KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Ygeman (S):
Krister Hammarbergh har frågat mig hur jag ser på möjligheten att införa ett system med deltidspoliser, enligt det förslag Moderaterna har lagt fram för att stärka polisens förmåga särskilt på landsbygden och i glesbygden. Krister Hammarbergh har även frågat om jag och därigenom regeringen avser att ta några initiativ för att utreda förutsättningarna för att införa ett system med deltidspoliser i Sverige. Regeringen ska ge polisen förutsättningar att på bästa sätt genomföra sitt uppdrag. En viktig åtgärd är att möjliggöra en utökning av den personella resursen.
Regeringen har därför i budgetpropositionen för 2017 föreslagit att Polismyndigheten tillförs drygt 2 miljarder kronor under perioden 2017-2020. I Statskontorets första delrapport om ombildningen konstateras att Polismyndighetens operativa förmåga på nationell nivå har stärkts. Resurserna kan nu användas mer flexibelt, och möjligheterna till samordning har förbättrats. En annan utgångspunkt i reformen är en polis närmare medborgarna.
Arbetet med att förstärka den lokala verksamheten pågår, framför allt i särskilt utsatta områden. Kommunal räddningstjänst, organiserad med deltidsanställda brandmän, är av stor betydelse för att säkerställa att det finns räddningsresurser som snabbt ska kunna bistå vid olyckor i hela landet. Det finns dock flera utmaningar inom det systemet, och frågan är föremål för en översyn. Jag är inte främmande för att vidta åtgärder som gynnar en bra polisverksamhet.
Statskontorets pågående utvärdering av ombildningen ger oss värdefull information om dess förlopp och vad som kan behöva ändras. Det är viktigt att ombildningen och analysarbetet ges tid innan det beslutas om några nya stora förändringar. Under tiden ska fokus ligga på att fortsätta verka för en stark och ändamålsenlig polisverksamhet inom ramen för pågående reform.
Anders Ygeman (S):
Jag vill börja med att bejaka att det kan bli en jultradition att jag och Krister Hammarbergh ses på sluttampen för att diskutera svensk polis. Det vore en god jultradition. För att bemöta de påståenden Krister Hammarbergh gjorde inledningsvis vill jag säga att vi nu satsar mer resurser än någonsin på svensk polis och att vi har fler anställda inom svensk polis än vi någonsin tidigare haft. Så är det sagt.
Jag vill bejaka de perspektiv som Krister Hammarbergh lyfter fram i debatten. Jag tror att vi borde se ganska brett på hur andra yrkesgrupper skulle kunna bistå polisen, i glesbygd och i extrema situationer. Vissa arbetsuppgifter kanske till och med kan lyftas bort från polisen och utföras av andra blåljusdelar.
Vi bör också titta på hur vi i större utsträckning kan tillgodogöra oss den polisutbildning som människor som har varit poliser har fått. Alla de tre perspektiven är intressanta. Skulle man exempelvis vid vissa händelser kunna använda lite bättre utbildade ordningsvakter? De står ändå under polismannens befäl i dag.
Skulle man kunna använda räddningstjänstpersonal, som har bra geografisk spridning över landet, till en del andra saker? Man kanske kan använda dem i större omfattning vid trafikolyckor till exempel. De är oftast först på plats.
Skulle man kunna ha större inslag av volontärer i polisen, antingen fullt utbildade - på det sättet som man har i Holland - eller med en lägre utbildningsnivå men på ett sådant sätt att de ändå skulle kunna fylla en roll vid speciella situationer? Alla de perspektiven är värda att fundera vidare på. Jag deltar gärna i en sådan debatt och diskussion.
Det är viktigt att vi i den diskussionen också har med oss representanter för de fackliga organisationerna inom polisen, så att vi kan utveckla yrket på ett sätt som polis och polisfacken kan känna stolthet över. Målet är inte att ersätta någon polis i dag, utan att få ut mer resurser av dem som är utbildade till poliser och öka samhällets samlade slagkraft - inte minst i glesbygd. Den riskerar nämligen att urholkas av den utflyttning som skett tidigare.
Men nu har glesbygden ändå haft en positiv befolkningsutveckling på många ställen i Sverige. För framtiden tror jag dock att det är viktigt att använda varje skattekrona så effektivt som möjligt, för att få största möjliga slagkraft.
Anders Ygeman (S):
Möjligtvis är det lite snabbt att gå härifrån till direktiv, men jag utesluter inte att vi kan göra det och i så fall i samarbete. Då är det viktigt att vi gör ett förarbete och en avgränsning. En del av dessa frågor kommer att finna sin plats i olika andra utredningar. Det pågår en större utredning om räddningstjänstpersonal i glesbygden, och där kommer blåljussamverkan att komma in.
Vi funderar på hur uppdraget för ordningsvakter och utbildning av ordningsvakter ser ut. Då kan det också vara rimligt att se över hur samverkan mellan ordningsvakter och polis fungerar. Exempel på arbetsuppgifter som skulle kunna göras av ordningsvakter, som i dag görs av polis, är ju transporter av berusade personer som redan har omhändertagits av ordningsvakt. De får avvisitera berusade personer, hålla kvar dem och belägga dem med handfängsel.
Men ordningsvakterna får inte transportera dem till sjukvården eller häktet eller låta en annan ordningsvakt eller väktare ta över, även om det är möjligt med förmansprövning på häktet. Det skulle man kunna utvärdera. Frågan om huruvida folk som har polisutbildning kan jobba deltid är löst. Det får de, men då gäller det att det finns tillräckligt många att tillgå.
Det handlar i hög grad om hur den framtida polisutbildningen ska se ut, om vi har råd att ha en överdimensionerad utbildning. Det får vi ta upp i samtalen om den framtida polisutbildningen som vi diskuterade under den förra interpellationsdebatten. Jag är inte heller främmande för att särskilt utreda några av dessa frågor.
Dock kan jag inte garantera att vi kommer att kunna göra det under våren.
Anders Ygeman (S):
Inledningsvis vill jag säga att vi i stället för att utreda frågan vidare har renodlat huvudspåren i renodlingsutredningen, nämligen djurhållningen som ska flyttas till länsstyrelsen, så att polisen slipper att syssla med fårförsäljning, som jag läste att polisen gjorde häromveckan.
Vi lyfter handräckningstransporterna från andra myndigheter och kommuner till Kriminalvårdens transporttjänst. Jag ser framför mig att det finns ytterligare renodling att göra som i första hand inte behöver utredas, utan som framför allt handlar om att få en annan avlöpare för den verksamheten. Jag välkomnar alla konstruktiva bidrag från Moderaterna i den frågan. Sedan vill jag avslutningsvis tacka Krister Hammarbergh för det här riksdagsåret.
Jag välkomnar den här interpellationsdebatten och de konstruktiva förslag som Krister Hammarbergh har lagt fram för att ytterligare avlasta svensk polis från arbetsuppgifter som kanske bättre kan utföras av andra. Med dessa ord vill jag önska såväl Krister Hammarbergh som presidiet en riktigt god jul.
Anders Ygeman (S):
Maria Malmer Stenergard har frågat mig om jag avser att vidta någon åtgärd för att säkerställa att tjänstemän från Kronofogdemyndigheten kan utföra sitt arbete med bistånd från polisen oavsett i vilket område insatsen ska göras, och i så fall vad. I utsökningsförordningen anges att Kronofogdemyndigheten får begära biträde av Polismyndigheten, om förrättningsmannen kan antas möta motstånd vid en förrättning eller om sådant biträde av annan särskild anledning behövs för att förrättningen ska kunna genomföras.
Det finns alltså redan möjlighet för Kronofogdemyndigheten att vid behov få hjälp av polisen. Detta gäller oavsett var förrättningen äger rum. Det ankommer inte på mig som statsråd att i ett enskilt fall uttala mig om hur Polismyndigheten agerat.
Anders Ygeman (S):
Maria Malmer Stenergard och jag är överens. Kronofogden har rätt att begära biträde av polisen och ska få det. Det kan finnas enskilda händelser då det kan ta längre tid än vad kronofogden önskar, men polisen ska ovillkorligen biträda kronofogden över hela Svea rikes yta.
Detta gäller oavsett om det handlar om glesbygd eller storstad, innerstad eller förort. Som jag gav uttryck för i interpellationssvaret är jag förhindrad att uttala mig om myndighetsutövning i enskilda fall. Principen är dock glasklar.
Anders Ygeman (S):
Jag blir lite brydd över vad Maria Malmer Stenergard egentligen vill diskutera. Vill hon diskutera former för och problem med handräckningar kan vi gärna göra det. Vill hon diskutera polisen i allmänhet gör jag jättegärna det. Det gör jag dagarna i ända. Hon får gärna skriva en interpellation om det. Kortfattat kan jag säga att vi i Sverige har genomfört en polisreform som alla riksdagens partier var överens om, inklusive Maria Malmer Stenergards parti.
Regeringen har tillfört mer resurser till polisen än vad Maria Malmer Stenergards parti någonsin har gjort. Och det finns fler anställda i Sveriges polismyndighet än vad vi någonsin tidigare har haft. Vi har även fler polisanställda än under den tid då Moderaterna var i regeringsställning.
För ordnings skull är detta värt att notera så att inte Maria Malmer Stenergards eländesbeskrivning blir allenarådande. Det finns väldigt många platser i landet där svensk polis går framåt och gör storartade insatser.
Det vore olyckligt att dra ned dem med sådan ganska svepande kritik som Maria Malmer Stenergard för fram. Typiskt sett biträder polisen kronofogden. Det kan dock finnas legitima skäl för polisen att vid ett givet tillfälle inte biträda kronofogden.
Det kan handla om taktiska skäl eller för att annan polisiär förrättning har företräde. Den åtgärd som en myndighet behöver hjälp med skulle helt enkelt kunna riskera en annan för Polismyndigheten viktigare åtgärd. Då får handräckning vänta tills det av taktiska och praktiska skäl finns bättre förutsättningar.
Vi kan inte äventyra stora polisoperationer till förmån för en handräckning. I vissa fall gäller det även att man får prioritera mellan olika polisinsatser inom Polismyndigheten. Jag förstår att det kan vara frustrerande om man likt Maria Malmer Stenergard är kronofogde, men polisen måste tyvärr göra sådana prioriteringar.
Anders Ygeman (S):
Förordningen finns och den följs. Polisen ger stöd vid handräckning. Som jag sa tidigare kan det finnas fall där så inte sker, och det är fullt legitimt. Det är inte skäl för att förändra lagen eller förordningen. Ja, regeringen styr riket. Det ska vi vara glada för.
I och med att just denna regering styr riket har polisen mer resurser än någonsin tidigare. Tack vare att denna regering styr riket har vi fler polisanställda än någonsin tidigare. Tack vare att denna regering styr riket satsas 2 miljarder kronor extra på polisen och över 1 miljard kronor extra på Säkerhetspolisen. Och bara i år har ett trettiotal nya lagar om den grova organiserade brottsligheten blivit verklighet.
Om poliserna nu är Maria Malmer Stenergards hjältar har hon ett konstigt sätt att hylla dem. Hon för bara fram kritik och lyfter endast fram exempel på när polisen, enligt hennes förmenande, har betett sig dåligt. Det här hade kunnat vara ett tillfälle att lyfta fram åtminstone en lyckad polisinsats eller en lyckad polis. Jag har svårt att tänka mig att andra hjältehyllningar bara går ut på att dra ned verksamheten i smutsen. Herr talman!
Jag vill passa på att önska Maria Malmer Stenergard en lugn och god jul. Jag hoppas att vi kommer att ha så få fall som möjligt där polisen av taktiska skäl inte har möjlighet att ge handräckning.
Anders Ygeman (S):
Roger Hedlund har frågat bostads- och digitaliseringsminister Peter Eriksson om han och regeringen avser att göra något åt de problem som polisen beskriver i sin rapport Utsatta områden - sociala risker, kollektiv förmåga och oönskade effekter , och i så fall vad. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Att det finns problem i vissa bostadsområden är inte en ny fråga för regeringen.
I juli presenterade regeringen ett långsiktigt reformprogram för att minska segregationen i landet. Syftet är att lyfta sådana bostadsområden som Polismyndigheten hänvisar till i sin rapport. Reformprogrammet innehåller en rad åtgärder som tar sikte på långsiktiga lösningar på segregationen och dess mekanismer, som fler arbetstillfällen, en bättre skola, en minskad bostadssegregation och ett ökat stöd till civilsamhället.
Programmet innehåller också åtgärder inom mitt och Polismyndighetens område som är att bekämpa brottslighet och öka tryggheten. Svar på interpellation Vi ska se över straffen för attacker mot blåljuspersonal. Vi har tillfört över 2 miljarder kronor till Polismyndigheten för de närmaste åren. Det innebär bland annat mer resurser för polisens samarbete med andra myndigheter för att komma åt organiserad brottslighet i de mest utsatta områdena.
För ett år sedan presenterade regeringen en samlad insats mot organiserad brottslighet, där en rad långsiktiga åtgärder fördes fram. Insatsen har i år resulterat i att ett trettiotal bestämmelser har ändrats och trätt i kraft.
Bland annat har försök, förberedelse och stämpling till grovt och synnerligen grovt vapenbrott kriminaliserats, ledare för kriminella nätverk kan nu ställas inför rätta för att de inte har förhindrat allvarliga brott som de har kännedom om och möjligheterna att förverka brottsvinster från kriminella har utökats. Regeringen vill också skapa bättre förutsättningar för ett strukturerat brottsförebyggande arbete över hela landet på såväl lokal och regional som nationell nivå.
Därför har en satsning på det brottsförebyggande arbetet lanserats. Regeringen kommer dessutom att tillsätta en nationell samordnare för det brottsförebyggande arbetet och har avsatt medel för inrättandet av regionala brottsförebyggande samordnare vid länsstyrelserna. Regeringen har alltså vidtagit en rad åtgärder för att skapa goda levnadsvillkor och ett tryggare samhälle för alla, oavsett var man bor.
Anders Ygeman (S):
Det finns absolut områden som har de problem som Roger Hedlund ger uttryck för. Men om man ska vara riktigt ärlig måste man säga att i polisens rapport är det 14 områden som kallas för särskilt utsatta områden. Ökar man till 53 handlar det om en annan problembild. Man kan inte jämställa dessa. Roger Hedlund blandar ihop begreppen lite grann.
Jag har tillsammans med polisen varit i samtliga 14 särskilt utsatta områden och träffat medborgare och poliser för att diskutera vad som kan göras. Långsiktigt handlar det naturligtvis om att bryta en social utveckling. Under åtta år hade vi i Sverige en stigande arbetslöshet, sjunkande skolresultat och växande klyftor. Därför är det glädjande att skolresultaten nu börjar vända. I både Timss och PISA ökar de svenska skolresultaten.
Gymnasiebehörigheten vänder. För första gången på många år blir fler behöriga till gymnasiet. Arbetslösheten är den lägsta på många år. Jag tror att ungdomsarbetslösheten i Sverige nu är den lägsta på 13 år. Antalet varsel är det minsta på tio år. Sverige har den högsta sysselsättningsgraden som någonsin har uppmätts i något EU-land. Detta hjälper dock bara på lång sikt.
Kortsiktigt ser vi att människor i dessa områden är otrygga och att de människor som bor där och som går till sina jobb varje dag är otryggare än andra människor i andra områden. Därför behöver polisnärvaron i dessa områden stärkas. Vi behöver fler synliga poliser och fler poliser som löser brott och mobiliserar de goda krafterna i de här områdena.
Inom den närmaste tiden kommer polisens siffror för polisnärvaro att släppas. Jag är ganska övertygad om att Roger Hedlund och andra kommer att se att polisens närvaro i dessa socialt utsatta områden har ökat under det senaste året. Det finns betydligt fler poliser där. Polisen gör också strukturella investeringar. Exempelvis byggs i Rinkeby en ny polisstation för över 200 polisanställda.
I Botkyrka söder om Stockholm har polisnärvaron mer än fördubblats. I Södertälje har utvecklingen brutits, och många organiserat kriminella har hamnat bakom lås och bom. Men det handlar också om de verktyg som polisen och det övriga rättsväsendet har till sitt förfogande för att bryta utvecklingen.
I Vivalla i Örebro har man satt igång en fördjupad myndighetssamverkan som helt enkelt går ut på att alla myndigheter i området stör ut de kriminella och ser till att det blir väldigt mycket jobbigare att vara kriminell och väldigt mycket lättare att vara laglydig.
Det är lite för tidigt för mig i dag att i kammaren redovisa resultaten av det här pilotprojektet i Vivalla, men inom några månader kommer vi nog att kunna ha sådana resultat, och det jag har sett hittills är mycket positivt. Sammanfattningsvis: Vi gör de investeringar i framtiden som inte gjordes tidigare, då man i stället valde att sänka skatten. Vi förstärker polisnärvaron och skärper lagstiftningen.
Allt detta gör vi i akt och mening att se till att de kriminella elementen i de här områdena ska hamna bakom lås och bom och att de laglydiga hårt arbetande medborgarna i de här områdena ska kunna se sitt område utvecklas positivt. Det är syftet.
Anders Ygeman (S):
Vi jobbar naturligtvis tillsammans med bostadsbolag runt om i landet, och det är en av poängerna med det brottsförebyggande programmet. Man ska kunna ta fram en del sådana här saker. Sedan tycker jag inte att man ska överdriva den fysiska planeringens betydelse för områdenas struktur. Det stämmer att en del av de här områdena har en struktur som gör det mer svårarbetat för polisen.
Men det är framför allt den sociala strukturen i området, med fattigdom, trångboddhet och brottslighet, som är huvudproblemet. Det är den vi ska bryta, kanske snarare än att hitta buskar att gömma sig under för poliser. Någonting som borde glädja Roger Hedlund är att vi nu har det största bostadsbyggandet på 10-15 år. Det är till och med kanske det största bostadsbyggandet sedan miljonprogrammets dagar i Sverige.
Detta gör naturligtvis att vi kan minska trångboddheten, ge människor förstahandskontrakt och bryta den utveckling med svartkontrakt och trångboddhet som präglar alltför många områden i Sverige. Det finns många exempel runt om i Sverige att titta på för Roger Hedlund när det gäller att bostadsbolag, kommuner och räddningstjänst har jobbat tillsammans för att bryta utvecklingen. Skarpnäck och Bagarmossen i Stockholm är ett exempel. År 2009 var 55 procent av invånarna oroliga för att gå ut på gatan.
Snittet i Stockholm är 9 procent. I dag är man nere på 8 procent otrygga invånare tack vare ett aktivt arbete tillsammans. En fråga som måste ställas till Roger Hedlund är om han anser att polisens förmåga till civila spanarresurser och förmåga att spana i alla områden i Sverige kräver att polisen representerar ett tvärsnitt av befolkningen.
Hittills har Sverigedemokraterna motsatt sig alla planer på att öka mångfalden i svensk polis och inte sett något värde i att polisen motsvarar befolkningssnittet och att hela Sverige kan känna igen sig i Sveriges poliskår. Tror inte Roger Hedlund att det är en viktigare sak för att kunna få bra civilspaning än att man bygger om husen?
Anders Ygeman (S):
Jag noterar att jag har svarat på Roger Hedlunds samtliga frågor. Jag ställde en fråga tillbaka till honom, men han gjorde inte ens ett försök att besvara den. Jag vågar hävda att de satsningar som regeringen har gjort för att i praktiken öka den polisiära närvaron i dessa områden så att det i dag finns fler poliser där är betydligt viktigare än att satsa pengar på att bygga bort fysiska hinder.
Det finns visserligen en del problem i den fysiska gestaltningen i en del av dessa områden, men detta är framför allt ett ansvar som måste tas av dem som äger fastigheterna, alltså fastighetsbolagen, och inte skattebetalarna i första hand, vilket Roger Hedlund vill göra det till. Den fråga jag ställde till Roger Hedlund handlade om varför Sverigedemokraterna inte vill att poliskåren ska motsvara hela befolkningen.
Gjorde den det skulle man lättare kunna göra civila spaningsinsatser i alla områden i Sverige. Denna fråga är fortfarande obesvarad. Jag lämnar till åhörarna att fundera på varför Sverigedemokraterna så frenetiskt motsätter sig en blandad poliskår.
Anders Ygeman (S):
Lars-Arne Staxäng har frågat mig om jag avser att återkomma till riksdagen med några konkreta förslag på hur brott som begås mot äldre ska motverkas. Polismyndigheten arbetar kontinuerligt med att utveckla det brottsbekämpande arbetet. Den så kallade Circagruppen i Polisregion Väst har ett nationellt ansvar för att samordna polisens arbete mot seriebrott som riktas mot just äldre och personer med funktionsnedsättning.
I uppdraget ingår att identifiera misstänkta gärningsmän, initiera samordning av brott och ärenden, utreda brott, bistå med metod- och verksamhetsstöd till andra utredningsgrupper och arbeta brottsförebyggande. För att effektivisera det brottsutredande arbetet har Polismyndigheten också beslutat om en nationell modell för brottssamordning som har införts under 2016.
Polismyndighetens nationella bedrägericentrum har de senaste åren haft ett nära samarbete med Pensionärernas Riksorganisation och Sveriges Pensionärsförbund för att försöka förhindra bedrägerier mot äldre. Tillsammans har man drivit projektet Försök inte lura mig, för att öka medvetenheten hos äldre om hur de kan upptäcka och skydda sig mot bedrägeribrott. Vad beträffar den förra regeringens straffmätningsreform syftade den till att höja straffen för allvarliga våldsbrott.
Reformen har i de flesta fall fått ett otillräckligt genomslag, och den lagstiftningsmetod som kom till användning har blivit föremål för kritik. Därför har regeringen den 22 december 2016 beslutat om en lagrådsremiss som innebär att åtgärder nu vidtas för att säkerställa att syftet med 2010 års reform bättre förverkligas. Dessa åtgärder består i att straffskalorna skärps för vissa allvarliga våldsbrott.
Anders Ygeman (S):
Jag delar Lars-Arne Staxängs avsky mot åldringsbrott. Jag delar också i huvudsak hans analys av vikten av brottssamordning och ett samordnat arbete mot dessa brott. Däremot är jag lite mer tveksam till de statistikuppgifter som förs fram här. Det stämmer att denna typ av brott ökade för några år sedan.
Men under de senaste åren har vi sett en kraftig minskning. Tack vare det samordnade arbetet, tack vare ett antal fällande domar och tack vare ett tufft arbete mot de utländska ligorna har vi minskat antalet åldringsbrott med uppemot 20 procent. Minskningen har varit störst i Västsverige, Lars-Arne Staxängs egna hemtrakter.
Det beror på att det nationella samordningsansvaret för denna typ av brott är placerat i Västsverige.
Jag vågar hävda att man i Västsverige också har varit bäst på det förebyggande arbetet, nämligen att ta tid av de begränsade polisresurserna för att tillsammans med de två stora pensionärsorganisationerna åka ut och vara med på möten runt om i Västsverige för att informera åldringar om hur de bäst kan skydda sig och hur de bäst kan se till att de inte låter sig luras av dessa dubiösa gärningsmän.
Detta ger resultat både på lagföringssidan med många fällande domar genom bra polisarbete och i att allt färre äldre utsätts för denna typ av brottslighet. Det är naturligtvis mycket glädjande. Däremot får vi inte slå oss till ro med att vi har sett en minskning, utan denna brottslighet måste fortsätta minska. Och jag deltar gärna i en fortsatt debatt med Lars-Arne Staxäng om vilka de effektivaste åtgärderna för att få en fortsatt minskning kan vara.