KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Forssell (M):
Om jag var i Gabriel Wikströms kläder skulle jag nog vara lite försiktig med att ta upp just de ekonomiska anslagen till idrottsrörelsen. Där har det så sent som i valrörelsen ställts ut omfattande löften, och bilden man får när man talar med många i idrottsrörelsen är att regeringen inte alls har nått upp till det man har lovat. Det skulle jag alltså vara lite försiktig med. Den här interpellationen har dock egentligen en annan utgångspunkt. Frågan är snarare hur vi når dem som inte omfattas av idrottsrörelsen.
Det handlar om dem som i dag inte idrottar - de som inte spelar fotboll, går på ridning eller tränar hockey. Det är just för de barnen och ungdomarna jag tror att idrott och hälsa i grundskolan är så viktig, för det är ett obligatorium för dem. Det är väldigt svårt att nå dem på något annat sätt, och för dem spelar det här stor roll. Jag delar uppfattningen att vi inte bara behöver mer idrottsundervisning utan också bättre undervisning.
Vi behöver modernare undervisning och, skulle jag säga, mer av lek och att testa på - kanske lite mindre tävling, helt enkelt. Det finns även rapporter från Skolinspektionen som tyder på det. Vi ska prata folkhälsa, säger Gabriel Wikström. Visst kan vi prata, men skiljelinjen i den här debatten verkar vara huruvida vi ska prata om det eller göra någonting.
Det jag har fört fram är det konkreta initiativ för att förstärka undervisningen i idrott och hälsa med 100 timmar som faktiskt låg på bordet. Med all respekt är detta inget man behöver studera så mycket mer, för det är redan forskningsbelagt; vi har till och med gjort en del omfattande experiment på det i det här landet - med tydliga resultat.
Vad vi kan se är att det inte bara leder till att barn och ungdomar blir friskare och att det minskar risken att drabbas av sjukdomar utan också att det leder till att man presterar bättre i skolan. Jag välkomnar diskussionen om rökning och allt sådant, men jag vill för tredje gången upprepa min fråga. Varför valde regeringen och regeringspartierna att rösta nej till initiativet om mer idrott i skolan?
Johan Forssell (M):
Det är bra att justitie- och migrationsministern bekräftar här att grundproblemet ligger i hemländerna och att Sverige inte kan avhjälpa de här problemen genom att rucka på lagstiftningen, behandla människor olika och tillåta tältläger.
En ny lagstiftning är ett viktigt besked, och jag vill upprepa min fråga när Morgan Johansson förväntar sig att kommunerna ska få de nya verktygen som behövs. Men jag tror att man också måste kunna visa ledarskap i den här frågan. Ett annat problem är nämligen att kommuner runt om i Sverige väljer att hantera de här frågorna på olika sätt. Vi befinner oss ändå i Stockholm i dag, så jag tillåter mig att ta ett exempel just härifrån.
Här i Stockholm har ju den rödgrönrosa majoriteten dragit i bromsen. I budgeten skriver de till och med att man ska vara restriktiv med avhysningar. Om jag är korrekt informerad genomfördes det under det första halvåret i år helt enkelt inga avhysningar i Stockholm.
Det är ju ändå Morgan Johanssons partikamrater som står bakom den här politiken och därmed inte bara underlåter att upprätthålla ordningsföreskrifterna utan också passivt legitimerar framväxten av tältläger, illegala bosättningar och de väldigt allvarliga sociala problem som detta medför.
Jag är nyfiken på hur Morgan Johansson ser på de återkommande exemplen - och det finns fler, inte bara i Stockholm - där framför allt S- och MP-kommuner underlåter att genomföra avhysningar och därmed faktiskt tar på sig ett väldigt stort ansvar för de problem som följer i tältlägrens spår. En ny och bättre lagstiftning vore väldigt välkommet. Det skulle ge kommunerna helt andra möjligheter.
Men det måste också finnas ett politiskt ledarskap här, att man är beredd att använda de nya verktygen och ser att det faktum att man underlåter att ta kommandot här leder till sociala problem för de enskilda människorna men också för alla andra, inte minst barn som drabbas, boende, människor som besöker parker, näringsidkare och många fler. Vad vill migrationsministern säga till sina lokala partikamrater? undrar jag.
Johan Forssell (M):
Antalet migranter som kommer hit och tigger har enligt den nationella samordnaren fördubblats på ett år, så jag skulle nog säga att vi faktiskt står inför ett nytt läge. Det är betydligt mer bekymmersamt nu än vad det var för bara ett år sedan. Det kan ju förklara varför man har gjort och inte har gjort saker tidigare. Vi moderater tog tag i den här debatten tidigt i våras.
Då fick vi hård kritik för detta. Jag uppfattade aldrig att regeringen gav oss något stöd i detta då, men jag tycker som sagt att det är bra att ni nu tar tag i detta och har aviserat en utredning. Jag hoppas att den kommer på plats så snart som möjligt, men framför allt hoppas jag att lagstiftningen kommer på plats också. Jag tror som sagt att det är viktigt att inte bara stirra sig blind på lagen utan också på hur den används. Där är de lokala företrädarna oerhört viktiga.
Det krävs ett politiskt ledarskap på lokal nivå. Här i Stockholm har man, om mina uppgifter är korrekta, inte genomfört några avhysningar från offentlig mark alls under det första halvåret. Det tycker jag är helt orimligt. Jag undrar vem som ska ta ansvar för detta. Stadshusmajoriteten duckar också i de här frågorna. Det är bekymmersamt.
Jag tycker att regeringen har ett ansvar att tala med sina partikamrater på lokal nivå om man nu bryr sig så mycket om de här frågorna, som jag får intrycket av att Morgan Johansson gör, så att man inte bara passivt tittar på när problemen växer i omfattning utan faktiskt använder de medel som finns. Jag tycker också att det är positivt med löftet om fortsatt samverkan med de borgerliga partierna.
Det tycker jag är bra, och jag hoppas att det löftet är förankrat i hela regeringen.
Johan Forssell (M):
Migrationsministern säger återkommande att det här inte är den stora frågan. Så kanske det är, men samtidigt tror jag att just för att vi nu har den situation vi har måste vi kunna göra flera saker samtidigt. Det finns inga enkla lösningar. Det finns ingen knapp att trycka på för att korta handläggningstiderna. Det handlar om ett gnetande överallt för att få systemet att fungera.
Det är bra att handläggningstiderna har kortats, men det tar fortfarande alltför lång tid. Dessutom ser vi hur gruppen med antalet asylsökande förväntas öka under nästa år från 7 000 till 9 000, detta utöver den reella flyktingkatastrof vi ser, människor som flyr och som verkligen har skyddsskäl.
Jag betvivlar inte att många människor från dessa länder väljer att lämna landet för att de har problem, men Sverige som ett litet land med begränsade resurser måste inrikta resurserna på de människor som faktiskt har skyddsskäl. Därför menar jag att det är viktigt att ta tag i detta. Vi ser att det bidrar till att förlänga handläggningstiderna. Det handlar om kostnader och det handlar om bostäder.
Det är viktigt att ta tag i det, inte minst för de människors skull som flyr från krig och förtryck. Nu sker diskussionen på EU-nivå. Den kommer säkerligen att accelerera, för utmaningarna är stora i Europa. Inte minst gäller det Tyskland, som migrationsministern nämner.
Även om handläggningstiderna i Sverige har kortats tidigare år hoppas jag att vi kan vara ense om att det inte fungerar tillräckligt bra. Det tar fortfarande 130 dagar till första beslut, och sedan har man tid för överklagande och verkställighet. Det blir ganska många månader. Jag vill upprepa det som jag sa i mitt första anförande. Andelen människor från dessa länder som får asyl är nere på 1 procent i flera fall.
Det innebär att 99 procent inte har skyddsskäl. Om frågan trots allt dyker upp på EU-toppmötet vill jag fråga migrationsministern: Vilken linje anser migrationsministern att Sverige bör driva i de sammanhangen?
Johan Forssell (M):
Migrationsministern hade vänligheten att be mig vara förberedd inför den här debatten. Jag tror att det även gäller för migrationsministern om frågan kommer upp på EU-toppmötet nästa vecka. Det kan vara bra att vara förberedd och inte bara ta det då, eller hur det nu var statsrådet uttryckte sig. Det kanske är bra att fundera igenom vad den svenska regeringens hållning egentligen är. Om man vill vara med och påverka förslagen från kommissionen kanske det är bra att skaffa sig en idé.
Handläggningstiderna har kortats, det är bra, men de är fortfarande för långa. Det tar 130 dagar, och vi ser hur antalet asylansökningar från dessa länder ökar. Man kan fundera på hur spridd kunskapen är i de länderna beträffande vad som krävs för att få asyl. Nu informerar man om det på ett mycket tydligt sätt över parti- och blockgränserna i till exempel Tyskland.
Man vet att det ofta finns förutfattade meningar om vad som faktiskt krävs för att få asyl och vad som inte är tillräckliga skäl. Uppenbarligen finns det en brist på kunskap eftersom 99 procent i Sverige inte bedöms ha asylskäl. I det mycket ansträngda läge vi nu har tror jag att vi måste vrida på alla rattar, trycka på alla knappar, göra allt vi kan för att få systemet att fungera.
Vi ska såklart inte slarva. Vi ska vara noggranna. Vi ska göra rätt saker. Det här är ett mycket konkret förslag. Jag tror att det skulle vara verkningsfullt. Både borgerliga och socialdemokratiska regeringar runt om i Europa gör liknande bedömningar.
Jag tycker att det är värt att titta på, och jag hoppas att regeringen inte slår sig till ro med hur utvecklingen har varit utan fortsätter att driva frågorna om hur vi kan korta handläggningstiderna, till gagn inte minst för de människor som faktiskt har asylskäl, de som flyr från krig och förtryck.
Johan Forssell (M):
Vi ska vara lite noggranna med orden. Jag säger inte att det är omöjligt att nå målen. Jag tror inte att det finns ett öde som faller över oss oavsett vad vi gör. Men med regeringens politik kommer det att bli väldigt svårt att nå målet. Det här är inte mina ord. Det här är ganska återkommande. Vi tycker olika. Men just därför bör vi ju lyssna till kunskap så att det inte bara blir tyckande. Politik är nämligen på riktigt, och det här kommer att få konsekvenser för människor.
Försäkringskassan säger följande: Försäkringskassans sammantagna bedömning är att tidsgränser i sjukförsäkringen, inklusive en bortre tidsgräns, är väsentliga komponenter i en väl fungerande sjukförsäkring och därmed i ambitionen att sjukfrånvaron ska ligga på en stabil och låg nivå.
Arbetsförmedlingen säger följande: Om tidsgränsen i sjukförsäkringen avskaffas finns risk för att dessa individer stannar kvar i sjukförsäkringen i stället för att få insatser hos Arbetsförmedlingen och därmed stöd att komma ut i arbete eller utbildning. Inspektionen för socialförsäkringen säger följande: Med borttagandet försvinner en viktig drivkraft för alla aktörer i sjukskrivningsprocessen att få tillbaka personen i arbete innan tidsgränsen nås.
Sjukskrivningstiderna överlag kan alltså förväntas bli längre och sjukfrånvaron öka. Jag uppfattar inte att jag fick något svar på frågan. Jag vet vad ni vill göra. Jag vet vad ni vill. Men är ni beredda att lyssna? Jag kräver inte att statsrådet ska lyssna på mig, men det vore klädsamt nu när sjukfrånvaron ökar om regeringen kunde börja lyssna på sina egna myndigheter och experter.
Har ni redan bestämt er från början och vaccinerat er mot att lyssna på kritiken?
Johan Forssell (M):
Det är intressant att statsrådet uppenbarligen kan lyssna till remissinstanserna. Jag återgav vad Försäkringskassan har sagt, och jag har uppenbarligen tagit intryck på en annan punkt. Frågan är varför regeringen inte tar intryck vid alla de tillfällen remissinstanserna tycker annorlunda. I det här fallet avråder de regeringen och höjer varningsflagg. De är tydliga. Det har ni själva kvitterat i er egen budgetproposition.
Sjukfrånvaron kommer att öka till miljardkostnader, i ett läge där statens finanser redan är hårt ansatta. Svaret blir någon form av valrörelsepropaganda: Om man inte håller med har man inte förstått. Jag håller inte med ministern eftersom jag inte uppfattar att hon ger uttryck för det. För mig är politik inte enkelt, inte svartvitt, inte eld eller vatten. Det finns olika nyanser.
Det är just därför, herr talman, som man måste vara beredd att lyssna till forskare, myndigheter och experter och fatta kloka, väl avvägda och eftertänkta beslut. Nu skyndar regeringen, och det går fort och blir fel. Man avskaffar en tidsgräns innan rehabiliteringsåtgärderna har kommit på plats, i strid med expertisen.
Man tar inte ansvar för den mycket stora ökning av sjukfrånvaron vi ser framför oss kommande år. Jag tycker inte att det är ansvarsfullt. Nu kommer riksdagen att fatta beslut i dag. Debatten har inte slutat. Vi kommer att få anledning att återkomma till detta kommande år. Herr talman!
Som avslutningsord vill jag säga att regeringen och socialförsäkringsministern kommer att få bära ett tungt ansvar för utvecklingen av sjukfrånvaron framöver. Jag ser fram emot den debatten.
Johan Forssell (M):
Tack, migrationsministern, för ett anförande som jag tror täckte in alla politikområden! Jag tänkte att vi nu skulle vara väldigt konkreta och tala om just migrationspolitiken. Om jag hade fått en krona varje gång migrationsministern berättar om Moderaterna och id-kontrollerna hade det blivit en ansenlig summa pengar vid det här laget. Men det var faktiskt så att Moderaterna presenterade sitt eget förslag, Morgan Johansson. Och hör och häpna, vi röstade på det också!
Det förvånande hade väl snarare varit om Moderaterna hade presenterat ett eget och bättre förslag och sedan röstat på regeringens? Jag hoppas att vi nu kan lägga detta till handlingarna. Jag har två konkreta frågor till Morgan Johansson. Den första gäller att lagen ska gälla i tre år men med en inbyggd kontrollstation efter två år, som Miljöpartiet har redogjort för här. Från socialdemokratiskt håll har det ofta framställts som om det mer handlar om att se över detaljer i lagstiftningen.
För Miljöpartiet och inte minst för Morgan Johanssons regeringskollega Gustav Fridolin har det i stället handlat om att kärnan i den nya lagstiftningen, till exempel tillfälliga uppehållstillstånd, ska avskaffas så snart som möjligt. Delar Morgan Johansson Miljöpartiets uppfattning att det kan bli aktuellt att riva upp hela eller delar av den här lagen i förtid innan de tre åren har gått? Låt oss också säga något om framtiden.
Jag hoppas att den här lagen ska gälla i tre år. Det vore ansvarslöst att inte dra lärdom av de misstag som har begåtts och som har försatt Sverige i en svår situation. Då är frågan: Vad händer efter det att lagen löper ut? Vi har från Moderaterna i dag gett besked om att det för oss inte är aktuellt att återgå till den tidigare kravlösa migrationspolitiken. Vilket besked har Morgan Johansson med sig till kammaren i dag?
Vilken uppfattning har han om huruvida det kan bli aktuellt att återgå till den tidigare politiken eller inte?
Johan Forssell (M):
Jag tycker att Morgan Johanssons inlägg var symtomatiskt för hur regeringen svarar på frågor. Man använder en minut och 50 sekunder åt att tala om Alliansen. Sedan blir det sex sju sekunder på slutet där man lite pliktskyldigt berör själva frågan, men man kommer knappast med något svar. Den ena frågan tog migrationsministern över huvud taget inte upp. Jag förstår att Morgan Johansson är nyfiken på Moderaterna och Alliansen. Det verkar vara många som är det.
Vi har sagt att vi ska möta väljarna i valrörelsen 2018 med gemensam politik även på det här området. Det har varit ett tydligt besked från Alliansens partiledare och partisekreterare. Men nu är det faktiskt Socialdemokraterna och Miljöpartiet som sitter i regeringsställning, och det är ni som måste ta ansvar. Ni måste ta ansvar för den situation vi har i dag.
Ni måste ta ansvar för den senfärdighet gällande till exempel tillfälliga uppehållstillstånd, införandet av säkra länder, försörjningskrav vid anhöriginvandring och medicinska åldersbedömningar av ensamkommande ungdomar. Där har vi moderater konsekvent drivit regeringen framför oss. Men regeringen har beklagligt nog vägrat lyssna på kritiska röster, och därför har vi denna lagstiftning på riksdagens bord i dag.
Nu måste pendeln slå långt åt andra hållet, för till slut hann verkligheten i kapp regeringen och migrationsministern. Jag beklagar verkligen att migrationsministern inte lyssnade till andra röster tidigare. Nu ska vi anta denna lagstiftning. Jag hoppas att den ska gälla i tre år. Men jag tycker att vi har ett ansvar att redan nu reda ut för väljarna vad vi ser framför oss efter den.
Jag vill upprepa min fråga: Anser Morgan Johansson att det kan bli aktuellt att när lagen löper ut återgå till den migrationspolitik som gällde tidigare?
Johan Forssell (M):
Det här är en brännande fråga. Det går inte att ha ett väljarsamtal numera utan att frågorna om migration och integration, eller kanske kort och gott invandringsfrågan, dyker upp. Den verkligheten tror jag politiker i olika partier i alla delar av Sverige möter. Vi har en situation i Sverige som man måste beskriva som ohållbar.
Det är närmast ett läge som alltmer framstår som akut. Det är kanske inte akut överallt i landet, men på påfallande många orter får vi nu rapporter om att viktiga samhällsfunktioner inte längre fungerar i det korta perspektivet. Det är såklart en utmaning och ett problem här och nu.
Utmaningen framöver är nog egentligen ännu större än så och berör frågorna kring integration, hur människor ska kunna komma in i det svenska i samhället, lyckas etablera sig på arbetsmarknaden, hitta en bostad och bli en del av det Sverige som vi har och som vi vill utveckla framöver. De senaste två månaderna har Sverige tagit emot ungefär 80 000 asylsökande. Det är lika många som under hela 2014. Vi känner alla till bakgrunden till det.
Vi har en värld som står i brand med fruktansvärda konflikter i Syrien och på flera andra ställen i världen. Herr talman! Den här EU-lösningen som många har talat sig varma för, som innebär att man centralt i EU ska hitta ett sätt att byta ut hela Dublinförordningen mot ett system med tvingande kvoter, är i och för sig en sympatisk lösning och någonting som vi har biträtt.
Men det ligger också långt framåt i tiden att få systemet på plats så att det fungerar på det sätt som vi vill att det ska göra. Det är viktigt att komma ihåg en sak, och det är att problemet i sammanhanget egentligen inte är antalet personer som flyr till Europa, för Europa klarar det, utan problemet är den exceptionella snedfördelning som råder mellan EU:s medlemsstater.
Om alla i EU-28 tog sin del av ansvaret skulle Europa klara av det här, tror jag. Men så är det inte i dag. Ett fåtal länder, inte minst Sverige som per capita har tagit det överlägset största ansvaret, får ta inte bara sin egen del av ansvaret utan också det som andra medlemsstater inte förmår eller inte vill ta i dag. Vi har länge pekat på behovet av harmonisering.
I en akut situation är det ohållbart i längden att Sverige har regler som starkt avviker från normen i övriga EU. Vi ser resultatet av det nu, en akut kris. Vi har blivit kritiserade av företrädare från regeringspartierna under en längre tid. Nu finns det en ny inställning. Den kom sent. Senfärdigheten har varit ett problem för Sverige.
Men det är likväl positivt att vi har en samsyn kring detta i dag. Den stora frågan är om de förslag som regeringen nu har presenterat kommer att vara tillräckliga för att dämpa söktrycket till 1 000 eller kanske 2 000 personer i veckan. Jag ställer mig skeptisk till det.
Mot bakgrund av det ambitiösa mål som regeringen har ställt upp är min fråga: Ifall det som regeringen har gjort inte räcker, kommer man i så fall att vara beredd att lyssna till Moderaternas förslag om en flyktingpaus?
Johan Forssell (M):
Jag är faktiskt lite förvånad över att höra Morgan Johansson tala om splittring i de här frågorna. Det är i och för sig helt sant att vi är fyra allianspartier som gör olika bedömningar. Men det är också sant att vi inte är i regeringsställning i dag, utan vi tillåter oss nu att utifrån våra olika målsättningar, och jag tycker att vi i mångt och mycket delar en gemensam bild, göra olika bedömningar.
En sak skiljer oss dock från regeringen, och det är när vi gör en överenskommelse så står vi upp för den och försvarar den. Man behöver inte, som i fallet med den rödgröna regeringen, se ett regeringsparti först gå med på någonting och sedan helt ta avstånd från det och till och med kalla förslagen för skit och inte alls försvara dem. Det är ett väldigt märkligt sätt att agera i regeringsställning och knappast att ta ansvar för Sverige i den här situationen. Morgan Johansson säger att Moderaternas förslag väcker frågor.
Så är det naturligtvis. Det finns saker här som vi behöver titta mer på. Samtidigt tror jag att det har varit uppenbart för alla som har följt debatten under de här veckorna att regeringens politik också väcker många frågor, inte minst detta kring id-kontroller. Även brostängningen har väckt väldigt många frågor, så det kan i sig inte vara ett argument för att säga nej till någonting. Då skulle regeringen inte ha så mycket politik på det här området. Statsrådet upprepar att de föreslagna åtgärderna kommer att få effekt.
Där håller jag med. Jag tror också det. Men kärnfrågan i interpellationen är: Vad händer om det inte får tillräcklig effekt? Jag ställer den frågan mot bakgrund av att regeringen själv har identifierat vad målet är. Söktrycket ska dämpas till mellan 1 000 och 2 000 personer i veckan.
Det är klart att det vore märkligt att sätta upp ett mål och sedan inte vara beredd att vidta ytterligare åtgärder för att nå det målet om det behövs. Därför vill jag upprepa frågan: Om man inte kan nå målet, vad kommer regeringen att göra då?