Beatrice Ask (M):
Den debatt som vi nu för om stödet till partierna är viktig. Det råder ingen tvekan om att svenska riksdagspartier i högsta grad är beroende av det statliga partistödet. Det finns skäl för det, och det har varit en lång debatt också om detta. När det gäller redovisningen av intäkter och annat finns det en överenskommelse mellan riksdagspartierna. Den har inte varit statisk över tiden, utan hela tiden pågår en diskussion om hur det ska se ut.
Problemet med redovisningen - det tycker jag ändå måste sägas - är ibland tolkningen av hur man definierar olika saker och hur man redovisar och räknar. Det gör att jämförelserna mellan de olika redovisningarna ibland blir besvärliga. Där finns det ett utvecklingsarbete att göra för partierna; det råder ingen tvekan om den saken.
Rapporten från arbetarrörelsens tankesmedja är väldigt läsvärd av många olika skäl. Först och främst vill jag berätta att Svenskt Näringsliv över huvud taget inte ger något partistöd. Det som används som argumentation i rapporten är att Svenskt Näringsliv har ett opinionsbildande arbete. Inte minst under de senaste veckorna har man väl sett hur det används visavi de borgerliga partierna.
Man gör ju inte annat än kritiserar både det ena och det andra, så att detta skulle vara ett slags stöd för borgerliga partier är bara nys. Varje intresseorganisation måste naturligtvis kunna bedriva ett opinionsbildande arbete. Däremot är det till exempel så att LO ger ett direkt finansiellt bidrag till den socialdemokratiska rörelsen; det är någonting annat.
Dessutom - detta redovisas inte - ställer man upp med ombudsmän och frivilligarbetare. Wanja Lundby-Wedin har flera gånger berättat att tusentals människor arbetar i socialdemokratiska kampanjer. Vi kan naturligtvis räkna om det i hur mycket pengar detta ger. Det här är alltså lite rörigt. Men det är en väldig skillnad när det gäller just de här två delarna.
Det intressanta här och det som jag tycker är den principiellt viktiga frågan är om det är rimligt eller inte att en person, till exempel min mamma, kan lämna ett bidrag till ett politiskt parti utan att det partiet hänger ut henne. När man är damfrisörska i Sveg är det kanske inte så himla kul att det står i tidningen att 1 000 kronor har lämnats till Folkpartiet, till Centerpartiet eller till Socialdemokraterna. Jag tycker att det är en grundläggande rättighet.
Det var också det remissinstanserna sade: Vi måste värna människors rätt att ha en politisk åsikt. Jag kan säga att en del av den insamlingsverksamhet som Moderaterna har faktiskt består av väldigt många vanliga medborgare som år ut och år in väljer att en gång i månaden skicka in 100 kronor, 200 kronor eller något annat. Jag tycker att det är bra. Jag tycker att det är fantastiskt.
Många kanske är i den situationen att de inte har tid eller ork att hjälpa till med eget frivilligt arbete, och de väljer därför att lägga någon krona på det här - precis som en del lägger kollekt när de går till kyrkan på söndagarna. Jag tycker att den rättigheten är viktig att värna. Jag tycker också att det är rätt att det finns möjlighet för organisationer att ta emot anonyma bidrag om man får sådana.
Det kan man diskutera, och det är någonting som diskuteras - ska det vara tillåtet eller inte tillåtet? Jag tycker att man måste kunna göra det. Däremot anser jag att partierna ska redovisa vilka inkomster de har och hur dessa ser ut, och det finns det ordningar för. Jag tycker alltså att det frivilliga fungerar någorlunda väl och att det kan utvecklas. Jag kommer naturligtvis att föra den diskussionen, men jag tycker att partierna ska vara överens om hur det ska se ut.
Då tror jag också att vi får en öppen och bra redovisning utan att statsmakterna går in och petar i olika organisationers inre liv. Vi ska vara försiktiga med föreningsfriheten i det här landet.