Anders Forsberg (SD):
Jag tackar miljöministern för svaret, och jag får be att önska henne välkommen tillbaka efter att kanske ha firat midsommar - en traditionell, svensk högtid som är en omistlig del av vårt svenska kulturarv. Nåväl, låt oss diskutera interpellationen!
Den handlar om hur regeringen ser på arealen skyddad skog i Sverige och om hur det kommer sig att det tycks råda en begreppsförvirring kring hur vi räknar skyddade arealer - det vill säga det faktum att Sverige verkar använda en alldeles unik, egen definition av vad som är skyddad skog, eftersom vi inte tar med de skogsklädda impedimenten. Lite fakta först: Vi i Sverige har historiskt sett aldrig haft så mycket skog. Vi har över 3 000 miljoner kubikmeter skog.
Inte en enda art har utrotats i Sverige under de senaste åren. Historiskt sett, fram till för ungefär hundra år sedan, bedrev vi ett skogsbruk som höll på att ta kål på den svenska skogen, men nu växer skogarna som aldrig förr. Skogen är en viktig del för Sveriges byggindustri, som bygger med den klimatsmarta råvaran trä.
Det är en förnybar råvara där ungskogarna kan lagra koldioxid och verka för det goda klimatmålet. Skogsbruket bidrar också till sysselsättning och en levande landsbygd, och stora arealer har redan avsatts frivilligt. Låt oss då kolla! Vi kan framför allt fastslå ganska klart att Statistiska centralbyrån inte är någon expertmyndighet när det kommer till skog. De är väldigt duktiga på mycket, men det verkar naturligare att fråga Skogsstyrelsen.
Läser man statistiken från Skogsstyrelsen ser man att 25 procent av skogsmarken i dag är undantagen från skogsbruk. Man räknar med formella avsättningar på 7 procent, och man räknar med frivilliga avsättningar på ca 4 procent. Dessutom har vi de generella hänsynen, där de senaste resultaten visar att ungefär 6 procent av skogsmarken är undantag. Utöver det är 14 procent av skogsmarken skyddad enligt skogsvårdslagen.
Det är den så kallade improduktiva skogen, alltså bergknallar, mossar och vad det än må vara. Där får man inte avverka. Skulle man räkna på det här viset, en ganska enkel matematik, är vi uppe i 31 procent skyddad skog i Sverige. Det tycker jag är positivt, och jag hoppas att miljöministern också upplever det som positivt. När miljöministern nämner de formella avsättningarna som 3,7 procent skulle jag, utan att veta, misstänka att det kanske talas om just den icke-fjällnära skogen.
Dessutom är det ganska märkligt att vi i Sverige använder en egen definition av skyddad skogsmark. Skulle man jämföra med många andra länder som använder FAO:s definition inkluderar man även mark som vi skulle kalla för parker. Vidare kan man resonera kring formuleringen "långsiktigt skydd enligt miljöbalken". Jag uppfattar miljöministerns svar som att skogen inte är skyddad genom att staten de facto eller i princip inte har tagit över marken.
Det är nästan ett rent socialistiskt tänk, ett resonemang som tyder på ett lågt förtroende för landets 330 000 skogsägare och för de certifieringsorgan som till exempel stadgar att nyckelbiotoper inte får avverkas av en skogsägare som är certifierad. Diskussionen är väldigt enkelspårig, för summan av den skyddade marken måste väl ha en betydelse för den biologiska mångfalden?
Skulle vi då räkna in all den skyddade skogsmarken så skulle vi kunna få en bättre grund för analysen, kan jag tycka. Egentligen måste man ställa sig ett antal frågor. Vilken typ av skog tycker miljöministern ska skyddas för att vi ska nå målen för den biologiska mångfalden? I dag stirrar sig regeringen blind på den produktiva skogsmarken, men alla de frivilliga avsättningarna då, den generella hänsynen, de skogsklädda impedimenten som sumpmark, bergknallar och annan mark som inte lämpar sig för skogsbruk?
Varför duger inte det åt miljöministern?