Tobias Andersson (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2.
Gång efter annan har jag i denna kammare såväl till ledamöter som till statsråd belyst behovet av att vi i större utsträckning än i dag säkerställer att det offentligas medel nyttjas sparsamt och effektivt, att allokeringen går att motivera och att nyttan och resultatet för det första går att mäta och för det andra är av önskvärd karaktär.
När vi öser in offentliga medel på marknaden, med risk för att kväva och hämma annars livsdugliga och konkurrenskraftiga bolag, måste vi från politiskt håll kunna motivera vårt agerande. Det spelar mindre roll om det handlar om riskkapital, innovationssatsningar eller delfinansiering av EU-projekt.
Vi måste säkerställa att de genererar ett önskat resultat som överstiger alternativkostnaden av exempelvis skattesänkningar. Av allt att döma, fru talman, gör de sällan det i dagsläget. Tvärtom. I vår reservation nämner vi ett flertal studier som belyser brister rörande de offentliga stödens effektivitet.
Inte sällan har man funnit att stöden över huvud taget inte genererat någonting mer än en tillfällig sockerinjektion i de bolag som tar del av dem. Mot denna bakgrund välkomnade jag och Sverigedemokraterna Riksrevisionens rapport om samverkansprogram och strategiska innovationsprogram samt den skrivelse från regeringen som denna rapport genererade och som vi nu debatterar.
Det framgår bland annat, vilket tidigare talare nämnde, att Riksrevisionens samlade bedömning av samverkansprogrammen är att förutsättningarna för effektivitet genomgående är svaga.
Den utförliga kritik som återfinns i rapporten styrker därför den problembild som jag precis beskrev, varför vi föreslår att riksdagen bör ge regeringen till känna att regeringen bör lägga fram förslag om krav på effektivitetsmål för samverkansprogrammen.
Vidare föreslår vi, tillsammans med Moderaterna och Kristdemokraterna, förtydliganden i regleringsbrev och utvärdering av program, detta eftersom flertalet problem som Riksrevisionen har funnit enligt dem i hög grad är hänförliga till regleringsbrev, varför dessa behöver ses över och förändras.
Riksrevisionen problematiserar bland annat att det råder otydligheter i regleringsbreven till myndigheterna rörande samverkan, programportföljens sammansättning och programformen - det mesta, med andra ord, att det saknas kontinuerlig dokumentation av överväganden om ansvarsfördelning och organisering och att det finns brister i hur uppdragen är formulerade och så vidare.
Gällande vår syn på behovet av bättre utvärdering av programmen härrör den från att Riksrevisionen anser att bristerna i utvärderingen försämrar möjligheterna till effektivitet i programformen.
Att det är svårt att utvärdera är dock inte så märkligt givet att myndigheterna, enligt Riksrevisionen, inte har dokumenterat sina egna överväganden vid beslut om fortsatt finansiering av vissa program. Fru talman!
Det minsta som kan begäras torde rimligtvis vara att man dokumenterar varför man fortsätter att spendera offentliga medel på program vars effektivitet och existens kan ifrågasättas från första början.
Därför anser vi att riksdagen bör ge regeringen till känna att den bör inleda en grundlig utvärdering av genomförda samverkansprogram och säkerställa att de samverkansprogram som aviserades i juli 2019 omfattas av uppföljning och utvärdering i enlighet med näringsutskottets tidigare uttalande, i linje med Riksrevisionens rekommendationer. Fru talman!
Jag är fullt medveten om att regeringen i sin skrivelse gör anspråk på att bemöta den kritik som Riksrevisionen kom med i sin rapport. Jag är också medveten om att flertalet partier i denna kammare finner det vara dugligt så, men detta är långt ifrån tillräckligt enligt oppositionspartierna Moderaterna, Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna.
Vi motsätter oss inte regeringens förslag till åtgärder utan anser endast att vi utöver dessa också är i behov av justeringar i regleringsbrev, effektivitetsmål och systematiska utvärderingar.
Vi måste göra vårt yttersta för att säkerställa att offentliga medel inte slösas bort, och jag finner det direkt anmärkningsvärt fru talman, att varken regeringen eller regeringspartiernas företrädare i riksdagen vill göra just det.