Magda Rasmusson (MP):
Det känns jättekul att stå här för första gången. Jag börjar med att instämma i det som Johanna Jönsson sa i sitt inledningsanförande om hur det egentligen känns när vi som bor här i Sverige nu börjar se fram emot semestern, börjar planera den och inleder en ny arbetsvecka, medan vi vet att så många människor runt om i världen inleder sin vecka med att leta efter en fristad.
En av dem är sexåriga Nidal från Syrien som fick sitt ben bortsprängt av en landmina. En annan är 13-åriga Saba som mest av allt önskar sig en molnig himmel eftersom hennes familj och hon då inte lika lätt träffas av bomber från bombplanen. En tredje är Hiba som nyss lämnade landet med sina tre barn men vars man fortfarande är kvar och strider.
Det går att räkna upp en massa olika namn. Men faktum är att vi har fler flyktingar i världen i dag än vi har haft sedan andra världskriget. Det måste vi ta ansvar för. De flesta är flyktingar inom sitt eget land eller i närområdet. En liten andel kommer också till Europa och till Sverige.
Jag är mycket stolt över att Sverige är ett öppet land där vi har en regering och också delar av oppositionen som så tydligt står upp för öppenhet och en stark asylrätt. Men jag är också glad över att vi har denna debatt i dag och över det arbete som regeringen har inlett för att människor som har kommit hit också ska välkomnas ännu bättre in i vårt samhälle. I dag möts nämligen alltför många inte av öppna hjärtan utan av stängda dörrar in till det svenska samhället.
Det handlar om människor med vissa efternamn som har det lite svårare att få komma på en arbetsintervju. Det handlar om att kvinnor i slöjor utsätts för glåpord och stenkastning. Men det handlar också om att vi inte har rustat det svenska samhället i tillräckligt hög grad för jobb, bostäder och utbildning för dem som kommer hit. Många av dem som kommer till Sverige är faktiskt i yrkesaktiv ålder. De har en utbildning, många gånger en högskoleutbildning, och en yrkeserfarenhet.
Men trots det tar det alldeles för lång tid för nyanlända, speciellt för kvinnor, att få sitt första jobb. Ett problem är att nyanlända alltför ofta utmålas som passiva. Visst bär många med sig traumatiska händelser som de måste få stöd och hjälp att bearbeta. Man får aldrig glömma bort att många har oerhört starka drivkrafter att jobba, plugga och ta del av samhället.
Miljöpartiet anser att vi måste bli mycket bättre på att tillvarata det. Sverige är ett fantastiskt land. Med dem som kommer hit i dag kan vi bli ännu bättre. Precis som med invandringen från Latinamerika, Mellanöstern och Balkan på 1980- och 1990-talen kommer Sveriges flyktingmottagande att leda till nya kollegor, nya grannar, vänner och familjemedlemmar som är med och bygger Sveriges välstånd och demokrati i framtiden.
Vårt jobb här i dag är också att se till att alla som befinner sig i vårt land kan ta del av det. Först och främst vet vi att något av det viktigaste vi kan göra är att se till att nyanlända får en bra start här. Det är helt oacceptabelt att så många människor är fast i Migrationsverkets anläggningsboenden, trots att de har beviljats uppehållstillstånd. I dag är det närmare 10 000 människor som inte kan sätta igång med sina liv här.
Medan det verkar råda näst intill konsensus kring att alla EU-länder måste ta ett större ansvar och att alla kommuner måste göra det, förvånar det mig ändå att alla partier i den här kammaren inte stöder den proposition som regeringen har aviserat om att alla kommuner måste ta en del av ansvaret för våra flyktingar. Därför välkomnar vi att regeringen gör just det. En annan del är språket.
För vuxna är jobb kanske den mest avgörande delen för etablering. För att få ett jobb är goda kunskaper i svenska ofta en nyckel. Svenska för invandrare, sfi, måste stärkas och kvaliteten höjas rejält. Vi ser mycket positivt på de förstärkningar som nu görs från regeringens håll. Den tredje delen som jag tänkte komma in på gäller civilsamhällets roll.
Sverige måste bli betydligt bättre på att utnyttja den enorma resurs som våra studieförbund, folkrörelser, idrottsrörelser och andra delar av frivilligorganisationerna innebär. Sverige har en lång tradition av frivilligarbete, och det är också en guldgruva för bättre etablering.
Att regeringen vill inkludera civilsamhällets roll i etableringen ytterligare genom att till exempel rikta särskilda satsningar dit, så att nyanlända kan ta del av studieförbundens verksamhet, kommer att göra stor skillnad. Herr talman! Till sist måste jag också nämna den diskussion om tillfälliga uppehållstillstånd som ett sätt att förbättra integrationen som just nu förs inom flera partier. Jag har egentligen bara en sak att säga om det, nämligen att det inte har någonting med integration att göra.
Vi får aldrig glömma bort att det är människor vi talar om. Det är inte främst siffror, volymer eller procent i statistiken. Det är människor som Nidal, Saba och Hiba. Det är människor som är på jakt efter ett bättre liv. Vår uppgift är att ge dem de bästa förutsättningarna att göra det. Det hoppas jag också att debatten framöver faktiskt kommer att handla om. Vägen till ett Sverige där alla kan nå sina drömmar går aldrig via signalpolitik och försämrad trygghet för de mest utsatta.
En god etablering handlar i stället om att investera i bostäder, att satsa på utbildning och att stärka näringslivet, så att vi får fler jobb i det här landet. Bara på det sättet bygger vi ett Sverige för alla, och vi står bakom regeringen i detta arbete. Jag tänkte avsluta med att referera en politiker från Borlänge. Han sa att de barn som kommer i dag är en gåva inför vår morgondag.
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.