Finn Bengtsson (M):
Det här är en viktig interpellation i en fråga där socialministern nu har avgivit ett väldigt bra svar som handlar om många aktiviteter som regeringen aktivt har vidtagit för att söka råda bot på eller åtminstone minska ett växande problem. Jag roade mig lite grann med att titta på hur Ylva Johansson under sin tid som socialminister hanterade exakt samma ärende.
Det var sommaren före valet när Kenneth Johansson, nuvarande ordförande i socialutskottet, riktade i princip samma fråga till Ylva Johansson, då i egenskap av statsråd. Då sade det dåvarande statsrådet ungefär samma saker som socialministern nu svarar, men man ser att det finns ett tillägg från den nuvarande alliansregeringen.
Det är en konsekvens av en aktion framåt, men också en konsekvens av att alliansregeringen har vidtagit mått och steg som är ännu mer offensiva för att möta problemet. Det handlar inte minst om det aktiva uppdraget till Läkemedelsverket som jag tror är väldigt viktigt för att komma åt och stävja problemet.
En fråga som i dag förtjänar att ses i reflexionens spegel är att Ylva Johansson i statsrådsställning då slog sig till ro med att vi hade ett apoteksmonopol i det här landet. Det skulle på något sätt vara en garant. Uttryckligen står det i protokollet att det begränsar problemet med förfalskade läkemedel. Jag tror inte att man kan vara säker på det över huvud taget. Egentligen är grundproblemet ett annat.
Det är därför jag är så glad att socialministern har inlett ett uppdrag till Läkemedelsverket för att titta på problemets storlek. Vi vet faktiskt inte i vilken mån den legala spridningen av läkemedel kan vara behäftad med inslag av illegala och förfalskade läkemedel. Det beror på att det finns grossister i ledet som vare sig man har ett apoteksmonopol eller inte har möjlighet att fungera som leverantörer.
Det sätter fokus på frågan på två sätt. Vi håller nog alla med om att Internetutvecklingen är den viktigaste enskilda faktorn för att problematisera detta. Det är också därför Läkemedelsverket har inlett en aktiv kampanj för att förklara för medborgarna hur farligt det är att köpa läkemedel direkt genom Internet.
Man ska i stället vända sig till seriösa utleverantörer av läkemedel och naturligtvis också till seriösa förskrivare. Den andra frågan handlar om i vilken mån man kan beivra att det flödar in läkemedel i större partier till landet som sedan kan spridas inom landets gränser. Om ett parti förfalskade läkemedel kommer innanför Schengenområdet kan det i princip spridas fritt. Där har tull och polis en viktig uppgift.
Jag har tillsammans med en kollega här i riksdagen motionerat om att även justitieministern bör blandas in i problemet och se på hur tull och polis kan få bättre möjligheter att titta på detta. De kanske också kan uppmärksamma vilken typ av inleveranser som sker över gränserna vid sidan av Internethandeln som går direkt till en kund.
Därtill är det viktigt att förstå när det gäller att få tag i de kriminella element som bedriver den här typen av farlig verksamhet att detta berör folkhälsan i ytterligare dimensioner än det som nämndes här, inte bara dimensionerna i landet utan även utom landet. Den enskilt största risken bedömer jag är att man använder förfalskade läkemedel som infektionsbekämpare, det vill säga antibiotika som inte är verksam.
Det kan odla fram resistens, och det gör det inte bara i u-länder utan nu även i i-länder. Vi hörde i dag på nyheterna hur man tycker att antibiotikaanvändningen bör minska just för att råda bot på det problemet. Man kan säga att man parallellt måste ta tag i problemet med antibiotikaresistens, inte minst med tanke på problematiken med förfalskade läkemedel. Jag tror kort sagt, fru talman, att Läkemedelsverket här har en viktig uppgift i att återrapportera till regeringen.