KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Låt mig summera några saker. Regeringen har under 2009-2013 tillfört resurser till Arbetsmiljöverket. Det handlar om både information och tillsyn. Här har särskilt fokus lagts på branscher och arbetsplatser som traditionellt är olycksdrabbade och där stora risker för allvarliga olycksfall finns. Även nästa år förstärker regeringen myndighetens resurser särskilt till kunskapsspridning.
Kunskap och informationsinsatser är otroligt viktiga verktyg för att minska arbetsplatsolyckorna och även dödsolyckor, som interpellationen handlar om. En god arbetsmiljö är att ingen förolyckas på jobbet. Det handlar inte bara om regler, förbud och mer resurser. Det handlar också som jag tidigare sagt om samverkan. För att våra arbetsplatser ska präglas av en säker och god arbetsmiljö måste samarbetet fungera.
Det måste fungera ännu bättre eftersom det ofta är ännu fler parter på arbetsmarknaden i dag än det var för 20-30 år sedan. Det finns många entreprenörer i olika företag. Ansvaret ligger på arbetsgivaren. Men skyddsombud, inspektörer och parterna är med och skapar en god, trygg och säker arbetsmiljö. Det är viktigt att alla deltar i det arbetet.
Avslutningsvis vill jag ändå säga någonting om den lite större bilden när vi nu talar om antal olyckor. Det är inte statistik för mig utan människor. Det är ändå så att det trendmässigt har minskar under många år. Räknar vi både arbetstagare och egenföretagare omkom i genomsnitt 138 personer årligen under 80-talet och 95 personer årligen under 90-talet.
Hittills under 2000-talet har i medeltal ca 60 personer förolyckats per år. Under 2011 var det 57, och under 2012 inträffade 45 dödsolyckor. Varje enda en av de olyckorna är en för mycket. Men det har faktiskt minskat. Arbetsmarknaden och arbetsplatser förändras.
I regeringens arbetsmiljöpolitiska handlingsplan har vi lyft fram att arbetsmiljöarbetet kommer att fortsätta att behöva anpassas utifrån de nya förutsättningar som finns på arbetsmarknaden. Det är därför som jag gång på gång både i denna debatt och i den tidigare vi hade lyfter fram att det är viktigt med både tillsyn och information och kunskapsspridning. Det ska också anpassas efter ändrade förhållanden så att ingen ska behöva dö på jobbet.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för interpellationen, Sven-Erik Bucht. När det gäller frågan om byggarbetsplatser hade vi en hel interpellationsdebatt på eftermiddagen som Sven-Erik Bucht gärna hade kunnat få delta i. Det är en speciell bransch, och vi var inne på det. Där krävs särskilda resurser och ett speciellt sätt att jobba. Det är därför det finns ett byggherreansvar, ett samordningsansvar, och så vidare. Det var en debatt vi hade tidigare som du gärna hade fått delta i. Jag följer självklart denna fråga noga.
Jag har nära kontakt med parterna och kommer att fortsätta att ha det i arbetsmiljöfrågor. Jag tror att vi i denna kammare kommer att fortsätta att diskutera hur vi kan förbättra arbetsmiljön. I grund och botten har vi samma målsättning. Vi ser lite olika på resurser och fördelning och kanske lite olika på verktyg. Jag är helt övertygad om att vi har ett enat mål, nämligen att ingen ska behöva dö på jobbet i Sverige. Vi ser att det går i rätt riktning. Men vi behöver komma nedåt.
Ingen människa som går till jobbet ska behöva dö. Vi kommer att jobba på många olika sätt för att uppnå det tillsammans med parterna. Vi ska inte glömma att arbetsgivaren har huvudansvaret. Det måste vi påminna om. Det ska vi påminna om också när vi är ute och besöker arbetsgivare.
Elisabeth Svantesson (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta skyndsamma åtgärder för att ändra regelverket för visstidsanställningar med anledning av EU-kommissionens kompletterande motiverade yttrande. Sverige tog emot yttrandet den 22 april 2014. Regeringen har en god kommunikation med kommissionen. Jag kan konstatera att en del av den kritik som kommissionen tidigare framfört inte längre kvarstår. Det är naturligtvis positivt. I de delar där kommissionen fortfarande har synpunkter på det svenska systemet svarade Sverige kommissionen den 19 juni 2014.
Regeringen anser att Sveriges regler lever upp till EU:s krav. Utgångspunkten i svaret på yttrandet är därför att anställningsskyddslagen erbjuder ett verkligt skydd mot missbruk av på varandra följande visstidsanställningar. Detta skydd svarar väl mot visstidsdirektivets krav.
Samtidigt vill regeringen, inte minst mot bakgrund av den debatt som förs i frågan, skapa sig en bättre bild av hur det förhåller sig med förekomsten av längre perioder av på varandra följande tidsbegränsade anställningar hos en och samma arbetsgivare i Sverige. Regeringskansliet har därför genom Arbetsmarknadsdepartementet uppdragit åt SCB att förbereda genomförandet av en statistisk undersökning kring detta. Utan en bättre bild av läget är det inte lämpligt att överväga eventuella åtgärder.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar Eva-Lena Jansson för interpellationen. Visstidsanställningarna är, som också nämnts innan, ett viktigt komplement och en väg in på arbetsmarknaden för många, särskilt unga. Men oavsett anställningsform är det självklart att ingen ska utnyttjas på svensk arbetsmarknad utan omfattas av sjysta villkor. Det är vår utgångspunkt. Vad den här diskussionen handlar om är dock lagstiftningen, om lagen ska ändras eller inte. Regeringen anser i grunden att de regler vi har lever upp till EU:s krav.
Kommissionen har också släppt en del av sin kritik under den här processen, vilket är positivt. Det visar att vi har en konstruktiv dialog där kommissionen också tar intryck av våra argument. För alla tidsbegränsade anställningar i LAS finns det antingen tidsgränser eller krav på att vissa objektiva förutsättningar ska vara uppfyllda. Den allmänna visstidsanställningen övergår till exempel till en tillsvidareanställning efter sammanlagt två års anställning inom en period på fem år.
En säsongsanställning är kopplad till årstidernas växling. Utöver det har vi företrädesrätt och en skyldighet att överlägga med facket och den anställde när anställningen upphör. Sammantaget anser vi att det här regelverket ger det skydd mot missbruk som visstidsdirektivet kräver. Sverige har tagit kommissionens kritik på allvar och tidigare också gått med på att förtydliga lagen, även om vi i grunden tycker att den uppfyller visstidsdirektivet.
Vi har lagt fram två olika förslag, men det har absolut inte funnits tillräckligt brett stöd för dem. Parterna verkar som sagt ha väldigt skilda uppfattningar om huruvida det nu föreligger ett missbruk av visstidsanställningar eller inte. När det då påstås saker i debatten tycker jag att det är viktigt att fakta reds ut. Jag vill helt enkelt veta hur saker och ting förhåller sig.
Skulle ny information framkomma efter den kartläggning som vi vill att SCB går till djupet med och gör ska vi självklart på nytt titta på detta. Vi är beredda att ta ansvar för den svenska arbetsmarknaden genom att först se om något behöver åtgärdas innan vi vidtar åtgärder i lagstiftning som kan försvåra för unga och för andra med svårighet att finna en plats på arbetsmarknaden.
Elisabeth Svantesson (M):
Sedan 2006 har fler än en kvarts miljon människor fått ett jobb att gå till. Jag har sagt många gånger i talarstolen och vill även avsluta denna debatt med att det inte är en slump, utan det handlar om en målmedveten politik med reformer som leder till fler jobb. Vårt mål är att ytterligare 350 000 ska få ett jobb att gå till med allt vad det innebär av gemenskap, egen försörjning och trygghet. Fast jobb ska vara grunden på svensk arbetsmarknad och är också det.
Om det tror jag att Eva-Lena Jansson är helt överens. Det naturliga är ett fast jobb, och så ser det också ut i de allra flesta fallen. Av alla anställda på svensk arbetsmarknad hade förra året ungefär 80 procent en tillsvidareanställning, det vill säga en fast anställning, och det har legat på samma nivå under de senaste 25 åren.
Andelen tidsbegränsade anställningar har också varit ungefär densamma som under Socialdemokraternas tid. Det varierar dock mellan olika branscher. En siffra som jag tycker är viktig att lyfta fram i sammanhanget kommer från Eurostat. Den visar att Sverige är ett av de länder i Europa som har allra störst flöde från tillfälliga anställningar till fasta jobb.
Enligt kvartalsstatistiken är det ungefär 100 000 personer i Sverige som går från arbetslöshet till arbete varje kvartal. Av dem går ungefär 20 000 till fast anställning medan lejonparten, hela 80 000, får en visstidsanställning. Dessutom går varje kvartal 70 000 personer från en visstidsanställning till fast jobb. Detta är viktigt, för det bekräftar att visstidsanställningar är en viktig bro in på arbetsmarknaden och ofta leder till fast jobb.
Fast jobb är grunden, och visstidsanställningar är ett viktigt komplement som inte ska missbrukas. Den stora frågan är om lagstiftningen ska ändras. Jag menar, och har sagt många gånger i kammaren, att vi behöver ta reda på mer om hur det förhåller dig. Jag tycker att det är oroande att vissa förbund avtalar bort det som gäller i dag. Inom Unionen har det tecknats avtal som ger möjlighet att stapla visstidsanställningar i upp till tio år.
Unionen är som ni vet en del av TCO. Detta kan vara problematiskt, för parterna har en viktig makt över arbetsmarknadens avtal.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för debatten, Eva-Lena Jansson! Jag har varit arbetsmarknadsminister i tio månader och kan konstatera att det är sällan Socialdemokraterna tycker att vi svarar på frågan. Men det handlar nog mer om att vi ger svar som ni inte är så nöjda med. Vi har ju vissa skiljelinjer i svensk politik, och det är bra. Min utgångspunkt är och kommer även framöver att vara att jobben ska bli fler och komma fler till del. Vi ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad.
Just i detta fall ser regeringen att Sverige lever upp till visstidsdirektivet, och därför har vi en konstruktiv dialog med kommissionen. Jag vill tacka för denna interpellationsdebatt och även tacka Riksdagsförvaltningen för detta riksmöte. Jag önskar er alla en trevlig sommar.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Monica Green och Ylva Johansson, för interpellationerna! Att fler människor ska ha ett jobb att gå till är en av mina allra viktigaste frågor. Långtidsarbetslöshet - där människor har stått utanför arbetsmarknaden under en lång tid - är en alldeles särskild utmaning. Politik kan bland annat rusta, stötta och matcha människor på vägen till jobb.
Men jobben behöver också bli fler. Här finns en skiljelinje i kammaren. Antingen fortsätter vi att förbättra ekonomins tillväxtförmåga och företagarnas villkor så att fler företag startar, växer och anställer. Eller så gör vi som Socialdemokraterna föreslår, det vill säga höjer skatter och gör det dyrare för företag att anställa. Det är en politik där jobb slås ut.
Jag ser också en annan skiljelinje, nämligen att Ylva Johansson säger att de ger riktiga jobb. Än en gång råder en skiljelinje i synen på hur jobben växer fram i ekonomin. Vi tror att det är offentliga och privata arbetsgivare som tar initiativ där det behövs för att jobben ska växa till. Vi sänker trösklar och ger stöd för att detta ska bli verklighet. Det finns en tydlig skiljelinje. Vi kommer att debattera frågan i fortsättningen i kväll.
Jag är övertygad om att jobben växer till när kostnaderna och skatterna för att anställa sänks för företagen och när man jobbar aktivt för att människor som länge har stått utanför arbetsmarknaden också ska få möjlighet att komma in med hjälp av olika former av stöd. Det gäller också nästa interpellationsdebatt.
Elisabeth Svantesson (M):
Ann-Christin Ahlberg har frågat mig om jag avser att reglera så att arbetsgivare inte kan överutnyttja anställningsstöd. Jag vill först förtydliga att det finns ett omfattande regelverk som bland annat syftar till att förhindra ett överutnyttjande eller ett felaktigt utnyttjande av anställningsstöd.
Av Arbetsförmedlingens instruktion framgår att verksamheten dels ska utformas så att den inte snedvrider konkurrensförutsättningarna på arbetsmarknaden, dels inte ska bidra till att arbetstillfällen trängs undan såvida det inte kan anses arbetsmarknadspolitiskt motiverat. Det framgår också att Arbetsförmedlingen ska säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott. I det arbetet ska Arbetsförmedlingen samverka med berörda parter.
Men regeringen har tagit ytterligare steg i den fråga som Ann-Christin Ahlberg tar upp. I mars i år tillsatte regeringen en utredning som ska kartlägga förekomsten av oegentligheter, överutnyttjande och andra felaktigheter i samband med utbetalning av de ekonomiska ersättningar som lämnas till arbetsgivare och externa leverantörer av tjänster för stöd till personer med svag förankring på arbetsmarknaden. Utredningen ska också föreslå åtgärder som syftar till att motverka sådana felaktigheter.
Utredningen har ett år på sig. Om det av utredningen framkommer att det finns ytterligare behov av reglering kommer regeringen att överväga att ta de initiativ som behövs.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Ann-Christin Ahlberg, för din fråga! Min och regeringens mest prioriterade område är jobben. Alla har inte möjlighet att hävda sig på arbetsmarknaden på lika villkor. Därför är det viktigt att det finns anställningsstöd som kan överbrygga hinder för anställning. Alla som kan arbeta ska få stöd och hjälp för att kunna göra det. För en person som har varit borta från arbetsmarknaden i många år är ju en lönesubvention ett bra sätt för att man ska kunna ta sig tillbaka till arbetslivet.
Det handlar om riktiga jobb med riktiga löner. Jag tycker att det är bättre att ge människor chansen till en anställning med stöd än att - som Socialdemokraterna gjorde - förtidspensionera bort människor från arbetsmarknaden. Samtidigt vill jag vara tydlig med att stödet syftar till överbrygga hinder för anställning. Jag håller med Ann-Christin Ahlberg om att stödet inte får överutnyttjas och inte heller bidra till en snedvriden konkurrens på skattebetalarnas bekostnad.
Rätt stöd ska gå till rätt arbetsgivare för rätt ändamål. Allt annat är oacceptabelt. Som jag nämnde i mitt interpellationssvar finns det en reglering för detta. Men vi vill gå ännu längre. Det finns tecken på att arbetsgivare inom vissa branscher utnyttjar stödet på ett felaktigt sätt. Det är därför som regeringen har tillsatt en utredning som ska titta just på överutnyttjande och andra felaktigheter, vilket jag tror är väldigt väsentligt.
Utredningen ska också titta på om rutinerna hos Arbetsförmedlingen inför beslut om stöd är tillräckliga och ändamålsenliga. När det gäller praxis är det ju Arbetsförmedlingen som tolkar regelverket, och praxis skapas ju genom beslut i domstol. Men jag är inte övertygad om att en begränsning till ett visst antal anställda är rätt väg att gå.
Och jag är inte beredd att fatta några beslut innan jag har sett vad utredningen kommer fram till. Den ska vara klar i mars 2014.
Elisabeth Svantesson (M):
Det är viktigt att poängtera att de allra flesta personer som har beviljats anställningsstöd finns hos arbetsgivare som är sjysta. Vi är väldigt överens, Ann-Christine Ahlberg och jag, om att allt annat är förkastligt. Som jag inledde med finns det ett tydligt regelverk för vad som gäller kring detta.
Jag förväntar mig att Arbetsförmedlingen utför kontroller och verkligen tar på allvar att stödet inte ska snedvrida konkurrens och att det ska vara ett sjyst företag. Uppenbarligen fungerar det inte alltid. Det är också därför som den här utredningen har tillsatts.
Men det finns alltså ett regelverk. Det är många grupper som står utanför arbetsmarknaden som har fått det svårare, och det är många som har varit utan arbete under lång tid. Därför behövs det fler företag, inte färre och fler arbetsgivare, inte färre som öppnar dörren och anställer personer som befinner sig långt ifrån arbetsmarknaden. Men som jag sade tidigare ska det vara med sjysta villkor. Vi har sett att det har funnits brister och oseriösa företag, som Ann-Christin Ahlberg också var inne på.
Även Arbetsförmedlingen har ibland brustit i kontroll. Detta är någonting som Arbetsförmedlingen har jobbat aktivt med under senare tid. Det är också viktigt att man, om man som anställd upplever att det finns brister, slår larm till Arbetsförmedlingen så att felen kan rättas till och att oseriösa aktörer stoppas. Vi kan aldrig acceptera fusk och överutnyttjande.
Skattebetalarnas pengar ska användas på rätt sätt och inte gå till oseriösa aktörer utan de ska gå till de människor som behöver stöd och där de har ett sjyst jobb.
Elisabeth Svantesson (M):
Det är som jag har sagt viktigt att Arbetsförmedlingen samverkar. Det ligger i dess instruktion. Hur man gör detta är det upp till Arbetsförmedlingen att avgöra. Det är Arbetsförmedlingen själv som tolkar och gör det på bästa sätt i olika situationer. Självklart är det viktigt med ett samtal när det finns en part att samtala med. Det är också Arbetsförmedlingen som tolkar regelverket vad gäller antalet anställda.
Jag är inte säker på att en begränsning till exempelvis fem, som var något slags praxis tidigare, skulle vara rätt väg att gå. Det kan finnas små arbetsgivare som mycket väl kan vara fantastiska arbetsgivare som öppnar dörren för någon som har stått långt från arbetsmarknaden länge. Jag tror inte att antalet alltid är det väsentliga.
Det viktigaste är att en person kommer in och får ett jobb med sjysta villkor, att det är ett jobb där man får vara med och bidra och där man inte snedvrider konkurrens och att det inte är ett oseriöst företag. Det är utgångspunkten. Regleringen är sådan redan i dag. Vi vill ändå se över det här ytterligare, eftersom vi har fått signaler att det finns ett överutnyttjande, för att se om det finns mer saker som behöver göras. Vi tar frågan på stort allvar.
Elisabeth Svantesson (M):
Kerstin Nilsson har frågat mig vad jag avser att göra för att personer som bedöms ha ett funktionshinder på arbetsmarknaden ska få en chans till ett arbete och egen försörjning. Jag vill börja med att säga att den grundläggande utgångspunkten för regeringens politik är att alla människors kompetens ska tas till vara. Regeringen har därför genomfört en rad reformer för att öka både arbetsutbudet och efterfrågan på arbetskraft och särskilt bland grupper som har en svag förankring på arbetsmarknaden.
Personer med funktionsnedsättning, och i synnerhet personer med nedsatt arbetsförmåga, har många gånger svårt att hävda sig i konkurrensen på arbetsmarknaden. Det är en särskild utmaning att bryta långtidsarbetslösheten för denna grupp. Regeringen har tagit fram en generell strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken som omfattar flera politikområden, inklusive arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingen har fått i uppdrag att arbeta enligt de delmål som slagits fast för myndigheten.
Dessa är bland annat inriktade mot att en större andel arbetssökande med funktionsnedsättning ska få anställning eller utbildning. Insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga utgör i dag en betydande del av Arbetsförmedlingens åtgärder. Under 2012 hade till exempel i genomsnitt närmare 89 000 personer en subventionerad anställning som var särskilt riktad till personer med funktionsnedsättning.
Utöver detta får många stöd via nystartsjobb eller andra anställningsstöd och insatser. Regeringen har både skjutit till resurser och ökat möjligheterna för Arbetsförmedlingen att mer flexibelt använda stödformerna, så att dessa bättre kan möta individuella behov. Detta har medfört att fler personer får del av de särskilda insatser som finns för arbetssökande med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga.
Även antalet personer som går till arbete eller utbildning har ökat de senare åren. Arbetet med att underlätta övergång till arbete och utbildning pågår kontinuerligt. I budgetpropositionen för 2014 presenterade regeringen dels generella satsningar för att bryta långtidsarbetslösheten, dels en riktad satsning på utvecklingsanställningar inom Samhall AB.
Satsningen på anställningar inom Samhall AB syftar till att möjliggöra fler anställningar för personer i sysselsättningsfasen som har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Avslutningsvis vill jag även säga att det är viktigt att komma ihåg att stöden ska grundas på en individuell och sammantagen bedömning av arbetsförmågan vid funktionsnedsättning. Arbetssökande ska så tidigt som möjligt få korrekt stöd, och stöden ska utgå ifrån individens behov.
Elisabeth Svantesson (M):
Som jag sade inledningsvis är utgångspunkten för regeringens politik att alla människors kompetens ska tas till vara. Regeringens mål har varit och är fortsatt full sysselsättning. Alla som kan och vill arbeta ska också ha möjlighet att göra det utifrån sina förutsättningar.
En av anledningarna till att antalet personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har ökat är en kraftig nedgång i ekonomin i samband med finanskrisen. Det innebar att många personer, både med och utan funktionsnedsättning, förlorade sina jobb och har det svårare i konkurrensen på väg tillbaka.
Ytterligare en anledning till att antalet personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har ökat är att fler personer som tidigare var långtidssjukskrivna men som har en arbetsförmåga nu finns inskrivna hos Arbetsförmedlingen. Det är i grunden någonting positivt att sjukförsäkringsreformen har medfört att personer nu står närmare arbetsmarknaden. Inte desto mindre är utmaningen väldigt stor.
Antalet personer som tar del av stöd inriktade på denna grupp har ökat under senare år. Senast den 1 oktober kom Arbetsförmedlingen med ett pressmeddelande som löd: "Vanligare att personer med funktionsnedsättning får jobb. - - - Under perioden maj-augusti 2013 i år gick totalt 19 700 personer med en dokumenterad funktionsnedsättning till arbete med eller utan stöd, nystartsjobb eller reguljär utbildning."
Jag tycker att det är gott, men vi behöver se ännu mer av detta. För att öka möjligheterna för dessa personer att få anställning föreslår regeringen ytterligare reformer i budgetpropositionen för nästa år. Bland annat handlar det om den särskilda satsningen på utvecklingsanställningar.
Vi permanentar det förstärkta handledarstödet inom det särskilda anställningsstödet, men vi förlänger också det stödets längd från ett till längst två år. Sedan har Arbetsförmedlingen fått ett uppdrag att genomföra ett praktikantprogram för personer med funktionsnedsättning inom de statliga myndigheterna. Vi har också skjutit till medel och ökat möjligheterna för Arbetsförmedlingen att mer flexibelt använda stödformerna för att minska arbetslösheten för denna grupp.
Mycket måste göras. Jag ska säga någonting kort om kodningen. Det är Arbetsförmedlingen som sköter den delen. Det är viktigt att komma ihåg att en funktionsnedsättning ska styrkas genom ett läkarutlåtande eller underlag från andra myndigheter eller specialister. Det är en av grunderna för kodningen - det är viktigt att ha med sig. Det är också viktigt att det tillämpas.