KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stefan Jakobsson (SD):
Mina förslag är redan presenterade på fem presskonferenser under det senaste året. Jag är villig att sätta mig ned och diskutera med vilket parti som helst, förhoppningsvis alla partier, eftersom vi inte vet vilket som blir det största partiet och sitter i regeringen om två år. Då kanske vi ska ha en diskussion innan dess så att vi slipper förstöra skolan. Lena Hallengren har fördelen av att ha gått förskollärarutbildningen. Hon har visserligen aldrig jobbat i yrket, men i det här fallet skulle jag vilja diskutera lämplighetstestet.
Regeringen har alltså gett UHR ett uppdrag utifrån Linnéuniversitet och Jönköpings universitet, där man har tittat på lämpligheten för antagning. Det skulle vara intressant om Lena Hallengren i dagsläget skulle vilja presentera om man har några tankar i ämnet. Jag tror nämligen att ett lämplighetstest för lärare är otroligt viktigt. Alla som sitter på läktaren och alla som finns ute i Sverige kan nog räcka upp handen på att man någon gång har haft en dålig lärare - en riktigt dålig lärare, kanske till och med en lärare som förstört ens uppväxt.
Detta måste plockas bort från skolan. Den andra frågan handlar om friskolorna och de nyanlända. Jag instämmer med föregående talare: När ska vi ställa samma krav på kommunala skolor? Friskolorna har otroligt mycket krav på sig. Man pekar väldigt ofta på friskolorna med pekpinnen, men jag tycker att en likvärdighet borde finnas även mellan friskolor och kommunala skolor. En satsning som gjordes här och som olika partier kom överens om var att man skulle ha möjlighet att gå före i kön.
Nu ser vi effekterna av detta, herr talman. Nu har 0,7 procent av friskolorna som fick denna möjlighet anmält sig för att låta nyanlända passera före i kön - 0,7 procent. Var det verkligen värt pengarna, satsningen och energin som det kostade att ta fram och genomföra ett snöbollsförslag? Med snöbollsförslag menar jag helt enkelt meningslösa regler.
Stefan Jakobsson (SD):
Ministern hade ju turen och möjligheten att på en middag för några veckor sedan få sitta bredvid magister Jakobsson. Vi hade ett trevligt samtal då, som jag tänkte att jag ska vidareutveckla här. Jag ska tala till dig i dag, ministern, inte som politiker utan som lärare. Jag ska försöka beskriva hur min situation såg ut.
Jag hör många gånger hur vi pratar om fler och fler lärare och skulle snarare prata om kunnigare och kunnigare lärare, för de personer som utbildas i dag är mina och andra kollegors framtida kollegor ute i landet. Är det någonting som vi har varit dåliga på är det att fånga upp de vidareutbildningsförslag som har funnits. Vi är ganska duktiga på att dra igång dem, men tyvärr dumpar vi sedan över dem till kommunerna, och då faller de fullständigt.
Många satsningar som har beslutats här i riksdagen är goda och har bra intentioner men faller tyvärr när de kommer ned på lärarnivå. När jag pratar med kollegorna i dag pratar jag fortfarande med dem i egenskap av lärare. Det finns 59 000 lärare - det är den sista siffran jag hörde - som jobbar i näringslivet, inte i skolan. Där har vi problemet. Oavsett hur många lärare vi saknar finns det hur många lärare som helst där, men de kommer inte att komma tillbaka. Samma sak gäller för mig som politiker.
Jag kommer inte att gå tillbaka till skolan förrän arbetsmiljön blir bättre och det finns ett karriärsystem, ett färdigt karriärsystem som inte är beroende av rektorn. Herr talman! Shanghaimetoden, som vi har pratat om, utgår från att lärarna själva jobbar med denna vid sidan av, inte en rektor som avsätter pengarna. Jag har inte på något sätt något emot att lärarna ska ha högre löner, men med högre lön måste det följa ett ansvar, och där finns ett mentorskap.
Då är frågan som jag vill ställa till ministern här nu: Ska vi verkligen satsa på fler och inte på kunniga lärare? Är det inte dags att införa någon sorts lägre kognitiv och social gräns? Eller ska vi fortsätta att utbilda lärare som kommer in på Borås skola med resultatet 0,05 på högskoleprovet?
Stefan Jakobsson (SD):
Det är trevligt att vi har samma syn på många saker. Vartefter tiden går tror jag att vi kommer att få en alltmer gemensam syn på skolan, för jag tror att alla härinne har förstått hur viktig skolan är. Fallerar utbildningen kommer Sverige att fallera med tiden. Vi öppnar upp platser för fler att utbilda sig. Det kan vara en fördel att vi har fler som utbildar sig, men inte om antagningskraven är så låga som de är i dag.
Då har jag hellre kvar de platser som finns men med hög kvalitet, för om jag får välja mellan att mina barn ska gå i en klass med 25 elever, som är den faktiska siffran överallt, och med en lärare som inte håller måttet eller i en klass med 30 elever och en lärare som är fantastiskt kompetent och kunnig väljer jag det senare. Det är en väldigt stor årskull lärare som är på väg att lämna den svenska skolan nu. Varför inte låta dem avsluta sin tid som mentorer?
Vi har väldigt många duktiga människor som är på väg ut ur systemet. Och vi har haft lärarutbildningar som inte har hållit måttet de senaste tio femton åren när det gäller de krav som skolan ställer i dag och framför allt de krav som ställs på flexibilitet. Då är min fråga: Vad sägs om att genomföra en nationell nivå på alla lärarutbildningar, så att eleverna som går på lärarutbildningen jämförs kvalitativt med eleverna som går på alla lärarhögskolor, som vi har föreslagit?
Jag hoppas att ministern är beredd att ta en titt på det här förslaget samt på möjligheten för de äldre i lärarkåren som lämnar i dag att övergå en liten tid som mentorer och ha betalt för det också, så att man utnyttjar den kompetens som finns. Många av de lärare som finns i dag är säkert duktiga, men de saknar verktygen. Just verktygen är det som kan förbättra arbetsmiljön, framför allt vad gäller yttre omständigheter. Exempelvis skulle vi kunna styra den nationella biten.
Ett förstatligande av många delar av skolan tror jag att skolan skulle må bra av. Vi har redan färdiga instanser som kan ta hand om de här uppgifterna. När det gäller exempelvis sådana enkla saker som ljud, ljus, luft och yta lovar jag att om vi hade försämrat ljudet, ljuset, ytan och luften härinne hade vi inte haft en lika bra debatt som vi har haft i dag. Det här är nationella frågor som vi kan ta tag i. Många av förslagen är framtagna utifrån mina kollegor.
Som magister Jakobsson säger jag till ministern att jag verkligen hoppas att vi kan komma fram till framtida bra förslag som gör att alla vi 59 000 lärare som inte jobbar i skolan är villiga att gå tillbaka, att det finns en karriärmöjlighet som inte är beroende av rektor och att det är en arbetsmiljö som är värd namnet för såväl mig och mina kollegor som eleverna.
Stefan Jakobsson (SD):
Det är alltid lika intressant att diskutera med Daniel Riazat, som är duktig på att sätta epitet på andra människor och på att tala om för andra människor vad de ska tala om. Tack och lov är inte fallet att jag inte kan tala för mig själv, för då hade kanske Daniel Riazat vunnit den här debatten. Men det kommer han inte att göra, och det är av den enkla anledningen att vi talar om det här varje gång för att kostnaden för den extremt oansvariga invandringspolitik som har förts ramlar över i alla områden.
Just nu har vi många personer i vårt utbildningssystem som vi måste försöka ta hand om på bästa möjliga sätt. Vi är överens när det gäller det, för de är här nu. Men det finns ett antal personer som vistas här illegalt som också kostar systemet en massa pengar. Jag tror att det viktigaste i det här fallet är att sätta sig ned och diskutera konkreta lösningar. Tyvärr vill inte Daniel Riazat, herr talman, sitta i samma rum som jag och diskutera lösningar. Här har vi ett problem.
Finland gjorde det här för många decennier sedan, och de har ett väl fungerande system för den finska skolmodellen. Det här är någonting som vi också borde göra. Jag är beredd att sätta mig i samma rum som Daniel Riazat och diskutera framtida lösningar. Är Daniel Riazat det?
Stefan Jakobsson (SD):
Det var två minuter som Daniel Riazat använde väl till att ägna sig åt så många påhopp som möjligt. Han började sitt anförande med att säga att han inte accepterar att vi kallar folk illegala. Men det går tydligen bra att kalla folk som är invalda i Sveriges riksdag för rasister. På så sätt går det jättebra att välja epitet. Häri, herr talman, ligger konstiga värdegrunder, och jag kan inte följa med i vad som gäller där. Vad har vi för politik för vuxenutbildningen? är frågan som ställs.
Framför allt vill vi se till att det fungerar på ett bra sätt för de personer som är i vuxenutbildningen - att de passerar in i systemet och antas på ett komplett sätt. Vi har talat om många av de här förslagen tidigare, och jag känner inte att det är någon mening att jag står här och upprepar mig. Men på just det här området som vi debatterar i dag har vi inte så många förslag, därför att med vår politik hade vi inte behövt stå här och diskutera de här sakerna. Av den anledningen lägger vi heller inga förslag. Det finns säkert delar av andra områden där Vänsterpartiet inte har någon politik eftersom ni har en annan lösning på saker och som används innan problemen uppstår.
Herr talman! Jag vet inte hur vi ska tala mot de här sakerna, men Daniel Riazat har en förkärlek för att stå och tala om vem som är vad, hur och varför i vårt parti. Jag kan bara tala för mig själv, herr talman. Jag står här just nu framför Daniel Riazat, och han vill uppmärksamma mig på att jag har föreslagit att man kan titta på läraryrket och se ifall de som är lärare är lämpliga, och Daniel Riazat skulle vilja titta på om riksdagsledamöter är lämpliga att vara det.
Jag, herr talman, har ett kliniskt rent avsnitt i mitt belastningsregister. Jag tror tyvärr inte att Daniel Riazat har det.
Stefan Jakobsson (SD):
Det var en kort och intensiv fråga. En skola nekas i dagsläget tillstånd efter att Skolinspektionen har gjort sina olika besök. Man gör oanmälda besök, och sköter sig skolan inte enligt de kriterier som Skolinspektionen, som jag tror är den bästa myndigheten att ta fram de här kriterierna, har tagit fram får man först en varning och därefter kan tillståndet ryka.
Jag tror inte att jag som politiker ska lägga mig i smådetaljer, men en skola som missköts och underpresterar under ett antal år borde kanske inte fortsätta.
Stefan Jakobsson (SD):
När det gäller smurfandet kan Lena Hallengren säkert googla eller "youtuba" Mattias Karlsson så kommer hon att förstå vad jag menar. De som är sverigedemokrater har redan sett den och vet vad jag menar. Vilka parametrar ska vi titta på? Vi kan börja så här: I dagsläget när en friskola ansöker om tillstånd har kommunen nästan ingenting att säga till om. De är chanslösa. Det vi vill införa är en specialinstans på Skolinspektionen där kommunen kan överklaga.
Det ska vara så att friskolan tillför någonting som inte redan finns i kommunen. En friskola ska inte kunna öppna bara för att, utan man ska tillföra någonting pedagogiskt eller erbjuda en inriktning som inte finns. Då går vi tillbaka till grunden till varför friskolor ska kunna öppna. Det var av den anledningen. Vilka olika parametrar kan det vara som gör att man måste lägga ned om man har fått tillstånd? Jag tror att dessa parametrar finns redan i dag. Skolinspektionen åker redan i dag runt och tittar.
Vi kan väl sammanfatta det kort och säga att allt det som det i dag utdöms bötesbelopp för ska vara en grund till att faktiskt inte få fortsätta verksamheten. Självklart måste man få någon sorts varning och en chans som rektor att ordna till det, men jag tror att det är en grund.
När det gäller buffert är det redan i dag så att kommunala skolor i vissa kommuner får rätt av skolnämnden - som heter olika saker i olika kommuner, men jag tror att Lena Hallengren förstår vad jag menar - att sätta undan en buffert. Vill man till exempel göra en storsatsning på att köpa in digitala skärmar till alla klassrum men inte kan köpa en efter en gör man ofta så att man avsätter en buffert från den offentliga elevpeng som finns i dag.
Är det så att friskolor vill ta ut vinst måste man först skaffa sig en buffert som är tillräckligt stor. Alternativet är att ingen buffert alls krävs, och så tror jag inte att Socialdemokraterna vill ha det heller, herr talman. Helt plötsligt kan vi då hamna i läget att friskolor lägger ned och kommunerna får ta över barnen. Det här är alltså en alternativ lösning mellan de två.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag tror att vi är överens, eftersom vi har jobbat inom yrket bägge två: Att vara en bra lärare handlar om att orka vara en bra lärare. Vi har gjort en analys. Nej, vi har kanske ännu inte hunnit samskriva allting som Alliansen föreslagit. En del saker kanske vi inte står bakom. En del står vi bakom, men vi har olika sätt att se på det. Vad gäller omkringpersonalen har vi föreslagit en stor satsning med stimulansbidrag till dess att vi kan plocka tillbaka den här personalen, kanske till statlig anställning.
Vi ser neddragningen av SYV:ar, kuratorer, skolläkare och skolsköterskor. Hela skolhälsovården är nästan på väg att rasa i vissa skolor. Kan vi sätta oss ned och diskutera tror jag att en stor del av administrationen skulle kunna försvinna. Våra förslag om att till exempel ta in näringslivet och föreningslivet kommer också att minska väldigt mycket på administrationen. Det kommer att göra att lärarna får fri tid. Jag är inte säker, herr talman, på att Camilla och jag är överens i frågan om fler timmar.
Jag tror inte att fler timmar är lösningen. Finland ligger säkert 20 placeringar över oss i den senaste undersökningen, men det är inte fler timmar som gör att barnen blir bättre där, utan snarare färre timmar och effektivare lektioner. Vi har ett stort aber i det svenska skolsystemet, herr talman. Det är att det tyvärr tar väldigt lång tid att komma igång med lektionerna. Det ägnas väldigt mycket tid åt allting runt omkring.
Jag tror att den senaste siffran jag läste var att 16 minuter av 40 ägnas åt annat än skolundervisning på varje lektion. Det är enorma tidsförluster. Jag är inte säker på att lösningen är att kompensera det med några få timmar extra, herr talman. Men jag är pragmatisk. Jag är beredd att sätta mig ned och diskutera med alla partier, även Vänsterpartiet, för att kunna komma fram till en gemensam skolpolitik där Skolkommissionen skulle kunna ligga kvar som en grund att stå på.
Nu har vi fått en del i det, och det kommer vi säkert att jobba med, alla partier. Men ju mer vi sitter ned och diskuterar, desto mer av alternativa och bra lösningar kommer det för lärare och rektorer. Det är jag helt övertygad om.
Stefan Jakobsson (SD):
Det är bra att Camilla Waltersson Grönvall frågar om detta. Vi vill absolut inte ha ett kommunalt veto. Friskolorna har hjälpt många kommuner. Som exempel kan jag ta Botkyrka, en extremt röd kommun. Där är man väldigt glad över att man har fått öppna friskolor, för man hade annars aldrig fått ihop det med lokaler och elever över huvud taget. Friskolorna ska finnas kvar. Ska man öppna en ny friskola gäller dock precis det som jag läst upp angående tillstånd, tillsyn och alla sådana saker. Det är viktigt att vi tittar på kvaliteten i friskolorna.
Men det är lika viktigt - och där tror jag att vi är överens - att vi tittar på de kommunala skolorna. Det finns många kommunala skolor som underpresterar kraftigt. Det ska vara en prövorätt, inte en vetorätt. Den stora skillnaden med prövorätten är att man har rätt att överklaga - som kommun i det här fallet - ifall man tycker att öppnandet av en friskola inte tillför någonting. Det här är egentligen inget konstigt. Vi har tittat på vilka skrivelser, herr talman, som fanns 1990-1991, när man införde de här sakerna.
Då handlade det om att friskolorna skulle tillföra saker som den kommunala skolan inte redan hade. Jag är helt övertygad om att det finns massvis med saker som friskolorna tillför. Lugn och ro kanske är en av de sakerna - det är något som vissa friskoleenheter verkligen har som käpphäst. Där har vi haft stora problem i den svenska skolan. Ni behöver alltså över huvud taget inte oroa er över att Sverigedemokraterna ska svänga i frågan om friskolorna. Däremot tycker jag att vi ska titta på en prövorätt. Jag vill gå tillbaka till frågan om mer av samma.
Om jag har en bilmekaniker som inte lagar min bil på ett bra sätt tror jag inte att lösningen är att han får fler timmar. Jag tror att han kommer att fortsätta göra samma fel då. Det som däremot behövs är utbildning. För lärarna behöver vi en vidareutbildning som också drivs in i lärarutbildningen, så att vi gör rätt från början. Här har vi stora problem. Jag har pratat om bland annat Singapore. Där läser man kortare tid och fokuserar på bra lektioner.
Man har också digitaliserat. Barnen får en helt annan hjälp efter skolan med hjälp av det digitala och alltihop. Jag kommer att ha en presskonferens om tre fyra veckor där jag presenterar bra mycket mer förslag om det här.
Stefan Jakobsson (SD):
Alla har bråttom till sina gruppmöten, så jag ska försöka fatta mig kort. Fru talman! Jag vill börja med att säga att vi ställer oss bakom vårt särskilda yttrande, men vi kommer inte att delta i beslutet i det här fallet. Sverigedemokraterna har valt att satsa 400 miljoner kronor extra. 400 miljoner kronor extra är mycket pengar. Det ska framför allt vara morotspengar.
Vi tycker att det är lite tråkigt att väldigt mycket av det som finns i skolsystemet i dag är tvingande eller pådyvlande metoder. De här 400 miljonerna är tänkta att gå till alla de studenter som väljer att fokusera på de områden där vi har brister - det handlar inte om lånedelen utan om bidragsdelen. Det finns stora brister inom vissa områden. Vi kan se redan i dag att det finns brister, och vi kan se områden där det kommer att dyka upp stora brister.
Därför väljer vi att lägga på 1 000 kronor extra. För studenter är 1 000 kronor i bidragsdelen kanske kraftigt avgörande för vilken linje de väljer att fokusera på. Framför allt om de står och väljer mellan två olika yrken kan de här pengarna vara det som avgör. Det är framför allt när det gäller yrkeshögskolor och utbildningar där vi ser att det finns stora brister som vi väljer att satsa på detta.
Men, fru talman, Sverigedemokraterna är inte främmande för tanken att titta vidare på det här. Vi har ännu inte avsatt några pengar för detta när det gäller komvux och folkhögskolor. Det finns en anledning till det. Innan vi gör det måste det nämligen ske en översyn av folkhögskolor och komvux. Det, fru talman, är någonting som Statskontoret håller på med. De kommer att komma med en slutrapport inom ett år när det gäller kvaliteten och likvärdigheten i fråga om de utbildningsalternativen.
Därefter återkommer kanske Sverigedemokraterna med konkreta förslag om en möjlighet att utöka pengarna även för dem som läser på den nivån.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag börjar med att för Sverigedemokraterna yrka bifall till reservation nr 1. Vi säger som enda parti nej till detta. Det är visserligen inget ovanligt för Sverigedemokraterna. Som i så många andra frågor kommer vi att få rätt även i detta. De andra partierna kommer att vända kappan efter vinden när de inser att inte heller detta var ett bra beslut. Jag kan ta några exempel. Det gäller exempelvis migrationspolitiken, att förbjuda tiggeriet, karriärtjänster på riktigt i skolan, gränskontroll, och så vidare.
Fru talman! Om snart 450 dagar får väljarna säga sitt. Då är det dags att se ifall de döda fiskarna som ständigt flyter nedströms är de som kommer att få rösterna eller vi som simmar mot strömmen. Vad är det vi diskuterar i dag?
Jo, vi diskuterar huruvida elever ska erbjudas extrahjälp i årskurs 8 och 9 ifall de inte når betyg E, och det ska vara 50 timmar eller mer. Fru talman! Det betyder att det som den ordinarie skolan inte lyckas uppnå på 194 dagar per år under åtta nio år ska man alltså klara av på åtta tio dagar på sommarlovet eller något annat lov.
Möjlighet till lovskola finns redan i dag. Varför har inte alla skolor det då om det är den stora lösningen på skolans problem? För att det är resursslöseri. Tid och pengar ska läggas under den ordinarie läsperioden, och framför allt ska det satsas mycket tidigare än under årskurs 6-9. Varken elever eller lärare vill vidta denna åtgärd.
Om de hade velat de skulle den redan ha vidtagits. Jag kan minnas några få elever som jag eller mina lärarkollegor har vidtagit denna åtgärd med. Nästan alla jag träffade senare i livet hade hoppat av sin gymnasieutbildning eftersom kunskap måste sitta djupare än med någon sorts quick fix på åtta tio dagar. Det gör ingen nytta. Det kanske får eleven att komma över en viss gräns ifall läraren är snäll eller rektorn kräver det, men kunskapen kommer inte att sitta djupt. Fru talman!
Det står också att detta ska lämnas på entreprenad. Det kan bli riktigt spännande. Det som ordinarie lärare inte har lyckats med på åtta nio år ska i bästa fall en utbildad lärare eller i sämsta fall en sommarjobbande gymnasieelev som knappt själv har gått ut skolan lyckas med på några dagar.
Hade satsningen i stället gjorts tidigare hade dessa barn inte behövt denna konstgjorda andning. Lärarkåren är redan i dag en utarbetad grupp. Ska de ställa upp på sin lediga tid som de behöver för återhämtning?
Alla som jobbar eller har jobbat som lärare vet att dessa perioder är utlagda för att man ska kunna återhämta sig. Lärarna har under alla år med kommunal styrning bara fått det sämre. Vi har ett förslag om att förstatliga skolan, och exakt vad vi menar kommer vi att återkomma till många gånger. Regeringens förslag kommer enligt mig och mitt parti att göra att ännu fler lärare slutar på skolan. Fru talman!
Plåsterlösningar är inte lösningen på skolans problem. Jag känner att de 450 dagarna tills vi äntligen kan byta regering inte kan gå fort nog, för detta är inte bra.
Stefan Jakobsson (SD):
Vi är överens om att det behövs tidiga insatser. Men tidiga insatser ska inte komma i årskurs 6. De ska komma i förskolan och i årskurs 1 och 2. Tack vare kiwimetoden kan mer än 99 procent av eleverna som går ut årskurs 1 i Nya Zeeland läsa. Det är lösningen, inte en lovskola med elever som redan är skoltrötta.
Om lovskola var den perfekta lösningen skulle alla skolor redan ha infört det, vilket de inte har. En anledning är kanske att man är en liten skola. Om vi tvingar små skolenheter att införa detta kan de krascha ekonomiskt.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag vågar påstå att alla elever som går i en mindre skola har en bättre skolgång än de elever som går i en större skola. På en liten skola kan rektor och lärare namnen på alla elever, och de har en personlig relation till eleverna på ett helt annat sätt än på en stor skola. Vi är det parti som hårdast driver frågan att de små skolorna inte ska läggas ned.
Vi är de enda som ute i kommunerna röstar emot de nedläggningar som görs av både moderat och socialdemokratiskt styrda kommuner. Vi är garanter för att de små skolorna ska finnas kvar. Om rektorer och lärare ges möjlighet att bedriva en bra undervisning och om lokalpolitiker låter bli att gå in och pilla politiskt hela tiden är jag övertygad om att vi skulle klara detta mycket bättre. Jag tror inte att lovskolan är enda lösningen, och därför säger vi nej till bägge förslagen.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag ska inte bli långrandig, för jag vet att det finns andra som sitter och väntar. Jag har dock en intressant frågeställning här. Först ska jag kanske berätta att även om vi är emot förslaget helt och hållet så är vi och regeringen helt överens om att sommarlov, det måste eleverna få ha. Det vet jag framför allt nu när det är nära förestående. Jag anser att Roza Güclü Hedin är en ganska klok kvinna.
Vi har haft många samtal, och jag tror att i det stora hela är vi ganska överens om att nya förslag ska vara baserade på forskning, relevans och en bra analys av frågorna innan vi släpper fram dessa nya förslag. Därför blir min enda fråga, fru talman, om det finns någon analys av hur det har gått för de elever som gick i sommarskola, inte bara om de kom in på gymnasiet utan hur det sedan gick för dem i gymnasiet - alltså samma fråga som jag tog upp i talarstolen.