Jakob Olofsgård (L):
Det är trevligt att som ny riksdagsledamot få delta i näringsutskottets debatt. Jag vill börja med att yrka bifall till Liberalernas motivreservation nummer 4.
Jag vill först uttrycka att det är mycket välkommet att på EU-nivå ha påbörjat en översyn, en vision, för att främja blomstrande landsbygdsregioner i hela vårt EU. Det är en bra början, och vi ser fram emot vad det kan leda till.
Det är av högsta vikt att skattepengar inom unionen används så effektivt som möjligt på platser där de behövs och där de gör den största möjliga nyttan. Samtidigt ska vi kräva en motprestation. Herr ålderspresident! Vi är en union.
Vi hör samman i ett gemensamt projekt, nämligen att skapa ett bättre liv för alla oavsett var vi bor. Jag vill ta fram bilden av EU som en trätunna. Det går aldrig att fylla en trätunna till mer än den kortaste brädan i tunnan. Jag hoppas att ni ser den framför er.
Hur mycket vatten vi än försöker att hälla i denna tunna kan den inte fyllas till mer än den kortaste brädans längd. Hur mycket vi än pekar på att delar av vårt land och andra länder blomstrar kan vår union aldrig bli bättre än den del som kämpar mest.
Hela unionen gynnas på samma sätt om alla delar av den växer ekonomiskt. Därför måste de ekonomiska bidragen i större utsträckning gå till investeringar i de fattigaste och mest utsatta delarna av unionen.
Satsningar ska gå till projekt med tydligt europeiskt mervärde, och detta görs bäst med stöd som går direkt till den regionala eller den lokala nivån. Herr ålderspresident! För några år sedan fick jag lära känna Andrei. Andrei är en pojke som bor i de östra delarna av EU:s landsbygd.
Han var då nio år gammal, och han hade precis förlorat sin pappa i sjukdom. Andrei bodde tillsammans med sina fem syskon och mamma i ett skjul byggt av överblivet byggnadsmaterial. Maten fick de genom en hjälporganisation som hade ett soppkök några dagar i veckan. De övriga dagarna letade han mat varhelst han kunde finna den.
Det här är EU, vår union, vår trätunna som vi vill fylla. Det här är verkligheten i delar av vår landsbygd i EU. Genom en svensk hjälporganisation fick Andreis familj med hjälp av insamlade medel möjlighet att köpa in byggnadsmaterial. En kyrka mitt i byn på landsbygden hjälpte barnen med skolgången.
Ett gäng gubbar från Småland åkte dit och hjälpte till att bygga ett litet hus i stället för skjulet till den utsatta familjen. Huset blev färdigt precis innan den kalla vintern anlände.
Kan ni förstå den glädje jag mötte i mammans ögon, som nu hade fått ett hus, skola till barnen och hjälp och stöttning från den lilla kyrkan i byn? På landsbygden finns entreprenörskraft och framtidstro. Det är tron på varje människas inneboende kraft att förändra sin situation.
Vi ser stora utmaningar i vår landsbygd här i Sverige och i EU. Utmaningarna varierar, men de finns där, och de är högst påtagliga. Herr ålderspresident! Jag ställer mig frågan varför vår landsbygd inte blommar överallt.
Kanske är det så att de som kämpar inte riktigt orkar höja rösten lika bra som i städerna. Inte sällan är det just i våra landsbygdsområden som missnöje gror och växer och man upplever en orättvisa som leder till misstro mot det demokratiska systemet.
Då ställs oftast utsatta och svaga grupper mot varandra. Det är det här som är EU:s hjärta: demokrati, fredsbevarande, att hålla ihop. Landsbygden är en otroligt viktig del att värna, och därför behöver EU:s hjärta fortsätta slå.
Därför behövs även den sociala pelaren när vi talar om landsbygden. Vår svenska landsbygd bär på en otroligt stolt historia av engagemang och föreningsliv. Vi har ett civilsamhälle och en folkrörelse som vi kanske ofta tar för givna.
Där kommuner är små och kämpar, där inga fina idrottsarenor byggs, där skolor läggs ned och tågen slutar gå, där finns oftast en livskraftig förening - kanske en scoutkår, en idrottsförening eller en liten församling.
Därför anser vi i Liberalerna att det ska vara möjligt att ge EU-stöd direkt till de organisationer i civilsamhället som verkar för att driva samma linje som EU:s fonder. Detta för att se till att få så många i EU som möjligt att bidra till att hela EU håller ihop - även landsbygden.
EU:s sociala pelare slår fast ett antal minimirättigheter som rör skola, a-kassa, sjukförsäkring, barnomsorg och vård för alla medborgare. Detta för att trycka på för att alla medlemsländer, oavsett hur deras geografi och landsbygd ser ut, ska genomföra dessa nödvändiga reformer.
Det är därför vi i Liberalerna anser att kommissionen kunde ha haft mer fokus, inte mindre, på utanförskapet som finns i unionen. EU:s länder behöver höja blicken och kanske inte alltid se till sitt eget i första hand för att kunna genomföra visionen om ett gemensamt EU där alla delar, även landsbygden, håller ihop och får samma möjligheter.
Då tänker jag särskilt på barnen och de unga.