Torbjörn Björlund (V):
Det är väl ungefär det svar som jag förväntar mig från ministern. Jag förstår att det inte går att avge några exakta löften. Det här handlar om två saker, tycker jag. Det handlar om hur man hanterar saker i Migrationsverket och om den politiska nivån. Vi vet om problemen. Det som är besvärande är hur många det är som har råkat ut för det här. Det innebär att det inte är enskilda fall, utan det handlar verkligen om något slags systematik. Jag har en lista här. Den har migrationsministern också fått - det vet jag.
I dag är det ungefär 70 namn. Det är den grupp som finns i Uppsala. Om man går igenom listan ser man att de egentligen har samma problem. Antingen får de vänta väldigt länge på ett beslut över huvud taget, eller så får de avvisningsbeslut som inte kan verkställas. Det är ungefär samma system som gäller för dem oavsett var de kommer från. Nu är de flesta, nästan 99 procent, från Gaza.
Situationen blir specifik när det finns så många som kommer från samma område som råkar ut för samma sak. Deras fall liknar faktiskt varandra. De skulle kunna bedömas utifrån samma mall, men det görs inte. Det är där ett systemfel i sådana fall finns. Det är det man behöver göra en ordentlig översyn av. Jag tackar för att man ändå lovar att göra en översyn, för det handlar verkligen om det. De parametrar som finns handlar just om det här. Hur ser det ut i Rafahövergången?
Den kanske är öppen två, tre, fyra timmar i veckan. Det är en ganska smal gång man ska igenom i sådana fall. Det är ofta köer. Och det är lika svårt att komma ut ur Gaza som in i Gaza. Nu senast var det Upp drag granskning som visade hur en svensk familj sitter fast och inte kommer ut. Det finns ett antal olika parametrar som man faktiskt måste kunna föra in i det här.
Då handlar det verkligen i slutändan om att vi politiker på något sätt måste garantera en rättssäker behandling av de människor som kommer till Sverige och söker asyl - vi är positiva till att de ska göra det och få en behandling. Värsta exemplet är nog den man som har väntat i nästan åtta år. Jag tycker verkligen att det blir problematiskt när man hamnar i situationen gång på gång på gång. Man gör allt som krävs av en.
Senast i går eller förrgår var det en person som hämtades av polis, skickades till Egyptens ambassad, fick nej till visum och sedan skickades tillbaka. Hur länge kommer han att få vänta på nästa besked? Det finns en person som jag skriver om i interpellationen som väntat på ett besked från Egyptens ambassad i nio månader och som påpekat det för Migrationsverket men ändå inte får något svar. Många möten med handläggare ligger framme i februari och mars.
Det finns på något sätt en tröghet i det här och något slags systemfel som gör att det blir en oändlig väntan på ingenting. Jag tycker inte att vi kan behandla människor så, oavsett när de kommer eller var de kommer från. De måste behandlas på ett rättssäkert sätt. Det finns ett exempel på en man som har lämnat in sitt id-kort från FN - han har alltså flyktingstatus, enligt FN. Det ska ganska starkt påverka hur man hanterar en sådan person.
Han har väntat i nio månader på ett besked över huvud taget. Han har varit i Sverige i fyra år. Jag kan rada upp exempel på exempel från listan på hur det fungerar. Den springande punkten handlar om hur man gör översynen och vilka fel som är systematiska.
I enskilda fall kan det handla om att man gör fel, men det blir uppenbart att det är många som hamnar i den här situationen och som inte får en prövning som är både rättssäker och rättvis. I de exempel som jag har fått i svaret finns också en grund i det som står i utlänningslagen, som migrationsministern har medgivit. Det är det som egentligen ska gälla. När det inte fungerar ifrågasätter jag ändå svaret från migrationsministern om att det är ett rättssäkert system.
Det måste finnas någonting man kan göra åt bristerna i själva systemet. Det är det jag är ute efter. På läktaren sitter ett antal av dessa personer. De är desperata. De säger själva: Jag kan lika gärna dö här som i Gaza.