Patrik Björck (S):
Jag tackar statsrådet för svaret, som jag skulle vilja gå igenom. Visserligen säger statsrådet att hon delar min uppfattning, och det är gott och väl. Men det räcker inte att dela en uppfattning. Man måste också verka i uppfattningens riktning. Annars blir det ett ganska meningslöst statement. Statsrådet säger att det går framåt - visserligen långsamt, men dock framåt.
Jag håller inte riktigt med om detta. Jämställdhetsarbetet som helhet har stannat upp helt i Sverige och trampar numera vatten. Det gäller även bolagsstyrelserna; det har stannat upp. Det går inte ens framåt längre. Detta är ett bekymmer. Delar man då min uppfattning att det är slöseri med resurser att inte ta till vara kvinnors kompetens borde man vara mer bekymrad än statsrådet är. Herr talman!
Statsrådet säger också i sitt svar att det finns andra sätt att verka för en positiv förändring. Då tycker jag att det borde vara på sin plats att statsrådet förklarar vilka andra sätt det är fråga om. Annars blir också det ett meningslöst statement. Vilka är de andra sätten att verka för en positiv förändring?
Om de nu finns och är så väl kända för statsrådet, varför använder inte statsrådet i så fall alla de andra kraftfulla åtgärderna för att få i gång arbetet för en jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna? Det finns många frågor, som sagt. Statsrådet säger att det är ägarnas ansvar. Det må vara hänt. Hon säger att det ligger i deras intresse. Det har vi inte sett någonting av; då skulle utvecklingen ha fortsatt.
Statsrådet tycker att det är anmärkningsvärt att näringslivet inte tar hänsyn till sina egna regler och främjar jämn könsfördelning. Den uppfattningen kan jag dela med statsrådet, herr talman, men jag drar slutsatser av mina analyser när jag konstaterar hur samhället ser ut. Jag konstaterar inte bara att det är på ett visst sätt, utan jag vill naturligtvis att man ska ändra på detta.
Statsrådet säger också att det inte borde vara svårt för det privata näringslivet att på samma sätt som staten tillvarata kvinnors kompetens och öka andelen kvinnor i sina styrelser. Det tycker inte jag heller, herr talman. Men problemet är att man inte gör detta. Då är det politikens, regeringens och statsrådets ansvar att se till att det händer någonting, om man delar min uppfattning att det är viktigt att man tillvaratar kvinnors kompetens. Herr talman!
Sedan kommer statsrådet in på den svenska regeringens agerande i EU. Här blir jag lite konsternerad, måste jag säga. Statsrådet säger att Sverige ska fortsätta att vara en stark kraft för ökad jämställdhet. Men i dag har Sverige blivit en bromskloss. I dag stänger Sverige dörrarna för jämställdheten i EU-arbetet. I dag motverkar den svenska regeringen aktivt jämställdhetsarbetet och kommissionens arbete för jämställdhet i EU.
Detta är en oerhört trist utveckling. Sverige har under en lång följd av decennier gått mot ett mer jämställt samhälle, även om det finns en lång väg kvar. Nu har vi under den borgerliga regeringen inte bara stannat upp i jämställdhetsarbetet här hemma. Vi motverkar också aktivt jämställdhetsarbetet i EU.
Statsrådet säger att man ska stödja ministerrådets arbete för att driva "framåt för en ökad jämställdhet, bland annat vad gäller att öka andelen kvinnor i styrelser och ledningsgrupper", och det får vi väl hoppas att man gör. Men då är det lite synd att man går in och blockerar kommissionens förslag om att öka andelen kvinnor i bolagsstyrelser.
Svaret väcker som sagt ett antal frågor och funderingar kring hur regeringen och statsrådet arbetar med detta. Den viktigaste frågan handlar naturligtvis om de där andra sätten att verka för en positiv förändring. Jag skulle vilja ha reda på vilka de är och varför inte statsrådet använder sig av dem om de finns.