Stefan Attefall (KD):
Jag tror inte att jag kan övertyga Amineh Kakabaveh, för hon är så låst vid sina uppfattningar att hon inte lyssnar på mina argument. Men förhoppningsvis förstår andra som lyssnar på debatten och läser protokollet att vi har höjt flerbarnstillägget och kommer att höja barndelen i bostadsbidraget rejält från årsskiftet.
Det handlar om så stora höjningar som 350 kronor för ett barn, 425 kronor för två barn och 600 kronor för tre barn per månad. Det har inte skett någon höjning sedan 1997, trots bland andra Amineh Kakabavehs medverkan i regeringsunderlaget under tiden innan vi tog över makten. Vi har en hemlöshetsstrategi. Vi mäter hur många barn som vräks, vilket man inte gjorde tidigare. Vi följer upp frågorna noga.
Vi sprider goda idéer. Vi märker att hur kommunerna jobbar med hemlöshetsfrågor påverkar antalet. Vi jobbar ambitiöst med att skapa en generellt bättre arbetsmarknad. Jag nämnde jobbskatteavdraget som ger undersköterskan en extra månadslön och som Amineh Kakabaveh har varit emot hela vägen och helst av allt vill ta ifrån undersköterskan i morgon om hon fick bestämma. Vi har haft en finanskris.
Det har uppmärksammats i hela världen men möjligtvis inte i Vänsterpartiets riksdagsgrupp. Sverige har gått ur krisen bättre än de flesta andra länder. Vi har en bättre sysselsättningsutveckling än andra länder, och jobben ökar i rask takt. Nu gäller det att se till att människor som har deltidsarbeten, som är arbetslösa, som är i utanförskap eller är allt för beroende av bidrag kan få komma in på den reguljära arbetsmarknaden och öka sin arbetsmängd.
Då måste det finnas goda resurser i arbetsförmedling och utbildning och givetvis också ekonomiska stimulanser som skapar goda förutsättningar för detta. Antalet barn som lever i direkt fattigdom har minskat. Vi har också haft en utveckling där genomsnittet har haft en god inkomstutveckling. Vi har haft god reallöneutveckling, och de som har jobb har haft en god utveckling.
Den relativa skillnaden har dock ökat något, och det är det som skapar debatten om barnfattigdom. Självklart ska vi se till att alla får del av välfärdsförbättringar, och därför har regeringen vidtagit ett antal åtgärder. När det gäller bostadspolitiken har det under lång tid byggts alldeles för lite. Vad har det berott på?
En del av problemet har varit att vi i Sverige har använt Vänsterpartiets taktik med subventioner som inte har varit träffsäkra för fem öre. När vi hade subventioner hade våra grannländer inte alls motsvarande. Ändå följde vi samma utvecklingskurvor som dem fast på en mycket lägre nivå. När vi avskaffade subventionerna sjönk bostadsbyggandet i alla andra länder samtidigt. Det kom nämligen en finanskris som påverkade byggandet.
Vi måste skapa långsiktigt goda spelregler, minska krånglet, få mer liktydig tillämpning av regelverket i kommunerna och ta fram mer detaljplaner. Vi måste också få ett mycket aktivare förhållningssätt mot kommuner, myndigheter, stat och aktörer på bostadsmarknaden så att vi kan skapa en långsiktigt högre bostadsproduktion. Vi måste också fundera på hur vi kan använda befintligt bestånd bättre.
Studenter kan kanske hyra in sig i en villa där det finns en övervåning eller en souterrängkällare ledig. Sådant vill vi uppmuntra. Vi måste vända på alla stenar för att skapa fler bostadstillfällen och samtidigt jobba aktivt med sociala insatser för att hjälpa dem som har det extra svårt att komma ur sin situation och få ett fotfäste på bostadsmarknaden och arbetsmarknaden. Det är regeringens strategi. Vad står mot detta?