Kerstin Lundgren (C):
I år är det 75 år sedan FN bildades. Som vi har hört tidigare har detta uppmärksammats på många sätt. Skälet till att FN återuppstod i den form vi ser det i dag var naturligtvis erfarenheterna från andra världskriget och segrarna i andra världskriget.
Ofta är det ju segrarna som bygger sin historia. Det var också en stor klokskap att man såg att vi alla genom att arbeta tillsammans och bygga ett system med gemensamma regler kan få möjlighet att verka i fred och frihet.
Det var också därför som FN inte bara kom att bestå av generalförsamlingen och säkerhetsrådet utan också av andra strukturer för att säkra ekonomiska förutsättningar om det skulle krisa, till exempel Världsbanken.
På det sättet skapade man ett regelverk som skulle vara öppet för alla och bygga på en gemensam värdering, som man skulle skriva under på om man blev medlem. Eleanor Roosevelt spelade en betydelsefull roll för deklarationen om mänskliga rättigheter.
Hon var en viktig kvinna i det arbetet. En viktig del av lärdomarna från kriget handlade just om övergrepp mot mänskliga rättigheter, övergrepp mot minoriteter, övergrepp mot dem som tänkte och trodde olika och utpekande av den andre som omänsklig.
Att försöka bygga en gemensam grund även där var oerhört viktigt. Det var en lärdom från första och andra världskrigen och från andra krig, tidigare och pågående. I år är det 72 år sedan man enades om den deklarationen.
När vi lyfter fram FN är det centralt att också lyfta fram de mänskliga rättigheterna. I dag skulle vi önska att världen verkligen stod upp för alla de rättigheter som finns nedskrivna och att länderna stod upp för alla de åtaganden som de skrev under på när de blev medlemmar. Vi är ju ändå 193 medlemmar.
Men likafullt kan vi se hur man trampar på mänskliga rättigheter, hur konflikter skapas och underbyggs och hur demokratin urholkas. De grundläggande regler som vi skulle vara eniga om är vi de facto inte eniga om.
Det multilaterala systemet är utsatt för betydande press från olika aktörer, där det ingår försök till omtolkning av vad de grundläggande principerna och deklarationerna egentligen står för.
Vi måste vara en del av diskussionen, och vi måste bygga motståndskraft och utöva tryck för att det som nu pågår inte ska lyckas.
En viktig del i FN-systemet är också generalsekreterarens reformagenda med tre spår. Den är något som naturligtvis också vi stöder. Det är klart att FN, som har 75 år på nacken, också behöver reformeras.
Det är viktigt att den reformeringen inte sker genom att man bara adderar nya organ eller uppdrag i systemet, utan man måste också reformera FN i sig.
Vi hoppas alla att säkerhetsrådet ska kunna få en återkomst och att man ska kunna återta den roll som det var tänkt att man skulle ha, men det kräver att alla är beredda att bjuda till. Så här långt ser vi inga tecken på att det skulle ske.
Naturligtvis är vi positiva, och det framgår av utskottets gemensamma ställningstagande att vi gärna ser att man utökar antalet medlemmar i säkerhetsrådet och att vi gärna ser representanter för den afrikanska kontinenten i säkerhetsrådet. Frågan om balansen mellan permanenta medlemmar och de medlemmar som väljs är intressant och viktig.
Frågan om val har också diskuterats i utskottet med anledning av några motioner. Det handlar om hur vi väljer till olika organ. Alla 193 medlemmar har en röst.
En av de senare skapelserna, nämligen rådet för mänskliga rättigheter, har varit ett råd med minst sagt otroliga utmaningar i en tid när man trampar på mänskliga rättigheter och när vi ser så många övergrepp begås av medlemmar i rådet.
Det är minst sagt utmanande. Vi tittade med stort intresse på hur valet i år inför nästa mandatperiod skulle utfalla. Det är förödande att se den förening som valts in med främst Kina och Ryssland men också Kuba som nya medlemmar.
Man stärker inte mänskliga rättigheter, utan man stärker de röster som blockerar, inte vill ha en granskning av de mänskliga rättigheterna i de egna länderna och vill omdefiniera mänskliga rättigheter. Därför är det viktigt att vi försöker stötta de andra som också valts in, typ Ukraina, Storbritannien och Frankrike.
Det är viktiga röster som måste finnas med, och vi hoppas naturligtvis att USA under en ny ledning efter den 20 januari kommer att vara intresserat av att ingå för att vara en motvikt mot de auktoritära krafter som just nu utnyttjar det vakuum som har skapats. Vi ska inte bidra till att skapa vakuum, utan vi ska vara tydliga röster som granskar och hela tiden diskuterar.
I dag har vi också haft glädjen att ha haft besök av den som enligt alla bedömningar är den rättmätige företrädaren för det belarusiska folket. Svetlana Tichanovskaja är ju i Sverige och har varit i riksdagen i dag.
Hon är ännu en representant för ett folk som inte får sina rättigheter tillgodosedda och inte får sin demokrati utan blockeras av en diktator.
Vi hör tyvärr flera sådana röster runt om i världen i dag, och därför är det vi lyfter i vår reservation viktigt: Sveriges röst för mänskliga rättigheter och frihet måste vara stark. Jag vill med varm hand överlämna betänkandet och yrka bifall till reservation nummer 3 under punkt 1.