Rasmus Ling (MP):
Vi debatterar frågan om straffreduktion för unga myndiga vid allvarlig brottslighet, det som kallas ungdomsrabatten, och som har varit en omdiskuterad politisk fråga under de senaste åren. Att vuxna straffas hårdare för samma brott än barn är rimligt.
Den ordningen har gällt i Sverige åtminstone sedan 1734 års missgärningsbalk. I den utredning som ligger till grund för det här betänkandet och som riksåklagaren Petra Lundh ledde beskrivs hur barn historiskt har hanterats vid brottslighet. Det var så långt som man gick tillbaka där, men kanske gällde det innan också.
På den tiden när Sverige fortfarande tillämpade kroppsbestraffning och var långt ifrån ett demokratiskt land såg man det alltså som förmildrande när det var barn som begick brott. Det här är en ordning som gäller i de allra flesta länder i världen än i dag. Mig veterligen har alla länder någon gräns för vid vilken ålder man kan dömas för brott.
Partierna i Sveriges riksdag har olika inställning till det här. Det har vi hört under debatten, men det är viktigt att komma ihåg att alla är för någon typ av skillnad när det gäller barn och vuxna. Vissa partier vill sänka straffmyndighetsåldern, men man vill fortfarande ha en åldersgräns för när straff ska kunna ges, vilket är naturligt men ändå värt att påpeka.
Jag kan i det här sammanhanget uppskatta anförandet alldeles före mitt, fru talman, som nyanserade den här frågan på ett sätt som inte alltid görs i kortare debatter då det är mer av oneliners som dras rörande den här frågan. Fru talman!
I dag är det inte frågan om barn som det ska ta beslut om, utan det handlar om unga vuxna i åldern 18-20 år. Förslaget från regeringen är att de som begår brott som har minst ett års samlat straffvärde och döms för det inte kommer att få någon reduktion, eller rabatt, för de brotten. Det här är en rimlig förändring att göra, tycker vi från Miljöpartiet.
Det är en bra avvägning som har gjorts. Det innebär att de brott som inte är lika grova och allvarliga kommer att bedömas mildare. Anledningen till det är att en ung person som begår ett brott inte genom straffet ska bli mer och djupare insyltad i de kriminella miljöerna. De allra flesta unga som begår brott begår inte många brott.
De flesta begår ett brott, och när man döms för det ångrar man sig och gör inte om det. Fru talman! Det finns förslag från andra partier om att ta bort det här helt för unga vuxna. Men det finns också förslag om att göra om det kraftigt för barn, det vill säga 15-17-åringar. Som sagt är det också några som vill sänka straffmyndighetsåldern.
När det gäller 15-17-åringar behöver det ske förändringar jämfört med hur det fungerar i dag. Det har nyligen tillsatts en utredning om det, vilket jag välkomnar. Vi har varit pådrivande för det från Miljöpartiets sida när det gäller dem som begår allvarliga brott i dag och döms enligt lagen om sluten ungdomsvård. Det behöver förändras.
Det behövs längre påföljder för de grövsta brotten än vad som ges i dag, men det förutsätter naturligtvis också att kvaliteten på institutionerna där de här barnen befinner sig blir bättre än i dag. Bara längre påföljd kommer inte att göra någon skillnad, utan kvaliteten och hur man arbetar för att barnen ska komma ut och bryta sin kriminella bana behöver förbättras markant.
Med detta vill jag yrka bifall till reservation nummer 4.