Fredrik Malm (L):
Vi har i dessa debatter inte obegränsat med tid, så om någon som ser detta vill fördjupa sig mer i Liberalernas integrations- eller jämställdhetspolitik, vilket är det ämne som vi nu debatterar, kan man gå in på vår hemsida Liberalerna.se. Där finns även ett färskt integrationsprogram med närmare 50 konkreta förslag för just integration.
Herr talman! Sverige har under lång tid haft en stor invandring. Den har varit betydligt större här än i många andra länder runt omkring oss. Detta har inte dykt upp hux flux, utan det är en följd av aktiva beslut och till följd av det regelverk vi har. Det är riksdagen som har beslutat att Sverige ska ha den politik som vi har.
Samtidigt som vi välkomnar så många människor att komma hit förvånas man över att regeringen praktiskt taget inte är beredd att göra någonting för att även öppna upp vår arbetsmarknad. Hur kan detta kallas human invandringspolitik? Stora grupper nyanlända har låg utbildning och svaga språkkunskaper.
Kommer man från en krigszon och aldrig har talat svenska är det klart att man har betydande utmaningar när man kommer hit. Hur kan det vara humant att en stor grupp människor slussas ut i arbetslöshet? För tillfället ser siffrorna i Sverige ganska bra ut eftersom vi är inne i en högkonjunktur, men denna kommer att vända nedåt. Om ett eller två år får vi se tuffare tider igen.
Om tiotusentals människor som har kommit till Sverige inte har lyckats med sin etablering vid det laget kommer en ny generation flyktingar och invandrare att slussas in i utanförskap i Sverige. Det kan handla om människor som inte får någon gymnasieexamen för att de inte klarar av att läsa in två språk, svenska och engelska, på bara några år och därför inte kan komma vidare till högre studier eller människor som av andra skäl inte kommer in på vår arbetsmarknad.
Jag är väldigt förvånad, herr talman, över att regeringen till exempel inte pressar Byggnadsarbetareförbundet att på allvar ställa upp och göra sin del i etableringen av nyanlända. Byggnads vägrar fortfarande att delta i snabbspåren samtidigt som vi har den största byggboomen på årtionden. Varför ställer inte de upp? Nu har vi förresten jämställdhetsministern här i kammaren. Hon vill gärna kvotera i bolagsstyrelser. I Byggnads styrelse sitter 14 män och inga kvinnor.
Vad gör regeringen åt detta? Är den beredd att också kräva att fackföreningarna ska ta sitt ansvar för jämställdheten? Men åter till integrationen, herr talman! Över 40 procent av alla som är inskrivna på Arbetsförmedlingen i dag är födda utanför Europa. Ungefär varannan person som i dag är en del av etableringen har inte en utbildning som motsvarar svensk gymnasieexamen.
Om man samtidigt har en arbetsmarknad där både arbetsgivare och fack gärna höjer ingångslönerna och där man genom höga ingångslöner, mycket regleringar och så vidare gör det så svårt som möjligt för människor att komma in på arbetsmarknaden, i alla fall för de människor som står långt bort från arbetsmarknaden, slussar man självklart ut människor i arbetslöshet. Vi i Liberalerna har lagt fram tydliga förslag. Vi vill se så kallade startjobb.
Det innebär förvisso lägre ingångslöner - mellan 14 000 och 16 000. Det innebär att en person får ut 11 000 efter skatt. Det är dock mer än vad 2 miljoner människor i vårt land har i disponibel inkomst i dag. Om vi tänker efter, alla vi som sitter här inne, minns vi det första jobb vi hade? Det tror jag att vi alla gör. Men har vi kvar det jobbet nu?
Alla kommer att svara nej, eller hur? Det första jobb vi hade var inte i riksdagen. För de allra flesta människor i Sverige är det första jobbet inte samma sak som det sista jobbet. Det första jobbet har man i några år, ett år eller några månader. Det är inträdesbiljetten.
Att då hävda att vi som vill ha lägre ingångslöner för att ge fler möjlighet att få sitt första jobb skulle hota någon sorts svensk modell är fullständigt bisarrt och absurt. Snarare är det så att man genom att göra det möjligt för människor att komma in på arbetsmarknaden också ger dem möjlighet att sedan få ett andra jobb, ett tredje jobb och ett fjärde jobb. Det är ju omöjligt att få det andra jobbet om man inte kan få det första jobbet.
Därför är det mycket märkligt att vi har en regering som arm i arm med LO på Norra Bantorget för någon sorts kampanj mot att sänka trösklar och ge människor en fair chans att komma in på arbetsmarknaden. Herr talman!
Precis som de allra flesta här inne är jag som politiker i Sverige en av dem som i många år har stått upp och argumenterat för en human och generös flyktingpolitik. Jag anser att vi då också har ett ansvar. Om vi välkomnar så många människor till Sverige som vi har gjort har vi också ett ansvar att se till att det byggs bostäder och att människor får en fair chans att inkluderas på vår arbetsmarknad.
Den bild svenska politiker under väldigt lång tid har målat upp och som regeringen närmast är världsmästare på och går in för med en oerhörd entusiasm, nämligen att det stora flertalet av de människor som har kommit till Sverige för att söka asyl är högutbildade personer som på grund av diskriminering tvingas köra taxi, är inte helt rättvisande. Det är en kuliss. Vi har en mycket stor grupp människor med låg utbildning, och vi måste erkänna det.
De personerna kommer inte att komma in och få jobb dag ett på en reklambyrå i Stockholms innerstad till en ingångslön på 35 000. Det betyder att vi måste öppna vår arbetsmarknad för en stor grupp människor som i dag inte har en chans att få jobb på den svenska arbetsmarknaden. Den svenska arbetsmarknaden är stängd för en stor grupp människor i dag. Herr talman! Vad händer då om vi inte gör reformer på arbetsmarknaden? Jo, det som händer då är att den svarta sektorn växer.
Där är ingångslönerna mycket låga, men där är också rättslösheten väldigt stor. Där blir människor systematiskt utnyttjade. Det är en väldig ruljangs många morgnar i många utsatta förorter runt om i Sverige med människor som ska till jobbet. Det är bara det att det är människor som drivs in i olika delar av vår ekonomi där man inte betalar skatt, där man inte har kollektivavtal och där man inte har en särskilt värdig arbetssituation.
Är det rimligt att den sektorn växer samtidigt som regeringen med näbbar och klor vägrar att göra några förändringar för att människor i stället ska kunna få vita jobb? Jag tycker inte att det är rimligt. Vi har i Sverige i dag en mer tudelad arbetsmarknad, men vi har också en mer tudelad arbetslöshet. Vi får ett mer tudelat land med mer och mer parallellsamhällen som växer fram.
Det är en utveckling som vi måste motarbeta, och det har vi alla här inne givetvis ett ansvar för att göra, men ska vi göra det på ett framgångsrikt sätt innebär det också att vi måste öppna vår arbetsmarknad. Herr talman! Jag drar över min tid en aning. Det har att göra med att jag är ensam talare för Liberalerna i denna debatt och också vill beröra några punkter på jämställdhetsområdet.
Är det så att man nu från regeringens sida anser att den allra viktigaste frågan är att stoppa privata välfärdsföretag? Om man definierar att det är den viktigaste frågan kommer det att innebära ett dråpslag mot väldigt många kvinnliga entreprenörer i Sverige.
Väldigt många kvinnor som har slitit i den offentliga sektorn, slitit ut sig och känt att arbetsledarskapet varit dåligt i kommunen, inom förvaltningen eller på andra håll i den offentliga apparaten har i stället sökt sig till eller startat privata alternativ. Det är inte en bra jämställdhetspolitik att agera på ett sätt som innebär att väldigt många kvinnliga entreprenörer tvingas stänga igen butiken.
Det kommer att vara ett hårt slag mot jobben, men det kommer också att vara ett mycket hårt slag mot väldigt många hårt arbetande kvinnor som har gjort det aktiva valet att starta upp verksamheter inom välfärdssektorn. Det andra regeringen vill göra nu är att starta en ny myndighet, en jämställdhetsmyndighet. Det har vi i Liberalerna sagt att vi är öppna för. Vi tycker att det är viktigt att en sådan myndighet kan skapas.
Vad vi förvånas över är finansieringen av myndigheten. Man tar lite från arbetet mot hedersvåld, lite från Nationellt centrum för kvinnofrid och lite från några andra verksamheter för att skrapa ihop till den här myndigheten. För att finansiera myndigheten slår man alltså sönder en massa verksamheter som har byggts upp under många år runt om i Sverige. Jag har väldigt svårt att se att detta skulle vara ett bra sätt att skapa myndigheter på. Det är möjligt att Åsa Regnér har lite problem i sina förhandlingar med Finansdepartementet, men det får man i så fall lösa.
Det är inte rimligt att åratal av viktigt uppbyggnadsarbete på Länsstyrelsen i Östergötlands län i arbetet mot hedersvåld ska finansiera en ny jämställdhetsmyndighet genom att man på olika sätt styckar upp det oerhört viktiga arbetet mot hedersvåldet.
Förutom att agera mot privata välfärdsföretag och på olika sätt slå sönder ett långvarigt arbete i hedersfrågorna vill regeringen att man kvoterar i bolagsstyrelser. Det är regeringens tredje viktigaste fråga på jämställdhetsområdet. Även där måste jag säga, herr talman, att jag är väldigt förvånad.
Jag är väldigt förvånad över hur man från Socialdemokraternas sida kan tycka att det är tämligen oproblematiskt att det sitter 14 män i styrelsen för Byggnads, samtidigt som man vill lagstifta om att kvotera i privata bolagsstyrelser. Vi i Liberalerna vill inte ha den här kvoteringen. Det är aktieägarna som bestämmer över styrelsen i ett företag. På samma sätt är det Byggnads medlemmar som bestämmer över vilka som sitter i deras styrelse.
Det är väldigt förvånande att man säger att det är helt okej att det får vara hur ojämställt som helst i facket, men ska klämma dit de privata företagen med lagstiftning. Det är, herr talman, inte en konsekvent politik.