Maria Malmer Stenergard (M):
Tack för svaret, justitieministern! Ämnet för interpellationen kan tyckas lite tekniskt. Men det är egentligen en väldigt praktisk och central fråga på civilrättens område. Den berör nästan alla, både företag och enskilda, dagligen kanske utan att vi tänker på det. Det handlar om frågan om när egentligen ett köp anses genomfört: Redan när man kommer överens eller när egendomen har lämnats över? Spelar det någon roll?
Ja, det spelar väldigt stor roll om någon av dem som ingår avtal om köp inte kan betala sina räkningar och alltså är skuldsatt. Tänk er att en grovt kriminell person med stora skulder stoppas medan han eller hon färdas på en exklusiv motorcykel. Några veckor tidigare har personen överlåtit motorcykeln till låt säga sin bror och kan visa upp ett avtal om detta för kronofogden. Med dagens princip om att tradition ska ske håller inte det, utan man kan ganska enkelt utmäta motorcykeln.
Med avtalsprincipen blir det betydligt svårare. Kravet på tradition kan tyckas tufft för gemene man, men det motverkar skentransaktioner. Det i sin tur leder till att människor i större utsträckning måste göra rätt för sig. Man ska inte alldeles för enkelt kunna gömma undan egendom när man har skulder. Avtal ska hållas, och skulder ska betalas. De principerna måste genomsyra rättssystemet.
I mars i år mottog Morgan Johansson utredningen Lösöreköp och registerpant . I utredningen föreslår man en övergång från traditionsprincipen till avtalsprincipen. Utredningen har gått på remiss. Kronofogdemyndigheten gör i sitt remissvar bedömningen att en övergång till avtalsprincipen kommer att leda till en ökning av antalet skentransaktioner företrädesvis mellan enskilda personer.
Ackordscentralen hyser samma farhågor: När det gäller köp och byten mellan närstående familjemedlemmar, anser Ackordscentralen att det är en uppenbar risk för att skentransaktioner kommer öka i omfattning. Skatteverket föreslår, mot bakgrund av risken för skentransaktioner mellan närstående, att skydd mot borgenärerna ska uppstå först efter registrering när det gäller just överlåtelse av egendom mellan makar.
Det skriver: På samma sätt som vid vederlagsfria överföringar kan makar komma överens om att på ett enkelt sätt försöka göra egendom oåtkomlig för borgenärerna genom att hävda att gäldenären sålt sin egendom till den andre maken. Kronofogdemyndigheten kommer då många gånger att ställas inför besvärliga bevissituationer eftersom det utåt sett inte har skett någon förändring. Många remissinstanser pekar alltså på den uppenbara risken för skentransaktioner. Vad säger då utredningen om detta? Det kan man fråga sig.
Det står helt kort att traditionskravet brukar motiveras av intresset att motverka skentransaktioner och andra former av undandragande. Kommittén har dock inte kunnat hitta några belägg för att en övergång till avtalsprincipen riskerar att leda till fler skentransaktioner. Det är allt. Jag tycker att det är rätt anmärkningsvärt när alla tunga remissinstanser hittar sådana belägg. Fru talman! Förslaget får också ekonomiska konsekvenser som inte belyses i utredningen.
Kronofogden drev förra året in 6,1 miljarder kronor av de statliga fordringarna. Vad avser ekonomiska konsekvenser befarar myndigheten att antalet mål där utmätning kan ske trots tredje mans invändning kommer att minska och att borgenärskollektivet, inklusive staten, därmed kommer att gå miste om betalningar. Det kan säkert finnas goda skäl att övergå till avtalsprincipen, åtminstone i vissa förhållanden. Men då får man ha på fötterna.
I utredningen berörs mycket flyktigt de ekonomiska konsekvenserna och risken för skentransaktioner. Därför vill jag börja med att fråga ministern om han anser att dessa frågor har utretts tillräckligt.