Lennart Hedquist (M):
År 2007 är det ett stort jubileum i Sverige. Det är Linnéjubileum. Det är ett jubileum med anledning av att det är 300 år sedan den kanske mest kände svenske vetenskapsmannen föddes.
En och annan kan undra vad det har för anknytning till det här ärendet. Det ska jag strax återkomma till.
När Svenska kyrkan fick ändrade relationer till staten och folkbokföringen överfördes till Skatteverket fördes en diskussion om hur det skulle påverka folkbokföringen i sig.
Det kom ett förslag om att man skulle slopa mellanledet mellan fastighet och kommun, det vill säga att man skulle vara folkbokförd på fastighet och kommun. Den territoriella indelning som man hade haft tidigare, nämligen församlingstillhörigheten i Svenska kyrkan, skulle försvinna. Det var, av naturliga skäl, en väldig opposition mot detta förslag.
Det skulle ju innebära att det försvann en tillhörighet för människor om man ändrade folkbokföringen på det viset. Det skulle ha betydelse för släktforskning och hembygdsverksamhet och andra kulturella institutioner.
Resultatet blev att oaktat de ändrade relationerna mellan stat och kyrka skulle Svenska kyrkans territoriella indelning finnas med i folkbokföringen även i fortsättningen. Alla trodde att man skulle vara nöjd med detta. Sedan har det hänt saker.
Svenska kyrkan har inlett en kraftig rationalisering av sin verksamhet, om man vill kalla det så, i och med att man slår ihop församlingar. I vissa stift har man börjat med det i snabbare takt än i andra stift. I mitt eget stift, Uppsala ärkestift, går denna utveckling väldigt snabbt.
Jag noterar att Mats Berglind senare kommer att föra Socialdemokraternas talan, och i hans kommun Enköping är utvecklingen också mycket snabb. Jag tror att alla som sitter här runtom kan påvisa hur det här sker på olika håll i landet.
Innebörden av detta är att det dyker upp helt nya församlingsnamn medan de gamla församlingsnamnen, som haft anknytning till den gamla sockenindelningen, försvinner. Det är också bakgrunden till alla de motioner som är väckta om att man än en gång bör se över detta och se vilket mellanled som är lämpligt att ha.
Man bör då ha ett mellanled som har en fixering så att det inte påverkas genom beslut av en organisation som regering och riksdag över huvud taget inte har någon kontroll över, nämligen Svenska kyrkan. Förslagen har varit att man skulle använda i första hand den fixering av de gamla sockengränser som Lantmäteriverket har gjort, möjligen med vissa undantag.
Det är också vad som föreslås i de motioner som vi nu behandlar. Här har skatteutskottet, och det är vi väldigt tacksamma och glada för, tagit beslutet att förslagen i dessa motioner skulle bli föremål för remissbehandling. Det är ju inte så vanligt att utskotten på detta sätt skickar ut motionsförslag på remissbehandling.
Vi fick dock ett sådant beslut, och vi fick också ett väldigt entydigt utslag av remissbehandlingen. Remissinstanserna såg klart för sig problematiken och instämde nästan allihop i motionärernas förslag. Men de insåg också att det behövdes en närmare utredning innan man genomförde denna översyn.
Inte minst de kulturvårdande institutionerna har väldigt mycket ställt sig bakom förslaget. Det är också betydelsefullt ur släktforsknings- och hembygdssynpunkt. Alla människor som vill söka sina rötter ser med oro på risken att de gamla sockennamnen skulle försvinna ur folks medvetande.
Där vill jag dock lägga till en sak som vi faktiskt inte har haft med så mycket i motionerna eller när vi bedömt förslaget i utskottet, och det är det som har anknytning till Linné.
När Linné har gjort sin genomgång av den svenska floran och i viss mån faunan, och även när andra vetenskapsmän har beskrivit detta, har man alltid relaterat till var iakttagelserna är gjorda - i vilken socken. Även den delen är en svensk kulturskatt.
Därför vore det väldigt olyckligt, enligt min uppfattning, om de gamla sockennamnen skulle gå förlorade i folks medvetande. För att säkerställa dem är det av grundläggande betydelse att när människor bor någonstans ska de också veta vilken socken, med den gamla sockengränsen, de tillhör.
Därför är det naturligt, när nu Svenska kyrkan har börjat slå ihop de gamla socknarna och församlingarna på det sätt man gjort, att man har sockennamnet som mellanled. Det är bra att vi i utskottet nu har enats om ett tillkännagivande till regeringen om en översyn och att det ska sökas en lösning på detta.
Utredaren får då söka en lämplig lösning. Vi tror att den är väldigt näraliggande utifrån vad som har kommit fram i motionerna och i remissomgången. Nu blev vi inte helt överens i utskottet om motiveringen till detta.
Man kan nämligen läsa utskottets utlåtande som att det skulle kunna vara möjligt att återgå till det förslag som fanns med i utredningen 2000, nämligen att helt slopa det här mellanledet. Från alliansens sida har vi i motiveringen velat markera att detta absolut inte kan vara någon lösning.
Det har avvisats en gång, och det finns ingen anledning att ta upp det igen. Argumenten emot detta är så uttalat starka att vi har velat markera det i vår motivering till beslutet. Jag tror dock att den utredare som kommer att utses kommer att ta del av debatten här i kammaren och motionärernas motivering.
Jag tror inte att vi behöver rösta i ärendet. Vi har redan framlagt vår motivering i utskottsprotokollet, och därför avstår jag, fru talman, från att yrka särskilt bifall till motiveringen. Den står för sig själv.