KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Persson (SD):
Min fråga går till miljö- och klimatminister Isabella Lövin. Vi är nu två veckor in på det nya året. Vår nuvarande statsminister och hans regering hade lovat att Sverige 2020 skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet. Man kan konstatera att ett av regeringens viktigaste mål slutade i ett formidabelt magplask och bara kan kallas praktfiasko. När arbetslösheten sjunker i EU ökar den i Sverige.
Enligt den senaste rapporten når vi 7,4 procent, vilket placerar oss i botten av EU:s lista tillsammans med länder som Italien och Grekland - detta trots att vi har varit i en högkonjunktur. Även om regeringen förnekar det spelar det givetvis stor roll att Sverige haft en extremt hög migration sedan målet presenterades 2013 på Socialdemokraternas kongress, samtidigt som det vi ser är följden av en ogenomtänkt arbetsmarknadspolitik.
Min fråga till statsrådet är därför: Är regeringen nöjd med sitt vallöfte och sin arbetsmarknadspolitik samt dess konsekvenser för det svenska samhället?
Magnus Persson (SD):
Det är roligt att ministern nämner arbetsmarknadsåtgärder. Snabbspåren, som skulle bli en vändpunkt, lanserades 2015. Detta talar man tyst om i dag då de mest kan benämnas som ett litet stickspår, med under 2 500 deltagare förra året. De 5 000 utlovade beredskapsjobben, som lanserades den 1 maj 2016, blev ynka 500. Och så har vi etableringsjobben, som kommer att skapa enorma undanträngningseffekter på den reguljära arbetsmarknaden.
Är det inte snart dags för regeringen att ta fram förslag för att kunna skapa riktiga jobb?
Magnus Persson (SD):
Myndighet uppmanar personalen att radera mejl om kritik gällande brist på munskydd. Detta, fru talman, kunde man läsa i en granskning som SVT har gjort gällande Arbetsmiljöverkets agerande efter skandalen gällande munskydd på äldreboendet Serafen i Stockholm. Enligt SVT:s avslöjande har man anpassat sig efter påtryckningar från SKR - allt för att man vill tona ned och undvika en svår debatt i frågan.
Hanteringen har väckt starka reaktioner, och flera anmälningar har strömmat in till Justitieombudsmannen. Vissa sakkunniga menar att generaldirektören bör sparkas. Fru talman! Frågan måste ställas: Vad är regeringens roll i detta? Vi kommer ihåg turerna kring Försäkringskassan, där regeringen utsåg generaldirektören till syndabock för att dölja sitt eget agerande. Detta gör att det automatiskt väcks frågor även gällande regeringens roll i Arbetsmiljöverkets agerande.
Min fråga går till statsrådet Baylan: Hur hanterar regeringen detta, och har man fortsatt förtroende för sin generaldirektör i Arbetsmiljöverket?
Magnus Persson (SD):
Det är positivt att regeringen för en gångs skull agerar på ett tillkännagivande från Sveriges riksdag; det är någonting vi inte har varit bortskämda med under denna mandatperiod. Fru talman! Sverigedemokraterna ser förslaget som ett steg i rätt riktning för att säkra tillgången till beredskapspersonal inom brandkåren.
Problemet med att ha ett deltidsarbete som innehåller beredskapstjänstgöring eller jour under arbetslöshet är rätt unikt för deltidsbrandmän, vilket även lyfts fram i propositionen och av flera remissinstanser. Givetvis kan det diskuteras ur ett likabehandlingsperspektiv, vilket även görs i propositionen. Fru talman!
Mot detta ska vägas att deltidsbrandmän har ett extremt stort och samhällsviktigt uppdrag och speciella anställningsvillkor. Mot den bakgrunden finns det behov av att vidta åtgärder för att införa ett undantag för deltidsbrandmän i det nuvarande regelverket.
Likt regeringen anser vi att det är motiverat att införa ett undantag för deltidsbrandmän i den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen. Fru talman!
Utifrån ett likabehandlingsperspektiv anser vi dock att övriga eventuella yrkeskategorier som kan drabbas av samma problematik bör identifieras och utredas för att de ska få möjlighet att ta del av undantaget, vilket vi skriver i vårt särskilda yttrande. Vi kommer att följa utvecklingen, givetvis, och återkomma i frågan, i så fall i andra sammanhang. Fru talman!
Jag väljer att stanna där och yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet.
Magnus Persson (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation i betänkandet. Fru talman! Den övergripande slutsatsen i Riksrevisionens granskning är att Arbetsförmedlingen i flera delar har utformat tjänsten Stöd och matchning, Stom, så att deltagarna ges goda förutsättningar att så snabbt som möjligt få ett arbete eller påbörja studier.
Samtidigt bedömer Riksrevisionen att det finns utrymme för Arbetsförmedlingen att förbättra viktiga delar av Stom, och Riksrevisionen gör i sin granskning ett flertal viktiga iakttagelser. Sverigedemokraterna tycker att det är bra att regeringen välkomnar ett utökat samarbete med Skatteverket för att stärka ratingens tillförlitlighet, men detta är endast en av flera åtgärder som behöver vidtas.
I sin analys gör Riksrevisionen bland annat iakttagelsen att Arbetsförmedlingen förvisso gör återkommande översyner där avtal sägs upp om leverantören uppvisar bristande resultat, men avtal sägs inte upp i leveransområden med få leverantörer, även om dessa uppvisar dåliga resultat eller har för få deltagare.
Vidare drar Riksrevisionen slutsatsen att kontroll och uppföljning av leverantörerna inte genomförs på ett sätt som säkerställer en tjänst av hög kvalitet. Det finns till exempel invändningar mot hur Arbetsförmedlingen förebygger och följer upp brister hos mindre leverantörer. Fru talman!
Mot denna bakgrund håller vi inte med utskottet om att det räcker med regeringens allmänna utfästelser när det gäller Riksrevisionens iakttagelser och inriktningen av reformen av Arbetsförmedlingen.
Fru talman! I regeringens och utskottets yttranden hänvisas det till regeringens budgetproposition och det fortsatta arbetet med reformeringen av Arbetsförmedlingen. Man kan ha viss förståelse för att takten stannar av under den pågående pandemin. Men tyvärr, fru talman, är svaret trots det tunt och innehållslöst och visar klart och tydligt på en ovilja från regeringens sida att i grunden reformera Arbetsförmedlingen.
Risken är tyvärr stor att reformeringen av myndigheten förhalas i diverse utredningar likt LAS-utredningen, trots januaripartiernas starka hållning i frågan.
Magnus Persson (SD):
När jag lyssnar på Serkan Köse i debatten vet jag inte om han har blandat ihop betänkandena lite. Vi är här för att diskutera en skrivelse från Riksrevisionen gällande stöd och matchning och inte någon budgetproposition. Vi kan diskutera instegsjobb och arbetsmarknadsinsatser hur mycket som helst. De resultaten har inte gjort någon lycklig eller lett till riktiga arbeten.
Jag ska hålla mig till saken, vilket Serkan Köse verkar ha lite svårt för. Hur ser Serkan Köse och Socialdemokraterna på det fortsatta arbetet nu med reformeringen av Arbetsförmedlingen? Tycker ni att utfallet börjar bli bra, eller tycker ni att vi ska skynda på reformeringen? Jag vill gärna höra Serkan Köses åsikt i den frågan. Eller Serkan Köse kanske inte vill att vi ska reformera Arbetsförmedlingen över huvud taget?
Magnus Persson (SD):
Vi kan gå in och diskutera arbetsmarknadspolitiken i stora delar när vi ändå står här. Resultaten av regeringens arbetsmarknadsåtgärder är ganska beklämmande. Det är 15 000 inskrivna på nystartsjobben, och 7 procent gick till reguljärt arbete. Sverigedemokraternas arbetsmarknadspolitik handlar om att skapa reguljära arbeten. Det handlar om studier, lärlingsanställningar och att se andra möjligheter än att gå i samma hjulspår år efter år som inte resulterar i någonting.
Det måste ändå i slutändan, Serkan Köse, handla om att skapa reguljära arbeten. Er politik sätter människor i ett bidragsberoende och skapar möjligheter som företagen utnyttjar för att få billig arbetskraft. Jag tycker att det är fel väg att gå. Vi har prövat det ända sedan Reinfeldts tid, och utfallet har varit uruselt. Det är dags att tänka nytt och annorlunda. Det är bara att beklaga att regeringen fortsätter att gå i samma fotspår hela tiden och bara skjuter till miljard efter miljard, och resultaten blir lika dåliga.
Jag tycker att det är fel väg att gå. Men Serkan Köse kanske har ett annat svar på den frågan.
Magnus Persson (SD):
Anna Johansson nämner i sitt anförande att det är en extra tuff period för unga. Ändå försvårar man för unga att få förverkliga drömmen om att starta eget företag under trygga förhållanden. Anser inte Anna Johansson och Socialdemokraterna att sex månader är en väldigt kort tid för att få igång ett företag?
Vore det inte bättre att ställa sig bakom Sverigedemokraternas och Moderaternas reservation i denna fråga? Man hinner inte med så mycket på sex månader, framför allt inte unga som har många visioner och drömmar och kanske har lite svårt att bestämma hur de ska göra. Jag vill gärna ha ett svar av Anna Johansson.
Magnus Persson (SD):
Jag håller inte med Anna Johansson. Jag vet av erfarenhet hur bekymmersamt det är, och sex månader är väldigt kort tid. Innan Anna Johansson kom till utskottet var vi i USA. Vi besökte svenskar som valt att starta företag där och jämförde hur det var att starta företag i USA respektive Sverige. I USA blir man bemött och välkomnad och får hjälp, men i Sverige får man bara en massa krav.
En annan fråga jag har till Anna Johansson är: Går det att lita på Socialdemokraterna när det gäller frågan om lex Laval - att man inte byter fot? Vi har sett i andra frågor när det gäller arbetsrätten, bland annat införandet av den sociala pelaren med mera, att den svenska modellen kanske inte är så viktig i långa loppet, framför allt när man väljer att anpassa sig mer och mer till Centerpartiets syn på svensk arbetsmarknadspolitik.
Magnus Persson (SD):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. I september 2020 kunde vi ta del av en rapport från en enhetschef på Arbetsförmedlingen, där det tydligt flaggades för att myndigheten utnyttjades cyniskt av organiserad brottslighet på flera sätt. Det handlade bland annat om felaktiga lönebidrag, upphandlade förmedlingstjänster, stöd och matchning och - värst av allt - utnyttjande av personer med nedsatt arbetsförmåga. Fru talman!
Enligt myndigheten själv har man vid flera tillfällen identifierat anställda inom Arbetsförmedlingen som fungerat som infiltratörer åt kriminella nätverk. Omfattningen verkar man inte ha koll på, men det man har noterat är att fusket är väldigt öppet och att man endast har sett toppen på isberget. Fru talman!
När man läser arbetsmarknadsministerns svar kan man konstatera att hon anser att ansvaret vilar helt på myndighetens chef samt att problemen ska hanteras i samband med reformeringen. Men regeringen kan inte blunda för sitt ansvar i denna fråga, då regeringen har det högsta ansvaret för sina myndigheter. Den myndighetsgemensamma satsningen mot organiserad brottslighet inleddes 2009 i samverkan mellan polisen och flera myndigheter, bland annat Arbetsförmedlingen.
Man flaggade tidigt för dessa brott och utvecklingen av dem. Denna välfärdsbrottslighet kan alltså inte ha kommit som en överraskning. Frågan är, fru talman, om regeringen varit naiv och godtrogen likt tidigare regeringar i denna fråga, då detta inte är något nytt fenomen som har uppkommit under denna mandatperiod utan har funnits i många år. Är det då generösa tolkningar av lagar som har öppnat för denna kriminalitet?
Jag skulle gärna vilja höra vad arbetsmarknadsministern har att säga om det.
Magnus Persson (SD):
Det var ju inte vilken person som helst som yttrade sig i tidningen, utan det var en högt uppsatt enhetschef inom Arbetsförmedlingen. Jag tycker att det är bra att regeringen har vaknat och vidtagit åtgärder. Men problemet är att detta följer i spåren av en förd politik som har förvandlat Sverige till ett paradis för entreprenörer i kriminalitet. Alla myndigheter som jobbar med den grova organiserade brottsligheten vittnar om exakt samma utveckling.
Buset har skaffat slips och portfölj. De multikriminella har insett var de stora pengarna finns att hämta, nämligen hos Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och Skatteverket. Här har både denna regering och tidigare regeringar varit väldigt naiva. Kombinationen av stora pengar, liten upptäcktsrisk och låga straff är för kriminella som godis för barn. Just nu är det Arbetsförmedlingen som står för sötsakerna. Attackerna mot våra välfärdssystem följer ofta samma mönster.
Det handlar om falska identiteter, falska kontrolluppgifter och företagsfasader. Sedan börjar man sitt plundringståg mot det offentliga. Det är en skrämmande utveckling, fru talman. Detta är allvarlig kriminalitet. Det är ett systemhot mot välfärdsstaten. Vi riskerar att finansiera framväxten av allt mäktigare kriminella nätverk. Jag vet att regeringen har gått ut med att myndighetssamverkan mot arbetslivskriminalitet ska intensifieras.
Detta är bra och viktigt, men det krävs betydligt mer än fina ord. Är arbetsmarknadsministern och regeringen beredda att se över lagstiftningen, skärpa kontrollerna och straffskalan samt ge åklagare och polis men även myndigheterna de resurser som krävs för att underlätta för våra myndigheter att komma till rätta med problemen? Det finns ganska mycket att göra.
Magnus Persson (SD):
Tack så mycket, arbetsmarknadsministern, för de satsningar ni gör! När man lyssnar på arbetsmarknadsministern kommer den naiva tron fram att i Sverige är det inte så farligt. Svensk välfärd och svenska myndigheter ska inte vara en tillflyktsort och kassako för kriminella. Ändå ser vi det. Vi ser det på Arbetsförmedlingen. Vi ser det på Försäkringskassan och Migrationsverket. Nu senast kunde vi se det även inom UD, regeringens eget departement. Detta är en utveckling som skrämmer.
Här ligger ansvar och styrning ytterst på regeringen och inga verksamhetschefer. Detta är ett problem som växer alltmer. Vi måste nog släppa synen att Sverige är helyllelandet där ingenting händer och ta krafttag mot den här brottsligheten. Det är väldigt viktigt för samhället att få bukt med detta. Det är faktiskt skattepengar det handlar om.
Magnus Persson (SD):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Vi kan konstatera att regeringens insatser är extremt dyra sett till resultatet i form av reguljära anställningar. Enligt statistiken från 2019 gick till exempel 5 procent till ett reguljärt arbete efter att ha deltagit i ett program som kallas extratjänster. Det är ett program som subventioneras med 100 procent av lönekostnaderna och som vänder sig till kommuner och offentlig verksamhet.
Då riskerar man per automatik givetvis att tränga undan reguljära jobb som skulle ha skapats. Detta är bara ett exempel på åtgärder för åtskilliga miljarder med dåliga resultat. Från introduktionsjobb gick 7 procent till reguljärt arbete efter avslutat program. Från instegsjobb gick 5 procent efter avslutat program till reguljärt arbete.
Jag vill förtydliga, fru talman, att detta är siffror från tiden innan coronapandemin slog till. Fru talman! Resultatet av subventionerade anställningar måste väl ändå vara att människor ska gå vidare till ett reguljärt arbete och bli självförsörjande. Det måste vara tanken. Här visar resultaten att man misslyckas totalt fast arbetsmarknadsministern påstår något annat och hänvisar till forskning på området. Men det finns även forskning som visar något helt annat.
Den visar på stora undanträngningseffekter och inlåsningseffekter, det vill säga att personen fastnar i en subventionerad anställning även efter att åtgärden inte längre är nödvändig. Hur ser arbetsmarknadsministern på riskerna gällande de undanträngningseffekter för reguljära jobb som bland annat IFAU nämner i sin rapport om subventionerade anställningar? Vi kan ute i det verkliga arbetslivet se att företag cyniskt utnyttjar dessa system för att byta ut sin personal efter ett år.
Det finns många exempel på det.
Magnus Persson (SD):
Arbetsmarknadsministern kan väl ändå inte vara nöjd med resultatet. Det är extremt låga siffror och få människor som går till en egen försörjning, om någon över huvud taget gör det. Jag vill lyfta fram ett exempel på hur systemet utvecklas, framför allt när det gäller extratjänster. Vi kan ta del av ett reportage i Sydsvenskan. Där kan man läsa att det socialdemokratiskt styrda Malmö försökte rekrytera 500 långtidsarbetslösa för att få tillgång till pengarna genom de så kallade extratjänsterna.
Det blev bara 283 personer, och det gick så fort att många inte ens hade vare sig arbetsuppgifter eller en arbetsplats att gå till. Mer än 100 personer satt hemma utan någon aktivitet men med full avtalsenlig lön, betald av skattepengar. Det enda syftet var att flytta kostnaderna för kommunens försörjningsstöd till statens kassakistor.
Detta kan väl ändå inte vara tanken med den subventionerade anställning som kallas extratjänster. Det här, fru talman, visar på ett omfattande systemfel i hela konstruktionen av arbetsmarknadsåtgärder. Här handlar det om att man i sin iver att få budgeten i balans har flyttat hundratals arbetslösa från en kolumn till en annan. Detta pingpongspel mellan stat och kommun löser definitivt inga problem och hjälper definitivt inte de arbetslösa.
Varför blir det då på det här viset, fru talman? Jo, förutom full subvention från staten har insatsen kryddats med kraftiga handledarstöd och ett aggressivt bonussystem som tillsammans uppgår till nästan 90 000 kronor per tillsatt tjänst. Upplägget är anmärkningsvärt.
Kommunerna tävlar om att nå ett visst beting, och de kommuner som lyckats skapa tillräckligt många av dessa konstgjorda åtgärder får dela på en halv miljard kronor. Det här var drivkraften till det socialdemokratiskt styrda Malmös hets. Det var inte ett långsiktigt försök att skapa jobb och försörjning till dem som står långt ifrån arbetsmarknaden, utan anledningen var enbart att man ville tjäna pengar. Anser arbetsmarknadsministern att det är så här man ska använda statens resurser?
Är det så här man hjälper arbetslösa som står långt ifrån arbetsmarknaden till egen försörjning?
Magnus Persson (SD):
Vi kan inte diskutera subventionerade anställningar och deras resultat utan att komma in på effekterna av den ansvarslösa invandringspolitik man har fört i Sverige de senaste åren. Den har bidragit till att vi har en extremt stor del av vår arbetskraft som inte är anställbar på den svenska arbetsmarknaden. Det är personer som man väljer att stoppa undan i diverse arbetsmarknadsprogram, typ extratjänster, instegsjobb med mera.
Samtidigt säger man att vi har EU:s högsta sysselsättningsgrad och framhäver det som någonting bra, när vi i verkligheten har bland de högsta arbetslöshetssiffrorna i Europa. Snacka om att flytta personer från en kolumn till en annan! Detta är en ekvation som på sikt riskerar att kullkasta hela välfärdssamhället, då skattekraften minskar i takt med att befolkningen kraftigt ökar. Fru talman!
Sverige borde i stället se över huruvida subventionerade anställningar över huvud taget ska finnas för personer som inte har ett funktionshinder. Man måste sluta använda programmen som en integrationsåtgärd, då statistiken visar att det har misslyckats. Vi ser det inte bara när det gäller extratjänsterna. Vi ser det inom andra myndigheter, och vi ser det till exempel inom Samhall. Samhall används som en integrationsåtgärd i dag, och det var väl inte deras uppdrag från början.
Minska invandringen kraftigt, underlätta för företagen att anställa och sänk arbetsgivaravgifter och skatt på arbete! Gör Sverige attraktivt för företag att etablera sig i, och öka utbildningsinsatserna! Utbildning är A och O. Det är det viktigaste för att få folk i arbete.
Att lära sig skanna dokument på en statlig myndighet kan knappast vara ett framtidsyrke för den som i övrigt saknar den utbildning som krävs för att ta på sig andra arbetsuppgifter, då jobbet oftast är skapat genom kommendering och inte ett faktiskt behov.
Magnus Persson (SD):
Min fråga går till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. I dagsläget skenar arbetslösheten. Mest oroande är de långtidsarbetslösa, som kommit allt längre från arbetsmarknaden - till dags dato över 180 000 personer. Detta är siffror som var alarmerande långt innan pandemin och ljusår från arbetsmarknadsministerns och regeringens mål om Europas lägsta arbetslöshet.
Den största anledningen till dessa siffror är de politiska beslut som ledde till en extremt hög invandring från 2015 och framåt av grupper som saknar kompetens för att vara anställbara på den svenska arbetsmarknaden. Trots högkonjunktur, hög sysselsättningsgrad, 100-procentigt subventionerade anställningar och integrationsinsatser till miljardkostnader fick man inte folk i arbete, samtidigt som vi hade en extremt låg arbetslöshet bland inrikes födda vid den här tiden.
Herr talman! Min fråga till arbetsmarknadsministern lyder: Är arbetsmarknadsministern beredd att erkänna att det till stor del är regeringens misslyckade invandringspolitik som lett till de höga arbetslöshetssiffror som vi kan se nu och som vi kunde se innan pandemin slog till?
Magnus Persson (SD):
Regeringen använder ofta Sveriges höga sysselsättningsgrad för att släta över debatten om de höga arbetslöshetssiffrorna. Sysselsättningsgraden kan mätas på många olika vis, men det räcker att jobba en timme i veckan för att vara en del av statistiken. Anser inte ministern att ett land med så hög sysselsättningsgrad som Sverige ska ha en lägre arbetslöshet när det gäller de reguljära jobben?
Magnus Persson (SD):
Min fråga går till statsrådet Jennie Nilsson. Den svenska modellen är en konstruktion som har skapat goda förutsättningar för att bygga och utveckla landet starkt. Den spänner över alla delar av samhället och skapar trygghet och stabilitet, och folkrörelserna har här gjort en stor insats. Men nu utmanas allt som byggt landet starkt, och de som nedmonterar detta är regeringen med Socialdemokraterna i spetsen.
Man började med att sälja ut arbetsrätten till Bryssel, och nu vill man ge bort makten över den svenska viltförvaltningen till jaktfientliga organisationer som en ren eftergift till sin samarbetspartner, det extremt jaktfientliga Miljöpartiet. Svenska Jägareförbundet har sedan 1938 lett och organiserat jakt- och viltvård, vilket finansierats via jägarnas egna pengar, den statliga jaktkortsavgiften. Detta system har fungerat över förväntan och gjort många länder avundsjuka på den svenska viltförvaltningen och allmogejakten.
Min fråga till statsrådet är: Varför vill regeringen slå sönder ett system som har fungerat alldeles utmärkt i decennier och där hundratusentals människor känner sig delaktiga i arbetet?
Magnus Persson (SD):
I dag saknas resurser för att snabbt komma till rätta med åtgärder och straff gällande arbetsmiljöbrott. Därför var det glädjande att Socialdemokraterna likt Sverigedemokraterna drev frågan om utökade preskriptionstider för arbetsmiljöbrott i valrörelsen 2018. Socialdemokraterna valde även att ha med det i sitt valmanifest. När man sedan tog del av regeringens satsningar inom arbetsmiljöpolitiken kändes det därför märkligt att man inte kunde se förslaget om utökade preskriptionstider för arbetsmiljöbrott.
Sverigedemokraterna valde då att lägga fram förslaget på bordet, och Socialdemokraterna valde att rösta nej till sitt eget förslag. Jag ställde då frågan varför man röstade nej till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark och fick svaret: Jag vet ej. Det kan vara förlåtligt då hon precis hade tillträtt sin tjänst. Men nu har det gått en tid, och nu har även M ställt sig bakom förslaget. Det finns alltså en stabil majoritet i kammaren för att få igenom Socialdemokraternas vallöfte.
Men än en gång röstar Socialdemokraterna nej. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Varför röstar man nej till sitt eget förslag, som bör vara en naturlig del av den nya arbetsmiljöstrategin? Jag har också en rättelse till regeringen: Sverigedemokraterna satsar mer pengar än regeringen på arbetsmiljöforskning.