Mikael Damberg (S):
Detta är en viktig interpellation, inte minst för att de gröna näringarna har en enorm jobbpotential. De står inför en generationsväxling, där man i dag räknar med att det finns en brist på kanske 3 000 personer.
Att jobba med smart politik för att människor ska komma närmare och kunna utöva jobb i de gröna näringarna är inte bara ett sätt att sköta en del uppgifter i samhället som annars inte skulle ha blivit skötta utan också ett sätt att rusta människor att ta nya jobb i de gröna näringarna över hela landet. Jag tycker att det är en väldigt bra satsning som regeringen gör, som egentligen skalar upp från en del pilotsatsningar som tidigare regeringar har gjort. Där borde vi kanske vara överens.
När det gäller socialt företagande och social innovation blir jag lite nervös. Penilla Gunther och jag har haft den här diskussionen förut. Men det är en sak att prata om socialt företagande och en annan sak att budgetera pengar för det. Varför vill ni stryka de 120 miljonerna på socialt företagande i Kristdemokraternas budget? Jag fattar inte det.
Om vi nu har varit överens om att vi vill göra mer på det här området borde vi väl se till att satsningarna blir långsiktiga och uthålliga, så att vi kan förändra systemet och så att fler sociala företag faktiskt kommer in? Vad gäller volymen för de gröna jobben bygger finansieringen nästan helt på extratjänsterna och beredskapsjobben. Tar man bort de satsningarna i budgeten faller finansieringen för detta helt och hållet, och då blir det inga 5 000 nya jobb i de gröna näringarna.
Det måste alltså hänga ihop, och man måste orka göra de finansiella satsningar som möjliggör både de gröna jobben och satsningarna på socialt företagande. Jag är medveten om att det är delvis olika inriktning på företag inom den sociala sektorn, även om det hänger ihop. Så är det. Arbetsintegrerande sociala företag har en verksamhetsidé, och en del av de sociala företagen i övrigt har inte alls samma idé. En del har det, men inte alla.
När det gäller att utveckla denna sektor har vi försökt ta ett grepp där vi jobbar med det strukturella problemet för de sociala företagen, och det gäller oavsett om det rör sig om arbetsintegrerande sociala företag eller bara vanliga sociala företag. Problemet är att få betalt och hitta långsiktiga finansieringslösningar - att jobba med avtal också med det offentliga, så att man vet vad som gäller. Då blir ju frågan om att mäta effekten helt avgörande.
Det handlar om att visa resultatet, inte bara för den enskilda nämndens verksamhetsområde utan för samhället i stort, av att människor kommer in och får ett arbete i ett socialt företag. Det kan ha effekter på flera andra sätt, och det är helt avgörande för att bygga partnerskap med det offentliga och de sociala företagen.
Vi valde att inte lägga alla pengar på att bara jobba med projekt utan på att försöka jobba med de frågor som människor inom sektorn har sagt till oss är det som hindrar dem från att bli långsiktiga och från att veta vilka förutsättningar de har på sikt. Jag tror alltså att strategin för socialt företagande verkligen är viktig också för de arbetsintegrerande sociala företagen.
Men jag tycker inte att det räcker att vi står i riksdagen och har diskussioner om det med jämna mellanrum, utan man måste också orka budgetera för det i statsbudgeten. Nu har vi gjort stora satsningar, och jag noterar att Kristdemokraterna väljer att spara på detta. Jag tycker att det är synd, för jag tycker att Penilla Gunther och jag brukar ha bra diskussioner om de sociala företagens betydelse för Sverige. Vi måste också orka finansiera detta.