KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tony Wiklander (SD):
Vi har två stora betänkanden att debattera i dag, och de har verkligen blandats samman ordentligt. I den tretimmarsdebatt som vi nyss har avnjutit har man berört båda betänkandena samtidigt och i en enda röra. Jag ska inte vara sämre. När man är långt ned på talarlistan hinner man lyssna en del. Låt mig säga några ord om ERTMS.
Det finns nämligen en benägenhet, i synnerhet från ansvarigt håll - regeringshåll inte minst - att beröra de största bekymren och problemen i betänkandena minst. Det är klart att det finns en oro angående ERTMS. Vi sverigedemokrater försökte läsa in oss duktigt på det här, och vi har också fackfolk som är väl insatta i det.
Ju mer jag själv har studerat det här signalsystemet, desto mer betänksam blir jag till att över huvud taget införa det i vårt land. Jag hörde statsrådet säga att signalfel är väldigt vanliga. Det är klart.
Det är inte som en annan talare sa att järnvägen har blivit avsevärt försummad de senaste åtta åren - jag tror att det var Pia Nilsson - utan den har blivit försummad i trettiotalet år. Det har inte gjorts någonting. Det enda den socialdemokratiska regering som var före den borgerliga gjorde var att sälja ut järnvägen. Man avreglerade den och gjorde inte ett smack för att förbättra den. Det är tyvärr sanningen.
Det finns ingen anledning för någon av sidorna att slå sig för bröstet. En sammanfattande mening om ERTMS är att det är en olönsam och onödig investering. Mycket bättre kan det inte uttryckas. Jag vill säga några ord om flygfrågorna. De är verkligen i strykklass.
Nu kommer utskottet att ge ett tillkännagivande till regeringen vad gäller regionala flygplatser. Det är faktiskt regeringens ansvar att göra klart för EU att den här sortens överstatlighet inte är acceptabel.
Jag är inte så naiv att jag tror att EU kommer att lyssna, för en överstatlig, federal organisation är precis vad man vill vara. Regeringen får lov att ta itu med att planera för nödvändiga åtgärder. Det går att vidta åtgärder för att eliminera detta hot innan de här regionala flygplatserna läggs ned.
När det gäller flygskatt har Sverigedemokraterna talat klarspråk i frågan sedan 2014 när vi hörde talas om den. Vi säger alltså nej tack till en helt enkelt dum skatt som inte tjänar någonting annat till än att närmast sabotera för en hel transportsektor. Nu är det risk att jag närmar mig förnekarhållet.
Jag hörde vår ordförande i utskottet säga att ingen här ännu har sagt sig vara förnekare av klimatet. Det behöver vi inte heller, utan det sköter Miljöpartiet. En klimatförnekare är enligt deras definition den som går emot Miljöpartiets olika flygfientliga och teknikfientliga förslag, i synnerhet avseende flyget.
Vi har Brommadebatten i gott minne.
Tony Wiklander (SD):
Jag hör att Rikard Larsson har synpunkter på SD:s miljöpolitik. Jag vet inte vad han vet om den, men jag har inte hittat några större fel på den. Däremot predikar vi inte. Vi försöker tala om hur man kan göra saker och ting bättre. Vi kommer inte farandes med en ny skatt så fort vi upptäcker ett samhällsproblem.
Jag har full tilltro till den tekniska utvecklingen, framför allt till innovationer inom flygbränsle. Jag kan berätta att amerikanska flygvapnet forskade om vätgasstyrda plan redan på 50-talet.
Att man lade ned det berodde på att situationen var så annorlunda och att det inte var tal om att ifrågasätta oljeberoendet på något sätt. Men är det någonting som vi sverigedemokrater ifrågasätter är det naturligtvis oljeberoendet. Att få fossilfritt bränsle finns det alla möjligheter till. Det har gått mycket snabbt fram med vätgasforskningen.
Särskilt i Sverige är nya innovationer aktuella. Jag tror att jag sa inledningsvis att jag inte riktigt känner igen Socialdemokraterna. Ni var inte flygfientliga och heller inte teknikfientliga förra mandatperioden.
Jag stödde flera socialdemokratiska förslag, bland annat om flygledning och liknande, som jag tyckte avgjordes på ett förnuftigt sätt. Den tiden tycks vara slut. Nu låter ni ungefär som de kompisar ni regerar med. Man kan ibland fråga sig om svansen styr hunden.
Tony Wiklander (SD):
Det var en väldig massa frågor som vi inte lär hinna klara ut här. När ni kom med en flygstrategi svarade vi med ett tillkännagivande till regeringen. Det är väl svar nog om vad vi tycker om den. Ni kommer alltid med nya utredningar. Det är jag klar över. Det vore naturligtvis bra med pengar som kan hålla de små flygplatserna igång. Men det finns bättre vägar att gå.
Vi skulle kunna klara det bara med övervinsterna från Swedavia utan att blanda in skattebetalarna ytterligare i det här. Men det tar ni er inte ens tid att titta på. Jag förstår att ni inte kan behandla flyget på det sätt som det vore förtjänt av, inte med den samarbetspartner som ni har i regeringen. Det kan jag väl förstå. Men det är inte mitt bekymmer, utan ert.
Tony Wiklander (SD):
Vi har en subsidiaritetsprövning framför oss från trafikutskottet. Det är rätt ovanligt med subsidiaritetsprövningar här i kammaren. Vi från Sverigedemokraterna brukar vara tämligen ensamma om att begära sådana prövningar. Därför föranleder de inga kammardebatter.
Men i det här fallet har det glädjande nog blivit en debatt, men det borde vara fler. Om man frågar politiker från de större partierna om EU har blivit bättre - ryktet är inte det allra bästa i många medlemsländer - kommer det alltid ett patentsvar om att EU ska bli smalare och vassare. Vi får se.
Jag låter andra bedöma hur det är med den ivern att få till ett bättre EU. Det här ärendet handlar om så kallade kombidirektiv. Man ska kunna kombinera laster från till exempel lastbil till sjöfart. Därmed minskar man påfrestningarna på våra vägar.
Det är en väldigt bra ambition, och vi i Sverigedemokraterna delar den och tycker att den är bra. Men så kommer det vanliga: Nu talar vi från EU och Bryssel om exakt hur ni ska gå till väga. De vet alltså mycket bättre än oss andra. Sedan drar man en linje tvärs över Europa och säger att så här ska ni göra.
Det ska vara 15 mil mellan kombiterminalerna. Detta är ett väldigt stelt sätt att hantera en fråga på. Vår tanke är helt enkelt att detta bör medlemsstaterna själva få klara ut. Vi lade fram en reservation, som jag ber att få yrka bifall till.
Den skiljer sig inte så förskräckligt mycket från utskottets förslag i dess helhet. Sedan vi lade fram den har det visat sig att hela utskottet vill att frågan ska skickas tillbaka tillsammans med en motivation till det hela.
Det tycker vi också, och vi tycker dessutom att det är glädjande att övriga partier har kommit till i stort sett samma uppfattning som vi i Sverigedemokraterna. Det hälsar jag med tillfredsställelse. Sedan inställer sig nästa fråga. Låt oss säga att vi skickar detta till Bryssel och talar om att vi inte tycker om denna överstatlighet. Vad händer egentligen med detta när det ligger där nere?
En och annan i parlamentet har berättat för mig att detta ställs i en hylla, och där står det sedan. Det händer ytterst sällan att det får någon konsekvens, i varje fall inte när det kommer från en liten och i EU:s ögon obetydlig nation som Sverige. Vi har tyvärr ytterst lite att säga till om. Jag vill än en gång yrka bifall till reservationen.
Lotta Finstorp (M):
Pia Nilsson frågar mig om regeringens syn på SJ:s uppdrag. Jag kan höra i debatter många gånger oppositionen prata om SJ som någon sorts nostalgi, om hur det var förr när man åkte till mormor med matsäck. SJ:s uppdrag, som jag ser det, är att vara en aktör bland flera på marknaden. Men avregleringen är inte genomförd än. I debatten låter det som att den har kommit i gång och att den pågår. Så ser det inte ut.
I Mälardalen som jag bor i, och som jag tror att även Pia Nilsson bor i, kommer den att gälla från 2012 då vi får den nya tidtabellen. Då blir SJ en aktör bland många andra. Det är precis det som föreskrivs i det tredje järnvägspaketet från EU:s sida. Där har man ett problem i övriga Europa därför att avregleringen går för långsamt. Sedan kan man tycka vad man vill om själva EU-medlemskapet, om det är det som är ett problem.
Men vi är medlem, och då ska vi se till att avreglera vår marknad. Jag tycker att det är helt rätt. Vi ser till individen, resenären, och då måste man ha valfrihet även i den delen. Jag tittade faktiskt på hur tågen den här vintern har gått när det handlar om punktlighet. Övriga operatörer i landet är bättre på punkligheten än SJ.
Det kan finnas många olika förklaringar till det - att man inte kör på lika hårt trafikerade sträckor och så vidare. Det kan jag lämna dithän, men jag blir så intresserad när SJ lyfts upp så nostalgiskt, som någonting vi ska gå tillbaka till. SJ:s uppdrag är att vara en aktör bland många andra när avregleringen är genomförd. Men vi är inte där än.
Lotta Finstorp (M):
Om SJ ska vara en aktör på marknaden, precis som avregleringen föreskriver, kan vi inte ge speciella uppdrag till vårt eget bolag. Då är det inte en aktör på marknaden likvärdig alla andra aktörer. I det fallet delar jag inte min kollegas uppfattning. Vi kan inte både ha kvar SJ som vår egen baby och samtidigt ha en avreglering. Det tycker jag verkar helt omöjligt, och det är det också. Då blir det inte likvärdiga spelare på en marknad.
Jag skulle vilja återkomma till det RUT-uppdrag som Pia Nilsson nämnde. Den gamla nationella planen för 2004-2015, som alltså nuvarande oppositionspartier lade fram, var inte finansierad. Det fattades 65 miljarder i den planen. Vi kan börja så. Då är min fråga: Är det god ekonomisk hushållning? Det RUT har räknat på är antaganden utifrån olika index.
Då kan man sätta upp en tabell för vad man tror ska hända framgent. Att luta sig mot den skulle jag inte göra om jag var i oppositionens kläder.
Lotta Finstorp (M):
Eftersom jag har mitt förflutna i kommun och landsting är det här en fråga som jag har varit med om och fått jobba med. Jag tycker att den är mycket intressant nu när vi får den nya kollektivtrafiklagen. Precis som Stina Bergström säger kliar man sig lite grann i huvudet ute i landet därför att man måste organisera det hela efter eget huvud. Ska det ligga på landstingen eller hos regionförbunden? Det finns många frågetecken, absolut.
Det som är intressant är att kollektivtrafikföretagen håller på att jobba stenhårt för att vara med på båten när den nya lagen tillträder. Visst finns det många frågetecken, men på något sätt är det: Äntligen sker detta! Det blir en avreglering, och regionerna får mycket större frihet att organisera sin kollektivtrafik. Sedan har det varit frågetecken gällande till exempel lokaltrafiken. Hur gör man nu?
Hamnar den utanför lagstiftningen? Redan i dag har man ofta kollektivtrafiken utanför konsortialavtalen där kommunerna själva riggar sin kollektivtrafik. I så fall har man inte varit riktigt laglydig i den delen tidigare. Jag ser ingen oro. Jag tycker att det är viktigt att vi från trafikutskottet följer hur regionerna riggar sin organisation och hur trafiken flyter.
Det gäller att det ska kopplas till de nationella målen.
Lotta Finstorp (M):
Precis som jag sade tidigare finns det säkert mycket som man måste skruva på när lagen sätts i sjön. Så är det med de flesta lagar. Men inte känner jag och andra oro för att kollektivtrafikåkande kommer att minska och att samordningen inte kommer att fungera. Om man kör trafik kommersiellt är man mån om att få många kunder, det vill säga många passagerare.
Det ligger i trafikföretagens intresse att se till att det här samordnas på ett bra sätt. Annars får man inga kunder.
Lotta Finstorp (M):
Siv Holma frågar mig varför vi gjorde så lite under vår oppositionstid. Det är alltid lättare att sitta i majoritet, för det är då man verkligen kan förverkliga det man vill. När man sitter i opposition, vilket jag har gjort i både kommun och landsting, kan man bygga små luftslott och göra många olika saker, men det är skarpt läge när man sitter i majoritet, när man har makten i landet.
Jag kan bara konstatera att den plan som ni lade fram, som gällde från 2004 till 2015, var ofinansierad upp till 65 miljarder kronor. Så var det. Det var också en stor oro ute i landet. Vi lämnade in förslag på infrastruktursatsningar som vi ville se i våra respektive regioner.
Vi visste samtidigt att de aldrig skulle bli av, därför att de pengarna inte fanns. När det gäller SJ:s roll ser jag SJ som en av flera aktörer på järnvägen, och jag ser inga problem med det. Jag välkomnar det, och framför allt i Mälardalen. I många delar av landet har det funnits andra aktörer, men där har vi inte haft det. Vi har haft SJ, och vi har hållit till godo med det.
Och vi har betalat för underskottstäckning med åtskilliga miljarder varje år. Jag förstår inte riktigt oron som den rödgröna oppositionen känner för att det kommer in fler aktörer. Jag kan bara se att det kan bli bättre.
Lotta Finstorp (M):
Vår nationella plan är finansierad fullt ut, Siv Holma. Det känns som en sorts skrämselpropaganda när Siv Holma pratar om att det kommer att bli fullständigt kaos, om jag tolkar henne rätt, att man inte kommer att få information om de olika tågoperatörerna. Ni har säkert alla som sitter här inne åkt tåg nere i Europa, och det går alldeles utmärkt. Det är ju en mängd olika tågföretag som kör tåg i Frankrike, England och så vidare.
Det är inga problem alls att se vart man ska och vilket tåg man ska åka med. Siv Holma pratar om att det finns delar av landet som inte kommer att ha någon tågtrafik, därför att SJ kommer att verka på en konkurrensutsatt marknad. Titta på Tåg i Bergslagen? Det är inte särskilt tätbefolkat i Bergslagen. Men tåget där går väldigt bra och människor är så nöjda, och det är inte SJ som kör det.
Lotta Finstorp (M):
Vi kommer nu att debattera trafikutskottets betänkande 19. I betänkandet behandlas propositionen Behörighet för lokförare , och två motioner har väckts med anledning av propositionen. Regleringen av järnvägssektorn har sedan början av 1990-talet förändrats genom ett antal reformer både inom Sverige och i övriga EU.
Syftet med reformerna är att skapa en gemensam och bättre fungerande marknad för järnvägstjänster och att undanröja hinder för gränsöverskridande järnvägssamarbete.
I propositionen lämnas förslag till de lagändringar som krävs för att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv från den 23 oktober 2007 om behörighetsprövning av lokförare som framför lok och tåg på järnvägssystemet i Europeiska unionen. Herr talman!
Förare av järnvägsfordon, eller lokförare, ska dels ha ett förarbevis som styrker att föraren uppfyller vissa minimikrav avseende lämplighet, utbildning etcetera, dels intyg som anger vilken typ av järnvägsfordon föraren får framföra och på vilken järnvägsinfrastruktur innehavaren har rätt att köra. Förarbeviset ska utfärdas av tillsynsmyndigheten och intyget av förarens arbetsgivare.
I propositionen föreslås också en ändring i järnvägslagen så att läkarundersökningar får göras även vid behov och inte bara regelbundet. Utskottet föreslår att riksdagen bifaller ett motionsförslag om undantag från lokförarkrav för museijärnvägar och som klargör att lokförarkrav inte heller ska gälla på museijärnvägar på fristående nät. Herr talman!
Med anledning av ett motionsförslag föreslår utskottet dessutom i ett tillkännagivande att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag på hur undantag för registerföring för bland annat järnvägar med historiska ändamål eller turiständamål lämpligen kan regleras. Herr talman! Härmed överlämnar jag detta betänkande till kammaren för debatt.
Lotta Finstorp (M):
Det är intressant att höra vad Désirée Liljevall säger om detta. Det var först när alliansregeringen tillträdde som cykelfrågorna blev ett eget område i åtgärdsplanen. Självklart måste vi ha en utredning som kan analysera hur det ska gå till, hur vi kan säkra cyklandet och hur vi kan öka cyklandet.
Jag sade också i mitt anförande att de ad hoc-lösningar som oppositionen gärna vill se i olika frågor gör att det kommer att bli dyrare längre fram och mindre cyklande sett ur ett helhetsperspektiv. Jag är glad för att vi bland annat har den utredning som regeringen har gett Trafikverket i uppdrag att göra tillsammans med kommuner och landsting. Det är ändå på kommunal nivå som man kan frågorna bäst.
Man vet hur befolkningen behöver ta sig fram för att komma till arbete och skola. Jag är glad för denna utredning. Låt oss vänta på den.
Lotta Finstorp (M):
Det var generöst! Jag är övertygad om att om oppositionen satt i majoritet hade ni gjort likadant, det vill säga en utredning med en fördjupad analys innan man sätter ned foten och vet vad man ska göra. Jag undrar varför De rödgröna alltid vill komma med pekpinnar till sina kommunala kamrater på kommun- och landstingsnivå från denna talarstol.
Låt kommuner och landsting äga frågor i större utsträckning, och låt oss vänta på denna utredning som kommer att ge svar på alla frågor.
Lotta Finstorp (M):
Tack för budkavlen! Den här budkavlen visar tydligt att cykelfrågor är lokala frågor, och det är oerhört viktigt att lyssna underifrån. Jag ska verkligen läsa vad eleverna har skickat med dig och sedan leverera budkavlen vidare. Det är kanske inte så att cykelministern i Sverige kommer att heta Baker utan Biker!
Jag är glad för att cykelfrågorna äntligen har fått en egen plats. De är precis så viktiga som vi har en samsyn om.
Lotta Finstorp (M):
Det vore mig främmande att här i kammaren diskutera Alliansens förhandlingar med Siv Holma. Jag har en fråga. Hur mycket har Vänsterpartiet lagt på cykelfrågor i tidigare budgetar? Eftersom jag är ny vet jag inte det. Jag vet att 3,3 miljarder under planperioden är historiskt mycket pengar till cykelvägar.
Det har inte varit så mycket tidigare. Jag vet att Vänsterpartiet är de största ivrarna för att man ska få åka buss gratis lokalt. Barn och ungdomar åker från en hållplats till en annan bara för att det är gratis. Man tränar aldrig upp sitt cyklande och har inte cykeln som en naturlig del i sitt transporterande.
Jag vill gärna höra varför man vill ha igenom gratis busstrafik.
Lotta Finstorp (M):
Om man vill öka cyklingen kan man inte samtidigt plädera för gratis bussar. För mig går det inte ihop. Jag är nöjd med att vi satsar 3,3 miljarder under planperioden. Vi måste se till den nationella planen. Det är 2,3 miljarder på länsplanerna. Det är historiskt mycket pengar. Jag är nöjd med det.
Jag har en sista fråga, som jag förmodligen inte får svar på. Hur är Vänsterpartiets satsning på 700 miljoner finansierad? Det vore intressant att veta.
Lotta Finstorp (M):
Jag skulle nästan vilja ställa en motfråga till Stina Bergström. Varför kan inte en cyklist betala 80 kronor för en överfart? Jag tycker faktiskt att det känns väldigt märkligt att ifrågasätta varför man ska betala en avgift. Analysen av varför det är färre cyklister som åker över till Öland nu tror inte jag att någon av oss här inne har sett.
Att de 80 kronorna har hindrat cyklisterna från att åka över därför att det är en för hög kostnad har jag väldigt svårt att tro. Jag tycker faktiskt att man ibland får betala för sina förnödenheter och inte att allting ska vara gratis. Någonstans betalar man ju, och jag tror inte att 80 kronor är någonting som hindrar mig som cyklist från att ta min cykel över till Öland.
Lotta Finstorp (M):
Som jag nämnde i mitt anförande tycker jag att det är viktigt att lokala och regionala företrädare, som vet bäst var cykelstråken behövs i deras region eller i deras kommun, också är med och finansierar. Jag ser inga som helst problem med det. Men de ska också vara med och peka ut var stråken behövs. Jag har ett exempel. Mellan Katrineholm och Valla i Sörmland byggde man en två-plus-ett-väg.
Där var Katrineholms kommun med och finansierade en alldeles utmärkt cykelväg som går parallellt med den stora vägen. Det berodde på att de visste att många av jobbarna cyklade in till Katrineholm på morgonen. Jag tror inte att man alltid på nationell nivå kan peka ut sådant. När det då är en kommunal angelägenhet är det också viktigt att man är med och medfinansierar. Vi är den lagstiftande församlingen.
Jag tycker inte alls att vi är där än att vi måste lagstifta om att det ska se ut på ett visst sätt med cykelväg vid en två-plus-ett-väg, utan jag vill gärna låta våra kommunala företrädare från alla partier vara med och bestämma på sin nivå. När det handlar om Vätternrundan har vi tillsammans arbetat för att det ska bli bilfria mil. Beslutsmakten ligger hos länsstyrelsen i samråd med Trafikverket.
Överklagande från Vätternrundan sker till Transportstyrelsen. Där finns inga politiska skiljaktigheter alls. Naturligtvis vore det allra bästa om hela Vätternrundan blev bilfri. Det har hänt olyckor, och det är inte till gagn för någon att de oskyddade trafikanterna ska samsas med långtradare och övriga bilister.
Tingens ordning är att länsstyrelsen i det län där cykelloppet startar äger frågan. Det tog väldigt lång tid innan vi kunde hjälpa Vätternrundan med att få rätt på det. Tillsammans har vi gjort ett jättebra jobb så här långt, men vi är inte i hamn än. Politiskt ligger inte frågan hos oss i dag. Den har att göra med vägtrafikförordningen i 43 § väglagen.
Om det visar sig att det inte går att genomföra det här får vi väl titta på det.
Lotta Finstorp (M):
När det handlar om Vätternrundan är inte sista ordet sagt i den ordning som i dag föreligger, där länsstyrelsen har ansvaret. Det tycker jag är självklart. Det är första gången det prövas på det här sättet.
Om det visar sig att det inte går att få igenom bilfria mil i den förhandling där Vätternrundan, länsstyrelsen och respektive myndigheter ska komma fram till en lösning måste vi absolut titta på det. Medfinansiering gör att pengarna räcker längre. Det blir fler kilometer cykelvägar om vi har medfinansiering.
Monica Green tog i sitt anförande upp en väldigt dålig cykelväg i sin region. Jag skulle vilja säga att politikerna i din region har prioriterat annat än att göra bra cykelvägar för sina infrastrukturpengar. Det ligger hos dem att se till att det är bra och framkomliga cykelvägar.
Lotta Finstorp (M):
Jag är lika angelägen som Siv Holma om att vi får en högkvalitativ utredning tillbaka. Jag ser inga problem med att tiden har blivit förlängd, eftersom det har tillkommit ytterligare direktiv. Mina förväntningar på utredningen är precis lika stora som dina. I oktober 2012 kommer vi att sätta tänderna i den och verkligen läsa, se och begrunda.
Utifrån det kommer det sedan att komma förslag på åtgärder som enmansutredaren kommit fram till när han skrivit detta. Vi förväntar oss mycket av utredningen, både du och jag, men möjligtvis är skillnaden att Alliansen också har att ta ansvar för ekonomin. Att vilja är en sak; att ha ansvar för det gemensamma är en annan sak.
Vi skulle väl alla, oavsett parti, vilja ha hur mycket pengar som helst - allt åt alla! Men vi har inte den politiken. Det är möjligt att det inte finns pengar 2013, men låt oss se vad utredningen ger vid handen. Sedan får vi hantera det framöver. Vi får inte heller glömma bort att cykeln tidigare inte var upplyft i budgeten på samma sätt som i dag. Från 2006 har det skett väldigt mycket politiskt på nationell nivå i cykelfrågor.
Jag är glad och stolt över att alliansregeringen lyft fram cykelfrågorna så pass mycket som den gjort.