KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Jag är övertygad om att maten, skogen, energin och turismen, för att ta några exempel, ytterligare kan bidra till att skapa jobb och tillväxt i alla delar av landet. Till detta måste självklart läggas satsningar på till exempel infrastruktur men också på kommersiell och offentlig service.
Det är skälet till att jag och mina kolleger i regeringen ständigt arbetar med de frågorna. Vi vill att vi ska ha jobb och tillväxt i alla delar av landet.
Jag hoppas, Carina Adolfsson Elgestam, att vi får en mer positiv syn på de frågeställningarna när det gäller beskattningsfrågorna från det regeringsalternativ som du företräder.
Som jag ser det innebär de alternativ som finns från er sida att man ytterligare försvårar speciellt för människor som bor utanför områden dit tunnelbanan når.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig allra först säga att jag helt och fullt delar Jens Holms mål att djurtransporterna ska bli kortare och färre och att djurens välfärd ska tillmätas en mycket större tyngd inom EU. Djurtransporter är reglerade i en EU-gemensam förordning som slår fast detaljerade bestämmelser beträffande till exempel transporttider, viloperioder och utrymmen för djuren under transport.
Under hela min tid som ansvarig minister för frågor om djurskydd har jag arbetat för att förhandla om dessa regler så att de får en mer djurskyddsvänlig utformning. Framför allt har jag fört fram krav på att regelverket ska spegla aktuell vetenskap om djurskydd vid transport, att utrymmena för djuren ska ses över och att transporttiderna ska förkortas.
För slaktdjur har regeringen krävt en maxtransporttid om åtta timmar. Jag är naturligtvis lika ledsen som Jens Holm för att den svenska synen inte har fått större genomslag inom EU. Men jag kan försäkra att jag inte ger upp, utan att jag kommer att fortsätta att arbeta i riktning mot de nämnda målen.
I Sverige har vi utnyttjat möjligheten att ha strängare regler för djurtransporter än EU-regelverket, och här har vi redan en maxtransporttid på åtta timmar för slaktdjur. Möjligheten att ha strängare djurskyddsregler är dock begränsad. Enligt EU:s transportförordning är möjligheten till strängare regler begränsad till transporter inom vårt eget territorium och till sjötransporter från vårt territorium.
Det går därför inte att förhindra att djur förs ut ur vårt land och därigenom riskerar att transporteras avsevärt längre tider än vad som är möjligt här hemma. I Sverige har vi en god djurhälsa och ett gott djurskydd, och våra produkter är således producerade med en omsorg om djuren. Jag vill därför gärna att vi ska exportera våra svenska produkter.
Här har dock företagen ett ansvar att fylla, till exempel genom branschöverenskommelser, för att se till att exportera just produkter från djur, såsom kött och ägg, i stället för att exportera levande djur. När det gäller frågan om transporter av djur som betecknas som livdjur men som i själva verket ska transporteras till slakt är detta ett sätt att kringgå regelverket.
Det urholkar djurskyddet och undergräver konsumenternas förtroende för vårt goda, svenska djurskydd. Tyvärr ser jag inte att det finns några enkla eller tydliga möjligheter att komma åt förfarandet genom ändringar i våra nationella regler. Så länge djurtransportören följer kraven på vilotider är förfarandet svårt att förhindra. Jordbruksverket har tidigare fört samtal med branschen om problemet.
Jag utgår ifrån att verket intensifierar sina kontakter med branschen för att finna metoder att komma till rätta med problemet och för att finna positiva incitament för att följa våra strängare djurskyddsregler på det sätt som är avsett. Det egentliga problemet är att slakterierna i norra Sverige är för få.
Genom satsningen Sverige - det nya matlandet och genom borttagande av kontrollavgiften har regeringen förenklat etablering av nya slakterier.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig återigen konstatera att regeringen arbetar kontinuerligt för att skärpa EU:s lagstiftning för att öka skyddet av djur till exempel under transport. Senast det här var föremål för förhandling på riktigt var under senhösten 2012.
Då arbetade regeringen från svensk sida med att vi skulle få till stånd bindande ändringar av EU:s djurtransportförordning i syfte att främja skyddet av djur som förflyttas inom Europeiska unionen.
Det är bara att konstatera att en överväldigande majoritet av de andra som också är medlemmar av Europeiska unionen emotsatte sig det initiativ som vi stod bakom. Det var ett initiativ som ursprungligen kom från Europaparlamentet men vars resolution faktiskt inte var så distinkt som initiativet var - det är också att märka.
Till och med parlamentet drog så att säga ned på sin nivå på yrkande gentemot vad rådet skulle besluta om. Jag tror att vi är överens i de här frågorna. Låt oss nu gemensamt försöka göra någonting.
Jag kan lova både Hillevi Larsson och Jens Holm att det vare sig är populärt eller lätt tala om de här sakerna i Europagemenskapen, därför att intresset från väldigt många andra, och det inkluderar parlamentets partigrupper, inte är särskilt stort.
Men låt oss för den skull inte ge upp kampen på något enda sätt och vis. Jens Holm frågade om Sverige kan göra något ensidigt i det här avseendet.
Det finns en möjlighet, men då måste vi samtidigt konstatera att den möjligheten inte får tillgripas om den står i motsats till den proportionalitet som man måste använda om man tillgriper det som Jens Holm föreskriver.
Vår bedömning är att detta skulle betraktas som att det inte står i proportionalitet mot vad vi ämnar föreslå och besluta i ett sådant fall. Det skulle dessutom kunna tyckas som att vi vidtar en godtycklig diskriminering, och det får vi heller inte göra enligt de fördrag som gäller i den europeiska gemenskapen.
När det gäller de andra direkta frågorna som har riktats till mig angående vilka som är inbjudna har vi valt att inte bjuda in djurskydds- och djurrättsorganisationerna till morgondagens möte. Min avsikt med visionen om Matlandet Sverige är att vi ska producera mer mat i Sverige, bland annat beroende på att vi har förutsättningar för det - vi har duktiga bönder.
Därtill har vi en stor import av mat som vi skulle kunna ersätta med mat som produceras i vårt land. Det skulle dessutom ge oss en mängd arbetstillfällen.
Eskil Erlandsson (C):
Det beror bland annat på att sådana åtgärder måste uppfylla kraven på proportionalitet och får inte utgöra något slags godtycklig diskriminering av produkter eller varor som kan begränsa den fria handel som vi har, och ska ha, inom Europeiska unionen.
Därtill skulle jag vilja säga att vi inom ramen för Matlandet Sverige har vidtagit en rad åtgärder som haft och har till syfte att gynna den svenska produktionen. Vi vill producera mer mat i vårt land. Vi har goda förutsättningar för det.
Bland annat har vi tagit bort kontrollavgifterna för besiktning av nya slakterier, vilket medfört att vi fått - om minnet inte sviker mig - ett drygt trettiotal nya slakterier i vårt land. Det gynnar djurvälfärden, och det gynnar den byn och den gården där dessa etableringar skett.
Vi har tagit bort större delen av den besiktningskostnad som tidigare fanns vid slakterierna. Den är i dag på en helt annan nivå än för några år sedan när Jens Holms parti deltog i styret av landet. Det har gynnat dels slakteribranschen, dels indirekt de svenska producenterna.
Vad beträffar den direkta frågeställningen skulle jag vilja säga att det för den djurhållare som väljer att dela upp färden till slakteriet i flera transporter finns sådana möjligheter, men det förutsätter att djuren lastas av och får vila i minst två dygn innan nästa transport sker.
Jag vill påstå att intresset för att på det sättet dela upp transporterna av naturliga skäl är förhållandevis litet, om det ens existerar. Det beror på att man måste ha en byggnad där djuren kan lastas av och vila.
Den byggnaden ska användas också under den tid då den inte innehåller de grisar som transporteras, och det kostar pengar. Sedan ska transporten fortsätta, lastning ske och så vidare.
Jag är alldeles övertygad om att den stora majoriteten inte ens funderar på detta beroende på att det inte finns några vinster att hämta om man gör på det sättet. Dessutom bryter man mot de lagar som finns om man inte följer reglerna.
Då finns det, vilket jag förmodar att Jens Holm väl känner till, sanktionsmöjligheter i den lagstiftning vi har, och jag förutsätter att detta kontrolleras i samband med mottagningen på våra slakterier. Vi har statligt anställda veterinärer vid mottagningen på slakterierna, och de har bland annat att se till att transporterna sker på sådant sätt som de ska.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar för interpellationen och debatten. Det är angelägna frågor vi diskuterar. Jag är fullkomligt övertygad om att deltagarna i den här debatten och alla andra är överens om att djur ska ha det bra, också under transport till slakt. Det är skälet till att vi har infört de bestämmelser som vi har i vårt land.
Det är också skälet till att jag med regeringen bakom mig driver den här frågan i Europeiska unionen i syfte att få "svenska" regler även i andra delar av unionen. Tyvärr tvingas jag emellertid konstatera att såväl andra länders regeringar som Europaparlamentet inte ställer upp när det gäller. Vi står ensamma i de här frågorna.
Jag kommer inte att ge upp min kamp i det här avseendet, tro inte det! Men jag vill med det här anförandet bevisa att det stöd vi har för den svenska linjen i övriga delar av Europa är mycket begränsat.
Därtill har vi sänkt avgiften vid besiktningen före slakt. Också detta gynnar såväl slakteribranschen som indirekt den svenska produktionen. Detta är åtgärder som är vidtagna, och vi har för avsikt att låta dem fortsätta gälla, vilket jag för övrigt har noterat att inte alla partier tycker bör vara fallet i framtiden.
Eskil Erlandsson (C):
För att en by, en stad eller en plats vilken som helst ska fortsätta att utvecklas fordras det jobb. Det är skälet till att den här regeringen, som jag är en del av, har varit väldigt fixerad vid att vidta åtgärder som leder till ökat företagande och fler jobb i redan existerande företag.
Det är skälet till att jag kraftfullt har etablerat visionen om Matlandet Sverige. Det har jag gjort för att se till att de jobb som av naturliga skäl försvinner - på grund av att saker och ting mekaniseras, i vissa fall industrialiseras, robotiseras och så vidare - ska ersättas med nya jobb.
Det är skälet till att jag har tagit initiativ till och regeringen har etablerat visionen om Skogsriket Sverige. Vi är jätteduktiga på skog. Skogen är hur betydelsefull som helst vad beträffar exportvärde och för sysselsättningen på den svenska landsbygden. Men även där har det ju skett en strukturrationalisering, robotisering och mekanisering som är högst påtaglig.
Vi måste se till att ersätta de jobb som försvinner på det här naturliga sättet med andra jobb genom att utveckla tekniker, nya material och allt vad det nu kan vara för någonting som ger den sysselsättning som människor behöver för att etablera sig. Det må vara på landsbygden, i den lilla orten eller i staden. Sedan är det alltid farligt att diskutera statistik.
Den statistik som är tillgänglig för oss alla visar att sett ur ett nationellt perspektiv har landsbygdsbefolkningen inte minskat särskilt mycket. Det som har tagit stryk i vårt land är Småortssverige. Det är de samhällen som för några decennier sedan var kommuncentrum och kanske rent av kallades för stad. Där har den utveckling inte skett som vi alla - det är jag övertygad om - vill se.
Vårt sätt att se till att väcka liv i dessa orter igen och skapa den tillväxt som vi vill ha är att ge förutsättningar för företagande. Det är skälet till att vi inte har några sådana förslag som flera av debattörerna här har. De vill till exempel införa en kilometerskatt.
Det påverkar ju högst påtagligt det som är viktigt för Småortssverige och för svensk landsbygd. Hur sjutton ska man kunna transportera timmer och de produkter som kommer från timret i skogen med någonting annat än lastbil? Eller hur ska mjölken från gårdarna transporteras? Man kan ju inte tro att det ska gå att etablera järnväg som går till varenda skogsbacke eller varenda mjölkgård i vårt land.
Det är också skälet till att vi har vidtagit lite särskilda åtgärder för att hjälpa unga människor in på arbetsmarknaden. Vi har till exempel halverat ungdomsarbetsgivaravgiften. Vi har också sänkt restaurangmomsen. Väldigt många unga människor har sin utkomst i första hand från restaurangverksamhet eller liknande verksamhet.
Detta har ju givit resultat, men jag får återkomma till det i mitt nästa inlägg.
Eskil Erlandsson (C):
Enligt min uppfattning är jobben det viktiga. Det handlar om att det skapas nya företag och nya verksamheter men också om att utveckling sker i redan existerande verksamheter. Det är grunden för att ett samhälle, stort eller litet, ska fortsätta att utvecklas.
Vår medicin, vårt recept, för att få tillväxt genom jobb i hela landet är att sänka till exempel egenavgifter, arbetsgivaravgifter och bolagsskatten men också att regelförenkla - det säger jag apropå att regler är mest betungande för det lilla företaget och för den nystartade verksamheten.
Detta säger jag i motsats till vad mina meddebattörer här står för, nämligen att höja skatter. Hur, mina vänner, ska höjda skatter på verksamheter och arbetskraft bidra till fler jobb? Det fordras också en mängd andra saker för att ett samhälle ska fungera. En viktig del i detta är ett fungerande kommunalt skatteutjämningssystem.
Det har vi, och det har vi haft under ett par decennier. Att det tillförs lite pengar för att ett antal kommuner inte ska behöva bidra lika mycket som tidigare påverkar ju inte de kommuner som får från det här systemet.
Hofors eller någon annan kommun får inte mindre pengar från systemet för att de som betalar till systemet hjälps lite grann med ett statligt stöd. Det är fakta. Servicen är också viktig.
Om det kommunala skatteutjämningssystemet är jätteviktigt för den offentliga servicen är den kommersiella servicen också viktig för att ett samhälle ska fungera bra. Det handlar inte bara om att det finns en byskola, vilken för övrigt är nedlagd i Hofors, utan också om att det finns en lanthandel, en pressbyråkiosk och kanske en restaurang.
För detta har vi också infört ett stöd.
Under den här perioden har vi 80 miljoner kronor i en pott för att utveckla den kommersiella servicen på landsbygden och i Småortssverige, förutom de pengar som finns i landsbygdsprogrammet - det är under kommande period, vad vi vet så här långt, 32,4 miljarder kronor, alltså 32 400 miljoner kronor. Det är en jättestor pengapåse att använda bland annat för utveckling av svensk landsbygd.
Till detta ska läggas de regionala fonder som är att använda i huvudsak i den norra delen av vårt land. Då kan man fråga: Vad är ert recept för att få den tillväxt som vi alla vill ha?
Jo, ert recept - jag säger det igen - är att försvåra för människor som vill utveckla verksamhet och som vill bygga ny verksamhet. Sven-Erik Bucht! Hur skulle det till exempel bli om ni skulle gå tillbaka till det anslag som ni hade till enskilda vägar, 600 miljoner, som vi har höjt till över 1 miljard?
Det är det anslag som håller samman Sverige och som betyder väldigt mycket för att människor ska komma till sitt jobb och för att barnen ska komma tryggt till skolan men också för att mjölken och timret ska komma till den förädlingsverksamhet som är efter själva primärproduktionen i de här avseendena. Vad beträffar jobben i Matlandet får jag återkomma i mitt avslutningsanförande.
Eskil Erlandsson (C):
Den här debatten gläder mig. Den gläder mig av skälet att jag tycker att dessa frågor är synnerligen viktiga. Jag vill ha tillväxt och utveckling i alla delar av vårt land. Jag har visat en väg. Det är en väg som ger nya verksamheter och utveckling i redan existerande verksamheter.
Min uppfattning är att det alternativ som står emot mig i dagens debatt är förfärande. Det kommer att leda till en skattechock som omöjliggör utveckling av existerande verksamheter.
Jag vill påstå att få, kanske ingen, väljer att nystarta en verksamhet, vilket är grunden för att byn såväl som det lilla eller större samhället ska fortsätta att utvecklas. De satsningar som jag har varit pappa till, Skogsriket och Matlandet Sverige, har lett till jobb.
Vad beträffar Matlandet Sverige har satsningarna så här långt lett till 9 000 nya jobb. Vad är det för jobb, har det frågats i debatten. Det finns i dag nästan lika många gårdsbutiker som det finns Icabutiker i vårt land. Så var det inte tidigare. Det finns i dag drygt 30 nya mindre slakterier i vårt land.
Det är inga stora arbetsplatser, men de är betydelsefulla arbetsplatser. Den vägen vill jag fortsätta eftersom den leder till utveckling i alla delar av vårt land. Tack för debatten!
Eskil Erlandsson (C):
Pyry Niemi har frågat mig vad regeringen gör på kort och lång sikt för att minska konsumtionen av salt och socker i Sverige. Vi svenskar äter mer salt och socker än tidigare. Det är ju vi själva som konsumenter som bör avgöra vad vi äter och dricker, men för att kunna göra dessa val behöver vi kunskap och information.
Därför har Livsmedelsverket i uppgift att informera konsumenter om kostråd, främja konsumenters, särskilt barns och ungdomars, förutsättningar för att göra medvetna val av hälsosam mat och att göra undersökningar om matvanor. Inom ramen för regeringens satsning på Sverige - det nya matlandet har Livsmedelsverket fått i uppdrag att bilda ett kompetenscentrum för offentliga måltider.
Det bildades i slutet av 2011 och har redan hunnit bli en välkänd och efterfrågad aktör när det gäller att utveckla måltiderna inom vård, omsorg och inte minst inom skolan. Frågan om näringsmässiga aspekter, däribland mängden salt och socker, är en del i det betydelsefulla arbetet med att förbättra de offentliga måltiderna.
Livsmedelsverket tar även fram råd för bra mat när det gäller till exempel gravida och ammande kvinnor, förskolan, vuxna och för bra mat på jobbet. Där, liksom i kriterierna för nyckelhålet, är salt och socker en av flera viktiga delar. Nyckelhålsmärkning är ett utmärkt hjälpmedel för alla konsumenter så att vi lätt kan välja det nyttigare alternativet.
Av allt salt vi får i oss kommer ca 60-70 procent från färdiga livsmedel som charkprodukter, bröd, matfett, ost och färdigmat. Livsmedelsverket arbetar tillsammans med livsmedelstillverkarna i ett nationellt program för att sänka mängden salt i färdiga livsmedel. Det mål aktörerna satt är att befolkningens saltintag på sikt ska halveras.
För mig är mat av god kvalitet och bra matvanor mycket viktigt.
Eskil Erlandsson (C):
Tack för även den här interpellationen! Det är en angelägen fråga för oss alla att diskutera. Det gäller både vår egen och andras hälsa och välbefinnande. Jag tycker att det är viktigt när det gäller bra matvanor att vi satsar på barn och ungdomar.
För många barn och ungdomar är tyvärr skollunchen kanske är den enda lagade måltid de får under dagen. Skolan spelar därför enligt min uppfattning en central roll när det gäller de här frågorna.
Det är viktigt att man i skolan lär sig inte bara att äta mat med glädje utan också att äta hälsosamt. Regeringen gav därför Livsmedelsverket hösten 2011 i uppdrag att inrätta ett kompetenscentrum i samverkan med Skolverket. Varför gjorde vi detta?
Jo, det var för att stödja arbetet med näringsriktighet när det gäller skolmaten och skolmåltidens utformning. Regeringen har också gett Livsmedelsverket i uppdrag att konkret och praktiskt stödja personalen inom hälso- och sjukvården i arbetet med råd om bra matvanor.
Livsmedelsverket ska genomföra det uppdraget i samverkan med Socialstyrelsen och Folkhälsomyndigheten. De här arbetena kommer att bli klara under slutet av det här året. Det är viktigt, fru talman, att konstatera att livsmedelsbranschen i allmänhet tar sitt ansvar.
Jag nämnde i mitt svar att Livsmedelsverket har ett pågående arbete med näringslivet vad gäller just salt. Därtill ska konstateras att verket även samarbetar med branschen i andra kostfrågor genom till exempel nyckelhålet, där saltet ingår som en del.
För egen del har jag aktivt deltagit i det här arbetet. Jag gjorde så redan under förra mandatperioden apropå att vi med lätthet kan konstatera att konsumtionen av så kallad färdigmat ökar i vårt land. Den statistik som var tillgänglig visade att saltinnehållet var större i den typen av mat än i den mat som vi lagar själva.
Därför tyckte jag att det var angeläget att samla branschen och delta i de samtal som skedde för ett antal år sedan. Jag vill påstå att de samtalen har givit resultat. Jag har personligen träffat ett antal företrädare för livsmedelsbranschen, och de har talat om för mig att de har bättrat sig på det här området.
De vill också bidra till att vi alla ska få ett gott liv under hela livet.
Eskil Erlandsson (C):
Jag kan glädja Pyry Niemi med att man i Livsmedelsverkets handledning för personal inom barnhälsovården tar upp problemet med så kallat dolt socker, det vill säga socker som ibland finns i stora mängder i vissa livsmedel.
Man säger att det är viktigt att uppmärksamma föräldrar på de dolda sockerkällorna. Många av de vanliga så kallade mellanmålsalternativen och livsmedlen i vårt land innehåller också mycket socker. Även den problematiken har Livsmedelsverket uppmärksammat i sin handledning för personal inom barnhälsovården.
Det är personal som möter alla i vårt land, apropå att vi har en fin och väl utbyggd barn- och mödrahälsovård. Fru talman! Jag måste upprepa att vi har gett Livsmedelsverket i uppdrag att inrätta vårt nationella kompetenscentrum för måltider inom den offentliga sektorn.
Där har vi störst och bäst möjligheter att påverka. Syftet är att stödja och stimulera kommuner och landsting i deras arbete med att ta fram handlingsprogram för de offentliga måltider som serveras inom vård, skola och omsorg.
Jag tror att detta är mycket viktigt apropå att vi alla möter dessa miljöer. En del av oss möter dem mer än ofta, och då är det lätt att ta med sig de goda exemplen till hemmiljön.
Här finns kunskap att hämta inom allmän nutrition men även inom områden som sensorik och måltidskunskap. Hållbara matvanor, hygien och säkerhet diskuteras också i de här sammanhangen.
Centret har dessutom arbetat aktivt med att skapa ett nätverk över hela landet för att få fler lokala och regionala aktörer på detta område. De kan hålla kurser, och då och då har personal från centret ställt upp som föreläsare och föredragshållare. Jag vill säga det igen: Jag tycker att den offentliga sektorn är särskilt viktig när det gäller våra matvanor.
Till detta ska läggas att vi sedan en tid tillbaka har nya EU-regler vad beträffar märkning av livsmedel. Där ställs krav på det mesta. Det är allt från stilstorlek på saker som ska vara märkta - stilen ska vara läsbar och på vissa språk - till frågor rörande gener.
Vi har också det som interpellanten och jag har debatterat någon gång, nämligen ursprungsmärkning av saker som finns i livsmedel.
I den nya gemensamma EU-lagstiftningen på märkningsområdet finns bland annat en lista på de livsmedelskategorier som måste märkas med särskild information och där konsumenten enligt lagstiftningen måste upplysas om hur saker och ting är.
Eskil Erlandsson (C):
Jag tackar än en gång för den viktiga interpellationen. Det är viktigt att vi ser till att sköta oss själva.