Nikos Papadopoulos (S):
Jag vill börja med att tacka minister Lena Adelsohn Liljeroth för svaret. Jag vill också gratulera ministern på hennes födelsedag i dag - grattis! Tyvärr blir det ibland så här när man svarar på en fråga.
Jag tror att kulturministern i det här fallet på ett sätt har glömt att svara konkret på min fråga.
Jag har nämligen frågat - och jag kommer att ställa frågan igen för jag undrar fortfarande - vilka åtgärder ministern avser att vidta för att förhindra att försämrade a-kassevillkor för kulturarbetare resulterar i färre jobb och slår ut kulturarbetare från arbetsmarknaden. Det fick jag inte något konkret svar på.
Herr talman! Moderaterna gick till valet som ett arbetarparti. Då blir många väljare glada; det kom ett arbetarparti till, och det är jättebra för alla! Men det finns en fråga.
När Moderaterna kom till makten insåg man att det är ett arbetarparti som arbetar för de människor som tjänar mycket pengar och inte för lågavlönade eller för personer som har otrygga arbetsvillkor. Herr talman! Kulturarbetarna är inte rika. Väldigt få kulturarbetare har fast arbete.
Det beror inte på att kulturarbetarna är lata eller inte anstränger sig tillräckligt. Det beror på att det är så kulturarbetsmarknaden ser ut. Herr talman! Vi kan till exempel se på skådespelarna i Sverige. Vi har 2 300 skådespelare i hela Sverige. Av dessa är det bara 300 som har en tillsvidareanställning. De andra är tvungna att jobba periodiskt.
Dessa hårt arbetande människor bidrar med så oerhört mycket i samhället. När jag vill beskriva kulturen tänker jag på filmen Zorba , där Anthony Quinn genom dansen ger utlopp för sina känslor som annars skulle kunna förgöra en människa. Kulturen spelar en viktig roll för människorna. Kulturen ger också tillväxt.
Enligt den senaste rapporten vi har i EU ser vi att den samlade kulturdelen motsvarar ungefär 654 miljarder kronor. Det är 2,6 % av den bruttonationalprodukt som hela Europa har. Det är en tillgång för näringslivet. Herr talman!
När regeringen nu kommer med a-kasseförsämringar skapar den en akilleshäl - en akilleshäl som är farlig inte bara för kulturarbetarna utan för Sverige, för Europa och för hela världen. Utan kulturarbetarna finns ingen kultur. Herr talman! Ministern säger att dessa förslag har varit väl kända. Det är en sanning med modifikation.
Visserligen är det sant att stora delar av politiken var känd inför valet, men inte alla delar. Ministern säger också att det är bättre att kunna försörja sig på arbete än att vara beroende av trygghetssystemet. Det är klart att det är så, men det är inte det som det är fråga om här. Vi måste utgå från verkligheten och från hur det faktiskt ser ut.
Regeringens försämringar av arbetslöshetsförsäkringen kommer att slå mot landets kulturarbetare. Vad ska de göra i stället? Hur ska en skådespelare som i praktiken får en ersättning halverad kunna klara sin ekonomi? Svaret är tyvärr väldigt enkelt: Det gör man inte.
Min följdfråga till kulturministern blir alltså: Anser kulturministern att vi har för många kulturarbetare i Sverige? Om det är så - vilka kulturpolitiska följder tror kulturministern att det får när färre klarar att försörja sig på denna utsatta men viktiga arbetsmarknad?