Stefan Attefall (KD):
Av artighetsskäl brukar vi riksdagsledamöter tacka för svaret vi får på interpellationerna. Också jag gör gärna det. Men när man tackar för någonting vill man också ha fått någonting. Problemet är att vi inte har fått någonting av betydelse. Bakgrunden till frågan är en stor tragedi som har drabbat oerhört många människor i flera länder och tusentals svenskar, varav flera hundra också har blivit dödsoffer i denna tragedi.
I efterdyningarna av katastrofen har en rad missförhållanden uppdagats. Ett sådant är oklarheter och brist på agerande från statssekreterare Lars Danielsson, hans förehavanden och hans redogörelser i efterhand för vad han har gjort. Detta har skapat en omfattande diskussion och stor irritation bland många människor i Sverige. Det har inneburit att förtroendet inte bara för regeringen utan för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän har ifrågasatts.
Det tycker jag är oerhört allvarligt. I svaret finns några saker att kommentera. Först och främst är det anmärkningsvärt att statsministern uteblir från interpellationsdebatten. Han prioriterar tydligen i dag att gräva sand i Gnesta och inviga byggandet av en pendeltågsstation där. Det anser han vara viktigare kl. 10.00 i dag än att vara i kammaren och diskutera dessa viktiga frågor för hela statsförvaltningen och statens anseende.
Det står också i svaret att interpellationen "har överlämnats till mig". Så skriver vice statsministern. Normalt brukar ett statsråd som svarar på en interpellation som ställts till någon annan skriva att "arbetsfördelningen i Regeringskansliet är så fördelat" att dessa uppgifter ligger inom mitt område. Här har bara någon dumpat svaret på vice statsministern, och denna någon är tydligen statsministern.
Det andra är att svaret innehåller vad riksdagen och riksdagens myndigheter gjort och gör. Men frågorna gäller ju vad regeringen och statsministern gör åt de problem som tagits upp. Där får vi inga besked.
Nyckelfrågan i sammanhanget är om statsministern - för jag ställer frågan till statsministern, och jag hoppas att vice statsministern är dennes språkrör - ser något problem med det bristande förtroendet för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän när vi har den typen av oklarheter om vad Lars Danielsson har gjort och inte gjort, vad han sagt och inte sagt. Han ger olika uppgifter i olika uppgifter i olika sammanhang.
De uppgifter han ger sägs emot av andra ledande statstjänstemän. Det är ett oerhört allvarligt problem. Det reser frågan: Kan vi lita på de ledande statstjänstemännen i Sverige? Talar de sanning om hur de agerat? Talar statsministern därmed sanning om vilken information han har fått den aktuella dagen, annandag jul?
Hur fungerar därmed krishanteringsförmågan på Statsrådsberedningen och hos de ledande statstjänstemännen? Det är de frågorna som döljer sig bakom de oklara svaren. Det är därför som det är så viktigt att reda ut: Vad hände annandag jul? Vad gjorde Lars Danielsson? Det gäller också hans eget och statsministerns bristfälliga samarbete för att försöka klara ut dessa oklarheter.
Hela förtroendet för Statsrådsberedningen och de ledande statstjänstemännen naggas i kanten av den här typen av mörkläggning och brist på samarbete för att försöka klara ut vad som har skett.
Därför är nyckelfrågan till vice statsminister Bosse Ringholm: Ser vice statsministern ett problem i att förtroendet för statsförvaltningen och ledande statstjänstemän naggas i kanten och ifrågasätts på grund av det agerande och den brist på agerande som skett från Lars Danielssons sida? Den frågan måste få ett svar i dag.
Det är en nyckelfråga för inte bara den socialdemokratiska regeringen utan för hela statsförvaltningen och statens anseende som upprätthållare av krishanteringsförmågan i sådana situationer som uppstått med anledning av tsunamin.