Hans Wallmark (M):
Jag måste börja med att konstatera att finansministern smickrar mig genom att beteckna mig som försvarsvän. Det tar jag gärna åt mig. Jag gläder mig också åt att finansministern betraktar sig själv som en försvarsvän. Det bådar gott för framtiden. Dock måste jag konstatera att det parti i Sveriges riksdag som möjligtvis har svängt när det gäller försvarspolitiken inte är Moderaterna utan Socialdemokraterna.
Socialdemokraterna som vi mötte i valrörelsen 2010 var ett parti som gick till val med en rödgrön valplattform där man uttryckligen ville dra ned anslaget till försvaret med 2 miljarder.
Under de drygt åtta år som jag suttit i Sveriges riksdag, sedan 2006, har jag inte en enda gång varit med om att det från socialdemokratiskt håll lagts fram ett skarpt förslag om mer pengar till försvaret. Om det är något parti som ska hälsas välkommet in i den försvarsvänliga famnen är det i så fall Socialdemokraterna, allra helst om vi går tillbaka och ser på tiden före år 2000, alltså till 90-talets politik.
Då, herr talman, var svensk försvarspolitik detsamma som förbandsnedläggningar. Jag kan berätta för finansministern att då lades Skånska flygflottiljen ned. Jag vet det, för jag var kommunstyrelsens ordförande i Ängelholm, en av många kommuner som drabbades av nedläggningar. Vi kan räkna upp ett antal städer och orter i Sverige som under 90-talet fick se verksamhet avvecklas.
Under de åren var socialdemokratisk försvarspolitik detsamma som förbandsnedläggningar. Jag säger därför välkommen, herr talman, till alla de partier som förändras i en försvarspolitiskt vänligare riktning. Finansministern säger att 100 miljoner inte är mycket i en budget som omsluter drygt 40 miljarder. Det kan man tycka.
Jag tillhör dock dem som inte tycker att Försvarsmakten, försvaret, i dag har för mycket pengar. Jag skulle till och med kunna säga att de inte ens har tillräckligt. Däremot är jag glad att jag tillsammans med mitt parti har medverkat till - jag vill understryka det - den försvarsuppgörelse som innebär att vi nu får upp nivåerna.
Men 100 miljoner är trots allt en peng som Försvarsmakten måste hantera, och den pengen ska ses i ljuset av att vi så sent som för ungefär ett år sedan lade fram ett extra paket just för att kunna hantera incidentberedskapen och övningsverksamheten, som en reaktion på det vi ser i Östersjöområdet och i vårt närområde.
Det var 100 miljoner för 2014 och 300 miljoner de kommande fyra åren, med start i år, 2015, för att användas för övningsverksamhet, för att få upp flygplan i luften när vi ser att svenskt luftrum kan vara på väg att kränkas och för att få ut fartyg på vattnet när vi ser att saker och ting händer vid den svenska kusten.
Om man nu ska ta bort 100 miljoner vill jag fråga finansministern: Är det incidentberedskapen finansministern tycker att vi kan dra ned på, eller är det övningsverksamheten? Vilken del av Försvarsmakten kan kännas minst angelägen att värna när man ska ta bort de 100 miljonerna? I synen på kommuner och landsting har den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen valt att kompensera.
Därför återkommer jag, herr talman, till den grundläggande fråga som jag väckte i min interpellation och som står först i finansministerns skriftliga svar men som sedan inte får något ytterligare förtydligande, nämligen: Varför kompenseras inte Försvarsmakten för de höjda ungdomsarbetsgivaravgifterna när samma regering har för avsikt att kompensera kommuner och landsting? Jag tycker, herr talman, att det är en mycket intressant fråga.