Morgan Johansson (S):
Jag ska börja med att reda ut bakgrunden till utredningen. Det visade sig att när Socialdepartementet gjorde en rapport om ekonomiskt utsatta familjer kunde man också konstatera att så många som uppemot 1 000 barnfamiljer vräktes under ett år, det var 2001.
När jag såg det drog jag slutsatsen att det är en situation som aldrig egentligen ska behöva uppstå med gällande lagstiftning och med den struktur som redan finns i kommunerna. Jag undrade då: Vad är det som brister? Vad är det för något som inte fungerar lokalt?
Det var bakgrunden till den utredning som sedan Göran Johansson, en av dem i Sverige som har lång erfarenhet av socialt arbete med de här frågorna, fick i uppdrag att göra och som han nu redovisat. Han föreslog inga lagändringar, däremot en skärpning av socialtjänstförordningen och andra förslag där regeringen själv och myndigheterna kan besluta.
Han kunde ändå konstatera att det viktiga var att försöka se till att socialtjänsten arbetade mer aktivt än vad den gjorde och att man i god tid fick kunskap och vetskap när det hade uppkommit en hyresskuld och när en vräkning var på gång. Det var ofta där som det klickade. Det är den vägen som utredningen föreslår, och jag tror också att det är den riktiga vägen att gå.
Möjligheten att betala hyran direkt från socialtjänst till hyresvärden finns redan och utnyttjas också. I det avseendet föreslog utredningen inte heller någon ändring. Sedan tror jag i och för sig att Solveig Hellquist snävar in frågan alldeles för mycket. Hon säger att huvudfrågan är att familjer kanske inte prioriterar hyresbetalningar.
Det är där hon lägger krutet i sitt anförande. Jag hävdar att det är en alldeles för snäv syn. Den fråga man måste ställa sig är: Varför har vi så många som har så låga inkomster att de har svårt att betala hyran och kan hamna i en hyresskuldssituation? Då blir frågan mycket vidare. Det handlar om den allmänna ekonomiska politiken.
Där har Folkpartiet väldigt mycket att redovisa. Alla insatser som Solveig Hellquist föreslår faller platt till marken om man inte samtidigt har en politik som innebär att låginkomsttagarna får det bättre. Tvärtom har nu högeralliansen en politik som successivt och systematiskt markerar ut låginkomsttagare och försämrar låginkomsttagarnas ekonomiska förhållanden.
Med den politik vi har fört under de senaste åren, sedan 1997, har socialbidragstagandet minskat dramatiskt, 40 % av antalet hushåll som har behövt socialbidrag. 150 000 färre hushåll behöver gå på socialbidrag i dag än 1997. Vi har också sett under de senaste åren att antalet vräkningar nu minskar. Jag fick uppgift om det i går.
Det är en följd av att vi har jobbat med att dels öka sysselsättningen, dels höja reallönerna, dels höja barnbidragen. Dessutom har vi stärkt hela välfärden på den sidan. Men jag bävar för en situation där vi skulle ha ett regeringsskifte och vi fick se de dramatiska nedskärningar i trygghetssystemen som ni nu föreslår. Hur många fler vräkningar skulle vi inte få se då? Hur många fler hushåll skulle vi då inte se gå till socialkontoret?
Hur många fler barn skulle inte behöva hamna i den traumatiska situationen att magasinera sina leksaker och inte kunna ta hem sina kompisar på besök? Det är den sociala situation som högeralliansen målar upp för Sverige inför valrörelsen, som ni har dragit i gång.