KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Detta meningsutbyte belyser tydligt problemet i Sverigedemokraternas världsbild, och det är att man ser människor från andra länder och de utsatta områdena bara som problem. Enligt den politiken ska bostäder i dessa områden helst rivas. Det handlar alltså om att avveckla snarare än om att utveckla. Detta tycker jag är en beklagansvärd bild som bara skapar mer konflikter i vårt samhälle och inte bidrar till att lösa de underliggande problemen.
Jag tycker att det som Roger Hedlund har sagt här i kammaren i dag visar att man heller inte förstår hur Sverige fungerar i dag. Det gäller till exempel allt arbete och alla insatser som utlandsfödda och andra generationens invandrare gör i Sverige i dag, exempelvis inom byggbranschen. Om detta tillskott av personal och resurser inte fanns i byggbranschen skulle vi inte få det bostadsbyggande som Sverige så väl behöver.
Min önskan till Roger Hedlund och Sverigedemokraterna är: Sluta att se människor med utländsk bakgrund bara som ett problem! De är faktiskt en resurs för Sverige.
Per Bolund (MP):
Det är beklagligt att Carl-Oskar Bohlin underskattar min arbetsförmåga. Jag kan lova att vi kommer att kunna genomföra väldigt mycket bostadspolitik med mig som bostadsminister. Det är kanske dags att påminna om att det även under den moderatledda regeringen fanns en bostadsminister som också var finansmarknadsminister. Om det funkade då borde man kunna vara nöjd med det även i detta läge. Jag vänder mig starkt emot Carl-Oskar Bohlins beskrivning.
Vi ser nu att vi har en ökad aktivitet i svensk bostadspolitik, med 26 000 bostäder som inte hade kommit på plats utan investeringsstödet. Och det är bara uppräkningen hittills. Nu kommer det att komma på plats ytterligare tiotusentals bostäder på bostadsmarknaden som gör nytta varje dag för alla som behöver, som är i bostadsbrist och som har ett stort behov. Jag tycker att Carl-Oskar Bohlin ska hålla sitt anförande i till exempel Rosengård, där man nu kan bygga nytt tack vare att investeringsstödet finns.
Det är lätt att sitta på sina höga hästar och racka ned på andras bostadspolitik här i kammaren, men när man är ute och ser vilken nytta den faktiskt gör i Sverige i dag i vårt samhälle har man kanske inte lika höga hästar längre. Jag måste säga att jag tycker att det är lite märkligt. Vi har, till exempel genom vår proposition om altaner, svarat på ett tillkännagivande som Moderaterna själva har ställt sig bakom i utskottet, om att vi ska bygglovsbefria altaner.
Då är det lite magstarkt att sedan komma och klaga på att vi lägger fram en sådan proposition. Det hade stått Moderaterna fritt att inte ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande, om de nu var missnöjda med resultatet. Det är helt felaktigt att beskriva det som att det skulle vara det enda vi gjort. Vi har lagt fram ett antal propositioner, men självfallet bedrivs bostadspolitik med många andra verktyg också, inte minst den budget som vi här och nu står och diskuterar. Skillnaden mellan Moderaterna och den rödgröna regeringen är avgrundsdjup.
Moderaterna använder bostadspolitiken som en finansieringskälla för att bekosta stora skattesänkningar. Vi använder den som ett instrument för att få ett ökat byggande.
Per Bolund (MP):
Jag tycker att man ibland behöver titta på verkligheten. Man behöver till exempel också fråga dem som faktiskt berörs av de reformer som nu genomförs av regeringen. Jag vill uppmuntra Carl-Oskar Bohlin att läsa granskningen från Sveriges Kommuner och Regioner av just investeringsstöden för att se vilka effekter de har fått. Där kan han läsa svart på vitt. Det är en organisation som nu leds av de borgerliga partierna. Där konstaterar man att utan detta stöd skulle det inte ha blivit det byggande som vi nu ser.
Det hade varit mindre byggande, färre lägenheter och betydligt högre hyresnivåer. Jag tycker att det är ett tillräckligt svar. När det gäller frågan om bullerregler tycker jag att vi från politikens sida har ett ansvar att också lyssna på expertisen. Jag tror inte att vare sig Carl-Oskar Bohlin eller jag har bäst kunskaper och expertis för att säga exakt hur man ska mäta buller och säga exakt vilka konsekvenser dessa beslut får.
Vi vet att buller har stor påverkan på människors hälsa och stressnivåer och på många av de problem som vi ser i vårt samhälle i dag. Men jag tycker också att det är självklart att människor ska ha rätt inte bara att ha en bostad utan också att kunna öppna fönstret i sin bostad. Då kan det också vara relevant att man faktiskt mäter bullret även när fönstret är öppet och inte bara när det är stängt.
Per Bolund (MP):
Jag tackar Ola Johansson för en viktig fråga. Jag hoppas att vi är överens om att hela Sverige ska utvecklas och att det ska gå att bygga bostäder och bygga sin framtid oavsett var i Sverige man vill bo. Då måste vi också se till att det finns möjligheter att göra investeringar. Några frågor har vi med i januariavtalet, som vi gemensamt står bakom.
Det gäller till exempel att ge ett uppdrag om att se över avskrivningsreglerna för att underlätta för byggande i glesare delar av landet där det inte finns tillräcklig ekonomi i dagsläget. Men det gäller också att till exempel se över bygglovsreglerna när det gäller den som vill bygga till sin gård. Det gäller även det investeringsstöd som vi har infört och som Ola Johansson tog upp i sitt anförande.
Han beskrev att när det togs bort var det många kommunalråd runt om i landet som ringde och sa att det byggande som de hade sett fram emot nu inte blir av. Det visar att investeringsstödet gör skillnad. Det gör att man kan bygga på marknader där det annars inte finns tillräckligt ekonomiskt underlag. Vi behöver alltså jobba brett med denna fråga. Vi behöver också se om det finns ytterligare förslag som vi kan fånga upp som kan göra att det blir en större möjlighet för byggande i hela landet.
Det är någonting som den rödgröna regeringen mycket tydligt står bakom. Jag tycker att vi i januariavtalet har fångat upp viktiga pusselbitar för att se till att det finns större möjligheter att bygga, bo och verka i hela vårt land.
Per Bolund (MP):
Jag tolkar det som att Ola Johansson bedömer att han är kompetent att avgöra bullers effekt på människors hälsa och att han besitter den expertis som behövs. Jag kanske ändå har anledning att ifrågasätta om det är här i Sveriges riksdag som vi har bäst kunskap om det. Det kanske är bättre om de som faktiskt har en lång erfarenhet av hälsoeffekter av byggande och buller får ha ett ord med i laget. När det gäller strandskyddet, som Ola Johansson också frågar om, har vi kommit överens om att vi ska göra en översyn av det.
Det står vi från Miljöpartiet och regeringen bakom. Jag hoppas att Ola Johansson också står bakom det, eftersom vi har kommit överens om det. Det kommer att göra att det finns större möjligheter att bygga i delar av landet där det i dag kan vara svårt. Men vi kommer också att se över om det finns anledning att till och med förstärka strandskyddet i de områden där det är ett mycket stort exploateringstryck och där tillgången till stränder är begränsad. Vi vet att stränder har ett mycket stort rekreationsvärde och också ett stort värde för den biologiska mångfalden.
Det måste också tas med i utvärderingen.
Per Bolund (MP):
Låt oss återigen påminna oss om att vi varje år under en rödgrön regering har haft högre byggtakt än under något enda år av Alliansens åtta år vid makten. Detta talar sitt tydliga språk, och jag tycker att interpellanten och övriga debattörer bör ta till sig detta faktum. Det verkar inte som att det riktigt har sjunkit in. Det är viktigt att poängtera att vi har en hög rörlighet på den svenska bostadsmarknaden. Faktum är att vi har nått all-time high när det gäller försålda bostäder.
Bara under de första tio månaderna detta år har 142 600 bostäder bytt ägare. Vi har alltså en hög rörlighet på bostadsmarknaden, även detta ett tecken på att vi har en fungerande bostadsmarknad. Det är också viktigt att peka på att prisutvecklingen under den rödgröna regeringen är en helt annan nu än när det var närmast skenande bostadspriser i storstadsområdena, inte minst i Stockholmsområdet, vilket gjorde att drömmen om en lägenhet i till exempel Stockholm bara blev mindre och mindre realistisk för unga. Nu finns det en möjlighet att komma i kapp.
Jag vill också svara på den fråga som kom om investeringsstödet. Jag tycker att det är viktigt att höra med dem som har möjlighet att använda sig av det. SKL, Sveriges Kommuner och Landsting, har gjort en utvärdering och frågat dem som bygger hur stödet har påverkat. Fyra av tio säger att de inte skulle ha byggt över huvud taget om inte investeringsstödet hade funnits. De hade alltså försvunnit. Tre av tio säger att de hade byggt färre lägenheter. Det hade alltså blivit ett mindre utbud för dem som behöver en bostad.
Sex av tio säger att de skulle ha byggt men med en betydligt högre hyresnivå och sämre energiprestanda. Det är otvetydigt så att investeringsstödet har haft en viktig funktion. Det har hittills gått ut till 26 000 bostäder. Nu när vi har en överenskommelse mellan januariavtalspartierna kommer vi att kunna få ett fortsatt byggande av hyreslägenheter som har en rimlig hyresnivå och som människor med en normal inkomst har råd att efterfråga.
Jag tycker att det är bra att vi nu har en regering som tar bostadsproblematiken på allvar och som vågar genomföra reformer som kan göra skillnad här och nu.
Per Bolund (MP):
har ställt flera frågor till mig som rör hur jag ser på gränserna för Riksbankens rätt att besluta om betalningsinfrastrukturen och särskilt Riksbankens planer på att göra den svenska kronan tillgänglig för avveckling på den Europeiska centralbankens plattform Target Instant Payment System, TIPS. Riksbanken är som bekant en myndighet under riksdagen. Till skillnad från regeringens myndigheter styrs Riksbanken inte genom förordningar och regleringsbrev, utan genom lag.
Riksbankens oberoende sträcker sig längre än andra myndigheters genom att vårt EU-medlemskap ställer krav på att centralbanken ska ha ett funktionellt, institutionellt, personligt och finansiellt oberoende. I nuvarande svensk lagstiftning kommer detta till uttryck i regeringsformen, där det står: "Ingen myndighet får bestämma hur Riksbanken ska besluta i frågor som rör penningpolitik."
Enligt förarbetena till denna paragraf inkluderar instruktionsförbudet andra uppgifter som Riksbanken utför inom Europeiska centralbankssystemet för att främja väl fungerande betalningssystem. Som Mattias Karlsson säkert förstår kan jag som minister inte uttala mig, ge instruktioner eller på annat sätt söka påverka Riksbanken i dess beslut med mindre än att jag riskerar att åsidosätta grundlagen.
Däremot kan jag konstatera att det enligt riksdagsordningen är finansutskottet som har att bereda ärenden om Riksbankens verksamhet. Som riksdagen uttalade i samband med att Riksbanken valde att bolagisera sin kontanthanteringsverksamhet i början av 2000-talet ska Riksbanken, innan beslut fattas som utgör en väsentlig verksamhetsförändring, informera utskottet. Riksdagen har ansett att den demokratiska granskningen av Riksbanken och Riksbankens beredskapsansvar behöver förtydligas och stärkas.
Jag delar den uppfattningen, och det var också en av anledningarna till att regeringen, efter ett tillkännagivande från riksdagen, tillsatte den parlamentariska Riksbankskommittén 2016. Kommittén kommer att lämna sitt slutbetänkande den 29 november. Det kommer dock att dröja innan vi har en ny riksbankslag på plats, och som Mattias Karlsson påpekar ligger Sverige långt fram i den digitala utvecklingen på betalningsmarknaden.
Detta ställer också krav på Riksbanken att utveckla den infrastruktur som den tillhandahåller för att vi ska kunna dra nytta av de nya möjligheter som bland annat fintechindustrin tar fram, men samtidigt fortsätta att främja ett säkert betalningsväsen. När det gäller den specifika frågan om en eventuell anslutning till TIPS förutsätter jag att Riksbanken beaktar säkerhets- och tillförlitlighetsaspekter samt synpunkter från dem som berörs.
Jag förutsätter också att Riksbanken informerar sin huvudman, riksdagen, och att Mattias Karlsson då inom ramen för sin roll i finansutskottet beaktar de frågor han ställt till mig.
Per Bolund (MP):
Jag måste säga att detta är en av de märkligare interpellationer jag har mottagit i min roll som statsråd. I vanliga fall brukar interpellationer handla om vår ämbetsutövning, de myndigheter vi ansvarar för och de beslut vi fattar. Det är tråkigt att jag än en gång behöver påminna Mattias Karlsson om att Riksbanken inte är en myndighet under regeringen, utan under riksdagen.
Den styrs inte heller av regeringen, genom regleringsbrev eller liknande, utan genom lag. Mattias Karlsson ställer frågor som säkerligen är relevanta och som han också kan förvänta sig svar på. Men de ska inte ställas till mig, utan Mattias Karlsson får i sin roll som ledamot av riksdagen, som ju ansvarar för Riksbankens verksamhet, ställa dem till Riksbankens representanter.
I finansutskottet har han när som helst möjlighet att begära att Riksbanken ska komma och svara på frågor och redogöra för sin syn. Som jag påpekar i mitt svar på interpellationen har jag såklart ingen anledning att gå emot vår grundlag, som tydligt klargör att regeringen inte påverkar penningpolitiken och inte ska bestämma hur Riksbanken ska besluta i frågor som rör den.
Detta gäller enligt förarbetena även uppgifter som Riksbanken utför inom Europeiska centralbankssystemet för att främja väl fungerande betalningssystem. Detta gör att jag som minister inte kan uttala mig, ge instruktioner eller på annat sätt söka påverka Riksbanken i frågor som rör dessa beslut.
Däremot har finansutskottet i sin egenskap av representant för riksdagen alla möjligheter att ta ställning till hur man tycker att Riksbanken utför sitt arbete och också att ändra lagstiftningen om man är missnöjd med de befogenheter som man ju själv tidigare har gett Riksbanken. Jag får alltså helt enkelt skicka tillbaka frågeställningarna till Mattias Karlsson själv att besvara.
Per Bolund (MP):
Regeringen har ansvar för den finansiella stabiliteten, och det ansvaret tar vi också med all önskvärd tydlighet. Vi fattar beslut som kan göra att människor upplever att man får besvär i sin vardag eller tycker att det blir onödigt krångligt men som just syftar till att bibehålla stabiliteten för framtiden.
Till exempel vidtar vi åtgärder för att dämpa hushållens skuldsättning för att man inte ska ha en tillväxt av skuldsättningen som gör att vi hamnar i stora finansiella risker som land och även på individnivå. Detta ansvar kommer vi att fortsätta ta, trots att vi ofta får kritik från oppositionen för de åtgärder vi vidtar. Som opposition är det väldigt lätt att alltid säga: Vi kan vänta med åtgärderna, det är roligare att festa nu, tänk inte på framtiden. Den inställningen har inte regeringen.
Vi tar ansvar här och nu för att bibehålla den finansiella stabiliteten. Det ansvaret kommer vi att ta oavsett hur de finansiella marknaderna utvecklas. När nya tekniker kommer, när människor slutar använda kontanter och börjar använda Swish eller andra verktyg, kommer regeringen självklart att fortsätta ta ansvar för den finansiella stabiliteten. Däremot tycker jag att den här frågan är väldigt märklig. Hela den här debatten är därigenom också väldigt märklig.
Den påminner mig om den där radioreklamen som går just nu där en företagare frågar på apoteket vilken tjänstepension han ska välja, som svar på frågan om det var någonting mer. Frågan är helt enkelt felriktad. Det är inte jag som ska svara på frågorna om Riksbankens vägval; det är Mattias Karlsson som ska svara på de frågorna. Det finns alltså till och med ytterligare en twist här. Det är inte apoteket och inte heller företagaren utan faktiskt Mattias Karlsson som ska svara på frågorna: Vilka fri- och rättigheter har Riksbanken?
Är Riksbankens mandat väl utformat? Om riksdagen vill ta över frågor som Riksbanken i dag har att besluta om är det möjligt att det går att göra förändringar, inom de ramar som vårt EU-medlemskap sätter om att Riksbanken ska vara en oberoende instans. Det är dock en fråga som Mattias Karlsson behöver ställa till sina kollegor i finansutskottet. Det är där diskussionen bör föras.
Om man vill att Riksbanken ska ha en annan verktygslåda och om man i viss mån vill begränsa Riksbankens oberoende är det en fråga som måste tas upp i riksdagens finansutskott. Det har Mattias Karlsson alla möjligheter att göra vilken dag som helst. Jag tycker alltså att den här debatten är väldigt märklig. Jag tycker att Mattias Karlsson kanske kan använda sin tid bättre än till att ställa frågor till regeringen som faktiskt enligt vår lagstiftning ligger på riksdagens bord.
Per Bolund (MP):
Det har varit en intressant stund i riksdagen. Den lämnar mig med lite funderingar kring vad vi egentligen har ägnat oss åt den här kvarten. Jag uppmanar Mattias Karlsson att ta frågan dit där den hör hemma. Ta den till finansutskottets bord och ta upp den med riksbanksföreträdare, som ju är de som fattar de konkreta besluten! Regeringen kommer att fortsätta ta ansvar för den finansiella stabiliteten. Men vi kommer att respektera både lagstiftning och grundlag, som säger att Riksbanken har ett oberoende i denna typ av frågor.
Är det någonting som ska ändras är det en fråga som riksdagen behöver hantera.
Per Bolund (MP):
Det har ju hänt en del saker på bostadsmarknaden de senaste åren. Det byggs betydligt mer än det har gjorts under väldigt lång tid. Genomsnittet per år sedan 90-talet har varit ungefär 30 000 bostäder; i dag ligger nybyggnadstakten på 50 000 bostäder. Vi ser hur bostadsmarknaden börjar vända runt om i landet. Efterfrågan på nya lägenheter ökar - tvärtemot den bild som Ola Johansson försöker måla upp av att det inte skulle finnas en efterfrågan.
Under den rödgröna regeringen har det byggts mer varje år än under något enda år under den borgerligt styrda bostadspolitiken. Det ska vi vara glada över. Vi har också ett investeringsstöd som gör att det byggs även inom segment där det inte byggdes när det inte fanns någon bostadspolitik utan man lät marknaden styra. Det handlar om små hyreslägenheter som passar för exempelvis ungdomar, som generellt har lägre inkomster än övriga på bostadsmarknaden.
Jag har inte sagt att de med skulder från 90-talet står för en majoritet av skulderna på bostadsmarknaden. Däremot har jag sagt att finanskriserna gav upphov till en stor del av evighetsgäldenärerna. Låt oss minnas det och inte försöka att lösa problemen som finns för inträde på bostadsmarknaden genom att vältra över riskerna på de enskilda och att ta bort de begränsningar som finns för att skydda den svenska ekonomin och bolånetagarna. Ola Johansson har gett exempel från andra länder.
Låt oss se på vad som hände i Danmark när man just med motivet att ge unga inträde på bostadsmarknaden tog bort amorteringskravet på bolån och sa att lånen skulle vara amorteringsfria. Det blev ingen som helst ökning av de unga på bostadsmarknaden. I stället steg priset kraftigt på bostäderna, vilket gjorde att man fick högre skuldsättning. Nu föreslår Ola Johansson att vi ska göra samma sak i Sverige.
Det vill jag varna för; det vore fel metod.
Per Bolund (MP):
Med anledning av att det finns ett antal byggnader runt om i landet som förfaller har Gudrun Brunegård frågat mig om jag vidtagit några åtgärder och om jag är beredd att vidta några av de åtgärder som Boverket har föreslagit i sin rapport. I Boverkets rapport framkommer att det finns en hel del byggnader som inte lever upp till plan- och bygglagens krav på underhåll. I vissa fall anmäls bristerna till byggnadsnämnderna, som är skyldiga att som tillsynsmyndighet ta ställning till om det finns skäl att ingripa.
Hanteringen av tillsynsärenden kräver förhållandevis stora resurser för byggnadsnämnderna, som i dag finansieras via kommunalskatten. En direkt konsekvens är att ärendena inte prioriteras i ett antal kommuner. Ett framgångsrikt tillsynsarbete kräver att man når fastighetsägaren med delgivning av beslut. Annars riskerar kommunen att själv få stå för kostnaderna för exempelvis rivning av en förfallen eller övergiven byggnad.
Boverket har i sin rapport Ovårdade tomter och förfallna byggnader föreslagit ett antal olika åtgärder och flera författningsförslag och lyft fram områden som ytterligare skulle behövas utredas. Boverket föreslår exempelvis utredning av möjligheterna för byggnadsnämnderna att ta ut avgifter för sitt tillsynsarbete, ytterligare vägledning till kommunerna för hur de kan arbeta på tillsynsområdet samt ett statligt stöd till kommuner för verkställighet av vissa beslut om rivningsföreläggande.
Rapporten har varit ute på remiss, och förslaget att vidare utreda avgiftsfinansiering för tillsynsarbetet har framförts som särskilt viktigt av många kommuner och flera länsstyrelser. Detta är en slutsats jag håller med om. För att kommunerna ska ha rimliga förutsättningar att tillsätta resurser för att arbeta med tillsynen av bland annat övergivna hus är min ambition att förutsättningarna för att avgiftsfinansiera byggnadsnämndernas tillsynsarbete ska utredas.
Ytterligare vägledning till byggnadsnämnderna som stöd i deras tillsynsarbete är genomförd av Boverket inom ramen för uppdraget PBL kompetens. Alla övriga förslag bereds för närvarande vidare inom Regeringskansliet. I 2020 års regleringsbrev har länsstyrelserna fått i uppdrag att redovisa goda exempel från sina respektive läns kommuner på när byggnadsnämndernas tillsyn samordnats med annan kommunal tillsyn och på hur nämndernas tillsyn kan ge positiva effekter för annan kommunal verksamhet.
En samling med goda exempel på hur olika kommuner med olika förutsättningar arbetar med sin tillsyn ska framöver kunna vägleda kommunerna i organisationen av deras tillsynsarbete. Som jag nyligen redovisade i ett frågesvar till riksdagen är min avsikt att under mandatperioden förbättra byggnadsnämndernas förutsättningar att arbeta med tillsynen av bland annat övergivna hus.