KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Sjöstedt (V):
Statsministern! Beslut om vad som ska göras med Vattenfalls kolgruvor i Tyskland är det största klimatbeslut som denna regering kommer att fatta. Det är kanske det viktigaste beslut för världens klimat som du kommer att fatta i ditt liv, Stefan Löfven. Nu vill regeringen sälja. Vi vet att en köpare kommer att elda upp kolet. Vi vet att det är fullständigt ohållbart för jordens klimat.
När man frågar regeringsföreträdare om detta säger de att regeringen på grund av ägardirektiven inte kan säga nej till en försäljning. Jag ifrågasätter riktigheten i det. Så sent som förra hösten bestämde regeringen att Vattenfall inte skulle få bryta de nya kolgruvor som man har option på. Man gick in och fattade ett beslut på klimatmässig grund som hade företagsekonomiska konsekvenser. Nu är det tydligen inte möjligt att göra samma sak. För mig är det obegripligt.
Särskilt obegripligt är det med tanke på att Riksrevisionen pekar på att regeringen bör styra Vattenfall bättre. Varför gick det att fatta det beslutet i oktober förra året medan man i dag inte kan tacka nej till en försäljning?
Jonas Sjöstedt (V):
Tack, statsministern, för svaret! Jag menar att det inte håller. Man kan inte ena stunden säga att vi säger åt Vattenfall att inte öppna nya gruvor på grund av klimatet och i nästa stund säga att vi inte får hindra en försäljning med klimatargumentation. Man får bestämma sig för vad man får göra och vad man inte får göra. Särskilt allvarligt blir det eftersom Riksrevisionen påpekar att regeringen bör styra Vattenfall hårdare. De påpekar att en försäljning av kolgruvorna inte innebär någonting positivt för klimatet, snarare tvärtom.
Är det inte i själva verket så att det beslut som fattades förra året, att inte öppna nya gruvor, och som marknadsfördes som någonting bra för klimatet, nu riskerar att i praktiken rivas upp, då en köpare även får tillgång till de optioner på nya gruvor som Vattenfall innehar?
Jonas Sjöstedt (V):
Statsminister Löfven! Den 2 oktober fick statsministern ett brev från president Anote Tong på ögruppen Kiribati i Stilla havet. Hans land är på väg att försvinna. Det är ett av flera länder som på grund av havsnivåhöjningen riskerar att helt gå under om klimatförändringarna fortsätter. Hela Kiribatis befolkning på 100 000 människor kan bli flyktingar tillsammans med de tiotals miljoner flyktingar som redan finns.
Presidenten har en vädjan till andra ledande politiker och till dig, Stefan Löfven. Han vill att vi ska lova varandra att inga nya kolgruvor öppnas, inte en enda, för att därmed kanske kunna undvika katastrofen. Flera länder i Stilla havet har redan skrivit under och lovat president Tong det. Jag vet att Stefan Löfven kommer att träffa Anote Tong i Paris inför klimattoppmötet.
Min fråga är: Kan Sverige som första europeiska land skriva under på denna mycket rimliga begäran från ögruppen Kiribati?
Jonas Sjöstedt (V):
Tack, statsministern! Jag delar uppfattningen att alla länder ska göra allt de kan, och då bör vi rimligen kunna säga att vi inte ska öppna några kolgruvor. Ju fler länder som gör det desto starkare blir trycket inför klimatförhandlingarna. Jag förstår ärligt talat inte varför Sverige inte skulle kunna skriva under det. Det vore ett positivt besked. Sverige har inflytande över kolgruvor. Just nu förhandlar det statliga bolaget Vattenfall om att sälja kolgruvor, kanske till en tjeckisk spekulant.
Risken är att Vattenfall också säljer rätten att öppna nya kolgruvor. Om vi gjorde det skulle vi gå tvärt emot det som president Tong vill, nämligen att ta ansvar för klimatet. Kan statsministern åtminstone lova att om Vattenfall säljer sina kolgruvor säljer de därmed inte rätten att öppna nya dagbrott som företaget innehar?
Jonas Sjöstedt (V):
Statsminister Stefan Löfven! Bristen på bostäder och hyreslägenheter är ett av våra stora samhällsproblem. Unga människor som vill flytta hemifrån kan inte göra det eftersom de inte hittar en bostad. Andra som kan flytta hemifrån utnyttjas på andrahandsmarknaden med väldigt höga hyror jämfört med den bostad de får. Vi ser hur människor som får ett arbete i en annan del av landet inte kan ta jobbet för att de inte hittar någonstans att bo.
Vi har en jätteutmaning i att bygga hyreslägenheter med rimliga hyror som gör att vi löser det. Det är enda sättet att lösa det på. Vi har andra utmaningar på bostadsmarknaden. Vi kan se att där man renoverar hyresfastigheter höjs hyrorna ofta med 30, 40, 50 och 60 procent, och människor måste flytta från sina hem för att de inte har råd att bo kvar.
När vi kommer till regeringen och de bostadssamtal som börjar i nästa vecka är det sådant som vi vill tala om. Hur kan vi få fart på bostadsbyggandet? Hur kan vi öka hyresgästernas inflytande över sitt eget boende? Från de borgerliga partierna är det egentligen bara en sak man är intresserad av. Det är marknadshyror. Det är att marknaden ska få bestämma.
Om man genomförde marknadshyror när det är akut bostadsbrist och fullständigt är säljarens marknad är det enkelt att räkna ut vad som skulle ske. Människor med låga inkomster skulle få lämna sina hem. Städerna skulle bli ännu mer uppdelade, och fastighetsägarna skulle kunna tjäna väldigt mycket pengar. Nu hoppas jag i dag få ett besked av dig, Stefan Löfven. Det är dags att säga till de borgerliga i Alliansen: Det blir inga marknadshyror. Ni kan glömma marknadshyror.
Vi kommer att tala om riktiga lösningar på riktiga problem, men den här frågan är inte uppe för diskussion. Det blir inga marknadshyror. Får vi höra det?
Jonas Sjöstedt (V):
Statsministern går som katten runt het gröt i sitt svar. När han närmar sig den heta gröten marknadshyrorna blir det tyvärr ett otydligt svar. Det gör mig riktigt orolig. Är det så att frågan om marknadshyror är uppe till förhandling? Är det förhandlingsbart att genomföra marknadshyror? Där skulle jag vilja ha ett tydligt besked. Ni har kunnat ge tydligt besked om fastighetsskatt, att ni inte vill förhandla den frågan.
Kan vi inte i dag få ett tydligt besked om att det inte kommer att bli någon öppning om marknadshyror och att frågan inte är uppe till förhandling?
Jonas Sjöstedt (V):
Häromdagen träffade statsminister Stefan Löfven och andra ledare för olika EU-länder Turkiets premiärminister. Förhandlingen gällde att hitta ett system där flyktingar ska direktavvisas från EU till Turkiet. Det är ett bekymmersamt upplägg av många skäl. Turkiet är inte ett säkert land för människor på flykt. Turkiet har upprepade gånger skickat tillbaka flyktingar till Syrien.
Turkiet ger inte flyktingstatus åt personer på flykt som är icke-européer. Det har funnits lite olika tolkningar av vad uttalandet innebär, och det ska också klargöras innan det tas ett slutligt beslut. Men en av de tydligaste skrivningar som finns i uttalandet innebär att alla nya som kommer ska skickas tillbaka. Det är det som står där: Alla icke-reguljära, som de kallas, ska skickas tillbaka till Turkiet.
Det gäller även syrier, till exempel. Samtidigt har statsministern gjort en delvis annan tolkning och i flera intervjuer sagt att det ska finnas en individuell prövning. Det är detta som asylrätten och konventionerna bygger på. Det är det som FN hävdar. Det är en grundpelare i asylrätten.
FN:s flyktingorgan UNHCR uttrycker stor oro för att avtalet ska innebära att man sätter den individuella prövningen och asylrätten ur spel. Det är också så jag tolkar texten när jag läser den. Där står svart på vitt att alla ska skickas tillbaka. Nu får vi snart veta hur det blir, när man har mejslat ut detta i en mer legalistisk form.
Om det blir som UNHCR befarar och som jag också befarar, att det blir massavvisningar från EU utan individuell prövning, alltså i strid med asylrätten, kommer Sverige då att säga nej och att man inte går med på detta?
Jonas Sjöstedt (V):
Jag tror inte att flyktingsmugglingen blir mindre farlig om man massavvisar människor. Jag tror att den blir farligare. Jag tycker inte att det argumentet bär. Sedan innehåller dokumentet skrivningar som är sinsemellan motstridiga. Det finns skrivningar som står upp för internationell rätt, men sedan finns den kristallklara skrivningen om att alla ska avvisas direkt, det vill säga utan prövning. Det strider mot internationell rätt.
Problemet är att det är mycket få länder, kanske bara Sverige och något land till, som i det här läget står upp för asylrätten. Det är nu Sverige måste säga ifrån om att vi inte godtar massavvisningar utan prövning och att vi inte godtar att asylrätten faktiskt sätts ur spel av Europeiska unionen. Det är de orden jag skulle vilja höra från min statsminister här i dag, för de orden behövs i Europa i dag.
Jonas Sjöstedt (V):
För varje komplicerat samhällsproblem finns det en lösning som är enkel, lättbegriplig och helt felaktig - normalt Jan Björklunds ståndpunkt i debatten. Så är det även i den här diskussionen. Man tror att man kan lösa komplexa samhällsutmaningar genom att förstatliga lönepolitiken och tvinga fram lönesänkningar för dem som redan tjänar alltför lite. Det är inte en lösning på något samhällsproblem.
Jan Björklund använder strejkförbudet 1990 som argument. Man kan inte använda ett stort misstag som argument för att göra om samma misstag igen fast i en annan form. Jag tror att även Socialdemokraterna inser att det var ett dåligt förslag. Det var också ett förslag som ledde till att vi fällde en socialdemokratisk regering - någonting som vi inte brukar göra varje vecka direkt. Vi vill att de som kommer hit ska utbilda sig. Vi vill att de ska känna sig hemma i det svenska samhället.
De ska få ett arbete, och de ska etablera sig. Jag tänker på en av mina riksdagskollegor, vars föräldrar flydde hit från diktaturens Iran. De gjorde precis det här. De skaffade sig en högskoleutbildning, arbete och bostad, och de fostrade sina barn. Ett av dem sitter nu i Sveriges riksdag. Hon sa: Med tillfälliga uppehållstillstånd tror jag aldrig att de hade vågat söka till högskolan. De hade inte satsat. De hade inte vetat om de skulle få vara kvar i Sverige.
Jag tycker att det är om det som den här debatten borde handla. Om att de som nu är här och är föräldrar till blivande riksdagsledamöter, eller vad de nu kommer att göra i framtiden, faktiskt ska känna: Här kommer jag att få vara kvar. Det är ett grundläggande misstag att införa tillfälliga uppehållstillstånd och att koppla uppehållstillstånden till arbete. Risken är att man fastnar i arbeten som inte ger trygghet och utveckling.
Risken är att man utnyttjas av oseriösa arbetsgivare som har all makt över människors framtid. Det är dåligt för etableringen i Sverige. Jag önskar att den här debatten mer hade handlat om det. Jag vill tacka både herr talmannen och meddebattörerna för diskussionen.
Jonas Sjöstedt (V):
Det har sagts många gånger, men det är sant att klimatfrågan är vår tids stora utmaning. Om vi inte ändrar vårt sätt att leva förstör vi betingelserna för liv på den här planeten. Väldigt mycket tyder på att vi har mindre tid än vi trodde. Det är bråttom att minska utsläppen. På ett plan är klimatfrågan ohyggligt komplicerad och kräver omfattande åtgärder. På ett annat plan är det ganska enkelt.
I grunden handlar det om att den olja och det kol som finns i marken inte kan tas upp och förbrännas. Om vi tar upp de reserver vi känner till vet vi att vi förstör jordens klimat och att det inte kommer att hålla. Just nu ligger ett sådant ärende på regeringens bord. Det handlar om kolfyndigheter motsvarande 24 år av svenska utsläpp av växthusgaser.
Det är det i särklass största beslut i någon klimatfråga som den här regeringen kommer att ta. Det handlar om Vattenfalls innehav av tyskt brunkol och vad som ska ske med det. Vattenfall föreslår en försäljning till det tjeckiska företaget EPH. EPH har inget positivt miljörykte alls, tvärtom. Deras affärsidé är att gräva upp så mycket kol som möjligt, elda upp så mycket kol som möjligt och streta mot nedläggningen av kolgruvorna.
De tror på en renässans för kolkraften. De spekulerar i att förstöra jordens klimat. Detta vore ett förödande misstag. Det skulle också prägla hela bilden av regeringen Stefan Löfven i klimatfrågan. Du har sagt att Vattenfall inte skulle få öppna nya gruvor, vilket man har rätt att göra.
Men EPH säger att man inte bara ska gräva ut de gruvor som finns utan också använda optionen att öppna nya gruvor, som Vattenfall har rätt till, med nya utsläpp i Tyskland. Stämmer verkligen detta, Stefan Löfven? Kan ni gå med på en sådan affär?
Jonas Sjöstedt (V):
Tack, statsministern, för svaret! Det var ett svar, men ändå inte, för den stora frågan hänger i luften: Kommer ni över huvud taget att tänka på klimatet när ni går igenom budet, eller är det en kall kalkyl över hur många miljarder man skickar hit och dit? Det är en helt avgörande fråga.
Om man tänker på klimatet är det inte möjligt att sälja till ett företag som helt saknar miljöambitioner, har kopplingar till skatteparadis och fiffel av olika slag och uttryckligen säger att man vill öppna nya gruvor. Frågan kvarstår: Kan vi sälja till ett företag som använder optionen att öppna nya gruvor? Är inte det att med öppna ögon säga att vi bränner av flera år av Sveriges utsläpp?
Man kan reparera hur många kylskåp eller cyklar man vill med olika subventioner - det väger ganska lätt i sammanhanget. Man gör fel i det stora men rätt i det lilla. Min fråga kvarstår: Hur är det med möjligheten att öppna nya gruvor, och hur är det när ni granskar affären - kommer ni att låta klimatet spela en roll? Det är först när klimatet får vara viktigare än vinsten som vi verkligen har kommit någonstans.
Jonas Sjöstedt (V):
Förra året stod jag vid kanten på det gigantiska dagbrottet Welzow-Süd i sydöstra Tyskland. Det är ett av de dagbrott där Vattenfall bryter sitt tyska kol. Det är vid platser som Welzow-Süd som framtiden och klimatfrågan avgörs. Om kolet tas upp ur marken och eldas upp förstör vi klimatet. Om kolet stannar i marken finns det hopp om att rädda klimatet.
Det är Sveriges regering som har avgörandet i sin hand om hur det ska gå. Vi vet att den köpare som nu vill köpa Welzow-Süd och andra kraftverk och dagbrott i Tyskland är oseriös. Tjeckiska EPH tänker inte bara gräva upp så mycket kol det kan i Welzow-Süd och på andra ställen. Det vill också öppna de nya gruvor som regeringen har bestämt att Vattenfall inte skulle nyttja av klimatskäl.
Enbart i de nya gruvorna finns 1,2 miljarder ton koldioxid. Det är 24 gånger Sveriges årliga utsläpp. Det är vad detta handlar om. Vi vet att om allt det kolet eldas upp och om andra beter sig likadant blir det för sent. Men vi vet också att vi nu kan ta klimatansvar. Detta är en av de möjligheter vi har att vända utvecklingen. Vi kan inte räkna med hjälp utifrån.
EU:s utsläppshandel har kollapsat. EU:s utsläppshandel innehåller flera miljarder i överskott av koldioxidekvivalenter. Den kan inte rädda oss. Det är upp till klimatansvaret hos var och en av oss att se till att kolkraften avvecklas och det förnybara byggs ut i stället. Regeringen har nu frågan i sin hand. Det är det viktigaste klimatbeslutet den här kammaren kanske någonsin har fattat.
Vi uppmanar regeringen att göra rätt, göra grönt och sätta klimatet främst.
Jonas Sjöstedt (V):
Jag är överens med Helena Lindahl om att vi bör göra det vi kan, och vi har någonting framför oss som vi kan göra: Vi kan lämna kolet i marken och annullera utsläppsrätterna. Vi vet att det är det absolut bästa. Näringsminister Damberg påpekar att utsläppsrätter inte ingår i affären. Det är sant i formell mening, men i andra sammanhang - i medierna - medger Vattenfalls representanter att utsläppsrätterna ska säljas i en separat affär.
Det är alltså lite vilseledande för åhörarna här att påstå att det inte ingår utsläppsrätter i affären. När jag var vid det gigantiska dagbrottet Welzov-Süd blev det så uppenbart vilken enorm miljöförstöring det handlar om. Skorstenarna i närheten spyr ut koldioxid. Bakom det här dagbrottet ligger en liten by som heter Proschim. Proschim är i frontlinjen när det gäller förnybar energi.
Där finns solel, vindkraft och biogas. Om jag minns rätt producerar de åtta gånger mer energi än de själva förbrukar. Om Vattenfalls gruva byggs ut som EPH vill kommer Proschim att jämnas med marken. Då kommer alla att få flytta. Det är forntiden som segrar över framtiden. Det förnybara är nämligen framtiden. Det fungerar och det är konkurrenskraftigt.
Jag skulle önska att Vattenfall avvecklade kolet och hjälpte till att bygga ut det förnybara så att vi fick fler Proschim i Tyskland och på andra ställen - i stället för att framtidens by raderas ut som EPH tänker göra.
Jonas Sjöstedt (V):
Tack, minister Damberg, för svaret! Den här interpellationen och svaret på den handlar om den mycket allvarliga situationen i svensk åkerinäring. Vi vet att det på de svenska vägarna rullar lastbilar där chaufförer kör till fullständigt undermåliga löner, ett par tusenlappar i månaden. Vi vet att många utnyttjas hårt och i praktiken är rättslösa. De vågar inte organisera sig fackligt, och de träffar inte sina familjer på lång tid.
Vi vet att företagen som driver på den här utvecklingen systematiskt missbrukar utländska bemanningsföretag, att man inte sluter kollektivavtal och att man överträder lagar ibland eller åtminstone tänjer dem till det absolut yttersta.
Det här är en situation som innebär att chaufförer utnyttjas, att svenska arbeten i åkerinäringen slås ut i en osund och osjyst konkurrens och att bra svenska företag slås ut av den här typen av vilda västern i åkerinäringen. Det finns alltså all anledning att agera och att vara väldigt tydlig. Därför är det en sådan besvikelse att höra det här svaret. Det är ganska elegant men ändå en uppvisning i oklarheter och undanglidanden.
Det är nämligen vad det är: Man säger egentligen bara att det går att fortsätta som i dag. Hade jag suttit i Postnords ledning och lyssnat på den här debatten - och säkert kommer någon från Postnord att göra det - hade jag känt att ja, vi kan ju fortsätta som förut. Här ställs inga större krav på att man ska uppträda på ett annat sätt.
Jag hade önskat att Mikael Damberg skulle säga så här: Som minister i Sveriges regering förväntar jag mig att statliga företag kräver kollektivavtal eller kollektivavtalsliknande villkor när man upphandlar jobb i Sverige. Det är det enda rimliga budskapet, och jag skulle önska att Mikael Damberg uttalade det under den här debatten. Något annat vore att säga nej men, ni kan glida lite under radarn och göra lite som ni vill.
Det är riktigt att vi vill ha ordning och reda i åkerinäringen. Det är bra att ministern lyfter upp satsningen på trafikpolisen; den fick vi förhandla fram från Vänsterpartiets sida. Vi tycker att det är en bra satsning som vi har fått med regeringen på. Men i ärlighetens namn: Det behöver göras mycket mer, och det som vi framför allt behöver, utöver ett beställaransvar - och det här visar att det behövs - är det som kallas för den holländska modellen. Det vill säga, normalt när man kör åt åkerier i Sverige är man anställd av dessa åkerier.
Det menar jag är den viktigaste delen av en lösning här. Det finns ett problem. Det är lite grann som med barnuppfostran, nämligen att det man själv gör sänder ett budskap till andra. Om det är okej för statliga företag att utnyttja chaufförer med dåliga villkor, varför ska då ett privat företag känna pressen att ställa krav vid upphandlingar? Därför är det så viktigt att staten föregår med gott exempel när man driver företag.
När denna fråga kom ut och blev medial var statsminister Stefan Löfven tydlig. Han visade sin upprördhet och sa att någonting måste göras. Jag kan inte riktigt utläsa av svaret hur man tar tag i Postnords upphandlingar. Det får gärna förtydligas.
Jonas Sjöstedt (V):
LSS och den personliga assistansen är en av de viktigaste och finaste delarna av det svenska välfärdssamhället. För de människor som behöver assistansen är det en frihetsfråga. Det ger dem frihet att leva ett någorlunda rimligt liv och göra saker som för oss ofta är helt självklara. Nu ser vi en rad uppmärksammade beslut som innebär att personer som verkligen behöver den här hjälpen inte får den eller inte får den i samma omfattning som tidigare.
Det har flera olika orsaker. En orsak är ett par domar i vägledande fall, och en annan är att regeringen i sitt regleringsbrev till Försäkringskassan har gett ett uppdrag att hålla igen på kostnaderna vad gäller den personliga assistansen. Om man ger ett sådant uppdrag till en myndighet är det klart att man får räkna med att myndigheten gör en mer restriktiv bedömning i de enskilda fallen, och det är det vi ser nu.
Jag tycker att det har blivit väldigt olyckligt. Framför allt har det blivit olyckligt för de människor som verkligen behöver den personliga assistansen. Vi har därför i dag tagit initiativ i socialutskottet till att om möjligt samla en majoritet i riksdagen - ihop med de borgerliga partierna, hoppas vi - för att ta tillbaka det besparingsbeting som regleringsbrevet till Försäkringskassan i praktiken innebär.
Vi är beredda att göra det för att den personliga assistansen ska fungera som det är tänkt, efter intentionerna i lagstiftningen. Men det allra bästa vore förstås om regeringen kunde säga att detta inte blev riktigt som man tänkt sig, att det slår för hårt mot de enskilda och att man omprövar beslutet. Är regeringen beredd att göra det, Stefan Löfven?
Jonas Sjöstedt (V):
Jag tror att Stefan Löfven känner till Vänsterpartiets ståndpunkt när det gäller privata vinster i välfärden. Vi har debatterat det många gånger, och det är något som vi gemensamt arbetar för att se över. Och det tycker jag är fullt rimligt. Pengarna ska gå till brukarna som verkligen behöver dem. Vi ska till exempel inte ha oseriösa företag, som vi har haft. Det måste vi absolut göra någonting åt. Men det får inte gå ut över dem som faktiskt behöver assistansen. Det vi ser nu är att det är de personer som behöver assistansen som drabbas.
Ja, i den mån kostnader går till sådant som de inte är tänkta för ska det självklart ses över. Men vi är inte beredda att inskränka den enskildes frihet, som det här handlar om. Man måste kunna göra två saker samtidigt. Det är bra att man ser över effekten av domarna; det är helt nödvändigt. Jag hoppas att det också leder till att regeringen föreslår en bättre lagstiftning, om det behövs. Jag hade önskat att Stefan Löfven i dag hade sagt: Det här har blivit fel.
Vi kommer att ta tillbaka besparingsbetinget - som det i praktiken är - till Försäkringskassan.
Jonas Sjöstedt (V):
För många svenskar är otrygga arbeten vardag. Man kan ha tillfälliga anställningar eller gå på vikariat. Andra har anställningar som de faktiskt inte kan leva på. De kanske är timanställda eller har en deltid som de inte kan försörja sig eller, ännu mindre, sin familj på. Så ser vardagen ut för kanske hundratusentals svenskar.
Vi ser också att företag sätter i system att ha otrygga anställningar eller att använda timanställningar och deltider. En trend är att vissa företag bara vill ha deltidsanställda. Tyvärr missköter sig även offentliga arbetsgivare och statliga företag. Ofta är det i branscher med låga löner. Handeln är ett typexempel med mycket deltider. Detta gör att den anställde måste jaga timmar.
Man måste vara till hands och vara redo att arbeta när arbetsgivaren kallar. Det skapar otrygghet och ett osunt beroende till arbetsgivaren. Det gör det svårt att planera sitt liv. Det gör det också svårt att få banklån och annat. Detta kan vi göra något åt. Det rimliga är att man har en tjänst som motsvarar den tid man faktiskt arbetar. Många deltidsanställda har en tjänst som är mycket mindre än den faktiskt arbetade tiden.
I avtalsrörelsen drev Seko att man skulle få ett avtal om att reglera denna mertid. I Norge har man sedan 2013 en lagstiftning om att de som har arbetat mer än sin deltidstjänst under året har rätt att skriva upp tjänsten så att det blir mer tid. Det är en stor fördel för de anställda. Jag ser detta som ett stort steg på vägen mot rätten till att arbeta heltid. Det är en rätt som ska finnas för den som så önskar i både privat och offentlig sektor.
Är statsministern beredd att ta initiativ till en lagstiftning som liknar den norska och gör att vi kan stävja missbruket av låga deltidsanställningar för löntagare som egentligen arbetar betydligt mer?