Per Bolund (MP):
Min oro för industrin, som jag också tog upp i en artikel, baserade sig ju på ministerns svar eller kanske snarare bristen på svar om hur fördelningen skulle ske. Det besked jag fick i debatten var just att vi inte skulle ändra någonting, vi skulle bara skära inom alla sektorer. Det var jag orolig för. Som tur är har ministern ändrat sig i det fallet. Det tycker jag är väldigt bra. Miljöministern hävdar som vanligt att Miljöpartiet var delaktigt i det ursprungliga beslutet om tilldelning av utsläppsrätter. Det är visserligen sant, men ministern missar ju att det har skett en hel del sedan dess.
Utvecklingen har gått framåt. Det har gått ett par år sedan det beslutet togs. Med anledning av de senaste årens många klimatlarm, som jag hoppas att ministern inte har missat - kommissionens beslut var faktiskt att skära ned på den svenska bubblan - finns det väldigt starka skäl att ifrågasätta den tidigare inriktningen. Vi tog vårt beslut med en opposition här i riksdagen som hade en helt annan inställning i klimatfrågan än den som finns nu.
Det fanns krafter här i riksdagen som mer än gärna hade slutit upp på en betydligt mer generös tilldelning av utsläppsrätter än den som vi lyckades pressa ned regeringens förslag till. Man kan säga att vi tog vårt beslut när vi hade ett väldigt motstånd, både i opinionen och från politiskt håll medan ni har att fatta beslut med en aldrig tidigare skådad klimatopinion i ryggen. Att ni inte åstadkommer mer är minst sagt svagt, måste jag säga.
Att gå framåt i motvind är betydligt svårare än att stå stilla i medvind, men det är det som regeringen ägnar sig åt nu, tyvärr. Jag kan garantera miljöministern att vi aldrig skulle gå med på en sådan fördelningsplan i dag som innebär ökade utsläpp från fossil elproduktion. Vi tycker att det är ett steg som gör att Sverige går bakåt i klimatfrågan. Det är verkligen inte Miljöpartiets politik. En intressant fråga gäller utsläppshandelssystemet som ju är en del av klimatarbetet.
Men vi har också ett Kyotoåtagande som är det totala målet för hela Sveriges utsläpp. Om fossil energi ska stå för en ökad produktion av växthusgaser - och klimatstationen 2008 konstaterar att med nuvarande beslut kommer utsläppen från energisektorn att öka - tycker vi att det vore intressant att höra vilka sektorer som ska göra neddragningar i stället så att Sverige kan nå sina Kyotomål. Inte tänker väl ministern släppa Kyotoåtagandet, hoppas jag.
Det här motsvarar, som jag sade, 1⁄2 miljon bilar. Då är frågan: Är det bilisterna som ska stå för neddragningen och hur ska i så fall det ske? Eller är det kanske jordbrukssektorn som ska sköta neddragningarna i stället, när nu energisektorn uppenbarligen inte ska göra det. Jag blir inte lugnad av ministerns besked. Jag tycker att det är en väldigt konstig politik att dra ned utsläppsrätter för befintliga verk, där investeringar redan är gjorda.
Det är i och för sig en bra fördelning, men att sedan ge de utsläppsrätterna till nya verk, där investeringar inte är gjorda, som en ren subvention av ny elproduktion med fossila bränslen som ökar utsläppen från energisektorn i Sverige. Det är en väldigt underlig politik. Vi har också sett att det börjar hända saker i EU. I Svenska Dagbladet i dag står det att Sverige kan få krav på sig att ha upp till 55 procent förnybar energi i sin elmix. Det är någonting som jag välkomnar.
Jag tycker att det är ett väldigt bra krav. Men jag vill verkligen gärna veta hur ministern tycker att vi ska kunna uppnå det när man samtidigt ökar utsläppen med 3 procent på Sveriges totala utsläpp från just energisektorn. Hur ska vi då kunna uppnå en hållbar energiproduktion i framtiden? De här verken kommer tyvärr inte bara att stå här under miljöministerns tid som minister utan de kommer att stå här i kanske 50 eller 100 år framåt och fortsätta släppa ut koldioxid.
Vi tycker att det är väldigt tråkigt att regeringen nu binder upp oss för lång tid framöver i en osund energiproduktion som Sverige i stället borde verka för att avveckla så fort som möjligt.