Åsa Romson (MP):
Tack för engagerade inlägg från Jens Holm om miljöskadliga subventioner! På den principiella nivån är det lätt att komma överens i kammaren om att fasa ut miljöskadliga subventioner. Det ligger i själva definierandet. När man väl har definierat vad som är en miljöskadlig subvention då är man också överens om att den är skadlig och dålig för samhället.
Problemet uppstår när man går ned i varje enskild åtgärd för att se om man kan bli överens om att det är en miljöskadlig subvention eller om det är en rimlig nedsättning - det gäller dem som är skatterelaterade i Sverige - för att möjliggöra ett relativt högt skattetryck, åtminstone initialt, i reformen. Vi kan ta energibeskattningen som exempel.
Jag håller med Jens Holm om att vi ska gå mot en utfasning, och det gör vi också på en del av utfasningssidorna. Samtidigt finns det flera områden kvar. Den aviserade översynen av flyget, att flyget inte ska undantas sina miljökostnader, är något som Jens Holm och jag var överens om i den budgetproposition som vi lade fram i höstas. Det behöver vi titta på.
Om vi ska titta på differentieringen i miljöskattehänseende ska vi nog också ta med den politiska parameter som innebär att man, när man inför eller höjer en miljöskatt, i ett första steg kanske inte politiskt kan få tillräckligt starkt stöd om man gör det generellt över alla sektorer och i samma höjd.
I stället måste man kanske initialt gå fram på ett sätt som gör att man får den relativt hög för vissa sektorer men inledningsvis måste undanta andra eftersom det finns omställningsprocesser. Jag är angelägen om att det arbetas aktivt med omställningsprocesserna så att vi kan fasa ut det här. Om vi tittar på det politiska spektrumet är jag inte förvånad att vi får en differentiering av till exempel miljöskatter när de införs.
Det är inte allomtaget bra för miljön om man säger att man bara kan lägga miljöskatterna på den nivå som är den minska gemensamma nämnaren, det vill säga den sektor som är mest känslig, accepterar den nivån och kan inte höja den i de sektorer som kan ha högre omställningstryck.
Det skulle i den rapport som bland annat Naturvårdsverket använder sig av, och enligt den metodologi som används internationellt, ändå betecknas som en potentiellt miljöskadlig subvention, men egentligen är det en differentiering som är anpassad för att kunna använda till exempel skatteinstrumentet som ett effektivt miljöpolitiskt verktyg.
Jag tycker att vi ska hålla oss till den komplexare bilden och se att det bakom sådana åtgärder också finns andra förhållanden att se på. Ett exempel är Indonesien, om vi nu ska ta ett internationellt exempel.
Där framstår stora bränslesubventioner till befolkningen, ut i konsumentledet, från vårt perspektiv som fullständigt miljöknäppa, men de har naturligtvis haft en social dimension i samhället som byggt på politisk makt och så vidare. Att bryta det tar tid och kräver större omställningsprocesser. Nu har Indonesien kommit vidare och inser att det går att implementera ett system där man successivt tar bort subventionerna.
Jag är glad att Sverige är ett av de länder som kan bidra till borttagandet. Det finns mycket att göra för att ta bort potentiellt miljöskadliga subventioner ur systemet samtidigt som vi jobbar med en progressiv miljölagstiftning och drar fram bra exempel.