Gustav Fridolin (MP):
Daniel Riazat har frågat om jag är beredd till breda samtal om hur vi kan gå vidare. Svaret på den frågan är ja. Det är inom ramen för en skolkommission som vi för den typen av breda samtal. Riksdagens partier kommer sannolikt genom en parlamentarisk referensgrupp att vara knutna till en skolkommission och ha möjlighet att möta den pedagogiska forskningen och professionen i samtal om hur man stärker bland annat likvärdigheten i svensk skola. Där ska den typen av resonemang föras. Dessa resonemang kommer att vara rätt komplicerade. Så är det.
Tänk tillbaka till åren omkring 1989, 1990 och 1991. Varken Daniel Riazat eller jag hade nog tänkt att vi skulle stå här vid det här laget. Tänk om våra företrädare från våra partier då hade sett oss; när vänsterpartisten argumenterade stenhårt för att genomföra kommunaliseringen av svensk skola, och miljöpartisten argumenterade lika stenhårt för att den riskerade likvärdigheten och snarare ville stärka rektorerna än kommunerna. Då var det ett läge där uppenbart våra två partier drog andra slutsatser.
Nu skedde det - och det fattades många andra beslut därefter. Vissa beslut var Daniel Riazats parti med på, vissa var mitt parti med på och vissa var inget av våra två partier med på utan andra partier drev igenom dem under de kommande åren. Sammantaget ledde dessa beslut till ett skolsystem där - för att återge Skolinspektionens sammanfattning - styrkedjan i dag brister. OECD beskrev detta tydligt när de under två veckor reste runt i Sverige. De frågade alla företrädare de mötte efter vem som är ansvarig för svensk skola.
De fick många och långa svar, men de fick inte två lika svar. Inte två personer i det svenska skolsystemet kunde ge samma svar på frågan om vem som är ansvarig. Då brister styrkedjan - den fungerar inte. Nu har vi ett läge där Miljöpartiet har fått ansvaret att sitta i regeringen. Då är vi också ansvariga för att städa upp. En sådan uppstädning och stärkning av styrkedjan kan ske inom ramen för en skolkommission. Det kommer inte att vara lätt.
Det finns i bland i debatten en tendens att beskriva saker som att det ska finnas antingen en statlig skola eller en kommunal skola. Begreppet kommunalisering och förstatligande leder tankarna dit. Men det är inte sant. Det har alltid varit så att stat och kommun har haft olika ansvar i svensk skola, och det ser likadant ut i dag. Ansvaret har flyttats lite fram och tillbaka till de olika aktörerna, men både stat och kommun har alltid varit med och haft olika former av ansvar för svensk skola.
Så kommer det också alltid att vara. I skolkommissionen kommer man att diskutera vad som bör justeras i ansvarsfördelningen och hur den kan tydliggöras så att styrkedjan håller hela vägen från stat till enskilda lärare i klassrummen. Ekonomin som Daniel Riazat lyfter fram är en fråga.
Vi drar slutsatsen, och den drogs också nyligen av Riksrevisionen, att vi i dag inte har en fungerande styrning av ekonomin till svensk skola från statligt håll på det sättet att vi vet att de beslut vi fattar verkligen leder till en finansiering som märks i klassrummet.
Daniel Riazat och jag kan fatta beslut som ändrar förutsättningarna för de nationella proven på ett sätt så att de påverkar läraren i klassrummet, men vi vet inte om de pengar som sedan anslås verkligen landar i något som förbättrar förutsättningarna för lärarna att genomföra den nya uppgiften. Det har vi sett gång efter annan. Då brister möjligheterna att få ekonomin att fungera i styrkedjan. Daniel Riazat säger att detta är definitivt en fråga där vi behöver samsyn. Jag håller verkligen med om det.
En av de sämsta sakerna med kommunaliseringen, oavsett vad man tyckte om det enskilda beslutet, var att beslutet var det första av många stora skolpolitiska beslut som genomdrevs av en mycket liten majoritet i Sveriges riksdag och mot många av lärarna. Skolpolitik som bedrivs på det sättet försvagar professionen. Då vet inte lärare och rektorer om det som sägs i dag gäller i morgon. Det är den traditionen vi behöver bryta med.
Det som görs ska vara förankrat bland lärarnas organisationer och berett i politiken. Då är en skolkommission formen för att göra det.