Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet Per Bolund, för svaret! När jag skrev interpellationen hade jag precis läst en rapport där det står att endast 15 procent av landets bilägare har stort eller ganska stort förtroende för regeringens bilpolitik och att resten - 85 procent - har litet eller mycket litet förtroende för regeringens bilpolitik. I den gruppen ingår även de som saknar uppfattning.
Om man ska nå klimatmålen måste man ha folket med sig. Om man inte får förtroende från människorna runt om i landet för den inslagna vägen är det oerhört svårt att nå framåt. Vi kan konstatera att det finns en ryckighet i regeringens politik när det gäller emissioner från framför allt personbilar.
Ena stunden är det si, nästa stund är det så och tredje stunden är det högre skatter. Så håller det på, och detta gör att människor inte känner förtroende för den politik som regeringen för. Man kan nästan likna regeringens klimatpolitik när det gäller transporter vid en orienterare som är utslängd i skogen. Han har en karta i näven men ingen kompass. Han vet inte åt vilket håll han ska gå för att nå målet.
Lite så upplever man regeringens klimatpolitik när det gäller fordonstrafik. Och ständigt är det ett Stockholmsperspektiv. Vi kan läsa i svaret från regeringen om "ökad andel gång och cykel, överflyttning till kollektivtrafik och samordnade transporter". Där ligger fokus, och det är ju jättebra.
Gå och cykla till jobbet kan man göra om man har hyggligt nära, men för de människor som bor en, två eller tre mil från jobbet är det inte en lösning. Och hur ska man göra om man bor på en plats där en buss är något som man möjligen kan se om man går in på internet och googlar på hur den ser ut, därför att det inte går några bussar i det område där man bor?
Man behöver inte åka till Norrlands inland för att uppleva den situationen, utan det räcker med att hålla sig i Skaraborg, där jag själv bor. Där har dessutom en busslinje lagts ned på grund av att vägen var så dåligt underhållen att bussbolaget Västtrafik inte ansåg sig kunna köra på vägen med bibehållen säkerhet. Då lades busslinjen ned i stället. Det är också en konsekvens av regeringens politik.
Man underhåller inte vägarna på ett sådant sätt att det är säkert att färdas, och konsekvensen blir att kollektivtrafiken läggs ned. Och vad blir de som bor längs sträckningen hänvisade till? Jo, till bilen, och då påförs de i stället en ordentlig skatt. Sedan står regeringen och pekar och säger att man måste byta till alternativa fordon. Men för de allra flesta är detta en omöjlighet.
Vi pratar om riktiga familjebilar nu och inte om någon liten leksak som man kan åka omkring med. Då blir det en halv miljon och uppåt om man ska köpa en hybridbil, och om man ska ha en ren elbil ligger det på runt 700 000 och uppåt. Vilken familj med normala inkomster har råd med det?
Det är det här som får konsekvensen att människor tappar förtroendet för regeringens politik när det gäller klimatmålen. Det är förödande. Regeringen måste styra upp detta och ha en klar och tydlig linje för åt vilket håll man ska gå så att alla är med på tåget. Som det är nu har 85 procent av landets invånare inte något förtroende, och det är illavarslande.