KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Regnér (S):
Jag tackar Erik Andersson för interpellationen. Han har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen föreslår för att skydda kvinnor i Sverige mot hedersförtryck och våld. En bakgrund till frågan är återkommande rapportering i medierna om våld mot kvinnor som inte anses leva traditionsenligt.
Innan jag besvarar frågan om regeringens åtgärder mot hedersrelaterat våld och förtryck vill jag börja med att erinra Erik Andersson om det jämställdhetspolitiska mål som en enig riksdag ställde sig bakom 2006 och som handlar om att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv.
Målet innebär att regeringen både kan och måste göra flera saker samtidigt, nämligen både åtgärder som syftar till att stärka kvinnors makt i olika samhällsfunktioner och åtgärder som syftar till att ge kvinnor makt över det egna livet och den egna kroppen.
Förslag inom ramen för det jämställdhetspolitiska målet om jämn fördelning av makt och inflytande innebär alltså inte att regeringen skulle nedprioritera eller vara passiv i frågor om mäns våld mot kvinnor, inklusive våld i nära relationer samt hedersrelaterat våld och förtryck. Det är tvärtom. Mäns våld mot kvinnor, i synnerhet hedersrelaterat våld och förtryck, är ett av de yttersta uttrycken för bristande jämställdhet och är därför högprioriterat i jämställdhetspolitiken.
Om några veckor kommer regeringens skrivelse med en redogörelse för inriktning och styrning av jämställdhetspolitiken att överlämnas till riksdagen. I skrivelsen ingår en nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Strategin, som beskriver mål och inriktning på tio års sikt, innehåller också ett program med konkreta åtgärder som på bred front och med medverkan av en rad olika samhällsfunktioner ska genomföras mellan 2017 och 2020.
Här ingår som en central och väl integrerad del åtgärder för att förebygga och bekämpa hedersrelaterat förtryck. I dag har jag inte möjlighet att informera om detaljerna i denna skrivelse, som vi alltså planerar att lägga fram i november, men jag kan försäkra Erik Andersson om att insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck har en väl framskjuten plats i den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor.
Åsa Regnér (S):
Jag tackar Erik Andersson. Vi delar mycket av bakgrundsbilden av problemen. Det här är en väldigt stor samhällsfråga. När jag har förberett den strategi som vi ska lägga fram har jag ägnat mycket tid åt att tala med representanter för kvinnor och flickor och organisationer som företräder dem.
Det oroar mig att många av dem ger en bild av att kvinnors och flickors möjligheter att leva sina liv som de vill inskränks, till exempel i vissa bostadsområden. Det kan vara fråga om vad som sker i parrelationer eller familjer, men också utomhus. Det här tar vi på största allvar. Därför lägger vi som sagt fram en strategi om våld mot kvinnor. Där ingår hedersrelaterade frågor.
Vi har redan aviserat att vi kommer att se över lagstiftningen om barnäktenskap. Den är relativt ny, men den behöver ses över igen, anser vi. Vi har också förstås redan ett organiserat arbete som leds av länsstyrelserna, framför allt Länsstyrelsen i Östergötland, som i sin tur ger stöd till olika myndigheter, till exempel socialtjänsten.
Socialtjänsten har ett allmänt uppdrag att arbeta mot våld mot kvinnor men också att stödja till exempel ensamkommande barn i den situation som de befinner sig i. Ett barn som uppges vara gift är per definition ett ensamkommande barn. Det är väldigt viktigt att ta de här frågorna på allvar, se flickorna i deras utsatthet och se deras behov. Det kan även handla om pojkar och om hbt-personer.
Vi har också aviserat att vi vill inrätta ett kunskapscentrum om ensamkommande barn. Även inom ramen för det behöver man se på de här frågorna. När jag meddelade att vi ska lägga fram en jämställdhetsskrivelse och en strategi om våld mot kvinnor sa jag också att vi ska inrätta en jämställdhetsmyndighet.
Om jag uppfattat din interpellation rätt är du kritisk till den, Erik Andersson. Dessutom hade du partikamrater som ägnade sig åt att skratta åt den här i riksdagen. Du kanske skrattade med? Möjligen har du inte läst på riktigt om vad den här myndigheten ska göra och varför den har inrättats. Alliansregeringen arbetade mot våld mot kvinnor inom ramen för sin jämställdhetspolitik.
Man avsatte över 2 miljarder till jämställdhetspolitiken, varav ungefär hälften till arbetet mot våld mot kvinnor - 1,2 miljarder om jag inte minns fel. Men i de granskningar som har gjorts, bland annat av Riksrevisionen, framförs det att det var en ineffektiv styrning. Man riskerar att inte få långsiktiga effekter av detta. Man kan faktiskt inte se att våldet skulle ha sjunkit i Sverige under en tioårsperiod.
I granskningarna sägs att det bland annat beror på bristen på styrning, bristen på en sammanhållande kraft som kan genomföra politiken. Jag är ute efter att människors liv ska förändras också när det gäller hedersrelaterat våld och våld över huvud taget. Jämställdhetsmyndigheten som dina partikamrater skrattar åt är till för att förändra verkligheten. Så mycket pengar måste få effekt i människors liv.
De frågorna hänger ihop. Frågor om hedersrelaterat våld är väldigt viktiga. Att stärka organisationer som har kunskap om detta och som organiserar kvinnor och flickor är också otroligt viktigt. Det vill vi gå vidare med.
Åsa Regnér (S):
Tack, Erik Andersson, för den här debatten! Det är verkligen en viktig fråga, och det gläder mig att vår analys när det gäller själva problemet i stor utsträckning överensstämmer. Man behöver samarbeta om detta för flickors, kvinnors och andra utsattas skull. Det är en jobbig situation, som Erik Andersson sa, men jag tycker också att det är en jobbig situation att han är kritisk och menar att man inte kan se effekter av medlen.
För mig är det obegripligt, för är det något förslag som jag har lagt fram som är så underbyggt av fakta så är det detta. Det här handlar enbart om att göra jämställdhetspolitiken professionell som andra politikområden. Det handlar till exempel om att sprida exempel. Erik Andersson nämnde själv simhallar som har uppdelade tider och så vidare. När man får syn på ojämställdhet så frågar man sig: "Åh, hjälp, jag har hittat ojämställdhet, vad ska jag göra"?
Med en jämställdhetsmyndighet kan man till exempel se att det finns ett antal kommuner, organisationer och andra som har jobbat med detta, inte sällan med gemensamma medel, och tagit fram bra metoder som inte går ut på att dela upp eller separera. Detta är att förstärka jämställdhetsarbetet. Det är dock inte den enda åtgärden för att jobba för jämställdhet och mot hedersrelaterat våld. Det har aldrig fungerat så.
Jämställdhetspolitiken handlar ju verkligen om att ta politiska beslut, att ha politisk vilja och att våga när det behövs, och det måste man göra på en mängd områden för att uppnå allmän jämställdhet. Därför måste man ha en myndighet och dessutom göra en massa saker för att förstärka politikområdet. Jag ser fram emot att debatten går vidare, och jag kommer att stå upp på flickors och kvinnors sida mot det hedersrelaterade våldet.
Åsa Regnér (S):
Jenny Petersson har frågat socialförsäkringsministern hur och på vilket sätt ministern och regeringen har arbetat för att tillgodose riksdagens tillkännagivande om att den tillståndsplikt som gäller för privat verksamhet även ska gälla för offentlig verksamhet inom socialtjänsten.
Jenny Petersson undrar även när socialförsäkringsministern och regeringen avser att tillkännagivandet ska vara tillgodosett och om regeringen avser att tillsätta en utredning för att understödja införandet av en generell tillståndsplikt. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Kvaliteten i vården och omsorgen är en central fråga för regeringen. Socialtjänstens insatser ska enligt socialtjänstlagen vara av god kvalitet.
Det handlar om att verksamheten ska följa lagstiftningen och att de kvinnor, män, flickor och pojkar som har kontakt med socialtjänsten får det stöd de behöver. Kommunen har ett lagstadgat ansvar att tillhandahålla socialtjänst åt medborgarna. Därutöver kan privata aktörer ansöka om tillstånd för att vara verksamma inom socialtjänsten.
Att kommuner inte behöver söka tillstånd för verksamhet som drivs i egen regi innebär inte att kraven är lägre vad gäller tjänsternas kvalitet. Oavsett om tillståndsplikt är ett krav eller inte utövar Inspektionen för vård och omsorg tillsyn över både offentlig och enskild verksamhet. Kvalitetskraven är desamma. Därtill kommer kommunens egenkontroll av verksamheten.
Det finns olika krav i lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter som verksamheterna ska förhålla sig till. De kvalitetskrav som i författning styr socialtjänst är omfattande. Exempelvis anger Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete hur en verksamhet systematiskt och fortlöpande ska arbeta för att utveckla och säkra kvaliteten i verksamheten.
Ett annat exempel är från LSS, lagen om stöd och service, där det anges att det ska finnas den personal som behövs för att ett gott stöd, en god service och omvårdnad ska kunna ges på ett boende. Tillkännagivandet analyseras inom Regeringskansliet, och jag har inte möjlighet att i en interpellationsdebatt föregripa denna beredning och hantering. Regeringen behandlar tillkännagivandet i sedvanlig ordning och kommer att återkomma i frågan.
Åsa Regnér (S):
Jag tycker verkligen att vi ska ha samma krav på kvalitet. Det här handlar ju om människors liv i olika utsatta lägen. Därför tycker jag verkligen det. De studier som har gjorts där man jämför kvaliteten i privat och offentligt utförd omsorg visar på ungefär samma kvalitet. Det är svårt att se någon skillnad där. Kommunernas verksamhet inom socialtjänsten är ju till för att tillhandahålla dessa tjänster.
Man har en lagstadgad skyldighet att ta det ansvaret och utföra myndighetsutövning. Jag var - och är fortfarande - väldigt orolig när jag tillträdde som minister med ansvar för socialtjänsten. Alliansregeringen hade haft det ansvaret i åtta år och lämnade efter sig en socialtjänst med enorma brister, vilket är väl dokumenterat av fackliga organisationer, SKL och av akademin.
De finns hur många studier som helst som visar framför allt att den sociala barn- och ungdomsvården har varit under orimlig press under många år. Din regering, Jenny Petersson, införde mycket byråkrati och många regler. Alla regler är inte fel, utan många av dem är till för att säkra barns ställning när det gäller till exempel placeringar. Men man gjorde ingenting för att hjälpa personalen i socialtjänsten att klara av att hantera alla krav.
Därför har vi tillfört medel till bemanning i den sociala barn- och ungdomsvården. Läget blev verkligen inte bättre för personalens situation 2015 med den stora flyktingtillströmningen. Men situationen var väldigt allvarlig redan före den, och det visste ni om. Därför har vi tillfört medel till bemanning. Vi har skärpt kraven på den samordnare som jobbar med dessa frågor.
Vi har infört många av hennes förslag till hur man ska stärka den sociala barn- och ungdomsvården. Vi samarbetar också med Utbildningsdepartementet för att komma till rätta med problemen hos de barn som har varit placerade inom den sociala barn- och ungdomsvården. De presterar sämre i skolan och har sämre hälsa. Det är allvarliga frågor.
Vi har vidtagit en mängd åtgärder för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården och framför allt för att förbättra dessa barns liv. Det är ett exempel på hur vi har jobbat med kvalitet. Likaså har vi anslagit medel till äldreomsorgen, 2 miljarder per år för personal i äldreomsorgen för att öka kvaliteten på de äldres liv.
Vi har också bett om ett omfattande förslag om en kvalitetsplan för äldreomsorgen i nutid och framtid som vi har fått. Det förslaget är nu ute på remiss, och vi kommer att lägga fram en sådan plan. Jag tycker att kraven ska vara lika hos utförarna, och jag jobbar väldigt hårt med kvaliteten på utförandet av dessa tjänster. Livet för de människor som beviljas tjänster inom socialtjänsten ska ha hög kvalitet.
Man ska få det stöd man har rätt till och behöver.
Åsa Regnér (S):
Jag har förstås tänkt mycket på denna fråga. Även långt innan jag blev statsråd och hade annan kapacitet var jag bekymrad över att Sverige inte har en sammanhållen styrning av jämställdhetspolitiken. Under er tid vid makten tog ni fram flera utredningar om mäns våld mot kvinnor och om jämställdhet, vilka arbetade samtidigt.
Ibland togs en utredning fram innan en annan hade avslutats. Er utredning om jämställdhetspolitiken visade, trots att övertygelsen finns - jag betvivlar inte den - och att vi delar samma mål om att våldet mot kvinnor måste upphöra, att verkligheten inte rörde sig åt det hållet under er tid vid makten även om ni genomförde satsningar på detta.
Att våldet mot kvinnor måste upphöra var för övrigt ett jämställdhetspolitiskt mål som ni behöll under er tid vid makten. Den jämställdhetsutredning som ni själva skrev direktiv till och tillsatte visade att de samlade, många gånger goda, insatser som hade gjorts inte ledde till att våldsnivåerna sjönk. Och det är dessa som påverkar kvinnors liv. Vi måste göra det hela på ett annat sätt.
Både utredningen och Riksrevisionen, som har gjort en studie om jämställdhetspolitiken under er tid vid makten, har visat att två områden - våld och kvinnors ekonomiska situation - inte påverkades av jämställdhetspolitiken. Detta tycker jag är väldigt allvarligt. De föreslog därför ett annat sätt att styra jämställdhetspolitiken.
Det måste bli mer sammanhållet, vilket du själv nämner, mer samordnat och mer professionellt, som det är på andra områden. Jag var med när NCK bildades och har följt dess arbete under årens lopp. Ett fantastiskt arbete har gjorts, och det görs fortfarande.
Men det faktum att det finns verksamheter på så många olika ställen - vilket i sig beror på att vi inte har haft någon samlande myndighet som ju finns på alla andra politikområden - har gjort att kraften inte har varit så stor som den hade kunnat vara. Det här handlar om människors liv. Det är det viktigaste. Men det handlar också om satsade medel. På er tid avsattes över 2 miljarder till jämställdhetsarbete, vilket jag tyckte var bra.
Ungefär hälften gick till arbetet mot våld. Detta rådde ändå inte på våldsnivåerna. Därför gör vi dessa förändringar. Det hela är väl genomtänkt och behovet av förändringar är väl belagt. Jag har största förtroende för organisationskommittén, som för väldigt bra samtal med de olika instanser som har tagit ett stort ansvar och gjort ett bra jobb. De kommer delvis även att fortsätta med detta framöver.
Åsa Regnér (S):
Tack, Ewa Thalén Finné, för debatten. Vi slår inte sönder verksamheter. Det har jag redan sagt. Vi vill bygga på den omfattande kompetens som finns i Sverige på jämställdhetsområdet. Men vi måste också ta in kunskap som säger att vi har kommit till vägs ände när det gäller att jobba med jämställdhetspolitiken på detta splittrade sätt. Ibland måste man ta intryck av det och styra på ett mer professionellt sätt. Det avser jag att göra.
Mitt mål är att människors liv ska förbättras. I direktiven till utredningskommittén står det att man ska ta till vara den kompetens och det arbete som redan gjorts. Det ska bygga och förstärka jämställdhetsarbetet på alla områden inklusive våld mot kvinnor.
Åsa Regnér (S):
Tack, Emma Henriksson! Jag håller helt med om att detta är en oerhört viktig reform. Det är en frihets- och självständighetsreform som vi i regeringen verkligen vill värna. Vi har dock fått mycket information om att kostnaderna under en tioårsperiod har stigit från 15 till 30 miljarder per år trots att antalet personer bara har ökat med 2 000 - från 14 000 till 16 000 personer. Däremot har antalet timmar ökat.
Vi vet också att åtminstone fem tunga instanser har kartlagt att medlen inte alltid används till assistanstimmar, till riktig assistans. De används till jurister, konsulter och marknadsföring - alltså till andra saker än just den här frihetsreformen. Då måste vi göra olika saker. Vi har därför tillsatt en utredning där en översyn ska göras av domar som har fallit.
Vi har även skrivit ett regleringsbrev och har sett över schablonen.
Åsa Regnér (S):
Försäkringskassan har i uppdrag att bidra till att bryta timutvecklingen, som har varit väldigt dramatisk under senare år. Vi vet dessutom att medlen inte används rätt. Försäkringskassan ska självklart göra detta inom ramen för lagen. Den ska även se till att det blir likvärdiga bedömningar i hela landet och att handläggningen har hög kvalitet. Jag anser att det är mitt ansvar som statsråd att se till att medlen används som det var tänkt.
Det är rättighetsbärarnas och skattebetalarnas pengar. Detta är mitt ansvar.
Åsa Regnér (S):
Tack för frågan, Johanna Haraldsson! Vi har sedan länge delmål för jämställdhetspolitiken. De handlar om representation, jämn makt och inflytande. Detta är förstås en oerhört viktig fråga jämte de andra delmålen om ekonomisk jämställdhet, minskat våld mot kvinnor och så vidare. Frågan om kvinnors närvaro i börsnoterade bolagsstyrelser har diskuterats i åtminstone 15 år.
Näringslivet har haft mycket lång tid på sig att förändra sammansättningen i bolagsstyrelserna, där det fattas väldigt viktiga beslut som går över dem som sitter i dessa rum. Kvinnor har betydligt högre utbildning än män och har också nästan lika stor chefserfarenhet som män, om man ser generellt på arbetsmarknaden. Det är hög tid att använda denna kompetens. Detta är en viktig jämställdhetsfråga, vilket även många andra länder ser.
Exempelvis var jag i Tyskland i går. I Berlin har man nyligen lagt fram ett liknande förslag.
Åsa Regnér (S):
Jag tror att det är viktigt att vidta många olika åtgärder, framför allt från näringslivets sida. Jag träffar förstås ofta företrädare för näringslivet. De är medvetna om den här frågan. De är också medvetna om att män rekryterar män. Det är inte fel på kvinnor generellt sett, utan det handlar om rekryteringsprocesserna. Man behöver en dialog om det.
Men jag vet att både debatten om lagstiftningen och förslaget sätter ytterligare fart på diskussionen. Jag vet också att många svenska företag har jämställdhet som varumärke.
Åsa Regnér (S):
Tack för frågan, Anna-Lena Sörenson! Det här är verkligen en prioriterad fråga för regeringen, och därför har vi avsatt mycket resurser till den här sektorn: 2 miljarder till bemanning i äldreomsorgen och 10 miljarder till kommunerna som naturligtvis kan använda medel även till äldreomsorgen inom ramen för detta. I år har vi också en satsning på kompetensutveckling på 200 miljoner till bland annat den här sektorn.
Skälet till det är att man förstås ska ha äldres behov i centrum och kunna stödja äldre kvinnor och män där de befinner sig och i det de behöver. Jag håller med om att modellen med förenklade biståndsbedömningar är intressant. Det förefaller finnas mycket goda erfarenheter av den, men rättsläget är oklart. Därför har jag tagit initiativ till två olika spår, och vi kommer att få förslag om detta tidigt i vår.
Åsa Regnér (S):
Det finns redan i Sverige kunskap och organisationer som jobbar mycket med de här frågorna. Vi har också gett uppdrag till Skolverket och Barnombudsmannen, vi har en överenskommelse med Sveriges Kommuner och Landsting och vi har ett paket som riktar sig till ensamkommande och nyanlända, framför allt pojkar och män, om kunskap, om jämställdhet och om delaktighet i jämställdhetsarbete och om hur man kan förebygga våld.
De här uppdragen som vi lade ut redan när vi tillträdde ska tillsammans utgöra grund för ett nationellt program för att stärka det här arbetet. Hur det ska gå till ska vi konkretisera i skrivelsen.
Åsa Regnér (S):
Tack för frågan! Sis verksamhet är en väldigt viktig sådan för ungdomar i tuffa lägen som behöver vård och omsorg just inom ramen för Sis. Sis har också självt ett tufft läge, inte minst i och med den stora flyktingkris som även har påverkat Sis verksamhet.
Krav på personalens kompetens vid Sis och andra liknande institutioner regleras i Socialstyrelsens föreskrifter, och Sis har i största allmänhet valt att ändå anställa personal med högre kompetens. Just nu har man ett kapacitetsproblem och har behövt sänka dessa krav för att över huvud taget hitta personal. Det är oroande, och vi följer det här i samtal med Sis.
Vi har avsatt 40 miljoner från regeringens sida och kommer .
Åsa Regnér (S):
Det här är beslut som myndigheten fattar. Vi följer frågan och har en tät dialog med Sis om detta. Det handlar om ett utsatt område, och hade den förra regeringen satsat mer på den sociala barn- och ungdomsvården och även på det här området hade inte dessa olika instanser befunnit sig i det tuffa läge som de gör. Nu gäller det att stödja dem, och 40 miljoner till den här verksamheten är ett sådant steg. Vi har också en tät dialog. Naturligtvis ska myndigheter leva upp till de krav som ställs av till exempel Socialstyrelsen.
Åsa Regnér (S):
Tack för frågan! Vi sammanställer nu de här remissvaren som kom in i helgen. Jag ser fram emot den sammanställningen för att läsa de ofta ambitiösa svar som finns där. Skälet till att regeringen vill göra det här är förstås att vi sätter barns rättigheter och barns liv i centrum.
Det finns en rad väldigt viktiga frågor här - att barn blir behandlade lika, att det inte ska spela någon roll hur föräldrarnas plånbok ser ut och att man också fattar likartade beslut över landet. Det finns mycket som behöver stärkas när det gäller barns rättigheter. Vi har tittat ganska mycket på det norska exemplet där man har gjort samma sak, fast man har ett annat system.
Där ser vi att det dels har blivit så att annan lagstiftning ännu mer speglar barnkonventionen, dels att beslutsfattare och politiska beslut väger in barns rättigheter i mycket större utsträckning än tidigare. Det tycker vi är en önskvärd utveckling.