KBLab/rixvox huggingface dataset:
Inge Garstedt (M):
Det är intressant att höra Elisebeht Markström. Det är straffbart när barn bevittnar våld. Varför? Jo, för att våldet är straffbart. Vad vill vi? Jo, vi vill att barn ska få skydd, hjälp och ersättning.
Det har de möjlighet att få i dag. Vad är bristen? Jo, bristen är att man inte uppmärksammar barn när de har utsatts för att behöva se våld eller varit vittne till våld - vi kan välja vilken term vi vill. Problemet är att barn inte tas upp i utredningarna.
Det har man konstaterat från regeringens sida och krävt en förbättring. Barn ska självklart tas med i utredningarna så att man vet vad de har varit utsatta för. Ibland gör det varken till eller från att lagstifta om det finns brister.
Man måste se till att utnyttja den lagstiftning som finns, och det gör man inte till fullo i dag.
Om man fortsatt inte följer lagstiftarens intention måste det naturligtvis göras förändringar, men grunden är att myndigheterna ska följa lagstiftarens intention och inte att vi omedelbart alltid ska ropa på ny lagstiftning.
Inge Garstedt (M):
Det är intressant att Elisebeht Markström säger att bristen är att barn inte finns med i förundersökningar och brottsundersökningar. Det är vi fullständigt överens om, och det har också regeringen konstaterat.
Därför har man poängterat för såväl åklagarmyndighet som polis att det är oerhört viktigt att barn tas upp i förundersökningar och brottsundersökningar. Har man gett så klara signaler till myndigheterna förväntar man sig också att myndigheterna ska följa detta.
Inge Garstedt (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i justitieutskottets betänkande nr 19 som behandlar integritet och effektivitet i polisens brottsbekämpande verksamhet, i dagligt tal kallad polisdatalagen. Det här är ett enigt betänkande, vilket innebär att det inte finns några reservationer i ärendet.
Det här är en ny lagstiftning som ska vässa den brottsbekämpande verksamheten och göra den ännu effektivare. Vi har ju i dag ca 20 000 poliser, och vi har utvecklat rättsväsendet och går nu vidare. Det är bra att vi nu i Sverige får en lagstiftning som är så teknikneutral som möjligt och så flexibel som möjligt.
Vi lever i en värld där informationstekniken går rasande fort framåt, och det är just därför som teknikneutraliteten är viktig. Den här nya lagstiftningen är ännu en del i alliansarbetet med att stärka skyddet för den enskilde, för dig och mig, och för att öka rättstryggheten.
Bristerna som har funnits tidigare i effektiviteten i informationsutbyte har fördröjt och försvårat brottsutredningar och ibland faktiskt fått ödesdigra följder därför att man inte har kunnat föra över information mellan olika myndigheter. Har man kunnat göra det har man inte gjort det på ett effektivt sätt.
Det är väldigt viktigt att en brottsbekämpande myndighet på det här sättet enkelt kan få tillgång till en annan myndighets brottsbekämpande information. Lagen reglerar med några undantag behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpning vid Rikspolisstyrelsen, polismyndigheterna och Ekobrottsmyndigheten.
Den externa tillsynen av de här registren skärps också, och det är viktigt för den personliga integriteten. Fru talman! Den här nya lagstiftningen är ännu en del av alliansregeringens arbete med att öka rättstryggheten.
Inge Garstedt (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Bortsett från fristerna innan åtal ska ha väckts och det ska upp i domstol är vi överens i detta ärende.
Varför är det så viktigt att man utsträcker tiden från åtal till huvudförhandling till 14 dagar i stället för att den ska vara en vecka, som det är i dag? Det beror på att ett stort antal rättegångar i dag blir inställda.
Den som ska upp i rätten är nervös, de anhöriga är nervösa, situationen runt om är bökig och dessutom har en hel rad människor förberett sig, lagt ned arbete, låtit bli att göra annat arbete - och så ställs det hela in, blir uppskjutet. Det skapar en oerhörd osäkerhet.
Nu har man vidtagit de organisatoriska åtgärder som är möjliga att vidta för att klara det på en vecka. Det har visat sig inte fungera. Därför lägger regeringen fram ett förslag om att öka tiden till två veckor. Vi tycker att det är alldeles utmärkt med hänsyn till rättsväsendet men framför allt med hänsyn till de enskilda inblandande.
Det är förvånande att vänsterkartellen säger nej till detta. Kanske borde det inte förvåna oss. Låt mig nämna ytterligare några saker som Margareta Persson tog upp i sitt anförande. En gäller polissituationen. Vi har nu fler poliser i Sverige än någonsin tidigare. Vi kommer att ha över 20 000 poliser i sommar.
Hela rättskedjan har fått mer pengar, mer än 5 miljarder kronor under den här mandatperioden. Det är det största lyftet över huvud taget för att öka rättssäkerheten. Kriminalvården har fått 52 procent mer pengar sedan 2004.
Det är mer pengar än i någon annan verksamhet inom rättsväsendet, tror jag. Det är också intressant att det på vänstersidan finns de som vill ge mindre pengar till Kriminalvården. För oss i Alliansen är det oerhört viktigt att hela rättskedjan kan följa med: polis, åklagare, domstol och kriminalvård.
Det kan den, med den politik som Alliansen för.
Inge Garstedt (M):
Som justitieministern nämnde har det kommit ett betänkande. Vi avvaktar remissvaren. Det är viktigt att man får en skarpare och konkretare lagstiftning på det här området, som inrymmer dels det behov som kan finnas av kameraövervakning, dels den personliga integriteten.
I min hemkommun Malmö finns det stora områden där man kanske skulle vara förtjänt av kameraövervakning, men där också väldigt många människor som går skulle känna sig besvärade av kameraövervakning. Vad vi ser fram emot nu - och det hoppas jag att justitieministern gör också - är en väl genomtänkt lagstiftning, inte en lagstiftning där man behöver laga och reparera hela tiden.
Sedan får man inte glömma att kameraövervakning är ett medel. Det löser inte grundproblemen och orsaken till att vi behöver kameraövervakning. Det lät ungefär som att förskolor och skolor tänder eld på sig själva, men det gör de inte. Det är någon som gör det.
Visst måste vi ha olika medel för att komma till rätta med brottslighet och förebygga brottslighet, men det finns någonting som är ännu viktigare när det gäller att förebygga brottslighet, och det är föräldrar och skola.
Inge Garstedt (M):
Jag sade i mitt första inlägg att vi ser fram emot den proposition som kommer. Man kan konstatera att det inte kom någon proposition för att ändra den väldigt snåriga lagstiftningen under den förra mandatperioden. I London har det visat sig att kameraövervakning har en väldigt stor effekt när det gäller att klara ut brott.
Men sedan är det fråga om vilken balansgång man ska ha gentemot integriteten. Man kan fråga sig lite grann: Varför är Malmö en så otrygg stad att vi behöver kameraövervakning?
Är det för att det är en kommun som verkligen visar vad 70 års socialdemokratiskt styre av staden innebär, eller står det för någonting annat? Jag vill vidhålla att grundproblemet inte är kameraövervakning.
Grundproblemet är att det behövs olika medel för att lösa brottsligheten så att man egentligen inte skulle behöva kameraövervakning. Jag är fullständigt medveten om att vi behöver kameraövervakning och kommer att behöva det på vissa ställen i Malmö. Men vi måste trots allt avvakta den proposition som så småningom kommer på området.
Till dess har Malmö väldigt stora möjligheter att förbättra situationen i skolan och över huvud taget så att vi får mindre brottslighet.
Kristina Zakrisson (S):
Jag tror att Åsa Torstensson kan känna sig rätt lugn. Nej, jag kommer nog aldrig att förstå den borgerliga politiken. Nej, jag ser inte sambandet med att sänka a-kassan för en arbetslös. Nej, jag ser inte sambandet med att höja arbetsgivaravgiften för småföretagen i Norrbottens inland. Nej, jag ser inte sambandet mellan att sänka skatterna för välbärgade och hur det ökar antalet arbetstillfällen.
Men att sedan ha mage att påstå att utvecklingen i Norrbotten är alliansregeringens förtjänst . ! Jag har förstått att kunskapen är låg. Innan jag går ska jag lämna det material som jag har i min hand till Åsa Torstensson, för där finns en del fakta. Norrbottens industriella produktionsvärde ökade med ca 20 procent år 2005. Då satt inte alliansen vid makten såvitt jag vet.
Jag får säga som någon annan tidigare sagt: Jag tycker att detta är barockt - nåväl! Jag tycker också att en minister ska hålla sig för god för att tala om för en av ledamöterna i riksdagen att vi inte förstår någonting.
Jag håller med ministern om att jag inte förstår hur ni kan tro att det här kan vara en bra utveckling. Men jag tycker nog inte att en minister ska stå här och tala om för en riksdagsledamot att den inte förstår. Du kan tycka det men bör nog inte säga det. Jag kommer att lägga det bakom örat och använda det vid tillfälle. Infrastrukturministern säger också att vi satsade varken på arbete eller på infrastruktur.
Men tidigare sade infrastrukturministern att vi satsade både hit och dit men tyvärr inte med nog mycket pengar. När det gäller frågan om Haparandabanan, som jag i dag vill ha svar på, saknas 750 miljoner. Men vi har satsat de övriga miljarderna. Nej, det är nog sant: Jag förstår inte.
Kristina Zakrisson (S):
Det kommer ett och annat från näringsministern som gör att man nästan hajar till i stolen, bland annat att det är regeringens fantastiska infrastrukturpolitik som gör att det går så bra i Haparanda. Då utgår jag ifrån att det lilla problemet med Haparandabanan, att det fattas 700 miljoner, inte är något problem mer. Det kommer säkert att ordna sig, för det är en oerhört viktig investering, inte bara för Haparanda och Norrbotten utan för hela landet.
Stefan Tornberg frågar: Var är Norrbottens egna visioner? Lägger ni över allt på näringsministern? Enligt min åsikt har en näringsminister som sitter och har ett regeringsansvar lite större ansvar än en ledamot i opposition. Det kanske jag har missförstått. Men jag ställer nog lite större krav på en näringsminister, även om det gäller en riksdagsledamot i Centern som sitter i ett majoritetsparti. Jag tycker nog att näringsministern har ett väldigt stort ansvar för detta.
När det gäller ägarpolitiken anser jag att en långsiktig ägarpolitik kan betyda att man inte behöver ha kortsiktiga vinster.
Jag har aldrig påstått att det måste till si och så många miljoner, men jag ställde några konkreta frågor till ministern, bland annat om ministern har något intresse av att det ska bli något annat än en nedläggning av sågen på Seskarö och om ministern är motståndare till att det i så fall skulle säljas till någon privat intressent. Annars har ju regeringen väldigt stora ambitioner när det gäller att privatisera. Är det i det här läget inte en möjlighet?
Återigen: Jag har inte krävt eller påstått att det skulle finnas miljoner att ösa över sågverket, heller inte sagt att om det är helt olönsamt det ändå ska finnas kvar. Jag har sagt att det går att utveckla. Det kanske går att förädla mer, och det finns privata aktörer som är intresserade av att ta över. Kommer ministern att medverka till detta, eller kommer ministern bara att sitta på sitt rum på Näringsdepartementet och vänta på att nedläggningen är ett faktum? Jag tycker att en näringsminister har ett större ansvar än så.
Kristina Zakrisson (S):
Det är nog ingen av oss som tror att vi, hur bra lagstiftning vi än har, kommer att hamna i den ultimata situationen att inga barn i framtiden kommer att föras bort av den ena föräldern mot den andras vilja. Men med en bra lagstiftning kan vi mildra effekterna och konsekvenserna för barnen och försöka återbörda dem. Civilutskottet beslutade förra året att göra en uppföljning när det gäller bortförda barn i internationella förhållanden.
I den rapport som blev resultatet av uppföljningen framgår att det rör sig om mindre än hundra fall per år i Sverige. Det kan låta lite, men för varje barn och förälder som drabbas är det en tragedi. Det kan dessutom inte uteslutas att det är många fler men att de inte kommer till myndigheternas kännedom. Majoriteten av de fall som handläggs av Utrikesdepartementet handläggs enligt rapporten i enlighet med Haagkonventionen.
Det är bra, men Haagkonventionen tar inte hänsyn till det faktum att många kvinnor i ett antal länder på grund av sitt kön inte har möjlighet att driva en rättsprocess eller försörja sig själva och sina barn. I de fall där det är kvinnan som har fört bort barnet har det ofta föregåtts av hot och våld i familjen, mot kvinnan och ibland också mot barnen.
Om hon då har begärt skilsmässa kan hon ha haft väldigt svårt att få ett arbete och kunna försörja sig, och det kan göra att hon känner sig tvingad att lämna det land där hon och barnen har bott. Därför anser vi att det bör göras ett tillägg till Haagkonventionen om att hänsyn ska tas till ensamstående kvinnors behov av försörjning under rättsprocessen.
Carina Hägg framhåller i sin motion också att det är viktigt att arbetet på UD, det departement som har en nyckelroll för att återbörda bortförda barn, kontinuerligt utvecklas. I den folkpartistiska motionen påtalas det att Sverige har en tradition av att värdera frågor om barn högt. Det syns också i samstämmigheten i utskottet.
Vi delar motionärens uppfattning om att regeringen bör ta en ledande roll i Europa för att ta fram ett system så att arbetet med att återbörda bortförda barn kan intensifieras. Ett snabbt och välorganiserat samarbete mellan olika instanser är centralt för möjligheten att återföra barnen.
Vi anser också att regeringen bör verka för att alla medlemsländer ska möjliggöra användandet av det av Europeiska kommissionen beslutade tipstelefonnumret 116 000 för brådskande fall som gäller försvunna barn.
Kontinuerlig utveckling av arbetsmetoder, intensifierat arbete för att snabbt lokalisera bortförda barn, införande av tipstelefonnummer och tillägg till Haagkonventionen är några insatser som kan göras för att förbättra situationen när det gäller bortförda barn. I alla situationer där barn riskerar att fara illa måste alla instanser göra sitt yttersta för att förebygga, motverka och lindra effekterna av det som vuxna åstadkommer.
I betänkandet har vi, Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet, en reservation som jag härmed yrkar bifall till.
Kristina Zakrisson (S):
Jag vill bara förstärka det Karin Åström och Peter Hultqvist har tagit upp om problematiken med kostnaderna för samhällsomvandlingen. Jag bor själv i Kiruna och har varit mycket i Malmberget. Det är väldigt stora förändringar som måste till. Det handlar om kommunal infrastruktur. Jag funderar lite på hur näringsministern ser på det. Man kan tycka att det inte spelar så stor roll om LKAB behåller pengarna och betalar för kostnaderna eller om staten tar in dem.
Men är det i så fall meningen att staten ska stå för kostnaderna? Tycker regeringen att kommunen ska ta kostnaderna som åsamkas av att gruvnäringen måste kunna fortsätta sin verksamhet?
Kristina Zakrisson (S):
Nu handlar inte den här debatten om kommunpengar, även om det är klart att det berörs. Eftersom näringsministern har lovat att granska vår budgetmotion noga föreslår jag att hon granskar den nogsamt på alla punkter och i alla tabeller. Vi tillför också pengar till kommunerna.
Om jag hade vetat att det här skulle handla om kommunpengar hade jag kunnat förbereda mig genom att ta fram siffror som visar att mindre kommuner i Norrbotten som har det mycket tungt ekonomiskt har tappat intäkter under mandatperioden. Det väsentliga i dag, och det som debatten handlar om, är att invånarna i Kiruna och Gällivare inte ska vara de som via kommunalskatten ska bekosta den samhällsomvandling som krävs för gruvnäringens framtid.
Kristina Zakrisson (S):
Jag vill tacka för svaret. Jag tycker att det framgår tydligt att regeringen inte har för avsikt att sälja de här två bolagen under den här mandatperioden. Däremot känns det som om det kommer att ligga väldigt nära i tid nästa mandatperiod om ni, vilket jag hoppas att ni inte får, får fortsätta att styra nästa mandatperiod. Jag skulle trots det vilja ha ett lika tydligt svar när det gäller delar av verksamheterna.
Jag tycker att jag fick ett tydligt svar: Nej, LKAB kommer inte att säljas ut. Nej, Vattenfall kommer inte att säljas ut. Men de sysslar ju med väldigt mycket. Jag skulle vilja ha ett lika tydligt svar att inga delar av de här verksamheterna kommer att privatiseras. Vi har nyss haft en debatt om gruvnäringen i Malmfälten och samhällsomvandlingen.
Jag tycker själv att det känns tryggare att det är ett statligt ägande när det kommer till sådana här stora samhällsomvandlingar till exempel. För min del ser jag det som oerhört viktigt att Vattenfall och LKAB fortsätter att vara statligt ägda. Vattenfall har också ett väldigt stort ansvar och stora möjligheter att påverka hur vi ska hantera klimatfrågor i framtiden.
Näringsministern säger också i svaret att regeringen avser att återkomma med ett förtydligat uppdrag som speglas i en för Vattenfall mer ändamålsenlig bolagsordning. Det vore intressant att få veta lite mer om vad detta innebär. Jag utgår ifrån att det handlar om att Vattenfall ska ta ansvar i miljöfrågorna, men jag skulle gärna vilja veta det.
Jag skulle även vilja ha ett tydligt svar när det gäller delar av verksamheterna.
Kristina Zakrisson (S):
Man kan möjligen kritisera den förra, socialdemokratiska regeringen för att man bara sade att man ska vara ledande i omställningen i Sverige. Det är bra att man nu förbättrar det. Då var det viktigt att markera det. Man kanske borde ha markerat på en gång att det skulle vara i Sverige och överallt där man verkar. Jag tycker att det känns som en bra ordning att ändra den bolagsordningen.
Som jag sade i mitt tidigare inlägg kommer jag från Kiruna, och både Vattenfall och LKAB är bolag som norrbottningarna känner stor stolthet över och har stort förtroende för. Jag vill att det ska fortsätta att vara så. Då ligger det också någonting i att Vattenfall behöver förbättra en del av det rykte som har skamfilats något under den senare tiden. Jag tycker dock inte att jag fick ett så tydligt svar.
Jag skulle vilja ha ett lika tydligt svar att ingen del av verksamheterna kommer att privatiseras under mandatperioden som det jag fick att dessa inte kommer att säljas ut under mandatperioden. Möjligen missade jag det, men jag tycker inte att jag fick det svaret. Jag skulle vilja ställa den frågan en gång till.
I svaret står det att regeringen kommer att genomföra en ansvarsfull försäljning - jag kommer inte ihåg hur det stod ordagrant. Om det ska gå till som vid avregleringen av Apoteket känns det inte riktigt betryggande. I gårdagens Dagens Industri var det en artikel där man är väldigt fundersam över regeringens agerande.
Bland annat skriver man så här: Det är första gången i världshistorien som ett företags ägare bakbinder sig själva för att konkurrenterna ska komma i kapp. Jag ska inte läsa hela artikeln, men det känns inte betryggande om det ska gå till som med Apoteket. Men min huvudfråga som jag vill ha ett tydligt svar på handlar om ifall företagen inte kommer att säljas ut och inte heller delar av dem.
Förhoppningsvis är det vi som har makten nästa mandatperiod och då kommer de inte heller att säljas ut. Men jag skulle vilja att näringsministern svarar på frågan när det gäller hela eller delar av verksamheterna.
Kristina Zakrisson (S):
Det finns absolut en ideologisk skillnad. Det här är ett sådant område där det är väldigt tydligt. Vi tycker att statligt ägande, speciellt när det gäller företag som hanterar naturresurser, är oerhört viktigt. Det ger också en större garanti för att man tar hänsyn till miljö och befolkning.
Jag tycker i och för sig, när näringsministern talar om att bara ha kvar bolag när det finns ett samhälleligt intresse av det, att Apoteket borde vara ett sådant företag där det verkligen finns ett samhälleligt intresse av att ha det kvar. Jag har fortfarande inte fått ett lika tydligt svar när det gäller delar av verksamheterna och jag vill gärna ha det.
Får jag det inte nu heller måste jag tolka det som att delar av verksamheterna kan komma att säljas ut redan före valet. Att företagen ganska snart efter valet kommer att börja säljas ut låter ganska tydligt. Min starka förhoppning är att vi socialdemokrater tillsammans med Miljöpartiet och Vänstern kommer att vara de som har regeringsmakten efter nästa val. Då kommer de här företagen inte att säljas ut. Jag vill ha svar.
Annars måste jag tolka det som att delar av verksamheterna kommer att säljas ut före valet. Då har man påbörjat försäljningen och ganska snart efter valet säljs resten. Får jag ett svar? Kommer delar av verksamheterna att säljas ut före valet eller kommer företagen att vara intakta fram till valet och sedan säljas ut direkt efteråt?
Katarina Köhler (S):
Ministern säger att man jobbar med helhet och övergripande transportpolitik. Hon säger i svaret på interpellationen att den här regeringen arbetar med en aktiv regional tillväxtpolitik. Och så var ministern tillsammans med Maud Olofsson uppe i Västerbottens inland förra veckan.
Näringsministern tror jag uttryckte det så till inlandsborna att de var i vinnarhålet. Nu är hon inte här och kan förklara. Jag gjorde min tolkning av det. Jag funderar väldigt mycket. Man säger att man värnar hela landet. Man säger att människor finns i vinnarhålet om de bor i Västerbottens inland. Man säger att man driver en aktiv regional tillväxtpolitik.
Då borde det rimligtvis också vara så att ministern kunde stå här och säga: Jag gör allt jag kan för att Botniabanan ska kunna sättas i trafik 2010. Jag tycker att det känns fegt. Jag har ungdomar hemma som brukar säga: Våga mogna, morsan! Det kan vara något att fundera på.
Jag tycker att ministern måste ta sitt ansvar, och jag tycker att det vore uppfriskande om hon sade: Det här ska jag göra allt jag kan för att sätta i sjön. Jag tycker inte att det känns seriöst att ministern skyller på Socialdemokraterna och på vår dåliga politik när det gäller de här frågorna. Det är faktiskt ni som har regeringsmakten nu. Och ni har haft den i över ett år.
Ni har lagt fram ett par budgetar. Enligt Banverket var kostnadsökningarna under förra året så stora att de inte täcks av det anslag som regeringen gav till de här byggena. Sedan måste jag säga till Gunnar Andrén: Man kan inte ens ta det som du var uppe och sade på allvar.
Det är ju barockt. Jag hoppas verkligen att ministern kan ge oss ett svar under den här kvällen. Det känns inte seriöst att bara skylla på Socialdemokraterna.
Katarina Köhler (S):
Nu blir jag riktigt orolig, ministern. Att jag skrev min interpellation var naturligtvis av intresse för mitt län och för landet.
Jag ville veta hur det ska bli när Banverket har sagt som man har sagt, nämligen att pengarna inte kommer att räcka för att fixa till Ådalsbanan.
Jag väckte interpellationen för att jag ville få bekräftat det ministern sade före valet och efter valet, nämligen att regeringen ska främja tillväxt och allt det ministern har sagt i kväll och tidigare. Men nu blir jag, som sagt, orolig.
Det känns som om ministern inte tycker eller tänker som hon sade att hon gjorde tidigare. Det finns många människor i vårt land som verkligen funderar över detta och som vill ha svar. Tyvärr kan jag inte säga att jag har fått mer svar nu än vad jag framförde i mitt första inlägg. Det här gör mig orolig.
Jag tolkar det som att i den här frågan, som i så många andra, säger regeringen en sak men gör något helt annat.