Ingvar Svensson (KD):
Det här är ett intressant ämne, men kvällen är sen. Först ska jag säga något om Pagrotsky. Han hade ansvaret för kommunikationen med kommissionen i det första inledande skedet. Där kan man fundera på om han var tillräckligt aktiv utifrån frågans vikt och så vidare. Det har vi också haft gemensamma synpunkter på från alla i utskottet.
Sedan gäller det den intressanta frågan om avnotifieringar och notifieringar som dyker upp i reservationen. När det gäller frågor som presstödet är det regeringen som bestämmer presstödsförordningen men den gör det efter föreskrifter från riksdagen.
Har man väl en gång börjat på det sättet måste man fortsätta med föreskrifter från riksdagens sidas innan regeringen fattar beslut om ändringar av presstödsförordningen. Det är alltså inte i den meningen absoluta beslut från riksdagens sida utan föreskrifter. Det förutsattes att det ändrade förslaget till presstöd skulle notifieras.
Men det är inte riksdagen som notifierar eller beslutar om notifiering utan det hanteras av regeringen. Det är därför intressant att konstatera vad som sägs i reservationen. Jag får ta på mig mina läsglasögon, eftersom mina ögon börjar bli trötta.
Det sägs att den beslutsbefogenhet som "tillkommer ett enskilt statsråd kan under inga omständigheter anses innefatta befogenhet att besluta på ett sätt som åsidosätter av riksdagen fattat beslut utan att först inhämta och följa riksdagens uppfattning i frågan". Det är ett ganska intressant konstaterande.
Hade reservanterna pekat på att avnotifieringen egentligen borde vara föremål för ett regeringsbeslut skulle man ha kunnat diskutera om det borde vara på det sättet i instruktionerna. Här talar man om att åsidosätta av riksdagen fattat beslut. Det har man inte gjort. Man har inte åsidosatt riksdagens beslut.
Liksom angavs i propositionen har man blivit tvungen att uppskjuta ikraftträdandet av beslutet. Det här är en intressant frågeställning. Helene Petersson i Stockaryd säger att man inte har denna befogenhet.
Jag läser i recittexten på s. 198 i utskottets betänkande om Ulrica Messing och stormen Gudrun och de ärenden som skulle notifieras där. Där står: "Beslutet att återkalla delar av notifieringen fattades av dåvarande statsrådet Ulrica Messing efter det att kommissionens tjänstemän tydligt påtalat att behandlingen skulle underlättas om delar av notifieringen återtogs."
Förlåt en okunnig yngling, men var inte också detta i strid med de befogenheterna, om man har de åsikter som man i sammanhanget har i reservationen? När det gäller telefonsamtalet är vi överens om att det inte är lyckligt att man vidarebefordrar uppgifter utan skriftlig dokumentation. Det har KU påpekat ett antal gånger. Det påpekandet gör både reservanterna och utskottsmajoriteten.
Samtidigt kan man fråga sig: Var uppgiften som lämnades den 20 december felaktig eller har det bekräftats i efterhand att denna tjänsteanteckning var korrekt? Jag kan också erinra utskottet och kammaren om att utskottet självt ett antal gånger har tagit tjänsteanteckningar som underlag för sina beslut, så det är inte helt fel.
Men samtidigt är det rimligt att kräva att den här typen av kommunikationer sker skriftligt och att man har en sådan dokumentation när man ska fatta beslut.