KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Det är den politiska viljan som är avgörande för om olika verksamheter överlever eller om de förändras. Vår politiska vilja är att de tre musikkårerna ska finnas kvar. Därför har vi markerat i regleringsbrevet att Försvarsmakten ska bedriva försvarsmusikverksamhet med i allt väsentligt samma inriktning och omfattning som i dag.
Detta innebär att verksamheten ska fortsätta med den inriktningen. Det ger inte utrymme för några större förändringar i verksamheten, utan det är en tydlig signal till myndigheten i fråga. Vi har fört resonemang och förklarat innehållet i regleringsbrevet för Försvarsmakten.
Om man utgår från att regeringen har en politisk vilja som ska effektueras är det ett sätt att peka rätt ordentligt när man går in i ett regleringsbrev och tydligt talar om. Om vi tillsätter en utredning öppnar vi upp fältet för en massa olika typer av konstruktioner och finansieringsmöjligheter.
Man ska ha klart för sig att ekonomin ligger i intervallet 10-12-15 miljoner. Det är alltså ingen stor post i statsbudgeten. Med den summa pengar detta kostar tror jag att man med en tydlig politisk vilja i sammanhanget kan garantera att verksamheten i allt väsentligt fortsätter med den inriktning och omfattning den har i dag.
Jag tycker inte att en utredning behöver tillsättas när vi ändå vill ha musikkåren kvar. Det är inte det ultimata sättet att demonstrera någon sorts handlingskraft. I så fall är det bättre att vara tydlig och säga att orkestern ska vara kvar, punkt slut. Då har man i alla fall varit tydlig i den politiska viljan.
Jag har en lång bakgrund i både kommun- och länspolitik, och jag har varit med om rätt många olika konstruktioner för att finansiera verksamheter i stiftelser med samfinansiering från många olika intressenter - näringsliv, folkrörelser, kommuner, landsting och allt vad det nu kan vara - för att klara en ekonomi.
Erfarenheten från detta är att det inte är säkert att det är det mest stabila sättet att klara en verksamhets långsiktiga överlevnad. Det blir alltid relaterat till viljan att åter gå in med pengar varje år. När någon svajar och sviktar i finansieringen börjar nästa också göra det. Sedan är man ute på ett gungfly, och då blir kanske verksamheten som helhet ifrågasatt.
Att gå in i den typen av finansieringsmodeller är inte med någon självklar logik en lösning på problemet. Men om staten nu anser att man ska ha en statsceremoniell verksamhet inom ramen för Försvarsmakten och att man också ska driva övrig verksamhet inom denna kan det däremot vara tydligare och enklare att reda ut problemet för alla genom att säga att den ska vara kvar. Sedan får man stå för det i budgeten.
Frågan är egentligen vad som leder till stabilitet och framgång. Jag tror att en politisk vilja som man uttalar leder till bättre stabilitet än om vi startar utredningsarbete som syftar till en mångfasetterad finansiering. Vi har redan sagt: Vi vill att detta ska vara kvar. Vi har reglerat det i regleringsbrevet. Det är vår politiska vilja, och det kommer vi att försöka jobba för även i framtiden.
Peter Hultqvist (S):
Jag vill bara erinra om några saker. I den förra debatten i kammaren om den här frågan var det ett reellt nedläggningshot som låg över musikkåren. Att kräva en utredning var då ett sätt att hitta en tidsfrist och på det sättet försöka finna en lösning för att garantera någon form av överlevnad.
Vårt parti förde från oppositionsrollen diskussioner med den dåvarande regeringen, och ur de diskussionerna kom förslaget om utredning. Sedan blev det ett valutslag som gjorde att det blev en ny regering.
Då ansåg jag och andra att det enklaste kanske ändå är att reda ut frågan på ett tydligt sätt och göra slut på den gungflysituation som fanns. Det var att göra en styrning genom regleringsbrevet, och det tycker jag är en rätt stark markering. Man ska alltså komma ihåg den historien.
När det krävdes utredning tidigare var det från en helt annan utgångspunkt och med en helt annan hotbild. Detta är kanske en fråga som borde ha varit löst tidigare. Vi hade en annan regering i åtta år som representerade bland annat det underlag som Oscarsson företräder här.
Den lyckades inte skapa någon stabilitet och tog inte initiativ till att göra någon reglering i regleringsbrev. Jag kan bara konstatera detta. Ur detta kanske det sedan har skapats den osäkerhet kring framtiden som man nu ska reda ut. Men jag tycker att vi har rett ut den genom att vi i regleringsbrevet har tydliggjort hur det ska se ut.
Sedan måste jag markera och upprepa: Tro inte att alternativa finansieringar och olika typer av finansieringskonstruktioner är höjden av stabilitet och leder till att man med automatik klarar finansieringen. Det kan vara en värld som är vansklig att ge sig in i, om detta ska fungera.
Om man ska tala om det ur stabilitetssynpunkt är det en ganska stark markering att göra det i ett regleringsbrev. Inte alla verksamheter inom den statliga sektorn omfattas av den typen av markeringar. Åsa Lindestam har väl en poäng i att vi senare under våren kommer att diskutera hela bredden i Försvarsmakten och alla behov som finns.
Vi har underskott i personalförsörjningen, materiella behov av stort slag och den militära förmågan som måste öka. Vi har en lång rad saker att ta tag i. Det finns alltså en försvarspolitisk bredd. Och det är där tyngdpunkten i den framtida diskussionen måste ligga.
Ett sätt att nå en koncentration på de områdena och att lägga tyngdpunkten i diskussionen där är bland annat att reglera en sådan verksamhet på ett tydligt sätt, så att man har nått stabilitet i den delen. Därmed kan man också ägna kraft och eventuell utredningskapacitet åt den typen av saker.
Jag menar att vi ska lösa den här frågan och då kan använda de utredningsresurser som vi har på ett annat sätt. Det är också fråga om ett strategiskt val. Nu säger alla i debatten här att det är bra att vi har gjort regleringen. Och vi kommer att stå fast vid den. Hur andra regeringar kommer att göra i framtiden kan jag inte svara för, men jag kan konstatera att vi hade en regering som satt i åtta år och inte gjorde motsvarande sak.
Peter Hultqvist (S):
Oscarsson och jag är inte överens i frågan. Det har väl framgått med önskvärd tydlighet. Jag anser att vi inte behöver utreda det här. Vi behöver inte lägga utredningsresurser på det här eftersom vi har gjort en mycket stark markering genom att reglera det i ett regleringsbrev. Det finns en stor finess, för att använda Oscarssons uttryck, med att göra det i ett regleringsbrev. Då är man nämligen tydlig, och det ges uttryck för regeringens vilja till myndigheten. Då har man också lagt grunden för en långsiktig lösning.
Man ska inte tro att man löser det med enkelhet genom att bara ta in modeller från olika håll och kanter. Om man står för en grundläggande statlig finansiering av statlig verksamhet är det väl tydligt besked nog. Vi har för avsikt att driva den här linjen. Oscarsson och den gruppering av partier han företräder har ett eget record att ta ansvar för med de åtta år som har gått.
Nu har vi löst frågan på det här sättet och gjort det tydligt för Försvarsmakten.
Peter Hultqvist (S):
Annekteringen av och interventionen i östra Ukraina 2014 och det som hände i Georgien 2008 visar att den ryska statsledningen är benägen att använda militära medel för ensidiga strategiska initiativ på bekostnad av andra länders territorier. Vi kan sannolikt vänta oss ett självsäkert ryskt agerande i vårt närområde.
Relationerna mellan länderna i Östersjöregionen är helt andra i dag än de var för exempelvis tio år sedan. Ryssland använder sig av militära operationer på ett subversivt sätt, på ett sådant sätt att det ska finnas en förnekbarhet om att de är närvarande i olika sammanhang ifall de blir anklagade för någonting av omvärlden.
Vi ser i Östersjön en ökad militär närvaro med ett offensivt uppträdande från ryska örlogsfartyg och flyg, och det fortsätter. Det finns risk för att det leder till incidenter av olika slag.
Ryssland kommer enligt min bedömning att fortsätta att använda sig av politiska, ekonomiska och subversiva medel för att skaffa sig inflytande i grannländernas säkerhetspolitiska utveckling. Ryssland fortsätter att öka sin militära förmåga på ett mycket tydligt sätt. Ett exempel på positionsförflyttningarna är att Ryssland tidigare förnekat militarisering i Arktisregionen.
Nu är det en realitet som man också står för. Ryssland har officiellt uttalat att man inte avser att ingå internationella samarbeten som begränsar landets säkerhetspolitiska manöverutrymme. Ryssland har också krävt att det tillerkänns någon form av säkerhetsintresse i det man betraktar som det forna Sovjetunionen. Det är klart att det skett en förändring. Den har varit mycket tydlig och markant.
Det är väl därför det blir en reaktion i hela västvärlden. Vi är i dag i ett läge av sanktioner riktade mot Ryssland. Det är mycket som skett och som försämrat hela världsläget, framför allt läget i vår region. Då är det viktigt att vi kommer fram till ett inriktningsbeslut, som ska gälla från den 1 januari 2016.
Där ska vi presentera en höjd militär förmåga, åtgärda problem genom det som vi kallar för basplattan av försvaret, titta på Gotlands position och roll och slå vakt om och utveckla incidentberedskapen. Det finns många ytterligare saker som måste göras. Låt mig bara konstatera att jag gett Försvarsmakten ett uppdrag att särskilt titta på våra plus- och minussidor vad gäller ubåtsjaktförmågan. Jag har ännu inte fått den återrapporterad.
När jag får rapporten kommer den att distribueras till den arbetsgrupp som nu jobbar inför inriktningsbeslutet. Sverige-Finland-relationen och alla de fördjupade samarbeten som där förekommer har vi lyft upp och lagt till en framtidsbild, vilket jag anser också bidrar till ökad säkerhet.
Vi ska inte heller underskatta allt det arbete som genomförs inom ramen för Nordefco, partnerskapet med Nato, den nordisk-baltiska relationen och den transatlantiska länken. Det finns ingen enkel lösning på hela säkerhetsproblematiken. Det är en politik som måste drivas i många dimensioner och på många nivåer. Där är den nationella hemläxan en och samarbetena med vår nära omvärld en annan. Det är den strategi som finns.
Peter Hultqvist (S):
Vi kan naturligtvis föra den här debatten genom att hålla på och fundera över olika ordvändningar. Men det som hänt i Ukraina är oacceptabelt. Det står i strid med internationell folkrätt. Jag har varit urtydlig om detta från första dagen. Det finns ingen tvekan i det sammanhanget. Detta med plan B kan man naturligtvis lägga vilken värdering man vill i.
Men det handlar om att titta på hur vi gör med ett personalförsörjningssystem som är en realitet, som en borgerlig majoritet röstade igenom i riksdagen med tre rösters övervikt och som visar uppenbara brister. Då menar jag att man måste ta fram en analys och ett förslag. Det kräver lite mer än att vi bara står i riksdagen och säger att vi ska införa allmän värnplikt eller göra på något annat sätt. Det kräver ett ordentligt utredningsarbete, och det ska jag återkomma till.
När det gäller ekonomi trodde jag att den representant jag diskuterade med i Försvarsberedningen representerade hela Alliansen. Nu visade det sig att det inte är på det sättet. Jag noterade också att Allan Widman inte hade någon reservation om ekonomin vid den tidpunkten. När det gäller den samlade ekonomin för Försvarsmakten får vi väl se vad vi nu kan komma fram till gemensamt.
Ni tre som sitter och jag som står, vi alla fyra, är inblandade den processen. Alla har ett ansvar. Det är inte bara jag som har ett ansvar, utan det har vi allihop. Vi är allihop inblandade. Ska vi ha en bred majoritet, vilket jag innerst inne hoppas och tror, måste vi ta det ansvaret tillsammans. Det gäller inte bara pengar utan hela bredden i vad vi ska prioritera. Vi måste orka med att göra prioriteringar.
Vilka materielinvesteringar krävs? Hur ska vi se på personalförsörjning? Hur ska vi göra med olika avvägningar? Det är en grannlaga process som har inletts. Jag är övertygad om att vi tillsammans kan ordna det, ta ett ansvar och få en bred majoritet.
Peter Hultqvist (S):
Stig Henriksson har frågat mig vad jag avser att ta för initiativ för att förbättra försvarets möjligheter att delta i bekämpningen av stora bränder. Den skogsbrand som drabbade Västmanlands län i augusti i år är den största skogsbrand som inträffat i Sverige i modern tid. I inledningsskedet låg ansvaret för räddningsinsatsen på kommunal nivå.
Efter att branden pågått ett antal dagar och spridit sig till ett allt större område tog Länsstyrelsen i Västmanlands län över ansvaret för räddningstjänsten i de berörda kommunerna. Räddningsarbetet utfördes av kommuner, statliga myndigheter, privata aktörer och frivilliga. Ett antal helikoptrar, både civila och från Försvarsmakten, deltog i släckningsarbetet.
Efter bedömningen att Sveriges resurser inte var tillräckliga, efterfrågades hjälp via EU:s civilskyddsmekanism, som på begäran koordinerar hjälpbehov mellan EU:s medlemsstater. Italien och Frankrike bistod med flygplan för brandsläckning, och Norge bistod med helikoptrar. Försvarsmakten har sedan länge och på ett väl fungerande sätt lämnat stöd till samhällets aktörer vid hanteringen av allvarliga olyckor och kriser.
Försvarsmakten är enligt lagen om skydd mot olyckor skyldig att delta i räddningsinsatser om det finns lämpliga resurser och om deltagandet inte allvarligt hindrar den vanliga verksamheten. Försvarsmaktens medverkan i brandbekämpningen var viktig, och stödet bestod av fyra till fem helikoptrar över tiden, enligt Militärregion Mitt, inklusive det stora antalet hemvärnssoldater som deltog på marken.
Försvarsmaktens stöd till det civila samhället utformas efter tillgängliga resurser och vad som begärs i det aktuella fallet. I dagsläget kan bara helikopter 10 bistå med vattenbombning, medan övriga helikoptersystem kan bistå med exempelvis överblick och räddningsinsatser. Både helikopter 14 och 16 kommer dock att utrustas för att kunna bistå vid brandbekämpning. Utbildning och övning för denna uppgift pågår.
Försvarsmakten ska därmed kunna lämna stöd med befintliga förmågor och resurser i den mån de inte under samma tid behövs för att lösa Försvarsmaktens huvuduppgifter. I augusti i år beslutade den tidigare regeringen att tillsätta en särskild utredare med uppdraget att beskriva och utvärdera den operativa insatsen och övrigt arbete under skogsbranden. Utredaren Aud Sjökvist ska identifiera möjliga förbättringsåtgärder och, om det bedöms lämpligt, lämna förslag på nödvändiga författningsändringar.
Syftet är att utredningen ska kunna användas i regeringens arbete med att utveckla samhällets förmåga att förebygga och hantera allvarliga olyckor och kriser. Uppdraget ska redovisas senast den 1 september 2015. I utredningsuppdraget ingår bland annat att belysa förutsättningarna för brandbekämpning från luften. Utredaren ska bland annat bedöma tillgången till helikoptrar och flygplan som kan användas vid brandbekämpning nationellt och internationellt.
Jag vill inte i detta läge föregå utredningens resultat.
Peter Hultqvist (S):
Jag får gratulera Stig Henriksson till att ha kommit hit till riksdagen. Det är ett fint uppdrag, och det ger en möjlighet att använda den erfarenhet man har som kommunstyrelseordförande i många år. Jag får gratulera till den möjligheten. Jag upplevde det själv som positivt när jag kom hit.
När det gäller själva sakfrågan ligger det mycket i det som beskrivs om förseningar av leveranser och att en hel del i övrigt återstår. Vi har i den nya regeringen haft väldigt kort tid på oss - vi har inte verkat särskilt länge i departementen. Det pågår naturligtvis utbildning och övning, och det pågår en beställningsprocess.
Men det gäller också att se vad vi kan göra för att förbättra situationen. Den generella situationen just nu är att vi på olika sätt måste se över hur Försvarsmaktens styrkor och svagheter ser ut.
En sådan viktig punkt blir före jul när Försvarsmakten kommer att redovisa sin bild av inriktningspropositionen, där de kommer att ställa det som Försvarsberedningen har föreslagit på en lång rad punkter gentemot den verklighet vi upplever. Då ska olika förmågor analyseras och redovisas.
Jag kommer att med en särskild utredare titta igenom styrkor och förbättringspotential inom svensk försvarsmakt under hösten så att det också finns med i ett underlag för inriktningspropositionen. Det finns oerhört många behov på en mängd olika områden. Det är enklare att räkna upp det som vi har förbättringspotential på än att bara peka på den situation som vi kan vara absolut nöjda med.
Vi har alltså många utmaningar. Den sak som vi nu debatterar är en av de bitar som vi naturligtvis ska titta över. Jag vill också säga att Försvarsmaktens instruktion lyder så här: Försvarsmakten ska, enligt förordning med instruktion för Försvarsmakten, med myndighetens befintliga förmåga och resurser kunna lämna stöd till civil verksamhet.
I lagen om skydd mot olyckor anges att en statlig myndighet är skyldig att med personal och egendom delta i en räddningsinsats på begäran av räddningsledaren. Om Försvarsmakten har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar myndighetens vanliga verksamhet är man således skyldig att bistå räddningsledaren. Självklart ska Försvarsmakten i sådana här sammanhang bistå med all tillgänglig personal och de resurser som finns.
Men jag vill primärt peka på att det finns en kärnverksamhet i Försvarsmakten som måste gå före, och det är också lagreglerat. Jag tycker att det är intressant att ta del av interpellantens olika uppgifter och synsätt, och jag får ha det med i det fortsatta arbetet.
Peter Hultqvist (S):
Först vill jag markera ett stöd för den personal, de myndigheter och de kommuner - alla som var inblandade i detta arbete, inklusive Försvarsmakten - som jag anser gjorde ett bra arbete under denna tid. Det var många som gjorde oerhört avancerade insatser för att klara situationen. Det gäller även färdig materiel som Försvarsmakten och dess personal bidrog med.
När det gäller besluten bör man påminna lite om historien. Jag har inte varit inblandad i dessa frågor mer än under den förra valperioden, och nu tänker jag inte gå in i det på djupet. Men jag kan konstatera att man i försvarsbeslutet 2004 omriktade försvaret från invasionsförsvar till insatsförsvar.
Där sade man att man skulle upprätthålla ett militärt försvar som i grunden ska ha förmåga till väpnad strid. Då dimensionerades helikopterorganisationen för de militära uppgifter som Försvarsmakten har. De resurser som man gick in med blir en reaktion på vad som begärdes och den tillgänglighet man förväntade skulle finnas.
Dessutom har civilförsvaret, som tidigare ingick i en bred totalförsvarstanke, reducerats i betydande grad. I den försvarsberedning som nu har arbetat pekar man på att det är nödvändigt att återuppbygga ett civilt försvar också som ett stöd för det militära försvaret.
Vi hade en annan organisation en gång i tiden, och det är olika riksdagsbeslut som har styrt. Det sista stora beslutet i linje med att förändra hela organisationen var det beslut som togs av den gamla riksdagsmajoriteten när man avvecklade den allmänna värnplikten och gick in i ett renodlat yrkesförsvar. Det beslutet togs med tre rösters övervikt.
Nu har vi gått mot ett läge där den nationella dimensionen i Försvarsmakten återigen har kommit upp till ytan, där det tidigare var internationella operationer som skulle gälla och vara det dimensionerande. Men nu har den nationella dimensionen blivit väldigt tydlig, och den har inte minst blivit än tydligare de senaste dagarna när vi har haft underrättelseoperation i Stockholms skärgård.
Det är många funderingar och slutsatser vi måste ha med nu när vi går mot inriktningspropositionen 2015 i fråga om hur vi ska dimensionera de olika förmågor som svensk försvarsmakt har. Jag vill ändå understryka att vattenbekämpningsresursen finns i svensk försvarsmakt och att den är under uppbyggnad och utökande. Sedan kan man naturligtvis diskutera och fundera på hastigheten i det.
Man kan också ägna stor kraft åt att fundera över hur leveranserna av dessa helikoptrar har pågått tidigare under åren. Men den här debatten kanske inte var avsedd för det. Vi har stora utmaningar framför oss på en mängd områden inom försvars- och säkerhetspolitiken, och det här är en viktig del som vi får se över i framtiden.
Peter Hultqvist (S):
Jag skulle vilja anknyta till förlängningen på det som riksdagsledamoten var inne på när det gäller samhällets organisation. En sak som jag tycker att det skulle vara särskilt intressant att titta på är var gränssnittet går mellan kommunernas och länsstyrelsens ansvar. I vilket skede ska man träda in, och vilken beredskap har länsstyrelsen för att klara av det ansvaret?
Den bild jag har fått av operationen i Västmanland var att man gjorde det på ett bra sätt men att man själv fick uppfinna mycket av metoderna och sättet att hantera den akuta situationen. Det gick bra, och man gjorde det på ett kompetent sätt. När det gäller civilt försvar och militärt försvar är det två sidor av samma mynt. Det är alltså två delar som ska byggas upp så att de stöder varandra.
Vi måste nu bygga ett civilt försvar som stöd också för försvarsmakten. Det är klart att har man resurser, då kan man också använda dem över gränser på ett helt annat sätt. Jag vill också poängtera en annan sak. Det grundläggande ansvaret när det gäller räddningsinsatser vid skogsbränder är kommunalt.
Då är det viktigt att man också på den kommunala sidan drar slutsatser om hur man kan utveckla samverkan med privata aktörer och statliga myndigheter innan något inträffar och titta på om man kan säkerställa att man i ett givet läge kan förfoga över helikoptrar. Vi har också möjlighet att efterfråga stöd från andra länder, och det kanske är så att man i ett nordiskt perspektiv bör betrakta detta.
Det som har inträffat är också en uppmaning till de politiker som sitter i kommunstyrelser och ledande roller att delta i övningsverksamhet. Jag vet att det kan vara svårt att få till stånd i ett stressat kommunalråds almanacka, men det är väldigt viktigt att man gör det, för den dag det händer har man stor nytta av det.
Peter Hultqvist (S):
Jan R Andersson har frågat mig hur jag ser på hemvärnets betydelse i ljuset av det förändrade säkerhetsläget och möjligheten att öka dess numerär och ge förbanden mer kvalificerade uppgifter och materiel. Som interpellanten framhöll i sin fråga är hemvärnet en oerhört viktig resurs för det nationella försvaret och har en hög tillgänglighet vid kriser och incidenter.
Det har vi sett bland annat i samband med branden i Västmanland och även i samband med andra händelser, bland annat en tågolycka i Borlänge en gång i tiden som orsakades av att man misslyckades med en transport på Borlänge bangård. Försvarsberedningen skrev i sin rapport från maj förra året att hemvärnet bör utvecklas för att kunna lösa mer kvalificerade uppgifter. Det är en väldigt viktig markering som gjordes och som jag är väl medveten om.
I arbetet med den nya försvarspolitiska inriktningspropositionen granskas dessa förslag och kommer att presenteras i ett senare skede. Därför är det svårt för mig att föregripa den processen i dag. Men självklart har jag möjlighet att kommentera de olika förslag som interpellanten ställer. Inriktningspropositionen för försvaret är planerad att överlämnas till riksdagen längre fram under våren.