Bosse Ringholm (S):
Arbetsmarknadsministern kan påstå att Sverige har en expansiv ekonomisk politik. Men vad hjälper det om arbetslösheten fördubblats under den borgerliga regeringen den här mandatperioden? Vad hjälper det om sysselsättningsgraden minskar? De borgerliga partierna lovade tvärtom att sysselsättningen skulle öka och arbetslösheten minska.
Jag håller mig bara till de prognoser som Littorin, Borg och andra själva meddelar riksdagen, att vi kommer att få en fördubblad arbetslöshet och minskad sysselsättningsgrad under den här perioden. Det hjälper inte att skryta om en expansiv ekonomisk politik. Den räcker uppenbarligen inte till. Arbetsmarknadsministern bekräftar precis det jag sade. Först säger man att det inte finns något problem, och det bekräftar arbetsmarknadsministern en gång till.
Sedan säger man att om det finns något problem ska man nog försöka göra någonting åt det. Framför allt är det någon annan som ska göra någonting åt det. Europeiska socialfonden ska lösa problemen. När det gäller bilbranschen är det tydligen Europeiska investeringsbanken som ska lösa problemen, men inte regeringen själv. För att hålla mig till ämnet, arbetsmarknadsministern, har jag pekat på en bransch.
Kommuner och landsting har en verksamhet med offentliga tjänster som i mycket stor utsträckning är politiskt styrd och där det handlar om politiska beslut om finansiering som regeringen faktiskt skulle kunna påverka. Det första regeringen skulle kunna säga till sina partivänner i den borgerliga majoriteten i Stockholms läns landsting är: Säg inte upp personal! Varsla inte personal! Gör inte sjukvårdspersonal arbetslösa!
Men det är ett samtal som tydligen inte finns mellan den borgerliga majoriteten i Rosenbad och riksdagen och den borgerliga majoriteten i Stockholms läns landsting och på många andra håll. Det är i alla fall ingen som har hörsammat något sådant rop från Rosenbad till det borgerligt styrda Stockholms läns landsting om att inte säga upp personal, utan villigt varslar man och kommer att säga upp och göra folk arbetslösa.
Då är min nästa fråga: Skulle man inte kunna tänka sig ett samarbete - det är ju ändå borgerligt styrt på båda hållen - mellan staten och landstinget? Staten skulle kunna ta på sig en del av kostnaderna så att man i alla fall skulle kunna begränsa antalet personer som blir arbetslösa på ett stort sjukhus som Karolinska sjukhuset och på massor av andra sjukhus. Karolinska sjukhuset är ju bara ett i raden av vårdinstitutioner och sjukhus som nu kommer att drabbas.
Då börjar arbetsmarknadsministern tala om permitteringslöner. Det är inte det jag talar om. Jag talar om ett samarbete så att folk ska få möjlighet att vidareutbilda sig under tiden som de kan vara kvar i sin gamla anställning, i alla fall delvis, och få chans till vidareutbildning. Det hjälper inte om det är 50 000, 60 000 eller vad det är för siffror som arbetsmarknadsministern använder sig av. I det här konkreta fallet finns det inget svar på hur man skulle kunna åstadkomma en sådan kombination.
Det vore bra om arbetsmarknadsministern kunde ha en dialog med sina partivänner i Stockholms läns landsting och säga till dem: Jag har att erbjuda er att en del av personalen kan få möjlighet att utbilda sig på deltid. På så vis kan vi se till att förhindra att arbetslöshetskrisen blir så stor som den annars skulle bli. En fördubbling av arbetslösheten under den här perioden är det mått som Littorin ska lämna efter sig som sitt arv 2010.
Det är klart att det är hyggligt av oss i oppositionen att stå här och hjälpa till och säga att vi kanske kan begränsa det arv som Littorin ska lämna efter sig i form av en hord arbetslösa. Men om vi bjuder på det, ta då den utsträckta handen och se till att personalen får lite meningsfulla utbildningsuppgifter och att det blir färre som blir arbetslösa på våra stora sjukhus.