Beatrice Ask (M):
Egon Frid har frågat statsrådet Mats Odell om han avser att vidta åtgärder för att förhindra spekulation med hyresfastigheter och för att förhindra undandragande av skattemedel vid försäljning av hyresfastigheter genom dotterdotterbolag. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Lagen om förvärv av hyresfastighet med mera, förvärvslagen, har till syfte att hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresmarknaden och att förhindra spekulation i hyresfastigheter. Lagens princip är att förvärv av hyresfastigheter kräver tillstånd av hyresnämnd. Från den regeln görs vissa undantag. Förvärvstillstånd krävs till exempel inte vid en överlåtelse av en fastighet från en kommun till ett aktiebolag som ägs av kommunen.
Anledningen till det undantaget är att det inte har ansetts nödvändigt att införa ett mer omfattande kontrollsystem än vad hänsynen till de boende kräver. När en kommun säljer en hyresfastighet har lagstiftaren utgått från att de boendes intressen har beaktats av kommunen och att förvärvaren av fastigheten har till syfte att förvalta den på ett sätt som är godtagbart för hyresgästerna.
I de fall där förvärvet av hyresfastigheten kräver tillstånd följer av lagen att förvärvstillstånd ska vägras bland annat om förvärvaren inte gör sannolikt att syftet med förvärvet är att långsiktigt förvalta fastigheten på ett för de boende godtagbart sätt. Tanken bakom det kravet är att hindra att hyresfastigheter ofta byter ägare, till nackdel för hyresgästerna.
I vissa fall kan förvärvstillstånd dock lämnas även om något långsiktigt förvaltningssyfte inte finns. Det kan till exempel bli aktuellt om förvärvet har skett för att förvärvaren ska rusta upp fastigheten och sedan sälja den vidare. Avsaknaden av ett långsiktigt förvaltningssyfte innebär således inte att förvärvstillstånd per automatik ska vägras.
I rättspraxis ser man i stället i varje enskilt fall till omständigheterna och syftet med förvärvet. Under de senaste åren har lagen kritiserats för att vara omständlig och tidskrävande. Det har också kommit fram att den inte på ett effektivt sätt tycks ha förhindrat personer som är mindre lämpliga som innehavare av hyresfastigheter från att förvärva och förvalta sådana fastigheter.
Regeringen gav därför i juni 2007 en utredare i uppdrag att undersöka bland annat hur förvärvslagen tillämpas och utifrån det ta ställning till om bestämmelserna i lagen är lämpligt utformade eller om lagen bör upphävas. Uppdraget ska redovisas senast den 1 september 2008. Eftersom den lag som Egon Frid tar upp är föremål för en genomgripande översyn är jag inte beredd att nu överväga några ytterligare åtgärder på området.
Jag vill först se vad utredningen kommer fram till. Frågan om de skattemässiga konsekvenserna vid försäljning av hyresfastigheter via dotter- och dotterdotterbolag tillhör inte mitt ansvarsområde utan finansministerns. Han besvarade för en tid sedan en liknande interpellation, nämligen interpellation 2007/08:69 om skattekonsekvenser av kommuners försäljning av fastigheter.
I det svaret framhöll han bland annat att den skattereform som innebar att kapitalvinstbeskattningen avskaffades på näringsbetingande andelar, vanligen aktier i dotterbolag, var nödvändig för att förhindra omfattande skatteplanering hos företagen. Skatteplaneringen orsakade stora skattebortfall. Reformen medförde att det i vissa fall blev fördelaktigt att vid försäljning av fastigheter lägga dessa i dotterbolag, så kallad förpackning.
Såväl utredningen som föregick reformen som dåvarande regeringen bedömde att det var mycket svårt att hitta en hållbar lösning på förpackningsproblematiken. Några särskilda regler för att motverka förpackningar föreslogs därför aldrig. Reformen genomfördes av den tidigare regeringen och antogs av en i princip enig riksdag. Jag får hänvisa till finansministerns svar i den delen.