Christina Höj Larsen (V):
Vi debatterar i dag rapporten från Riksrevisionen, som utifrån en granskning av systemet med arbetskraftsinvandring har lämnat en rad förslag till förbättringar. Migrationsverket lämnade i april 2017 in en strategi för ändamålsenlig tillgänglighet och service och en handlingsplan för genomförandet.
Samtidigt har, som vi hört i tidigare anföranden, utredningen om åtgärder för att stärka arbetskraftsinvandrares ställning på arbetsmarknaden lämnat flera viktiga förslag i sitt betänkande i december 2016. Regeringen beslutade nyligen om en lagrådsremiss om möjlighet att avstå från återkallelse av uppehållstillstånd för arbete när arbetsgivaren självmant avhjälpt brister i arbetsvillkoren.
Men det är uppenbart att det finns mycket kvar att göra för att säkerställa framför allt arbetstagarens trygghet på arbetsmarknaden. Vi har en lagstiftning som infördes 2008 i samarbete mellan Alliansen och Miljöpartiet, och vi har behövt rätta till den upprepade gånger i riksdagen.
Jag tycker att detta borde vara skäl nog att inse att det som behöver göras nu är att ta ett helhetsgrepp så att vi faktiskt får till den maktförskjutning som behövs för att se till att det inte bara är arbetstagaren som får ta hela risken och sedan också hela smällen i de fall något går fel - medvetet eller omedvetet. Arbetskraftsinvandring har historiskt varit positivt för Sverige och har bidragit till vårt lands utveckling.
En väl fungerande arbetskraftsinvandring kan även framöver tillföra mycket såväl för den enskilde som kommer hit för att arbeta som för svensk ekonomi och arbetsmarknad samt underlätta hanteringen av arbetskraftsbrist inom olika branscher och yrken. Människor som kommer hit bidrar med nya kunskaper, och nya kontaktytor skapas.
Om arbetskraftsinvandringen även framöver ska bidra positivt för arbetstagaren, arbetsgivaren och hela vårt samhälle måste det finnas garantier för att de som invandrar inte utnyttjas och att de inte används för att dumpa löne- och arbetsvillkor på den svenska arbetsmarknaden. Vi i Vänsterpartiet vill se rättvisa och rättssäkra regler för arbetskraftsinvandring från länder utanför EU och EES-området.
Dessvärre motsvarar de regler som infördes 2008 inte alls våra önskemål. Dagens regelverk sätter fortfarande arbetstagaren i en svårt underordnad beroendesituation och öppnar för utnyttjande. Maktförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare är helt enkelt ur balans, till arbetsgivarens absoluta fördel. Arbete och konkurrens ska ske på lika villkor.
Alla som jobbar i Sverige ska ha rätt till de löner och villkor som regleras i våra lagar och kollektivavtal, oavsett var man är född eller bosatt. Utnyttjandet av utländsk arbetskraft och dumpningen av löner och arbetsvillkor på den svenska arbetsmarknaden måste stoppas. Argumenten för de regler som infördes 2008 var att det skulle bli lättare att rekrytera människor med specialistkunskaper utanför Sverige och EU och EES-området.
Men i själva verket är det, med undantag för it-specialister och vissa andra specialister, framför allt till arbeten utan krav på särskild yrkesutbildning i låglönebranscher som människor har rekryterats från andra kontinenter. Ansökningar om arbetstillstånd har kommit in och beviljats för restaurangbiträden, diskare och städare.
Det är alltså knappast beroende på kompetensbrist i landet som arbetsgivare rekryterar restaurangbiträden, diskare och städare från Asien och Nordafrika. Det mesta tyder i stället på att det är möjligheten att skaffa arbetskraft till löner långt under de nivåer och villkor som gäller enligt svenska kollektivavtal som lockar arbetsgivarna att rekrytera utomlands.
Det finns gott om dokumentation av hur utländska arbetare lurats hit under falska premisser och utnyttjats på det mest skamliga sätt. Såväl enskilda fackförbund som medier har rapporterat om stora missförhållanden inom en rad branscher. Problembilden bekräftas även av Migrationsverket, som anser att missbruket av nuvarande regelverk är omfattande.
Under 2016 visade Aftonbladet på omfattande handel med arbetstillstånd och synliggjorde även den misär och det utnyttjande som följer i dess kölvatten. Detta är inte första gången situationen för arbetskraftsinvandrare ställs i blixtbelysning.
Hotell- och Restaurangfacket har upprepade gånger berättat om de missförhållanden de stöter på ute på arbetsplatserna: människor som arbetar tio till tolv timmar om dygnet veckans alla dagar till skrämmande låga löner under vidriga förhållanden och ett evigt hot från arbetsgivaren om att förlora jobbet om villkoren inte passar.
Dessutom ser vi nu, som vi har hört, en rad hårresande exempel där små fel begångna av arbetsgivaren eller förhållanden som sjukdom eller annat som arbetstagaren inte själv har kunnat råda över, till exempel hur arbetet har annonserats, leder till utvisning för arbetare som i flera år har arbetat hårt på svensk arbetsmarknad, där reglerna har ändrats under tiden.
Detta är människor som dessutom har sina familjer och hela sina liv här. Det är uppenbart att det här är ett exempel på den orimliga maktobalansen mellan arbetsgivare och arbetstagare, där arbetstagaren tar hela risken och också får ta hela smällen.
Vänsterpartiet är positivt till kravet från bland annat Work Permit Holders Association på att få till en helhetsbedömning av ärendet så att denna sorts orättvisor kan undvikas. Vi anser att detta är en av de saker som regeringen behöver lösa genom att lägga förslag på riksdagens bord i ett senare skede.
Det bör vara en helhetslösning som rättar till den maktobalans som finns. Ur Vänsterpartiets perspektiv är det som behöver göras för att skydda utomeuropeisk arbetskraft från att utnyttjas egentligen ganska enkelt. För det första ska arbetsgivaren vara skyldig att bifoga ett bindande anställningsavtal till en ansökan om arbetstillstånd.
Då slipper vi situationer där arbetskraft luras hit under falska förespeglingar, och det blir möjligt för facken att agera om avtalsbrott sker. För det andra ska arbetstagare som träder fram och avslöjar missförhållanden hos arbetsgivaren få stanna i Sverige tillståndstiden ut så att man inte är kopplad bara till den enskilda arbetsgivaren. Detta skulle göra att arbetstagare vågar berätta om missförhållanden utan att själva straffas.
För det tredje ska arbetsgivare som utnyttjar papperslösa eller människor med tillstånd göras skadeståndsskyldiga. De nuvarande sanktionerna står inte alls i proportion till de vinster som arbetsgivare faktiskt kan göra genom att systematiskt utnyttja arbetskraft. För det fjärde måste noggranna kontroller av arbetsgivare göras både före och efter tillstånd.
Man har gjort en del bra ändringar och framsteg, men det är viktigt att berörda myndigheter har både resurser och möjligheter att följa upp en sådan kontroll. Där finns fortfarande mycket kvar att göra, vilket också påpekas i Riksrevisionens rapport. Men i det stora hela måste det göras i en helhet.
Det måste göras på ett noggrant sätt, så att vi slipper de här ständigt återkommande ändringarna, som i slutändan återigen drabbar arbetstagarna, så att de står i en ännu svårare situation på svensk arbetsmarknad. Så ska det inte vara. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation nr 1.