KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
För att anknyta till det som Anneli Särnblad var inne på senast här är det väl alldeles utmärkt, tycker jag, om oppositionen är på hugget här. Det är i så fall glädjande. Det kommer att bidra till en stimulerande debatt och förhoppningsvis också till nya och bra idéer. För det är alltid i dialogen som något nytt föds. Det välkomnar jag absolut. Det är väl inte så konstigt, Siv Holma, om våra partier har lite olika syn på politiken. Det bygger ju på det.
Det är olika ideologier som ligger i grunden och delvis också synen på människan. Det är inte särskilt märkligt, varken för Siv Holma, för mig eller för väljarna som har röstat fram en ny regering att vi vill prioritera skattesänkningar. Det är det som gäller. Vi vill låta människor ha mer pengar kvar i plånboken och själva välja vad de vill lägga dem på. En annan uppfattning har ju som bekant Vänsterpartiet och i stor utsträckning också Socialdemokraterna.
Men kulturbudgeten förstärktes. Det var inga nedskärningar på kulturbudgeten i den proposition som lades till riksdagen i höstas. Så det vill jag gärna någonstans ha ett erkännande för, med tanke på hur ofta man har skrämt med att om borgarna kommer till makten då blir det kulturslakt. Det blir det inte. Staten har och tar ett stort ansvar. Regionerna och kommunerna gör det också.
Det är väldigt ofta där som de kulturella aktiviteterna äger rum, inte minst på biblioteken som har ett bra samarbete med folkbildningen. Det blev också ett förstärkt stöd till folkbildningen, förvisso också till idrottssidan via Sisu, som Siv Holma var inne på, men det är väl inget som någon av oss kan ha något emot. På idrottsområdet är man också väldigt glad för att det här blev tydligt.
Jag håller med om att kulturen är stark. Kulturen kommer att växa. Det finns inga planer på att dra ned på kulturen. Det visar också, tycker jag, den senaste budgeten och de stora summorna.
Det handlar ju om runt 3 miljarder, förvisso en del till folkhögskolor också men som går till studieförbund och de verksamheter som man bedriver där, vilket också kommer många till del, inte bara amatörkulturen utan också dem som försörjer sig och som är professionella kulturskapare.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det sista citatet uppfattade jag inte riktigt vem som stod bakom. Man kan nästan få intrycket av att staten har dragit sig tillbaka och lagt ned allting. Så är ändå inte fallet. Man kan alltid önska mer, för behoven på kulturområdet är väldigt stora. Det är jag mycket medveten om.
Därför är det också viktigt att man försöker se till vad som är kärnuppdraget så att man inte riskerar att hamna i väldigt många verksamheter som alla får alldeles för lite resurser. Det är något som vi får tänka på och som vi säkert kommer att återkomma till under ett antal debatter framöver. Det har ju varit diskussioner kring fler museer till exempel. Det hör inte hemma i den här diskussionen, men ändock.
För att återkomma till frågan som den här interpellationen har gällt är vi väl medvetna om amatörorganisationerna och stödet till dem som arbetar på central nivå med det. Det här ser vi över. En utredning kan jag inte utlova men däremot att frågan absolut måste hållas vid liv. Det får bli en diskussion mellan Kulturdepartementet, Utbildningsdepartementet och självklart också Statens kulturråd. Den debatten lovar jag inte ska dö.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Nästa fråga är ställd av Leif Pettersson som har frågat mig vad jag avser att göra för att möjliggöra en höjning av kvaliteten på den utställningsverksamhet som i dag bedrivs vid museerna. Det är riktigt som Leif Pettersson säger att jag har uttalat att det är kvaliteten som till syvende och sist avgör om publiken kommer. Så är det med all kulturverksamhet, också med museer.
Det finns naturligtvis många exempel som underbygger detta konstaterande. De statliga museer som under ett par år haft fri entré för alla till sina basutställningar har alla redan nu en genomgående hög kvalitet på sin verksamhet. Min avsikt är att fortsätta verka för att dessa museer ska ha goda förutsättningar för en fortsatt professionell och högkvalitativ verksamhet.
I den ambitionen omfattas inte bara utställningar utan all verksamhet. Finns dessa förutsättningar är jag övertygad om att museerna också i fortsättningen kommer att till exempel göra spännande och intressanta utställningar som många kommer att vilja se. Den förra regeringen anslog nära 100 miljoner kronor årligen för att 19 museer skulle ersättas för vad de förlorade när de faktiskt förbjöds att ta upp entréavgifter.
Dessa medel visade sig dessutom vara otillräckliga. I budgeten för 2007 fick museerna behålla mer än hälften av det här tillskottet, samtidigt som de fick rätten att ta ut en entréavgift av sina besökare. Regeringen har dock beslutat att alla barn och ungdomar upp till 19 år ska ha fri tillgång till samtliga utställningar på de statliga museerna.
Utöver detta är det museerna själva som avgör storleken på avgiften de tar upp, eller om de vill kunna lämna fri entré. Regeringen har i den meningen ökat självstyret för museerna. Sammanfattningsvis vill jag alltså peka på vad jag avser att göra för att möjliggöra en höjning av kvaliteten på all verksamhet på museerna: Jag ska verka för att det finns en trygg statlig ekonomi som kan ge goda förutsättningar för museiverksamhet på hög nivå.
Då syftar jag alltså inte bara på utställningsverksamheten utan även på pedagogik, forskningsverksamhet, bevarandeinsatser med mera. Jag tänker dessutom fortsätta att lita till den kompetens och professionalism som finns på museerna genom att minska styrningen och låta omfattningen av egna prioriteringar vara fortsatt stor.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag tror att jag vid det här laget har haft en fyra fem interpellationsdebatter om just denna fråga. Det finns alltså en risk att jag också kommer att upprepa mina argument, precis som man gör från oppositionens sida. Det är klart att det blir fler besökare när någonting är gratis. Det är inte så konstigt.
Det jag sade var inte heller att det bara skulle hänga på utställningarna. Om någonting inte kostar någonting kan det naturligtvis locka in nya människor. Visst är det så!
Samtidigt har Kulturrådet när man gjort sina enkäter bland besökarna på dessa 19 museer kunnat konstatera att en rätt stor majoritet, 70 %, trots allt säger att avgiften har föga eller ingen betydelse för valet att besöka det här museet. Man kan också se andra trender. Det behöver inte alltid hänga ihop med om någonting är gratis eller inte.
Häromdagen hade Dagens Nyheter en intervju med Staffan Forssell, som är ny chef för Armémuseum, där det står så här: "För några år sedan fick Armémuseum pris som Sveriges bästa museum. Förra året kom 107.000 besökare, det största antalet i museets historia. - Först trodde vi succén berodde på att vi haft fri entré hela året.
Men besökarna fortsätter att strömma hit fast vi numera tar betalt, säger Staffan Forssell." Förmodligen beror det också på att detta är ett spännande museum - jag har varit där flera gånger och rekommenderar det gärna - och att man har satsat mycket på kvalitet och pedagogik. Detta är någonting som vi tog upp också i opposition: vikten av att satsa på pedagogik för att locka nya grupper.
Många av dem som har varit nya besökare under de två år som det har varit gratis inträde på museerna - egentligen finns ingenting som är gratis, men låt oss kalla det för det - har varit barn och unga. Kanske har det berott på att det har varit en satsning på skolorna. Det är mycket möjligt att det är så. De grupperna kommer även i fortsättningen att kunna gå in gratis på våra statliga museer. I andra fall ser det annorlunda ut.
Vasamuseet, vilket jag vet att vi har diskuterat tidigare, tar betalt - hela 80 kr. Men museet har aldrig haft så många besökare som förra året. Andra museer har fått kännas vid färre besökare. Sambandet är inte alltid så enkelt. Leif Pettersson talade också om hur det ser ut i utlandet, att trenden går i rätt riktning. Jag kan inte riktigt hålla med om det.
I England, där det är fri entré på en del museer, talar man också om en del problem därför att pengarna inte alltid räcker till. Där ber man var och en som går på museum att skänka ett belopp, många gånger mer än vad det tidigare kostade i entréavgift, så att man kan fortsätta att ha fri entré eller satsa på något man inte skulle ha haft råd med.
I Frankrike - ett stort kulturland - har man fri entré på statliga museer varje vecka på söndagar. En fjärdedel av besökarna är turister. Man kan alltid resonera om prioriteringar. Vi ser att det finns stora behov i museisektorn. Då vill vi i förstone prioritera dem för att de ska kunna fortsätta att ha hög kvalitet på utställningarna.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag vet inte var Leif Pettersson tillbringade barndomsåren, men om jag får gissa på dialekten var det inte i Stockholm. De museibesök baserade på fri entré som vi talar om handlar i huvudsak om huvudstaden. Det är jätteroligt för dem som bor här och också för de turister som kommer till Stockholm.
Men jag tror inte att situationen hade varit så annorlunda för de barn och unga som växer upp där Leif Pettersson bodde som barn. Det är så roligt med dessa diskussioner eftersom de ofta hamnar i slutsatsen att kultur är viktigt, att kultur är bra, att vi alla mår väl av kultur och behöver mer av kultur - inte minst i skolan. Där är vi alla eniga. Den frågan kan vi lämna därhän.
Det är därför vi väljer att engagera oss i kulturfrågorna. Av de 100 miljoner som den förra regeringen satsade har mer än hälften blivit kvar i sektorn, just för att se till att barn och unga upp till 19 års ålder fortsatt kan besöka de 19 statliga museerna utan att betala.
I en del andra delar av Sverige har man också gjort försök med fri entré vissa tider. Det handlar alltså om 19 statliga museer. Jag kan konstatera att Arkitekturmuseet har fri entré på fredagar. Etnografiska museet har infört ett speciellt årskort som gäller på såväl Medelhavsmuseet, Östasiatiska museet som Världskulturmuseet.
Det är inte särskilt dyrt att gå dit. Historiska museet har fri entré på torsdagar. Myntkabinettet har fri entré på måndagar. Nationalmuseum har fri entré för alla på entréplanet, och där finns ett antal utställningar. Nordiska museet har fri entré på onsdagar. Världskulturmuseet i Göteborg har fri entré på onsdagar. Så ser det ut. Det är inte så att någon utestängs.
Jag har också sagt i ett antal debatter att vi prioriterar skattesänkningar under den här perioden, vilket också innebär att man får mer pengar kvar i plånboken och kan välja att gå på museum. Skulle man ha svårt - vilket jag vet att en del människor fortfarande har - finns det många museer som fortfarande erbjuder fri entré.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag tror nog att Leif Pettersson delvis har missuppfattat detta. Vad jag har sagt är att det är kvaliteten på utställningarna och museernas verksamhet som avgör om man vill gå till ett museum eller inte, och framför allt om man väljer att gå tillbaka, att man inte bara tittar in en enda gång och kanske tycker att det inte var så spännande som man trodde. Då har vi egentligen inte kommit längre.
Därför tar jag fasta på det som Kulturrådet har sagt i sina utvärderingar, att det trots allt är utställningarna och inte entrén som är det avgörande. Leif Pettersson sade att det alltid är så att skattesänkningar ska lösa alla problem - jag förstår att det är en lärdom som Leif Pettersson drar av de borgerliga regeringarnas politik. Han säger att det måste finnas en gräns för hur mycket pengarna ska räcka till.
Jag kan då säga att det likväl måste finnas en gräns för hur mycket man får beskatta svenska folket. Vi är trots allt kanske det land i Europa eller i världen som har de allra högsta skatterna, om man räknar in även punktskatter. Två tredjedelar om inte mer av det vi tjänar går i dag till skatt. Vi vill vända den här utvecklingen.
Det finns, som sagt, en gräns för hur mycket man ska beskatta sina medborgare. Även innan den så kallade fri entré-reformen infördes för ett par år sedan har många museer laborerat med fri entré. Det är ingenting nytt. Det är alltså inte bara en följd av att man tyckte att man fick väldigt många nya besökare och därför ville hålla fast vid den fria entrén.
Det är en tradition som har funnits på väldigt många museer, och några av de statliga museerna fortsätter i den andan, som jag nämnde. De har fri entré någon dag i veckan, klart reducerat pris för vissa grupper eller till och med fri entré för somliga. Det är bra. De får arbeta utifrån detta, och det gör de alldeles utmärkt. Den museikoordinator som strax ska tillsättas kommer att se över möjligheterna för museer att samarbeta ännu bättre än de gör nu.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Nikos Papadopoulos har frågat mig om jag avser att presentera de förslag jag tidigare aviserat för att parera de effekter som den försämrade arbetslöshetsförsäkringen får för kulturarbetarna och i så fall när. Vilken typ av förslag tänker jag mig att presentera?
Varför presenterades inte dessa förslag i samband med budgetdebatten i december 2006 som utlovat? Slutligen frågar Nikos Papadopoulos om jag bedömer att dessa förslag ska kunna få full effekt innan den försämrade arbetslöshetsförsäkringen börjar gälla så att inga kulturarbetare drabbas. Nikos Papadopoulos utgår i sina frågor från regeringens föreslagna förändringar i arbetslöshetsförsäkringen.
Jag uppskattar och delar verkligen det kulturpolitiska engagemang som Nikos Papadopoulos ger utryck för i sin interpellation. Jag är däremot inte lika säker på att vi har samma syn när det gäller vilka politiska åtgärder som är mest verkningsfulla.
Jag har i flera sammanhang, inklusive budgetdebatten i december 2006, poängterat att konstnärers beroende av de generella stödsystemen bör minska och i stället ersättas av bättre möjligheter att leva av sitt konstnärskap. I budgeten för 2007, som behandlades i budgetdebatten i december, finns ett stort antal förslag på kulturområdet som på olika sätt även förbättrar arbetsmarknaden för konstnärer och kulturskapare.
En långsiktig satsning på scenkonst för barn och unga är ett exempel. En tydlig strategi för hur barn- och ungdomskultur ska stärkas i skolmiljön är ett annat. Dansnät Sverige är ett ytterligare exempel, som med ökade statliga resurser skapar nya möjligheter för professionella dansare att få avsättning för sina föreställningar. I budgetpropositionen redogörs även för verksamheterna Teateralliansen AB och Dansalliansen.
Därutöver kan även generella förenklingar av reglerna för företagande få positiva effekter för entreprenörskap inom kultursektorn, inte minst bland konstnärerna själva. Jag vill också medverka till en bättre dialog och ett närmare samarbete mellan den civila sektorn, inte minst näringslivet och dess företrädare, och kultursektorn, kulturlivet och dess konstnärer.
Listan kan alltså göras lång över olika alternativa vägar för att bryta föreställningen om att generella bidragssystem, som a-kassan, utgör konstens och kulturlivets fundament. Jag kommer som kulturminister att aktivt och återkommande pröva och föra i debatt olika förslag som sammantaget leder till ett vitalt och offensivt kulturliv, där inte minst konstnärernas arbetsmarknad utvecklas och vidgas.
Avslutningsvis vill jag upprepa min och regeringens avsikt att noga följa effekterna på kulturarbetsmarknaden av de förändrade villkoren för arbetsmarknadspolitiken.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
De här frågorna har Nikos Papadopoulos, Margareta Israelsson och jag diskuterat ett antal gånger här i kammaren. Många inom kultursektorn har en besvärlig arbetsmarknad. Samtidigt har vi också kunnat konstatera att kultursektorn är det område som växer absolut starkast.
Vi har talat om den rapport som EU-kommissionen tog fram i höstas och som visar att det är kultursektorn med tillhörande näringar som växer mest - betydligt mer än till exempel mat- och dryckesindustrin som får ganska mycket utrymme i medierna och mer än bilindustrin trots att det köps en hel del bilar. Många kommer naturligtvis att hitta nya möjligheter.
Det har också kommit nya jobb i Sverige under de senaste månaderna. Konjunkturen är stark och många av de jobben har säkert också gått till kulturskaparna. Förändringarna i a-kassan trädde inte i kraft vid årsskiftet. De kommer att träda i kraft i mars. Det är alltså ännu för tidigt att säga hur det här kommer att påverka.
Därmed är det också för tidigt att säga vad man ska göra för att parera de eventuella negativa effekterna. Jobblinjen ligger fast. Det gör den även fortsättningsvis. Den grupp som Nikos Papadopoulos efterlyste inom alliansen har bildats och börjat arbeta. Jag kommer att återkomma i de frågorna.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Man kan naturligtvis ha synpunkter på detta. I hela västvärlden är det i allmänhet så att de som väljer att utbilda sig inom kulturområdet också har ett arbete vid sidan om. Det är inte något nytt. Det förekommer i de allra flesta länder. Det finns olika anledningar till det, men så är det. Det är inte något unikt för Sverige.
Jag har aldrig någonsin sagt att jag tycker att a-kassan är en bra form för kulturskapare att överleva. Det är en mycket märklig form. Jag håller fast vid att det måste bli bättre villkor för kulturskaparna. Att a-kassan har fått tjäna som något slags förtäckt kulturstöd är mycket märkligt. Vi för diskussionen inom alliansen.
Vi för också diskussionen inom departementet, inte minst också med näringsdepartementet och ser över de här frågorna för att underlätta för kulturskaparna. Det handlar förvisso om förenklingar för alla dem som är företagare. Det handlar också om annat som man kan göra. Jag förstår och gläder mig någonstans åt att förväntningarna är så stora.
Fortfarande har det bara gått några månader. Mycket av det vi vill göra och kommer att göra under den här mandatperioden är ännu inte klart. Vi återkommer. Det kan jag garantera.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Den sista frågan från Nikos Papadopoulos tyckte jag att jag svarade på i mitt förra inlägg, så det hoppas jag att jag inte behöver upprepa. När det gäller momsfrågan måste jag återigen säga att väldigt mycket pengar har betalats ut till institutionerna, drygt 300 miljoner. Förhoppningsvis får vi någorlunda klart för oss hur mycket pengar som det handlar om.
Sedan har jag också flera gånger sagt, och jag kan återigen säga det här, att beslutet om de kommande höjningarna är väldigt beklagligt, alltså när det gäller det som man trodde att man skulle få behålla, med anledning av att de nya reglerna på momsområdet inte kommer att träda i kraft. Det kanske inte finns utrymme för detta i dag, men jag har också förklarat varför jag inte tyckte att det var rimligt. Jag tror att Nikos Papadopoulos också nämnde Malmö.
Det är sant att Malmöoperan har fått tillbaka rätt många miljoner. Jag kommer inte ihåg om det var 30 eller 40 miljoner. Jag vill också minnas - rätta mig om jag har fel, det kan vi ta efteråt - att den socialdemokratiskt styrda kommunen Malmö har dragit in de pengar som Malmöoperan skulle ha fått. Så det är en diskussion som man får föra där nere. Om jag har missuppfattat detta så ber jag om ursäkt. Men jag tror att det var så.
Men Malmöoperan skulle ha fått rätt mycket extra pengar. Och med dem kan man också åstadkomma en hel del verksamhet. Och på många av dessa institutioner har man varit väldigt glad över det tillskott som har kommit, även om man kanske också - rätt eller fel - hade trott att man skulle få ännu mer pengar. Och det kan kanske komma, men det finns inte utrymme för det i budgeten just nu.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Morgan Johansson har frågat mig om jag avser att stå fast vid en förkortning av avtalstiden för public service-företagen samt ett stopp för ikraftträdandet av de nya presstödsreglerna. När det gäller radio och tv i allmänhetens tjänst har regeringen föreslagit att nästa tillståndsperiod ska vara tre år i stället för sex år som tidigare beslutats.
Den tidigare regeringen aviserade i sin proposition om villkoren för nästa tillståndsperiod att en särskild utredare skulle tillkallas för att ta fram förslag till hur ett effektivare resursutnyttjande skulle kunna åstadkommas. Dessutom angavs att en uppföljning skulle göras under tillståndsperioden med utgångspunkt i omvärldsförändringar eller andra förändrade förutsättningar.
Regeringen anser mot den bakgrunden att den tillståndsperiod som tidigare beslutats är för lång. Under den treåriga tillståndsperiod som föreslagits avser regeringen att ta fram ett brett beredningsunderlag inför den efterkommande tillståndsperioden där bland annat utvecklingsmöjligheterna för radio och tv i allmänhetens tjänst och frågor om effektivare resursutnyttjande ingår.
Beträffande presstödet föreslår regeringen att ikraftträdandet av förändringarna i presstödet skjuts upp till ett senare tillfälle, inte att de nya reglerna stoppas. Regeringen ser presstödet som ett viktigt instrument för att upprätthålla mångfalden på mediemarknaden, vilket i grunden är en demokratisk fråga.
Därför enades allianspartierna tidigt i budgetförhandlingarna inför 2007 om att riksdagens beslut att höja driftsstödet ska genomföras. Att Europeiska kommissionen ska granska om presstödet är förenligt med EG-fördraget förändrar inte regeringens inställning. Tvärtom arbetar regeringen nu för att övertyga kommissionen om att presstödet behövs.
Kommissionens granskning kan dock ta tid. Att sätta i kraft förändringarna i driftsstödet i ett läge där hela presstödssystemet är föremål för kommissionens granskning är riskabelt och oansvarigt och kan leda till att de tidningsföretag som får presstöd kan tvingas att betala tillbaka delar av det stöd som skulle betalas ut.
För många mindre tidningar med redan ansträngd budget skulle det kunna innebära en ekonomisk katastrof som regeringen naturligtvis vill undvika. Förslagen har lämnats av regeringen i budgetpropositionen för 2007 som för närvarande ligger på riksdagens bord. Regeringen har inte för avsikt att dra tillbaka något av förslagen.
Däremot planerar jag att bjuda in representanter för de politiska partierna i riksdagen för information och förhandlingar, förhoppningsvis före jul eller när riksdagen inleder sitt arbete i mitten av januari, för att informera om arbetet i EU-kommissionen.