Karin Enström (M):
Jag tycker att det är bra att vi har den här debatten och håller verkligen med biståndsministern om att det är bra att vi inte har den bara i utskottet. Men jag skulle kanske önska en lite större förståelse för de frågor som vi ställde långt innan detta blev granskat av medierna. Det är ju inte för att vi inte vill att det här ska gå bra. Det är viktigt att visa att man kan genomföra en sådan här kampanj och att den, som vi alla hoppas på, ska lyckas.
Men det ska ske på ett öppet, transparent och effektivt sätt, för det är ju så som Sverige vill och ska verka. Då måste allt vi gör, inklusive en sådan här kampanj, präglas av dessa värden. Det är också därför vi har ställt frågan om vad det är för medel som har använts till vad.
Det är bra att vi har fått en motivering till att det var just dessa personer som blev inbjudna till konferenserna. Jag är mycket väl medveten om att bistånd används till så mycket mer än till nödhjälp. Det måste det göra, för annars kommer vi inte vidare. Det finns många olika sätt att använda bistånd på, men det får inte råda ens en misstanke om att det finns en gråzon när det gäller hur man använder biståndsmedlen.
Här har regeringen varit tydlig och sagt att detta klassificeras som bistånd, och det var bland annat det vi ville ha svar på. Det får som sagt inte råda tveksamheter. Vi har ställt frågor tidigare men inte fått särskilt bra svar. Det tycker jag att vi ska kunna kräva, och det hoppas jag att vi kommer att få i fortsättningen. Varför finns då den här misstänksamheten?
Jo, som jag sa har vi ställt skriftliga frågor och fått ganska svepande information. Vi har inte velat ha information om exakt vilka länder som har lovat vad, för jag tror inte att vi ska ha långa listor över vilka länder som har sagt att de ska stödja vår kandidatur till FN:s säkerhetsråd och vilka som ska rösta på olika sätt. Vi har också haft en diskussion om på vilket sätt och med vilket budskap denna kampanj ska bedrivas.
I höstas hade vi en ganska lång diskussion om huruvida Sverige skulle vara en oberoende röst eller inte. Vi kritiserade Utrikesdepartementet för att ha antagit budskapet Global commitment, independent voice - på svenska: globalt åtagande, oberoende röst.
Vi reagerade på det eftersom Sverige har EU som sin centrala plattform, och det kunde uppfattas som att vi inte tog vårt EU-medlemskap på allvar. Vi fick försäkringar om att detta budskap inte skulle användas. Men så sent som i går såg jag att det officiella Twitterkontot för FN-representationen i New York använder detta budskap.
Om man säger att man vill ha en bred politisk uppslutning och uppbackning och att vi ska ha en så gemensam uppfattning om detta som möjligt men sedan inte följer det uppstår det såklart frågetecken. Vi kommer att fortsätta att granska denna kampanj. Den utvärdering som utrikesutskottet och riksdagen kan göra finns det ingen anledning att göra innan själva omröstningen sker.
Men oavsett hur det går tror jag att det är bra att göra den för att inte minst dra slutsatser om varför det gick bra eller, i värsta fall, inte gick bra. Jag skulle ha velat se en större ödmjukhet och förståelse för att vi ville ha de kort vi nu talar om längre från bröstet och ut på bordet. Biståndsministern får gärna ge ett svar.