KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tuve Skånberg (KD):
Julia Kronlid undrar varför jag som representant för Kristdemokraterna inte har yrkat bifall till vår egen motion, och det kan man ju undra. Till att börja med är detta det öde som 99,9 procent av alla motioner möter. Det här är ett arbete på lång sikt. Att slåss för samvetsfriheten ur de olika aspekterna är något som inte går att göra över en natt; det inser jag mycket väl.
Men här har utskottet gjort en god avvägning och lyfter fram att de frågor som tas upp i motionerna är av stor principiell vikt. Och Europarådets parlamentariska församling har i en resolution tagit upp frågor om samvetsfrihet inom sjukvården. Nu står det förvisso inte hur den principiella vikten ska avdömas. Vi har alltså inte tagit ställning till om det är positivt eller negativt.
Men det finns likväl en enighet om att den som besvärar sig till Europadomstolen, med ledning av resolution 1763, kommer att få upprättelse - i efterhand, kan sägas, och inte i förväg. Men man har likväl en möjlighet att föra fram sin åsikt. Det är så långt som vi har kommit, och det är så långt som vi för närvarande tycker att det är rimligt att gå.
Tuve Skånberg (KD):
Att det finns de som är kritiska mot den tolkning som Julia Kronlid nu ger uttryck för kommer hon nog att upptäcka i nästa replikskifte.
Jag noterar att i resolution 1763 anförs att medlemsstaterna har att utveckla tydliga regler för hälso- och sjukvården som garanterar rätten till samvetsfrihet vad gäller deltagande i aborter och liknande, tillförsäkrar att patienterna informeras om en sådan vägran av vårdnadsgivare och blir hänvisade till en annan vårdgivare och tillförsäkrar att patienterna får rätt behandling i tid, särskilt i nödsituationer.
Det är vad resolutionen säger, och den garanterar bådas fri- och rättigheter. Vi har en motion av Annelie Enochson och Andreas Carlson som är nästan identisk med den som Julia Kronlid har undertecknat. Det här är så långt som vi nu har kunnat föra fram detta. Och det är så att Europadomstolen har vägledning av resolution 1763.
Det kommer inte att vara ett slag i luften och bara en from förhoppning, utan i efterhand kommer man att kunna pröva om vi har samvetsfrihet också i Sverige.
Tuve Skånberg (KD):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag vill också tacka för att jag fick förmånen att möta statsrådet så här i början av fredagen. Och jag får tacka er övriga för att ni har kommit. Detta är tydligen det enda som händer i dag. Vi ska inte göra det mer långrandigt än vad som behövs. Men jag tackar så mycket för det utmärkta svaret.
Inledningsvis vill jag naturligtvis betona att jag är fullt medveten om att besluten om Dialekt- och ortnamnsarkivet i Lund, Dal, fattas av myndigheten själv och inte av ministern eller någon annan. Jag vill naturligtvis inte locka kulturministern till att överpröva ett myndighetsbeslut. Det vore mig främmande som ledamot av konstitutionsutskottet.
Men faktum är att beslutet att lägga ned Dal och Daum var mindre välbetänkt. Det kan jag som riksdagsledamot och också som forskare ha åsikter om. Det ber jag inte ministern att ha åsikter om. Det viktiga är att kulturministern öppnar för en ny utveckling, en positiv utveckling.
I stället för att flytta arkivet från Lund och näst intill lägga det i en malpåse i Göteborg och i praktiken avsluta arkivet - när man flyttar det innebär det en avslutning - pågår det nu en dialog med Lunds universitet, nämner kulturministern. Jag har fått ta del av det brev som Lunds universitets dekanus, Lynn Åkesson, har skrivit både till kulturministern och till utbildningsministern.
Och det är en väldigt god öppning. Det är ett väldigt gott innehåll i det. I brevet lyfter Lynn Åkesson fram att universitetet starkt ifrågasatt beslutet i fråga om Dal.
Lynn Åkesson lyfter fram att universitetet är berett på att Dals verksamhet och arkiv ska flyttas över till Lunds universitet, med den reservationen att motsvarande medel som nu läggs ut på Dal också förs över. Hon lyfter också fram att universiteten över huvud taget är de enskilt största intressenterna när det gäller arkivets verksamhet.
Detta är en positiv utveckling, och jag är glad för att Lunds universitet är berett att ta sitt ansvar för att inte viktig forskning ska gå förlorad. Om nu inte Institutet för språk och folkminnen förmår att driva verksamheten längre är det givetvis mycket bättre att Lunds universitet gör det. Där hör naturligt arkiven och forskningen hemma. Det skulle kanske ha varit så från början.
Deras uppgift ligger måhända betydligt närmare forskning och universitetet än den kulturella sektorn. Låt mig bara kort få nämna vilka resurser som då skulle överföras till Lunds universitet. För det första har Dal en stor ämnesmässig styrka och ett förnämligt arkiv. För det andra passar det väl in i Lunds starka forskningsmiljö.
För det tredje har Dal redan ett samarbete med folklivsarkivet, som sorterar under universitetet, och Dal är mycket produktivt. Det är fyra delar av serien Skånes ortnamn . Det är den populära Skånska dialektord . Det är en bok om blekingska dialektord. Och det är tre band av Skånes ortnamn , som kommer ut 2014. Det är vad som är aktuellt för ögonblicket.
Tuve Skånberg (KD):
Jag tackar för statsrådets utveckling av svaret! Jag har heller ingen anledning att ifrågasätta generaldirektören. Den naturliga utvecklingen skulle redan tidigare, och framför allt nu, ha varit att Dal och Daum förs över till universiteten i deras närhet. Dessa arkiv skulle behöva avslutas i formell mening.
När ett arkiv flyttas fortsätter inte den arkivbildningen, utan det blir fråga om en sluten helhet som kommer att finnas i Göteborg för forskare att forska på. Det är ingen god utveckling. För oss skåningar innebär det att en resurs flyttas från Lunds universitet och Köpenhamns universitet, som är de universitet som mest utnyttjar arkivet.
Brevet från Lunds universitet och det sätt som kulturministern reagerar på brevet innebär att flytten är den goda öppningen. Det är en naturlig och viktig utveckling. Statsrådet poängterar att ett ställningstagande i denna fråga ligger inom behörigheten för en utbildningsminister eller kulturminister. Men det krävs också en aktiv medverkan.
Kulturministern både får, kan och bör aktivt medverka till bästa tänkbara lösning och att universiteten i Sydsverige och Danmark inte missgynnas. Herr talman! Kan vi räkna med det aktiva stödet?
Tuve Skånberg (KD):
I betänkandet som debatteras i dag har utskottet behandlat 27 motioner från allmänna motionstiden. Vi lyfter här fram enstaka av dem som vi har funnit för gott att bifalla. Jag vill nämna två motioner som allianspartierna har ställt sig bakom och reserverat sig för.
Vi hörde alldeles nyss om hur människor kan använda vanvård av djur för att terrorisera. Den motionen har man redan yrkat bifall till, och jag instämmer i det. En annan motion handlar om tystnadsplikt för tolkar. De fyra allianspartierna har ställt sig bakom den och reserverat sig.
Det går tillbaka till en motion av Lars-Axel Nordell från Kristdemokraterna där han lyfter fram att tolkar spelar en viktig roll för att personer som talar olika språk ska kunna kommunicera med varandra. Den tolkningen måste vara under sekretess. Om en icke auktoriserad tolk anlitas av någon annan än en myndighet är inte tolken bunden av tystnadsplikt.
Vi har sett ett behov att täppa till det hålet. Det kan till exempel gälla i själavårdssamtal. När prästen och konfidenten samtalar via en tolk är det viktigt att också tolken innefattas av tystnadsplikten. För tids vinnande yrkar jag inte bifall till den motionen. Herr ålderspresident! Jag kan som kristdemokrat inte vara sämre än alla kollegorna hittills.
Jag vill tacka för åren sedan 1991. År 1991 blev Göran Hägglund invald i Sverige riksdag. Jag var en av dem i den då nya kristdemokratiska riksdagsgruppen och kunde följa hans steg redan från början. Han blev snart gruppledare.
Göran Hägglund har avancerat och sitter, om jag inte räknar fel, direkt under kungen i rangordning i detta nu när han tjänstgör som talman. Det är inte dåligt marscherat sedan 1991! I de opinionsmätningar som sker regelbundet kan man notera att herr ålderspresidenten leder ligan som den mest populäre partiledaren alla kategorier.
Då tas även de in som inte formellt är partiledare utan vice eller tillträdande, och han slår även statsministern. Jag kan bara notera att man inte kan bli mer populär än så här, och bättre än så här kan det inte vara. Det är uppenbart att herr ålderspresidenten har lärt av rådet till Tony Blair: Lär av teaterns värld, man ska lämna scenen medan hela publiken applåderar!
Tuve Skånberg (KD):
Jag tror att jag hos alla här hörde en ödmjukhet. 500 år av misslyckanden - vi slår oss inte för bröstet. Vi säger att romerna inte har behandlats väl. Vi satte ihop vitboken som visade vad våra förfäder inte klarade av och vad vi nu från höger till vänster helt uppenbart inte mäktar att göra perfekt. Under en tjugoårsperiod säger vi att vi ska göra det så bra att man får samma start i livet, men vi har misslyckats.
Det finns ingen sådan ödmjukhet hos dig, Jonas Millard. I stället säger du bara: Det är bra som det är. Det får bedömas vara tillräckliga insatser. Det går inte ihop! Du kan inte både säga att det här är ett uppenbart misslyckande och sedan inte komma med någonting, inte ens en antydan till något annat än att säga: Vänd vid gränsen! De här människorna har varit här i generationer. Vi kan inte säga till dem att de ska vända vid gränsen.
Deras gränser är Sveriges gränser. Just i denna fråga syns det med särskild tydlighet hur oerhört tomhänt du står som sverigedemokrat. Du har inga andra svar än att säga att de som inte är svenskar ska vända vid gränsen. Jag måste säga att jag är besviken.
Tuve Skånberg (KD):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Jag bor där nere och har tre och en halv mil till Ystad. Jag färdas på dessa vägar och kan med egna ögon se att det är besvärligt i Ystad. Det kommer fler och fler bilar från Polen in över gränsen, och det är tunga fordon. Det behövs en lösning.
Den överenskommelse mellan Ystads kommun och Trafikverket som infrastrukturministern hänvisar till rör bara en liten del och små åtgärder för att på kort sikt och kanske av andra skäl förbättra säkerheten på E65 genom Ystad, framför allt för den korsande trafiken. Som jag bedömer det har dessa åtgärder ringa, kanske ingen, effekt för trafiken till och från hamnen.
Ystads kommun har flera gånger uttryckt en stark önskan om att man vill ha en fördjupad åtgärdsvalstudie utförd för att på lång sikt kunna genomföra förbättringsåtgärder som verkligen påverkar flödena på E65 genom Ystad. Trafikverket har ännu inte ställt sig positivt till det, men det kan ju komma. Kommunen och hamnen har ett stort behov av att förbättra situationen för trafiken till och från hamnen.
Ystads hamn är faktiskt den största hamnen i Sverige om vi ser till antalet lastbilar och godston till och från Polen. Det är också en mycket viktig förbindelse mellan Köpenhamnsområdet och den danska ön Bornholm. Bor man på Bornholm och vill till Köpenhamn kör man denna väg. Under 2014 sattes ett nytt rekord för antalet personbilar och antalet passagerare i den bornholmska trafiken.
Behovet av en mycket bättre infrastruktur till och från hamnen i Ystad är stort. Under 2015, med början i april, kommer ytterligare fartyg bytas ut mot nya med större kapacitet än de nuvarande, vilket påvisar behovet av en snabbt genomförd satsning i Ystad.
Jag undrar om infrastrukturministern skulle vilja ge mig något ytterligare svar utöver det jag fick. Vad har infrastrukturministern egentligen för planer när det gäller infrastruktursatsningar i sydöstra Skåne med Ystad som huvudort, speciellt när det gäller den viktiga trafiken på Europaväg 65?
Tuve Skånberg (KD):
Låt mig först kommentera Rikard Larsson och hans förvåning. Det är möjligt att det förvånar Rikard Larsson att jag tar upp detta, men jag bor i den landsändan. Jag bor i sydöstra Skåne, och jag har tre och en halv mil till Ystad. Jag passerar där ett par tre gånger i veckan, bland annat för att komma hit till riksdagen. Det hör till min vardag, och jag ser hur problematiskt det är.
Det ligger inom mina grannars arbetsområde - man pendlar till västra Skåne. Skåne blev ju med nödvändighet en region - det är något att välkomna - men det är problematiskt att resurserna bara har gått till västra och södra Skåne. Det är bara att erkänna att det är där vi satsar. Där bor de flesta människorna, och där byggs infrastrukturen ut.
Men i norra, framför allt i nordöstra, eller i mitt fall östra Skåne, blir det mindre. Vi är också tvungna att pendla för att ta oss till arbetet. Det hör till min och många andras vardag, för att kunna bo på Österlen. Då blir det väldigt problematiskt när det inte fungerar vid Ystad. Jag ska nämna ett exempel för infrastrukturministern.
Man kan fundera över om det är rimligt att en bilresenär som kommer med färjan, kanske från Bornholm - det tar kanske en timme och tjugo minuter - ska behöva sitta i bilkö i upp till en halvtimme bara för att ta sig ut ur Ystad och börja resan mot Köpenhamn. Normalt sett tar det kanske en timme från Ystad till Köpenhamn.
Under denna pendling, som många Bornholmsresenärer gör, innebär trafiksituationen i Ystad att de blir en halvtimme försenade. Det är kanske inte det värsta. Men där finns skolbarn som ska gå över vägen. Där finns kvinnor med barnvagn och män också för den delen. Där finns de som går och handlar i butiker som ligger längs vägen och ska gå över. Det är helt enkelt en trafikfarlig situation. Det är mycket trafik, och det är tung trafik.
Det är trafik vi inte kan välja bort. Vi kan inte bara säga till de lastbilar som kommer från till exempel Polen: Snälla ni, ta tåget i stället! De finns där, och de ökar. Vi kan inte säga till Bornholm: Ni får ta era transporter av livsmedel och så vidare på tåget. Det går inga tåg till Bornholm, utan det är färjan, som går över svensk mark, som är deras länk till moderlandet Danmark.
Vi är tvungna att se till att vi får en lösning, om inte annat så för Bornholmsresenärernas skull. Jag tycker att infrastrukturministern fortfarande är skyldig mig ett lite mer detaljerat svar på hur hon tänker driva denna fråga. Jag utgår ifrån att hon tänker göra det, att hon inte glömmer bort sydöstra Skåne och att hon lyfter fram denna fråga.
Tuve Skånberg (KD):
Jag tycker ändå att detta är ett konstruktivt samtal. Man kan möjligen vara förvånad över att jag inte har lyckats. Men då kan jag avslöja för Rikard Larsson att jag första gången satte min fot här och drev denna fråga och andra infrastrukturfrågor 1991. Man kan kanske tycka att det inte är mycket jag har lyckats med. Men man ska lyfta detta om och om igen.
Det kan handla om järnvägar, i mitt fall till Simrishamn, det kan handla om vägbitar och så vidare. Ingen annan gör det åt oss. I det här fallet har varken danskar eller bornholmare någon rätt att tala eller yrka i den här riksdagen. Då får en skåning göra sig till tolk för dem. Det är de som drabbas, och vi av dem om de kör över någon av våra fotgängare längs denna livligt trafikerade väg.
Rikard Larsson kanske kan tagga ned sin förvåning; det är inte konstigt att en lokal politiker vill se till att den bit som man har ansvar för ska vara så trafiksäker som möjligt och så bra som möjligt. Dessutom handlar det inte bara om svenska medborgare och mina grannar, utan det handlar om en genomfartsled för danskarna. Jag tar fasta på vad infrastrukturministern sa: Om detta inte räcker är vi beredda att gå vidare.
Var förvissade om att vi inte glömmer detta! Vi kommer att hålla ögonen på det. Jag välkomnar infrastrukturministerns fortsatta uppmärksamhet och intresse för detta.
Tuve Skånberg (KD):
Ja, det skulle kunna bli ett avslutande konstaterande. Låt mig först notera något. Inget av allianspartierna har brutit ut någonting och kommit överens och därmed slängt detta över ända, som faktiskt skedde med de 300 miljoner som vi diskuterar här. Alla allianspartier ligger med god marginal inom den ökning som regeringen nu faktiskt har fått igenom när rambeslutet har tagits.
Vi har inte agerat för att bryta ut det eller för att lägga oss på samma siffror. Det är skillnad mellan allianspartierna. Inte ens rent teoretiskt skulle vi alltså ha kunnat göra det. Ja, det är en minoritetsregering. Också en minoritetsregering måste känna trygghet i att den kan regera. Den är åtminstone tolererad. Det är inte omöjligt att denna liksom andra frågor kan diskuteras. Men vi har inte en överenskommelse bakom oss som vi har brutit.
Utan att jag har något mandat att börja en förhandling här och nu kan man ändå öppna dörren för att detta är en av de frågor som kan diskuteras i framtiden. Jag vill bara påminna om att regeringen inte förankrade ändringar av utrikesrepresentationen, så som man förband sig. Regeringen har nämligen aviserat konsuln i New York och ambassader i Manila, Lima och Tunis utan att förankra det.
När det handlar om överenskommelser har regeringen alltså sin läxa.
Tuve Skånberg (KD):
Jag yrkar också bifall till reservationen. Det är alltså ett antal motioner som är uppe till behandling. Normalt sett avslås motioner. Det är inte på något sätt onormalt. Snarare avslås 95 procent av motionerna. Men vi har haft lite mer diskussioner om denna motion eftersom den är principiellt viktig.
Precis som vi hörde Per-Ingvar Johnsson nämna är det inte fråga om hur vi egentligen tycker och tänker om fri församlingstillhörighet eller inte. Där finns för- och nackdelar för Svenska kyrkans del.
Frågan är vem som ska avgöra om Svenska kyrkan ska organisera sig så att man kan välja vilken församling man vill tillhöra i Sverige, geografiskt någonstans där man inte bor, eller om det ska vara som det är nu där man i stort sett får finna sig i att man ska bo där man är skriven, så att säga. Svenska kyrkan äger sakfrågan.
Det finns för- och nackdelar med den ena eller andra lösningen. Jag är uppvuxen i Karlskrona och var i många år medlem av Karlskrona Amiralitetsförsamling. Det var en icke-territoriell församling. Det var ingen fara, utan det fungerade. Här i Stockholms finns Finska församlingen. Man kan ha kopplingar till finska kyrkan utan att man direkt bor i närheten.
Man känner samhörighet och kan vara med i den församlingen. Den tanken är inte främmande. Om jag hade varit aktiv i Svenska kyrkan tror jag att jag skulle ha stött den tanken. Nu lämnar vi med reservationen till utskottets betänkande frågan till Svenska kyrkan att bestämma. Kan man göra det?
Ja, motionärerna i de motioner som har väckts, 1622 av Mikael Oscarsson och motionerna 2001 och 760 av Hans Wallmark, menar att en friare församlingstillhörighet skulle ge möjlighet för enskilda att vara med i en församling till vilken de känner en starkare känslomässig koppling än till kyrkan på den ort där de bor efter en eller flera flyttningar. Det borde vara en fråga för Svenska kyrkan.
Vi menar i fempartireservationen att det är en rimlig tanke att inte ta ställning åt Svenska kyrkan men att ge Svenska kyrkan rätt att själv ta ställning.
Tuve Skånberg (KD):
Jag vill tacka för svaret! Emilia Töyrä har på ett utmärkt sätt redogjort för majoritetens uppfattning. Den är väl grundad, och hon uttrycker förståelse för reservanternas tveksamhet. Det är ett bra sätt att hantera en fråga där man landar olika. Det låter väl. Vidare går Emilia Töyrä igenom att hon har varit i kontakt med Svenska kyrkan.
Från dem som hon har haft kontakt med i kyrkomötet finns det inget önskemål om att förändra förhållandena. Alltså fullgör hon linjen också i riksdagen. Det är en helt hedervärd och mycket vettig ståndpunkt. Det innebär också att Emilia Töyrä, och majoriteten med henne, fattar ett beslut som egentligen skulle tillkomma Svenska kyrkan och inte ligga på vårt bord.
Jag kan hålla med om att det finns nackdelar med möjligheten till fri församlingstillhörighet. Det är inte självklart vad Svenska kyrkan ska välja. Jag kan dras åt båda hållen, om jag nu skulle ha engagerat mig i frågan. Men egentligen är det inte min sak, utan det är Svenska kyrkans sak. Jag är alldeles övertygad om att Svenska kyrkan hade skilt sig från frågan på ett sätt som hade passat dem bäst.
Skulle Emilia Töyrä som representant för majoriteten kunna tänka sig att ompröva det här i en framtid om det skulle visa sig att det gagnar Svenska kyrkan att få bestämma om sig själv?
Tuve Skånberg (KD):
Det replikskifte som vi just lyssnade till åskådliggör att vi i utskottet som helhet inte helt och hållet har lyckats skilja politik och konstitutionell granskning från varandra. Det är politiska spänningar i granskningen, och vi hörde det i detta replikskifte.
Men vi har inte i uppgift att granska om politiken var god eller ond, om den var effektiv eller inte i fråga om detta samhällsproblem och hjälpte dessa människor. Det som vi skulle kontrollera var om regeringen har fullgjort sina uppgifter inom den konstitutionella grund som finns.
Vi har inte funnit något konstitutionellt att anmärka på vare sig när det gäller nu sittande eller föregående regering. Då får man hålla dörren öppen för att Riksrevisionen och även regeringen ska granska. Det kan komma fram saker som vi inte vet. Det som vi har lyckats vaska fram är följande. Dokumentationen mellan generaldirektör och statssekreterare kunde ha varit bättre.
Och vi skriver: Den 12 november 2015 återinfördes inre gränskontroller. Det fanns uppgifter om att rekvisiten var uppfyllda en vecka innan dess. Det går därmed att ifrågasätta om inte beslutet borde ha skett tidigare. Gransknings-betänkandeHanteringen av flyktingmottagandet Det skulle alltså ha kunnat fattas ett snabbare beslut - en vecka tidigare. Det är på den nivån som den konstitutionella grunden för kritik finns. Det kan fela en vecka eller däromkring.
För de människor som drabbades av problem är naturligtvis en vecka mycket. Att ligga utomhus i Sverige - låt vara att det inte var under värsta vintern - var förfärligt för de tusentals människor som råkade ut för det. Men det handlade om någon natt.
Med hänsyn tagen till den mycket stora del av vår granskning som vi har lagt på detta har utfallet inte varit särskilt stort och inte till regeringens nackdel. Men kvar står Riksrevisionens och regeringens egen granskning.
Tuve Skånberg (KD):
Roger Hedlund sa att Sverige har en ohämmad invandring. Vi har alltså under det senaste året gått igenom en oerhörd skärpning av prövningen av dem som är asylsökande, med tillfälliga uppehållstillstånd. Ändå säger Roger Hedlund att vi nu har en ohämmad invandring.
Bekräftar inte detta bilden att Sverigedemokraterna vill ha en inte bara hämmad utan totalt stoppad invandring? Övriga partier här talar om att integrera nysvenskarna och om att bygga bostäder. Vi vänder och vrider på hur vi ska få fler bostäder. Vi talar till och med om att det ska vara vackra bostäder.
Vi talar om att skapa arbeten och kommer med kreativa förslag om hur vi ska kunna få fram fler arbeten som kanske inte kräver så hög utbildning men som ändå ger försörjning. Men Sverigedemokraternas svar på Syriens krig är stoppad invandring. Stämmer det?