Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag tackar finansministern för svaret. Det är lätt att instämma i ambitionen att få bort farliga kemikalier från produkter som vi använder i vår vardag. Arbetet för en giftfri miljö är både viktigt och prioriterat. Där tror jag att vi på många sätt är överens.
Den fråga som vi berör här är dock på vilket sätt och med vilka verktyg som vi bäst kan bidra till att detta mål uppnås. Bakgrunden är att alliansregeringen tillsatte en utredning för att undersöka behovet av och en möjlig utformning av en kemikalieskatt. Det gjordes 2013. I grunden tror jag att en kemikalieskatt skulle kunna vara ett bra verktyg.
Ekonomiska styrmedel över huvud taget är ofta verktyg som kan vara effektiva och fungera bra om det är ämnen som vi vill bli av med - olika gifter, kemikalier och annat som vi bedömer som skadliga. Detta bygger emellertid på att två villkor är uppfyllda.
Det ena handlar om att ett sådant ekonomiskt styrmedel helst ska vara verksamt på hela den marknad som vi är en del av, det vill säga på EU-nivå i detta fall.
Konsekvensen av att man inför ett styrmedel - en skatt i detta fall - enbart i Sverige riskerar att bli att handeln bara flyttar någon annanstans, alltså att man köper samma produkter billigare någonstans där skatten inte finns eftersom vi har fri rörlighet för varor inom EU.
Det andra villkoret som måste uppfyllas är att skatten måste vara utformad på ett sådant sätt att den slår mot de skadliga ämnen som vi vill motverka, det vill säga att skatten ska slå mot kemikalierna och inte träffa någonting annat.
Det som utredningen presenterade och som regeringen nu vill gå vidare med är en skatt som är mer att beskriva som en schablonskatt som baseras på varans vikt och att det inte vägs in hur stor mängd kemikalier som varan innehåller. Den direkta kopplingen mellan hur mycket kemikalier produkten innehåller och skatten finns inte.
Effekten blir då att det blir en schablonskatt och att det i praktiken blir en konsumtionsskatt, det vill säga att det är ett sätt att lägga en extra skatt på konsumtion av vissa produkter när man köper dem i Sverige.
När konsumenterna då kan välja att köpa dessa produkter i ett annat land än Sverige blir effekten tyvärr troligen att handeln flyttar någon annanstans, det vill säga att jobb i Sverige slås ut men att miljönyttan som man strävar efter inte heller uppnås därför att produkterna importeras någon annanstans ifrån där man inte har denna kemikalieskatt.
Jag måste säga att det bekymrar mig lite grann att jag inte kan få något svar från finansministern på om man har beräknat effekter på jobb och tillväxt och hur detta skulle påverka skatteintäkter. Det hänvisas från finansministern till att det kommer att göras en samlad bedömning av dessa effekter i budgetpropositionen. Vi får hoppas att de redovisas tydligt då.
Jag menar nämligen att man inte kan gå fram med ett sådant förslag som riskerar att ha så tydligt negativa effekter på jobb och tillväxt utan att veta vad man gör och vilka effekter det får både för jobben och för skatteintäkterna. Jag hoppas att finansministern är beredd att i så fall återkomma med en tydligare redovisning. Detta gör också att de beräknade skatteintäkterna på 2 miljarder som det har talats om här för 2017 måste bedömas som högst osäkra.
Om jobben försvinner lär effekten snarare bli att skatteintäkterna minskar. Då är frågan hur finansministern ser på den saken. Jag skulle gärna vilja att finansministern lite grann utvecklar tankarna om detta, alltså att skatten inte är ändamålsenligt utformad och inte träffar det som den ska träffa och att skatten inte är gemensam för hela den marknad där vi är verksamma.