Ingela Nylund Watz (S):
Jag vill tacka Gunnar Andrén för att han deltar i diskussionen. Jag tror att det är väldigt hög tid - och den uppfattningen tror jag faktiskt att näringsministern delar - att komma ifrån den diskussion som handlar om att sätta storstad mot landsbygd. Det är inte det jag har pekat på eller krävt något särskilt om. Jag har inte krävt att regeringen ska göra mer för Stockholmsregionen på bekostnad av någon annan landsände.
Vad jag har begärt är att näringsministern ska försöka sig på att göra en analys av sambandet mellan det som sker, mellan recessionen på Stockholmsregionens arbetsmarknad och näringslivets problem, som nu tornar upp sig i alla branscher i stort sett, och det som sker i övriga landet.
Precis som näringslivet tror jag att ett litet, exportberoende land måste ha väldigt goda kunskaper om de olika sambanden i de underliggande ekonomiska och företagsmässiga förutsättningarna i hela landet. Annars kommer vi att stå chanslösa.
Näringsministern andas att det är mer av samma medicin som regeringen har prövat i sju år som ska lösa de problem som finns också i Stockholmsregionen. Nu har regeringen regerat i sju år. Alla instrument är prövade. De har inte gett någon effekt. Då är det lätt att som regering fly och säga: De skulle nog ha gett bättre effekt om vi inte hade en global kris. Men så enkelt är det inte.
Det är precis som Gunnar Andrén säger: Förutom att arbetslösheten i Stockholmsregionen nu når de nivåer som Fredrik Reinfeldt år 2006 kallade massarbetslöshet har vi ett annat strukturellt problem som regeringen måste adressera, nämligen att långtidsarbetslösheten biter sig fast här hårdare än på många andra håll i landet.
Det finns också en kategori medborgare som är mycket större i vår del av landet än på många andra håll, nämligen invandrare som redan innan den kris vi nu ser var mycket långt från arbetsmarknaden och som nu riskerar att hamna ännu längre från arbetsmarknaden.
Det finns alltså flera strukturella problem som är mycket mer komplexa än i den typ av orter som Annie Lööf hänvisar till, alltså till exempel Säffle och andra orter där man är beroende av en enda industri.
Vad jag efterlyser är att regeringen och ytterst näringsministern, som ändå ansvarar för att hela Sverige ska ha ett livskraftigt näringsliv så att vi kan ha folk i jobb, gör en mer djuplodande analys av sambanden.
Det återstår att se vad regeringen mäktar med det sista året av regeringsinnehavet, men jag tror inte att den medicin som regeringen hittills har ordinerat kommer att räcka för att åtgärda de strukturella problem som vi ser i övriga Sverige eller i Stockholmsregionen.
Jag hoppas verkligen att näringsministern på allvar ser att om nu Stockholmsregionen bromsar in så kraftigt, vilket handelskammaren förtjänstfullt har påtalat, kommer det att innebära ytterligare problem, inte minst med att få in de långtidsarbetslösa på arbetsmarknaden. Då måste det nog till andra verktyg.
Att vänta på att förverkliga en innovationsstrategi kan nog vara gott och väl - det kanske räcker på lång sikt - men vad är näringsministern beredd att vidta för åtgärder här och nu för att se till att storstadsregionerna, som ändå är motorer för sysselsättning i vårt land, inte knäcks?