Sven-Erik Österberg (S):
Det parti som Littorin tillhör brukar inte vilja förstatliga, så i den meningen finns det en logik i det hela. Men jag vet att den förra borgerliga regeringen hade planer på detta och utredde frågan. Jag upplevde att man den gången väl hade ganska djupa ideologiska skäl. Vi behöver inte fastna i det. Problemet för mig är inte att vi i ord i denna debatt står särskilt långt från varandra.
Jag tycker också att de som är aktiva på arbetsmarknaden ska tillhöra en arbetslöshetsförsäkring, inte minst för deras egen skull. Det finns en solidarisk tanke i det också - man kan själv bli arbetslös, och därför ska man bidra till dem som råkar bli det, så att man gemensamt bär kostnaden. Det var en ganska het debatt om detta i slutet av 1990-talet, då de borgerliga motionerna på området just talade om ett förstatligande av a-kassan.
Man menade att av föreningsrättsliga skäl borde ingen tvingas in i en facklig a-kassa. Vid det tillfället bildades Alfakassan som ett led i detta. Vill man inte tillhöra en facklig organisation står det var och en fritt. Även om jag tycker att man ska vara med kan jag respektera dem som säger att de inte vill vara med, av vilka skäl det nu kan vara.
Detta hör till föreningsrätten, som ska vara otvungen från båda håll. Den socialdemokratiska regeringen skapade Alfakassan av precis det skälet att den inte är facklig. Den är en statlig kassa som man tillhör och försäkrar sig i. Jag tycker att det vore bättre om vi slog vakt om det system som har varit och i stället funderade lite över avgifter och regelverk för att göra försäkringen attraktiv, så att man vill vara med i den och tycker att det är värt att betala de pengar som det kostar.
Littorins problem just nu är att många inte tycker att det är värt pengarna. Man tycker att försäkringen inte är så bra som den skulle vara i relation till vad den kostar. Man kan alltid diskutera detta, men jag tolkar läget på det här sättet. Man har lite grann tappat solidariteten i försäkringen. Alfakassan finns ju. Förbättra systemet och hänvisa till Alfakassan som en viktig del i systemet.
Använd systemet i stället för att bryta sönder det och göra något obligatoriskt som ska läggas ut. Jag vet att Littorin har sagt att facken gärna kan vara administratörer av detta. Nu vill jag inte gräva för djupt i problemen, men jag kan se problem med att det ska vara obligatoriskt samtidigt som det är en facklig a-kassa som förvaltar det.
Vi har debatterat detta förut, och jag tror att vi har en samsyn när det gäller att frågan inte är helt oproblematisk. Systemet har varit bra för den svenska modellen. Det har varit hög facklig organisationsgrad och hög tilltro till kollektivavtalen. Den svenska modellen har fungerat väl.
Det har varit hög fredsbenägenhet i avtalsrörelsen, inte minst detta år när ekonomin ändå går på högvarv och det har varit en rad olika indikationer som har kunnat reta upp inte minst den ena delen av arbetsmarknadens parter. Trots detta har avtal kunnat slutas på nivåer som ligger väl i nivå med vad Konjunkturinstitutet och andra har gissat. Den svenska modellen fungerar på det sätt som har varit.
Här ser jag en koppling, och jag är rädd för att när den försvinner i och med en obligatorisk försäkring och man delar upp det hela kommer man att få en försvagning av den. Det är inte bara facket som blir svagare - det kanske Littorin kan stå ut med innerst inne när han kommer på sin egen kammare, även om jag naturligtvis oroar mig för det.
Men försvagningen innebär också kanske att den modell vi har försvagas och vi får ökade strejker, ökade konflikter, starkare motsättningar mellan regeringar och arbetsmarknadsparter och mellan arbetsmarknadens parter, vilket inte gagnar det svenska samhället och tillväxten. Det är det som oroar mig och som jag tycker att också arbetsmarknadsministern borde fundera lite mer på.