Niklas Wykman (M):
Jag skulle vilja börja med att be om ursäkt för att jag brast ut i ett skratt när vi hörde arbetsmarknadsutskottets ordförande Raimo Pärssinen föredra sin och regeringens uppfattning i frågan. Det var en eldig argumentation om hur högern nu förstörde ett fundament i samhället. Vi ägnade oss åt en total katastrof. Det var näst intill ondskefullt enligt beskrivningen.
Sedan avslutade arbetsmarknadsutskottets ordförande med att hävda att vi slår in öppna dörrar. Det blev en stor komik över det, måste jag säga. Vi gör något fruktansvärt, men det är att slå in en öppen dörr eftersom regeringen redan gör det. Det blir inte så bra, Raimo Pärssinen, när man ägnar sig åt den typen av retorik. Jag tänker försöka föra tillbaka samtalet till en seriös nivå. Fru talman! Först och främst vill jag göra ett påpekande.
Vi diskuterar ett område som har varit problematiskt och är problematiskt, men det behöver sättas in i rätt kontext. Det låter gärna på företrädare från kommunisterna - från vänster och in till mitten av socialdemokratin - som att allt var bra innan 2006.
Men då är det lätt att glömma bort att Sverige år 2006, då allt enligt Raimo Pärssinen var bra, hade det högsta antalet i utanförskap. Aldrig tidigare har så många människor stått så långt bort från arbetsmarknaden som när allt, enligt Raimo Pärssinen, var som bäst i Sverige. Antalet minskade sedan under Alliansen till 2014 till det lägsta antalet i utanförskap som Sverige någonsin har haft.
Det var inte en katastrof, utan det blev 350 000 fler jobb under den perioden. Nu ska vi i stället blicka framåt. Det har nyligen varit lunchtid, eller är fortfarande lunchtid, i Sverige. Det plingar från mikrovågsugnar och det är köer till serveringar. Där diskuteras vad man ska göra i helgen, hur det är med barnen, vilka ambitioner och drömmar man har samt vad man oroar sig för i stort och smått i livet.
Man har en gemenskap med arbetskamrater och kollegor som knyter trygghet till och ger mening i tillvaron. Det finns givetvis sämre lunchraster också - de som har avbrutits av en extra patient eller en gammal tant som har trillat. Magen får kurra långt in på eftermiddagen i hårt jobb och hårt slit.
Båda dessa skäl är egentligen mycket goda skäl till varför det är så viktigt med en väl fungerande arbetsmarknad och en väl fungerande arbetsmarknadspolitik, både den gemenskap och trygghet som ett arbete ger och starka ekonomiska drivkrafter för att arbeta. Många gånger är det utmanande. Det gör att man kan behöva ställa andra krav på tillvaron, prioritera om och inte göra det som är roligast. Detta är grunden för hela Alliansens jobbpolitik.
Den ska knyta ihop människor och samhälle, skapa en gemenskap som går bortom varifrån man kommer eller vem man är samt ge starka drivkrafter att arbeta. Det är faktiskt en uppoffring. Många yrken har inte alla gånger den största arbetsglädjen i sig själv. Då är drivkrafterna för att arbeta mycket viktiga. Arbetsförmedlingen utgör en viktig del av arbetsmarknadspolitiken. Den har flera syften.
Det kommer nog alltid att finnas en anledning, fru talman, till att vara missnöjd med Arbetsförmedlingen. Man kan alltid rikta kritik mot den eftersom den har svåra uppdrag att hantera. Arbetsförmedlingen ska bidra till att hantera konjunktursvängningar, strukturomvandlingar på arbetsmarknaden, bistå de människor som har det allra tuffast och svårast, som på grund av funktionsvariationer eller trasslig tillvaro generellt i livet har hamnat långt från arbetsmarknaden.
Man ska klara av att kompensera för misslyckanden i det svenska utbildningssystemet eller i skolan. Man ska klara av att generellt sett göra något som är svårt enligt alla läroböcker i nationalekonomi, det vill säga klara en god matchning på arbetsmarknaden. Det är tuffa uppgifter. Jag förstår vad Ali Esbati och Vänsterpartiet anför, nämligen att många kan uppleva en frustration inför den utmaningen. Den är komplex och komplicerad.
Och framför allt, fru talman, finns det ingen quick fix för att lösa problemet. Fru talman! Vi ser en oroväckande utveckling på arbetsmarknaden med en växande tudelning mellan de av oss som är inne och väletablerade på arbetsmarknaden och en växande grupp som står inte bara utanför arbetsmarknaden utan också allt längre bort från att ens ha möjlighet att få jobb.
Delar av detta, fru talman, möts vi, åtminstone i form av konsekvenser, numera dagligen av i nyhetsrapporteringen, det vill säga våld, våldsbrott, otrygghet, organiserad kriminalitet, människor som inte har ett arbete, människor som aldrig har känt någon som har ett arbete, människor som själva inte känner något hopp om att få ett arbete. De kan givetvis enklare rekryteras till rent destruktiva saker.
Jobbpolitiken är den viktigaste motorn för ett tryggt samhälle som håller samman. Fru talman! Det är därför jag yrkar bifall till utskottets förslag, det vill säga utskottsinitiativet från Alliansens sida som sedermera har fått stöd av Sverigedemokraterna. Det är en liten riktning i att göra Sverige bättre.
Det vi gör här, som har kallats att slå in en öppen dörr och samtidigt orsaka stor skada - en tveksam kombination kan en regeringsföreträdare tycka - är att vi lite grann vill vässa den liggande utredningen genom att göra det tydligare att, som har anförts här, det system som finns och har funnits inte fungerar perfekt utan behöver förbättras.
Det var också detta som Almegas seminarium handlade om i går. Almega har själva lyft fram på ett förtjänstfullt, men givetvis inte perfekt, sätt hur detta kan göras. Det finns många kloka alliansföreträdare, fru talman, och jag tänkte återge vad en av dem har sagt, nämligen Liberalernas ekonomisk-politiska talesperson Mats Persson, som under detta seminarium konstaterade något slående om Arbetsförmedlingen.
Hur kan det komma sig att Skatteverket, som har till uppgift att ta ifrån människor deras pengar, har så hög popularitet och så stort förtroende, medan Arbetsförmedlingen som har till uppgift att ge människor jobb har ett så lågt förtroende? Det rimliga och intuitiva borde vara att det skulle vara tvärtom. Det finns ingen anledning att Arbetsförmedlingen permanent ska ha så lågt förtroende som den har. Fru talman!
En del av detta bedömer vi beror på att Arbetsförmedlingen har en för komplicerad och komplex uppgift, som jag redan har beskrivit, där man ska göra för många saker samtidigt. Alliansen vill att utredningen ska titta närmare på och inför regeringsskiftet 2018 förbereda att Arbetsförmedlingen ska få ett tydligare uppdrag i sin myndighetsutövning och i sin kontrollerande funktion av de aktörer som finns.
De människor som kan bedriva matchningsverksamhet ska få göra det. Det ska bli en del av en ny arbetsförmedling i Sverige. Ingen nedläggning, ingen kommersialisering, ingen privatisering, men en tydligare uppdelning mellan olika funktioner så att vi kan bryta det nya utanförskapet.