Bengt Eliasson (L):
Jag inleder med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 2. Här vill jag också uppmärksamma kammaren på det särskilda yttrandet från Liberalerna som finns under denna punkt och som större delen av mitt anförande kommer att handla om. Jag yrkar dessutom bifall till reservation 5 under punkt 7. Herr talman! Sverige är ett öppet samhälle.
Det ska vara välkomnande, det ska vara nyfiket och det ska vara intresserat av omvärlden och söka sig utåt för att skapa förståelse inåt. Ett öppet samhälle behöver litteratur, konst och andra kulturella uttryck som provocerar och utmanar, roar och oroar.
Det ger människor verktyg att förstå, ifrågasätta, påverka och se på samhället ur nya perspektiv. När människor utövar eller tar del av kultur föds inspirationen, kreativiteten och de nya idéerna, liksom samförståndet.
Kulturpolitikens uppgift är, herr talman, inte att styra kulturen - vilket är en uppfattning man ibland kan få av regeringens politik - utan att förbättra förutsättningarna för det konstnärliga skapandet och för individens bildning, oavsett var i landet man lever och verkar.
Kulturens värde behöver inte motiveras med något annat än att det är kultur. Kulturpolitiken får aldrig reduceras till ett verktyg med uppdraget att lösa problem som till exempel arbetslöshet, regional obalans, utanförskap, bristande jämställdhet eller liknande.
Detta innebär att den svårligen kan mätas enbart i mål som arbetstillfällen eller antal projekt, vilket är hur regeringen har lagt upp politiken. Därför avvisar vi i Liberalerna regeringens olika förslag om särskilda anvisningar och satsningar inom särområden som fragmentiserar kulturens roll.
Från Liberalernas sida, herr talman, vill vi i stället genomföra några grundläggande kursomläggningar inom kulturpolitiken. För att kulturpolitiken verkligen ska bli ett kraftfullt verktyg måste målen, inriktningarna och kanske framför allt statens synsätt på det regionala och kommunala självstyret förändras. Herr talman! Kulturen måste vara tillgänglig för alla människor.
Detta kräver en bredd i kulturutbudet som tillfredsställer människors olika behov, och det är i detta som kultursamverkansmodellen har en avgörande nyckelroll. Särskilt årsrika människor och personer med funktionsnedsättning, herr talman, har liksom alla andra en självklar rätt till kulturella upplevelser - men måste ges extra möjligheter.
Därför måste uppsökande verksamhet och anpassade forum ha en stark ställning inom kulturpolitiken i den statliga kulturdelen. Det kan ske både genom direkta insatser och genom att personliga assistenter, vård- och omsorgspersonal eller närstående blir välutbildade förmedlare. Herr talman!
Det jag talar om är en av de viktigaste kulturpolitiska uppgifterna, nämligen att skapa utrymme för kvalitetskultur i hela landet. Som alla vet kommer det offentliga stödet till kulturen från såväl stat som regioner och landsting och kommuner. Alla fyra har ansvar för att skapa goda möjligheter till ett rikt kulturliv med både bredd och djup.
Av den uppföljningsrapport om samverkansmodellen som kulturutskottet gjorde framgår att modellen har bidragit till en bra fokusering men att det har varit svårt att få till den förnyelse och utveckling av kulturen som faktiskt var ett av grundsyftena med modellen.
Det är därför vi i Liberalernas budgetmotion avsätter 100 miljoner kronor mer än regeringen till kultursamverkansmodellen, årligen från år 2017. Vi vill mer, och vi menar allvar - därav vårt särskilda yttrande i dagens betänkande. Herr talman!
Alltsedan kultursamverkansmodellens införande har staten backat från finansieringsansvaret genom väldigt låga årliga indexeringar och i stort sett inga anslagshöjningar. När modellen infördes tillfördes inga extra statliga medel, och det som i praktiken fördelas till regionerna har inte heller ökat i samma takt som den regionala finansieringen.
Samtidigt har statens grepp om de regionala kulturplanerna som styr medelstilldelningen hårdnat betydligt. Herr talman! Liberalerna menar att den statliga kulturpolitiken i princip bör vara generell och att selektiva urvalsprinciper måste tillämpas mycket sparsamt.
Det nationella stödet måste präglas av långsiktighet och fördelas med mycket större förtroende för de lokala och regionala kompetenserna. Därför satsar vi, verkligen och genuint, på kultursamverkansmodellen - både finansiellt och genom att vi lägger över mycket mer ansvar regionalt. Herr talman!
De ekonomiska problemen för våra lokala och regionala kulturscener har de senaste åren blivit alltmer akuta. Inte minst höga omkostnader för personal och hyror tär på institutionernas ekonomi. Det ser vi alltmer nu, med höjda skatter som kommer att slå hårt.
Staten har varit med och utsett nationella företrädare inom kulturområdet - exempelvis har man utsett Göteborgssymfonikerna till nationalorkester - utan att vare sig finansiellt eller på annat sätt stötta utvecklingen av dem. Detta är inte hållbart. Det är mycket bra med väl spridda nationella kulturella spetsar, men då måste också finansiella möjligheter följa med.
I Göteborgssymfonikernas fall är det tur att orkestern finns i en stor region med mycket muskler. När det gäller satsningen på Nationalmuseum Norr i Östersund, vilken jag gläds mycket över, hoppas jag verkligen att full finansiering även för driften kommer att följa med. I dag finns den inte budgeterad.
På senare år har det kommit oroande larmsignaler från teaterfolk, musiker och museianställda runt om i landet om att viktiga kulturinstitutioners framtid faktiskt är hotad. Flera av dem är helt unika, och det behövs insatser för att bevara och vidareutveckla dem. Detta måste staten vara med och ta ansvar för. Herr talman!
Avslutningsvis: Politikens uppgift är att ständigt försvara människors rätt till sinnliga upplevelser och stå upp för den skapande människan. Det är individerna själva, deras skapande och deras upplevelser, som bestämmer kulturens former, innehåll och giltighet.
Det är barnens sinnen och den vuxna medborgaren som - utan censur - själv ska få bilda sig en uppfattning om god och dålig konst och kultur, uppleva sitt kulturarv och skapa sin framtid. Jag yrkar som sagt bifall till reservation 1 under punkt 2 med ett särskilt yttrande, och jag yrkar dessutom bifall till reservation 5 under punkt 7.