KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Svensson Smith (MP):
Jag tycker mig finna en viss kluvenhet i argumentationen från Alliansen. I flera av era inledningsanföranden anklagar ni regeringen för att tillsätta utredningar i stället för att föreslå åtgärder. Det får man verkligen fundera på - har ni rätt i det? Men i denna replik vill ni hellre tillsätta en utredning. Jag måste säga att jag tycker att Anna Johanssons förslag som har levererats hittills är bättre än att man utreder en gång till.
De saker som finns kvar när det gäller beställaransvaret, som Transportstyrelsen ser över, handlar om EU:s regelverk, som inte är alldeles transparent och lättförståeligt. Vi måste klara av att uppfylla också de reglerna för att inte få backning på ett nytt regelsystem.
Miljöpartiet är kanske inte så jätteaktivt just i denna fråga, men det beror på att vi känner oss ganska trygga med att Socialdemokraterna är den främsta exponenten för den svenska modellen när det gäller sjysta arbetsvillkor. Vi litar på att de lägger fram bra förslag som vi kan stödja, och hittills har de gjort det inom denna bransch.
Karin Svensson Smith (MP):
När det gäller vad vi ska göra med utredningsförslaget om slitageavgift är det lite svårt att veta det innan utredningsförslaget är färdigt. Själva avsikten är kristallklar. Alla transportslag ska betala för de kostnader som de ger upphov till vid användning, oavsett om det är sjöfart, järnväg eller vägtransporter. Det ska vara lika villkor.
Hur man då justerar det när det gäller bränsleskatt och vägskatt får vi återkomma till, men det heter slitageskatt för att det handlar om förslitning av vägen och att skatten ska motsvara det. När det gäller alkobommar har jag ett stort personligt engagemang i frågan om nykterhet på vägen. Jag tycker att den utredning som har lagts fram har flera brister.
I stället för att utreda mer borde man säga: Det är inte okej att köra ut på vägen och ha alkohol i blodet. Jag tycker att man borde kolla varenda en som kör av färjorna. Det är min personliga uppfattning. Jag känner en positiv förväntan på att regeringen levererar ganska snart i den frågan.
Karin Svensson Smith (MP):
Ja, det är ett stort problem att folk håller på med sms:ande och facebookande samtidigt som de kör bil. I fjol besökte jag Polishögskolan, där jag träffade yrkesaktiva trafikpoliser som var där för fortbildning. De vidimerade att den lagstiftning vi har i dag inte alls är tillräcklig för att beivra brott i det avseendet.
Vore det så att departementet var helt ointresserat och inte alls jobbade med den här frågan skulle jag inte dra mig för att ställa mig bakom förslag här i riksdagen. Men nu vet jag att departementet undersöker möjligheterna att med lagstiftning täppa till riskerna i trafiken som det innebär att man håller på med handhållen kommunikationsutrustning i bilen, och jag har respekt för att lagutformning tar tid.
Ska de bli bra, passera Lagrådet och få acceptans i rättssystemet måste förslagen utformas med stor noggrannhet. Eftersom jag vet att det arbetet pågår ställer jag mig inte bakom något av de här förslagen utan yrkar bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet.
Karin Svensson Smith (MP):
Som vi konstaterar i rutan framhåller vi att vi har en stark tilltro till att regeringen skyndsamt ska verka för att det införs förbud mot handhållen kommunikationsutrustning vid körning. Jag tycker att det är ett ganska tydligt ställningstagande från utskottet, och det står jag bakom. Jag vet också att utvärderingen kan göras på olika sätt. För mig räcker det med att titta på hur regelverket ser ut i Europas länder.
Det är bara Sverige och Ryssland som har så liberala regler när det gäller sma:ande och mobiltelefonpratande i bil. Det tycker jag tyder på att det finns ett utrymme för oss att bli bättre i det avseendet.
En sak som både denna och den förra regeringen har i resonemanget, liksom partier här i riksdagen, är att man letar efter en teknik som fångar allt som hindrar föraren från att ha full koll på trafiken. Jag skulle, mot bakgrund av att jag varit statlig alkolåsutredare, vilja säga att det nog inte är en rimlig ambition. Tekniken utvecklas hela tiden, och det finns ingen slutpunkt för utvecklingen.
Man kan inte fånga alla störningsmoment i bilen. Har man barn i bilen är det självklart något som kan distrahera föraren. Men just att komma åt det faktum att människor håller på med sms och Facebook samtidigt som de kör är angeläget. Jag är väldigt engagerad i att man minskar den risken för olyckor. Jag står bakom förslaget i betänkandet i dess helhet.
Karin Svensson Smith (MP):
För att anknyta till det Edward Riedl sa först: Jag försökte inte polemisera och framställa nollvisionen som en blockskiljande fråga. Jag betonade att det fanns enskilda motionärer här i kammaren som ifrågasatte den, men i stort sett har vi kunnat hålla ihop över blockgränserna, vilket antagligen var en förutsättning för att den skulle bli så framgångsrik. Jag hoppas att vi kan arbeta vidare i den andan.
Det var därför jag lyfte en tråd som jag uppfattade att vi inte hade jobbat färdigt med och som vi kunde göra mer av när jag tog upp olagliga körskolor, svarta körskolor. Men det är inte alldeles enkelt att veta exakt vad man ska göra. Jag har varit med om att begränsa det antal elever man får köra med privat.
Tidigare fanns det de som körde med väldigt många, och man kunde då på goda grunder anta att det var svart körskoleverksamhet. Men vad blir nästa steg? Min erfarenhet från samarbete med Regeringskansliet är att man måste hitta regler som är enkla att övervaka och där de sanktioner som hänger ihop med regelbrott ligger på en sådan nivå att det är rimligt att rättssystemet lägger resurser på att se till att reglerna efterlevs.
Jag är inte förtrogen med exakt vilka saker man bör göra för att stävja olaglig körskoleverksamhet, men jag lyssnar intresserat på vad som framkommer i det ärendet. Anledningen till att jag yttrade mig var att jag ville visa att jag tycker att detta är viktigt.
Karin Svensson Smith (MP):
Det jag har utrett är införande av obligatoriskt alkolås. Det var en helt annan sak. Men nu lämnar vi det ärendet och tittar på de olagliga körskolorna. Det förefaller rimligt att ytterligare begränsa det antal människor man får lov att köra med. Men jag minns när begränsningen till 15 personer infördes. Då var det många som tyckte att det var en stor inskränkning. Det är kanske därför man har tagit det etappvis.
Det är sannolikt läge för att nu ta nästa steg. Jag tror dock att det finns andra saker man också bör göra. Man kan framhäva körskolornas positiva betydelse. När jag jobbade med alkolås var körskolorna bland de allra första att installera alkolås i de bilar som användes i undervisningen. Jag tror att detta har varit högst väsentligt för acceptansen för alkolås.
Man fick prova och se att det inte var något konstigt utan att det var bra, framför allt för att man ska slippa möta en förare som är onykter. Jag tror att körskolorna spelar en mycket stor roll och tycker att det är rimligt att vi i det politiska systemet värnar om en sund företagsamhet i körskolorna. Jag kommer att följa denna fråga med ett aktivt intresse.
Karin Svensson Smith (MP):
Det vi i första hand har gjort fel med är att vi inte närmare har preciserat vad de statliga företagen är till för. Det som debatteras mest i kammaren är nog företaget Vattenfall. De flesta inser att det kanske är en poäng att i förväg fundera över vad företagen ska göra eller inte göra. Ska de ge sig in i Nuonaffärer, köpa brunkol i andra länder och så vidare?
Det är mot den bakgrunden som vi har ägnat tid åt att titta på hur tågtrafiken fungerar i andra länder, och därefter har vi kommit fram till att vi vill att SJ ska få i uppdrag att trafikera de nya banorna i 15 år. Sett i det ljuset behöver det överskott som genereras när trafik körs - SJ är ett företag som går bra - användas för investeringar framöver.
Man bör börja i den ändan - inte om det ska vara utdelning eller inte utdelning utan med frågan vad företaget ska vara till för. Gunnar Alexanderssons utredning föreslår att man ska överväga huruvida SJ ska avyttras. Det tycker inte vi i Miljöpartiet eftersom vi anser att tågtrafiken står i centrum och att järnvägen är till för den. Om det finns ett statligt företag måste vi tala om vad det ska göra. Det har vi gjort.
Karin Svensson Smith (MP):
Miljöpartiet är ett parti med höga ambitioner, och vi upplever att våra främsta uppdragsgivare är kommande generationer. Våra visioner ska formas för att minska möjligheten att de drabbas av en klimatkatastrof. Det ser vi som vår kärnverksamhet. Men vi är också realister. Det innebär att om vi ska flytta oss några steg alls mot den vision vi har måste vi komma överens med andra.
Vi kan inte komma överens med andra om att de ska göra precis som vi vill. Det är vi realistiska nog att inse. Men vi har i vår vision talat om hur vi vill ha det. Sedan får vi försöka komma överens - och det gör vi inom ramen för samarbetsregeringen - att flytta steg för steg i den riktning vi vill. Vi har lyckats med stadsmiljöavtal och ett antal andra saker.
Men vi är inte färdiga med vår tågpolitik, och jag kan konstatera att det är nog inte heller Alliansen. Sverige behöver inte bara nya stambanor, utan vi behöver också rigga statliga företag att köra på de nya stambanorna. Annars har vi ingen glädje av denna miljardinvestering.
Karin Svensson Smith (MP):
I den frågan måste jag göra Anders Åkesson besviken eftersom förhandlingar mellan två partier inte sker via talarstolen här i kammaren. Det vi har gjort i vår vision om tågtrafiken är att dra lärdom av de länder som har byggt nya stambanor och etablerat trafik för dem.
Såväl i Japan som i Spanien och Frankrike, på alla ställen, har man en långsiktig plan för tågtrafiken som ligger bakom ett uppdrag där man beställer tåg som passar till de nya spår man har. Det är ingen större poäng med att lägga 200 miljarder på ny järnväg om man inte kan trafikera den i de hastigheter den är byggd för.
Det är också därför Trafikverket på KTH:s seminarium i går redovisade att man tittar på de lagändringar som behövs för att ha mer än ettåriga tilldelningar av tåglägen och för att ha framförhållning. Den som noggrant läser Gunnar Alexanderssons utredning ser att det även där finns förslag på att man först fastställer vilken tågtrafik man ska ha och sedan dimensionerar järnvägen efter det. Jag kan hålla med om att konkurrensen har varit bra för SJ.
Jag tror inte att någon av oss skulle vilja ha tillbaka det gamla, väldigt byråkratiska SJ. Konkurrensen har SJ mått bra av. Samtidigt måste man inse att konkurrensen har vissa avigsidor. Det gäller brist på framförhållning och brist på investeringar i nya tåg - vi har ett skriande behov av nya tåg i Sverige. Det gäller brist på ansvar för funktionshindrade, som har svårt att få överblick över olika tågbolag.
Det gäller brist på integrering av tidtabeller och så vidare.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag måste återigen göra Anders Åkesson besviken. Det är inte min uppgift att här recensera de diskussioner som pågår. Vi vill flytta fokus från järnväg till tågtrafik, för man har diskuterat kostnaderna för järnvägen utan att först diskutera fördelarna och poängerna med tågtrafiken. Det har man gjort i Schweiz och på många andra ställen.
Vi tror att man behöver vitalisera den industri som faktiskt finns kvar i Sverige. Sverige har ett väldigt ärorikt förflutet när det gäller att utveckla tåg och elektrifiering av järnvägen. Detta har blivit exportindustrier och gett många nya arbetstillfällen. Vill man ha nya arbetstillfällen, vilket vi ju har ett ganska stort behov av, måste man också diskutera tåg och inte bara järnväg.
Tåg trillar inte ned från himlen, utan det måste vara någon som köper och beställer dem. X 2000 tog tio år att utveckla. Jag vet inte hur lång tid det skulle ta att utveckla ett tåg nu, men någon måste ha i uppdrag att ta fram de nya tåg som behövs för att vi ska ha nytta av de nya stambanorna. Då handlar det inte bara om höghastighetstrafik utan också om storregional trafik, till exempel Stockholm-Jönköping, Jönköping-Malmö och Jönköping-Göteborg.
Vi måste diskutera vad vi behöver för tåg för detta. Sådant har vi sett när vi har varit ute och rest i olika länder. Det är dags att detta blir en diskussion som handlar om tåg och inte bara om ny järnväg.
Karin Svensson Smith (MP):
Till att börja med vill jag tacka Boriana Åberg och Rikard Larsson, som tog initiativ till det här väldigt viktiga seminariet. Jag delar verkligen den oro som framkom på seminariet. Jag kan inte lasta rederiet för att det inte beställer nya spår till färjan, för vi har för dåliga villkor för järnvägen i dag. Jag delar den kritik som framfördes. Vad gör då regeringen?
Vi har tillsatt en utredning om slitageavgift för lastbilar. Det som Green Cargo och andra godsoperatörer, både sådana som finns nu och sådana som redan har gått i konkurs, pekar på väldigt tydligt är att man tappar marknadsandelar mot lastbilstransporter därför att oljan är billig och kostnaderna för personalen låg. Järnvägen kan inte mäta sig med det.
Den här slitageavgiften tror vi är väldigt väsentlig. Det är väldigt många länder i Europa som redan har infört kilometerskatt eller motsvarande för lastbilstransporter. Samarbetsregeringen och Vänsterpartiet är överens om detta, men Alliansen har notoriskt motsatt sig detta sätt att göra rättvisa avgifter, trots att det är en förutsättning för att järnvägen ska överleva.
Vi har också utrett miljökompensation för höjda banavgifter. Det är en höjning som ni satte igång och som denna regering tyvärr har fortsatt med.
Karin Svensson Smith (MP):
Som framgick av seminariet i morse är det här en utveckling som har skett under en längre tid. De senaste tio åren har man tappat ungefär 90 procent av andelarna. Den här utvecklingen startade under den tid då alliansregeringen var ansvarig. Nu är frågan vad vi gör åt det här. Den som köper transporter bedriver sällan ideell verksamhet. Det är så krasst att det är den billigaste transporten som vinner.
Nu är det lastbilarna som tar marknadsandelar av järnvägen. Man måste göra det dyrare att köra på väg för att investeringar i järnväg ska löna sig. Det behövs en nationell strategi. Det är inte Stena Line som ska bära ansvaret för det här, utan det är ett politiskt ansvar. Det var i Trelleborgs hamn jag gjorde mitt allra första besök som riksdagsledamot efter valet 2014.
Jag delar verkligen det engagemang som finns där för mer intermodala transporter. Kombinationen av sjöfart och järnväg är ypperlig, och jag ska göra mitt yttersta för att se till att den här nedgången inte fortsätter.
Karin Svensson Smith (MP):
Precis som jag sa i svaret till Boriana Åberg kan jag nog räknas som starkt pådrivande till att det nu finns en utredning om väg-slitageskatt. Detta är för att man ska ha rättvisa avgifter. Det är rimligt att alla transportslag betalar de kostnader de ger upphov till. Det skulle kunna ge en ordentlig skjuts åt både järnväg och sjöfart när det gäller godset.
Jag har också varit med och påverkat - men där är jag verkligen inte på något sätt ensam - när det gäller det som ni klagade på under merparten av tiden 1998-2006, det vill säga att vi inte hade tonnageskatt. Det har vi nu sett till att genomföra. Det har varit redarnas främsta krav. Det har varit ett sätt att underlätta för sjöfarten.
Jag håller med om att det behövs väldigt mycket mer innan vi har ett effektivt och klimatsmart transportsystem. Såväl utökad lotsplikt som det förslag om farledsavgifter som nu är ute på remiss är någonting som jag inte tror platsar i ett system som går mot målet att vi ska ha en fossilbränslefri transportsektor i Sverige.
Karin Svensson Smith (MP):
Det jag säger i talarstolen här i riksdagen är givetvis också det jag tar upp när jag har samtal med statssekreterare, minister och andra tjänstemän på Näringsdepartementet. Det är ingen hemlighet. Jag tror att jag är en ovanligt transparent person i det sammanhanget. Förslaget om nya farledsavgifter är ganska nytt och ute på remiss. Näringsdepartementet tar inte ställning till det förrän remissbehandlingen är färdig.
Däremot har jag mycket aktivt pläderat för det branschen krävde och har krävt under många år, bland annat i samband med Almedalseventen, det vill säga rättvisa avgifter mellan de olika transportslagen. Det är först då vi får ett effektivt transportsystem. Det var jag med och utredde under 1990-talet i något som hette Kommunikationskommittén. Det är grunden för den transportpolitiska inriktning som vi sedan enades om här i riksdagen.
Det är först när alla transportslag har samma villkor som vi kan ha en effektiv fördelning mellan väg, järnväg och sjöfart. Alla tre behövs. Men det handlar om en klokare fördelning om vi ska klara miljömålen och framtiden. Sjöfarten ska självklart spela en mycket större roll i detta. Det arbetar jag mycket målmedvetet för.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag har två frågor till Jessica Rosencrantz. Den ena är av vilken anledning som hon inte vill använda marknadsekonomiska principer för att nå en fossilbränslefri fordonsflotta. Såväl flyg som långväga lastbilstrafik har flera gånger visat att man inte har avgifter och priser som gör att man internaliserar kostnaderna i priset för transporten.
Ska man få ett effektivt transportsystem behövs det marknadsmetoder för att räkna in kostnaderna i priset. Den andra frågan är: Hur tänker sig Jessica Rosencrantz att folk i allmänhet och mindre företag ska kunna hänga med i omställningen till fossilfri fordonsflotta?
Flera av de åtgärder som ni förespråkar är bra, men vi måste också få en omställning som gör att människor som bor på landsbygden och som har svårt att ersätta bilen kan bli delaktiga i omställningen. Det gäller också åkeriföretag som kanske bara har en lastbil. Därför undrar jag hur Jessica Rosencrantz ställer sig till kvotplikt för att man successivt fyller tanken med mer förnybart bränsle.
Alla har inte råd med en elbil, och jag tror inte heller att alla åkerier har råd att köpa en ellastbil. Det är viktigt att man i de många bilar som redan finns kan ha mer förnybart i tanken när man ska tanka och inte bara behöver köpa nya fordon.
Karin Svensson Smith (MP):
När det gäller gods handlar det framför allt om sjöfart som någorlunda täcker sina kostnader via de farleds- och hamnavgifter som tas ut. Man påtalar att det, i relation till långväga lastbilstransporter, enligt VTI:s rapporter finns en skevhet som gör att det blir en ineffektivitet i transportsystemet.
Det som är syftet med det uppdrag som regeringen har gett till utredningen om slitageskatt är att man ska ha rättvisa och samma principer för alla godstransportslag för att vi ska hitta de klimatmässigt bästa kombinationerna av väg, järnvägar och sjöfart. Då undrar jag hur Moderaterna, som annars bekänner sig till marknadsekonomi, kan ha någonting emot detta. Jag tror inte att jag var tillräckligt tydlig när jag ställde den andra frågan, eller också missuppfattade Jessica Rosencrantz mig.
Det handlar inte om kollektivtrafik på landsbygden, utan det handlar om möjligheten att tanka förnybart på landsbygden. Det finns gott om laddstolpar och nya bränslen i storstadsregionerna, men det är ju där som det är enklast att leva utan personbil. Det är det svårt att göra på Sveriges landsbygd, och därför undrar jag - och det var ingen retorisk fråga - hur Moderaterna ställer sig till kvotplikt.
Det skulle göra att man kan behålla den bil som har men successivt välja mer förnybart när man tankar.
Karin Svensson Smith (MP):
Om jag uppfattade rätt talade Christina Örnebjär om att den vanliga människan ska vara med. Den ambitionen delar jag verkligen. Sedan gick hon igenom vad man pratade om. Det handlade om Teslabilar och elvägar och sådant. Då är jag inte riktigt med. Jag är definitivt med om att man måste ha en högre andel elektrifierad trafik.
Jag tror mest att det kommer att vara i städer. Men om det är meningen att de 4,3 miljoner personbilar som rullar på Sveriges vägar i dag ska ersättas av nya Teslabilar - det finns ju inte så många begagnade sådana att köpa - hur ska då den vanliga människan hänga med?
Man skulle kunna tänka sig att begränsa bilismen genom att bara tillåta sådana bilar, men den sortens begränsning av bilismen står i vart fall inte Miljöpartiet bakom, för då blir det lite svårt att ha råd att leva på landsbygden. Jag undrar hur ni tänker i det sammanhanget. Ett sätt man kan tänka sig är att kombinera ökad elektrifiering med en kvotplikt, så att folk behåller de bilar de har men har en större andel biodrivmedel i tanken när de tankar.
Jag undrar om Liberalerna har funderat på det förslaget? Jag tycker att det är viktigt att både rika och fattiga kan vara med i klimatomställningen.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag tänkte också ta upp det som Christina Örnebjär sa om att förorenaren ska betala. Det är verkligen en bra princip, och den är väl överensstämmande med den del av marknadsekonomin som är effektiv. Men låt oss titta på flyget. Om man har en motsvarande beskattning på personbilism som man har på flyget i dag skulle bensinen kosta 4 kronor vid pump.
Flyget betalar ju inte sina avgifter. Man betalar inrikesmoms, och det är allt. Resten - själva bränslet - ligger inte i priset på transporter. Därför har samarbetsregeringen tillsatt en utredning om flygskatt. Det vore ett sätt att åtminstone närma sig principen att förorenaren betalar. Då förstår jag inte riktigt av vilken anledning Liberalerna är kritiska eller ifrågasätter det.
En annan sak som har att göra med principen att förorenaren betalar är lastbilstransporter. Sjöfarten har en otrolig potential att transportera mer i Sverige. Vi är begåvade med lång kust och 52 hamnar. Vattenvägen är väldigt billig både i investeringar och i underhåll. Med en vägslitageskatt skulle kustsjöfarten kunna spela en aktiv roll när det gäller de långa transporterna från norr till söder.
Vägslitageskatt är också ett sätt att närma sig principen att förorenaren betalar. Förklara för mig varför det är liberalt att säga nej till detta!
Karin Svensson Smith (MP):
Om man ska nå de målen inom en fossilbränsleoberoende transportsektor måste man titta på den effektiva fördelningen när det gäller väg, järnväg och sjöfart, men man måste också effektivisera varje transportslag för sig. Det är bärande i regeringens strategi för att minska klimatpåverkan i transportsektorn. När det gäller lastbilar finns det en utredning som är remissbehandlad. Vi håller på och resonerar om vad man kan göra.
Vad är klokt och samhällsekonomiskt effektivt för att minska lastbilstransporternas klimatpåverkan? Jag måste erkänna att jag verkligen uppskattar ambitionerna från Robert Halef när det gäller fordonsskatt och annat i fråga om Kristdemokraternas bidrag till det här. Men jag har en fråga: Har Robert Halef pratat med Sveriges Åkeriföretag om det här med längre lastbilar?
Om jag tittar i utredningen ser jag att det i så fall handlar om att man mycket enkelt kan komma till Sverige med en lastbil som följer Europas regler, max 18,75 meter, och hänga på en dragbil. Då når man det här med längre lastbilar. Men det skulle vara ett dråpslag mot svensk åkerinäring om vi lade upp det på det sättet. Vi har ju andra regler i Sverige.
Kan man enkelt med en dragbil öka konkurrenskraften för dem som kommer över gränsen ökar trycket på det som vi pratar om i trafikutskottet. Det handlar om att ha en rättvis åkerinäring med ansvar för de anställda. Jag undrar om Robert Halef har pratat med Sveriges Åkeriföretag om det här.