Leni Björklund (S):
Sverker Thorén och Sven Gunnar Persson har ställt interpellationer till mig och Lena Sommestad om beredskapen i händelse av oljeolyckor. Jag svarar på dessa interpellationer gemensamt. Förra veckan svarade jag också på tre frågor i samma ämne. Det blir därför, herr talman, en viss upprepning av de svar som redan lämnats. Inledningsvis vill jag säga att regeringen tar frågan om beredskap mot oljeolyckor på mycket stort allvar.
Det mest effektiva sättet att bekämpa ett oljeutsläpp är innan oljan når land. Det är också mycket mer kostnadseffektivt att ta upp oljan till sjöss jämfört med att ta hand om den när den har flutit i land. Eftersom Sverige ligger vid Östersjön är det internationella samarbetet viktigt i arbetet med beredskapen för oljeolyckor.
Tillsammans med övriga stater runt Östersjön arbetar Kustbevakningen och Statens räddningsverk inom ramen för Helsingforskommissionen . Kustbevakningen kan i händelse av ett oljeutsläpp både lämna och begära assistans från våra grannländer runt Östersjön.
Det finns flera andra samarbeten mellan de nordiska länderna genom det så kallade Köpenhamnsavtalet och för Nordsjön i den så kallade Bonnöverenskommelsen. Det pågår också samarbeten på EU-nivå. I budgetpropositionen för 2006 angav regeringen att det är angeläget att fortsätta arbetet med att få till stånd ett ökat internationellt samarbete även när det gäller förmågan att ta hand om utsläpp i strandzonen.
Stora satsningar har gjorts för att stärka Kustbevakningens förmåga att förhindra, begränsa och bekämpa oljeutsläpp till sjöss. Kustbevakningen investerar nu i ett 20-tal fartyg, bland annat en ny typ av större kombinationsfartyg och nya övervakningsflygplan. Det första flygplanet levereras i juni 2007 och det första av de stora fartygen kommer att levereras under april 2008.
Totalt investeras nästan 2,7 miljarder kronor. När ett oljeutsläpp flutit i land ska kommunen, enligt lagen om skydd mot olyckor, svara för räddningstjänsten inom sitt område. Alla kommuner ska enligt lagen ha ett handlingsprogram för räddningstjänst. Risken för oljeskador och beredskap att hantera oljeutsläpp som flyter i land ska, om det bedöms relevant, finnas med i kommunens handlingsprogram.
Kommunerna har här ett stort ansvar att identifiera de risker som finns. Utgångspunkten för lagen om skydd mot olyckor, som trädde i kraft den 1 januari 2004, är att styrningen av kommunerna ska vara mindre detaljreglerad. Det statliga stödet från Räddningsverket till kommunerna har förändrats i och med den nya lagen. Stödet består bland annat av att lämna stöd i kommunernas process att ta fram handlingsprogrammen.
Under implementeringen av den nya lagen har Räddningsverket avsiktligt prioriterat stödet till kommunerna framför tillsynen av kommunernas verksamhet, eftersom många kommuner fortfarande befinner sig i en utvecklingsfas i arbetet med handlingsprogrammen. I lagen har också länsstyrelserna tilldelats en viktig roll i samrådsprocessen med kommunerna i sitt arbete med framtagande av handlingsprogram för räddningstjänsten.
Regeringen har tagit flera initiativ för att stärka Räddningsverkets stöd till kommunerna i sitt arbete med handlingsprogrammen. Räddningsverket ska enligt regleringsbrevet för 2006 redovisa vad myndigheten gjort och bedöma hur myndighetens arbete med att stödja kommunerna fortskrider. Räddningsverket ska också enligt regleringsbrevet för 2006 bidra till att kommunerna successivt höjer förmågan att bekämpa större oljeutsläpp.
Räddningsverket har i dag avtal med fem kommuner där det finns oljeskyddsförråd. Två av dessa har utökad beredskap, såväl nationellt som internationellt. Under 2006 kommer de kommuner som har oljeskyddsförråd att förses med ett "oljeskyddspaket" som bland annat innehåller checklistor för hantering av stora oljeolyckor.
För att säkerställa att det finns en god beredskap inom Regeringskansliet och hos berörda myndigheter avser Försvarsdepartementet att i maj genomföra en sedan tidigare inplanerad seminarieövning kring dessa frågor. När oljan nått stranden och skadan inte kan förvärras är det en fråga om sanering. Ansvaret för sanering är som Riksrevisionen påpekar otydligt.
I praktiken har ansvaret för sanering av olja som flutit i land tagits av kommuner och fastighetsägare som drabbats. För att kommuner ska hållas skadeslösa betalar staten genom Räddningsverket ut ersättning till de kommuner som drabbas. Riksrevisionen har i sin rapport presenterat ett antal slutsatser och rekommendationer. Rapporten publicerades den 21 december förra året och bereds just nu inom Regeringskansliet.
Om vi i beredningen kommer fram till att någon eller några åtgärder är nödvändiga, kommer vi att se till att de genomförs skyndsamt och på bästa sätt.