Hillevi Engström (M):
Välkommen till debatten, Isak From! Det du nämner är bra exempel på samarbete och samverkan. Det är det som är grunden i vår svenska modell. Jag syftade på att det ska finnas en valfrihet inom arbetsmarknadssystemet. Det ska inte finnas bara en statlig arbetsförmedling. Där kan vi se en mängd aktörer som kommer att växa fram i en framtid. Det här är ett lysande exempel. Det behövs fler goda lokala exempel.
Nej, Ylva Johansson, i fråga om arbetslöshet är jag långt ifrån nöjd. Regeringen är långt ifrån nöjd med arbetslösheten, som enligt arbetskraftsundersökningen i november var 7,1 procent. Vi är långt ifrån nöjda. Det här är en av de största utmaningarna. Men jag är nöjd och stolt över det vi har åstadkommit i fråga om att vi faktiskt har resurser och möjlighet att satsa på en aktiv arbetsmarknadspolitik.
Vi satsar nästan 70 miljarder kronor under det här budgetåret på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Två tredjedelar av den satsningen går till aktiva åtgärder, till skillnad mot i många andra länder - inte minst inom OECD - där man brukar satsa betydligt mindre på aktiva åtgärder. Låt mig komma in på vad vi satsar på. Coachning är en liten del i hela sammanhanget. Det finns en palett av åtgärder, men det finns ingen quick fix.
Det finns inte heller, som Maria Stenberg tycks tro, en möjlighet att skifta personer som kommer in i arbetskraften från långa sjukskrivningar och utanförskap. Det är inte enkelt att säga att någon kan passa bra i gruvindustrin eller på biltestanläggningen. Det är viktigt att se till varje individs förmåga och ta till vara det personen vill och kan utveckla.
Det går inte att skifta fem arbetslösa ingenjörer till att göra något helt annat. Det är ingen enkel procedur. Vi måste se till individens förutsättningar, hur den lokala arbetsmarknaden ser ut och vilka möjligheter som finns att röra sig geografiskt i landet. Vi satsar på rehabilitering, arbetspraktik, arbetsträning, arbetsmarknadsutbildning, coachning och matchning. Coachens uppgift är viktig.
Alla de som någon gång i livet har haft det lite tufft har haft behov av och känt ett enormt stöd av att ha någon att bolla frågor med. Vad är jag bra på? Vilka är mina förmågor? Vad har jag för möjligheter? Har man varit arbetslös eller sjuk under lång tid tappar man självförtroendet och tron på att man kan och vill. Jag mötte en person från Piteå som hade fått jobb på Max Hamburgerrestauranger. Han hade fått sitt första jobb vid 32 års ålder.
Han sade att det var bättre än att vinna högsta vinsten på Lotto. De frågade efter vad han kunde och fokuserade inte på vad han inte kunde på grund av hans funktionshinder. Det var en solskenshistoria som visar att vi måste ändra fokus och se till varje individ. Coachning innebär att coacha personer till olika former av verksamheter, till exempel praktik, och att inspirera och motivera personer att utbilda sig.
Det är aldrig för sent att söka en kurs, att lära sig mer engelska, att skifta fokus, att komma in på yrkesvux och utbilda sig till ett bristyrke, rörmokare eller snickare eller något annat man är intresserad av. Allt som skedde under 90-talet var inte helt lysande, inte minst att arbetslösheten bet sig fast. Det försöker vi undvika nu genom våra reformer.
Det var en enorm tillväxt i Sverige, men det var också det som kallas jobless growth, det vill säga att det inte skapades några jobb. Sysselsättningsnivån är nu bättre. Nu är 100 000 fler är sysselsatta. Ekonomin vänder stadigt uppåt. OECD säger att den är stark som Pippi Långstrump. Vi är inte nöjda, och alla våra reformer är inte perfekta. Vi måste ständigt förbättra och utveckla oss, men vi är på rätt väg. Det behövs flera delar i arbetsmarknadspolitiken.