Gustav Fridolin (MP):
Statsrådet! Det känns viktigt att inleda denna diskussion med att understryka allvaret i den fråga vi talar om. För de kvinnor som behöver stöd från en kvinnojour kan det ytterst handla om en fråga om liv eller död. Det var också därför som statsminister Fredrik Reinfeldt, som jag ursprungligen ställde interpellationen till, valde att ha detta som sitt tema i jultalet 2011.
Han lovade då - ett av de många löften som följt denna diskussion - att stödet till kvinnojourerna kraftigt skulle öka. Året efter, 2012, kunde redovisas att 3 319 av de kvinnor som sökt stöd från en kvinnojour har behövt möta ett nekande därför att kvinnojourerna har otillräckliga resurser.
En av de kvinnojourer som sitter i en svår sits, och som flera gånger fått varna för att de inte kan driva vidare sitt skyddade boende, är Terrafem. Förra året blev det en stor diskussion om detta: Vad skulle man göra nu när Terrafems skyddade boende var under hot om nedläggning? Då lovade statsrådet Maria Larsson tillsammans med sin kollega statsrådet Maria Arnholm stöd i en artikel i Svenska Dagbladet.
Så här skriver ni: "Det betyder en förstärkning för bland annat de kvinnojourer som arbetar nationellt, som exempelvis Terrafem, Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, Roks, och Sveriges kvinno- och tjejjourers Riksförbund, SKR." Som nu redovisas har Terrafem inte fått något ökat stöd för sitt skyddade boende, och än en gång är det skyddade boendet under hot.
Statsrådet säger då att hon inte får uttala sig om huruvida Terrafem borde få medel. Det lämnar frågan: Borde ni inte ha tänkt på det när ni den 3 september förra året lovade just medel till Terrafem? De kvinnor som, ofta ideellt, arbetar inom kvinnojourerna lyssnar såklart på de löften som ges även om de skrivs i en debattartikel i Svenska Dagbladet och särskilt om de skrivs under av två statsråd.
Sanningen är att Terrafem nu sitter i en situation där alla som skulle kunna ge dem medel pekar på någon annan därför att de är begränsade av regler. Socialstyrelsen skriver tydligt i sitt beslut om medel till Roks att Roks inte får ge vidare medel till någon aktör som kan tänkas få nationella medel. Det innebär att det är oklart om Roks över huvud taget får ge medel till Terrafem när staten har gett medel till Terrafems stödtelefon.
Stockholms kommun gör klart att de inte kan ge medel till Terrafem därför att i varje fall hälften av de kvinnor som får stöd till skyddat boende inte är från Stockholms stad. Roks har att följa sina regler, som gör klart att de inte kan ge stöd till permanent verksamhet, för stödet till deras medlemmar ska i vanliga fall komma från kommunerna.
Alla pekar alltså på någon annan, och anledningen till detta är de regler som i slutändan regeringen har satt upp för hur detta medel ska fördelas. Det innebär någonstans att när man ställer frågor på detta sätt i riksdagen måste statsråden ta ansvar för hur regeltillämpningen slår. Efter statsrådets korthuggna svar hänger tre frågor i luften.
För det första: Varför nämnde ministrarna explicit Terrafem i sin debattartikel i höstas om det nu är så att det inte var möjligt att förstärkning av medel kunde komma Terrafems skyddade boende till del? Varför lovade ni då det? För det andra: Hur kan ministern inte anse sig ha något svar för att täppa till de luckor som gör att de pengar de satsar inte hamnar där de själva lovat att de ska hamna? Varför lever ni inte upp till det löfte som ni gav förra året i Svenska Dagbladet?
För det tredje: Varför uttrycker inte ens ministern att ni är bekymrade över att Terrafems skyddade boende, som ni själva varit med om att inviga och upprepade gånger sagt gör ett viktigt arbete, nu riskerar att behöva stänga?