Richard Jomshof (SD):
År 2001 blev det tillåtet för föräldrar att omskära sina söner av religiösa skäl. År 2007 presenterade Socialstyrelsen en rapport i vilken man föreslog att det skulle införas en lagstadgad "rätt" för icke-medicinsk omskärelse på pojkar inom hälso- och sjukvården samt att landstingen skulle få en motsvarande skyldighet att utföra detta.
Även om det inte finns något sådant lagstadgat tvång för våra landsting i dag finns det däremot en rekommendation från Sveriges Kommuner och Landsting från 2009 som innebär att alla landsting ska erbjuda icke-medicinsk omskärelse. Ett stort antal landsting har dock valt att inte följa denna rekommendation, vilket bland annat försvaras med bristfällig ekonomi och att man inte ser det som sjukvård. I fjol valde till exempel Region Skåne att ta bort subventionerna för dessa ingrepp och att överlåta åt föräldrarna att själva stå för kostnaden.
I dag är det 7 av 21 regioner och landsting som utför eller subventionerar detta. Fru talman! Kritiken mot icke-medicinsk omskärelse är omfattande.
Sammanlagt elva debattörer, däribland Bengt Westerberg, professor Staffan Bergström vid Karolinska institutet och överläkare Gunnar Göthberg vid Drottning Silvias barn- och ungdomssjukhus i Göteborg, skrev följande i en debattartikel i DN 2011: "Att visa empati och respekt för vuxna människor som önskar skära i sina barns friska kroppar innebär emellertid ett ställningstagande som vänder barnen ryggen.
Empati och respekt bör i detta sammanhang visas de som ingreppet utförs på, inte för dem som står vid sidan av och firar den oåterkalleliga märkningen av barnet."
I februari 2012 kunde vi läsa i Göteborgs-Posten att Svenska Barnläkarföreningen hade vänt sig till Socialstyrelsen med en skrivelse där man tar ställning mot icke-medicinsk omskärelse - detta eftersom ingreppet kränker det enskilda barnets integritet och självbestämmande över såväl den egna kroppen som framtida religiös uppfattning.
I september 2013 undertecknade Vårdförbundets förbundsordförande en debattartikel tillsammans med bland andra Barnombudsmannen i vilken man skriver: "Att omskära ett barn utan medicinsk grund och utan att barnet har samtyckt bryter enligt vår mening mot barnets mänskliga rättigheter och mot grundläggande medicinsk-etiska principer.
Mot bakgrund av att ingreppet är oåterkalleligt och kan leda till allvarliga komplikationer ser vi det som grundläggande att föräldrarätten inte sätts före barnets rätt till medbestämmande, kroppslig integritet och skydd mot skadliga sedvänjor."
Den 16 januari i år gjorde Sjuksköterskornas etiska råd följande uttalande: "Sjuksköterskornas etiska råd anser att omskärelse av pojkar som inte är medicinskt motiverad är oförenlig med barnets rätt till integritet, självbestämmande och barnets bästa enligt FN:s konvention om barns rättigheter. Ingreppet bör endast utföras om den som berörs kan ge sitt samtycke till åtgärden.
- - - Sjuksköterskor ska ha patientens hälsa som det främsta målet och aldrig frångå principen om människors lika värde. Sjuksköterskor har ett etiskt ansvar att respektera mänskliga rättigheter och ingripa när människors hälsa hotas. Därför bör inte sjuksköterskor medverka till icke-medicinsk omskärelse av pojkar."
Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga till socialminister Annika Strandhäll: Vad anser socialministern om de argument som professionen och dessa instanser framför?