Monica Green (S):
Jag vill tacka för svaret, även om jag förstås inte är helt nöjd med det eftersom det egentligen inte är något riktigt svar på frågorna.
Sven Otto Littorin hänvisar till både det som arbetsmarknadens parter har åstadkommit, nämligen de fonder som fackförbund och arbetsgivare har byggt upp tillsammans, och till de sociala fonderna, och de gäller ju de redan arbetslösa.
Min fråga gällde de varslade och huruvida vi nu kan stödja alla de varslade och rusta dem för att bättre kunna möta de krav som ställs i framtiden i ett modernt, teknikanpassat och miljöanpassat samhälle. Det behövs ju alltid vidareutbildningar och uppdateringar.
De som är varslade i dag behöver få uppdatera sig och modernisera sitt sätt att jobba vidare där de jobbar i dag. Det är ju inte säkert att alla behöver sägas upp. Förhoppningsvis vänder lågkonjunkturen någon gång. Men det kan också vara så att de ska gå vidare ut i livet och söka andra arbeten, och då är det viktigt att ha en modern utbildning, en påbyggnadsutbildning.
Nu har varselsamordnarna lagt fram sina förslag, de varselsamordnare som är utsedda eftersom länsarbetsnämnderna är nedlagda av den borgerliga regeringen. De får nu göra det arbete som länsarbetsnämnderna annars hade gjort. De har bland annat föreslagit att man ska ha möjlighet till utbildning under tiden som man är varslad och att man ska kunna ha en ersättning under den tiden.
Nu har vi hört att det finns borgerliga ledamöter som tycker att det är bra, men regeringen har hittills sagt nej till de idéerna. Vi har märkt under den här tiden att regeringen säger nej till allting innan de släpas fram till att lägga fram ett eget förslag. Det har varit så under hela hösten.
Man kallade sin egen budget för ett superpaket, som visade sig inte alls innehålla de muskler som behövdes för att möta lågkonjunkturen. Till slut fick regeringen krypa till korset och komma med ett krispaket för att försöka rädda det som räddas kan. Men vi har ändå långt kvar till att kunna möta alla de varslade som snart går ut i en arbetslöshet. Det behöver göras mycket, mycket mer.
Jag tror inte att den borgerliga regeringen vill ha den massarbetslöshet som det skulle innebära om alla de varslade nu blir arbetslösa. Jag tror att regeringen faktiskt kommer att bli tvingad till att gå varselsamordnarna till mötes och låta människor få gå på utbildningar under tiden som de är varslade. Det tillhör tydligen spelets regler att man säger: Nej, nej, nej, för vi har den bästa politiken.
Och sedan lägger man fram ett förslag med en liknande idé. Så jag hoppas på att regeringen även i detta fall ändrar sig och går varselsamordnarna till mötes. I så fall är jag glad för det, men hittills har regeringen inte kommit med några sådana förslag utan hänvisar till arbetsmarknadens parter, till den svenska modellen med starka fackföreningar och så vidare.
Men bakvägen försöker man undergräva möjligheten att bedriva en fackföreningsrörelse. Man försöker ju tvinga bort folk från både fackföreningarna och a-kassan, så man undergräver möjligheterna bakvägen. Trots att man i retoriken säger att det är bra med den svenska modellen försöker man rycka undan mattan. Jag är alltså inte nöjd med svaret. Men jag tror att Sven Otto Littorin snart har övertygat Anders Borg om att det här är en viktig åtgärd.