Nina Lundström (L):
Även jag deltog på Bostadsveckan och talade i just detta ämne. Efter att jag ställde interpellationen har jag haft flertalet kontakter med olika aktörer på marknaden, och många anger att det är oerhört viktigt att den politiska sfären fångar upp frågorna även i den här sektorn. Ofta talar man om andra sektorer, men just i den här sektorn är det absolut nödvändigt.
Jag vill återkomma till byggchefsbarometern och noterar att tre av tio chefer anser att det egna företaget inte gör nog för att öka andelen kvinnor i företaget, och det är en ganska stor andel fortfarande. Jag vill också ge ytterligare några exempel, ögonblicksbilder, på hur verkligheten ser ut i dag. Och jag vill säga att det inte bara handlar om den privata.
Jag menar att det i högsta grad också handlar om de offentligägda företagen och om intresseorganisationer med mera. De fyra största byggföretagen i Sverige har 29 styrelseledamöter varav fem är kvinnor. I Skanska, som är det företag som har flest kvinnor i styrelsen, har man två kvinnor i styrelsen. I SABO:s företagsstyrelser - SABO som är en intresseorganisation för de kommunala bostadsföretagen - finns 5 000 förtroendevalda varav 80 % är män, och det här är offentligägda företag.
När det gäller fackliga organisationer har vi exemplet Byggnads, som har noll kvinnor i förbundsstyrelsen. På kongressen fanns det 117 ombud varav en var kvinna. Andelen kvinnor i egenskap av förtroendevalda som verkar i kommuner, i byggnadsnämnder, är fortfarande låg, främst i positioner som ordförande- och presidieposter. Där finns det också mycket mer kvar att göra.
Låt mig också säga att kvinnor är oerhört viktiga som arbetskraft och som företagare men också som konsumenter. Man får inte glömma bort perspektivet att kvinnor också konsumerar boende. Här i riksdagen den här veckan kommer Volvos kvinnliga designgrupp att visa vad de har åstadkommit inom sin näring. Det vore väl jättespännande om byggindustrin kunde komma med sin grupp och visa vad de kan åstadkomma för spännande utvecklingsmöjligheter.
Jag menar att det är viktigt med följande i det politiska arbetet: Först kommer det politiska engagemanget, att vi synliggör att kvinnor saknas inom branschen. Regeringen talar ofta om bolagsstyrelser, men jag tycker att vi ska se på bredden. Man ska fundera över hur man rekryterar kvinnor. Man ska synliggöra kvinnor och kvinnors kompetens. Man ska utbilda och informera kring rekrytering, valberedningar med mera. Man ska diskutera arbetsmiljöfrågorna.
Attityderna är ju helt oacceptabla såsom anges i alla de forskningsrapporter som finns. Naturligtvis finns det också andra frågor, som handlar om delat ansvar hemma, utbildningens roll med tanke på könsroller i skolan, att man sprider goda exempel och att man gör en uppföljning av hur verkligheten ser ut. Där vill jag också ge ett råd till statsrådet i det fortsatta arbetet, nämligen att steg ett alltid är att börja med att räkna, räkna, räkna. Det är det jag har försökt göra i dag.
Jag har försökt visa att ögonblicksbilderna från verkligheten är väldigt viktiga. De ger en väldigt tydlig bild. Men jag ska också säga att vi inte heller är främmande för ytterligare lagstiftning. Det kanske är så att vi måste ta ett varv till även där om ingenting händer. En sak inom vårt område är naturligtvis PBL. Kanske måste det in ett genusperspektiv även där, liksom inom andra områden. Det finns mycket kvar att göra.
Framför allt är det väldigt viktigt för mig att konstatera att aktörerna på marknaden har uppmärksammat att den här debatten kommer att hållas. Jag hoppas också på, precis som statsrådet säger, en insikt om att det här inte kan göras från riksdagen eller från regeringen. Det här förutsätter att det finns ett engagemang från hela branschen.