Ola Johansson (C):
Jag väljer att använda delar av Veronica Palms inledning, för jag tycker att den är bra: Bristen på bostäder och en dysfunktionell bostadsmarknad ger negativa konsekvenser för Sveriges möjligheter till jobb och tillväxt. Företag kan inte rekrytera rätt kompetens, och människor kan inte kan flytta dit där jobben eller utbildningen finns. Jag delar din oro, framför allt över dem som drabbas av att trösklarna på bostadsmarknaden är så höga att det inte går att ta sig in.
En dysfunktionell bostadsmarknad - jag väljer att använda det begreppet - är också det som Stockholms handelskammare skrev om i en artikel där rubriken handlade om elefanten i rummet. Bland annat föreslår Stockholms handelskammare att det ska bli enklare att hyra bostadsrätter i andra hand - ett förslag som Socialdemokraterna här i riksdagen aktivt har motverkat. Bostadsministern framförde att byggandet inte är någon quick fix. Det är som cement; det måste torka långsamt.
Men det är formen och hur den är konstruerad som är avgörande för om det ska bli någon kvalitet eller inte. Det kanske är lite tidigt att slå sig för bröstet, men håll med om att signalerna är positiva. 28 000 bostäder beräknas komma att påbörjas under 2013, och man bedömer från branschens sida att det nästa år, 2014, blir 31 000 bostäder som kommer att påbörjas. Man kan fråga sig: Vad är det då som skapar förtroende för Veronica Palms bostadspolitik?
Ja, en miljard till byggföretagen i subventioner är det kanske några som kommer att uppskatta. Men Ingvar Carlsson och SSU, som talar om ett nytt miljonprogram, skakar nog på huvudet över de här löjligt små summorna, för ska det subventioneras är det ju bättre att göra det ordentligt. Vi ska också veta att det är något som värmer för stunden.
Det är ingen varaktig lösning, eftersom erfarenheten lärt oss att subventioner, i vilken form de än uppträder, kan upphöra mycket plötsligt. De skapar ingen långsiktighet. Vi ser också förslag om en så kallad byggpakt, som ska kosta 45 miljoner, för att bekosta ett kansli.
Fler utredningar ska utreda det som redan utretts och redan föreslagits, och det ska göras av ett kontor, som ska kosta 45 miljoner, med byråkrater - som om vi inte hade nog av dem för den delen - som ska ha synpunkter på regler som redan har förenklats. Vi har en plan- och bygglag som alldeles nyligen har trätt i kraft och som nu börjar visa resultat. Statistiken talar ju sitt tydliga språk där.
Centerpartiet vill stärka drivkrafterna att investera i bostäder, de nya som inte har producerats och de redan befintliga.
Vi välkomnar att vi får Boverkets nya byggregler som både förenklar byggandet av små bostäder och klarar ut motstridiga bullerregler mellan miljöbalken och Boverkets byggregler och som samtidigt skärper energikraven till en nivå som vi vet att byggbranschen klarar av.
Det undanröjer behovet för kommuner att verka progressivt för ett bättre klimat, så att de kan ägna sig åt andra miljöåtgärder när staten nu tar sitt ansvar för att vi börjar bygga energieffektivt. Vi vill se ett hållbart bostadsbyggande i hela landet. Jag håller med om att frågan om förtroendet för den förda politiken är angelägen. Det är bra att den väcks.
Det är långsiktig hållbarhet och förtroende som får byggkranarna att resa sig och som släpper in hantverkarna i de lägenheter som är i ett akut behov av upprustning. Dagens debatt säger väldigt mycket om just detta: Vi har en regering som levererar och en opposition som saknar konkreta förslag.