KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar herr ministern för svaret. I fredags var jag i Boxholm och träffade ett mjölkföretag. I går var jag i Valdemarsvik och träffade två mjölkföretag. Alla säger de samma sak: Det gäller att minska kostnader - kostnader som man beslutat om i den här kammaren. Det handlar om extra kostnader som vi svenska politiker har lagt i deras ryggsäckar.
Finns det något som landsbygdsministern kan tänka sig att plocka bort ur ryggsäcken? Finns det något som du vill säga som kan ge hopp och en strimma ljus i den mörka och tuffa situation som många nu befinner sig i? Vi i Sverige har en förfärligt kostsam och besvärlig byråkrati. Varje morgon när jag vaknar undrar jag vilken regel jag kommer att bryta mot i dag, sa en mjölkbonde från Sandsjö i Nässjö kommun till mig.
Så kan vi inte ha det. Staten ska arbeta med och för våra bönder, inte mot dem. Jag ställde tidigare en fråga om regeringens kommande livsmedelsstrategi, men tyckte inte att jag fick något svar.
Kommer Sveriges självförsörjning att vara en viktig punkt i den strategi som presenteras om några veckor, landsbygdsministern?
Magnus Oscarsson (KD):
Vi är inne i en mjölkkris, den värsta i mannaminne. Fem mjölkbönder slutar varje vecka. Under måndagen var det en stor manifestation med flera hundra mjölkbönder här utanför Riksdagshuset. Min fråga till statsministern är: Vad tänker regeringen göra mer än att sänka dieselskatten med 29 öre?
Det ger ett öre per liter mjölk. Det finns ett förslag till kreditgaranti som bankerna säger nej till. Vad tänker regeringen göra? Åtgärder krävs nu.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ministern för svaret. För bara några veckor sedan var det i Stockholm massor med mjölkbönder från hela landet. Vi och även ministern var med och lyssnade på deras krav och vädjan: Gör någonting nu som kan göra skillnad! Under många av mina besök runt om i Sverige, hos mjölkföretagare i Ödeshög och mjölkföretagare i Vindeln, har budskapet varit detsamma: Ni politiker måste underlätta när det gäller de extra kostnader som ni politiker har bestämt.
Dessa extra kostnader finns bara här i Sverige. Låt oss få konkurrera på samma villkor som bönder i övriga EU. Min fråga till ministern är: Kommer Sveriges mjölkbönder att få konkurrera på samma villkor som de europeiska bönderna?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag vill ställa min fråga till miljöministern. Under förra veckan hade Kristdemokraterna ett seminarium om vattendirektivet. Med bestörtning fick vi höra många exempel på enskilda dammägare och lantbrukare som drabbas genom att de tvingas betala många miljoner för att ta bort och riva ut väl fungerande sågverk, kvarnar och små vattenkraftverk.
Det är livsverk som går till spillo. Vi talar inte om stora statliga elkraftsbolag utan om små enskilda dammägare med begränsade ekonomier. Min fråga till miljöministern är följande: Tycker miljöministern att det är rimligt att alla kostnader ska läggas på den enskilda privatpersonen i enlighet med detta?
Magnus Oscarsson (KD):
De svenska mjölkbönderna är hårt pressade ekonomiskt. Varje vecka lägger fem mjölkbönder ned sin mjölkproduktion. Jag ställde nyligen en skriftlig fråga till statsrådet om utbetalningarna av 2015 års EU-ersättningar. Dessa beräknas inte vara fullt utbetalda förrän i november 2016. En sådan fördröjning kommer att slå hårt mot redan ekonomiskt pressade mjölkbönder.
I svaret visar ministern förståelse för de problem som förseningen innebär. Men ministern redovisar inte en stavelse om hur regeringen tänker göra nu för att bönderna ska få de pengar som de har rätt till tidigare än i november.
Min fråga till ministern är: Vilka åtgärder tänker regeringen nu vidta för lantbrukare som drabbas hårt av den uppkomna situationen, och kommer regeringen att ge ränta till alla lantbrukare som får vänta på sina ersättningar för 2015?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ministern för detta. Situationen är akut. En bonde ringde mig i veckan. Han sa: Magnus, nu säljer jag en stor del av min skog för att klara löpande utgifter. Men tänk på andra mjölkbönder som inte har skog att sälja. Vad ska de göra? Vill ministern skicka en signal till de svenska mjölkbönderna och till andra bönder som visar att regeringen tar till sig detta och lyssnar?
Vad är regeringen beredd att göra för dessa bönder som drabbas?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag vill ställa min fråga till näringsministern. Telia håller just nu på att klippa koppartråden för 10 000 abonnenter runt om i landet. Man har lovat att fullfölja detta nästa år, då man ska klippa tråden för 12 500. Många kommuner är drabbade i denna fråga, exempelvis Nordanstig, där nästan 70 procent av alla som bor på landsbygden kommer att ha tillgång till telefon, förhoppningsvis, men inte till bredband.
I Eksjö är siffran 64 procent. I Finspång, i mitt hemlän, kommer 50 procent av alla som bor på landsbygden att ha tillgång till telefon men inte till bredband. Min fråga, herr minister, är: Kommer du att tala med Telia och ta upp detta med dem? Vi äger faktiskt ungefär 37 procent där.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för ditt svar! Runt om i Sverige är man väldigt upprörd över detta. Man talar om en skandal och det stora bredbandssveket. En partikompis till dig, ett socialdemokratiskt kommunalråd i Vännäs, har vädjat till Telia om att skjuta upp avvecklingen tills fungerande alternativ finns. Jag vill återigen fråga: Kommer du att ta till dig hans vädjan och tala med Telia om att vänta tills det finns alternativ som funkar?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag har en fråga till statsrådet Fridolin. Under lång tid har regeringen lovat en livsmedelsstrategi för Sverige. Runt om i landet hoppas man mycket på denna livsmedelsstrategi. Förväntningarna är högt ställda. Det finns dock ett bekymmer: Vi har bara hört om den. Vi har ännu inte sett den. Först skulle den vara färdig under mars månad. Sedan skulle den vara färdig i början av juni. Man kan fråga sig: Vad är bekymret?
Finns det bekymmer i regeringen som gör att ni inte får ihop det sista? Kommer livsmedelsstrategin att vara färdig innan riksdagen gör sommaruppehåll?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ledamoten Jens Holm för frågan. Frågan om minkarna var väldigt bra, tycker jag. Det har förts en debatt om detta i kammaren. Framför allt har ledamoten Jens Holm drivit den här frågan. Jag har faktiskt åkt till en som har minkar. Jag tänkte att jag måste undersöka det här. Om man inte har kontakter måste man skaffa dem. Jag tog och åkte till en minkproducent.
Den berättelse jag fick av honom - och henne; det är en familj som driver det här - var ganska otäck på ett sätt. De berättade om hur jagade de är på olika sätt. De får nästan söka skydd för att de är så hatade från visst håll - inte av grannar, för de tycker att det är bra att man driver gården, men av vissa som åker runt och jagar dem.
De har olika hjälpmedel för att skydda sig. Det var ganska otäckt att höra att det finns sådana som vill komma åt de här människorna för att de bedriver denna verksamhet. De är företagare som alla andra företagare. De sköter sig perfekt och följer alla regler som finns. Men de känner att de inte har skydd nog. Jens Holm frågar om hur minkarna mår.
Jag gick runt där bland minkarna. Jens Holm sa att de inte får skydd och så. Men de har skydd. Jag märkte att de har fri tillgång till mat. De har också tillgång till skugga om de behöver det. Det finns även en regel som säger att det måste vara två våningar, så att de kan gå upp och ned.
De får förvisso inte vara ute, men vi ska nog vara glada för att inte alla minkar är ute, för då skulle det inte vara många fågelägg kvar. Det är ofta det som händer när man släpper ut minkarna.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar för frågan. Jag hann inte svara på alltihop. Vi har ju bara två minuter på oss varje gång. Nu ska jag försöka svara på din fråga. Först vill jag svara på det här med minkarna igen. Vi har djurskyddslagar. De som har minkar leds av dem. Med tanke på de krav som finns på burarna och de förbättringar som har gjorts tycker jag att detta sker helt enligt alla regler.
Jag tycker att det funkar bra. Den andra frågan, och det är en jättebra fråga, var hur vi kan driva på i EU. Den förra regeringen gjorde mycket. Den nuvarande regeringen gör också mycket för att försöka driva på och visa hur viktiga våra djurlagar är. Jag tänker då exempelvis på grisarna, som Jens Holm också nämnde.
Vad gäller antibiotika har vi i Sverige visat att vi faktiskt kan göra skillnad. Nu är det inte så att vi politiker har gjort någon skillnad på det sättet. Det är faktiskt våra bönder som har gjort ett fantastiskt arbete. När man besöker grisproducenter och är ute och håller i deras grisar är det klart att det är något enormt.
Då förstår man vad det betyder med större boxar och med mer halm i boxen som gör att de slipper få den här typen av sjukdomar. Jag tycker att det är fantastiskt att vi har sådan produktion i vårt land. Våra svenska bönder visar verkligen att det kan bli en väldig förändring, om man har bestämmelser och driver på.
Våra respektive partier måste jobba för att driva på i EU, så att hela Europa får sådana lagar.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar dig, Jan-Olof Larsson, för frågan. Jag tackar också för att du håller med mig när jag talar om hur mjölkbönderna i vårt land har det. Det är roligt, och framför allt mycket bra, att jag får medhåll. Du säger att du förstår hur de bönder som nu drabbas på detta sätt har det. Vi talar alltså om tusentals bönder som ännu inte fått detta stöd.
Det intressanta är att du talar om hur den förra regeringen gjorde. Jag kan säga att allt som gjordes då naturligtvis inte var det bästa. Med facit i hand tror jag att många hade sagt att vi inte skulle ha gjort så utan skulle ha gjort på annat sätt. Jag tror att det viktigaste är att vara ödmjuk, och jag är den förste att säga att vi naturligtvis borde ha gjort på ett annat sätt.
Men med detta sagt, Jan-Olof Larsson, är det nu faktiskt du och ditt parti tillsammans med Miljöpartiet och Vänstern som ska styra och ställa i vårt land. Då skulle jag önska mig att ni tar tag i de saker som du ändå ser är bekymmersamma.
Såvitt jag har förstått ska ni nu höja dieselskatten igen. Du sa att ni hade minskat den, och det är jättebra och fint. Men nu ska ni faktiskt höja dieselskatten. Det är 17 öre mer per liter som bönderna ska betala. När du ändå står här kan jag ställa en fråga till dig, Jan-Olof Larsson.
Hur blir det egentligen med kilometerskatten? Kommer den att införas? I så fall är det ytterligare en pålaga från ditt parti och regeringen som kommer att drabba bönderna.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar Jan-Olof Larsson än en gång för hans fråga. Precis som jag har sagt kan jag inte säga att allt som vi gjorde under vår tid i regeringen var bra. Det måste jag vara ödmjuk och säga. Men återigen skjuter du över bollen till mig, och jag ska stå till svars för detta. Jag har suttit i riksdagen i två år och har kanske inte helt koll på vad den förra regeringen gjorde under två mandatperioder.
Men det finns en som sitter här som kan berätta det. Du undviker att svara på min fråga, men jag undrar: Hur blir det egentligen med kilometerskatten? Kommer den att införas? Det ska bli jätteintressant att höra det i ditt anförande om en stund. Du kommer säkert att ta upp hur ni ser på den frågan.
Om kilometerskatten införs är det direkt landsbygdsfientligt. Med en höjning av dieselskatten också är det mycket allvarligt. Många av oss talar mycket om att hela Sverige ska leva, i alla fall under valåren.
Men nu, Jan-Olof, under mellanvalsperioden har ni chansen att visa svenska folket och människor på landsbygden att ni menar allvar och att detta är inte bara ord vart fjärde år utan ord just nu. Ni har faktiskt ordförandeklubban på olika sätt, så ni kan styra och ställa. Jag hoppas därför att detta kommer.
Detta är din sista debatt, Jan-Olof Larsson, och jag vill framföra ett stort tack för alla intressanta debatter med dig. Stort tack, och lycka till i framtiden!
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tänkte föra ett resonemang med ledamot Emma Nohrén om bredband. Jag tyckte att det var bra att du tog upp det, Emma, för precis som du säger är det otroligt viktigt för många människor att det finns bredband där ute där vi lever, bor och verkar. Jag tror att ni har talat om att er plan är att 90 procent ska ha bredband inom några år, och ni tillsatte en viss summa pengar.
Min fråga är dock: Tror ni att det kommer att räcka? Min bild efter att ha varit ute bland kommuner och människor är nämligen att det krävs enormt mycket satsningar framåt. Det är alltså min första fråga.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ledamot Nohrén för svaret. Jag tycker att detta är intressant att diskutera, för jag är orolig. Jag märker som sagt när jag är ute bland människor att man inte är med i matchen utan bredband. Jag funderar också lite på att staten äger över 30 procent av Telia.
Många människor har ett alternativ innan de får bredband grävt till sin fastighet, men det är faktiskt så att 22 500 har blivit av med och kommer att bli av med sitt bredband via ADSL under förra året och året som kommer.
Man kan lyssna på en del lantbrukare som är helt beroende av att det finns bredband till djurstallet. Det är ju så invecklat numera; det är robotar hit och andra saker dit, och det ska fodras på olika sätt - och utan bredband funkar det inte.
Därför blir jag väldigt bekymrad när jag märker att det klipps och att det inte finns alternativ. Du får stå här som en regeringsrepresentant, Emma Nohrén, och jag vill fråga dig om regeringen pratar med Telia.
Det är nämligen bekymmersamt att länken klipps innan det finns alternativ, det vill säga innan man gräver på sin egendom och så vidare. Detta är otroligt viktigt, så det är min fråga till dig.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar Jens Holm för frågan. Jens Holm kanske inte lyssnade på vad jag sa. Det är klart att det måste finnas en möjlighet att överklaga. Men som det är nu, i till exempel Värmland, är läget allvarligt. När man ska dra igång skyddsjakten överklagas den, när man sedan ska dra igång den igen överklagas den igen och så vidare och man kommer ingenvart. Vem förlorar på detta?
Jo, de som lever under trycket att vargen skadar både tamdjur och annat. Därför måste vi komma till rätta med det. Vi tycker att det är rimligt med en instans, inte en massa olika. Men självklart ska man kunna överklaga.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag har skrivit denna interpellation om en kraftig försening av EU-ersättningar för Sveriges jordbrukare, för det är detta jag hör om av många jordbruksföretagare. Det handlar inte om någon liten företeelse, utan vi talar om flera tusen jordbrukare runt om i landet som inte har fått de ersättningar för 2015 som de är berättigade till.
Flera jag har pratat med säger att de har talat med Jordbruksverket, och de har fått klartecken om att ersättningen skulle ha kommit i oktober i år, alltså för ungefär en månad sedan. Nu har de fått ett nytt besked: Ersättningen kommer under andra halvan av 2017. Ja, ni hörde rätt - andra halvan av 2017! Det nya beskedet om EU-ersättningarna ställer jordbrukarna inför mycket stora svårigheter.
På grund av den tidigare fördröjningen av utbetalningarna har bönderna tvingats ta stora risker för att få fram tillräcklig likviditet så att de kan betala räkningar som 2015 års ersättning skulle finansiera. Att de nu står utan möjlighet att betala tillbaka inom utsatt tid utgör en mycket allvarlig situation för bönderna, vars trovärdighet inför kreditgivarna står på spel.
Vi talar om mycket pengar som inte har betalats ut. För vissa jordbrukare handlar det om hundratusentals kronor. Det är pengar som jordbrukarna har räknat med men inte har fått. Särskilt hårdast drabbas mjölkbönderna, som redan nu har det ekonomiskt väldigt tufft.
Om pengarna inte snarast betalas ut måste regeringen vidta andra åtgärder för att säkerställa att böndernas likviditet och kreditvärdighet inte drabbas av den nu orimligt långa fördröjningen av utbetalningen. Min fråga till ministern är: Vilket ansvar tar ministern för att utbetalningen ska slutföras 2016, alltså i år?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för ditt svar! Jag tycker att det du har gjort till nästkommande programperiod är bra - det ska jag inte ta ifrån dig. Det är jättebra. Men för dem som har drabbats och som nu ligger illa till är det inte till någon hjälp. De behöver pengar nu. När vi diskuterar kraftigt försenade EU-ersättningar handlar det ytterst om tillit och hederlighet.
Kan Sveriges bönder lita på staten, eller visar det som har hänt att det är si och så med det? Bonden har i sitt samhällskontrakt med staten lovat att göra sina åtaganden, men när staten inte infriar sina åtaganden skapas en trovärdighetskris. Låt oss för ett ögonblick föreställa oss att det hade varit bönderna i stället för staten som låg efter ett år med sina betalningar.
Hur hade tongångarna varit då, herr talman? Vi kan tänka oss en annan grupp i samhället, till exempel småbarnsföräldrar som vabbar, och att Försäkringskassan helt plötsligt säger: De ersättningar som ni är berättigade till får ni vänta på; de kommer om ett och ett halvt år. Det skulle naturligtvis inte gå. Det skulle bli ett folkligt uppror, ett ramaskri. Men med bönderna verkar det inte vara så noga.
Jordbruksföretagarna får vara goda och vänta. Det får lösa sig. Det är inte en ansvarsfull jordbrukspolitik. Min fråga är: Är det så här jordbruksföretagarna ska bli behandlade i Sverige? De har blivit lovade ersättningar, men likväl skjuts utbetalningarna på framtiden.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, landsbygdsministern, för den debatt vi har haft! Du säger att det mesta är utbetalat och att de flesta har fått pengar. Ändå talar vi om hundratusentals kronor som många bönder inte har fått. Det är inte en liten skara. Det är flera tusen som inte har fått pengar. Vi pratar fortfarande om mycket pengar.
Inför den här debatten är det många som har hört av sig. Jag vet att det är många som sitter framför tv:n just nu och tittar på debatten. Många förväntar sig att få ett tydligt besked och att ministern här och nu kan säga: Vi förstår problemet. Vi förstår att många lantbruksföretagare är bekymrade. Nu löser vi det här.
Vi fixar det här. Det handlar till syvende och sist om hederlighet och om att kunna lita på staten. Kan vi få ett sådant svar?
Magnus Oscarsson (KD):
Min interpellation har jag ställt till inrikesminister Anders Ygeman, men inrikesministern har lämnat interpellationen vidare till landsbygdsministern. Det är vi som ska ha denna debatt här i dag. Vid Centralförbundet Folk och Försvars konferens i Sälen var inrikesministern inbjuden för att redogöra för regeringens samlade strategi för att rusta upp den civila beredskapen.
Inrikesministern sa bland annat att självförsörjningsgraden kanske inte är det absolut viktigaste och att vi sannolikt kommer att kunna utbyta varor med länder i vår närhet. Detta resonemang reser naturligtvis stora frågetecken. Är livsmedelslager en sådan struktur som inte ska finnas i den framtida krisberedskapen?
Anser regeringen inte att Sverige bör planera för en kris där vi inte kan ha ett omfattande varuutbyte med omvärlden? Fru talman! Av erfarenhet vet vi att krissituationer ofta innebär just svårigheter att importera livsmedel. Speciellt svårt kan det vara att frakta livsmedel över vatten.
I ett sådant läge är det endast Norge som vi har en betydande landförbindelse med. Är det grannlandet Norge som ska försörja oss i Sverige? Det är min fråga. Är det Norge som regeringen menar ska försörja svenskarna?
Är självförsörjningsgraden en prioriterad fråga för regeringen - att ha en plan för hur vi ska försörja våra invånare i en krissituation?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ministern för detta. Interpellationen var ställd till statsrådet Anders Ygeman på grund av hans resonemang på Folk och Försvar. Vår försörjningsberedskap är god. I synnerhet livsmedelssidan är under kontroll.
Beredskapslagren garanterar att den inhemska produktionen kan fortgå också i en krissituation. En säkrad livsmedelsproduktion är grunden till samhällets kristålighet. Detta tycker jag är fantastiskt bra ord. Det är tyvärr inte ord från något statligt verk i Sverige utan från Finlands försörjningsberedskapscentral. Finland är ett mycket bra exempel.
Finland är liksom Sverige med i EU, och vi är på många sätt broderfolk. Men ändå är vi så olika när vi funderar på självförsörjningen. Finland har faktiskt en självförsörjningsgrad på 80-85 procent. Sverige är nere på 40-50 procent.
Jag har ibland funderat på hur det kan vara på så olika sätt i Sverige och Finland. Ett svar kanske jag fick för något år sedan vid en samling. Jag träffade då en äldre dam. Hon berättade för mig att hon var född i Finland men kom till Sverige som ett så kallat krigsbarn under andra världskriget.
När hon kom tillbaka till Finland efter kriget fanns det ingen mat. Det var helt tomt. Hon berättade hur bekymmersamt läget var. Hon kunde med kristallklar ton berätta för oss hur det var. Tyvärr verkar vi i Sverige ha glömt bort hur det kan vara.
Vi har tack och lov levt i fred i över 200 år. Ibland känns det som att vi tror att det nog ska ordna sig.
Ingen kan tyvärr berätta för oss hur det är när det inte finns någon mat att få tag i. Finland är ett lysande exempel på ett land som vet hur man bör handskas med självförsörjningsfrågan. Jag har en fråga till ministern. Sveriges självförsörjning är nere på en bottennivå på 40-50 procent.
Vad tycker ministern är en rimlig självförsörjningsgrad inom tio år?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ministern för den diskussion som vi har haft. För mig och för många runt om i Sverige är detta en stor och viktig fråga. När man åker runt i landet säger människor: Hur kunde detta ske så fort? Beredskapslager och så vidare bara försvann.
Detta diskuterades också i Agenda i söndags. Det försvann så fort, och till vilken nytta? Och vad har vi i dag? Det är alltså många frågor som kommer. Jag tycker att vi måste föra ett resonemang om hur detta ska kunna bli bättre. Jag tycker att det ibland finns en mentalitet i samhället att detta nog ordnar sig. Det reder sig, som vi säger hemma i Östergötland.
Men jag tycker att detta är mycket viktigare än så. Olika beräkningar har gjorts, och de visar att i stora städer som Stockholm, Göteborg och Malmö står hyllorna tomma i matbutikerna efter två dygn. Det tycker jag är oerhört alarmerande.
I lite mindre städer kanske det handlar om en vecka eller tio dagar innan det är tomt. Senast i går var jag i Örkelljunga. Då fick jag en fråga: Hur ska Sveriges invånare få livsmedel vid en eventuell kris? Detta är en stor fråga, märker jag. Ministern ville inte säga någon procentsats. Han ville bara öka rejält.
Jag tycker dock, som sagt var, att vi ska sikta på att ha högre beredskap om tio år. En procentsats vore intressant att få.
Magnus Oscarsson (KD):
Under mina resor runt om i Sverige kommer nästan alltid bredband på tal. Varför klipps koppartråden? Den frågan får jag alltid. Det goda med koppartråden är att det finns tillgång till ADSL och bredband. När tråden klipps finns det i värsta fall ingen kontakt med omvärlden via bredband.
När det fasta bredbandet försvinner uppstår stora merkostnader för den enskilde abonnenten, som tvingas gå över till mobila bredbandslösningar som kanske inte fungerar eller möjligen hänvisas till kommunen, som säger att den inte har möjlighet att få fram det här på det sätt som önskas. Kanske måste man själv gräva ned en kabel. Kostnaderna skjuter då i höjden för den enskilde.
Telia har klippt koppartråden för ca 10 000 abonnenter under 2016 och fortsätter i full fart att klippa koppartråd även under detta år - 12 500 räknar man med under 2017. Från många håll rapporteras om problem med anslutning efter att koppartråden har ersatts med mobila bredband. Många mobilmaster blir helt enkelt överbelastade.
Vad har regeringen för ansvar att tala med Telia, som regeringen faktiskt är delägare i, om att man ska vänta med att släcka ned bredbanden runt om i Sverige? Varför talar inte ministern med Telia och framför budskapet att man ska vänta med nedmonteringen av bredbandet tills det finns ett fullgott alternativ?