Hillevi Larsson (S):
Det här handlar om de drygt 500 läkare som jobbar åt försäkringsbolagen. Det handlar inte om läkare generellt i Sverige. Det finns en upprördhet också bland andra läkare över hur det går till, inte minst bland behandlande läkare som överprövas av försäkringsläkarna. Det är klart att de blir upprörda över att detta händer om och om igen.
Det går inte att bortse från att försäkringsläkarna får betalt från försäkringsbolagen av ett skäl, och det är att försäkringsbolagen helst vill vinna processen - den strid som finns i Trafikskadenämnden och senare i domstol. De jobbar för en part, i det här fallet försäkringsbolagen. Man måste också få säga som det är, nämligen att de är väldigt partiska i sina ställningstaganden.
Det här handlar om människor som får sina liv slagna i spillror. Jag har träffat många trafikskadade där det inte bara är de som har blivit invalidiserade. I vissa fall har hela familjen blivit invalidiserad eftersom alla har suttit i samma bil, och i princip allihop har fått nackskador. De här människorna driver en process. De förlorar ofta sitt hem, de belånar sitt hus och många blir sjuka och arbetslösa.
De har alltså en mycket dålig inkomst, och det är inte alltid som de får en inkomst från Försäkringskassan heller. Att i det läget - de är belånade upp över öronen och skuldsatta - dessutom förlora rättsprocessen, kanske efter många års kamp, och behöva betala i värsta fall miljonbelopp är en omänsklig situation. Tusentals människor i Sverige i dag drabbas av det här.
Många av dem har arbetat i hela sitt liv, aldrig utnyttjat systemet, alltid gjort rätt för sig och betalat sin trafikförsäkring. Och när olyckan är framme - det går på en sekund - är livet förändrat och slaget i spillror. Många upplever då att de står helt ensamma, utan någon som hjälper dem. Då borde vi, det offentliga, staten, hjälpa på ett bättre sätt.
Det rimliga vore en tydligare balans i rätten. Tillsyn över försäkringsläkarna är såklart ett steg i rätt riktning. Man har tillsyn över samma läkare när de arbetar inom vården, men när de sitter i Trafikskadenämnden eller i domstolen och företräder försäkringsbolagen finns det i praktiken ingen tillsyn över dem. Ingen kan prickas för felaktig hantering där. Någon form av tillsyn måste alltså till.
Någon form av oberoende instans vore också värdefull. Då handlar det inte bara om second opinion inom vården. När det väl kommer till domstolsförhandlingen är det nämligen försäkringsläkarnas ord som väger tyngst. Att i det sammanhanget få någon som är oberoende skulle också vara ett steg i rätt riktning, någon som inte är betald av försäkringsbolagen utan som uttalar sig helt utifrån sin läkarkompetens och sin läkaretik.
Någonting måste alltså göras. Svaret från ministern uppfattar jag som att det inte går att skapa den tillsyn som vi efterfrågar, men regeringen har inte heller något annat att komma med. Tycker man inte att det är ett problem att många tusen människor har fått sina liv slagna i spillror och totalt har tappat förtroendet för hela rättssystemet? Jag vill avsluta med att säga att det inte är sant att vi socialdemokrater inte har reagerat på det här.
Vi har reserverat oss i civilutskottet på just den här punkten när det gäller trafikskadeförsäkringen. Det har gjorts utvärderingar som visar att systemet inte är rättssäkert för de skadelidande. Det finns en obalans till förmån för försäkringsbolagen och till nackdel för patienterna. I vår reservation har vi krävt att man gör en översyn av systemet. Det är vad vi tycker.