Lorena Delgado Varas (V):
Eftersom Vänsterpartiets förslag till anslag inom utgiftsområdet Regional utveckling ligger över den nivå som regeringens budget ligger på kan jag inte reservera mig till förmån för vårt förslag. Därför väljer jag att avstå från ställningstagande och redogör i stället kortfattat för vår syn på regional utveckling - eller det blir kanske inte så kortfattat.
För att kunna stärka välfärden, öka friheten för de allra flesta, skapa rättvisa och jämlikhet och lyckas med den nödvändiga gröna omställningen måste vi agera tillsammans.
I det läget håller det inte att som regeringen lägga miljardbelopp på att skattesubventionera hushållsnära tjänster, köksrenoveringar och sänkt inkomstskatt för höginkomsttagare i stället för att satsa på att säkra välfärdens långsiktiga finansiering eller stärka den svenska ekonomin och driva på utvecklingen för den gröna omställningen.
När regeringen prioriterar de rika framför att ta tag i de växande klyftorna väljer Vänsterpartiet en annan väg, vilket framgår av vår budgetmotion. Det förslag till budget som Vänsterpartiet presenterar innefattar satsningar på att minska klyftorna och stärka den generella välfärden. Fru talman!
När det gäller den politiska inriktningen för utgiftsområdet vill jag inledningsvis framhålla det faktum att Sverige har stora och växande regionala skillnader. Som framgår av budgetpropositionen har dessa skillnader dessutom tilltagit som en konsekvens av den pågående pandemin. De ekonomiska konsekvenserna av pandemin är stora, och mest oroande är utvecklingen på arbetsmarknaden.
Vänsterpartiet vill bygga ett starkare samhälle som klarar av att ta hand om sina invånare oavsett om krisen är global och drabbar alla eller är personlig. Jag menar att det behövs en övergripande strategi för den regionala utvecklingspolitiken.
Den ska bygga på långsiktighet, utvecklad samverkan, ett större regionalt inflytande och ett tydligt ansvar för staten att se till att grundläggande samhällsservice finns i hela landet. Tillgången till offentlig service är avgörande för att människor ska kunna bo och leva sina liv.
Även statlig service måste finnas tillgänglig också på landsbygden. Det finns därför behov av satsningar för att tillgängliggöra viktiga samhällsfunktioner. I områden där det offentliga har monterats ned ser man en tydlig trend: Därefter stängs butikerna, och jobb försvinner.
De senaste årtiondena har det offentliga varit först med att lämna landsbygden - och förorterna också, för den delen. Jag vill se satsningar som berör samhällets alla delar. Staten måste ta ett övergripande ansvar och säkra att företag kan startas, växa och drivas vidare.
Jag menar att det finns behov av en annan politik, en politik som innebär att alla i Sverige får samma chanser och att man kan lita på att välfärdssamhället fungerar och att man får bostäder och god offentlig service oavsett var man bor, vad man har för förutsättningar och vad man har för jobb. Vi har förslag som jag tänkte nämna här på olika områden som påverkar den regionala utvecklingen.
Till exempel presenterar vi inom näringslivspolitiken politik för att stötta personalägda företag. Vi föreslår att det statliga företaget Almi får ett tillskott för att utfärda lån med syftet att de anställda ska kunna få förutsättningar att ta över annars nedläggningshotade företag.
Efter genomgång av affärsplanerna för de kooperativa företagen skulle Almi kunna bidra till att fler anställda själva skulle kunna rädda sina jobb. Varför är då det här viktigt för den regionala utvecklingen? Jo, för att många av de företag som drabbas av generationsväxling utan tillgång till någon som kan ta över ligger i glesbygden eller på landsbygden.
Till exempel nämns i rapporten Personalägda företag och den amerikanska ESOP-modellen av Witkowsky att tusentals norrlänningar riskerar att bli av med sina jobb eftersom det inte finns någon som kan ta över företaget när dess ägare går i pension. Problemet är särskilt stort i Norrlands inland.
Bara i Skellefteå finns det 843 företag med en ägare som är över 60 år. De företagen har tillsammans över 3 500 anställda. Ett annat problem som bidrar till utarmningen av landsbygden är vissa partiers privatiseringsiver. Som exempel kan vi ta vården.
Det är oftast långt till närmaste sjukhus när man bor på landsbygden. Det gör att det är extra viktigt med tillgängliga fungerande vårdcentraler med brett utbud. Samtidigt har vi sett hur de privata vårdcentralerna helt dissar landsbygden, eftersom de vill ge service där det är hög befolkningstäthet och man kan tjäna pengar.
Eftersom privatiseringsivern är så hög hos vissa partier avsätter de budgetmedel för att försöka locka de privata aktörerna. Men de misslyckas även då, för inte ens det stödet är i närheten av den vinst som de privata aktörerna vill ha.
Varför inte använda de resurserna till att stärka de vårdcentraler som finns på landsbygden, så att de omfattar mer vård och blir mer tillgängliga som ett riktigt komplement till den långväga sjukvården? Eftersom vården är så ojämlik ur klassperspektiv men också geografiskt föreslår vi i vår budget att 1 miljard kronor ska gå till att stärka sjukvården i glest befolkade regioner.
Politiken kan inte vara annat än en sammanhållen politik, där man satsar tvärfunktionellt för att få rätt förutsättningar vare sig människor bor i glesbygd eller i förort. En utbyggd kollektivtrafik på landsbygd och i glesbygd skapar förutsättningar för minskade klimatutsläpp och stärkta förutsättningar att bo och leva även i glesbygd.
Därför föreslår vi ett generellt statligt stöd om 2 000 miljoner kronor årligen för att möjliggöra billigare och utbyggd kollektivtrafik. Vänsterpartiet föreslår också ett statligt stöd om 500 miljoner kronor för drift av kollektivtrafik i glesbygds- och landsbygdsområden i form av till exempel anropsstyrd kollektivtrafik, byabussar och kanske även linjetrafik.
Det är så man skapar förutsättningar för att folk ska kunna leva där de vill. Inom utgiftsområdet Regional utveckling har vi ett konkret exempel som berör kommuner som har tagit ett landsomfattande ansvar för att skydda värdefulla skogsområden till förmån för den biologiska mångfalden. Dessa åtgärder är till för hela Sverige. Alla kan nyttja de områdena.
Men de drabbar de kommuner där dessa skogar råkar finnas. Många av dessa finns i norra Sveriges inland. Dit vill vi öronmärka de 30 miljoner med vilka vårt anslag är större än regeringens.
Det är pengar som dessa kommuner skulle kunna söka för att utveckla något annat och som skulle kunna kompensera för arbetstillfällen som går förlorade när man skyddar dessa arealer.