Veronica Palm (S):
Det sista betänkandet som vi ska debattera under det här riksmötet gäller en skrivelse från Riksrevisionen om styrningen av primärvården. Skrivelsen ger den förda politiken förödande kritik. Jag är stolt över svensk sjukvård.
Jag är stolt över den portalparagraf i hälso- och sjukvårdslagen som säger att sjukvård ska ges efter behov. Den talar om jämlik sjukvård. I Sverige har vi traditionen att den som är i störst behov av vård ska få vård först, den bästa vården, och inte den som kan betala.
Men jag blir orolig när jag ser välfärdssamhällets finmaskiga nät bli allt skörare. Jag blir orolig när jag ser sjukvården utarmas på resurser och när principen om vård efter behov åsidosätts.
Det är precis det som Riksrevisionens rapport handlar om. Nu har vi det svart på vitt. Jag tänker ägna en stund åt att läsa ur betänkandet om Riksrevisionens rapport. Man har bland annat kommit fram till att nya vårdcentraler i större utsträckning har etablerats "i områden där vårdbehoven är lägre och invånarna socioekonomiskt starkare än genomsnittet".
Och "nedläggning av vårdcentraler har främst drabbat områden där vårdbehovet är större".
Det berodde inte på att Rinkebyborna hade fått en bättre hälsa eller valde en annan vårdcentral. Det var ungefär lika många listade efter att vårdvalssystemet infördes som innan.
Det berodde bara på att pengsystemet gör så att vårdcentralen får resurser om den behandlar friska, starka människor, inte om den tar ett ansvar för att bygga upp folkhälsa i ett av Sveriges mest utsatta områden. Antalet anställda på Rinkeby vårdcentral halverades på ett år, bara beroende på ersättningssystemet.
Enligt Riksrevisionen verkar vårdutnyttjandet "bli mer ojämlikt i vården som helhet. Många besökare med lätta och lindriga symtom har tillkommit efter reformen och gör också fler besök. Enligt Riksrevisionen gäller det omvända förhållandet för de sjukaste patienterna, som gör färre besök."
Det handlar återigen om ett pengsystem som ger vården incitament att behandla friska människor. Vi kan ta Åke, 90 år, som exempel. Han har under 16 månader besökt 66 läkare.
Han har fått recept utskrivna, blivit remitterad och skickats runt men har inte fått någon som tar hand om hela Åke. Ingen sätter sig ned och behandlar, på riktigt, den man som har varit med och byggt vårt välfärdssamhälle och som har all rätt att få den bästa vården.
När man leker marknad med vården gör incitamenten det mer lönsamt för vårdcentralerna och läkarcentralerna att skicka runt Åke än att ge honom den bästa vården. "Enligt Riksrevisionen tyder inget på att reformerna har minskat kostnaderna för primärvården." De tenderar snarare att öka.
"Före vårdvalsreformen fattades prioriteringsbesluten i högre utsträckning utifrån de etiska riktlinjerna och patienternas individuella behov, medan beslut om resursprioriteringar i dag i större utsträckning fattas efter patienternas efterfrågan." Det är ett slöseri med resurser.
Den som är stark kan ta sig till vården medan den som har de största behoven inte gör det. Det här resursslöseriet är inget nytt. I de flesta moderatstyrda landsting slösar man med resurser. Man avstår från att ta ansvar för skattebetalarnas pengar. Det mest flagranta exemplet är Vårdcentralen Serafen i Stockholm.
Den såldes för 700 000 kronor till läkarna som jobbade där och såldes kort därefter vidare till Capio, en stor vårdkoncern, för 20 miljoner kronor. Det betyder att det gjordes en vinst på mer än 19 miljoner kronor, av våra pengar.
Det sättet att hantera skattebetalarnas pengar och att låta pengar rinna ut ur välfärden är fullständigt oansvarigt.
Som socialdemokrat, van vid att ta ansvar för skattebetalarnas pengar, vända på kronorna och se till att vi använder resurserna till det bästa, blir jag djupt ledsen när jag ser att moderatstyrda landsting väljer att putta över vinstresurser till privata aktieägare. Det är inte ansvarsfullt.
Det är inte heller sjyst mot dem som har betalat skatt på sin lön och på så sätt vill bidra till välfärden. De är beredda att bidra till välfärden men inte att betala stora vinstuttag i vårdkoncernerna. Ökningen av privata vårdgivare har inte lett till större mångfald, konstaterar Riksrevisionen.
Om syftet var mångfald, om syftet var reell valfrihet, om syftet var möjligheten för någon som Åke att välja vem som ska ge honom en samlad vård, är verktyget för att nå dit inte att leka affär. Ökat antal privata vårdgivare har inte gett större mångfald.
Enligt Riksrevisionen sker vårdpersonalens ökade administration på bekostnad av tid för patienterna. Systemet "styr beteendet hos vårdcentralerna mot sådant som är relativt lätt att mäta och inte mot den medicinska kvaliteten."
Ett exempel på det är att de bokslut som landstinget i Stockholms län begär in från de privata vårdaktörerna ska innehålla uppgifter om antalet batterier som varje vårdcentral har förbrukat under ett år. Personalen på vårdcentralerna förväntas räkna antalet batterier för att skicka in det i årsbokslutet.
Men det finns ju ingenting som hur folkhälsan har utvecklats i området, ingenting om vilket ansvar som man tar för att förbättra sjukvården, för att samarbeta, för att ge fler barn en bättre uppväxt. Antalet batterier och vikten av dem ska rapporteras. Det ska vårdcentralens personal syssla med. Detta var ett litet axplock av det som Riksrevisionen kritiserade.
Den rödgröna samarbetsregeringen tillsammans med Vänsterpartiet lyssnar på Riksrevisionen, tackar för rapporten, tar ansvar, tillsätter en utredning för att se hur vi tillsammans kan förbättra välfärden. Hur kan vi se till att man får det som man är beredd att betala skatt för? Den utredningen är i gång och arbetar.
Man åsidosätter alltså hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf. Det är för mig obegripligt. Samtidigt är det ganska befriande. Det är ändå ärligt att kunna ha en debatt mot en höger som på riktigt är höger. Varför är då det här viktigt för mig som socialdemokrat? Jo, för att jag tror på vård efter behov, jag tror på jämlikhet, och jag tror på att ta ansvar för skattebetalarnas pengar.
Sverige behöver någonting annat än slösaktiga moderata landstingsråd som leker affär med skattebetalarnas pengar. Det är hög tid att sluta med att låta marknadskrafterna vara allenarådande i sjukvården. Sjuka människors välfärd är för viktig för att leka affär med. Därför yrkar jag bifall till reservation 1.