Jennie Nilsson (S):
Jag tackar Ann-Sofie Alm för att hon kan delta i debatten i stället för interpellanten, så att debatten faktiskt blir av. Jag debatterar alltid och gärna denna typ av frågor med kollegor i riksdagen. Jag tror att det finns en stor vinst med att vi har högt i tak, att vi är konstruktiva och att vi hela tiden söker vägar framåt. Däremot delar jag givetvis inte bilden av att regeringen var onödigt saktfärdig. Jag hade med detta sagt gärna sett att vi hade kunnat fatta beslut snabbare.
Men med det förhållande som Sverige hade jämfört med många andra länder som var snabba på detta område med att kunna införa stillaliggandestöd med covid-19 som grund - det är det som vi talar om i detta läge - var det denna möjlighet som kommissionen öppnade för i slutet av april. Skillnaden för Sverige var att vi inte hade stillaliggandestöd i vår programperiod för den innevarande perioden.
Det innebar att det var ett mycket omfattande arbete att ta fram ett nytt programförslag, föreslå ändringar, säkra medfinansiering och så vidare och att göra det på ett sådant sätt att vi kunde vara ganska säkra på att EU-kommissionen också skulle godkänna det förslag som vi sedan skickade in, så att vi inte skulle få backning på det som hade inneburit ytterligare stor tidsutdräkt och skapat både förvirring och osäkerhet för denna yrkeskår.
Att göra en programändring tar ibland flera år. Nu gjorde vi det på två månader. Därför delar jag inte den bild som ges. Vi jobbade på så mycket vi kunde. Vi hade dessutom kontinuerlig dialog med branschen under hela denna process, bland annat om de stödpaket som regeringen levererade mer generellt.
Man måste nämligen komma ihåg att det under denna period kom ett antal olika förslag för att hjälpa näringslivet att överleva krisen. Det handlade om att lyfta av sjuklöneansvar och medge uppskjutande av skatteinbetalningar. Det handlade också om omställningsförslag och så vidare.
De stöden träffar dock yrkesfiskarna dåligt, och det är skälet till att vi ganska snabbt beslutade oss för att vi vill ta vara på möjligheten att införa stillaliggandestöd under den sista delen av programperioden - och göra det på ett sådant sätt att vi kan få det på plats så fort som möjligt och så effektivt som möjligt. Det var alltså regeringens prioritering hela vägen.
Jag hade också en dialog med och var i miljö- och jordbruksutskottet vid två tillfällen, tror jag, och informerade om regeringens arbete på den här punkten. Det har alltså varit viktigt och bra. Sedan instämmer jag i en sak som du säger, Ann-Sofie Alm, och som jag tycker är viktig. Det gäller det du tog upp i din sista fråga. Jag kommer inte ihåg exakt hur du formulerade det, men jag skrev ned orden "på kort och på lång sikt".
Det är nämligen precis vad det handlar om: Detta är en bransch som har väldigt låg lönsamhet och som har det tufft. Den är känslig för den typ av störningar som nu kommer - eller för den delen när kvoterna behöver förändras för att man ska säkerställa att det ska finnas fiske över lång tid. Det finns alltså ett stort behov av att jobba både med kortsiktiga och långsiktiga åtgärder, och regeringen gör båda delarna. Vi har exempelvis tillfört medel för att förbättra havsmiljön, vilket är en del i att det finns problem med bestånden.
Vi har möjliggjort licensjakt, som är en annan del i att det finns problem med bestånden. Vi har möjliggjort för fiskarna att vara en del av miljöarbetet, exempelvis genom att samla marint skräp, och gjort förordningsförändringar som har skapat de möjligheterna. Vi jobbar också med en marin strategi för hur vi långsiktigt ska kunna få en näring som står stabilare, kanske med mer differentierad verksamhet.
Arbetet pågår alltså, och jag tar gärna del av konstruktiva tankar och idéer från alla intresserade människor på det här området om hur vi blir så bra och effektiva som möjligt i detta arbete.