KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Marie Granlund har frågat mig vad jag gör för att stoppa fundamentalistiska sekter från att starta fristående skolor i Sverige. Alla barn ska ha möjlighet att gå i en bra skola - en skola där de trivs, har vänner och ges de bästa möjligheterna att utvecklas och nå kunskapsmålen.
Genom den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna tillförsäkras föräldrar rätten att välja en utbildning som står i överensstämmelse med deras religiösa och filosofiska övertygelse. Rätten att välja utbildning ska i Sverige utövas inom ramen för skolväsendets allmänna värdegrund.
Det innebär att all verksamhet i fristående skolor också med konfessionell inriktning ska utgå från skollagens och läroplanernas värdegrund och allmänna mål. Den konfessionella inriktningen ska således alltid vara förenlig med de grundläggande och demokratiska värderingar som utgör skolans värdegrund. Ämnesundervisningen i alla skolor ska vara saklig och allsidig.
Det innebär att den ska vara opartisk och icke-konfessionell. Målen ska fullt ut motsvara Skolverkets kursplaner i de ämnen där sådana finns. Regelverket kan dock behöva förtydligas ytterligare i skollagen på denna punkt. Det är min avsikt att se över detta inom ramen för det pågående arbetet med förslag till en ny skollag.
Det är regeringens uppfattning att varje skola ska granskas lika kritiskt och uppfylla samma höga kvalitetskrav oavsett vem som driver den eller vilken inriktning den har. Regeringen har därför föreslagit skarpare och tätare kvalitetsgranskningar av varje skola och föreslagit att 150 miljoner kronor per år i utökade resurser till Statens skolinspektion ska anslås för detta.
Inom ramen för det pågående arbetet med förslag till en ny skollag övervägs bland annat ökade möjligheter för Skolinspektionen att genomföra oanmälda inspektioner i såväl kommunala som fristående skolor. Vidare övervägs väsentligt skärpta sanktionsmöjligheter för skolor som inte följer regelverket eller som brister kvalitetsmässigt och som inte snabbt åtgärdar detta.
Dessutom avser regeringen att lämna ett förslag till riksdagen som innebär att Statens skolinspektion ska få möjlighet att utdela vite till såväl offentliga som fristående huvudmän. Därmed skulle det bli möjligt att snabbt tillgripa sanktioner mot skolor - offentliga eller fristående - som visar sig inte uppfylla lagstiftningens krav.
Därutöver avser regeringen att inom ramen för arbetet med en ny skollag se över möjligheten för Statens skolinspektion att i synnerligen allvarliga fall snabbt stänga en skola. För en fristående skola skulle tillståndet kunna dras in och för en kommunal skola skulle andra skarpa åtgärder som motsvarar detta kunna införas. Ett sådant beslut måste naturligtvis snabbt kunna överprövas av domstol efter begäran om inhibition.
Jag vill värna alla barns rätt till religionsfrihet och till en allsidig undervisning på saklig grund. De grundläggande och demokratiska värderingar som utgör skolans värdegrund måste utan inskränkning följas i alla skolor.
Jan Björklund (L):
Jag uppfattar inte att det finns några skillnader i själva sakfrågan. När jag hör Marie Granlund räkna upp vad hon vill göra är det samma sak som jag säger i mitt interpellationssvar. Det är därför hennes tonläge blir så märkligt. Men man måste väl vifta lite extra i debatten när man inte har så mycket att komma med. Hon talar ju precis om de åtgärder vi nu vidtar. Jan Björklund har inte åstadkommit det här på två år, säger Marie Granlund. Men varför åstadkom ni inte detta på tolv år? Ni satt och styrde Sverige i tolv år. Varför rättade ni inte till detta? Vi kommer att göra det nu. Under denna mandatperiod kommer riksdagen att göra de här skärpningarna på mitt förslag.
Det skedde aldrig på Socialdemokraternas förslag. Allting som ni nu kräver säger ni stoppades i malpåse av den borgerliga regeringen. Men varför gjorde ni ingenting? Ni hade tolv år på er att ändra detta, så varför gjorde ni inte det? Vi kommer nu att göra de här förändringarna. Men skollagen är en av Sveriges mest omfattande lagstiftningar. Ni hade tolv år på er, och ni segdrog det hela i åratal. Ingenting hände. Vi jobbar för fullt nu, och redan under vintern kommer det ut en omfattande remiss på den nya skollagen när de här bestämmelserna kommer. Jag håller helt med om det sakliga innehållet.
Det handlar om precis det som Marie Granlund säger - att sätta stopp för avarter av friskolor. Inget totalförbud, säger Marie Granlund, och det säger jag också. Vi kan inte ha något sådant. Bland annat med hänsyn till Europakonventionen kan vi inte ha ett totalförbud. Men avarter ska inte tillåtas. Marie Granlund står här och nämner enskilda friskolor hela tiden. Man kan väl tycka vad man vill, men till sist måste det vara så att vi politiker inte kan stifta en lag som riktar sig mot en enskild skolhuvudman.
Vi måste stifta en generell lag, och sedan måste myndigheterna tillämpa den. Det lät på Marie Granlund som om länsrätten har dömt fel. Det kanske hon kan tycka privat, men i slutänden är det den ordning vi har bestämt i Sverige. Den förra regeringen och den nuvarande var överens om att det är myndigheterna som ska fatta de här besluten. Regeringen ska inte sitta och avgöra om den ena eller den andra skolan uppfyller läroplanen.
När Marie Granlund kallar en skola som just har fått godkänt i länsrätten för fundamentalistisk vet jag inte riktigt vad hon bygger det på, men det är möjligt att hon har underlag för det. Men man kan inte grunda myndighetsbeslut på tv-program. Jag anser däremot att lagstiftningen ska skärpas. De punkter som Marie Granlund räknar upp är de som vi i huvudsak har aviserat, så jag förstår inte varför det behöver piskas upp en så otroligt aggressiv stämning om detta. Vi är ju i huvudsak överens om tagen.
Marie Granlund skäller på mig för att jag inte har gjort det här på två år. Jag kan kvittera med att ni inte gjorde det på tolv år. Men det kommer att ske under denna mandatperiod.
Jan Björklund (L):
Det är intressant att Marie Granlund menar att vi inte gör detta därför att vi inte är eniga. Det här interpellationssvaret är vi helt eniga om, annars hade det inte kunnat ligga här på bordet. Sanningen är skollagen inte ändrades på tolv år därför att Socialdemokraterna inte var eniga med sina samarbetspartier. Det är sanningen, Marie Granlund. Ni var inte eniga om friskolelagstiftning med Miljöpartiet.
Det ska bli mycket spännande att se hur det ska utvecklas nu med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet som helt vill förbjuda friskolor och Miljöpartiet som är ännu mer för friskolor än vad regeringen är. Det ska bli intressant att se hur den enigheten ska växa fram i vänsterblocket. Vi är eniga om dessa förändringar. Det kommer förändringar i skollagen på de här punkterna som jag har aviserat. De exakta formuleringarna kan du naturligtvis pressa mig på här i kammaren, och jag kommer inte att kunna läsa upp dem nu eftersom lagen inte är helt färdig.
Men inriktningen är just den att den ska skärpas när det gäller vad som är tillåtet och inte för friskolor med konfessionell inriktning. Det är hela inriktningen, och det var det jag sade på den presskonferens för ett år sedan som du hänvisar till. Skollagen är en Sveriges mest omfattande lagstiftningar. Det är därför det har tagit tid också för oss, men vi klarar att få fram en ny skollag på ungefär två och ett halvt år. Ni höll på i tolv år och lyckades inte. Du säger gång på gång att allting låg i byrålådorna när ni fick avgå.
Det är ett tecken på att ni inte lyckades få fram någonting till beslut på tolv år, och det är inte någonting att stå här och skryta med. Det är ett tecken på mycket svag handlingskraft från den förra regeringens sida. De här förändringarna kommer. Exakt hur formuleringarna ska se ut får vi se när förslaget läggs fram i vinter. Under kommande vinter kommer den nya skollagen att gå ut på remiss, och då ingår skärpningar för fristående skolor, i huvudsak med den inriktning som Marie Granlund begär här.
Jan Björklund (L):
Det blir lätt tjatigt eftersom interpellanten läser upp samma inlägg varje gång hon får ordet. Det är oktober nu. Inom några månader kommer den nya skollagen, inklusive detta. Snabbare går det inte att göra det. Ni hade tolv år på er och uträttade ingenting på det här området. Jag vet inte hur Marie Granlund har läst det här interpellationssvaret. Hon säger att det bara står att vi ska förstärka Skolinspektionen, och så begär hon några ytterligare saker. Precis de saker hon begär står här.
Det står att lagstiftningen ska ses över, skärpas och förtydligas när det gäller att det ska vara icke-konfessionell undervisning. Vidare står det att man ska kunna dra in tillståndet snabbt när det finns synnerligen allvarlig kritik. Det är precis det Marie Granlund begär, och det är precis det vi gör. Jag förstår att det finns ett behov av att piska upp en kritisk stämning mellan oppositionen och regeringen, men Marie Granlund får nog hitta något bättre område. Här är vi rätt överens.
Jan Björklund (L):
Thomas Strand har frågat högskole- och forskningsministern vilka skälen är för att propositionen Obligatorisk statlig befattningsutbildning för nyanställda rektorer dröjer och hur statsrådet bedömer att den tänkta obligatoriska rektorsutbildningen relaterar innehållsligt till den rektorsutbildning som skulle ha påbörjats hösten 2008. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara denna interpellation.
Precis som Thomas Strand anger i interpellationen pågår en rättslig prövning när det gäller upphandlingen av befattningsutbildningen för rektorer. Denna process måste ha sin gång. Utbildningen har därför inte kunnat starta hösten 2008 så som varit regeringens avsikt. Det är naturligtvis angeläget att den nya befattningsutbildningen kommer i gång så fort som möjligt så att Sveriges rektorer får de kunskaper som krävs för att de ska kunna utföra sitt uppdrag.
Regeringen har reglerat utbildningen i en förordning - om befattningsutbildning för rektorer och annan personal med motsvarande ledningsfunktion i skola, förskola och fritidshem - i syfte att tydliggöra och garantera utbildningens innehåll, omfattning och kvalitetsnivå. Någon sådan reglering har inte funnits tidigare, vilket inneburit att rektorsutbildningarna inte varit likvärdiga i Sverige. Det är denna stärkta befattningsutbildning som rektorerna framdeles bör genomgå.
Dessutom finns det, enligt förordningen, redan i dag möjligheter att gå en utbildning som kan jämställas med befattningsutbildningen. Beredningen av en obligatorisk befattningsutbildning för nyanställda rektorer pågår inom Regeringskansliet. Avsikten är att den obligatoriska utbildningen ska vara den som regleras i ovan nämnda förordning. Regeringen avser att återkomma i frågan till riksdagen så snart som möjligt.
Jan Björklund (L):
Thomas Strand säger att det inte är några problem att dubblera utbildningen. Pengarna finns, säger han. Nu känner man igen Socialdemokraterna. Där finns det ingen hejd på de pengar som ska spenderas! Pengarna finns inte. Sanningen är den att statens budget går med underskott, så dessa pengar finns inte. Det är inte bara att dubblera här, och det vet Thomas Strand.
När vi får läsa er skuggbudget i morgon kommer vi säkert att få se ett resonemang som går ut på att pengar finns till allting, men så är det inte. Jag är glad om vi kommer i gång till hösten givet att detta fördröjdes ett år av en rättslig process. Gör det inte det hoppas vi väl att det blir någon gång till årsskiftet. Den rättsliga processen måste nu slutföras. Det är inget som vare sig riksdag eller regering kan ändra på.
Jag bedömer inte att vi ska dubblera eller tredubbla utbildningen för varje termin som det nu dröjer. Jag håller med om behovet, men det finns en gräns för hur många skolledare vi kan dra ut ur skolväsendet. Det är det ena argumentet. Det andra argumentet är att pengarna faktiskt inte ligger på hög. Det som är avsatt är det som finns, och det räcker bara till ett visst antal skolledare.
Vi är i regeringen helt överens, och det är därför det står som det gör. Avsikten är att den nya utbildningen, som blir obligatorisk, ska vara den som vi nu har lagt upp och som just nu skulle ha bedrivits. Det betyder en kraftigt ökad ambitionsnivå, till skillnad från det som den socialdemokratiska regeringen hade tänkt. Exempelvis ingår en omfattande del om mål- och resultatstyrning i själva utbildningen, och det har aldrig funnits med i någon tidigare variant av utbildningen.
Jag tyckte att det var viktigt att komplettera rektorsutbildningen med detta. Som upplägget är på den utbildning som är upphandlad men som har blivit överklagad, så är också tanken att den permanenta obligatoriska utbildningen ska se ut. Nu är detta inte första gången som en regering har sagt att en proposition ska läggas fram en viss dag och det sedan är något på den juridiska eller ekonomiska sidan som gör att det fördröjs något. Det kommer en proposition.
Just nu är det en teoretisk fråga - det spelar ingen roll om vi beslutar att det ska vara obligatoriskt när kammarrätten har stoppat utbildningen - men det kommer en proposition om detta till riksdagen under 2009. Den blir något fördröjd, men det är ingen stor sak. I verkligheten kommer utbildningen i gång när det rättsliga maskineriet har malt färdigt: Det har inget att göra med exakt datum för propositionens avlämnande.
Jan Björklund (L):
När det gäller den sista frågan tycker jag att det är ett vettigt resonemang att föra i nästa steg. Men man måste ha i minnet att svenskt utbildningsväsende just nu jobbar under 1985 års skollag. Om det ska vara någon vits med att något ska vara obligatoriskt för en viss personalkategori måste det i lagen definieras vilka som innefattas i den personalkategorin.
Titeln eller personalkategorin "biträdande rektor" finns över huvud taget inte i nuvarande skollagstiftning. Förskolan ingår inte heller i nuvarande skollagstiftning. Men i den nya skollag som regeringen avser att lägga fram under året kommer det att bli annorlunda, och då är det en vettig diskussion att föra att man ska vidga skolledarutbildningen till de kategorier som Thomas Strand nämner.
Men det är inte med nuvarande lagstiftning möjligt att föreskriva att en viss utbildning ska vara obligatorisk för en viss personalkategori när det inte i lagen definieras vilka som innefattas i denna personalkategori. Dessa grupper blir det frivilligt för arbetsgivaren att skicka på utbildning. Alla har inte samma benämningar på en biträdande rektor, och i kommunerna är förskolan organiserad på väldigt olika sätt.
Ska det vara ett lagmässigt tvång måste det gå att definiera exakt vilka som omfattas. Men jag delar ambitionen att för läroplansstyrda verksamheter ska cheferna ha en befattningsutbildning. Jag delar den ambitionen, även om det inte tas upp i det svar som nu ligger på bordet, för det tar hänsyn till dagens lagstiftning. Men skolan är en dynamisk värld, och inom något år har vi en ny lagstiftning, och då är denna diskussion på sin plats, tycker jag.
Avslutningsvis vill jag säga att jag uppfattar att vi är överens. Det finns ingen anledning att förstora skillnaderna i detta. En rektorsutbildning ska komma i gång. Den kommer att bli obligatorisk. Den ska ha det innehåll som nu är redovisat. Att den har fördröjts på grund av en rättslig process är beklagligt. Det är inte så mycket vi kan göra åt det. Processen måste få ha sin gång. Jag hoppas att utbildningen kommer i gång så snart som möjligt.
Jan Björklund (L):
Mats Pertoft har frågat mig hur jag kommer att agera för att säkerställa finansieringen av den svenska skolan i den pågående ekonomiska krisen i syfte att säkra skolans resultat och elevernas kunskaper. Som Mats Pertoft vet är finansieringen av skolan en kommunal angelägenhet. Statens ansvar är att besluta om nationella mål och riktlinjer.
Sedan ska huvudmännen fördela resurser och organisera verksamheten efter lokala förutsättningar. Under mandatperioden har staten tillfört 27 miljarder kronor till kommuner och landsting. Ytterligare insatser är aviserade för kommande år. Min förhoppning är att en stor del av dessa medel används för att säkra skolans kvalitet, bland annat genom att behålla en hög lärartäthet.
Samtidigt måste kommunerna våga göra tuffa prioriteringar när det ekonomiska utrymmet krymper. Det handlar om att värna välfärdens kärna - skolan och omsorgen om våra barn och äldre - och kanske låta andra, mindre nödvändiga, utgifter stå tillbaka för tillfället. Sammantaget ger de 17 miljarder kronor som staten avser att tillföra Sveriges kommuner och landsting under de närmaste åren goda förutsättningar att behålla hög kvalitet i skolväsendet.
Vilka prioriteringar som görs kan jag dock inte styra över, utan dessa beslut måste fattas på lokal nivå. Min förhoppning är naturligtvis att kommunerna väljer att prioritera satsningar på välfärdens kärna, där skolan är en viktig del.
Jan Björklund (L):
Plötsligt förstår jag Mats Pertofts interpellation. Han har inte förstått regeringens förslag. Vi tillför kommunerna 17 miljarder i ökade statsbidrag i påsen. Dessa 17 miljarder är inte öronmärkta för olika saker. Jag förstår nu att Mats Pertoft trodde att det handlade om en bråkdel av den summan. Men 17 miljarder är det som föreslås i vårpropositionen som nyligen lades fram i riksdagen.
Jag kan inte garantera att ens den summan kommer att räcka för att täcka alla svarta hål i många kommuner. Jag tar gärna som exempel några av de kommuner som har prioriterat fel. Sådana finns av alla politiska kulörer, men några av de värsta när det gäller att prioritera fel är de som just nu skriker mest om att få pengar. Jag kan nämna Luleå kommun som är socialdemokratiskt styrd. Där skär man nu ned med 30 miljoner i skolan och har varslat 100 lärare.
Samtidigt fattade man beslut om att bygga en kommunal evenemangsarena som ska kosta 30 miljoner per år. Det är exempel på en felaktig prioritering. Björklund skjuter ifrån sig ansvaret, säger Mats Pertoft. Ursäkta, men det är väl ditt parti, Mats Pertoft, som har sett till att skolan har blivit kommunaliserad? Makten ligger där. Det är du som har skjutit ansvaret från staten till Luleå kommun. Luleå kommun har naturligtvis rätt att göra så här. Men när man sedan kommer till mig och tigger om mer pengar förstår man inte sitt ansvar. Det handlar nu om att våga prioritera skolan.
Gör som borgerligt styrda Stockholm och prioritera skolan och sprätt inte i väg pengarna på allting annat just nu. Välfärdens kärna är det som statsbidragen ska användas till. Mats Pertoft, stå inte och inbilla svenska folket att om du satt i regeringen skulle det finnas obegränsat med pengar och människor skulle över huvud taget inte behöva märka av krisen! Stå inte och inbilla människor det, Mats Pertoft, det är inte ärligt!
Jan Björklund (L):
Jag beklagar att kommunerna prioriterar fel, sade Mats Pertoft nu. Ja, det kan man göra. Men ett annat sätt är att du ringer upp dina partikompisar i Göteborg och Malmö och berättar för dem hur de borde prioritera. I stället begär du att jag ska skicka mer pengar till dem när de prioriterar fel. Från regeringens sida satsar vi nu 7 miljarder 2010, ytterligare 5 miljarder 2011 och 5 miljarder 2012. Det är totalt 17 miljarder som en följd av krisen.
Det är som kompensation för minskade skatteintäkter. Vi vet i dag inte exakt hur mycket skatteintäkterna minskar. Det vet vi först efteråt. Men detta bygger på de prognoser som vi nu har. Om krisen blir djup och långvarig, Mats Pertoft - jag säger det en gång till - kan inte vare sig den regering som sitter nu eller någon annan regering i Europa eller någon alternativ regering med Mats Pertoft i stå och säga till människor att om bara de får styra kommer krisen inte att märkas. Det går inte.
Det enskilt mest prioriterade i statens budget är att skjuta till pengar till kommunerna för att prioritera välfärden. Det går inte att garantera att dessa pengar räcker för de skattebortfall som nu sker. Ingen kan garantera det. Men det är detta som vi prioriterar allra högst. Nu har staten visat vad vi prioriterar. Nu måste också kommunerna visa detsamma - att de prioriterar välfärdens kärna, till exempel skolan.
Jan Björklund (L):
Mats Pertoft har frågat mig vad jag avser att göra för att de specialutformade programmen ska kvalitetssäkras i regeringens förslag till ny gymnasieskola. Den 13 maj beslutade regeringen om propositionen, 2008/09:199, Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan . Förslaget innehåller fler nationella program än i dagens gymnasieskola. Regeringen bedömer också att det i framtiden behövs fler nationella inriktningar på de program som finns.
Det ökade programutbudet och konstruktionen av programmen avspeglar de behov som avnämarna givit uttryck för. Utbudet av kurser ska också vara tillräckligt stort för att huvudmännen ska kunna anpassa utbildningarna utifrån lokala behov. Därmed kommer många av dagens specialutformade program att kunna rymmas inom ramen för det nya, utvidgade programutbudet.
Sammantaget skapar allt detta goda förutsättningar för lokal anpassning och profilering. Det måste också finnas former för att fånga upp nya utbildningsbehov och utveckla nya utbildningar. Sådana utbildningar som är efterfrågade och av god kvalitet måste även fortsättningsvis kunna anordnas. Därför föreslås att nationellt kvalitetssäkrade särskilda varianter ska kunna inrättas inom nationella program.
Hela eller delar av det sammantagna utrymmet för inriktning och programfördjupning ska kunna användas. De särskilda varianterna ska prövas av Statens skolverk efter ansökan från huvudman. De närmare förutsättningarna för prövningen kommer att framgå av den nya förordningen.
Möjligheten att erbjuda särskilda varianter kommer att skapa förutsättningar för huvudmän att erbjuda utbildningar av hög kvalitet som tidigare erbjudits i form av specialutformade program. Huvudmännen ska även framöver kunna ta initiativ till nya kurser eller ämnen, när arbetslivet eller högskolesektorn i samverkan med skolan kan beskriva ett behov på nationell, regional eller lokal nivå.
Sådana kurser bör dock alltid kvalitetssäkras och godkännas av Skolverket. Avslutningsvis menar jag att förslagen i propositionen innebär en väl avvägd balans mellan å ena sidan behovet av flexibilitet och frihet för huvudmännen och å andra sidan överblickbarhet, kvalitet och trygghet för elever och avnämare.