Egon Frid (V):
Det betänkande som vi nu debatterar om försäkringsrättsliga frågor med motioner från allmänna motionstiden visar hur långt vi har kvar till jämställdhet och ett verkligt rättsskydd som ger stöd till utsatta grupper som drabbats av våld eller olyckor.
Jag vill inledningsvis framföra att jag naturligtvis står bakom alla Vänsterpartiets reservationer och även de gemensamma reservationerna där vi är med men väljer att nu endast yrka bifall till reservationerna 3, 5 och 7. Fru talman!
I dag är det solidariskt finansierade trygghetssystemet under attack på flera sätt, bland annat nedsättning av försäkringsersättning som är en principiell, viktig och symbolisk fråga när det gäller hur ett försäkringsbaserat skyddssystem missgynnar grupper med speciella behov och grupper som är socialt utsatta av olika orsaker. Det kan vara sjukdom, funktionshinder eller andra liknande omständigheter.
Det handlar om de förändringar som skett och planeras att ske när det gäller trafikförsäkringssystemet, det vill säga en privatisering av en betydande del av sjukförsäkringssystemet.
Generellt finns en stor obalans mellan individerna och försäkringarna där det inte kan uteslutas att starka ekonomiska grupper alltid klarar sig då de kan köpa sig ett extra skydd genom att bli företrädda av jurister men att stora grupper som också omfattas av dessa försäkringar inte har råd med motsvarande.
Dessa grupper behöver stödet, rättsskyddet från samhället, som värnar alla grupper och individer och därmed garanterar en rättssäkerhet som garanterar ett verkligt rättsskydd med nivåer i rättsskyddshjälpen som motsvarar vad det i dag kostar att driva processer för sin rätt. Till detta hör att fler områden som i dag ligger inom rättsskyddsförsäkringar borde omfattas av den allmänna rättshjälpen.
Fru talman! Många som tecknar en hemförsäkring utgår från att försäkringen även täcker skador orsakade av våld i hemmet. Flertalet försäkringsbolag har emellertid gjort undantag i försäkringsvillkoren för rätten till ersättning när försäkringstagaren utsatts för våld i hemmet av närstående.
Enligt min mening är det tydligt att avtalsfriheten i detta fall vilar på en manlig norm, vilket leder till orimliga konsekvenser för kvinnor och barn som blivit misshandlade av en annan familjemedlem. Det är beklagligt att frågan inte berördes i lagstiftningsärendet om en ny försäkringsavtalslag. Det är inte rimligt att avtalsfriheten ges företräde framför kvinnors och barns ekonomiska trygghet.
Det är beklagligt att utskottets majoritet väljer att inte ta frågan om mäns våld mot närstående kvinnor på större allvar. Trots att de flesta fallen av kvinnomisshandel sker i det egna hemmet är alliansen inte beredd att se över de orättvisa villkoren i våra hemförsäkringar.
Nej, den borgerliga majoriteten väljer i stället att tala om "bärande principer på försäkringsområdet" och möjligheterna att få ansvarsfrågan straffrättsligt och skadeståndsrättsligt prövad. Jag undrar om de över huvud taget har brytt sig om att ta reda på hur mäns våld mot kvinnor i nära relationer hanteras.
Brottsoffermyndigheten får i ett fall med en känd misstänkt inte ta över domstolens roll och peka ut en skyldig genom att besluta om brottsskadeersättning. Det måste finnas en fällande dom för att brottsskadeersättning ska kunna komma i fråga. Detta leder till att de brottsoffer som utsätts för våld i hemmet inte skyddas av försäkringen eller får brottsskadeersättning.
Däremot kan en man som misshandlas ute på stan räkna med att bli kompenserad via överfallsskyddet i sin hemförsäkring även om gärningsmannen inte fälls för brottet eller om gärningsmannen i sådana fall förblir okänd. Det leder till fullständigt oacceptabla konsekvenser för de kvinnor och barn som blir misshandlade i sina hem av närstående män. I och med den borgerliga majoritetens brist på insikt i denna fråga faller helt förhoppningen om den översyn som den förra regeringen utlovade.
Fru talman! En annan fråga som är lika viktig är trafikförsäkringens framtid. Vi kan konstatera att regeringen tagit sitt första steg i riktning mot att privatisera socialförsäkringssystemet. Tanken är att låta den privata trafikförsäkringen ta över den allmänna sjukförsäkringens åtagande i fall där trafikskador har orsakat kostnaden. Förslaget är en form av övergångslösning inför kommande förändringar.
En ökad privatisering av socialförsäkringarna kommer att slå mycket hårt mot grupper av människor som har stora behov av hjälp från generella försäkringssystem. En ökad privatisering kommer att fördjupa klass- och könsskillnaderna. En grundtanke i det generella socialförsäkringssystemet är att alla solidariskt delar på kostnaderna och därmed även på riskerna.
Det är detta solidariska system, som bidrar till jämlikhet och omfördelning mellan olika grupper i samhället, som borgarna nu bit för bit börjar montera ned. De har redan kommit ganska långt, vill jag påstå. Vad blir nästa steg? Ska andra så kallade riskgrupper, till exempel rökare och diabetiker, också uteslutas?
Överföringen av kostnaderna för trafikskador till trafikförsäkringen kommer, som vi redan sett, att leda till höjda premier. Samtidigt är risken stor att trafikskadade människor kommer att tvingas in i ännu längre och dyrare processer mot försäkringsbolag än i dag för att få ersättning. Fru talman! När jag ändå är inne på ämnet trafikolyckor vill jag beröra handläggningen av trafikskadeärenden.
Vi vill att regeringen ska se över försäkringsbolagens handläggning av trafikskador eftersom trafikskadade drabbas hårt. Det finns enligt Finansinspektionen behov av en effektivisering och förbättring av skaderegleringen. Det handlar också om obalansen mellan motstridiga intressen. Den skadade personen hamnar ofta i ett underläge gentemot försäkringsbolaget.
Det beror på att det uppstår ett lojalitetsförhållande mellan personen som är drabbad i förhållande till försäkringsbolaget och dess konsultläkare i trafikskadenämnden, som är en part som till största delen företräder försäkringsbolagen. Vid svårbedömda skador som nackskador är det vanligt att försäkringsläkaren hävdar att skadan är ett resultat av tidigare sjukdom som saknar samband med olyckstillfället.
Försäkringsläkarens bedömning blir ofta den utslagsgivande jämfört med den behandlande läkarens, trots att Högsta domstolen i praxis uttalat att det inte finns anledning att ge den ena läkarens bedömning försteg i fall då två läkare är oeniga. Slutligen, fru talman, vill jag ta upp ett problem som drabbar många enskilda, nämligen att premier höjs på grund av betalningsanmärkningar.
Det uppmärksammas i finansutskottets betänkande 33 reservation 9, som varit uppe till debatt tidigare i dag. Detta cyniska beteende från försäkringsbolag mot försäkringstagare, eller mot dem som vill teckna en försäkring och har betalningsanmärkningar, är ovärdigt vårt samhälle.
Den solidariska tanke som försäkringar i alla dess former borde vara uppbyggda kring ska utjämna skillnader oss emellan och inte genom höjda premier försvåra eller utestänga utsatta grupper från ett gemensamt skydd. Riksdagen måste stå upp för att en översyn sker av hur försäkringspremier fastställs.