Larry Söder (KD):
Då har detta riksdagsår strax kommit till sitt slut. Det var ett år med många ansikten och förändringar av förutsättningar och arbetssätt. Till stora delar har vi som riksdag klarat av dessa förändringar väldigt bra. Vi som utskott tycker jag till stora delar har varit konstruktiva och hanterat både ordinarie arbete och det extra arbetet med tillfälliga lagar med omsorg om varandra och med den respekt som varit nödvändig.
Men en sak består och förändras inte: Vi bygger för lite bostäder. Människor bor trångt. Människor bor i bostäder de inte vill ha. En del har ingen bostad som de kan kalla sin egen eller en dörr de kan stänga om sig. Detta har vi inte lyckats förändra med all god vilja i världen.
Prognoser visar att vi nu för tredje året i rad minskar bostadsbyggandet, och vad den pågående pandemin kommer att innebära för bostadsbyggandet får vi se. Bostadsmarknad ja. Visst är det en marknad, men en marknad som sedan länge är förstörd av regleringar. Visst är det en marknad, men en marknad som sedan länge inte avgörs av vem som bygger bäst, billigast och snyggast.
Visst är det en marknad, men en marknad som inte alla kan ta del av, och onödiga regleringar styr vem som får och inte får. Det behövs verkliga förändringar för att denna marknad ska börja likna en marknad igen med vanliga marknadsregler. Det behövs verkliga förändringar som gör att marknaden tror på stabilitet och vågar satsa.
Det behövs verkliga förändringar för att kommuner ska inse att Sverige som helhet måste ta ett ansvar för det gemensamma bostadsbyggandet. Det behövs verkliga förändringar för att vi som medborgare ska kunna efterfråga det val av bostad vi önskar. Med detta sagt kan jag säga att jag inte har sett att några avgörande steg i den riktningen har tagits av regeringen och januaripartierna.
Visst har vi noterat att några utredningar som ska redovisas i slutet av 2021 har tillsatts, men vi har inte sett om detta kommer att leda till någon förändring. Men en sak har de faktiskt gjort - eller gjort och gjort.
Efter oppositionens enträgna arbete med att påvisa att det är värre för marknaden att göra det ännu krångligare genom att komplementbostad och komplementbyggnad får ha olika storlekar står vi nu här och ska fatta beslut om förenklingen att båda ska få vara lika stora, det vill säga 30 kvadratmeter. Nu har hela utskottet i stor enighet kommit fram till att detta var en god idé, och det är vi nog alla rätt glada för egentligen.
Vi ska underlätta för människor, och regler ska vara så tydliga och enkla som möjligt. Nu gäller det att gå vidare och förenkla ännu mer för människor att sätta upp attefallshus. Reformen med attefallshus är en frihetsreform i den meningen att det är markägaren som har största avgörandet över processen. Vi vill tillbaka till det läget att det bara ska till en anmälan till kommunen att man avser att uppföra ett attefallshus och därmed slut på ärendet.
Jag har förstått att regeringen har ungefär samma inriktning och arbetar med ett sådant förslag. Det ska i alla kommuner bara behöva anmälas att man vill uppföra ett attefallshus. Inget krångel. Inga långa handläggningstider. Inga dyra bygglov. Vi som parti står självklart bakom det förslag som vi debatterar i dag. Det förenklar och möjliggör en utveckling av attefallshus, men vi hoppas på mer i framtiden.
Jag är en människa som är positivt lagd. Ibland kan det i själva verket bli som en ketchupflaska: Allt landar på en gång, och kanske är det detta som är första steget.
Till hösten kanske regeringen och januaripartierna har möjlighet att ta nästa steg och bjuda in till bostadssamtal där målet är att öka bostadsbyggandet med de bostäder som folk vill ha, inte vad vi politiker anser att de vill ha. Målet måste även vara att alla kommuner ska bidra till helheten och ta sitt ansvar utifrån sina förutsättningar. Jag ser fram emot hösten och inbjudan till bostadspolitiska samtal med januaripartierna.
Jag yrkar bifall till förslaget.