Göran Hägglund (KD):
Det har ställts väldigt många frågor, och säkert kommer opponenterna att få tillfälle att säga att jag inte har svarat på deras frågor. Det beror på att det har ställts många frågor och att en lång rad av dem ligger lite vid sidan av ämnet för interpellationen. Låt mig dock få en möjlighet att börja med att resonera om bakgrunden till de förändringar vi har gjort. Sverige hade i Europa den näst lägsta apotekstillgängligheten över huvud taget. Det gick alltså väldigt många människor per apotek.
Genom att vi nu har omreglerat finns det över 300 nya apotek. Närheten har för de flesta människor ökat dramatiskt. Människor som med bil når ett apotek inom fem minuter utgör en stor andel, och de som når ett apotek inom tio minuter utgör förstås en ännu större andel. De allra flesta har fått en mycket större närhet. Däri ligger någonting viktigt.
Låt mig därutöver säga att öppettiderna för apoteken i Sverige i genomsnitt har ökat med tio timmar. Snacka om kundanpassning! Snacka om att anpassa sig till människors behov av att få tag i läkemedel! Detta är otroligt viktigt. Den så kallade 24-timmarsregeln har funnits under lång tid och tillämpades av Apoteket AB när de hade monopolsituationen.
De nådde aldrig det mål de själva satte upp, nämligen 96 procent. Det var alltså Apoteket AB:s eget mål - 96 procent skulle de nå. De nådde aldrig dithän. I dag visar mätningar vi kan ta del av att det ligger omkring samma nivå. Den myndighet som tittar på detta, TLV, säger att tillgängligheten ligger på ungefär samma nivå.
När vi omreglerade var vi förstås angelägna om att man skulle kunna få tag på läkemedel. Jag tror att var och en som tänker på detta inser att varje apotek inte kommer att vid varje enskilt tillfälle ha tillgång till varje förpackningstyp av varje läkemedel. Det är många tusen produkter det handlar om.
Vi skärpte då 24-timmarsregeln som hade praktiserats för Apoteket AB, så den är i dag mycket tuffare. Vi vet inte om tillgängligheten inom ramen för den regeln har förändrats eller inte. Det kan vi inte svara på, för vi har skärpt regelverket. Låt mig också få stryka under att det finns en överenskommelse mellan aktörerna som innebär att man ska hjälpa kunderna.
Till exempel om det kommer en äldre dam som har jättestora behov av ett visst läkemedel ska man hjälpa henne, även om det innebär att man får hänvisa till en konkurrent på andra sidan gatan, att få de läkemedel som hon i det här exemplet behöver. Varför valde regeringen inte att i stället tvinga, så att säga, Apoteket AB och monopolet att öppna nya apotek?
Ja, Apoteket självt sade att man hade kommit till vägs ände. Utvecklingen var sådan, som jag tror att Ulla Andersson kan dra sig till minnes, att antalet apotek i Sverige löpande minskade; man lade ned apotek efter apotek. Nu har vi fått över 300 nya apotek, och då surar vänstern. Det tycker jag är rätt förvånande. Varför ska man betala för att upprätthålla apoteksverksamhet?
Ja, det hade vi säkert fått göra, oavsett om vi hade haft ett monopol eller inte, på det ena eller andra sättet för verksamheter som inte är lönsamma om vi som politiker har en ambition att människor över hela landet ska kunna få tillgång till sina läkemedel. Och det vill jag ändå tro att vi här i kammaren är överens om. Då gäller det att hitta en smart mekanism här. Jag säger inte att precis den apoteksstruktur som vi har i dag kommer att bestå i evig tid.
Men jag tycker att det är viktigt att vi är beredda att säkerställa att människor som annars skulle få orimligt långt till sina läkemedel får en möjlighet att få tag i dem i hygglig närhet.