KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Ministern säger: Som man frågar får man svar. Min fråga lyder: Det råder i dag stor osäkerhet om hur polisutbildningen i Växjö ska fortgå. Att bedriva en kvalitativ utbildning där man den ena terminen får 150 nya studenter, nästa termin 75 och nästa kanske noll nya studenter kan vara mycket svårt, inte minst utifrån den personalpolitik som man då ska bedriva.
På detta svarar ministern: Det är naturligt att antalet studenter på polisprogrammet varierar mellan olika år. Detta på tal om "som man frågar får man svar". Man får väl hoppas att landets justitieminister tänker lite längre än så utifrån det som är kopplat till personalpolitik och hur man skapar långsiktighet.
Det måste ändå vara viktigare än att ge den typen av svar här i kammaren. Visst har vi i Sverige i dag en modern polisutbildning. Men den behöver bli än modernare. Visst är det viktigt att vi tittar på hur polisens utbildning ska se ut om 20-30 år.
Men det är här och nu som vi behöver modernisera polisutbildningen ytterligare och gå emot att polisutbildningen blir akademisk.
Vi kan inte minst i Växjö, där polisutbildningen ligger på Linnéuniversitetet, se vad det har betytt både för polisutbildningen och för alla de andra studenterna utifrån alla andra program som de läser när dessa två kulturer möts och vilket sprängstoff det blir utifrån ökad kunskap.
Det borde vara en förebild för ministern så att hon nu äntligen kommer till skott. Ministern säger ju att vi nu äntligen detta år, 2012, ska få besked om polisutbildningen i framtiden angående högskolebehörighet. Det är ett tag sedan den utredning som ministern hänvisade till var klar. Det är fyra år sedan.
Det är kanske inte något fel av mig att här i kammaren i dag stå och uttrycka att det kanske vore på tiden. Vi socialdemokrater tycker och har länge drivit frågan att det borde bli högskolebehörighet. Att få ett besked att ministern och regeringen äntligen kommer till skott efter fyra år är inte att gå för fort fram.
För alla dessa studenter, oavsett om de finns i Umeå, Stockholm eller Växjö eller kanske läser på distans, är det viktigt att få ett besked utifrån långsiktighet. Det är samma sak för alla dem som jobbar som lärare.
Kan de känna någon form av trygghet utifrån att det kommer att bli stabilare vad gäller fördelningen av antal platser inför framtiden? Jag hoppas att ministern kan ge lite tydligare besked i sitt nästa inlägg.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Självfallet har vi en hög kvalitet på vår utbildning i Sverige. Men studenterna studerar till polis under två år och går den femte terminen som aspiranter.
Om man tänker på detta utifrån den tuffa verklighet som de sedan ska ut och möta - alltifrån knarklangare och bilolyckor till bluffakturor, som ministern själv nämnde här tidigare, med mera - behövs det kanske ytterligare påbyggnad långsiktigt.
Också kriminaliteten utvecklas och förändras över tid. Det som för tio år sedan var en form av brottslighet ser helt annorlunda ut i dag, inte minst utifrån det globala perspektivet. Just därför är det viktigt att vi går vidare med polisutbildningen.
Det är också lite intressant att ministern nämner att man har varit tvingad - så uppfattade jag det - att anställa personer med en annan form av kompetens än polisutbildning för att man ska klara av att lösa brottsligheten.
Det tycker jag talar för sig självt utifrån att vi behöver gå vidare med utbildningen och se till att den breddas och att kompetensen höjs långsiktigt inom polisen för klara av att ytterligare lösa brottsligheten.
Mot bakgrund av detta tror jag ändå inte att man kommer att känna sig helt tillfreds i Växjö vad gäller nedskärningar och kompetensförsörjning när det handlar om antalet platser. Men ministern gav ändå signaler utifrån att det kommer att bli lite stabilare i framtiden.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är ett intressant svar från miljöministern i en så viktig fråga.
Jag har uppfattat att regeringen, och framför allt Centerpartiet, gärna vill skapa en bild av att de vill att hela landet ska leva, att vi ska ha folk som bor i hela landet, att vi på det sättet ska ha god service och så vidare.
Jag har också uppfattat att regeringen och Centerpartiet vill arbeta för att skapa enklare regler för företagen. Mot bakgrund av det kan jag inte låta bli att känna att det blir lite som med Magnus och Brasse i Fem myror är fler än fyra elefanter . Det blir bara fel, fel, fel.
Om man centraliserar, för det är faktiskt det man gör, finns det då inte risk för att administrationen ökar?
Det finns i svaret från miljöministern inte antydan till att man över huvud taget funderat över det, utom möjligtvis lite grann i slutet där det sägs att regeringen, efter att förändringen gjorts, ska begära en redovisning av hur man ska arbeta snabbt, som det heter. Jag har funderat på detta med att arbeta snabbt.
Mot bakgrund av det kunde det vara intressant att höra miljöministern lite närmare utveckla vad hon avser med snabb handläggning. Redan i dag, utan en extra remissomgång som det är tänkt i framtiden när man centraliserat det hela, kan det ta upp till ett år. Det är nog ingen som betraktar det som snabb handläggning.
Kommer man med den nya organisationen att komma ned till kanske tre månader eller något sådant? Har man gjort någon form av utvärdering så att man kan säga det till företagen? Jag kan inte låta bli att fundera över kopplingen till den urbanisering som pågår i samhället.
Om man, såsom regeringen tänkt, centraliserar ytterligare tänker jag på det ur ett Kronobergsperspektiv.
Vi har i dag sju personer - vi har tyvärr tappat en och en halv för att länsstyrelsen fått mindre pengar i och med de besparingar som regeringen gjort vad gäller länsstyrelserna - och då kommer den typen av kompetenta personer, med den utbildningen, kanske inte längre att vilja bo där utan kommer att lämna Kronobergs län.
I ställt blir boendet mer och mer koncentrerat med inflyttning till ett antal orter eller städer runt om i landet. Innebär inte ett sådant beslut att man påskyndar den centralisering och urbanisering som vi ser pågår i samhället - när man i stället borde göra tvärtom? På vilket sätt kan vi lägga så många beslut som möjligt ute på de enskilda länsstyrelserna så att besluten kommer nära människorna och företagen, nära dem som de berör i vardagen?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag kan börja med att trösta Lena Ek med att jag också var mot centraliseringen av domstolarna, fast vi hade regeringsmakten, precis som ministern sade. Det som ministern redogör för i sitt andra inlägg känns betydligt bättre än det som var i svaret.
Nu kan man ändå känna och uppleva att det finns en öppning och att ministern förstår vad frågan i grund och botten handlar om. Dörren är alltså ännu inte stängd när det gäller centralisering till sju olika platser i landet. Det blir särskilt intressant när ministern talar om hur man ska lösa till exempel det som är kopplat till kompetens.
Ja, lösningen är utbildning och att man ser till att de som jobbar med prövning av miljöfarlig verksamhet får möjlighet till kompetenshöjande utbildningar med jämna mellanrum, så att man på det sättet kan hålla kompetensen uppe i hela landet, inte bara centraliserat på några få platser. Tidsaspekten går det att arbeta med.
Delvis gäller det att sätta till resurser, så att man på länsstyrelserna har de pengar man behöver, det vill säga att man kan anställa tillräckligt många personer för att hålla ärendehanteringen nere och att man har resurser i förhållande till hur många ärenden man har. Det går inte att bara säga att en del länsstyrelser har 20 ärenden, andra upp till 120, kanske upp till 150.
Delvis beror det på hur stor länsstyrelsen är. Det beror också på hur många handläggare man har som arbetar med frågorna. Har man bara tillräckligt många är inte detta något bekymmer. Kronobergs län är fortfarande i mångt och mycket ett industrilän.
Därtill har vi en hel del som är kopplat till vindkraften, som också går under miljöprövningen för B-företag. Vi handlägger mellan 30 och 45 ärenden per år. Det är ändå hyfsat många i förhållande till de siffror som ministern redogjorde för.
Om beslutsfattandet inte ska ligga kvar i Kronobergs län utan flytta till ett annat län kommer besluten längre från såväl företagarna som invånarna. Det kan kännas oroväckande, precis som det som handlar om helheten i miljöarbetet.
Det ansvaret har man på länsstyrelsen: att leda miljöarbetet för att få ett mer hållbart samhälle. En viktig del i detta är det som är kopplat till miljöprövning.
Där kommer man åter tillbaka till kompetensfrågan när det gäller att ha en hög volym utifrån att det ska vara intressant och givande att ha den här kompetensen och vilja arbeta på länsstyrelsen.
Är ministern beredd att göra en omprövning, så att företagen ska kunna ha detta nära sig och så att det inte blir en centralisering till sju olika platser i landet?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Ministern säger att det är ett sextiotal personer - eller årsarbetskrafter - i hela landet som jobbar med detta. I Kronoberg har vi 7 av de 60. Jag undrar hur det är med den där siffran egentligen. Det finns ju länsstyrelser som är betydligt större, men det är väl också olika hur mycket B-verksamhet man har.
Med tanke på hur mycket industri med verkligt miljöfarlig verksamhet som vi har kvar i Småland vet jag inte om Gotland och Stockholm är de bästa länen att jämföra med.
Det ser olika ut i olika delar av Sverige, och just därför behöver vi en organisation på länsstyrelserna som är anpassad utifrån hur det ser ut i närområdet.
Ministerns andra inlägg kunde uppfattas som ganska positivt, som om hon eventuellt var beredd att backa om det dåliga förslaget, men i hennes senaste inlägg kändes det som om hon hade bytt åsikt. Hon verkade skruva på sig och vara osäker om hur det skulle bli.
Detta med att det är stora skillnader, olika kategorier och så vidare går ju att lösa. Svaret är utbildning till dem som är handläggare. Det måste bli stopp på centraliseringen. Man tror att ärendena går fortare bara för att man buntar ihop dem och handlägger dem lite längre bort.
Om ärendena ska passera ytterligare en instans ökar väl tvärtom sannolikheten för att det kommer att ta ännu längre tid innan den enskilde företagaren får besked om hur det blir med miljöprövningen av farlig verksamhet? Min fråga angående urbaniseringen och centraliseringen kvarstår.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det var ett intressant anförande Jessica Polfjärd hade på flera olika sätt. Jag skulle ändå vilja börja med ungdomsarbetslösheten.
Jessica Polfjärd säger att det är 14 500 unga människor som har fått arbete tack vare den fantastiska reformpolitik som alliansregeringen för, det vill säga med sänkt arbetsgivaravgift för unga och sänkt restaurangmoms.
Trots denna fantastiska reformpolitik är det i dag 25 procent ungdomsarbetslöshet. Jag skulle nog inte vara så stolt och nöjd om jag vore moderat och hade ansvaret och majoriteten i detta land.
Jag skulle nog snarare vara ganska så ödmjuk och fundera över: Hur ska vi hitta bra lösningar så att alla unga människor kommer ut i arbete? Det tål nog att fundera på från Alliansens sida.
Sedan har jag en fråga till Jessica Polfjärd, och den utgår från vad ni säger och skriver i betänkandet om det som är kopplat till kvinnors företagande. När man läser i betänkandet får man en känsla av att ni är relativt nöjda med hur läget är.
Mot bakgrund av att vi vet att kvinnor fortfarande alltför ofta är diskriminerade, inte minst vad gäller riskkapital och möjligheten att få låna pengar, blir min fråga till Jessica Polfjärd: Tänker ni göra någonting för att vi ska få ett mer jämställt företagande?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Med det arvode som vi riksdagsledamöter har är inte priset på min lunchtallrik ett stort problem för mig.
Det stora problemet är för alla de människor som i dag är arbetslösa och lever på marginalen eller för alla dem som på grund av er politik inte längre har råd att vara medlemmar i a-kassan utan gick ut ur facket 2007-2008 av ekonomiska skäl. För dem är priset på mattallriken ett jätteproblem.
Det är en himla skillnad. Det handlar om fördelningspolitik. Det handlar också om fördelningspolitik när vi talar om de unga människorna.
De miljarder som ni har valt att stoppa i fickorna på företagen inom restaurangbranschen kunde vi ha använt till utbildning i stället, såväl till alla dessa ungdomar som i dag är arbetslösa som till dem som är lite äldre och behöver ha förnyelse eller omställning för att kunna få ett jobb. Det kunde vi ha använt dessa pengar till.
Jag konstaterade också att Jessica Polfjärd valde att inte svara över huvud taget på min fråga angående kvinnors rätt till likabehandling som företagare, inte minst inom det som är kopplat till riskkapital, och hur ni ställer er till kvotering i bolagsstyrelser.
Avslutningsvis ska jag säga, herr talman, att Jessica Polfjärd räknade upp en massa namn på män men inte sade vad hon menade med det. Jag har funderat över det. Utöver att de är män låter det på namnen som om de är i min ålder.
Skulle de komma från min valkrets är det inte omöjligt att en del av dem är arbetslösa, och en och annan av dem kanske inte ens har någon a-kassa i dag utan lever på socialbidrag.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag ska börja med en liten rättelse. I mitt anförande råkade jag säga reservation 2, men jag avsåg reservation 4.
Det är lite spännande att Eva Flyborg tar upp ett av våra mest fantastiska företag i Sverige, Volvo, eller "jag rullar".
Mot bakgrund av den betydelse fordonsindustrin har och vad den betyder för sysselsättningen i vårt land, inte minst kopplat till forskning och utveckling, underleverantörer och så vidare, är det väldigt många som har sin utkomst av fordonsindustrin på ett eller annat sätt.
Här har Sverige under många år legat i framkant, inte minst när det har gällt säkerhet. Därför kan jag inte låta bli att undra hur det kan komma sig att, när Eva Flyborg och Folkpartiet ändå talar så väl om detta, ni inte är beredda att ställa er bakom det vi föreslår om samarbete och strategisk samverkan mellan akademin, politiken, facket och näringslivet.
Skulle det inte vara ytterligare en möjlighet att vidareutveckla all den kompetens som finns inom fordonsindustrin? Jag har också en annan fråga till Eva Flyborg som är kopplad till kvinnors företagande.
Det är ju bra att Eva Flyborg talar sig varm för kvinnors företagande - om detta skriver också utskottsmajoriteten och om ökade medel till innovatörer och resurscentrum för kvinnor, det vill säga Winnet. Ändå har Winnet runt om i landet i nuläget jätteproblem med ekonomin.
Kanske Eva Flyborg kan ge oss lite kött på benen i den här frågan?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag lade särskilt märke till att Eva Flyborg valde att endast tala om fordonsindustrin och inte svara på min fråga, men jag antar att hon återkommer i nästa replik med svar om kvinnors företagande och resurscentrumet Winnet.
Vi var alla väldigt glada när det i december togs beslut om 108 miljoner till resurscentrum och Winnet, som i dag inte vet hur framtiden kommer att bli. Det lutar åt att många aktiebolag ska få del av pengarna, det vill säga någon form av bidrag till företaget, och där ska de konkurrera med Winnet.
Jag vet inte om det har varit avsikten från alliansregeringen. Det skulle vara bra om Eva Flyborg kunde ge ett svar på det. Sedan måste även jag komma tillbaka till fordonsindustrin.
Eva Flyborg försökte utifrån att hon kommer från Västsverige skapa en bild av att hon kunde och visste mycket om fordonsindustrin, men det lät inte riktigt så i replikskiftet när hon påstod att branschprogrammen som vi har genomfört och de samarbeten som vi har haft mellan industrin och politiken knappt skulle ha påverkat alls.
Jag undrar hur det kan komma sig att höga företrädare för Volvos ledning har hört av sig till det socialdemokratiska partiet och velat föra samtal med oss. De har sagt: Vi får ingen kontakt med alliansregeringen. De svarar inte när vi ringer och vill inte tala med oss. Det känns lite märkligt. Fordonsindustrin i Sverige har ändå utvecklats under årtionden.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det var många intressanta saker som Anders Ahlgren sade i sitt anförande. Jag tänkte börja med att säga till Anders Ahlgren: Jag är en sådan där, jag bor på Skansen. Jag bor ute på landsbygden och vet ganska väl hur det är i vardagen.
Det kändes inledningsvis, de första minuterna i Anders Ahlgrens anförande, som att han också visste och kände till villkoren i vardagen när man bor på landsbygden, eller i glesbygden. Det är lite olika hur man identifierar sig i förhållande till dessa beroende på om man bor i en liten tätort eller i en liten by.
Mot bakgrund av det och anklagelserna angående vinster i välfärden vill jag säga hur det är hemma hos mig i Lenhovda där jag bor. Vi är väldigt glada att vi har en skola. Hitintills har vi inte sett att det finns någon som vill konkurrera om skolan.
Vi är väldigt glada att vi har en vårdcentral. Vi har hitintills inte sett att det är någon som vill etablera en konkurrerande vårdcentral. Det är lite grann detta som är villkoren ute på landsbygden.
Därför känns det lite tudelat när Anders Ahlgren i den ena stunden säger att han vill ha en fördelningspolitik i landet som gör att hela Sverige kan leva och i nästa andetag säger att det ska vara på marknadsmässiga villkor. Hur ska den politiken gå ihop? Det kan man fundera över. Jag trodde ett tag att Centerpartiet hade gått i opposition tillsammans med oss, för det kändes lite så.
Kanske vi kan få svar på frågorna. Ska det bli minskad centralisering?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill påminna Anders Ahlgren om att det inte är vi socialdemokrater som har majoritet här i riksdagen, utan det är Centerpartiet tillsammans med Moderaterna, Folkpartiet och Kristdemokraterna som har det. Det betyder att oppositionen ställer frågor till majoriteten i debatter, och vi förväntar oss kanske ett och annat svar också.
Mot bakgrund av det som Anders Ahlgren sade i sitt anförande, och också återkommer till i sin replik, angående landsbygden är det intressant för oss i oppositionen att få reda på om Centerpartiet har ändrat sig i apoteksfrågan. Är det verkligen en utveckling för landsbygden?
Samma sak gäller bensinmackar, posten och möjligheten att ta ut pengar. Jag skulle kunna räkna upp hur många frågor som helst. Det har centraliserats väldigt mycket under de senaste sju åren, och det är Alliansen som har haft majoritet. Anders Ahlgren talade sig också varm för basindustrin.
Den ligger såväl mig som Socialdemokraterna varmt om hjärtat. Jag kommer själv från industrin och har min anställning inom industrin. Det är mycket viktiga frågor. En annan sak som också slår oerhört hårt mot landsbygden, framför allt i södra Sverige, är de elprisområden som ni har infört.
Det betyder att det är ett dyrare elprisområde för de småföretag som finns på landsbygden i södra Sverige. Med anledning av det Anders Ahlgren säger i sitt anförande undrar jag: Tycker Centerpartiet att det är okej? Samma sak gäller svaveldirektivet i förhållande till vikten av jobb på landsbygden.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är oerhört glädjande att här i kammaren höra Mats Odell, som också är ordförande i näringsutskottet, redogöra för att man är beredd att driva frågan om att ta bort andra sjuklöneveckan. Under den här debatten har vi konstaterat att det från allianssidan finns två partier som stöder vårt förslag.
Därför ska jag inte ställa en fråga till Mats Odell om sjuklöneveckan. I stället har jag två andra frågor. Kvinnors företagande har utvecklats under de senaste 25 åren. Vi har gjort framsteg. Dock finns mer att göra, inte minst på grund av att kvinnor fortfarande blir diskriminerade som företagare.
Socialdemokraterna är beredda att förespråka en kvotering till bolagsstyrelser, vilket skulle ge en normsättande effekt på näringslivet i stort. Vi vet från Norge, där man har kvotering, att den har haft mycket tydliga effekter. Mot bakgrund av detta undrar jag hur Kristdemokraterna ställer sig till den frågan, Mats Odell.
Min andra fråga handlar om vårt förslag om en nationell strategi för socialt företagande. Hur ställer sig Kristdemokraterna till en nationell strategi?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det var ett mycket tydligt nej till fler kvinnor i bolagsstyrelser och att använda redskapet kvotering. Det är bara att beklaga denna syn. Jag kan inte låta bli att sätta detta i samband med vad Mats Odell sade tidigare. Han använde kraftord som missiler och häpnadsväckande.
Med den erfarenhet och kunskap jag har om härskartekniker är sådana kraftord ett sätt att i debatten försöka förminska en fråga och förminska kvinnor. Det är allvarligt. Det finns så oerhört många välfärdsföretag i Sverige som drivs av både kvinnor och män. Vet Mats Odell vad de säger?
De vill ha ordning och reda och tydliga regler. Vi socialdemokrater vill ha en politik där det är helt okej med vinster i företagen, men vi vill att våra skattepengar ska gå till vård, omsorg och skola, inte till några brevföretag någonstans i världen. Det är inte okej.
Det är utifrån de argumenten man får fundera på hur man formar sin politik, Mats Odell. Jag fick inget svar på min andra fråga om Kristdemokraterna är beredda att ställa upp på en nationell strategi för socialt företagande.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Penilla Gunther talar sig varm för såväl socialt företagande som non-profit-företag. Jag tror att vi i grund och botten är oerhört överens kring de här frågorna, för de är oerhört viktiga och vi vet att de betyder oerhört mycket för väldigt många människor runt om i vårt samhälle.
Mot bakgrund av det har jag bara en enda fråga till Penilla Gunther. Vi vill ju ha en nationell strategi på det här området. Är Kristdemokraterna beredda att ställa sig bakom detta?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är inte utan att man kan bli lite besviken på svaret jag nu fick av Penilla Gunther.
På tal om att samla damm har det ju gått några år sedan 2010, och det är faktiskt så, herr talman, att i betänkandet som vi behandlar nu finns en motion från Kristdemokraterna, N221, med just precis exakt det här yrkandet, precis det som vi efterfrågar. Men det yrkar majoriteten avslag på i sin majoritetstext.
Det är alltså inte utan att man kan känna en viss besvikelse, och det måste ändå vara så att alliansregeringen inte står bakom just det som Penilla Gunther säger här i kammaren just nu. Sedan är det en sak som oroar mig som politiker.
Jag hoppas verkligen att det är vi politiker som tillsammans med samhället driver på utvecklingen i de politiska frågorna och inte våra myndigheter. Det är väl ändå så att vi ger dem i uppdrag att arbeta utifrån de förslag som vi lägger fram och beslutar om här i kammaren. Det känns lite oroväckande att det ska vara Tillväxtverket som driver på.
Jag tycker att det är ännu bättre om vi kan fatta beslut och komma överens om att vi ska ha en nationell strategi för non-profit-företag här i riksdagen, och så ser vi till att Tillväxtverket genomför det. I vårt framtidskontrakt som vi beslutade om på vår kongress har vi just uttalat det: "Alla människor behövs och ska ges möjlighet att försörja sig själva.
Det krävs en ny politik för att skapa jobb eller utbildning också för personer med svag ställning på arbetsmarknaden. För att uppnå jämlikhet behöver alla inkluderas. För att möjliggöra detta krävs mycket mer av individuellt utformade insatser."