen och fick en rad vittnesbörd om hur det här slår mot dem och den oro som de har inför kommande säsong. Nu säger miljöministern att frågan bereds, att man ska titta vidare på detta med inriktningen att myggbekämpningsprojektet ska fortsätta.
Då vill jag ställa en fråga: När kan vi räkna med ett besked? Det här myggprojektet har ju pågått i fem års tid, och nu har tiden gått ut. En delegation därifrån var nere här i slutet av förra året och fick beskedet att det inte blir någon fortsättning på projektet.
Det är viktigt att de som arbetar med det här får besked, och det måste de få i början av hösten. Annars kommer de att söka sig till andra arbeten. Det är alltså viktigt med ett klart besked. Om vi inte får besked i dag, när kommer då beskedet om en fortsättning för projektet?
Det är viktigt att framhålla att det här kan man göra någonting åt. Det finns ett medel, BTI, och det är ett naturligt bekämpningsmedel. Det finns i naturen. Och det visar sig genom den noggranna forskning som har gjorts, och som staten har stött, att det inte skadar djur och människor, men det skadar någonting och det är de här stickmyggen.
Det är också ett medel som används i 18-20 av Europas länder. Mycket av turistnäringen i Frankrike skulle vara nedstängd om det inte vore för myggbekämpningen. För att inte tala om, herr talman, hur det är i Florida. I princip i hela Amerika använder man det här bekämpningsmedlet, och det har man gjort i över 30 års tid.
Det här är ett problem som inte kommer att bli mindre i framtiden med de växthuseffekter som vi kan se framför oss. Det är viktigt med ett klart besked om att myggbekämpningsprojektet får fortsätta och inte kommer att avslutas.