Anna-Karin Hatt (C):
Låt oss börja med att konstatera att Sverige är ett föregångsland inom klimat- och energiområdet. Vi har en i det närmaste koldioxidfri elproduktion. De senaste 40 åren har Sverige gått från ett av de mest fossilberoende länderna i hela OECD, med hela 80 procent fossila bränslen i vår energikonsumtion, till att i dag vara det land i hela EU som har allra högst andel förnybar energi.
Och som regeringen strax före årsskiftet redovisade till EU-kommissionen visar aktuella siffror att vi i Sverige redan 2012 överträffade EU:s 2020-mål för förnybart. I dag är 51 procent av den energi som används i Sverige förnybar. Den omställningen har vi lyckats kombinera med god tillväxt.
Sedan 1990 har vi i Sverige minskat våra utsläpp av växthusgaser med 20 procent, samtidigt som vår ekonomi har vuxit med nästan 60 procent. Sveriges hållbara resa imponerar på omvärlden. Nu finns det, runt om i världen, många länder som är intresserade av att ta del av hur vi i Sverige arbetar med klimat- och energifrågorna och som är nyfikna på svensk miljöteknik.
Bara under hösten har vi sett hur USA:s president Obama under sitt besök i Sverige har bett om att få titta närmare på våra framsteg inom just miljöteknik och smarta energilösningar. Genom att bland annat visa på att det är möjligt att förena en ambitiös klimat- och energipolitik med god och hållbar tillväxt kan vi i Sverige påverka vår omvärld och agera med trovärdighet i internationella förhandlingar inom såväl EU som globalt.
Som Lise Nordin skriver i sin interpellation finns det för närvarande ett antal medlemsländer i EU som försöker bromsa utvecklingen av en fortsatt ambitiös europeisk klimat- och energipolitik. I flera medlemsländer tar man den ekonomiska krisen och behovet av ekonomisk återhämtning som argument för att bromsa ett ambitiöst klimat- och energiarbete.
Att det ser ut så är en högst beklaglig utveckling, som jag och regeringen med kraft agerar emot i olika internationella sammanhang, och att det är så har hittills inte fått tillräcklig uppmärksamhet i den svenska debatten. Som ett progressivt land, med en egen ambitiös klimat- och energipolitisk agenda och med en tydlig ambition att EU ska fortsätta ha detsamma, har vi därför ingen lätt uppgift framför oss.
Lise Nordin påstår att regeringen skulle vara passiv i dessa frågor i EU. Sanningen är den rakt motsatta. Sverige är en av de krafter inom EU som verkligen är med och driver denna fråga framåt. Inför och vid Europeiska rådet i våras signalerade vi tydligt behovet av fortsatt höga ambitioner i klimatfrågan och av ett starkt ramverk för klimat- och energipolitiken till 2030.
Det här mycket tydliga budskapet har givetvis framförts inte enbart vid Europeiska rådet utan även vid flertalet miljö- och energiråd liksom vid andra samtal med medlemsstater i Europa och i olika kontakter med EU-kommissionen.
I dessa sammanhang har regeringen också konstaterat att EU:s bindande mål för klimat, förnybart och energieffektivisering till 2020 har bidragit till den snabba utvecklingen av förnybar energi inom unionen och noterat EU-kommissionens analys att utvecklingen av förnybar energi riskerar att bromsa kraftigt efter 2020 om inga ytterligare klimat- eller energipolitiska styrmedel eller mål beslutas.
Regeringen anser att de långsiktiga klimatmålen tydligt måste vara styrande i det nya ramverket Regeringen har också uppmuntrat EU- kommissionen att återkomma med ett klimat- och energipolitiskt ramverk efter 2020 där överväganden om klimat, förnybar energi, energieffektivisering, försörjningstrygghet och konkurrenskraft ingår.
Som regeringen tidigare redovisat för riksdagen anser vi att EU bör besluta om ett ambitiöst bindande mål för hur mycket unionens utsläpp av växthusgaser bör minska till 2030 och att det 2030-målet bör sättas så att målet att minska utsläppen med 80-95 procent till 2050 kan uppfyllas på ett kostnadseffektivt sätt.
Regeringen har under hösten även lyft fram viktiga slutsatser från IPCC:s senaste rapport, som presenterades i Stockholm tidigare i år, och vikten av att EU så snart som möjligt antar ett klimat- och energiramverk för 2030.
Vi vill dessutom se ett högre totalt åtagande kring utsläppsminskningar än vad kommissionen i sina milstolpar tidigare har presenterat som del av sin 2050-färdplan samt åtgärder som stärker EU:s utsläppshandelssystem. Detta har vi kommunicerat till kommissionen för att stärka de förslag den nu arbetar med.
Allt detta gör att Sverige i EU uppfattas som ett medlemsland med höga ambitioner inför förhandlingarna om ett nytt EU-ramverk för klimat- och energipolitiken 2030. Sverige är även ett av de drivande länderna i Green Growth Group, en sammanslutning av 14 länder som vill se ett ambitiöst klimat- och energiramverk och som i november enades om några nyckelpunkter inför vårens behandling av frågan.
Regeringen förbereder nu Sveriges agerande i de förhandlingar som inleds efter det att EU-kommissionen presenterar sitt förslag den 22 januari. Min övertygelse är att Sverige har en viktig roll att spela i de påföljande diskussionerna så att EU:s medlemsländer kan anta ett ambitiöst ramverk för klimat- och energipolitiken till 2030 vid Europeiska rådet i mars.