KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alexandra Anstrell (M):
Statsrådet och jag är överens om att huvudmannen har ansvaret. Men det finns ett uppdrag, och därför undrade jag hur statsrådet och regeringen tänker agera för att säkerställa att huvudmännen tar sitt fulla ansvar. När man sätter mål eller ger uppdrag måste man följa upp att det som man hade tänkt blir gjort. Skolfrånvaro hos elever är en av de största riskfaktorerna för att barn och ungdomar kommer att hamna snett i livet.
Då finns en gymnasieskola där de lärarlösa lektionerna verkar öka, och skolket ökar alarmerande. Sedan finns mobbningen. Det kan vara fråga om elaka ord, viskningar, blickar och skratt eller att någon aldrig får vara med. Någon kan vara taskig mot en annan om hur denne klär sig eller ser ut på ett visst sätt. I Stockholm genomförs en Stockholmsenkät kontinuerligt.
Resultatet från den senaste enkäten 2016 visar att droganvändningen ökar något på gymnasiet, men brottsligheten minskar - mest hos pojkar; hos flickor ligger den konstant. På frågan om eleverna tycker att det är riktigt härligt att leva instämmer bara dryga 60 procent.
Om de ska sätta ett mätvärde på sin psykiska hälsa där 0 är riktigt dåligt och 100 är högsta tänkbara värde rankar flickor i årskurs 2 på gymnasiet på låga 49 procent och killarna på 63 procent - det är också lågt men inte lika lågt. Svar på interpellationer 90 procent av eleverna verkar dock trivas bra i skolan, men över 10 procent upplever sig mobbade. Av de 10 procenten upplever en tredjedel att de är mobbade två gånger i månaden eller mer.
Då tycker jag att satsningen på elevhälsan som statsrådet pratar om inte är tillräcklig. Herr talman! Redan 2011 fick Skolverket ett tydligt uppdrag att stärka elevhälsan. Jag måste få föra fram att jag inte tycker att satsningarna från regeringen som statsrådet hänvisar till i sitt svar ger tillräckligt stöd till kommunerna. Jag tycker inte att problemen tas på riktigt allvar. En utredning om frånvaron i grundskolan har tillsatts.
Statsrådet Ekström svarar mig att om förslag i utredningen kan ha bäring även på gymnasieskolan får utredaren också lämna förslag till åtgärder för gymnasiet. Det var ju snällt. Snäll ska man självklart vara, men en regering måste vara tydlig och leda Sverige mot skolframgångar. Om barnen inte är i skolan finns grava problem.
Nu har vi passerat halvtid i mandatperioden, och även om statsrådet är ny i uppdraget ska jag inte skylla detta på dig. Det är därför jag hade sett fram emot lite större satsningar och tankar om frågan om skolfrånvaron. Facit är att insatserna för skolan inte är tillräckliga. Den som menar allvar med att vända skolutvecklingen i Sverige så att fler elever kan lära sig mer måste ha en plan för en bättre skola. Det har Moderaterna.
Vi vill ge eleverna mer tid med sina lärare, få fler skickliga lärare och se till att skolnärvaron ökar. Herr talman! Att regeringen inte förmår att ta ansvar för våra unga och Sveriges framtid kommer vi moderater aldrig att tillåta. Sverige behöver en ny regering som tar problemen på allvar.
Alexandra Anstrell (M):
Att arbetet mot mobbning går åt rätt håll är verkligen bra. Ingen ska ju behöva bli utsatt för mobbning. Det visar egentligen att Alliansens satsningar på exempelvis vårdgarantin inom barn- och ungdomspsykiatrin har gett resultat. Skolan ska ge bildning och lära för livet, inte bara arbetslivet, oavsett bakgrund eller var du går i skolan. Skolinspektionen har granskat skolornas arbete för att förebygga studieavbrott på de nationella yrkesprogrammen i 30 gymnasieskolor.
Samtliga skolor måste utveckla arbetet med att ge eleverna det pedagogiska stöd de behöver för att fullfölja utbildningen. Av de 126 elever som intervjuats på skolorna riskerar majoriteten att inte nå en yrkesexamen. Granskningen visar bland annat att undervisningen inte utgår från elevernas behov och att elever upplever att lärare inte lyssnar på vad de behöver i och utanför undervisningssituationen. Problemet är att orsaker till frånvaro sällan utreds.
Man frågar inte ens eleverna varför de inte är där. I stort sett ingen av skolorna kartlägger eller utreder orsaker till elevernas frånvaro och behov av stöd i skolan i tillräcklig omfattning. Flera elever berättar att de inte har motivation eller ork att gå i skolan och att ingen i skolan har frågat dem varför. Lärarna beskriver att det är svårt att bygga relationer med många av eleverna, bland annat på grund av att eleverna helt enkelt inte är på plats och lärarna inte vet vad de ska göra.
En stor del av eleverna tycker att mentorer eller lärare inte förstår eller inte är intresserade av deras behov. Svar på interpellationer Jag menar att detta inte är acceptabelt. Medan regeringen sitter still i båten riskerar vi att förlora flera elevkullar. Det är inte på det sättet som vi möter de behov som finns när det gäller att verka i en global värld med allt hårdare konkurrens. Att man då som statsråd inte allvarligare tar ett grepp om skolfrånvaron är besynnerligt. Jag undrar verkligen: Är du nöjd med det här, Anna Ekström?
Alexandra Anstrell (M):
Tack för att jag får ge mig in i debatten! Det låter som att vinster, eller övervinster som används här, är något dåligt. Jag hade ett resonemang i går kväll med min elvaårige son, eftersom han undrade vad jag skulle göra på jobbet i dag. Vi pratade om vinster och hur viktigt det är i ett företag att ha god ekonomi så att man inte äventyrar arbete och ekonomi för sig själv och sina anställda.
Det är också bra att kunna spara till något man planerar att göra eller köpa. Han sa: Precis som jag gör på mitt konto, det är väl bra, mamma? Ja, herr talman, det är precis som på hans konto, och det är ganska bra. Ett bra företag i välfärden, eller i vilken bransch som helst, behöver ha ekonomisk långsiktighet.
Vinsten är inte målet, men vinsten är kvittot på en bra verksamhet. I företag är vinsten en trygghet för utveckling och stabilitet. De som vill förbjuda vinster säger också nej till att företag ska få växa och hämmar utvecklingskraften. Jag menar att det blir tokigt med vinsttak.
Om du som företagare levererar hög kvalitet och ändå har pengar kvar måste det finnas tusentals andra företagare som vill lära av just dig och ditt företag. Jag tänker att man kanske måste lära av detta företag. Om man i stället mäter kvalitet och når upp till uppsatta mål eller mer och ändå har en slant över måste det ju finnas en mängd andra företag och kommunala verksamheter som man kan effektivisera. Herr talman!
60 procent av företagen inom vård och omsorg drivs av småföretagare, varav flertalet är kvinnor - kvinnor som i det här fallet ser det som sin livsuppgift att stärka välfärden. Det sker genom långa arbetsdagar där belöningen snarare är leendet från den man möter än pengar på kontot. En slant på kontot skulle dock kunna generera att man kan kanske kan anställa en person till.
Dessutom är insatt eget kapital ofta väldigt lågt i många småföretag. Någon möjlighet att få en rimlig ekonomisk ersättning för det betydande risktagande som nyföretagande innebär finns inte med i förslaget. Fokus borde ligga på kvalitet inom vård, skola och omsorg, inte på sista raden i ett bokslut.
Förslaget kommer att minska, om inte till och med kväva, utbudet och valfriheten för landets vård- och omsorgstagare, till gagn varken för kvaliteten eller för den som är i behov av omsorg. Herr talman! Jag tycker att det är ytterst märkligt att detta förslag kommer från en regering som har uttalat att den är feministisk. Hur då, undrar jag? Varför är det okej att bygga ett sjukhus och göra vinst? Varför är det okej att sälja plankorna till sjukhuset och göra vinst?
Varför är det okej att sälja böcker, kopiatorer, blöjor och vad som helst till skolor och sjukhus och göra vinst? Man får alltså sälja det mesta till företag inom vård och omsorg och inom välfärden och göra vinst, men de som dagligdags sliter med våra barn, gamla och sjuka vill man kväva. Varför vill Socialdemokraterna straffa just den bransch där kvinnligt företagande är stort?
Alexandra Anstrell (M):
Vi har väldigt många utmaningar, inte minst i svensk skola. Men jag tycker att det är fel att angripa det som fungerar. Om jag kan få vård av hög kvalitet och slippa stå i kö till samma pris som jag kan få sämre vård och stå i kö för, då väljer jag naturligtvis det snabba, bra sättet att få vård. Vi talar alltså om kvalitet, eftersom det är kvaliteten som gör skillnad.
Man sätter prislappen, till exempel i den kommunala skolan och i den privata skolan i samma kommun, utifrån vad den kommunala verksamheten kostar. Vore det inte bättre att fokusera på kvaliteten i stället för att utmåla ett stort antal företagare i Sverige som giriga och säga att de stoppar undan pengar i Karibien? Herr talman! Kvaliteten i svensk välfärd behöver öka. De privata företagen bidrar till det.
De senaste exemplen som visar detta finns till exempel inom skola och äldreomsorg. I en nyligen genomförd undersökning av de externt rättade PISA-proven framgår att friskolor presterar i snitt 14 poäng bättre - ungefär tre månaders studier - än de kommunala skolorna. När det gäller äldreomsorgen framgår det av Socialstyrelsens senaste enhetsundersökning att de privat drivna äldreboendena uppvisar bättre kvalitetsresultat i fråga om 18 av 22 indikatorer.
Varför ska vi angripa det som fungerar? Lägstanivån på kvaliteten måste upp i hela landet. Det kan vi nå tillsammans med företagare och andra aktörer som jobbar inom vård, omsorg och skola genom att vi ser och lär av varandra och låter kvaliteten vara det avgörande. Framtiden visar dessutom på stora utmaningar med exempelvis en ökad andel äldre i befolkningen med behov av vård och omsorg.
För att klara välfärdsåtagandet krävs det både kvalitetsförbättringar och ett förbättrat resursutnyttjande. Då kan vi göra skillnad. Då undrar jag igen: Varför vill Socialdemokraterna göra detta till en pengafråga, där man utmålar företagare som sliter som giriga i stället för att tala om vad det handlar om, nämligen kvalitet? Inför tydliga kvalitetskrav och inspektioner och se till att det får konsekvenser om man inte når uppsatta mål.
Vi behöver nämligen högre kvalitet i välfärden. Vi behöver inte kväva företagare.
Alexandra Anstrell (M):
Vi är helt överens om att svensk skola ska ägna sig åt kunskap, och det känns skönt. Men när 93 procent av friskoleaktörerna faktiskt har bara en eller två skolor och bara åtta aktörer har fler än tio skolor, tycker jag att statsrådet Shekarabi ger en otroligt felaktig bild när han står i denna kammare och talar om hur alla pengar från välfärden strömmar ut till Karibien och till andra ställen.
Jag tycker att det är tråkigt. Jag tycker också att vi ska säkerställa reglerna, men reglerna behöver inte betyda de ekonomiska reglerna. Det är absolut viktigare att tala om de kvalitativa reglerna. Vilka mål ska vi ha i svensk skola, för äldreomsorg och så vidare, och hur når vi dit? Och vad händer om vi inte når dit? Då talar vi om något som faktiskt kan leda till enorma kvalitetsförbättringar.
Då behöver vi lära av varandra, och då behöver vi lära av fristående aktörer och av duktiga kommunala aktörer. Det är endast så vi kan bli bättre, inte genom att kväva företagare med konstiga ekonomiska experiment.
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga riktar sig till vice statsminister Isabella Lövin. Skolverkets statistik i dag visar två saker: att Alliansens skolreformer nu börjar ge effekt men att få nyanlända elever klarar sig vidare till gymnasiet. Detta är en oroande utveckling, som regeringen hittills har blundat för. Det oroar oss moderater.
Vi har lagt fram flera förslag för att höja lärarnas kompetens i andraspråksinlärning och mer noggrant följa de nyanlända elevernas kunskapsutveckling. Min fråga är därför: Med denna statistik på bordet, kommer regeringen att lägga fram några nya reformer för att öka de nyanländas chanser att lyckas i grundskolan?
Alexandra Anstrell (M):
IB-programmet är ett internationellt gymnasieprogram som erbjuds i 138 länder världen över, bland annat på ett trettiotal skolor i Sverige. Det är en utmärkt utbildning om man vill läsa vidare utomlands och även för fortsatta studier i Sverige. I stället för nationella prov hålls på IB-utbildningen examinationer i slutet av årskurs 3 som rättas externt. Det säkerställer rättssäkerhet och omöjliggör betygsinflation.
Universitets- och högskolerådet har nyligen sett över föreskrifterna om grundläggande behörighet och urval. Efter den översynen är förslaget att avgångsbetyg för elever som studerar på IB-programmet och Europaskolan ska värderas lägre än i dag när man söker till universitet och högskolor. Står regeringen och statsrådet Ibrahim Baylan bakom beslutet?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, Ibrahim Baylan, för svaret! Nuvarande IB-elever valde linjen under premissen att få söka till svenska universitet på befintligt system. Förslaget försvårar drastiskt omständigheterna under vilka eleverna söker till tänkta universitetskurser. Anser Ibrahim Baylan att det är rättvist och rimligt att ödelägga ett alternativ som i dag erbjuder en bred och internationellt erkänt bra utbildning?
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till Gustav Fridolin. En skola i min hemkommun Haninge, där ministern själv har varit på besök, uppvisar i år ett resultat i årskurs 6 där endast 19,2 procent av eleverna uppnådde minst godkänt i alla ämnen. Tar man bort nyinvandrade och okänd bakgrund är siffran fortfarande skrämmande låg: 25,6 procent. Det är en skola som under många år dessutom har haft underskott och undermåliga resultat.
Det rapporteras att fristående skolor lyckas bättre i PISA-resultaten än kommunala skolor. Är det då på fullaste allvar som minister Fridolin tillsammans med regeringen kommer att driva igenom vinsttak för fullt fungerande skolor och låta skolor som Brandbergsskolan i Haninge fortsätta utan kvalitetskrav?
Alexandra Anstrell (M):
Regeringen verkar med Välfärdsutredningen vilja lägga en våt filt över företagare i välfärden. Där är dessutom många kvinnliga företagare huvudaktörer, och de lyckas bra. Ni pratar om att säkra kvaliteten, men alla skolor är inte bra i dag. Varför vill ni inte diskutera kvaliteten i skolorna oavsett huvudman i stället för att förstöra det som redan är livskraftigt?
Alexandra Anstrell (M):
Jag har en fråga till statsrådet Åsa Regnér gällande stödboende, den nya placeringsformen för barn och unga. Nu när alla kommuner runt om i Sverige ska börja med stödboenden verkar lagstiftningen tolkas olika. Flera kommuner gör tolkningen att man inte får dela rum, det vill säga att alla ska ha enkelrum i stället för dagens delade boende. Andra kommuner gör tolkningen att man kan dela rum.
Hur tycker statsrådet att Kommunsverige ska lösa ekvationen med att hitta plats till alla ungdomar, när Socialstyrelsens riktlinjer säger eget boende samtidigt som det finns en akut bostadsbrist och ersättningen från staten drastiskt minskar?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, Åsa Regnér! Socialstyrelsens riktlinje säger eget boende, och i många kommuner finns HVB-hem där man i dag bor i dubbelrum. I min hemkommun Haninge finns till exempel ett HVB-hem med 15 platser, som nu ska göras om till stödboende med 8 platser. Det blir några över, och vi har en akut bostadsbrist. Hur avser statsrådet och regeringen att stödja Kommunsverige i dessa frågor?
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga går till näringsminister Mikael Damberg. Besöksnäringen har vi talat om här i dag. Den är en av Sveriges mest livskraftiga näringar med företag som sysselsätter många människor. Det är en näring som har behov av olika kompetenser, och det är vanligt att många unga och nyanlända får sina första jobb här. Värdet av turismexporten var 2015 större än läkemedels, stål- och järnindustrin.
Skolverket har fått uppdraget att lämna förslag om nya inriktningar inom gymnasieskolans naturbruksprogram. Redan i våras lämnades betänkandet in, där Skolverket föreslår att naturbruksprogrammet ska smalna av till fem inriktningar.
Det skulle innebära att inriktningarna för naturturism, jakt, viltvård, fiske och vattenvård, rekreation och upplevelser ska utgå - inriktningar där de flesta får jobb eller startar eget. Min fråga till minister Damberg är därför om regeringen har för avsikt att ställa sig bakom Skolverkets förslag att smalna av naturbruksprogrammet.
Alexandra Anstrell (M):
Det låter positivt och lovande när minister Damberg säger att det här är väldigt viktigt. Jag hoppas verkligen att regeringen tar till sig vad många har sagt, både här och på andra ställen, eftersom naturturism är väldigt intressant för besöksnäringen. Kanske jag kan få ministern att lova att han verkligen återkommer i frågan när besluten är tagna.
Alexandra Anstrell (M):
Min fråga går till Sveriges gymnasieminister. Skolinspektionens tillsynsrapport för gymnasiet första halvåret 2016 påvisar att 87 procent av skolorna med prioriterad tillsyn hade brister. Det område som hade mest brister är förutsättningar för lärande och trygghet, följt av styrning och utveckling samt trygghet, studiero och kränkande behandling. Syftet med skolan är ju att man ska lära sig.
Om då 87 procent av gymnasieskolorna i rapporten har stora brister vad gäller förutsättningarna för lärande och trygghet har huvudmannen misslyckats kapitalt med en primär del av sitt uppdrag. Ingen har rätt att utsätta elever för dålig undervisning. Därför behöver Sverige en nolltolerans mot dåliga skolor. Varför säger regeringen nej till en nolltolerans mot dåliga skolor, och vad avser regeringen att göra för att motverka dessa missförhållanden?
Alexandra Anstrell (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Om regeringens ambition är att det även framöver ska vara möjligt för elitidrottande ungdomar att kombinera elitsatsning med gymnasieutbildning undrar jag om statsrådet har för avsikt att agera på något sätt eller att göra som utbildningsministern och bara följa ärendet.
Nu är det mig veterligen minst fyra skolor som har NIU med inriktning på just ridsport som fått nedslag - det kan dock även gälla skolor med inriktning på andra sporter. De har fått nedslag eftersom eleverna på NIU måste ha tillgång till en egen elithäst eller ha hästen uppstallad på skolan eller liknande, vilket inte anses vara förenligt med en avgiftsfri skolgång.
Men om skolan eventuellt skulle tillhandahålla häst, eller gratis uppstallning för den delen, vore det ju ännu mer orättvist än någonting annat. Om till exempel en skola i Jämtland, där jag är uppvuxen, med inriktning på skidsport skulle tillhandahålla gratis skidor vore detta också helt barockt. Tänk på alla som inte får några skidor eller som inte ens får gå där eftersom de inte är tillräckligt duktiga.
Fru talman! För mig är det en gåta hur man ska kunna lösa ett problem genom att bara följa ett ärende. Idrotten är en viktig del av livet för många barn och ungdomar. Närmare 90 procent av alla ungdomar och barn i Sverige har någon gång under sin uppväxt varit med i en idrottsförening. Barn- och ungdomsidrotten är idrottsrörelsens kärnverksamhet.
Idrottande ungdomar har bättre självkänsla, begår färre brott och dricker mindre alkohol än jämnåriga som inte är engagerade i idrottsföreningar. Mer rörelse i skolan ger också bättre skolbetyg. Skolinspektionens beslut riskerar att bli prejudicerande för alla idrottsgymnasier. Alla idrotter är alltså i fara, eftersom ingen idrottsutbildning på elitnivå egentligen är gratis.
Redan vid intagningen till skolan behövs så goda färdigheter inom den egna sporten att man nästan inte kan ta sig dit utan egen utrustning. Fru talman! Jag tycker att det är oerhört positivt att ungdomar och elever kan kombinera studier och elitidrott. Det är svårt att träna ridning, skidåkning eller bandy utan hästar, skidor eller klubbor. Vi borde göra vad vi kan för att förenkla - inte försvåra - sådana upplägg. Fru talman!
Jag ställde två frågor i min interpellation. Den ena upplever jag att jag fick svar på, det vill säga att det ska vara möjligt att kombinera skola med elitsatsning. Jag fick dock inte svar på hur man ska göra det. Min andra fråga var om statsrådet har för avsikt att agera för att rädda Idrottssverige från ett massivt ofrivilligt avhopp bland elitidrottande ungdomar. Den skulle jag vilja få ett svar på här i dag.
Alexandra Anstrell (M):
Om man har för avsikt att någonting ska fungera på ett visst sätt och om man tycker att detta är viktigt men det inte fungerar, då behöver man göra någonting åt det. En sund själ i en sund kropp har länge varit idrottens devis. Det är en devis som också har stöd i forskning, inte minst när det gäller barn- och ungdomsidrott. Vi vet att barn och ungas hälsa är bättre bland dem som idrottar.
Vi vet också att en avklarad skolgång är den bästa förutsättningen för att det ska gå bra i livet för unga i fortsättningen. Tidigare positiva upplevelser av motion och idrott har också stor betydelse för de mer fysiskt aktiva även senare i livet. Därför påverkar motionsvanorna bland barn och ungdomar inte bara deras välmående just nu utan även deras framtida hälsa.
Det rapporteras att antalet 13-15-åriga flickor och pojkar i Sverige som mår psykiskt dåligt nästan har fördubblats sedan mitten av 1980-talet. Vi kan också se att den så kallade hälsoklyftan mellan människor i Sverige ökar.
Ett exempel på detta är livslängden, som kan skilja flera år beroende på bara vilken del av Stockholm man bor i. Att arbeta med folkhälsa är viktigt, och idrotten är en stor del i detta. Vi vet att folkhälsoarbetet är viktigt och att hälsofrämjande och förebyggande insatser är helt avgörande för att förbättra folkhälsan.
Under 2018 antog man i riksdagen, i den här församlingen, ett förnyat folkhälsopolitiskt mål med ett tydligare fokus på jämlik hälsa: att skapa samhälleliga förutsättningar för en god och jämlik hälsa i hela befolkningen. Jag tycker att detta rimmar illa med att ungdomar inte ska kunna utöva sin idrott samtidigt som de går sin gymnasieutbildning. Ämnet specialidrott sätter målet att eleverna ska ha nått elitnivå när de lämnar utbildningen.
Skolverket säger att det ska vara gratis, för det har vi sagt i skollagen. Jag förstår att statsrådet inte kan vara inblandad i Skolinspektionens inspektioner och när de fattar sina beslut, men de gör det ju utifrån gällande lagstiftning. Menar statsrådet att vi i framtiden bara ska ha RIG och inte NIU? Jag ställer frågan med anledning av att det du pläderar för är RIG.
Jag tycker att vi i stället borde skapa möjligheter att bedriva det folkhälsopolitiska arbetet på alla nivåer och även inom alla politikområden för att åstadkomma en verklig förändring när det gäller den ojämlika hälsan. Tycker inte statsrådet det?
Alexandra Anstrell (M):
Jag undrar fortfarande, och det vet jag att också många på olika skolor ute i landet gör, hur man ska kunna kombinera sin elitidrott med gymnasiestudier utan att det kostar någonting. Skolinspektionen och Skolverket har för länge sedan uppmärksammat regeringen på detta i en skrivelse.
Jag skulle vilja säga att skiljelinjen är att vi moderater vill ta ansvar och lösa den här problematiken, medan regeringen bara ska följa ett ärende. Att följa någonting kan man göra när man tittar på sport på tv, men man kan inte lösa ett problem genom att följa det. Man måste faktiskt agera. Fru statsråd!
Jag undrar varför regeringen inte avser att agera i det här ärendet när det finns ett uppenbart problem. Riksidrottsförbundet skriver i en rapport gällande den senaste forskningen kring talangutveckling att om idrotten klarar av att behålla fler barn och ungdomar under en längre period finns det större chans att fler idrottstalanger upptäcks.
Det ska finnas en möjlighet att kombinera en elitsatsning med gymnasiestudier, för det är unga tjejer och killar som pluggar och sköter sin utbildning. Om ni inte avser att göra någonting åt problematiken, hur ska de då kunna göra det? Jag ställer om min fråga: Ska jag tolka det som att det bara är RIG som är vägen framåt och att NIU inte ska finnas längre?