KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Johansson (S):
Jag vill tacka finansministern för svaret på min interpellation. Fortfarande kan jag av svaret att döma notera att det inte är aktuellt med något regeringsprogram mot skattefusket, utan man avvaktar fortfarande.
Jag undrar lite grann varför så lite sker trots allt, även om jag i sommar har noterat att regeringen har gått ut med ett förslag från Skatteverket när det gäller den så kallade räntesnurran och försökt att få igenom Skatteverkets förslag trots att man inte har berett frågan på departementet. Det tycker jag faktiskt tycker verkar vara lite slarvigt. Det har nu också visat sig att man måste revidera sitt ursprungliga förslag.
Jag tycker å andra sidan att det är bra att man agerar kraftfullt mot denna räntesnurra som vi har haft sedan i vintras då den uppmärksammades. I övrigt tycker jag att det sker väldigt lite. Skatteverket agerar, och det är bra. Det är mot bakgrund av tidigare beslut som är tagna. Men vi har i en tidigare interpellationsdebatt i våras frågat när regeringen kommer med ett samlat program, för skattefusket är omfattande.
Enligt Skatteverket handlar det om 133 miljarder per år, så det är stora pengar vi talar om i det här sammanhanget. Regeringen har haft ett stort program för att komma till rätta med bidragsfusket när det gäller sjukförsäkringssystemet. Men då talar man om 20 miljarder, vilket i och för sig visade sig inte vara det korrekta beloppet, utan det var ett betydligt mindre belopp. Men här är det 133 miljarder. Det är ett väldigt stort belopp!
Här skulle regeringen ta fram ett oerhört stort program, tycker jag. Det är det jag efterfrågar nu. Vad är det regeringen vill göra? Vad är det finansministern vill komma med för program? Vi presenterade tidigare i våras ett sjupunktsprogram från s-sidan med åtgärder som vi ville att man skulle vidta.
Men jag noterade att finansministern i sitt interpellationssvar säger att man eventuellt ska föreslå förändringar. Det är ju riktigt, som också framgår av interpellationssvaret. Flera branscher har hört av sig, byggbranschen inte minst, med 14 punkter där entreprenörer och fackliga organisationer är överens om vad man vill göra för att komma till rätta med skattefusket. Men regeringen förhåller sig passiv.
Det här har varit känt i över ett halvår. Varför händer så lite? Varför tar inte regeringen krafttag i frågan och presenterar ett samlat åtgärdsprogram?
Lars Johansson (S):
Jag betraktar mig som socialdemokrat själv. Det är en gammal socialdemokratisk tradition att man ska göra rätt för sig. Oavsett om det gäller skatter eller avgifter ska man göra rätt för sig. Det är glädjande att också Moderaterna har samma uppfattning som Gunnar Andrén. Så jag tror inte att vi behöver debattera den frågan mer, utan vi har sedan olika politiska uppfattningar om vad skatterna ska användas till och hur stora de ska vara.
Men vi lägger alltid till att man inte bara ska ha skatter för att finansiera utan också för att utjämna inkomstskillnader i samhället. Där är vi tydliga, och där är ni otydliga, tycker jag. När det sedan gäller skattefusket har Thomas Östros och jag precis samma uppfattning om räntesnurran. Att han skulle humma om något annat vet jag inte var finansministern har fått ifrån.
Det var mer en hanteringsfråga, men själva sakfrågan har vi ingen annan uppfattning om, absolut inte. Vi står bakom alla sådana försök, och vi tycker att det är bra att man nu vidtar åtgärder för att få bort räntesnurrorna.
Jag har fortfarande inte fått något besked från finansministern om det kommer något aktivt program när det gäller de andra åtgärder som olika branscher frågar efter, med kopplingen till den ekonomiska brottslighet och övrig brottslighet som vi har börjat se i allt större omfattning inom skatteområdet. Det är viktigt med en signal från finansministern här, på samma sätt som när det gäller räntesnurrorna.
Det är jätteviktiga besked från regeringen om att sådant där får man inte hålla på med, det där kommer vi att täppa till i fortsättningen. Oavsett vilka jurister ni använder er av kommer vi att se till att täppa till nätet. På samma sätt ska det gälla här, och där har jag ännu inte fått något besked.
Lars Johansson (S):
Det kan väl ändå vara så att finansministern i sina överläggningar med andra finansministrar inom EU diskuterar tonnageskattefrågan. Det måste ändå vara viktigt för ett land som Sverige med en stor sjöfartsnäring att vi har likvärdiga konkurrensförhållanden så att inte rederinäringen kan säga att i andra länder finns tonnageskatt men inte i Sverige, och därför flaggas våra fartyg ut. Jag tycker att det är lite pinsamt.
Varför kan vi inte reglera frågorna på ett sådant sätt att vi har likvärdiga konkurrensförhållanden? På andra områden går vi fram och sänker till exempel bolagsskatten. Vi är överens om den sänkning som regeringen föreslog i höstas därför att vi har sett att andra länder inom EU har sänkt sin bolagsskatt. Av konkurrensskäl måste vi ha en bolagsskatt som inte slår ut de svenska företagen.
Finansministern går förbi den frågan lite för lätt. Varför har det varit så oerhört svårt att ha överläggningar med rederinäringen i den här frågan? Jag är precis som finansministern helt klar över att det inte bara är att ändra och införa tonnageskatt och alla andra villkor ska vara oförändrade. Det har jag aldrig sagt. Jag tycker att man ska ha tonnageskatt därför att det skapar likvärdiga konkurrensförhållanden. Det kan påverka övriga skatter som rederinäringen har.
Självklart måste frågan om de latenta skatteskulderna regleras. Men varför kallas inte rederinäringen till överläggning på Finansdepartementet för att lösa frågan? Ni har till och med vägrat att svara på brev och delta i överläggningar. Det har varit många inbjudningar, och ni har sagt nej till att över huvud taget träffa rederinäringen. Det tycker jag är bekymmersamt.
Det är en viktig bransch, och det är viktigt att den branschen känner att den har ett stöd från Sveriges regering också i fortsättningen. Sedan kan man ha olika uppfattning i sak, men jag tycker ändå att man måste få en gemensam diskussion och klara ut vilka problem vi står inför.
Lars Johansson (S):
Vi diskuterar olika saker. Jag diskuterar konkret vad det innebär för enskilda människor. Jag svartmålar inte när jag säger att a-kassan har blivit kraftigt försämrad. Det är ingen svartmålning av den svenska modellen. Vi står starkt upp för den svenska välfärdsmodellen. Men den ska vara generell, och den ska innebära att vi ska ha en a-kassa som människor kan leva på. Problemet är att ersättningsnivåerna nu är så låga att människor inte kommer att kunna leva på ersättningen fullt ut.
De kommer att behöva komplettera den med försörjningsstöd. Det är 10 600 kronor som en välbetald Volvoarbetare kan få maximalt i a-kassan efter skatt. När han jobbar har han efter skatt 19 000 kronor. Det är 55 procent kvar. Det är en radikal försämring av ekonomin.
Det har ni medvetet gjort genom att sätta taket där det nu sitter på 680 kronor om dagen. Det är vad jag kritiserar. Ni genomförde den förändringen för att ni skulle tvinga allt fler människor att ta andra jobb som gjorde att de skulle komma ur arbetslösheten och in i jobb under en högkonjunktur. Men det har visat sig att det inte var något framgångskoncept.
Som tidigare har sagts i debatten hade vi med de tidigare a-kassereglerna under Socialdemokraternas senaste år vid makten 153 000 fler människor i arbete under det året med det ersättningssystem vi då hade. Det blev inte så många fler jobb när vi fick en borgerlig regering och ni försämrade a-kassan. Antalet nya jobb per år har faktiskt blivit färre än vad det var år 2006.
Det är detta som är bakgrunden till vår kritik mot det försörjningsstöd som vi nu har. Det är därför som vi kräver att ni ska göra förändringar som gör att människor kan leva på sin a-kassa. Det är avgörande för den framtida debatten att ni återkommer med förslag till riksdagen som gör att människor kan leva på a-kassan.
Lars Johansson (S):
Frågan om syntetisk diesel är en fråga om hur vi ska se på möjligheterna att stimulera alternativa energikällor. Jag får tacka Anders Borg för interpellationssvaret, men jag är ändock inte riktigt nöjd. Vi diskuterar syntetisk diesel.
Den kan tillverkas av olika saker, bland annat av naturgas eller av så kallade restgaser som facklas bort på raffinaderierna. Det handlar om att ta till vara en sådan energikälla och utveckla en ny form av syntetisk diesel.
Man kan ställa sig frågan: Varför har man då inte från regeringens sida kunnat fortsätta att ge dispens avseende den särskilda punktskatten? Både Vägverket och Energimyndigheten har tidigare uttalat sig ganska tydligt på den här punkten och sagt att de tycker att det är rimligt att man beskattar syntetdiesel på samma sätt som naturgas.
Även EU har svarat ja på det här, och tyckt att det har varit okej att man kan ha en lägre skatt eftersom det är positivt ur miljösynpunkt. Det handlar om att ta fram nya alternativ. Jag har själv en biofuelbil, det vill säga en gasbil. När jag kör på biogas eller på naturgas betalar jag inte koldioxidskatt på det, utan det blir en lägre beskattning.
Varför kan vi då inte ha det för den så kallade syntetiska dieseln, även om den framställs av restgaser som facklas bort eller av naturgas? Det är ändå bättre från miljösynpunkt eftersom vi på det viset får ned koldioxidutsläppen i atmosfären. Vi tar till vara och omvandlar denna gas till så kallad syntetisk diesel. Det är egentligen det diskussionen handlar om.
Jag är lite förvånad över att det är finansministern som svarar på frågan eftersom det egentligen är en miljöpolitisk diskussion vi skulle föra om den här saken. Men nu är det som det är, och det har blivit mer av en skattefråga. Jag beklagar att regeringen tidigare, under föregående år, avvisade den fortsatta framställan. Vi har i Sverige för närvarande två företag som arbetar med syntetisk diesel och som har en växande marknad.
Vi vet att den syntetiska dieseln har oerhört små utsläpp när vi ser på det ur arbetsmiljösynpunkt och liknande och när man tänker sig truckar och olika maskiner som används på arbetsplatser. Ur arbetsmiljösynpunkt är den därför väldigt positiv för enskilda människor. Jag tycker att regeringen borde tänka om på den här punkten.
Lars Johansson (S):
En fråga som Anders Borg inte svarade på var den jag tog upp om de så kallade restgaserna och det som facklas bort. Det är ändå energi som finns och som man kan nyttja. Det är det ena. Det andra är att naturgasen används i dag och inte har någon koldioxidbeskattning. Den används som drivmedel. Men när man omvandlar den till syntetisk diesel kan man inte längre ha en nedsättning av skatten.
Jag tycker att det låter ologiskt. Det är det som jag tycker är konstigt - att man inte kan se möjligheten för svenska företag som jobbar inom de här områdena att fortsätta utveckla den syntetiska dieseln i Sverige. Som produkt betraktad, när den används, är den precis som alkylatbensinen väldigt positiv för miljön.
Varför ska vi då inte kunna fortsätta? Det är ju relativt små summor för statskassan som vi diskuterar eftersom omfattningen av verksamheten för närvarande inte är särskilt stor. Men den kan växa och bli större längre fram, och jag förstår också att det då kan bli ett ekonomiskt problem. Men jag tycker att det är ganska rimligt att vi har en likabehandling av olika former av alternativ som vi nu prövar i Sverige för att på sikt komma ifrån de fossila bränslena.
Jag har fortfarande lite svårt att förstå varför det ska vara så svårt att fortsätta att ge en dispens för syntetisk diesel i skattehänseende. Annars blir det alternativet alltför dyrt, och risken är att det kommer att försvinna ur den svenska marknaden.
Jag har kunnat notera att en del svenska fordonsföretag har tagit fram särskilda motorer för syntetisk diesel för att pröva om det skulle kunna vara en framkomlig väg.
Jag är inte säker på att man kommer att kunna använda sig av svartlut och liknande i den omfattning som fordras om man ska få en stor volym på detta i det korta perspektivet eftersom det kanske kommer att krävas stora resurser av energi. Då är det som facklas bort ett alternativ som i annat fall bara försvinner bort ut i atmosfären.
Det gäller även en hel del av naturgasen, som man just nu diskuterar att utveckla vidare även på svensk sida. Jag tänker på den särskilda ledning som det pågår en koncessionsförhandling om från Norge via Sverige till Danmark utefter västkusten. Vi kommer fortsättningsvis att ha tillgång till naturgas även i Sverige om regeringen säger ja till den koncessionsansökan som kommer in i vår.
Jag tror faktiskt att regeringen kommer att säga ja till den.
Lars Johansson (S):
Jag har inte så väldigt mycket mer att tillägga, men på en punkt tycker jag inte att logiken är så oerhört tydlig med tanke på att vi inte har någon särskild beskattning på naturgasen. Varför kan man inte behandla syntetisk diesel på samma sätt? Även om det går omvägen till att bli diesel är utgångspunkten densamma. Det är naturgas i båda fallen. I ena fallet är det naturgas som man använder direkt som drivmedel.
I det andra fallet omvandlar man naturgas till syntetisk diesel. Källan är exakt densamma. I ena fallet är det skattebefrielse, och i det andra är det inte skattebefrielse.
Lars Johansson (S):
Skälet till att jag anmälde mig till debatten är att jag hade en debatt med Sven Otto Littorin ganska tidigt i höstas - jag tror rent av att det var i september - då vi såg att varslen var på väg. Då fick jag svaret: Det är bara varsel. Arbetslösheten är inte så hög. Frågan var vilka åtgärder regeringen tänkte vidta. Svaret var att man inte tänkte vidta några åtgärder. Nu är ni sent ute.
Nu har det gått drygt ett halvår. Väldigt många av de förhandlingar som gör att människor drabbas av öppen arbetslöshet är genomförda.
Regeringen sträckte inte ut en hand till de fackliga organisationerna och till företagen och sade att man var beredd att diskutera hur man gemensamt skulle lösa den här stora sysselsättningskrisen så att människor kunde ha kvar sina anställningar och därmed också kunde fortsätta att betala sina skatter och avgifter och återkomma i produktionen den dagen sysselsättningen går upp igen.
Regeringen har visat sig helt kallsinnig till detta och i stället föreslagit att de så kallade varselsamordnarna ska komma med förslag. Jag har sett de här förslagen, och jag tycker att många av de förslagen verkar vettiga också, men det börjar bli lite sent. Förhandlingarna är avslutade på väldigt många företag. De människorna är redan drabbade. De står där och har inget alternativ.
Det blir arbetslöshet och a-kassa, om de nu är medlemmar i a-kassan. Det börjar bli sent. Gör inte om misstaget en gång till, utan se nu till att följa de råd som kommer från varselsamordnarna, fackliga organisationer, näringslivet och Arbetsförmedlingens egen organisation, inte minst i mitt eget hemlän.
Där säger man väldigt tydligt att vi måste få mer resurser som gör att människor kan vara kvar på sina arbetsplatser och så att man kan bedriva utbildnings- och praktikinsatser på arbetsplatserna samtidigt som arbetsgivare och samhället delar på kostnaden. Det är den väg man bör gå i en sådan här situation, precis som man gör i andra länder. Jag förstår inte varför regeringen hela tiden så hårdnackat säger nej till det.
Det är att ta ett socialt ansvar, att känna socialt för människor som hamnar i arbetslöshet om man inte vidtar åtgärder. Upp till bevis, ministern! Återkom med konkreta förslag och gå varselsamordnarna till mötes nu!
Lars Johansson (S):
Det är som Sven Otto Littorin säger: Vi har olika syn på hur man ska se till så att människor blir kvar i företagen. Men det kan inte ha gått ministern förbi att TCO helt nyligen presenterade en studie kring att den svenska a-kassan är den sämsta a-kassan i Norden numera.
Det är alltså en ännu svårare situation för människor som blir arbetslösa i dag än tidigare därför att ersättningen blir mycket lägre. Det gör att det har ännu större betydelse att man kan ha kvar sin anställning.
Sedan tycker jag fortfarande naturligtvis att det är viktigt, när man som facklig förhandlare förhandlar med arbetsgivaren, att de inte ska hålla på med sina bonusar till sina direktörer och att de inte ska dela ut vinster till sina aktieägare när företaget är i kris. Det är självklarheter. Vi är helt klara på den punkten. Så måste det vara i ett sådant läge. Då gäller det att slå vakt om de resurser man har i företaget.
Men samtidigt är det ju viktigt att samhället visar ett engagemang och visar att man tycker att det är viktigt att man har kvar sitt folk i företaget så länge som möjligt. Vi är alla överens om att den depression som råder i ekonomin nu ju kommer att vända så småningom. Då är det bra att kunna bibehålla kompetensen och utöka och förbättra kompetensen i företagen. Det är ju därför man ska investera i de människor som finns kvar i företagen.
Och det är därför som det är viktigt att staten också är med och deltar i den finansieringen, innan människorna har blivit arbetslösa och lämnat arbetsplatsen, för sedan är det svårare att få tillbaka dem. Det är där poängen ligger, och det är där man kan komma in i en förhandling. Jag menar att det instrumentet har ni inte tagit fram och givit möjligheter för de fackliga organisationerna att ha med sig tillsammans med Arbetsförmedlingen i de permitteringsförhandlingar som har varit.
Gör inte om misstaget utan se till att den resursen ges för de fortsatta förhandlingarna. Det är inte slut med permitteringarna, tyvärr.
Lars Johansson (S):
Jag ska inleda med att säga att frågan om betaltjänster handlar om att man ska kunna bo var som helst i Sverige och oavsett om man är gammal eller funktionshindrad och få den service som lantbrevbärarservicen har gett och bör ge även i fortsättningen. Jag tackar för svaret från Åsa Torstensson, även om jag inte är riktigt nöjd med de besked som lämnas här.
Jag upplever fortfarande att informationen har varit missvisande under föregående år. Det var bland annat därför som jag ställde den skriftliga frågan till Åsa Torstensson i augusti förra året.
Under hela hösten har det tyvärr varit så att det har sagts en sak i den skriftliga informationen. Men när enskilda människor har tagit kontakt med lantbrevbäraren för att få veta hur det blir från och med den 1 december 2008 och frågat om de kommer att få samma service som de har haft tidigare har man inte kunnat svara på dessa frågor.
Den enda information som har funnits har varit dels statsrådets skriftliga svar, dels den information som har funnits på hemsidan, vilket jag också har tagit upp i min interpellation.
När Post- och telestyrelsen har upphandlat betaltjänsterna från och med i år och det nya gäller uppstår det intressanta. Nu är det inte riktigt som man sade föregående år, nämligen att om man har haft dessa tjänster ska man fortsättningsvis kunna få dem automatiskt, utan man måste ansöka om detta via hemsidan.
På Post- och telestyrelsens hemsida framgår det väldigt tydligt för den enskilde att man behöver ansöka om den här tjänsten. Det står ingenstans att man med automatik får den, utan man måste ansöka igen. I svaret som jag har fått från statsrådet står det att det bara är att kontakta Brevgirot. Men det står ingenstans att det handlar om det, utan det står att man ska ansöka om tjänsten en gång till.
Det är då som äldre människor och funktionshindrade blir oroade för om det kommer att bli en ny bedömning och för om de ånyo kommer att få denna tjänst. Det är den ena sidan. Den andra sidan är att när man har fått information via Brevgirot om att man har rätt till denna tjänst är det en helt annan tjänst än vad som gällde föregående år och helt andra kostnader. Nu kostar det betydligt mer.
För en person över 80 år som betalar 42 fakturor om året via lantbrevbäraren kostade det föregående år 200 kronor. Nu kommer det att kosta omkring 2 500 kronor. Det är en helt annan tjänst som vi talar om. Därför har informationen varit helt missvisande när man säger att det ska vara samma service som tidigare, eller liknande.
Ingenstans har man talat om att det kommer att vara helt andra kostnader än vad som har gällt före den 28 november 2008. Jag är mycket förvånad över att statsrådet i sitt skriftliga svar över huvud taget inte har nämnt det eftersom det står i min interpellation.
Lars Johansson (S):
Låt oss börja i den ändan, med detaljerna. De är ofta det viktiga för enskilda människor. Den uppgift jag har, och den har jag kollat, är att den här personen i Urshult som jag har som utgångspunkt - jag behöver inte nämna hans namn - föregående år betalade 42 räkningar via lantbrevbärarservicen till en årskostnad på 200 kronor.
Nu får han besked om att han kommer att få en helt annan kostnad. Dels är det en abonnemangsavgift på 128 kronor, dels kommer varje räkning i fortsättningen att kosta honom 29 kronor. Det är den information han har fått från Brevgirot och som sedermera också lantbrevbärarna har vidimerat.
Det är möjligt att det är felaktig information, men då är det ytterligare ett exempel på att omläggningen från det tidigare systemet till det nya inte fungerar. Detta tycker jag är viktigt att komma ihåg. Det är därför den här informationen har varit missvisande från början. Den har inte givit klara besked utan gjort att folk har blivit oroade. Det var också därför jag tog upp frågan föregående år för att få klarhet på den här punkten.
Människor har gått i tron att det är på det här viset, men i verkligheten är det inte riktigt på det vis som statsrådet här säger. Det gör att frågan får en annan dimension. Också när det gäller länsstyrelsens bevakningsansvar är det samma sak: När man kontrollerar med länsstyrelserna hur de följer upp detta, om de ser till att det fungerar på ett bra sätt, säger de: Har vi fått den uppgiften?
Det kanske vi ska undersöka vidare - och så vidare. Människor som har varit med i samhället i 80, kanske 90 år är vana att samhället ska fungera fullt ut. En sådan här service, som de har haft, tycker de ska fungera också framgent. Man känner oro när man upplever att man inte får klara besked.
Därför tycker jag att det som Åsa Torstensson skriver i sitt svar är viktigt, nämligen att det ska ske en uppföljning via länsstyrelserna och att statsrådet ska inhämta en rapport om huruvida de upphandlade betaltjänsterna uppfyller behoven som det var tänkt. Jag hoppas verkligen att Åsa Torstensson rappar på det rapporterandet från länsstyrelserna så att informationen kommer in snart.
Då kan man upptäcka om de åtgärder som var avsedda från början inte vidtas och rätta till det, och det kan man göra snabbare om man får in rapporten snart än om det dröjer ett halvår eller ett år tills man får in den.
Jag skulle vilja uppmana statsrådet att ta in en sådan rapport från länsstyrelserna redan nu under det första kvartalet så att man får en bra bild av läget och därefter, om det behövs, kan vidta olika åtgärder för att rätta till det som inte fungerar så att människor slipper känna oro i den här frågan. Jag har ingen anledning att göra en partipolitisk fråga av detta.
Jag anser att det är viktigt att detta, själva sakfrågan, fungerar för enskilda människor. Då är det också viktigt att Åsa Torstensson ser till att det gör det på ett bra sätt i hela landet.