Carina Hägg (S):
Statsrådet! Det finns de som tycker att begrepp som klass och kön är förlegade, men i dag ser vi att klass och kön är en inkluderad del av regeringspolitiken. Man delar upp människor. Och man har inte ambitioner, som i det här fallet, när det gäller att förbättra jämställdheten. Vi ser fortfarande problem när det gäller att fördela makt och ansvar mellan könen. De ambitionerna reduceras till att sitta och småprata med Svenskt Näringsliv om hur man ska ha det på arbetsmarknaden.
Detta tror jag inte tröstar Jenny, som jag träffade för ett par veckor sedan. Hon är ensamstående fyrabarnsmamma som har en deltidsanställning inom Handels. Hon hade sett fram emot att få lagstöd för att få en heltidsanställning. I dag måste hon jobba heltid, men hon får springa och jaga extratimmar, vilket försvårar hennes liv och hennes möjligheter att planera. Det kommer också att påverka hennes pensionspoäng så småningom.
Men hon, som har en väldigt tuff vardag, kommer inte att kunna lösa sina vardagsproblem genom att få del av hushållsnära tjänster till subventionerat pris. Det här kommer under alla omständigheter att vara någonting som hon är utestängd från. Det är en viss grupp kvinnor som man kommer att underlätta vardagen för.
Framför allt har man inte ambitionen att få mer jämställda män bland den grupp män som tjänar bra och som är i karriären och kanske den grupp män som också har störst möjlighet att påverka atmosfären, arbetsförhållandena och hur man fördelar arbetet på den egna arbetsplatsen. Det blir mindre jämställda män i karriären, män som inte behöver tänka på hemarbete och fördelning av ansvar för barnen. Det kommer också att påverka hela arbetsplatsen. Jag är väldigt orolig.
Nu har vi fått en högerregering som har prioriterat att kvotera in moderata män och därmed signalerat att man backar från ambitioner på jämställdhetsområdet. Vi har fått en regering som - det har redan visat sig - inte har ambitioner i fråga om jämställdheten när det gäller löner i de egna kanslierna. Vi har fått en regering som har en jämställdhetsminister som har sagt att hon inte är feminist.
Vi har en regering som inte ser könsmaktsordningen, som inte ser patriarkala strukturer. Vi har varit en röst internationellt för jämställdheten. Resultatet är att vi har varit, och är, det mest jämställda landet i världen. Det här kommer att innebära att vi om något år ser att det är en parentes i vår historia.
Man måste ha högre ambitioner än så, och man måste se hur man ska kunna förändra hela samhället i en mer jämställd riktning. Det är inte rimligt att välbeställda familjer ska få lägre skatt för att kunna köpa sig hjälp i hemmet. De har råd att betala det. De har också möjlighet att ha en dialog hemma i familjen. Det kan vara ett problem för yngre aktiva kvinnor, som Veronica Palm beskrev.
När det gäller att ha tid och ork för jobb, familj, samhällsengagemang och fritidsintresse får vi alltid fundera på hur vi ska hitta den rätta balansen. Men vi kan inte köpa oss de möjligheterna på någon annans bekostnad. Jag pratade om Jenny, den ensamstående fyrabarnsmamman med låg inkomst inom Handels som kämpar för att få tillräckligt många timmar för att ekonomin ska gå ihop.
Det kan inte vara så att hon ska betala för att några andra inte ska behöva ta sitt ansvar hemma eller sitt samhällsansvar. Vi har ju en arbetsmarknad som är starkt könsuppdelad, som redan nu gynnar manliga arbetstagare. På det här sättet kommer vi att ytterligare förstärka den delen. Men det finns andra grupper i samhället som verkligen har behov av hjälp i hushållen. Vi har framför allt äldre och svaga personer som behöver ett stöd. Det ser vi inte minst när vi tittar på den demografiska situationen.
Vi kan ju inte heller låtsas att det är ett nollsummespel. Det är klart att om vi prioriterar någonting så prioriterar vi bort någonting annat. Om vi inte gör det precis just nu, så kommer vi att göra det på sikt. Jag är djupt orolig för Nyamko Sabunis låga ambitioner eller avsaknad av ambitioner på jämställdhetsområdet. Nyamko Sabuni! Är din enda ambition på det här området att privatisera vård och omsorg?
Är det den enda ambitionen, som du ser det, för att hantera jämställdhetsfrågorna? Då är det inte mycket till ambition. Men jag vill gärna veta det här och nu, för jag har inte haft möjlighet att ställa den frågan tidigare. Men det är så jag kan sammanfatta det.