Patrik Björck (S):
Tack, ministern, för svaret! Det har gått två år sedan den nuvarande regeringen tillträdde. Arbetsmarknadsministern har också haft två år i regeringen. Han tillhör ju dem som överlevde de första veckorna och fick sitta kvar. Det startade som sagt var inte så väldigt lyckligt för den här regeringen, och på något sätt har det fortsatt i samma spår.
Det har gått troll i det mesta, och ingenting har man lyckats landa på det sätt man trodde för två år sedan. Den tidigare ledamoten här i talarstolen, Luciano Astudillo, beskrev arbetsmarknadsministern för två år sedan som pigg och energifylld eller hur det nu var, och det var säkert så. Man hade mycket idéer och tankar om hur man skulle förändra landet - bland annat arbetsmarknadspolitiken.
Nu har man hamnat i verkligheten, och det var betydligt tuffare än man trodde. Min interpellation i dag behandlar den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen som var en av hörnpelarna i den nya arbetsmarknadspolitiken som Sven Otto Littorin och regeringen skulle genomföra.
Vi har haft ett antal debatter om den under de år som har gått, av det enkla skälet att vi från oppositionen har varit väldigt intresserade av att få reda på hur en sådan försäkring skulle kunna se ut och fungera. En utredning tillsattes, utredningen fick bekymmer, tiderna förlängdes, vi ställde frågor här i kammaren och inledningsvis var det väldigt optimistiska svar från arbetsmarknadsministern.
Det tutade självklart på; den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen skulle självklart genomföras. Det var lugnande svar på frågorna. Sedan kom det mer och mer motstånd. De egna partikamraterna började yttra sig mer och mer kritiskt mot förslaget, och så sent som för några veckor sedan debatterade vi i Andrakammarsalen. Det var en interpellationsdebatt där jag försökte få svar från ministern, men då vägrade ministern plötsligt att svara.
Från att tidigare ha varit väldigt positiv kunde han inte ge svar om den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. Strax efter detta kom budgeten, och där hade man slutligen begravt detta flaggskepp i regeringens arbetsmarknadspolitik. Det kommer alltså inte någon obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, säger man i budgeten - åtminstone inte den här mandatperioden, om jag har förstått tolkningen rätt. Jag är inte riktigt säker på hur man ska tolka det.
Det är sådana frågor som det skulle vara spännande att få svar på i den här interpellationsdebatten. Det är ju därför vi har dessa möjligheter att försöka klara ut sådant som har blivit otydligt. I min interpellation har jag ställt frågor om hur man kan förvänta sig att försäkringen skulle se ut.
Den har utretts noggrant under lång tid, och man har vänt och vridit på den. Då tycker jag inte att det är orimligt att ställa frågan i interpellationen: Hur skulle man kunna tänka sig att direktiven ska se ut? Man har ju precis fått svar från en tidigare utredning. Men jag får inga som helst svar, inte ens en diskussion från ministern om vad det är han saknar i den utredning som har vänt och vridit på alla stenar.
Nu vill han i stället sjösätta en ny utredning. Jag tycker att jag ställer en berättigad fråga, men den får inte några som helst svar. En annan fråga är vad vi kan förvänta oss för tidsperspektiv på detta. Kan vi vänta oss en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring inom den nuvarande mandatperioden, eller är det skjutet långt på framtiden, detta flaggskepp i alliansregeringens arbetsmarknadspolitik?