Marianne Berg (V):
Utskottet är i det stora hela väldigt enigt kring konstitutionsutskottets betänkande KU10 som handlar om granskning av statsrådens tjänsteutövning. Det finns endast en reservation i betänkandet, och den gäller regeringens handläggning, notifiering och avnotifiering av statsstödsärenden.
I reservationen tas bland annat upp att det har stor betydelse att även en avnotifiering blir föremål för riksdagens behandling i de fall en notifiering av ett statsstödsärende har föregåtts av ett riksdagsbeslut. Detta är av största vikt. I utskottets granskning förra året var ett ärende specifikt aktuellt. Då gällde det det svenska presstödet och EU-kommissionens syn på detta.
Fru talman! Jag inledde mitt anförande med att utskottet i det stora hela är överens i detta betänkande. Men jag vill ändå beröra en punkt. Det gäller utnämningar till myndighetschefer i Sverige och i utlandet.
Det är trist och sorgligt att stå här 2008 och beröra denna punkt som är så viktig ur alla könsaspekter.
Jag tog fram Fredrik Reinfeldts regeringsförklaring som nytillträdd statsminister den 6 oktober 2006 och slog upp följande: "Jämställdheten i Sverige har förbättrats, men kvinnor och män har fortfarande inte lika möjligheter. Ett aktivt jämställdhetsarbete kommer att prägla regeringens arbete.
Kvinnor och män skall ha lika möjligheter att utvecklas. Regeringen kommer att motverka och förändra system som konserverar fördelningen av makt och resurser ur ett könsperspektiv. När män och kvinnor delar makt och inflytande i alla delar av samhällslivet får vi ett bättre samhälle."
I utskottets ställningstagande, just när det berör svenska och utländska myndighetschefer, kan vi konstatera att det har varit fördel män. När man läser Fredrik Reinfeldts regeringsförklaring låter det väldigt bra, men vad sker egentligen i praktiken?
Vi vet att det återstår mycket arbete inom jämställdhetsområdet, men om inte statsministern kan fullfölja och se till att detta arbete finns med när det gäller utnämningar, då är regeringen inte mycket till förebild. Jag vill ta upp några konkreta exempel.
Från den 6 oktober 2006 fram till den 30 september 2007 har regeringen utnämnt chefer vid utlandsmyndigheterna - 10 kvinnor och 17 män. När det gäller utnämnda myndighetschefer i Sverige är siffrorna under samma period 9 kvinnor och 16 män.
Dessa siffror innebär för mig att regeringens jämställdhetsarbete inte är trovärdigt. Statsministern kan inte ens leva upp till det han tog upp i sin regeringsförklaring. Inte heller blir det mer trovärdigt när just dessa chefer utnämns av regeringen. Vi tar ett litet exempel till.
Av de senaste 59 utnämningarna som regeringen har gjort, till exempel till generaldirektörer, generalmajorer, överintendenter, länspolismästare etcetera har 42 varit män och 17 kvinnor. 71 procent av utnämningarna har alltså gått till män. Fru talman!
Om regeringen verkligen menar allvar vad gäller jämställdhetsarbetet, vilket jag inte sett något av, är det väl ett första steg att städa framför egen dörr. Varför tar inte regeringen denna ypperliga möjlighet att visa allvar med sitt jämställdhetsarbete? Visa en positiv förebild och prata inte bara som hittills - utan agera!
Kommer den högerregering vi har i dag att kunna svara på frågan? Vad avser regeringen att göra för att öka antalet kvinnor på ledande positioner i staten? Jag och Vänsterpartiet ser fram emot ett svar. Jag vill härmed också yrka på godkännande av anmälan i reservationen.