Ola Johansson (C):
Åhörare, får jag säga fast de är på väg ut - detta är en debatt som angår de ungdomar som lämnar lokalen nu. Det är deras framtid och deras möjligheter att få tag på en bostad vi talar om. Varför står det i punkt 44 i januariavtalet att hyresmodellen ska reformeras? Jo, bostadsbyggandet har minskat. Byggmålen har aldrig uppnåtts.
Från att under alliansregeringens tid ha ökat - från en ganska blygsam nivå; det ska erkännas - har byggandet nu börjat minska igen. Trots att man slår sig för bröstet och säger att si och så många bostäder har skapats tack vare att byggsubventioner har återinförts är det ännu inte någon som har lyckats bevisa att någon enda bostad har tillkommit tack vare dessa subventioner.
Däremot - och det ska man ha stor respekt för - finns det en oro för vad som sker när de nu tas bort. Detta, fru talman, är det yttersta beviset för hur skadligt det är att införa byggstöd: hur svåra de är att avveckla utan att det får omedelbara konsekvenser för dem som står inför en byggstart. Fru talman!
Jag har stor respekt för att det, som Ola Möller var inne på, har varit svårt att ingå avtalet. Vi i Centerpartiet hade hellre genomfört denna reform tillsammans med allianspartierna; det ska också sägas. Men det hade i så fall skett med Sverigedemokraterna som överrock. När vi lyssnade till Roger Hedlunds anförande fick vi klart för oss hur långt från allianspartierna Sverigedemokraterna står i denna fråga.
Det är mycket tydligt att Sverigedemokraterna i detta fall är att betrakta mer som socialister än som något annat. Regeringspartierna har kommit överens med Centerpartiet och Liberalerna om att införa fri hyressättning i nyproduktion och att det som alternativ ska gå att förhandla kollektivt, så som sker i dag. Fru talman! Jag avstår från att kommentera Ola Möllers tolkning och hänvisar i stället till de utredningar som ska påbörjas under 2019 och genomföras till 2021.
Men jag tänker ändå nämna lite om vår ingång i detta. Centerpartiet har varit pådrivande. Detta är en av många framgångar som vi kommer att vårda i samarbetet kring de 73 punkterna i januariavtalet.
En stegvis reformering av sättet vi sätter hyror på behövs om vi ska kunna bota det sjukdomstillstånd som förlamar och hindrar människor från att söka utbildningar, byta jobb, flytta ihop och flytta isär och som också begränsar svenska företags möjlighet att rekrytera och anställa rätt kompetens. Den svenska bostadsmarknaden har varit dysfunktionell under lång tid.
Vi vill bryta det dödläget och göra något åt det. Man kan konstatera att svensk bostadsmarknad präglas av ett stort misslyckande: Det finns varken bostäder eller marknad. Den hyressättningsmodell som vi har i dag har sina rötter i krigsåren på 40-talet. Den drabbar de utsatta hårdast - de utlandsfödda, studenterna, de som saknar kontakter och är nya på en ort.
Man måste nämligen använda sig av kontakter för att över huvud taget få tag i en bostad, kanske genom andrahandsuthyrning. De svarta marknaderna växer. Människor bor i bostäder med osäkra kontrakt och tvingas flytta runt. Det uppges, fru talman, att 24 000 hyreskontrakt årligen förmedlas av kommunernas socialtjänster. Kommunerna är således landets största hyresvärd.
Detta visar om inte annat på behovet av någon form av social bostadspolitik, som Larry Söder var inne på. Det är de människor som står allra längst från bostadsmarknaden och som har ett omedelbart och personligt behov av att få tag på en bostad som ska bli föremål för en sådan social bostadspolitik.
Det är för dem som bostäder är en rättighet - inte för det stora flertalet som jag och Momodou och andra, som har hyggliga förutsättningar att på egen hand skaffa sig en bostad. Men också för människor som har goda förutsättningar har möjligheten att köpa en bostad stängts. Det är i dag fler som konkurrerar om få hyresrätter. Allt som byggs är därför ett välkommet tillskott eftersom det sätter igång flyttkedjor.
Men som Larry Söder också var inne på är det väldigt svårt för människor som vill köpa sin bostad att göra det. Därmed är man också med och konkurrerar om de få hyresrätter som finns. Motståndet från dem som inte vill se en förändring är massivt, och inte oväntat är det också fullt av överdrifter. Man hotar med "marknadshyror" och chockhöjning av hyrorna som drabbar alla.
Man säger att bostadsföretagen oavsett hur efterfrågan ser ut kommer att vilja ta ut ockerhyror. Inget kan vara mer felaktigt. Ingen hyresvärd vill stå med en tom lägenhet. Då hyr man hellre ut den med förlust. Många målar upp en skrämselbild av vad som sker när hyrorna kan sättas fritt i nyproduktion, som vi vill.
Inget kan vara mer felaktigt, och hela debatten bygger på ett enda stort, fundamentalt tankefel, nämligen att bostadsbristen skulle vara ett konstant tillstånd som det inte går att påverka. Det går att ändra, men det kommer att ta tid. Det går att råda bot på bostadsbristen.
Vi kommer att få ett läge där det finns lägenheter att välja på och där det finns bostäder med höga och med låga hyror, som inte styrs av ett bruksvärde utan av hur attraktiva bostäderna är, var de finns och vilken standard de har - precis som på vilken bostadsmarknad som helst i andra länder. Det är Sveriges system som är ovanligt. I Finland och Tyskland kan man kombinera fri hyressättning med låga trösklar.
Man har ingen bostadsbrist, och det är möjligt för alla att någonstans påbörja sin bostadskarriär och ta sig vidare. Fler bostäder behövs för att flyttkedjorna ska fungera. Dagens reglering bromsar flyttkedjornas funktion. De som försvarar dagens system - vi har hört dem tala här tidigare - har inga egna lösningar när det gäller att förändra situationen för dem som står utan bostad, annat än mer statliga pengar och mer kommunal och statlig styrning.
Men det är glädjande att det finns en bredare uppslutning kring att utreda ett nytt sätt att sätta hyror på. Fri hyressättning kommer inte att göra nya hyresrätter dyrare än vad de är i dag, för nya hyresrätter har höga hyror.
Det beror på höga byggkostnader och på den osäkerhet som många känner inför eventuella förhandlingar med Hyresgästföreningen om en bruksvärdeshyra, alternativt att de av välvilja godtar att en så kallad presumtionshyra tas ut. Bruksvärdessystemet, som ju är under debatt här, har bara haft till syfte att skydda insiders. I stället har systemet motverkat viljan att bygga, och det vill vi förändra.
Systemet med presumtionshyror infördes för att skapa förutsättningar som gör det ekonomiskt försvarbart att nyproducera hyresrätter. Om vi tittar på byggstatistiken kan vi se att detta lyckades till viss del. Men ganska snart insåg man att tiden för presumtionshyror behövde förlängas, från dåvarande 10 till nuvarande 15 år.
Presumtionshyran är en kostnadsbaserad hyra, som är satt för att "likna" en marknadshyra utan att egentligen vara en sådan. Det främjar inte kostnadseffektivitet när man sätter en hyra som är baserad på vad det kostar att bygga. Det pressar inte kostnaderna, och det innebär inget incitament för byggföretaget att hålla hyrorna nere.
Tvärtom kan byggföretaget ta ut merkostnaden på hyrestalongen. Slutsatsen, fru talman, är alltså att fri hyressättning ger bättre förutsägbarhet och lägre hyror inledningsvis. Det är ett långsiktigt system som bygger på en överenskommelse mellan den som ska hyra ut och den som ska hyra, med ett fullt besittningsskydd och med samma möjligheter som tidigare att pröva hyrans skälighet.
Efter en inledande period av fri hyressättning ska hyran omförhandlas men stanna kvar i systemet. Rörligheten behövs för att unga ska kunna komma åt bostäder som blir lediga i det äldre beståndet. Det är viktigt att titta på hyressättningen också i befintligt bestånd. Det finns en öppning i avtalet för att låta en kommission kartlägga lägesfaktorns genomslag på hyrorna i det gamla beståndet.
Detta är också ett viktigt sätt att skapa transparens i systemet. En nyproducerad hyresrätt kan aldrig bli billigare än en som är äldre, såvida den inte ges de rundliga subventioner som vi har hört talas om här tidigare. Vi har lovat att inte avskaffa subventionerna, men de måste användas restriktivt och bara där de innebär skillnaden mellan att bygga och att låta bli, så att någon som annars inte hade kunnat få tag på en bostad ges möjlighet till det.
Vi vill inte ha ett bostadsbyggande som är finansierat med skattepengar från staten. Fri hyressättning är ett viktigt genombrott, men det löser inte alla problem. Det är ingen quick fix, och resultatet kommer att låta vänta på sig. Vi behöver enklare byggregler. Sluta att tillämpa kommunala särkrav som försvårar! Vi vill underlätta för byggföretagen att driva en planprocess själva. Vi vill se över riksintressena.
Vi vill skapa avskrivningsregler som gör det möjligt att få ihop kalkylen på landsbygden utan subventioner också där marknadsvärdena är låga. Amorteringskrav och bolånetak har skapat problem för husföretagen, och det kommer att slå hårt mot effektiviserandet av husbyggandet. Det sker genom en omställning till fler serietillverkade hus som kan upplåtas till lägre hyra. Fru talman!
Det brådskar med att genomföra reformer. Det gläder oss speciellt att vi nu ges chansen att genomföra några av de reformer som vi har stridit för i Alliansen. Det gläder mig att Socialdemokraterna och Miljöpartiet har insett att de måste bryta banden med det förgångna och vara med när nödvändiga reformer genomförs. Vi i Centerpartiet står naturligtvis bakom alla våra motioner, men vi avstår från att reservera oss och hänvisar till vårt särskilda yttrande.
Äntligen ges vi en chans att genomföra reformer som har efterfrågats men som ingen hittills har lyckats genomdriva, inte ens i allianskontexten!