Kalle Larsson (V):
Jag vill förstås inleda med att tacka utrikesministern för svaret - även om det var återhållsamt formulerat i den skriftliga versionen. Jag ser fram emot den diskussion vi nu kommer att ha, som kanske tydliggör en del av dessa formuleringar. Det är ju en mycket allvarlig situation som vi har beskådat under, egentligen, ett antal års tid i Armenien. Det handlar inte bara om det tidsintervall som den här interpellationen uttryckligen tar upp i sina frågor.
Också under tidigare år har ju övergreppen mot oppositionen och mot de mänskliga rättigheterna varit ganska omfattande. Därför tycker jag kanske ändå att det svar som avges, där Sverige följer ett antal saker och stöder ett antal andra saker, visserligen är välkommet, för det finns ett antal formuleringar som för min del är nya och som är tydliga. Men jag tycker kanske ändå att man borde kunna säga något mer.
Samtidigt, för att ha det sagt, är det här ett offentligt protokoll. Sverige uttalar nu genom utrikesministern mycket oroade formuleringar om de mänskliga rättigheterna i Armenien. Den signalen torde vara tydlig. Samtidigt ska vi vara medvetna om att bara ett allmänt stödjande och ett allmänt främjande inte är tillräckligt. Man måste också kunna ställa konkreta krav på förändringar.
Därför är en av de frågor som jag vill att utrikesministern utvecklar svaret på hur man ställer sig till de krav som Europarådet, Thomas Hammarberg och Human Rights Watch har ställt. Det gäller att alla politiska fångar, det rör sig om över ett hundratal, ska släppas och att man utreder rapporterna som finns om övervåld och tortyr utförligt och oberoende.
Det gäller att man tar bort ändringarna i lagarna om demonstrationer så att de här lagarna överensstämmer med något slags internationell standard och att man har rätt att uttrycka sina åsikter - också tillsammans på gatan. Jag undrar också om utrikesministern stöder kravet på att en oberoende utredning tillsätts för ta reda på vad som egentligen hände i samband med de händelser som vi nu diskuterar.
En sådan oberoende, objektiv, transparent, förståelig, utredning vore helt enkelt på sin plats, för vi vet helt enkelt inte tillräckligt mycket.
Vi saknar kunskap om de gripna oppositionsledare och riksdagsledamöter som i dag är fängslade eller på annat sätt omhändertagna; var de befinner sig och vilket tillstånd de är i. Hur är det egentligen med Sasun Mikajeljan, Chatjatur Sukiasian, Hakop Hakopjan och Mjasnik Malchasian? Var befinner sig dessa personer?
Vi får inga svar i de kontakter vi försöker ha med den armeniska regimen. Den oppositionelle journalisten Nikol Pasjinjan har just nu en hemlig vistelseort, för att han helt enkelt inte kan verka öppet. Det här är ju exempel på hur man förföljer människor som uttrycker oppositionella åsikter.
Det är något som en demokrati aldrig kan tillåta. Sedan säger utrikesministern i sitt svar att biståndet nu ska fasas ut. Det är klart; det är aldrig för evigt givet vilka länder som ska motta svenskt bistånd. Det måste alltid omprövas. Men är det verkligen ett rimligt läge att fasa ut det bistånd som ju handlar om demokrati och mänskliga rättigheter när brotten mot detta är allvarliga och djupgående?
Jag tror, fru talman, att det som utrikesministern kommer att svara har en viss betydelse, inte bara här i riksdagens kammare i en allmän debatt oss emellan och för dem som råkar läsa protokollet i efterhand. Det kan kanske också vara en signal som sänds direkt ned till den armeniska regimen och till stöd för dem som kräver demokrati och mänskliga rättigheter. Därför är det viktigt hur svaret formuleras.