Sven Otto Littorin (M):
Jennie Nilsson har frågat statsrådet Nyamko Sabuni om och i så fall när hon tänker ta nödvändiga initiativ för att lyfta in jämställdhetsperspektivet i arbetsmarknadspolitiken. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Jennie Nilsson skriver i sin interpellation att regeringens avsaknad av ett jämställdhetsperspektiv på arbetsmarknaden alltmer upplevs som ett problem. Jag delar inte denna åsikt. Utgångspunkten för regeringens politik är att stärka arbetslinjen.
Fler människor - kvinnor och män - måste komma in på arbetsmarknaden, och fler måste få möjlighet att arbeta i den omfattning de önskar. Flertalet av dem som i dag står utanför arbetsmarknaden är kvinnor, och de är dessutom i större utsträckning än män arbetslösa på deltid. Kvinnor dominerar således i grupper som regeringens politik avser att stödja. Resultatet av den politik som regeringen hittills fört är tydligt. SCB:s siffror visar att arbetskraften ökade något snabbare för kvinnorna under 2007 än för med männen, 1,8 procent respektive 1,5 procent.
Arbetslösheten har under 2007 minskat för både kvinnor och män i åldersgruppen 16-64 år. Det är en minskning med 0,9 procentenheter för männen och 0,5 procentenheter för kvinnorna jämfört med 2006. Den öppna arbetslösheten uppgick för männen till 4,6 procent och för kvinnorna till 4,7 procent. Sysselsättningsökningen för männen var något högre, 2,5 procent, än ökningen för kvinnorna på 2,3 procent. Regeringens arbetsmarknadspolitik har ett tydligt fokus på matchning och på att alla ska få jobb.
Den innefattar även insatser för dem som står allra längst från arbetsmarknaden. Nystartsjobben har framgångsrikt hjälpt långtidsarbetslösa och utrikes födda tillbaka i arbete. Från och med i år kan offentliga arbetsgivare, som anställer till exempel sjuksköterskor, lärare eller kommunpersonal, få tillgång till nystartsjobb. Från och med i år finns också möjlighet för deltidsarbetslösa och timanställda att få nystartsjobb. Detta bör innebära att många fler kvinnor kan få nystartsjobb eftersom kvinnor är överrepresenterade bland dessa grupper.
Också jobbavdraget kommer att bidra till ekonomisk jämställdhet genom att det i större utsträckning kommer att löna sig att arbeta. Avdraget gynnar genom sin konstruktion särskilt den som arbetar deltid och därmed har lägre lön. Regeringen gör också insatser för ökad mångfald och konkurrens inom de branscher, dominerade av offentliga monopol, där kvinnor utgör majoriteten av både de anställda och företagarna. Detta främjar nyföretagande bland kvinnor och ger de anställda en större arbetsmarknad med möjlighet till bättre löneutveckling.
Samtidigt ska vi vara medvetna om att arbetsmarknadspolitiska insatser inte är nog för att lösa de grundläggande strukturella problem som finns på den svenska arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiska insatser kan i sig aldrig skapa en jämställd arbetsmarknad och jämställda ekonomiska villkor för kvinnor och män. För det behövs en kombination med insatser inom andra områden. Slutligen vill jag poängtera att det som framför allt kan lösa de strukturella problem som finns på arbetsmarknaden, är att fortsätta bedriva en politik som främjar sysselsättning och företagande för kvinnor och män.