KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Granlund (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker också att man ska hålla sig till fakta. Därför är min fråga om statsrådet tycker att det är naturligt att åtta patienters död kopplas samman med vårdplatsbristen. Det är inget som Socialdemokraterna kommit på, utan det är något som Socialstyrelsen, regeringens egen myndighet, har tagit fram.
Arbetsmiljöverket har också kritiserat det och, som sagt, Inspektionen för vård och omsorg. Det är allvarliga saker. Återigen säger jag att det är bra att vi har myndigheter, och det är bra att vi har en lagstiftning, men om vi ska ha en socialminister krävs det att socialministern också kan åtgärda saker och ting. Det blir ju inte bättre.
Jag tror att det bara är de som har allianspartibok i Skåne, och inte ens alla där, som tycker att situationen är alldeles utmärkt. De flesta har erfarenhet av att det inte alls fungerar, och det är jätteallvarligt. Det var totalt kaos i somras i förlossningsvården, och det var inte det enda stället.
Med ogenomtänkta sammanslagningar har man flyttat verksamheter fram och tillbaka. Man har anställningsstopp. Man gör stora besparingar. Det får självklart konsekvenser. Jag är alldeles övertygad om att välfärd måste få kosta, och jag tycker att statsrådet skulle åka till Skåne, sätta sig med sina allianskamrater där och diskutera hur man ska komma till rätta med problemen.
Skatten behöver höjas. Det behövs fler människor i vården. I annat fall kommer vi inte att klara det.
Marie Granlund (S):
Precis som statsrådet själv säger tror jag att alla här i kammaren känner till ansvarsfördelningen - vem som har ansvar för vad. Men det finns som sagt en hälso- och sjukvårdslag som har beslutats i denna kammare och som säger att man ska ha en likvärdig vård.
Jag tycker att ministern borde svara på frågan om han anser att invånarna i Stockholm och Skåne har tillgång till en likvärdig vård. En annan sak som jag tog upp och som statsrådet inte berörde är antalet utbildningsplatser. Hur många platser man ska ha är direkt en fråga som riksdagen beslutar om på förslag av regeringen.
Vi socialdemokrater har vid mängder av tillfällen här i kammaren påpekat vansinnet i att inte tillåta unga människor att utbilda sig utan i stället tvinga dem att vara arbetslösa och rulla tummarna. Om jag hade haft en tonåring hade jag varit orolig om hon eller han skulle komma i dåligt sällskap och börja använda hasch eller något annat.
Jag hade inte varit orolig om hennes eller hans dröm var att börja studera. Vi socialdemokrater har i vårt budgetalternativ 16 000 fler platser till den högre utbildningen. Jag skulle gärna vilja höra hur statsrådet ser på detta och varför man drar ned på antalet utbildningsplatser, vilket bland annat drabbar barnmorskeutbildningen mycket hårt. Man kan inte bara säga att Lunds universitet ska omprioritera.
De har redan skurit ned på sådant som ingenjörsutbildning och andra utbildningar. Alltså behövs fler utbildningsplatser totalt. För oss socialdemokrater är det viktigare än skattesänkningar.
Marie Granlund (S):
I mitt anförande tog jag upp vår syn på Ryssland och Rysslands annektering av Krim. Det är självklart helt oacceptabelt. Vi har, precis som Birgitta Ohlsson, hört att det finns länder som diskuterar att ändra sin hållning.
Det vore olyckligt, eftersom det Ryssland har gjort är ett tydligt brott mot folkrätten. Som Birgitta Ohlsson vet får vi återkomma till detta när toppmötet kommer och vi kan se hur andra länder ställer sig. Jag tycker att vi ska stå fast vid det vi har sagt tidigare.
Marie Granlund (S):
Jag tog också upp i mitt anförande att det är helt oacceptabelt att länder åsidosätter mänskliga rättigheter och att de inte fullföljer det de har varit med och beslutat om på olika rådsmöten. Det blir ganska konstigt att man får betala skadestånd om man bryter mot ett direktiv, men om man bryter mot de fundamentala rättigheterna händer ingenting.
Jag sa också i mitt anförande att vi tittar på hur man ska kunna komma till rätta med det. Jag tror att man ska vara försiktig med vad man gör så att man gör rätt. Jag tror inte att högt tonläge är det som är allra bäst. Det viktigaste just nu är till exempel att länder fullföljer det åtagande de har varit med och beslutat om när det gäller att ta emot flyktingar.
Principiellt ska man egentligen inte kunna köpa sig ur det. Då löser vi inte den mänskliga katastrofen. Men om man vägrar att göra det man har varit med och beslutat om måste vi hitta verktyg för hur man ska göra det. I dag finns det inte särskilt många verktyg.
Därför måste vi undersöka vilka som är de bästa så att vi kan åstadkomma verkliga resultat och göra situationen bättre. När det gäller Ryssland och gas är det omöjligt att säga något om det i dag. Birgitta Ohlsson sa själv i sitt första inlägg att diskussionen i dag inte handlar om att utöka sanktionerna mot Ryssland.
Det finns medlemsstater som snarare har en omvänd hållning; de vill minska sanktionerna. Det är det som den stora diskussionen kommer att handla om framöver.
Marie Granlund (S):
Vi står inför en enorm kris vad gäller flyktingar och migration. Det är förfärliga saker som utspelar sig i Syrien. Dublinkonven-tionen fungerar inte längre eftersom det är orimligt att Italien och Grekland ska ta hela ansvaret. Den svenska regeringen fick börja på ruta ett när den tillträdde.
Mot alla odds har vi lyckats få till stånd beslut i Europeiska unionen om en omfördelningsmekanism, både en permanent och en tillfällig. Nu handlar det om att gå vidare och implementera det som har beslutats. Ulrika Karlsson borde veta hur svårt det är.
Som jag har sagt både till Birgitta Ohlsson och i mitt anförande: Man måste se över vilka påtryckningsmedel som är mest effektiva. Men Ulrika Karlsson vet ju - den debatten har Ulrika Karlsson haft också med statsministern - att det i dagsläget inte går att göra något åt nuvarande långtidsbudget, och det går inte heller att kräva tillbaka strukturfondsstöd.
Däremot tycker jag att det är rimligt att man ser över det, för att driva på att det ska vara möjligt i framtiden. Men i dagsläget går det inte. Sedan hamnar vi självklart också i diskussionen om man ska kunna köpa sig fri från att ta emot människor som är på flykt. Egentligen tycker jag inte det. Men jag inser samtidigt att det antagligen behövs någon form av vad man kan kalla sanktioner.
Men jag tror att alla hade gynnats av att inte bara ta politiska poänger utan faktiskt förstå hur komplicerad och allvarlig situationen är just nu.
Marie Granlund (S):
Det var synd att den borgerliga regeringen, där vi för övrigt hade gott samarbete med Anders Borg, i långtidsbudgetsförhandlingarna inte drev möjligheten att ändra på strukturfondsstöden eller något sådant. Detta är ju ingen ny fråga. Det var synd att ni inte drev på när ni hade möjligheten. Nu föreligger budgeten och är fastlåst i sju år, är det väl.
Jag antar att Ulrika Karlsson har noterat att kommissionen har kommit med ett nytt förslag i går eller i förrgår om bötesbelopp om man inte tar emot flyktingar. Men jag skulle återigen vilja ta upp den principiella frågan, om man drivs av medmänsklighet.
Jag är inte övertygad om att det bästa sättet är att kunna köpa sig fri från att solidariskt ta emot flyktingar som är på flykt. Jag vet inte om det lönar sig att fortsätta diskussionen, för lagt kort ligger, med den långtidsbudget som vi har nu. Det går inte att kräva tillbaka strukturfondsstöd. Det går inte att kräva tillbaka det som är utbetalt eller ändra på det sättet.
Däremot är det viktigt att driva på detta framöver, och det var det jag tog upp i mitt anförande - att vi måste se över detta. Men jag tror inte att högt tonläge är det som gynnar saken bäst, om man verkligen vill se resultat och se till att människor som är på flykt får komma till en fristad. Och det måste ju vara det absolut viktigaste för oss.
Marie Granlund (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag är nöjd med att statsrådet säger att man verkligen kommer att följa frågan. Det gångna nyårsfirandet var väldigt bökigt på många olika ställen; jag skulle vilja säga att det nog var värre än någonsin.
I Borås, Gävle, Södertälje, Göteborg och min hemstad Malmö använde man raketer på ett helt felaktigt sätt - mot människor, mot bussar, mot blåljuspersonal, mot hus och så vidare. Detta är självklart inte okej.
Det var rena turen att inte någon människa omkom i den röra som rådde på många ställen. Om man tittar på den film som är inspelad på Möllevångstorget i Malmö tappar man andan över hur det kan gå till när människor använder raketer för att skjuta direkt mot andra människor. Det var som sagt rena turen att det inte blev värre än det var.
Jag vet att statsrådet och jag är överens om att polisen ska ägna sig åt det de ska ägna sig åt: framför allt att sätta åt buset och se till att minska brottsligheten. Därför är jag övertygad om att det är viktigt att på olika sätt försöka förebygga problemet med raketskjutande så att det som hände det här nyåret inte händer igen.
Det finns olika sätt att komma till rätta med detta, för det är en komplex fråga. Men jag tror att det är viktigt att man vet vad man har att rätta sig efter som medborgare. Statsrådet tar upp att man kan reglera detta i ordningsstadgan. Så har de flesta kommuner också gjort på olika sätt. Men det finns begränsningar.
När till exempel Växjö kommun ville totalförbjuda raketskjutande i kommunen fick man inte lov att göra det. Jag tror att det var förvaltningsrätten som sa att det innebär inskränkningar i individens frihet. Jag har i och för sig svårt att se att raketskjutande skulle ingå i någon form av mänskliga rättigheter, men i vilket fall som helst fick inte kommunen lov att göra detta.
I många andra kommuner, till exempel min hemkommun Malmö, vet man att det kommer att bli problem, och det har varit problem under många år. Där vill man på vissa ställen förbjuda raketer - alltså inte ett totalt förbud. Någonstans finns det ändå ett problem efter det gångna nyåret, och någonting måste göras.
En annan sak är försäljningen och att på olika sätt försöka att förhindra försäljning av de värsta raketerna. Nu har branschen gjort ett utspel eftersom man upplevde att den gångna nyårshelgen var så pass dramatisk och förfärlig. Branschen går nu ut med en mer restriktiv försäljning av raketer, och det välkomnar jag verkligen.
Återigen: Jag tror att det vore viktigt att kommunerna fick möjlighet att göra någonting åt detta där man vet att det kommer att bli problem.
Marie Granlund (S):
Jag tackar för svaret. Jag tror emellertid att händelserna är så allvarliga att någonting faktiskt måste göras. Det är riktigt att kommunerna kan reglera genom ordningsstadgan. Malmö har gjort det, men det finns vissa tidpunkter då det inte går att göra det. Jag är inte för ett totalförbud.
Däremot tror jag att det med den kännedom man har i en kommun om var problem kan uppstå vore rimligt att man också hade möjlighet att säga: Här är det inte okej att smälla raketer, för det är fara för människors liv. I dag har man inte möjlighet att säga på det viset, och det tycker jag är allvarligt.
Det är bara en tidsfråga innan någon människa omkommer om detta fortsätter nästa nyår, vid påsk eller någon annan gång. Det är viktigt att ta det på allvar, och det vet jag att statsrådet gör. Men jag skulle vilja att man ser över frågan och möjligheterna att stävja detta ännu mer och agera förebyggande så att kommunerna och medborgarna vet vad de har att rätta sig efter.
Polisen är hårt ansträngd, inte minst i min hemstad, och jag tycker att det är viktigt att polisen får ägna sig åt det de verkligen ska ägna sig åt. Om man på olika sätt kan förebygga och förhindra detta tror jag att mycket skulle vara vunnet. Jag skulle vilja be statsrådet att se över detta.
Nu är det så turligt att statsrådet kommer på besök till Malmö för att diskutera lag och ordning och annat. Då kommer självklart också denna fråga att lyftas, och då får vi möjlighet att diskutera den igen.
Marie Granlund (S):
Det råder en stor osäkerhet bland landets kommuner om vad man faktiskt kan göra. Till exempel har den kommun som jag kommer från reglerat att det vid vissa tidpunkter inte är tillåtet, men det går inte att säga att man vid ett visst ställe inte får lov att skjuta raketer. Det är ett problem.
Jag upplever också att det som hände under nyårshelgen är ett problem, och det måste lösas, för det här kommer antagligen att trappas upp. Då måste man nog, tror jag, titta över möjligheterna så att de som verkligen har kunskapen i en kommun om var det kan bli farligt och hända saker också har verktygen för att komma till rätta med det här.
Jag hälsar statsrådet mycket välkommen till Malmö den 13 februari, så får vi fortsätta den här diskussionen då.
Marie Granlund (S):
Situationen i Malmö är mycket besvärlig, och det är statsrådet väl medveten om. Jag måste nog ändå säga att efter rådande omständigheter har man på ett resolut sätt agerat från regeringens sida.
Polisen har styrt om resurser från centralt håll till Malmö och regionen har styrt om resurser från andra delar av regionen till Malmö. Vi skärper också lagstiftningen på en rad områden. Jag kan bara beklaga att den lagstiftningen inte är på plats, att den borgerliga regeringen inte gjorde någonting i den frågan.
Nu skärps lagstiftningen när det gäller innehav av vapen, till exempel handgranater som har varit ett stort problem i Malmö. Situationen är allvarlig, men regeringen och polisen har agerat resolut i frågan. Nu hoppas vi att vi verkligen får stopp på eländet.
Marie Granlund (S):
Situationen är som sagt bekymmersam i Malmö. Det krävs en rad olika åtgärder. Poliser är en åtgärd. Vi har fått ett resurstillskott och hoppas att det verkligen ska göra skillnad. Men det handlar, som statsrådet sa, också om förebyggande arbete. Det handlar om att satsa ännu mer på skolan, på fritidsgårdar och på att på olika sätt förebygga.
Det blir lite märkligt när Ann-Charlotte Hammar talar om det förebyggande arbetet. Hon är med i ett parti som kraftigt vill minska bidragen till kommunerna. Malmö skulle ha förlorat enormt mycket pengar med en moderatledd regering. Då hade man tvingats skära ned på skolan. Man hade tvingats skära ned på olika fritidsverksamheter. Man hade tvingats skära ned på förskolan. Och man hade tvingats skära ned på mängder av sociala aktiviteter.
Det hade verkligen inte gynnat Malmö. Vi måste nämligen hela tiden jobba med två saker. Det förebyggande arbetet är självklart det absolut viktigaste. Sedan måste det också finnas tillräckliga polisresurser. Så har blivit fallet nu också. Men en moderatledd regering hade som sagt varit en katastrof för Malmö.
Marie Granlund (S):
Min fråga är avsedd för statsrådet Ann Linde, och den handlar om brexit. På midsommaraftons morgon vaknade världen till ett folkomröstningsresultat som innebär att Storbritannien ska lämna EU. Det börjar närma sig nu; före mars ska man ha lämnat in en notifiering. Jag tycker ju att detta är väldigt tråkigt, men det är speciellt tråkigt för Sverige.
Vi kommer nämligen att mista en av våra bästa allierade i EU. Det är också väldigt många svenskar som jobbar i Storbritannien, och vi har mycket handel med Storbritannien. Eftersom man ändå måste titta framåt - lagt kort ligger ju - vill jag fråga statsrådet Linde hur regeringen förbereder sig för att fortsatt ha goda relationer med Storbritannien när landet lämnar EU.
Marie Granlund (S):
Jag får tacka för svaret. Det är självklart väldigt viktigt att det förbereds på bästa sätt, eftersom vi har så många förbindelser och relationer. Jag har sett att statsrådet har varit aktiv i frågan om livsmedelsmyndigheten: När den flyttar vore det väldigt bra om den kommer till Sverige. Jag skulle vilja att statsrådet utvecklar lite hur vi jobbar med den frågan. Sedan tycker jag att det finns en given plats i Sverige där den borde förläggas, men det kan vi återkomma till.
Marie Granlund (S):
I tidningarna har man kunnat läsa att Moderaterna, Kristdemokraterna, Sverigedemokraterna och inledningsvis också Liberalerna satt i ett halvår och diskuterade och förhandlade om att få fram ett budgetalternativ som skulle tas den här hösten.
Vad man kan konstatera är att man lyckades få ihop 20 miljarder av över 1 000 miljarder, alltså ungefär 0,2 procent av den totala budgeten. Det är som vanligt, likt tidigare, en servettskiss där man inte har tagit bort inkomsten från beskattning av storbankerna.
Glömde man bara det helt plötsligt, eller vad var det som hände, om nu den här skatten är så fruktansvärt förhatlig? Jag tycker att det är ganska rimligt och bra att utskottet har tagit initiativet att man ska kompensera kommunerna om det blir ökade kostnader beroende på Kommuninvest. Men det är ju inte samma sak som att man kan skippa hela förslaget om att storbankerna faktiskt ska vara med och betala sin andel.
De har fått stora skattesänkningar i och med bolagsskattesänkningen. Om det nu var så att man per definition måste övervältra allt på kunderna, för det förutsätter ju Niklas Wykman, undrar jag: Varför sänkte man då inte kostnaderna för bolånekunderna när man fick så stora skattesänkningar?
Min fråga till Niklas Wykman är: Varför är särbeskattning farlig när det gäller storbankerna men inte när man inför en funkisskatt, där funktionshindrade helt plötsligt ska betala mer i skatt än vad löntagarna gör?
Marie Granlund (S):
Vi kan konstatera att det inte blir något svar på varför man inte tog bort bolagsskatten från rambeslutet. Och varför hanterade man det totalt olika i utskottet? Moderaterna hanterade det på ett sätt, Kristdemokraterna på ett annat sätt och Sverigedemokraterna på ett tredje. Det känns inte speciellt trovärdigt inför framtiden.
När ni hade ett halvår på er att sätta er ned och komma fram till ett budgetalternativ blev det 20 miljarder av över 1 000 miljarder, 0,02 procent. Jag tycker att Niklas Wykman borde läsa vad remissinstanserna skriver, och då menar jag alla remissinstanser.
Konkurrensverket till exempel, som har att bevaka konkurrensen på bland annat banksidan, säger i sitt svar att det här kan leda till ökad konkurrens inom banksektorn. Och det är ju något av det absolut viktigaste för bolånekunderna.
Vi följer utvecklingen och ser hur det blir, och Niklas Wykman är väldigt välkommen att i vårpropositionen stödja förslag om mer pengar till kommunerna. Ni är själva med och inför en bankskatt; ni har ju inte tagit bort den.
Jag har fortfarande inte fått svar på frågan om varför det är funktionshindrade som ska betala högre skatt än en löntagare gör. Det är precis på samma sätt som det var tidigare - att en löntagare betalade mindre skatt än en pensionär.
Det tar väldigt lång tid att rätta till alla sådana här konstigheter, men Niklas Wykman kanske i alla fall kan svara på hur det är tänkt.
Caroline Helmersson Olsson (S):
När jag kom hit till riksdagen tyckte jag att åtta minuter var väldigt lång tid att spendera i en talarstol. Nu räcker det inte. Jag beklagar, Oskar Öholm, att jag inte kom fram och sade någonting som var bra, för jag delar uppfattningen att det finns saker som är bra i den här gymnasiereformen. Det sade vi också i debatten 2009 när vi behandlade själva propositionen. Mycket av det som finns i Gy 11 fanns också i Gy 07.
Grunden har hämtats därifrån, i alla fall vad jag kan se när jag läser bakåt i tiden om det här. Det är avhoppen, de här resultaten och andra saker som man har tänkt rätta till med det här. Inte minst pratade man om en kvalitativ lärlingsutbildning. Jag tycker inte alls att det var bättre förr. Det var tvärtom mycket sämre förr när vårdlinjen var två år.
Men man kom faktiskt fram till att man, om man lade till ett år, kunde få in det här med högskolebehörigheten. Många som gick på vårdlinjen ville ju bli sjuksköterskor, barnmorskor och ambulanssjukvårdare. Så det var inte alls bättre förr. Men nu är nu, och nu är det bekymmersamt, tycker jag, när ungdomarna inte väljer yrkesprogrammen. Som du sade själv vet vi inte hela sanningen än, utan det här är första valet. Det kan hända saker.
Jag hoppas verkligen att det kommer att hända saker fram till hösten. Men jag tyckte inte att Oskar Öholm i sitt anförande över huvud taget verkade vara orolig för det här. Därför undrar jag: Känner du inte någon oro inför framtiden när det gäller de här yrkesprogrammen?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Ja, det här med att Gy 07 inte var tillräckligt tydlig tror jag - jag var inte med då - lite grann kan bero på att vi använde en lite annan taktik än vad ni har använt i era utredningar. Vi försökte få dem parlamentariska och rakt över blockgränserna, så vi var överens. Det kanske blev otydligt - jag vet inte. Så kan det vara. Men ibland är det bra att komma fram till saker gemensamt över blockgränserna, så att det kan hålla över tid.
Då slipper nästa regering slänga den här gymnasiereformen i papperskorgen. Jag tror eller kan nästan lova att den inte kommer att göra det, men den kommer att rätta till en del saker. Så är det. Oskar pratar om konjunkturen.
Det var någon artikel i tidningen häromdagen om någon på en plåtslagarfirma som pratade om att han fick lov att anställa folk från Polen och andra länder eftersom det inte finns tillräckligt många utbildade plåtslagare. Han fick se till att de kunde språket och allt möjligt sådant.
Hur kan konjunkturen vara en orsak till att ungdomarna inte söker till exempel plåtslagarutbildning eller omvårdnadsutbildning? Det finns ingen lågkonjunktur i äldreomsorgen, som jag var inne på. Det är 35 ungdomar som har sökt till omvårdnadsprogrammet i Katrineholm. 15 av dem är fortfarande inte behöriga för att komma in. 22 av dem är dessutom kvinnor.
Jag har pratat lite grann förut om det här med kvinnor och män. Kan du utveckla konjunktureffekten på detta lite mer? Finns det några åtgärder som regeringen kan tänkas vidta för att rätta till detta med yrkesprogrammen till hösten?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Det var som vanligt intressant att lyssna på Oskar Öholms anförande. Jag kan försäkra Oskar Öholm att vi också ser verkligheten, men vi har kanske lite andra lösningar på problemen.
Anledningen till att jag begärde replik var att Oskar anförde att man har anpassat gymnasieskolan till verkligheten och att man lyssnar på eleverna.
Det ser ungefär likadant ut över hela landet, men eftersom jag vet att Oskar Öholm representerar Örebro har jag tagit reda på att det 2010 var ungefär 50-50 i valet mellan de yrkes- och studieförberedande programmen i Örebro. År 2012 är det endast 28 procent som har valt yrkesprogrammen.
Om ni lyssnar på eleverna: Vad tycker Oskar Öholm att eleverna säger med detta val?
Caroline Helmersson Olsson (S):
Jag tycker ända att jag ganska tydligt sade att det går att göra det. Det är bra om vi är öppna och ärliga och kommer överens. Det står jag för och det tycker jag verkligen. Naturligtvis påverkar den politiska debatten detta.
Men det är däremot inte helt klart hur detta ska gå till på alla program. Där finns det fortfarande en del saker kvar att göra. Men det återkommer jag till i en annan replik. Nu tänkte jag fortsätta på Örebrospåret. Oskar Öholm talade om att man ska lyssna på eleverna. Då undrar jag om han också lyssnar på vad branschen säger. Just i Örebro har bygg- och anläggningsbranschen skrivit till alla elever i årskurs 1 på byggprogrammet.
Man rekommenderar verkligen eleverna att begära utökad studiekurs. Man säger att det i byggbranschen är mycket vanligt att gå vidare från yrkesarbetare, till arbetsledare och till platschef. Många byter till och med bransch. Det är mycket vanligt just i denna bransch. Man skriver också att man tror på ett livslångt lärande. Det är mycket bra att man gör det.
Men tycker inte Oskar Öholm att det är viktigt att även lyssna på näringslivet som säger samma saker som vi, nämligen att det är mycket viktigt att få en grundläggande behörighet och i vissa fall även en särskild behörighet under sin gymnasietid?