KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Danielsson (C):
Patrik Björck tar upp en mycket viktig fråga - den om Sverige likt Norge ska ha en allmän solidarisk arbetslöshetsförsäkring eller inte. Jag tycker att frågan verkligen handlar om solidaritet med de många människor som i dag står utanför den trygghet som en arbetslöshetsförsäkring innebär.
A-kassan finansieras till sin absoluta huvuddel av 26 årliga statliga skattemiljarder som borde komma alla som söker arbete till godo. Jag tror att det var 700 000 människor som inte var med i a-kassan år 2006. Det är ännu fler i dag.
Sverige ställer upp för dem som är sjuka och som blir äldre genom en allmän arbetslöshetsförsäkring och genom en allmän folkpension som omfattar alla som arbetar eller som är äldre.
På samma vis borde det vara självklart att alla som söker arbete omfattas av samma trygghet - en allmän arbetslöshetsförsäkring - så att alla statliga skattemiljarder kommer de svenskar som söker arbete till del.
Arbetsmarknadsministern ger ett entydigt och bra besked här i dag som jag välkomnar - att regeringen vill införa en allmän arbetslöshetsförsäkring och att detta nu ska utredas.
Jag skulle vilja ställa frågan här i dag: Vem kan egentligen motsätta sig något så behjärtansvärt och solidariskt som en allmän arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla?
Det är egentligen tragiskt att de som ska företräda arbetstagarnas intressen - fackförbunden, och framför allt de röda fackförbunden - i decennier har lagt sin tid och kraft på att till varje pris förhindra att vi får en allmän solidarisk arbetslöshetsförsäkring. Jag hade hoppats att Patrik Björck kanske skulle komma med lite nya ögon till den här mandatperioden och ha tänkt till och utvärderat.
Jag letade efter någon öppning, men jag hittade ingen. Han ägnar sin kraft åt att till varje pris förhindra denna rättvisereform. Motiven för en sådan här rättvisereform är ju så starka, och motivet mot är bara ett enda: att facken ska ha ett bra medlemsargument. Jag vill ha fackförbund som ska behandla alla sina medlemmar lika och stå upp för arbetstagarnas rättigheter.
Men jag vill inte ha fackförbund som motarbetar en allmän arbetslöshetsförsäkring. Det är trist.
Inställningen att det ska svida i skinnet om man inte lyckas få sitt första jobb och därför inte har kunnat gå med i a-kassan och att man ska vara hänvisad till socialbidrag och låga aktivitetsersättningar är inte en inställning som är värdig en socialdemokrati värd namnet med det som man ändå står för och har stått för genom decennierna.
Jag menar att inställningen att förvägra 700 000 eller en miljon människor rätten att få del av de 26 årliga skattemiljarderna och ha en trygghet när de söker arbete är att svika dem som tvingas leva utan inkomst eller på makens eller makans inkomst under små omständigheter. De kanske också tvingas söka socialbidrag.
Detta vill den borgerliga regeringen förändra genom att utreda i syfte att få en rättvisereform. Men när det gäller dem vars brott är att inte ha tillgång till a-kassan är brottet ett enda: att inte ha lyckats få ett första jobb eller inte lyckats betala sin medlemsavgift till facket eller a-kassan. Tack, ministern, för ett utmärkt svar!
Staffan Danielsson (C):
Det är inte helt enkelt att inrätta en allmän arbetslöshetsförsäkring. Det är rätt komplicerat, men det är väldigt bra att regeringen har satt ned foten och vill rätta till den här upprörande orättvisan. Politik är att vilja eller att till varje pris inte vilja. Här har Patrik Björck och jag var sin roll. Jag vill, och han vill till varje pris inte. Han vill ha en frivillig arbetslöshetsförsäkring.
Som liberal borde jag egentligen gilla att allt är frivilligt, att kollektiva försäkringar, ansvar och solidaritet står på frivillighetens grund, men jag gör inte det. Även om vi ska ha ett liberalt och öppet samhälle behövs det vissa grundfundament, allmän sjukförsäkring, allmän folkpension och allmän arbetslöshetsförsäkring.
Låt oss prata om de 700 000 människor som stod utanför a-kassan under den förrförra regeringen 2006. De var utan skydd. Låt mig konkret visa vad det här innebär för en människa som inte får sitt första arbete.
Har man haft ett arbete i sex månader och betalat in 5 000-6 000 till a-kassan - det mesta betalas av staten - har man en garanti på upp till 14 000-15 000 i månaden under lång tid framöver. Om man inte har kvalat in till detta, inte haft råd eller inte haft jobb, får man ingenting. Då hänvisas man till socialbidrag, till att leva på sin make eller maka eller till låga aktivitetsersättningar. Jag tycker inte att det är en rimlig ordning. Det är en upprörande och orättvis ordning.
Det är väldigt bra att regeringen och Centerpartiet står upp för rättvisa och slåss för det, men det är tragiskt och trist att de som borde stå på barrikaderna för de arbetslösa, det vill säga deras fackliga organisationer och kanske även, som en del tycker, deras socialdemokratiska parti, gör allt för att motsätta sig detta. Jag beklagar det.
Staffan Danielsson (C):
Jag välkomnar ministerns deklaration om en fortsatt dialog i de här viktiga frågorna. Jag hoppas på större ödmjukhet från försvaret och hoppas att man lyssnar på den här debatten. Man har en väldigt stark ställning i miljöbalken. Om man har en så stark ställning krävs att man utnyttjar den med omdöme och viss ödmjukhet annars kan det bli en diskussion om att balansen i miljöbalken behöver förändras.
Nu är det som det är, och det kräver omdöme och ansvarsfullhet. Jag välkomnar också ministerns uppdrag till FOI att titta på hur flygverksamheten i andra länder går att kombinera med utbyggnaden av förnybar energi. Jag kan förutskicka att några företrädare för Försvarsmakten redan har svarat på frågan. De har sagt: Vadå, andra länder? Nu är vi i Sverige och gör som vi gör.
Det var ingen riktig lyhördhet i den kommentaren. Regeringens besked är att man måste se det i ett bredare perspektiv och att det finns andra riksintressen också. Företrädare för Försvarsmakten har på fullt allvar sagt att om det har skett ett formellt fel som gör att flygplanen störs får det rivas - kosta vad det kosta vill.
Det tycker jag inte är riktigt ansvarsfullt av en omdömesgill myndighet. Det är fråga om 285 verk. River man 20 handlar det om miljardbelopp. Jag tror inte att det kommer att handla om rivning. Den matchen tror jag att vi som vill värna vindkraften vinner. Det som denna debatt handlar om är de terawattimmar som ligger i planerade och projekterade vindkraftverk i dessa områden. Debatten handlar om huruvida dessa vindkraftverk ska bli av eller inte.
Den debatten behöver nog bli en framgång för den förnybara energin, givetvis med fortsatt flygsäkerhet för militära och civila flygplan.
Staffan Danielsson (C):
Ja, Försvarsmakten har nyanserat sig något - från 12 till 10 procent av Sveriges yta, motsvarande Danmark, sedan i våras. Det är väl bra. Försvarsministern har dock inte kommenterat det faktum att man fram till den 30 mars 2010 har accepterat alla vindkraftverk. Plötsligt dyker det upp en med militär precision satt fyramilsgräns.
Är ett vindkraftverk planerat 500 meter innanför den gränsen går det inte längre att bygga. Det är denna omsvängning som är gåtfull för oss, som behöver analyseras och som inte finns i andra länder. Vi tycker att Försvarsmakten har tagit i alldeles för mycket. Jag hoppas att Försvarsmakten lyssnar och kan mjuka upp sin inställning i denna fråga.
Om man vill ha en bättre process vad gäller länsstyrelsernas och kommunernas handläggning av frågan, är det inte enklare att tillskriva kommuner och länsstyrelser och be dem att rätta till detta i stället för att överklaga allting och aktualisera rivning? Fru talman! Riksdagen ska spegla verkligheten i vårt land.
Finns det till exempel allvarliga spänningar mellan två viktiga riksintressen där massor av förnybar energi och nedlagda kostnader står mot plötsligt uppflammande försvarsintressen med många miljarder för skattebetalarna i potten bör denna verklighet lyftas upp till debatt i Sveriges riksdag. Det är därför jag har ställt denna interpellation. Jag vet att försvarsministern måste väga sina ord på guldvåg eftersom den rättsliga tvisten mellan dessa riksintressen kan komma till regeringen för avgörande.
Jag står fast vid att jag tycker att det inte går att förstå hur Försvarsmakten har gjort denna 180-gradiga omsvängning att tidigare acceptera allt och nu inget inom fyra mil. Det är fel att så utnyttja sin ställning i miljöbalken med vetorätt. Jag hoppas slutligen att regeringen och inte minst försvarsministern noga följer frågans utveckling och gärna tar initiativ till en dialog mellan berörda myndigheter och intressenter. Tack för debatten, herr försvarsminister!
Staffan Danielsson (C):
Det kom på slutet. Du är svaret skyldig i just den frågan. Jag har all respekt för ekoprodukter. Det är en viktig nisch. Det ligger på 4-5 procent om du väger ihop svensk matproduktion. Jag är medveten om att ekoproduktion med stallgödsel lämpar sig bäst och fungerar bäst för mjölk. De flesta större nya mjölkgårdar med 100, 200 eller 500 kor är ekogårdar. De får ett betydande stöd för att kunna etablera sig. Där är vi överens.
Mjölk passar ändå bäst om man har stora arealer. Det har inte familjelantbruk. De kan inte gå över, utan är begränsade av detta. Min fråga är: Hur ser du på det dominerande jordbruket i Sverige? Det är bäst i världen. Vi har strängast miljö- och djuromsorgsregler. Vi använder växtnäring mest försiktigt. Vi vet att över 900 miljoner hungrar i världen.
Vi måste öka vår produktion kraftigt. Behovet är störst för Afrikas magra jordar. De kräver handelsgödsel och växtnäringstillförsel för att svara och ge avkastning. Det var vad vi löste våra hungerproblem med på 1800-talet. Min fråga är: Du vill lägga mer tyngd på det miljövänliga svenska jordbruket och mer än vad andra länders liknande jordbruk har.
Detta leder till att det minskar. Det har minskat med en tredjedel på några decennier. Vi är snart nere på 50 procents självförsörjningsgrad. Du vill öka belastningen ytterligare på detta. Du vill ge lite mer stöd till ekoproduktion. Okej, det kan kanske öka till 10 procent av det krympande svenska jordbruket i övrigt. Men är inte det allra värsta att jordbruket och livsmedelsindustrin i Sverige minskar och att vi ökar importen?
Är inte det värst för hur vi i Sverige kan ta vårt ansvar för miljö och matförsörjning i världen?
Staffan Danielsson (C):
Nej, det håller inte, Kew, enligt min bestämda uppfattning. Det är en väldigt allvarlig fråga som vi nu diskuterar. Det är 900 miljoner människor som hungrar i världen. Vi måste försörja dem. Världens befolkning växer. Där har vi läget. Min uppfattning är att utan modern teknik även i denna näring genom växtnäringstillförsel och andra metoder klarar vi inte detta.
Du säger att Sverige inte ska försörja u-länderna med mat. Vi är helt överens om det. Men Sverige importerar hälften. Det kanske inte kommer från utvecklingsländerna. Men vi importerar ändå. Det måste vi bryta.
Att bryta det genom att öka den viktiga nischen ekoproduktion, som vi med stort engagemang och kraft har lyckats mångdubbla från nästan ingenting till 5 procent på 25 år, och tro att detta kan stoppa det går inte i närtid. Vi måste inrikta oss på det jordbruk vi har, de bönder vi har som sliter, kämpar och investerar men som får lägga av allt oftare. Det är min kritik mot er och era kompisar.
Ni vill lägga en kostnadschock på jordbruket som redan har små marginaler och krymper. Det handlar om jobben. Det vill jag säga till Socialdemokraterna. Matilda Ernkrans kommer snart här. När svenskt jordbruk lägger ned blir det mindre jobb i livsmedelsindustrin, och vi ökar importen. Det vill vi väl inte. Ska vi klara det måste vi rikta fokus mot det moderna miljövänliga jordbruket. Jag tycker att det är ett bra miljöalternativ. Ekoproduktion är också ett mycket bra miljöalternativ.
Vi har två goda alternativ att välja i Sverige. Ska vi klara vårt ansvar globalt och inte öka den import som väller in måste vi rikta fokus och stärka konkurrenskraften hos det jordbruk som nu minskar.
Staffan Danielsson (C):
Vad gäller ekoodlingen tror jag att Matilda Ernkrans, jag och Bengt-Anders Johansson kan vara överens om att det är viktig del, men att det är en nisch. Det var ungefär så jag uppfattade det som Bengt-Anders sade. Den kommer nog att öka. Den har ökat från nästan 0 till 5 procent på 25 år. Vi kan säkert öka den mer. Men om vi ska klara att vända utvecklingen där det svenska jordbruket minskar så är det det vanliga miljövänliga jordbruket som vi måste koncentrera oss på.
Jag noterade att Matilda Ernkrans i sitt inlägg tidigare framför allt lyfte fram vikten av satsningar på den ekologiska nischen. Vi är överens om det, men blir det inte fel om fokus håller sig kvar där och inte på det jordbruk som backar? Alliansen kämpar för konkurrenskraft. Alliansregeringen försöker verkligen att vända trenden. Men den är svår att vända, och vi har inte lyckats sedan 2006 - det är bara att se av statistiken.
Men vi har gjort en rad insatser för att öka konkurrenskraften. I betänkandet föreslår vi 90 miljoner i sänkta kontrollavgiftskostnader på slakterierna och en djurvälfärdsavgift. Vi är överens om avgiften; det är bra. Men hur kan ni gå emot att man stöttar gris- och annan köttuppfödning som blöder och minskar genom att man inte avlastar dem med 90 miljoner kronor? Jag begriper inte det.
Ni vill återinföra handelsgödselskatt med 300 miljoner. Ni vill inte ge 90 miljoner i avlastning. Stora skattehöjningar på diesel är redan på gång. Hur tror ni att konkurrenskraften hos jordbruket ska kunna öka så att man vänder utvecklingen? Er politik kommer tyvärr att öka takten med vilken jordbruk och slakterier läggs ned och livsmedelsindustrijobben minskar. Vi köper vår mat från Holland, Polen och Danmark i stället.
Det är därför jag med engagemang tar i för att få er att inse att vi liksom på försvarsområdet borde göra en revival.
Staffan Danielsson (C):
Det är sent, och jag ber om ursäkt för att detta drar ut på tiden. Men det är en viktig debatt, och jag uppskattar att vi diskuterar viktiga frågor. Jag respekterar Matilda Ernkrans och självfallet också det tidigare stora - nu lite mindre men dock fortfarande stora - partiet. Dock har ni inte alltid rätt.
Som har framgått här är jag frustrerad över att världens bästa livsmedelsproduktion med den bästa djuromsorgen och största miljöhänsynen minskar och att vi köper mer från andra länder, som läcker mer och har sämre omsorg. Det tror jag att vi allihop känner. Jag är helt nöjd med samarbetet i Alliansen, där vi försöker öka konkurrenskraften hos jordbruket med en rad åtgärder. Vi har tagit bort handelsgödselskatten. Vi inför en djurvälfärdsersättning - hoppas vi - på 90 miljoner.
Vi tar bort kontrollkostnaden i slakterierna på 90 miljoner. Det jag är glad för i det här läget är att vi har en alliansregering. Det skulle vara illa för svenskt jordbruk om ni kom till makten och kunde höja skatten på handelsgödsel med 300 miljoner. Det har inte någon miljöeffekt, och det gör att andra länders bönder tjänar på det hela. Ni vill inte heller avlasta slakterierna genom att ta bort kontrollkostnaden. Det är 390 miljoner. Sedan kommer 500 miljoner om några år i dieselskattehöjning.
Då är det nästan 1 miljard. Det svenska jordbrukets nettoinkomst är 4-5 miljarder. Tror ni att denna kostnadschock skulle stoppa importökningen och stärka jordbruket? Min frustration är i detta avseende riktad mot era förslag som när det gäller det här tyvärr är helt kontraproduktiva. Vi hörde Kew Nordqvist och Miljöpartiet här säga att konstgödsel är något förfärligt och nästan borde förbjudas.
Ni går lite på det tåget, och det känner jag inte riktigt igen från det moderna industriparti som Socialdemokraterna har varit tidigare. Då ville ni främja sysselsättning och jobb i Sverige och hatade att det flyttar utomlands. Det gör det med denna politik. Jag hoppas att vi får en bättre debatt och att vi står närmare varandra nästa år.
Staffan Danielsson (C):
Alliansen träffade en bra energiöverenskommelse under förra mandatperioden. Den ledde till ett likaledes bra riksdagsbeslut om en stor satsning på förnybar energi. Energi och förnybar energi är ju ett riksintresse för Sverige. Det är viktigt att alla myndigheter drar åt samma håll för att nå de höga målen för energi från till exempel förnybar vindkraft.
Det är bra att Lise Nordin i sin interpellation lyfter fram regeringens instruktion till Försvarsmakten för att riksdagens vindkraftsmål ska kunna uppnås och bidra till detta. Samtidigt ska givetvis försvarets intressen väga tungt i olika slag av samhällsplanering, vilket också är inskrivet i miljöbalken; om olika riksintressen står mot varandra har försvarsintresset förtur av närmast vetokaraktär.
Detta mycket starka mandat ger självfallet Försvarsmakten som myndighet ett särskilt ansvar för att ha ordentligt på fötterna och utnyttja denna särställning på ett omdömesgillt och ansvarsfullt sätt utan tvära kast. Givetvis ska flygsäkerheten komma i första rummet, men det känns märkligt att det skulle krävas ett förbud mot vindkraftverk på hela 10 procent av Sveriges yta. Det är, som Lise Nordin sade, en yta motsvarande hela Danmark.
Den här frågan aktualiserades plötsligt den 1 april 2010 när Försvarsmakten lanserade fyramilsgränsen runt flygplatser, förbud mot nya vindkraftverk och kanske även rivning av många som redan uppförts, detta efter godkännande av försvaret. Jag ställde en interpellation till försvarsministern om det i november förra året, och vi hade en givande och bra debatt.
Jag tror att den kan ha bidragit till att tankarna på rivning av tiotals eller hundratals vindkraftverk verkar ha lagts i malpåse, som väl är. Det är bra att Försvarsmakten i viss mån nyanserat sin fyrkantiga, plötsliga inställning till stoppområdet och börjat föra en mer konstruktiv dialog med enskilda, kommuner och andra som vill uppföra vindkraftverk.
Det är också bra att regeringen genom förra näringsministern Maud Olofsson tillsatte en utredning, som försvarsministern hänvisar till, för att redovisa hur frågor om vindkraftverk och flygsäkerhet lösts i andra länder där utrymmena oftast är mycket mer begränsade än i Sverige. Det ska bli intressant att ta del av den; den kommer vad jag förstår den 30 november.
När Försvarsmakten genom sitt miljöbalksveto motsätter sig nya vindkraftverk kan detta överklagas, vilket självfallet också kommer att ske, och då kommer ärendet snabbt till regeringen. Jag inser därför att försvarsministerns möjlighet att vara konkret i dessa frågor är mycket begränsad.
Jag hoppas alltså att Försvarsmaktens tillnyktring i de här viktiga frågorna fortsätter och att det blir så få ärenden som möjligt som överklagas till regeringen, det vill säga att man hittar lösningar så att flyg och vindkraft kan samverka så mycket som möjligt.
Självfallet utgår jag från att regeringen kommer att göra en klok avvägning mellan de två viktiga riksintressena - försvaret och den förnybara energin - när frågan överklagas till regeringen. Jag tycker att Lise Nordin har ställt en viktig interpellation. Tack för den, och tack, försvarsministern, för svaret!
Staffan Danielsson (C):
Försvarsministern har helt rätt i att det handlar om riktlinjer för prövning av nya vindkraftverk. Sedan handlar det om de fall där vindkraftverk har uppförts och Försvarsmakten i efterhand upptäcker detta och tycker att det har gått till på fel sätt. I början, när man vaknade upp och upptäckte att det byggdes mycket vindkraftverk, lät det ett tag som om väldigt många stod fel och skulle rivas till stora kostnader. Så har det inte blivit, och det välkomnar jag.
Vad gäller riktlinjerna får man självfallet inte kompromissa med flygsäkerheten. Den står i första rummet. Det behövs givetvis områden där man inte bygger höga hus och vindkraftverk nära flygplatserna. Men hur stora behöver de här områdena vara? Behövs verkligen 10 procent av Sveriges yta?
Har kanske Försvarsmakten, när man väl upptäckt vindkraftverken, utnyttjat sin starka ställning och tagit i för mycket, tagit ut för stora säkerhetsmarginaler? Och har man i de riktlinjer som man aktualiserade den 1 april förra året och fattade beslut om i oktober verkligen beaktat den instruktion som regeringen har givit, att man också ska bidra till vindkraftens utbyggnad?
Här kan jag tycka att man tog i för mycket och att man nu måste backa igen. Den här ryckigheten är inte bra. Först godkänner man det allra mesta. Sedan är det väldigt svårt, och nu är man på väg till ett balanserat läge.
För det handlar om - och det tror jag att vi är överens om i den här debatten - att förena försvarets berättigade intresse av flygsäkerhet och annat med respekten för att det är ett starkt riksintresse att vi klarar vår energiförsörjning även med vindkraft. Det ska, som sagt, bli intressant att läsa den rapport som kommer snart. Det ska även bli intressant när regeringen så småningom får slita några tvister i de här frågorna.
Staffan Danielsson (C):
Försvarets huvuduppgift är förmågan till väpnad strid. Samtidigt kan försvarets resurser i mån av tillgång även användas vid kriser och katastrofer av civil art. I hög grad gäller detta för hemvärnet, som ju ingår i Försvarsmakten med viktiga skyddsuppgifter och som genom sin professionalitet och organisation regelmässigt gör mycket förtjänstfulla insatser vid större och mindre nödsituationer av olika slag.
Hemvärnet utgör också en stor tillgång genom att vara den snabbast gripbara förmågan inom Försvarsmakten. Den bygger på engagemang och frivillighet, vilket är av stort värde och bör främjas och utvecklas. Behovet av ett hemvärn i hela landet, byggt på just engagemang och frivillighet, har blivit allt viktigare i takt med det övriga försvarets omställning till färre soldater med alltmer avancerad materiel.
Centerpartiet står bakom nuvarande inriktningsbeslut för försvaret där hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna ska uppgå till ca 22 000 soldater, varav en del är de vassa nationella skyddsstyrkorna.
Vi gläds över den satsning på hemvärnet som detta innebär och de insatser som de medborgare som engagerar sig i hemvärnet på frivillig grund dagligen utför i vårt land, vad gäller både militära och civila uppgifter. Jag vill också uttrycka tillfredsställelse över den breda politiska uppslutning bakom hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna som finns i riksdagen, och som framgår väl av utskottets betänkande.
Det är en styrka för Sverige och för Försvarsmakten och även för de civila insatser som behövs. Vänsterpartiet har väckt ambitiösa motioner om hemvärnsutbildning, civila hjälpinsatser och hemvärnets finansiering. Utskottet anser att de är tillgodosedda eller kanske går lite långt.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag under punkterna 1, 2 och 4 och avslag på Vänsterpartiets reservationer. Vad gäller hemvärnets insatsberedskap pågår det ett arbete på Försvarsdepartementet och hos hemvärnet med att kontinuerligt förstärka hemvärnets roll vad gäller stöd till samhället vid civila kriser och nödsituationer. Detta är mycket bra.
En utskottsmajoritet där Alliansen inte ingår vill i sin motivering utreda en utvidgad tjänstgöringsskyldighet för hemvärnet. Vi menar i stället, som Stefan Caplan och Allan Widman förtjänstfullt har utvecklat, att det redan pågår ett arbete och att man för att förtydliga hemvärnets stärkta roll ska se över förordningar och reglementen.
Med detta, herr talman, är mitt inlägg fullbordat.