Niklas Karlsson (S):
Vi ska behandla finansutskottets betänkande nr 17 om utvecklingen inom den kommunala sektorn 2014. Jag vill inledningsvis yrka bifall till finansutskottets förslag. Utvecklingen inom den kommunala sektorn 2014 Kommunsektorn ansvarar för alltifrån utbildning, stadsbyggnad, barn- och äldreomsorg och sjukvård till kultur och fritid men har även politiska ansvarsområden av mer övergripande karaktär, som finansiella och ekonomiska frågor.
Kärnuppgifterna vård, skola och omsorg utgör en betydande del av den totala kostnaden, 80 procent för kommunerna och 88 procent i landstingen. Sveriges kommuner och landsting är en stor och viktig del av den svenska modellen, av den generella välfärden. Kommunsektorn svarar för ungefär en fjärdedel av bruttonationalprodukten, hälften av den offentliga sektorns utgifter och en fjärdedel av sysselsättningen.
Den kommunala sektorns skatteintäkter överstiger med gott mått den enskilt största skatteintäkten i statens budget. Den ekonomiska utvecklingen i kommunsektorn har som helhet varit god också 2014, i likhet med på senare år. Kommuner och landsting påverkas positivt av internationell tillväxt, och skatteunderlaget växer.
Med återbetalningen från Afa beräknas resultatet bli totalt 11 miljarder i år och 8 miljarder nästa år. Men rensade från extraordinära intäkter och finansnettot ser resultaten inte lika goda ut. Samtidigt kan vi konstatera att den ekonomiska utvecklingen alltjämt varierar mellan enskilda kommuner och landsting och att kostnaderna inom den kommunala sektorn fortsätter att öka.
Kommunsektorn står inför stora och delvis olika utmaningar som även varierar mellan enskilda kommuner och landsting beroende på de lokala och regionala förutsättningarna. De kostnader som följer av den demografiska utvecklingen ökar kraftigt. Dessutom finns det stora behov av investeringar i infrastruktur, fastigheter och kollektivtrafik.
Det framtida demografiska behovet och att skatteintäkterna beräknas öka långsammare gör att det kan komma att krävas skattehöjningar både i kommuner och i landsting för att klara av att hålla resultaten i balans, även om man genomför effektiviseringar. Mitt i detta vet vi att sex av tio svenskar upplever att kvaliteten i välfärden har försämrats under de senaste tio åren.
Skolresultaten faller i PISA-jämförelser, och enligt SCB har 140 000 personer gått ned i arbetstid eller helt slutat jobba för att ta hand om äldre anhöriga på grund av att äldreomsorgen inte räcker till. Den språngbräda som välfärden är för unga och den trygghet som välfärden är för äldre blir satt på undantag. Herr talman!
Inriktningen på politiken måste vara att skapa goda och likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner och landsting att bedriva viktiga välfärdsverksamheter. Lokala skillnader i effektivitet, service- och avgiftsnivå ska vara kopplade till den skattenivå som man har valt att ha lokalt, men inte till strukturella förhållanden som skillnader i kommuninvånarnas förvärvsinkomster, andelen förvärvsarbetande eller åldersstruktur.
Utan dagens utjämningssystem skulle det för kommunen med högst skattekraft räcka med 12 procent i kommunalskatt för att nå den genomsnittliga kommunala skatteintäkten. De invånare som bor i kommuner med lägst skattekraft skulle tvingas betala 28 procent av sina inkomster för att nå upp till samma nivå.
Lägger man till landstingsskatten skulle skillnaden i skatteuttag hamna på 35 000 kronor per år för en medelinkomsttagare.
Men riksdagens borgerliga majoritet förhindrade dessa satsningar som skulle stärka den kommunala sektorn och välfärden. Det är särskilt oroande när vi samtidigt vet att kommunsektorn nu går in i en period som blir alltmer ekonomiskt ogynnsam. Kostnaderna för demografin ökar betydligt snabbare än de gjort under de senaste tjugotal åren. Barn och gamla är de personer som föranleder de högsta kostnaderna i kommuner och landsting.
Fram till 2030 ökar antalet personer som är 80 år och äldre med drygt 60 procent. Samtidigt ökar andelen personer i åldern 20-64 år, som föranleder de lägsta kostnaderna, med bara 3 procent. Herr talman! Den kommunala välfärden påverkar människors vardag konkret och direkt.
Den skapar trygghet i ålderdomen, ger livschanser i ungdomen och ökar människor frihet och förutsättningar till ett gott och meningsfullt liv. I en värld som är stadd i ständig förändring spelar en stark och jämlik välfärd roll för att man ska utvecklas och våga möta det enda vi med säkerhet vet, att morgondagen ser helt annorlunda ut än gårdagen.
Mot denna bakgrund är det av vikt att följa utvecklingen av de offentliga finansernas hållbarhet och utvecklingen i den kommunala sektorn, men också att föra en politik som ger kommuner och landsting möjlighet att utföra sitt uppdrag, skapa en välfärd som fördelas efter behov. Då duger det inte att backa in i framtiden genom att säga nej till satsningar på att stärka Sveriges kommuner och landsting.