Sven-Olof Sällström (SD):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Låt mig inleda med några ord om kollektivavtal och den aversion mot kollektivavtal som jag ibland upplever finns i kammaren. Vad är ett kollektivavtal? Är det ett hemskt vapen som har satts i händerna på fackföreningarna för att slå i huvudet på stackars intet ont anande företagare?
Är inte kollektivavtal ett avtal mellan arbetsmarknadens parter, som både arbetsgivare och fackförening står bakom och som de har förhandlat fram tillsammans och tecknat i samförstånd? Det är alltså ingen styggelse, utan det är detta som är den svenska modellen. Jag har arbetat i detaljhandeln i ungefär 14 år av mitt liv, hälften av tiden som företagare och hälften som butikschef. Jag har alltid haft kollektivavtal.
Jag har uppmanat mina anställda att gå med i facket och, där det har funnits underlag, att bilda lokala fackklubbar. Det är inget konstigt utan en självklarhet i den svenska modellen. Jag har svårt att förstå aversionen mot kollektivavtal. Det är inte bara fackföreningarnas kollektivavtal. Det är arbetsmarknadens parters kollektivavtal. Det är deras gemensamma dokument. Nå, nog om detta.
Socialdemokraterna har äntligen insett vikten av likvärdiga förutsättningar för företag som agerar på den svenska marknaden. Det är glädjande men kanske inte tillräckligt. Om Socialdemokraterna menar allvar med detta måste man löpa hela linan ut. För att uppnå målet om likvärdiga förutsättningar måste man våga gå lite längre. Sverigedemokraterna har länge påtalat problematiken och arbetat för sundare konkurrensvillkor på den svenska arbetsmarknaden.
För att inte falla på mållinjen har Sverigedemokraterna föreslagit ytterligare tre skärpningar i vårt särskilda yttrande. Vi vill att månadsrapportering och anmälningsplikt ska vara tvingande för samtliga företag som har utstationerad arbetskraft i Sverige. Det finns i och för sig redan ett regelverk - jag tror att det är från den 1 juli 2013 - om att man ska anmäla utstationerad arbetskraft till Arbetsmiljöverket.
Men det verkar inte fungera tillfredsställande, framför allt inte kontrollen av arbetsvillkor. Förslaget om månadsrapportering och anmälningsplikt innebär inte att man likställer regelverket med vad som gäller för svenska företag, utan det innebär att man får likartade förutsättningar för de företag som verkar på den svenska arbetsmarknaden.
I nuläget är det trots denna anmälningsplikt, som till viss del redan finns gentemot Arbetsmiljöverket, osäkert hur många utstationerade löntagare som finns på den svenska arbetsmarknaden, vilka arbetsvillkor de jobbar under, hur länge de varit i Sverige och hur länge de ska stanna. Sverigedemokraterna anser att det bör införas en bortre tidsgräns för hur länge en arbetstagare kan vara utstationerad i Sverige.
Den åsikten delar vi med EU-kommissionen sedan en tid tillbaka. Däremot är vi inte överens om tidsgränserna. Sverigedemokraterna anser att tidsgränsen bör sättas till tre månader. Därefter bör arbetstagaren möjligen arbetskraftsinvandra på vederbörligt sätt. Det är ett rimligt krav att de som arbetar i Sverige under en längre period genomgår myndighetsprövning och att skatter och avgifter betalas i Sverige.
År 2014 skrevs huvudentreprenörsansvar in i byggavtalet. Det innebär att det företag som är högst upp har det yttersta ansvaret för att arbetsvillkor, lön och kollektivavtal följs av alla underentreprenörer på arbetsplatsen. Men detta avtal gäller endast i begränsad omfattning.
Sverigedemokraternas uppfattning är att samtliga företag och anställda inom byggsektorn ska omfattas av lagstiftat huvudentreprenörsansvar, oavsett ursprungsland, fackligt medlemskap eller om företaget är organiserat i en arbetsgivarorganisation eller inte. Jag vet att Regeringskansliet arbetar med frågan, och jag ser fram emot en proposition före valet. För att förslaget enkelt och smidigt ska gå igenom Sveriges riksdags behandling uppmanar jag regeringen att tala med oss sverigedemokrater.
På så sätt kan vi undvika samma regeringshaveri som blev med upphandlingsreglerna. Herr ålderspresident! Socialdemokraterna är på rätt väg i denna fråga, men detta är som sagt långt ifrån tillräckligt för att få ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Kvar att lösa finns bland annat problem med regelverket om arbetskraftsinvandring.
Samtidigt som vi tillåter arbetskraftsinvandring till enklare jobb som mycket väl kan utföras av den inhemska arbetskraft som i dag går arbetslös, inte minst de grupper som står längst från arbetsmarknaden, har många företag svårt att rekrytera till kvalificerade arbetsuppgifter som kräver både utbildning och erfarenhet. Det är orimligt att vi tillåter arbetskraftsinvandring av okvalificerad arbetskraft till enklare jobb.
I det fall där det inte inom rimlig tid går att hitta eller utbilda kvalificerad arbetskraft inom Sverige måste vi förenkla även för dessa företag. Det är orimligt att handläggningstiderna på Migrationsverket är så långa att kvalificerad arbetskraft söker sig bort från Sverige.
Det är också orimligt att kvalificerad och behövd utländsk arbetskraft slängs ut från Sverige därför att arbetsgivare har betalat en femtiolapp för lite i lön per månad eller liknande. Här är vi sverigedemokrater beredda att förutsättningslöst samtala och samarbeta med andra för att komma fram till ett rimligare regelverk.