KBLab/rixvox huggingface dataset:
Saila Quicklund (M):
Mellan 2006 och 2013, när Alliansen styrde, sjönk antalet dödsfall med 56 procent. Det var under en tid då Alliansen inledningsvis inte hade samma medel till Arbetsmiljöverket. Verket arbetade dock mycket effektivare med fler inspektioner, bättre informationshantering, utbildning och så vidare. Pengar är inte alltid lösningen.
Det handlar om ledning, styrning och samverkan mellan myndigheterna. Detta uttrycks otroligt tydligt från samarbetspartner.
Saila Quicklund (M):
Jag ställer en fråga direkt tillbaka till Vänsterpartiet. Hur kan Vänsterpartiet satsa 40 miljoner kronor på en dysfunktionell myndighet? Arbetstagarna där har så dålig arbetsmiljö att de väljer att sluta. Samarbetspartnern Sveriges Företagshälsor uttrycker en stor kritik mot myndigheten.
Varför prioriterar Vänsterpartiet denna satsning?
Saila Quicklund (M):
I dessa coronatider ersätts många fysiska arbetsmöten med digitala sådana. Detta gäller även viktiga sjukvårdsinsatser. Regeringen har aviserat 650 miljoner under tre år till bredbandsutbyggnad på landsbygden. 136 miljoner kommer att utlysas i år. Endast fyra regioner kommer att kunna ta del av dessa pengar i år.
Region Jämtland Härjedalen ingår inte bland dessa fyra regioner, och länet skiljer sig från andra glesbygdslän genom att människor bor utspridda över hela regionen och att kommersiella aktörer ofta är ointresserade av att bygga bredband utan stöd från samhället. Post- och telestyrelsen menar att det behövs 22 miljarder för att nå regeringens bredbandsmål och att 650 miljoner under tre år inte är tillräckligt.
Min fråga till statsministern är: Hur avser statsministern att agera för att nå regeringens bredbandsmål även i de glesaste delarna av landet?
Saila Quicklund (M):
Min fråga går till statsrådet Ygeman. I dessa coronatider ersätts många fysiska arbetsmöten med digitala sådana. Det gäller även sjukvårdsinsatser. Regeringen har aviserat 650 miljoner under tre år till bredbandsutbyggnad på landsbygden. 136 miljoner kommer att utlysas i år. Endast fyra regioner kommer att kunna ta del av dessa pengar i år, och Region Jämtland Härjedalen ingår inte bland dessa fyra.
Länet skiljer sig också från andra glesbygdslän genom att människor bor utspridda över hela regionen och att kommersiella aktörer ofta är ointresserade av att bygga bredband utan stöd från samhället. Post- och telestyrelsen menar att det behövs 22 miljarder för att nå regeringens bredbandsmål och att 650 miljoner under tre år inte är tillräckligt.
Min fråga till statsrådet är: Hur avser statsrådet att agera för att nå regeringens bredbandsmål även i de glesaste delarna av landet?
Saila Quicklund (M):
Bredbandsutbyggnaden på landsbygden är inte en fråga som enbart berör dem som bor utanför tätorterna. Myndigheter, regioner, kommuner och även näringslivet är beroende av att kunna nå sina invånare och kunder, inte minst i tider som dessa. Att säkerställa en likvärdig tillgång till bredband är därför oerhört viktigt.
Frågan är mer aktuell än någonsin, och här krävs än mer insatser från regeringen.
Saila Quicklund (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Vi har debatterat arbetsmiljöfrågor många gånger. Många gånger har det också varit fokus på dödsolyckorna på arbetsplatser. Tyvärr har väl regeringen inte haft fokus lika mycket på äldreomsorgen och arbetsmiljöförhållandena där.
Jag är klart orolig för den situation som har funnits under en lång tid och som i ännu större skala finns just nu under pandemin. Vi talar om dödsolyckor. I snitt är det en per vecka. Ministern har ett engagemang när det gäller detta, men vi har inte lyckats få antalet att gå ned. Det är säkert vissa lättnader på grund av pandemin, men det är en fråga som vi inte ska diskutera så mycket här och nu.
Jag ville dock visa att det har varit väldigt mycket fokus på dödsolyckorna. Beräkningar visar att så många som 500 avlider varje år på grund av ohälsosam arbetsbelastning. Det handlar många gånger om kvinnor i offentlig sektor. 500 - det är ju fruktansvärt.
Inom vård och omsorg finns 14 procent av den totala arbetskraften, och det är den sektor vi nu debatterar. Upp till 90 procent är kvinnor. Det finns alltså en jämställdhetsfaktor här. Så mycket som 27 procent vill lämna yrket, det i tider då vi har demografiska utmaningar och det är svårt att rekrytera till vård och omsorg.
Låt mig kommentera ministerns svar. Det inleds bra med: "Ingen ska behöva skadas eller bli sjuk av sitt arbete". Här är vi helt överens, men tyvärr ser det inte ut så i dag. "Arbetslivet ska inte medföra att människor slås ut i förtid på grund av fysiska, sociala eller organisatoriska arbetsmiljöfaktorer." Så är det, men det funkar inte så.
Sedan regeringen tillträdde förra mandatperioden har det varit en höjd ambitionsnivå för arbetsmiljöpolitiken, och det har varit en viktig prioritering. Resurserna på området har förstärkts kraftigt. Ändå har vi inte fått resultat. Arbetsplatsolyckor med dödlig utgång sker ännu, och varje år avlider cirka 500 personer i offentlig sektor.
Trots stor resurstillförsel och en strategi för att förbättra situationen har regeringen misslyckats. Afa Försäkring rapporterar att 47 procent av undersköterskorna och sjukvårdsbiträdena riskerar att bli långvarigt sjukskrivna.
Det är nästan hälften av denna personal - och detta i tider av stora rekryteringsbehov. Det här är en tyst grupp, men nu börjar man att mobilisera sig via undersköterskeupproret, en Facebookgrupp där man kan ta del av den här personalkategorins arbetsmiljöförhållanden.
Arbetsmiljöverket har också gjort en rapport som visar att var tredje person har varit sjuk på jobbet de senaste tolv månaderna.
Kan ministern ge mig en analys av varför arbetsmiljöförhållandena trots höjd ambitionsnivå och resurstillförsel inte har förbättrats utan snarare förvärrats?
Saila Quicklund (M):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Jag frågade efter en analys av varför man har misslyckats trots höjd ambitionsnivå och ökade resurser. Jag återkommer till det. Arbetsmiljöverket har rapporterat hur förhållandena är.
Ministern är såklart medveten om att man gjorde en stor inspektionsrunda och att 90 procent av de besökta äldreboendena fick erinran vad gäller arbetsmiljön. Det såklart allvarligt.
Det man fann var att arbetsgivarna hade okunskap och otydliga rutiner för det systematiska arbetsmiljöarbetet, vilket givetvis gjorde det svårt för personalen att vara delaktig och ha inflytande. Det saknades regelbundna undersökningar och riskbedömningar av arbetsmiljön. Det saknades också kontinuitet, och många gånger saknades också ett lokalt skyddsombud.
Arbetsgivarna vidtog åtgärder utan att sedan följa upp dem och kontrollera att de hade effekt - lite grann som regeringen, måste jag säga. Regeringen har fina intentioner och en arbetsmiljöstrategi, men analysen om varför det inte fungerar saknas. Det fortsätter därför i samma hjulspår, och så fann också Arbetsmiljöverket att det var på dessa enheter.
De anställda fick inte heller hjälp och stöd att prioritera arbetsuppgifter när det var resursbrist och ont om tid. Cheferna saknade också stöd från arbetsgivaren för att klara sitt ledarskap. Det var en vanlig synpunkt, och det gällde både administration och att chefen hade ansvar för alltför många anställda.
Tyvärr kan vi se att vissa chefer har upp till 60 anställda under sig, och det säger sig självt att de då inte har tid att se personalens behov. En enkätundersökning som gjordes på ett äldreboende visade att lönen inte var det huvudsakliga förbättringsönskemålet på arbetsplatsen utan att bli sedd av chefen.
Detta visar på de primära behoven och att de inte tillgodoses på de inspekterade verksamheterna. Det som Arbetsmiljöverket anser att man behöver åtgärda är att arbetsgivaren ska ha tydliga rutiner och kunskap om arbetet, vilka resultat som ska uppnås och hur arbetet ska genomföras. Arbetsmiljöriskerna ska också regelbundet undersökas, bedömas och följas upp.
Det finns en mängd åtgärder där Arbetsmiljöverket har varit tydliga med att de vill se förändringar. Min fråga till ministern är: Hur följer ministern upp att detta sker?
Facket Vision har varit tydliga med att påvisa att 25 medarbetare per chef i dag är det lämpliga antalet för att en chef ska ha möjlighet att se sina anställda och så vidare.
Problem med samordningen mellan region och kommun lyfts fram av både Arbetsmiljöverket och personalen, liksom språkförbistring. 27 procent av personalen är utrikes födda, och bland vårdbiträden är det 39 procent, vilket såklart ger kvalitetsproblem. Sjukskrivningarna är högst inom vård och omsorg.
Jag återkommer till ministern med min fråga: När hon fått ta del av allt, vad blir regeringens analys av misslyckandet på detta område?
Saila Quicklund (M):
Jag tvivlar inte på ambitionsnivån hos ministern i dessa frågor - jag vet att det finns ett genuint intresse för dem. Det som förvånar oss moderater är att problemen har varit väl kända under många år. Jag observerade när den nya arbetsmiljöstrategin kom och tänkte att måtte vi ha lärt oss av tidigare erfarenheter, eftersom vi måste se det som ett misslyckande. Men det är i stort sett samma politik från regeringen.
Det finns resurstillskott och så vidare, men uppföljningar och analyser av varför det inte fungerar saknas helt. Det oroar mig. Allt är inte en ekonomisk fråga, utan det krävs ledning och styrning. Även om arbetsmarknadsministern hävdar att det är arbetsgivarnas ansvar är det ändå regeringen och arbetsmarknadsministern som har det yttersta ansvaret för att människor ska ha en bra arbetsmiljö.
Man ska kunna komma hem från jobbet efter arbetsdagens slut, och de kvinnor som i dag är vardagens hjältar ska känna ett stöd. Det finns en oro. De var trötta före pandemin, och detta har självfallet förvärrats ytterligare. Detta är en jämställdhetsfråga, från en regering där man uttalar att man är ett jämställdhetsparti eller en feministisk regering.
Det är 1,2 miljoner där ute, de flesta kvinnor, som skriker på hjälp, men regeringen gör inget. Det är detta som förvånar mig. Resurserna har inte räckt, och vi har inte haft rätt politik för detta. Moderaterna har förslag, och många av dem har regeringen kopierat nu i den nya arbetsmiljöstrategin. Den är en direkt kopia i många delar, inte alla.
Vi har sett problematiken för dessa kvinnor i vård och omsorg, och vi har haft förslag. Det har inte regeringen.
Saila Quicklund (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Arbetsmarknadsministern har frekvent fått debattera just arbetslösheten här i kammaren. Ämnet är också ett av de absolut viktigaste för en regering, därav Moderaternas oro och det höga antalet debatter.
När jag var tonåring var mitt första arbete jordgubbsplockare - ett sommarjobb. Alla ungdomar i min by hade ett sommarjobb. Det var plantsättning och jordgubbsplockning, och under en sommar samlade vi till och med älgspillning för export till Japan.
Glädjen och stoltheten över att få den första lönen och uppnå drömmen om att få köpa det man hade längtat efter var oerhört central för oss. Så tjänade vi också pengar inför körkortet. I Norrland i synnerhet kunde och ville de allra flesta ha körkort redan på 18-årsdagen direkt.
Körkort innebar frihet, och det betydde också att möjligheten att få ett arbete stärktes. I dag är det många ungdomar som inte har råd med körkort. Det begränsar också möjligheten att få det första jobbet. Betydelsen av ett arbete för ungdomar är alltså central. Inget har ändrats sedan dess. De här drömmarna för unga lever kvar.
Här har tiden verkligen stått stilla. Vi kunde även i vuxen ålder och efter studier få ett jobb, och vi kunde byta jobb. De möjligheterna fanns, alltså friheten. Vi kunde köpa de första möblerna. Skillnaden i dag är att ungdomsarbetslösheten i mitt län, Jämtlands län, har förvärrats så oerhört, och det gäller ju även på riksplanet.
Det är anmärkningsvärt att EU:s övriga nationer var kloka nog att satsa och rusta för en bättre arbetssituation och då under en högkonjunktur. 25 av 27 nationer i EU förbättrade arbetslöshetssituationen, men inte Sverige. Här ökade arbetslösheten i stället i en högkonjunktur.
År 2014 låg Sverige tolva gällande arbetslösheten, 2019 låg endast tre nationer efter Sverige. Sverige och regeringen hade och har inte en arbetsmarknadspolitik värd namnet i motsats till övriga EU-länder, och det gäller i såväl hög- som lågkonjunktur - så frustrerande.
I arbetsmarknadsutskottet har vi väntat och ifrågasatt frånvaron av reformer och propositioner som ska förbättra situationen gällande den mycket höga arbetslösheten. Propositionerna borde ju rasa in i ett så här svårt läge för de viktiga jobben. Men vi ser i stället en arbetslöshet som sticker ut i negativ riktning mot övriga nationer. Vi behöver en framtidstro, och det skadar när människor saknar det.
Regeringens brist på lösningar skadar människor, och den psykiska ohälsan stiger också i rasande fart. Med det misslyckande vi ser inom arbetsmarknadspolitiken, och som vi nu har sett i sju år, blir min fråga till arbetsmarknadsministern: Vilka nya konkreta åtgärder avser regeringen att vidta för att avhjälpa den mycket allvarliga situationen på arbetsmarknaden?
Saila Quicklund (M):
Inför valet 2014 var Socialdemokraternas främsta vallöfte att Sverige skulle ha Europas lägsta arbetslöshet. Man uttryckte även: Ni kan utmana mig på jobben. Det var stora ord, och resultatet vet vi ju nu. Fru talman! Jag undrar vad som hände, eller rättare sagt vad som inte hände, och ministern får gärna beskriva det.
Jag uppfattar inte att vi någon gång i de debatter som har förts här i kammaren har fått en förklaring till varför regeringen inte kunde lyckas som övriga nationer i en högkonjunktur. Pandemin anges ofta som en orsak till de mycket oroväckande arbetslöshetssiffrorna. Arbetslösheten är ju 8,6 procent i riket och 11,6 procent gällande ungdomsarbetslösheten.
Endast nationer som Grekland, Spanien och Italien ligger bakom oss. Sverige är i dag femte sämst i hela EU i arbetslöshet. Jag förstår att det är besvärande för arbetsmarknadsministern, som säkert har goda intentioner med sitt uppdrag.
Försörjningsstödet i hårt ansträngda kommuner skenar, och regeringen satsar på extratjänster, som till fullo är subventionerade, i stället för på riktiga jobb. Hur ska vi kunna lita på en regering som inte lyckas leverera arbetstillfällen i en högkonjunktur?
Vilka är reformerna för fler i arbete?
Med tanke på den misslyckade arbetsmarknadspolitik vi nu sett under sju år, i högkonjunktur och lågkonjunktur, blir min fråga till arbetsmarknadsministern: Vilka nya konkreta åtgärder avser arbetsmarknadsministern och regeringen att vidta för att avhjälpa den mycket allvarliga arbetslösheten?
Saila Quicklund (M):
I dag kunde vi ta del av regeringens nyhet om mer pengar till Arbetsförmedlingen. Det är ganska anmärkningsvärt att ministern ser detta som en lösning på arbetslösheten. Regeringen kan tilldela ofantliga medel till en myndighet utan att få bättre resultat.
Utan ledning och styrning kommer Arbetsförmedlingen inte att fungera, och jag talar om ledning och styrning från regeringen och arbetsmarknadsministern.
Vi har tidigare tagit del av uppgifter om att Arbetsförmedlingen förmedlade 1,5 procent av jobben och lämnade igen 9,6 miljarder kronor förra året, varav nästan 6 miljarder kronor var avsedda för insatser för just arbetslösa. Mer pengar kommer därför knappast att lösa arbetslösheten.
Det är kanske lockande att låta påskina handlingskraft via en presskonferens, men mot bakgrund av att Arbetsförmedlingen lämnade tillbaka många miljarder kan det tolkas som ett taktiskt och populistiskt utspel. Passiviteten inom arbetsmarknadspolitiken är vida utbredd. Utbildningsplikten fungerar inte heller.
Endast 10 procent av målgruppen går in i reguljära studier. Redan före pandemin hade effektiva insatser som praktik och nystartsjobb minskat under flera år. Låt mig avsluta debatten med att tacka arbetsmarknadsministern för möjligheten till dialog i en för Sverige viktig fråga.
Jag avslutar med att fråga: Vilka lärdomar har ministern dragit av denna situation?
Saila Quicklund (M):
Tack till min moderatkollega Lars Beckman för att jag får tillfälle att ansluta mig till denna oerhört viktiga debatt! Jag tar tillfället i akt att än en gång debattera väganslag och undermåliga vägförhållanden i Jämtlands län.
Infrastrukturministern har haft gott tålamod med mina dragningar i detta ämne tidigare, men vi väntar fortfarande på resultat, och därför fortsätter jag att argumentera. Läget i vårt län är akut vad gäller undermåliga vägar. Fru talman! Jag fortsätter också min kamp för nya beräkningsgrunder och därmed också för de relevanta väganslag som detta skulle ge.
Det ska också relateras till faktiska vägförhållanden och inte baseras på antalet invånare i länet, vilket missgynnar Jämtlands län. Jag vill också ta upp Trafikverkets planer på hastighetsbegränsningar, och jag inleder med detta här.
Från och med december i år kan Trafikverkets planer på att sänka hastigheten till 80 kilometer i timmen på viktiga transportstråk i Jämtland och Västernorrland återigen bli ett faktum. I fjol var det E45 som var drabbad, och nu är E14 aktuell.
Trafikverkets förslag, som nu är ute på remiss, är att sträckorna Sundsvall-Ånge, Bräcke-Gällö och Krokom-Järpen ska hastighetssänkas från 100 eller 90 till 80 kilometer i timmen. Fru talman! Detta får oerhört stora konsekvenser för oss som bor och verkar i regionen.
Sänkta hastigheter på så långa sträckor innebär försämrad tillgänglighet vad gäller arbetspendling, varutransporter och besöksnäringen. Beakta då att Jämtlands län har två basnäringar, skogsindustrin och besöksnäringen, som är helt beroende av välfungerande vägunderlag. Vi ser hellre att man utvecklar infrastrukturen i stället för att sänka hastigheten.
Vi förstår att man vill förbättra trafiksäkerheten, men då tycker vi att det är bättre att man vidtar andra åtgärder. Mittseparering för att få mötesfria vägar är det som vi förordar. Vi vill också att Trafikverket gör en analys om vad mittseparering skulle innebära för trafiksäkerheten och vilka samhällsekonomiska effekter det skulle få. Innan en sådan analys är gjord tycker vi att Trafikverket ska avvakta med sina planer.
Detta har också företrädare för Region Västernorrland, Region Jämtland Härjedalen, Sundsvalls kommun, Ånge kommun, Bräcke kommun, Östersunds kommun och Åre kommun i dag skrivit om i länsmedierna i Västernorrlands och Jämtlands län. Det finns en samsyn om vilka åtgärder som skulle vara adekvata.
Oron är väldigt stor och samlad, och den kommer från både politik och näringsliv liksom från andra företrädare för våra län.
Min fråga till infrastrukturministern är: Varför tillför inte regeringen tillsammans med samarbetspartierna C och L tillräckligt med pengar för att man ska kunna upprätthålla en adekvat vägstandard i Jämtlands län?
Saila Quicklund (M):
Tack, ministern, för föregående svar! Oavsett ministerns lovord ser vi faktiskt inte effekterna av detta i Jämtlands län. Det är inte tillräckligt, och som min kollega Lars Beckman sa håller även expertmyndigheten med om att medlen inte är tillräckliga. Jag vill också lyfta upp den mycket orättvisa fördelningen av väganslagen mellan våra län.
Fördelningen av pengar baseras på antalet invånare och inte på fakta och faktisk belastning på vägnätet. Jag har många gånger jämfört Jämtlands län med Blekinge län. I Jämtlands län har vi 5 117 kilometer länsvägar. Trafikmängden är 114 miljoner fordonskilometer. År 2019 var vi 130 000 invånare i länet. Motsvarande siffror för Blekinge är 1 412 kilometer länsvägar.
Trafikmängden är 79 miljoner fordonskilometer, och länet har 159 000 invånare. Det är alltså betydligt längre länsvägssträckor och större trafikmängd i Jämtlands län än i Blekinge län. Ändå får vårt län betydligt mindre anslag. Infrastrukturministern måste förstå det ologiska i detta. Jag har också i många år i riksdagen drivit frågan om nya, rättvisare beräkningsgrunder.
Självklart måste det också ske en rimlig fördelning av pengar mellan drift och underhåll respektive investeringar utifrån faktiska behov. Min fråga till infrastrukturministern är: När kommer regeringen att införa en mer rättvis medelstilldelning av väganslag baserad på faktiska förhållanden och inte på antalet invånare i länen?
Saila Quicklund (M):
Min fråga går till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. Coronapandemin har satt hård press på arbetslivet. Medarbetare inom vård och omsorg pressas till det yttersta. Väldigt många har också tvingats att jobba isolerat i hemmet under ovana omständigheter. Många vittnar också om hur arbetsgivare har ställt in utbildningar och andra förebyggande åtgärder. Det förebyggande arbetsmiljöarbetet prioriteras bort i en tid som inte liknar någon annan.
Det riskerar att få allvarliga konsekvenser. Vi vet också av erfarenhet att ekonomiska kriser följs av stressrelaterad psykisk ohälsa och ökade sjukskrivningar. Min fråga till statsrådet är: Hur avser arbetsmarknadsministern att agera för att förbättra den mycket oroväckande och allvarliga situationen inom arbetsmiljöområdet?
Saila Quicklund (M):
Jag har en allmänpolitisk fråga. Socialdemokraternas viktigaste vallöfte i valet 2014 var att Sverige skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. 27 av 28 nationer använde högkonjunkturen för att minska arbetslösheten - inte Sverige. Här försämrades situationen kraftigt jämfört med andra nationer. Sverige är också det land som har ökat arbetslösheten mest av EU:s medlemsnationer sedan 2014.
Även nu under den pågående krisen sticker Sverige verkligen ut i oroväckande riktning. I dag är hela 500 000 arbetslösa, och 500 000 ytterligare är permitterade. Och siffrorna stiger. Min fråga till statsrådet är: Vilka konkreta åtgärder avser regeringen att vidta för att avhjälpa den stora krisen inom arbetslöshetsområdet?
Saila Quicklund (M):
Jag har en fråga till infrastrukturministern. Just nu är hastighetssänkningar på vägarna E45, E14 och väg 87 aktuella, och regeringens uppdrag till Trafikverket får därmed stora negativa konsekvenser för Norrlands inland. De aktuella vägarna är hårt trafikerade av pendlingstrafik, besöksnäring och tunga transporter av timmer. Tyvärr är dessa vägar i väldigt dåligt skick på grund av eftersatt underhåll.
Men i stället för att göra de insatser och investeringar som skulle behövas väljer Trafikverket att sänka hastigheten till 80 kilometer i timmen på långa avsnitt i Jämtlands län. Detta får självfallet förödande konsekvenser för ett län som Jämtland.
Min fråga blir därför: Är ministern beredd att skjuta till de medel som behövs för att säkra hastigheterna på vägarna, som upprätthåller både tillgängligheten och attraktiviteten för regionen?
Saila Quicklund (M):
Jag ställer en allmänpolitisk fråga. Socialdemokraternas viktigaste vallöfte 2014 var att Sverige skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. 27 av EU:s 28 länder använde högkonjunkturen för att minska arbetslösheten, men inte Sverige. Här försämrades situationen kraftigt jämfört med andra nationer. Sverige är också det land där arbetslösheten har ökat mest bland EU:s medlemsstater sedan 2014.
Även nu, under pågående kris, sticker Sverige ut i en oroväckande riktning. I oktober uppgick arbetslösheten till 7,8 procent och antalet arbetslösa till hela 430 000 personer. Min fråga till statsrådet är: Vilka konkreta åtgärder avser regeringen att vidta för att sänka arbetslösheten? Situationen är mycket oroväckande.
Saila Quicklund (M):
Min fråga går till infrastrukturministern. Trafikverket i Jämtlands län påpekar att man på grund av för låga väganslag nu kan tvingas sänka vägstandarden i länet. Länet har hela 600 mil statlig väg och 200 mil grusväg. Jämtlands län har ett stort slitage på vägarna då vi har de viktiga basnäringarna skogsindustrin och turismen. Men slitaget beaktas inte i fördelningen av pengar.
Antalet invånare styr i stället länsanslagen. Jämtland län får därför bara en tiondel av riksgenomsnittet vilket är klart lägst i landet. Vi behöver därför nya beräkningsgrunder som är mer rättvisa. Min fråga blir: Kommer infrastrukturministern att hörsamma förslaget om nya beräkningsgrunder, ett förslag som skulle ge en mer rättvis fördelning av väganslagen?