Eskil Erlandsson (C):
Tina Ehn har i sin interpellation ställt tre frågor till mig. Hon har för det första frågat mig om jag har tagit initiativ till att djurskyddsförordningar eller andra bestämmelser har ändrats så att det motiverar skillnader i länsstyrelsernas agerande jämfört med kommunernas. Hon har för det andra frågat mig om jag avser att ta något initiativ som gäller hur egenkontrollen utförs, till exempel när det gäller länsstyrelsernas samarbete med Svenska Kennelklubben.
För det tredje har hon frågat mig om jag avser att ta kontakt med länsstyrelserna för att få en diskussion om omhändertagande av hundar och andra sällskapsdjur. Svaret på den första frågan är att jag inte har tagit några initiativ till ändringar i djurskyddsbestämmelserna som i sig motiverar skillnader i hur bestämmelserna ska tolkas och tillämpas.
Däremot har ju stora organisatoriska förändringar genomförts av djurskyddskontrollen. Ansvaret för kontrollen har - mot bakgrund av tidigare återkommande och allvarliga brister i den - förts över från kommunerna till länsstyrelserna. Detta gjordes med målet att stärka djurskyddskontrollen och för att få till stånd en väl fungerande djurskyddskontroll i hela landet.
Det är naturligtvis oerhört viktigt att djurägare känner sig trygga med att djurskyddslagstiftningen tillämpas på ett riktigt och rättssäkert sätt och att kontrollmyndigheterna har hög kompetens. Ett av syftena med ansvarsöverföringen till länsstyrelserna var att göra kontrollen mer likartad och rättssäker.
Ett sätt att främja en sådan utveckling var att öka möjligheterna att styra, samordna och följa upp kontrollen, vilket bedömdes underlättas om kontrollmyndigheterna blev färre men större.
Regeringen bedömde också att länsstyrelserna hade tillgång till sådana fackkunskaper som är väsentliga för djurskyddskontrollarbetet, till exempel tillgång till juridisk, byggnadsteknisk och veterinär kompetens.
Länsstyrelserna bedömdes också ha goda möjligheter att inrätta pooler av sakspecialister för olika områden eller djurslag och på så sätt kunna skapa en hög kompetens för kontrollarbetet. För regeringen och också för mig personligen är det av stort intresse och av stor vikt att djurskyddskontrollen fungerar bra.
Jag följer kontinuerligt hur den nya organisationen utvecklas, och regeringen har också beslutat om att utvärdera hur organisationsförändringarna har fallit ut.
Myndigheterna har i inledningsfasen arbetat intensivt med att få den nya organisationen på plats, och de arbetar även nu aktivt och kontinuerligt för att få till stånd en väl fungerande djurskyddskontroll.
När det gäller den andra frågan, om jag avser att ta något initiativ som gäller hur egenkontrollen utförs, kan jag nämna att regeringen har inlett ett arbete med att utreda hur vissa typer av kvalitetssäkringssystem kan tillämpas i framtiden. Statens jordbruksverk har fått i uppdrag att bland annat utreda hur så kallade omsorgsprogram för lantbrukets djur kan tillämpas i framtiden.
Jordbruksverket har redovisat sitt uppdrag till regeringen, och frågan bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Några principiella hinder mot att andra organisationer än de som är knutna till lantbrukets djur deltar i arbetet med utvecklingen av sådana kvalitetssäkringssystem finns inte. Det är enligt min mening bara positivt om även andra sektorer intresserar sig för att utveckla former för samarbete.
På hundsidan är naturligtvis Svenska Kennelklubben en stor och viktig aktör. För att slutligen gå över till den tredje frågan som rör diskussioner med länsstyrelserna om omhändertaganden av djur har regeringen sedan en tid tillbaka uppmärksammat att det finns vissa problem med hur bestämmelserna om omhändertaganden av djur tillämpas.
Mot bakgrund av det och med hänsyn till att beslut om omhändertaganden av djur är mycket ingripande för den enskilda har regeringen gett den utredning som för närvarande ser över djurskyddslagstiftningens utformning och innehåll i uppgift att se över om det finns skäl att göra vissa ändringar i bestämmelserna om omhändertaganden.