Raimo Pärssinen (S):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på alla reservationer. Det är viktigt att komma ihåg vad som är grundbulten i den svenska arbetsmarknaden och värna den.
Det är att arbetsmarknadens parter sköter spelreglerna på arbetsmarknaden genom att teckna kollektivavtal. Det kan de göra i framtiden också. Det betyder att vi inte ska göra påhopp på arbetsmarknadens parter.
Det fanns tyvärr ansatser till det från den borgerliga regeringen när man gav sig på a-kassan, för då försvagade man en part. Ska vi kunna upprätthålla det här måste vi ha dessa fria, självständiga och starka parter som vi sätter stor tillit till och som har en hög organisationsgrad och kan lösa de många problem som finns i arbetslivet.
Precis som det har sagts tidigare förändras kollektivavtalen i takt med att arbetslivet förändras. Men de är hållbara över tid, och de är inte beroende av vilken politisk majoritet som råder i den lagstiftande församlingen. Det är en princip som fler partier borde förstå fullt ut.
Jag ger en eloge till Katarina Brännström och Moderaterna som har sagt att det är viktigt att parterna sköter detta. Tyvärr finns det andra partier som inte förstår det utan försöker lägga fram förslag utan att ha en aning om hur de kommer att slå där ute.
Finns det kollektivavtal kan man laga efter läge, och det gör man ute i arbetslivet. Jag ska inte vara elak i talarstolen, men det är bra om man kan hålla fingrarna borta från syltburken. Med det menar jag inte att vi inte ska göra något. En fördel med Vänsterpartiet är att man ser de problem som finns.
Kanske är ni lite för ivriga, åtminstone i detta läge, att föreslå en massa förändringar, Ali Esbati. Många av frågorna håller på att hanteras av parterna. Å andra sidan ser ni på den borgerliga kanten bekymmer som egentligen inte är bekymmer och föreslår lagstiftning som innebär försämringar.
Jag kan inte förstå att en utökad provanställningstid skulle leda till någon förbättring. Arbetsmarknaden i Sverige är flexibel. Vi hörde det i går när utskottet var på ett mycket trevligt besök hos Saco. Där talade man bland annat om turordningsregler och lagen om anställningsskydd.
Deras bild var att det finns myter om det, och det vet vi att det finns. Å ena sidan finns det de som säger att lagstiftningen är alldeles för rigid och hård och att man hålls utanför. Å andra sidan ser vi att det bara rinner igenom. Det finns löntagare som tror att vi har ett starkt anställningsskydd, vilket vi egentligen inte har.
Verkligheten finns någonstans däremellan. Därför kan jag heller inte förstå att en del partier på den borgerliga kanten vill gå in och förändra lagen om anställningsskydd, till exempel turordningsreglerna. Kan Folkpartiet definiera ordet kompetens? De säger att det ska vara rättssäkert och att det inte ska finnas något godtycke.
Det ska vara objektivt när det gäller begreppet kompetens. Då blir det väldigt svårt. För att hela den svenska modellen ska fungera måste vår roll vara att se till att båda parter har rätt förutsättningar. Dessa ska vara rimliga och balanserade så att både näringsliv och fackföreningar kan fortsätta att ta ett stort ansvar.
Om man kan jobba fram goda villkor och ha en fungerande lönebildning kan vi upprätthålla vår konkurrenskraft mot omvärlden. Men då är det viktigt att verkligen se till att det finns förutsättningar för facken att organisera sig och värva fler medlemmar.
Tillsammans med företag som organiserar sig i näringslivets olika organisationer blir detta en grund för ordning och reda på svensk arbetsmarknad. Herr talman! Ibland hittar man inte dessa lösningar. Då finns det en roll för den lagstiftande församlingen att tillsammans med parterna hitta hållbara lösningar.
Till detta kan man lägga en aktiv näringspolitik och en aktiv arbetsmarknadspolitik som ger möjligheter till omställning till nya jobb och en rimlig ekonomi under tiden man befinner sig mellan två jobb, det vill säga när man har drabbats av arbetslöshet.
Det finns en myt - jag vill kalla det så, även om man säkert inte håller med på den borgerliga kanten - nämligen att bara det blir billigt får folk jobb. Jag tror inte att det är så. De arbetsgivare jag träffar säger: Jag vill ha folk som kommer i arbete så fort som möjligt och är produktiva. När man är produktiv har man kompetens.
Då kommer man snabbt in och kan skapa mervärde i sitt arbete. Om det sedan är en tillverkningsindustri eller något annat, herr talman, spelar ingen roll, bara man blir fort produktiv. Det är vad man eftersträvar. Det blir inte jobb bara för att det är billigt.
Jag har heller inte förstått detta med att det skulle leda till fler jobb om vi flyttar mer makt till arbetsgivarna och förändrar eller för den delen försämrar arbetsrätten. Jobben kommer ju när någon efterfrågar de varor man tillverkar och de tjänster man erbjuder.
Det är så det blir jobb, inte genom att försämra arbetsrätten eller se till att arbetskraften blir billig. Herr talman! En annan viktig sak i den svenska modellen och den starka organisationsgraden är att man kan hålla undan de oseriösa företagen och ha en kontroll där, för de är ett växande bekymmer.
Arbetsmiljöverket brukar kalla detta för den grå sektorn, som ingen har någon riktig koll på. Där finns inget fack, och de är inte med i några arbetsgivarföreningar. Där måste vi se till att vi kan organisera bättre, både företagen och de anställda. Då får vi bättre ordning. När det gäller utstationering sitter den kommittén och jobbar.
Det är svenska villkor som ska gälla i Sverige - det är en ganska enkel princip. Man ska hålla rufflarna borta och se till att ingen blir utnyttjad. Vad kan vi då göra när vi tittar på den gällande lagstiftningen och det regelsystem som finns? Riktningen är fullständigt solklar: Vi ska gå ditåt. Herr talman! Jag vill säga något om visstidsanställningar också.
Katarina Brännström beskrev föredömligt antalet visstidsanställda. Jag kan inte förstå att man inte tycker att det är ett bekymmer. Jag tyckte att Katarina Brännström sa att så många som 49 000 har varit visstidsanställda i mer än fem år. Detta har visat sig vara ett bekymmer.
Många vittnar om det och säger: Jag får inget fast jobb, och jag kan inte skaffa mig ett eget liv, ta lån på banken eller köpa eller hyra en lägenhet, för jag har ingen säker inkomst. När det går år efter år i samma situation är det klart att det är ett bekymmer.
Ungefär 22 000 personer har haft en sammanhängande visstidsanställning, alltså utan uppehåll, hos samma arbetsgivare i fem år eller mer. Det ser vi socialdemokrater som ett missbruk. EU-kommissionen har kritiserat oss och hotat med böter, men den förra regeringen gjorde ingenting.
Man struntade i det och sa att vi har ett fullgott skydd. Nu sitter den nya regeringen med detta i knät, men som någon här påpekade kommer det en lösning på detta, som ska presenteras för både riksdagen och EU-kommissionen.
När det gäller Sverigedemokraterna är det med förlov sagt så att tomma tunnor skramlar. Det är ett parti som inte erkänner att det finns en konflikt mellan arbete och kapital. Sven-Olof Sällström från Sverigedemokraterna står i denna kammare och säger att det som är bra för företagen är bra för löntagarna.
Samtidigt lägger de fram en massa förslag som går in i arbetsrätten. När det gäller delade turer och heltid har man nu givit ett tydligt uppdrag att lösa detta vid förhandlingar om kollektivavtal. Det tycker vi är ett bra förslag och ett bra sätt som följer den tradition vi har i den svenska modellen. Jag tycker att det är jättebra.
Samtidigt säger samme Sällström att det är bra att öka undantagen så att arbetsgivare godtyckligt kan säga upp vem som helst utan att behöva resonera med någon om det, för det är bra för företagen.
Samtidigt säger Sverigedemokraterna att vi ska tvinga fackföreningarna att ta upp medlemmar, och samtidigt har de sagt i arbetsmarknadsutskottet att om man bildar en ny, konkurrerande fackförening på samma arbetsplats ska arbetsgivarna tvingas att teckna kollektivavtal med den.
Har vi inte fria fackföreningar som enligt sina statuter, stadgar och regler bestämmer vad som krävs vid ett medlemskap? Visst är det så, men det tycker Sverigedemokraterna att riksdagen ska ändra på. Det är alltså deras syn på fackföreningarna, deras syn på arbetslivet och deras tomma arbetsrätt.
Sverigedemokraterna har bara en konflikt, och det är konflikten mellan kulturer. Sällström får gärna jaga oss med sin blåslampa; den kommer att slockna ganska fort.
När det gäller trovärdigheten i frågor som gäller svensk arbetsmarknad, konflikten mellan löntagare och näringsliv och mellan arbete och kapital samt skyddet för de svenska löntagarnas villkor är de bara patetiska.
Jag hoppas att Sällström har begärt replik på mig.