Kalle Larsson (V):
Det som förvånade mig i Carl Bildts svar var inte att han inte gick i någon fälla, för någon sådan var inte gillrad. Hade jag velat veta vad Carl Bildt avsåg i fråga om väpnad konflikt i utlänningslagens mening hade jag frågat specifikt om detta. : Det tror jag inte.) Det tror inte Carl Bildt, men han tror inte alltid mycket. Jag har frågat om Carl Bildt instämmer i Internationella rödakorskommitténs tolkning av läget i Afghanistan och Irak.
De anser att det råder väpnad konflikt. Låt mig ställa den frågan så specifikt. Gör de en felaktig tolkning, enligt utrikesministerns mening? Visst kan man lite studentikost kalla det att gillra fällor, men vi sysselsätter oss ändå här, herr talman, med ganska väsentliga och betydelsefulla frågor. Jag vill än en gång vara tydlig. Jag avser inte att fråga vare sig utrikesministern i dag eller migrationsministern på fredag om tolkningen i enskilda fall.
Jag kan till och med öppna för att det vore välkommet om man ville göra sin egen bedömning från domstolarnas sida. Från regeringens sida gjorde man en bedömning när man lämnade en proposition om läget i Afghanistan för att motivera den svenska insatsen där. Man gjorde bedömningen att det då pågick en väpnad konflikt i delar av landet. Jag kan öppna för att man ändå från domstolens sida skulle kunna göra en annan bedömning.
Låt oss för tillfället bortse från detta, lämna det juridiska finliret och prata om vad som faktiskt pågår, vad som faktiskt händer, vad det är för verklighet som människor förväntas resa tillbaka till. Vad är det för kriterier som enligt utrikesministern behöver vara uppfyllda för att man ska kunna tala om väpnad konflikt? Gäller det antalet döda? I Afghanistan dödas tusentals människor varje månad, likaså i Irak. Det är till och med fler i Irak.
Gäller det territoriell kontroll? Ja, där hörde vi alldeles nyss utrikesministern själv säga att det finns delar av såväl Afghanistan som Irak som andra grupper än ockupationstrupperna och deras lydregimer har större kontroll över. Det finns stora områden i båda dessa länder där man inte riktigt vet vem som har kontrollen, och det är bara i begränsad omfattning som ockupationstrupperna och deras lydregimer har kontroll.
Borde man i så fall inte göra de avvägningarna i stället för att vägra använda begreppet väpnad konflikt eller allvarliga inre motsättningar? Gunnar Andrén tyckte att svaret var väl avvägt. Jag tror att han är relativt ensam om den bedömningen. Möjligen håller tjänstemän på utrikesministerns kansli med om det men inte så många fler. Det var egentligen inget svar. Nu inser jag att vi ändå har kommit en bit längre i diskussionen.
Det var också avsikten med att föra debatten här i kammaren. Det väsentliga är att vi har en situation i två länder, som i dag diskuteras, där många människor mister livet, där ännu fler riskerar att mista livet i framtiden, där människor har tvingats fly. Många av dem har kommit till Sverige.
Den överväldigande majoriteten av flyktingar från båda dessa länder finns förstås i närområdet; så är det alltid. Men en liten rännil har ändå hittat till Sverige. Och den fråga som vi har att diskutera är hur betydelsefullt eller hur viktigt det är att man med tvång ska sända människor tillbaka. Jag ska föra debatten om asylpolitikens innehåll med migrationsministern på fredag, men det är inte betydelselöst hur regeringen som helhet tolkar situationen i de länder vi diskuterar.
Det är därför frågan också är rest gentemot utrikesministern. Så instämmer utrikesministern i Internationella rödakorskommitténs bedömning av läget i Afghanistan och Irak? Råder det, som de anser, väpnad konflikt eller gör det inte det?