KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Millard (SD):
Låt mig börja med att yrka bifall till reservation 2. Tidigare riksårsmöten har fattat viktiga beslut för att göra arbetet i kammaren mer intressant och ändamålsenligt, både för oss ledamöter och den allmänhet som förhoppningsvis tar del av kammarens arbete. En sådan åtgärd är till exempel den fria sittningen vid debatter. Arbetet med att ytterligare förbättra arbetsklimatet i plenisalen kanske aldrig blir fulländat.
Men en bit på vägen torde vara att ändra så att ledamöterna sitter partigruppvis i stället för nuvarande ordning, det vill säga efter valkrets. Den ordningen har tvivelsutan haft historisk relevans när en ledamot kunde sägas mer representera en landsända och därmed kunde antas äga mer kännedom om den än vad andra ledamöter kunde. Men i dessa uppkopplade dagar förefaller detta äga mindre relevans.
Som bekant är sedan årsskiftet uppresningsförfarandet slopat. Främst för att till följd av det undvika att någon ledamot skulle trycka fel är det lämpligt att vi sitter tillsammans. Förslaget har lagts fram av ett flertal ledamöter från olika partier under årens gång.
I en borgerlig motion från början av 90-talet kunde man läsa följande: "En kartläggning, utförd för några år sedan av Interparlamentariska unionen, visade att parlamentsledamöterna i en klar majoritet av 54 undersökta länder satt grupperade efter politisk uppfattning.
Andra förekommande principer var alfabetisk ordning och ledamöternas egna önskemål. Endast sju länder lade valkretsindelningen till grund för placeringen. I flertalet av dessa fall rörde det sig om öststater, där en fördelning efter partitillhörighet mötte uppenbara praktiska svårigheter." Herr talman! Nu får vi väl ändå lov att avskaffa lite öststatsmentalitet även här.
Jonas Millard (SD):
Den motion vi har väckt har redan tidigare väckts av bland annat Moderaterna. Uppenbarligen har man ändrat åsikt. Motioner har också under åren väckts av andra ledamöter från andra partier. När det gäller det praktiska att sitta tillsammans som en partigrupp underlättar det förfarandet vid voteringar. Det är precis vad jag lyfte fram i mitt anförande.
Kanske är det bäst att vi sitter så som vi representerar svenska folket. Den röd-grön-blå koalitionen i dag skulle kunna sitta tillsammans, och vi sverigedemokrater skulle sitta själva som det enda riktiga oppositionsparti vi är. Vadan denna förändring eftersom man tidigare har förespråkat denna linje i motioner?
Jonas Millard (SD):
Tack, Maria Abrahamsson! Samtidigt är det just när det gäller voteringsförfarandet som det finns en överhängande risk i dag. Demokrati innebär i detta fall att vi är valda att representera folket. Att vi i ett sådant läge skulle kunna missa någonting viktigt, att en votering går fel utifrån att någon från något parti trycker på fel knapp, är inte en speciellt stark signal för demokratin.
Man kan tycka att det är en enkel sak, men samtidigt kan man se att det händer återkommande vid voteringar i denna kammare att ledamöter trycker fel. Jag tycker inte att det är respektfullt mot demokratin att tillåta att sådana enkla fel låter demokratin gå oss ur händerna. Vårt förslag skulle kunna innebära att vi får en tryggare parlamentarisk demokrati, där vi på ett bättre sätt också kan representera folket och de väljare som har valt in oss i kammaren.
Jonas Millard (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer, nr 1 och 3, som berör Sveriges nationalsång och våra ordensutmärkelser. Sverige har i dag fyra statliga förtjänstordnar, officiellt benämnda Kungl. Majestäts orden. De instiftades på 1700-talet och har således rätt lång historia bakom sig.
Tillsammans med de medaljer som skapades vid samma tid samt de som skapats senare är de en del av det svenska belöningssystemet. Det har nu gått över 40 år sedan riksdagen olyckligtvis beslutade att förbjuda kungen att ge dessa utmärkelser till svenska medborgare.
I ett tidstypiskt beslut bestämdes samtidigt att möjligheten att tilldelas dessa utmärkelser exklusivt skulle gälla utländska medborgare och statslösa, vilket framför allt motiverades med att det i de flesta länder fanns någon form av ordenssystem under statlig medverkan och att utdelandet av svenska ordnar kan ha betydelse för Sveriges förbindelser med andra länder samt att det tillhörde en förgången tid.
Ordnar förekommer i dag över hela världen och inom alla typer statsskick, såväl monarkier som republiker. Ingenting visar att ordnar skulle tillhöra en förgången tid. Ordnar bär på tradition. De bär också på prestige och status, och de är en del av vårt historiska kulturarv.
Att utskottet nu väljer att avslå denna motion kan jag inte tolka på något annat sätt än som att man försvarar någon typ av janteapartheid där svenska medborgare särskiljs som icke belöningsvärdiga. Fru talman!
I dag står Sverigedemokraterna upp för något så självklart som att även svenska medborgare ska kunna belönas av vår egen kung på samma sätt som utländska och statslösa, och vi står upp för att bryta den egendiskriminering och janteapartheid som övriga partier så uppenbart av någon anledning vill befästa och bevara.
Jonas Millard (SD):
och Vallagsfrågor Herr talman! I dag debatterar vi två betänkanden som vi slår ihop till ett ärende, KU13 och KU14. I dessa betänkanden har Sverigedemokraterna reservationer, och jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 2 i KU13 om rösträtt och medborgarskap. Jag vill också yrka bifall till reservation 1 i KU14 om gemensamma valsedlar och central utläggning. Herr talman!
I dag när vi debatterar vallagsfrågor finns det anledning att påminna lite om varför vi över huvud taget står här. Sverigedemokraterna är, som bekant, ett socialkonservativt parti med en nationalistisk grundsyn. Det innebär bland annat att partiet vilar på solid demokratisk grund. För oss är det således självklart att folkstyret är det centrala. Lika självklart är det att all offentlig makt utövas under lagarna.
Men ibland, herr talman, behöver lagarna ändras. Vi anser därför att det borde vara en självklarhet att endast de som har fått svenskt medborgarskap har rätt att bestämma det här landets inriktning i framtiden. Att man ges rösträtt bara för att man råkar ha varit folkbokförd i Sverige under tre år i följd är ingen rimlig motivering. Medborgarskapet förtjänar att ha en högre status än vad det har i dag.
Genom att förbehålla sig rätten att avgöra den politiska inriktningen i vårt land, både på lokal och på nationell nivå, till den som är svensk medborgare säkerställer vi också att Sveriges framtid avgörs av svenska medborgare. Vi vet att det regelbundet förekommer valfusk i Sverige. Allt som oftast utförs det av en icke demokratisk svans som alltid viftar för vänsterpartierna i Sveriges riksdag.
Ett vanligt fusk kan vara att valsedlar försvinner, att valsedlar från ett parti placeras ovanpå ett annat partis valsedlar. Det finns också exempel på att brevbärare har slängt valsedlar och valmaterial i protest mot att man inte sympatiserar med innehållet. Mycket av valfusket skulle kunna åtgärdas ganska enkelt genom att alla partier i Sveriges riksdag delar på en gemensam valsedel.
De möjligheter som finns i dag att rösta på vem man vill av ett partis kandidater kan kvarstå genom att till exempel upplåta valsedelns baksida för just detta. Herr talman! Ytterligare ett sätt att hindra valfusk är enligt vår mening att införa central utläggning även av namnmarkerade valsedlar.
De politiska partierna har i dag rätt att få partimarkerade valsedlar utlagda i samtliga vallokaler förutsatt att de uppfyller vissa villkor i vallagen. Detsamma gäller ej för valsedlar med förtryckt namn på, vilket innebär att alla partier själva får åka runt och lägga ut dessa valsedlar.
Utöver att detta medför en hel del onödigt arbete ökar det också risken för valfusk då partierna själva måste ansvara för att under förtidsröstningen och valdagen kontrollera att valsedlarna finns kvar och inte blivit kastade eller gömda, vilket har hänt vid flera tillfällen.
Då det redan finns ett väl fungerande system för utläggning av partimärkta valsedlar borde det inte vara någon större svårighet att även ordna med central utläggning av namnmarkerade valsedlar.
Jonas Millard (SD):
Jag tänkte börja med diskrimineringslagstiftningen. Det var tur att jag fick chans att nämna några ord om detta. Det handlar i grund och botten om att vi tycker att det är en dålig ordning med en uppräkning av olika egenskaper där man säger att utifrån det här och det här kan du bli diskriminerad. Risken med detta är att man faktiskt exkluderar fler människor än man inkluderar. Vi vill se en allmän lagstiftning där man kan bli diskriminerad även på andra grunder.
Men att börja med en uppräkning där vi på något sätt ska indexera vilka kriterier som ska vara uppfyllda innan du ska ha någon som helst chans att exempelvis kunna få ersättning för att du blir diskriminerad är inte en bra lagstiftning. På det sättet ökar risken att fler människor faller emellan, och därför skulle man snarare kunna se att vi faktiskt vill strama upp regelverket, vilket jag kan tycka är beklagligt att Jonas Gunnarsson inte vill.
När det kommer till bärandet av slöja kan jag tycka att det finns en problematik i dag i samhället, även om Jonas Gunnarsson i dag precis som tidigare väljer att blunda för det. Man fortsätter att stoppa huvudet i sanden och ser inte att det finns väldigt många människor i samhället som blir utsatta för hedersförtryck, hedersproblematik och hedersvåld och kanske också blir påtvingade detta klädesplagg.
Det omfattar naturligtvis inte enbart en viss religiös grupp. Vi menar att ingen ska behöva utsättas för hedersförtryck över huvud taget. Är man vuxen är det en annan sak, men som barn ska man slippa bli utsatt för det här. Jag tycker naturligtvis att det ska gälla även i vuxen ålder, men man ska kunna ha rätten att slippa det här absolut enligt lagstiftningen till den dag man är 15 år.
Jonas Millard (SD):
Till skillnad från Jonas Gunnarsson tycker inte jag att man ska tillåta något förtryck över huvud taget. Han verkar tycka att man ska uppfylla vissa egenskaper, och är det så att man inte uppfyller de egenskaperna, ja, då kan man inte heller anses ha blivit utsatt för förtryck. Det är en ordning som jag tycker är fel väg att gå. Jag tycker att man i stället ska ha en ordning där man inte tillåter förtryck av någon.
Jag beklagar vidare, fru talman, att Jonas Gunnarsson gärna ser att man ska tillåta att flickor så unga som under 15 år gamla påtvingas religiösa maktsymboler som absolut inte hör till 2000-talet utan är något historiskt förlegat som vi borde ha skrotat för länge sedan. Sverigedemokraterna står upp för alla människors lika värde. Vi står också upp för Europakonventionen.
Vi tycker att det är viktigt att påtala fel och brister i samhället, och det gör vi också i detta betänkande när vi tar tydlig ställning när det gäller just diskriminering och menar att man ska kunna omfatta även fler grupper. Det är fel att göra som Jonas Gunnarsson och flera här inne vill göra. Det är fel när man bara vill inkludera vissa grupper och exkludera desto fler.
Jonas Millard (SD):
Det stämmer, som Mia Sydow Mölleby säger, att vi har olika ingångar och olika åsikter om hur flyktingpolitiken och invandringspolitiken ska administreras och hanteras. Jag tror inte att någon form av integrationspolitik, modulbostäder, bullerkrav eller andra former av åtgärder kommer att se till att vi fullt ut kommer till rätta med problemet. Det är någonting som Vänsterpartiet har försökt driva.
Jag talade om vad detta ärende handlade om och dess bakgrund just för att illustrera hur man faktiskt hela tiden har hanterat den förda invandringspolitiken och varför det har gått så fel. Jag är ändå intresserad av att höra vad Vänsterpartiets ingång i det hela är. Jag får uppfattningen att ni säger att allt har gått rätt till, att ni inte ser några problem med detta och att ni tycker att det har fungerat fantastiskt.
Finns det verkligen ingenting som Vänsterpartiet här i dag kan säga faktiskt har hanterats fel även utifrån ett konstitutionellt perspektiv?
Jonas Millard (SD):
Jag tror att många som sitter och lyssnar på denna debatt blir mycket fundersamma. Många har nu upplevt att just den här hösten har varit en av de mest dramatiska i Sverige på kanske decennier. Den kritik som det kokar ned till, såvitt jag förstår, handlar om att man har glömt att fylla i rätt blanketter eller rätt papper någonstans. Detta är inte seriöst. Vi har i vår reservation lyft fram en rad olika konstitutionella problem som vi menar har funnits, och vi underbygger dem mycket tydligt.
Det har hänt att man från riksdagens talarstol har uttalat vidriga saker till politiska motståndare som man över huvud taget inte har belägg för. Då borde man rimligtvis stå under konstitutionellt ansvar enligt regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Jag ska ta upp ett exempel, men det finns en rad till som jag inte tänker upprepa. I fråga om detta får man vissa vibbar.
Ni kanske kommer ihåg när den numera ökände Bagdad-Bob under kriget i Irak stod på barrikaderna och talade och sa: Just nu faller amerikanerna vid Bagdads murar. Ungefär den trovärdigheten upplever jag att regeringen, och även den föregående regeringen, har i denna fråga. Jag tycker inte att det är sakligt och korrekt. Ni borde åtminstone ha någon form av mer saklighet och opartiskhet än att, med en åsnas envishet, hävda att det handlar om att man har fyllt i fel papper.
Jonas Millard (SD):
Jag kan inte låta bli att fundera över en sak när man använder detta begrepp och säger att det finns sju partier som står upp för miljön i den här kammaren. Det här är frågor som jag känner att man bör problematisera mer än vad Miljöpartiet gör. Jag kanske raljerade till viss del när jag menade att det var en miljöpartist som under en dålig dag på jobbet fick ansvaret för att skriva just det stycke i propositionen som handlar om att vi ska återvinna oss själva även den dag vi dör och kremeras.
Men jag måste ändå fråga om det inte finns frågetecken även från Miljöpartiets sida om de etiska aspekterna på hanteringen av det här. Kan det inte för vissa människor finnas ett värde i att begravas med de delar i kroppen som man har fått, exempelvis i form av guldtänder, ringar och andra tillbehör? Jag tror att det finns människor som uppskattar att få begravas tillsammans med detta.
Jonas Millard (SD):
Uppenbarligen gör vi olika bedömningar. Det är inte första gången Sverigedemokraterna gör olika och andra bedömningar i förhållande till Miljöpartiet. Det har hänt förr, och det kommer säkert att återupprepa sig flera gånger. Jag delar inte den uppfattning som Niclas Malmberg ger uttryck för om att det exempelvis är mer oetiskt med en mänsklig hantering av kroppen efter döden. Jag vet inte om jag verkligen skulle kunna säga att jag tycker att det är mer etiskt att bli hanterad på ett maskinellt och industriellt sätt efter det att man har dött än att en mänsklig hand hanterar kroppen.
Jag kan tycka att det senare är mer medmänskligt. Det vittnar om mer medmänsklighet och en högre etik. När det handlar om den stora miljöfråga som man lyfter upp här tänker jag på en debatt som fördes för några år sedan - jag tror att det var 2007 senast - där bland andra Miljöpartiet var med och gjorde inspel om att kor släpper ut vissa gaser. Man menade att det är någonting fruktansvärt och någonting som vi måste göra någonting åt i vår framtid. Jag tror att detta är en fråga av ungefär samma karaktär.
Jag tror inte att vårt tandguld är tillräckligt omfattande för att verkligen vara en ödesfråga för vår framtid. Detta är en fråga av etisk karaktär och en fråga där jag tycker att Miljöpartiet och andra partier gör en totalt felaktig bedömning. Jag tycker att vi förtjänar att få en värdig begravning, och jag tycker inte att man får det med detta nya förslag.
Jonas Millard (SD):
Innan jag kom in i riksdagen fick jag ofta höra från politiker, framför allt politiker som inte var sverigedemokrater, men också från statsvetare och andra att en röst på Sverigedemokraterna var en röst som kastades i sjön och att vi inte kunde påverka. Men det kan vi.
Det är uppenbart, och det är därför jag med glädje i dag kan meddela att vi kommer att rösta på bifall till utskottsmajoritetens förslag, vilket kommer att bidra till att det faktiskt inte kommer att bli så lätt som regeringen nu vill att det ska vara att bilda dessa storregioner utan att först ha lyssnat på folket. I dag har vi i konstitutionsutskottet debatterat mycket här i kammaren. Det finns ju som alla vet ingenting som väcker mer spänning än ett rykande färskt utskottsbetänkande.
Inte ens dagens EM-match mellan Sverige och Irland kan väl konkurrera med oss? Nåväl, jag förstår att ni helst vill hem och titta på matchen, så jag ska fatta mig mycket kort. Fru talman! Senast i slutet av augusti 2017 ska en utredning presentera sina förslag till ny länsindelning. Med anledning av det har regeringen valt att lägga fram en proposition om att föreskriva hur en länsindelning ska gå till i lag.
Sverigedemokraterna har i och för sig ingenting emot att det går lika till i alla delar av Sverige. Men om nyttan och lämpligheten att slå sönder över 400 år gamla länsindelningar har vi dock en hel del synpunkter, och vi kommer med all säkerhet att återkomma i frågan när det blir aktuellt att diskutera den. Fru talman! Sverigedemokraterna värnar de lokala identiteterna och den nära kontakten med folket.
Vi ställer oss allmänt skeptiska till bildandet av storregioner och ser riskerna med ett system som centraliserar makt och brister i kommunikationen med och förankringen hos medborgarna. Att lokala och regionala identiteter med en djup historisk förankring bevaras även i framtiden är av stor betydelse för Sverigedemokraterna.
Bland annat av denna anledning anser vi att försiktighet bör iakttas vid planer på att bryta upp kommun- och landstingsgränser som vilar på naturliga geografiska avgränsningar och en historiskt förankrad identitet. Om sådana beslut ändå måste fattas är det nödvändigt att ansvariga politiker först försäkrar sig om att de har ett djupt förankrat folkligt stöd.
Vi står därför bakom utskottet när det föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till riksdagen med förslag till bestämmelser av innebörden att befolkningens önskemål och synpunkter ska beaktas vid ändringar i landstingsindelningen. Den lokala viljan måste väga mycket tungt vid en eventuell omdaning. Med dessa ord tackar jag för mig.
Jonas Millard (SD):
Sverigedemokraterna är, som namnet antyder, ett Sverigevänligt parti. Det innebär för vårt vidkommande att vi, olikt vissa andra mer internationalistiska och mer federalt sinnade partier, alltid strävar efter att makten ska stanna i Sverige. I de fall då makten har överlämnats strävar vi efter att den faktiskt ska återföras till det svenska folket.
Subsidiaritetsprövning av EU-förslag Att makthavare i EU strävar efter att knyta så mycket makt som möjligt till sig själva på bekostnad av Europas självständiga nationer är beklagligt men i sammanhanget inte alls konstigt. Vad som däremot är anmärkningsvärt är om man försöker mygla till sig makten genom att skicka ut ofullständiga underlag till de nationella parlamenten att fatta beslut om.
I detta fall har alltså Europaparlamentet sänt över den här lagstiftningsakten till riksdagen utan att bifoga den sedvanliga underrättelsen om att samtliga språkversioner av förslaget sänts över till de andra nationella parlamenten i EU:s medlemsstater. Inte heller fanns det någon information om att förfarandet som används vid prövning av subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen hade inletts.
Enligt rutin följer sådan information med när akter överlämnas från kommissionen och rådet. Ett enigt utskott har nu gladeligen uttalat att frånvaron av sådana yttranden leder till osäkerhet bland de nationella parlamenten huruvida aktuell akt omfattas av reglerna för just subsidiaritetsprövning eller ens från vilken dag en sådan subsidiaritetsfrist ska räknas.
Utskottet har även uttalat att det vore en god ordning om samtliga lagstiftningsakter som översänds till de nationella parlamenten åtföljs av sådan information, oavsett om avsändaren är kommissionen, rådet eller, som i detta fall, EU-parlamentet. Om detta har skett medvetet från parlamentets sida är det naturligtvis mycket illa. Har det skett genom ett förbiseende är det också mycket illa.
Ansvariga borde likväl skämmas och göra ett bättre arbete framdeles. Vad gäller själva innehållet i detta förslag finns det mycket att anmärka på. Förslaget är överdrivet detaljerat, precis som många tidigare talare har varit inne på. Det innehåller regler som styr de politiska partiernas inre liv. Extra anmärkningsvärt är att det innehåller regler om sådant som redan styrs, eller inte styrs, av den svenska tryckfriheten.
Sådana frågor gäller logotyper på valsedlar, hur valmaterial ska publiceras och förbud mot prognoser baserade på vallokalsundersökningar, det vill säga mycket långtgående regler. Som sann Sverigevän är jag därför glad att ett enigt utskott i dag skickar tillbaka förslaget till EU med två läxor: För det första måste EU vara mer tydligt.
För det andra ska EU hålla fingrarna borta från svensk grundlag.
Jonas Millard (SD):
Vi blev påhoppade här, tack vare att vi har en hel del reservationer i betänkandet. I mitt anförande var jag tydlig med vilka delar i betänkandet som vi håller med om och med de delar där vi inte håller med resten av utskottet. Det är inte bara vi som kritiserar de slutsatser som man har kommit fram till. Det här totalsågades så sent som i torsdags av en av Sveriges främsta forskare.
Jag måste fråga: Hur kan man försvara alla de delar i betänkandet som ifrågasätts av forskare, som är betydligt kunnigare än den samordnare som exempelvis Roger Haddad har varit med om att tillsätta? Hur kan man försvara en sådan rapport?
Jonas Millard (SD):
För mig är det uppenbart att vem man tillsätter är viktigt, om man nu ska tillsätta en nationell samordnare. Det gäller att det är en människa som har kunskap och kompetens i ämnet. Det är uppenbarligen inte viktigt för Roger Haddad eftersom man beslutade att tillsätta just Mona Sahlin som samordnare. Det är inte på det sättet att jag enbart kritiserar Mona Sahlin som person. Jag citerade nämligen tydligt vad forskaren hade sagt.
Han hade reflekterat över de åtgärder som Mona Sahlin föreslagit och recenserade dem. Jag kan upprepa dem igen och citera honom direkt ur den intervju som jag hoppas att Roger Haddad har tagit del av. Den publicerades i torsdagens Dagens Samhälle. Forskaren säger: Förslagen är väldigt allmänt hållna, på gränsen till meningslösa. Vidare: Om kommunernas samordnare jobbar på samma sätt som Mona Sahlin är det illa. Hur kan man helt bortse från den här totala sågningen?
Även ni måste ha insett att det finns väldigt stora förbättringsåtgärder som man skulle ha kunnat vidta. Man borde bland annat ha hittat en samordnare som kan sköta jobbet på ett bra sätt och som har den kompetens som behövs.