Mats Green (M):
Låt mig börja med att yrka bifall till Moderaternas, Sverigedemokraternas och Kristdemokraternas gemensamma reservation, det vill säga reservation nummer 2. Fru talman! Det ärende vi nu ska behandla handlar om Arbetsförmedlingen och dess reformering, och gudarna ska veta att Arbetsförmedlingen behöver reformeras i grunden.
Men en reformering behöver vara genomtänkt, ordnad och ske gradvis för att lyckas. Den snabba och ogenomtänkta förändring av Arbetsförmedlingen som regeringen och januaripartierna försökte genomföra saknade helt plan och riskerade hela tiden att bli en experimentverkstad.
Det varnade vi för då, och nu när vi sitter med facit i hand kan vi tyvärr konstatera att detta får tjäna som stilstudie i hur en lyckad reformering aldrig ska gå till.
Det är ju en sak att vara efterklok, fru talman, men exakt detta varnade vi moderater för från första början - just för att vi är väldigt måna om en lyckad reformering av en djupt dysfunktionell myndighet, för Sveriges och för de arbetslösas skull.
År 2019 tvingade vi därför, tillsammans med riksdagens övriga partier, regeringen och Centerpartiet att överge planerna på att låta hela reformeringen hänga på lagen om valfrihetssystem.
Vi krävde även att januaripartiernas förändring av Arbetsförmedlingen skulle ske ordnat, genomtänkt och successivt - i synnerhet mot bakgrund av den i många stycken kaosartade och ogenomtänkta reformeringen där man exempelvis till att börja med varken såg eller ville ha någon egentlig roll eller samverkan med landets kommuner över huvud taget.
Det är bara ett av otaliga exempel där regeringen och Centerpartiet fick slänga in all jäst i degen i efterhand. Fru talman! Både utformningen av reformen och den oklara och förhastade tidsplanen var bakgrunden till att vi även tvingade regeringen att justera tidsplanen för att bland annat kunna kvalitetssäkra förändringarna.
Vi talar här om en av Sveriges största myndigheter. Det är en av de myndigheter som allmänheten har absolut lägst förtroende för och en som sedan länge betraktas som en av de minst attraktiva arbetsgivarna. När Riksrevisionen utvärderat Arbetsförmedlingens matchningsuppdrag mot arbetsmarknaden har kritiken varit förödande.
Annan befogad kritik handlar om att man diskriminerar utrikes födda kvinnor till förmån för utrikes födda män i fråga om etablering på arbetsmarknaden. Listan kan tyvärr göras lång, fru talman, men allvarligast är naturligtvis att man inte levererar gentemot de arbetssökande ur egentligen något perspektiv.
De av oss - i alla partier, ska jag säga, fru talman - som värderar fakta och evidens väntar fortfarande på ett sådant exempel. Allvarligast, fru talman, är kanske den kritik mot bakgrund av Sveriges rekordhöga långtidsarbetslöshet - vårt kanske största samhällsproblem - som IFAU, en av de myndigheter som är satta att granska Arbetsförmedlingen, riktar.
Den visar att två av tre långtidsarbetslösa saknar en aktivitet och att en av tre långtidsarbetslösa inte har haft en aktivitet på över ett år. Detta började dessutom redan innan pandemin, fru talman, så den får man sluta skylla på. Det är inte rimligt att de som står längst från arbetsmarknaden lämnas helt åt sitt öde.
Socialdemokraternas arbetsmarknadspolitik har lett till att långtidsarbetslösa hamnar i passivitet i stället för att mötas av effektiva, offensiva insatser.
Avslutningsvis, fru talman: Vi måste förhålla oss till verkligheten och realiteten i diskussionen om det förslag och den proposition som nu ligger på bordet. Då kommer jag osökt in på Centerpartiet.
Centerpartiet kan inte fortsätta låtsas inför väljarna som att det senaste året inte har skett, att januariavtalet inte har fallit eller att man inte ingår i samma rödgröna regeringsunderlag som Vänsterpartiet.
Man kan inte heller, om olyckan är framme och Vänsterpartiet, Centerpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna får majoritet i riksdagen, låtsas som att Centerpartiet inte tänker tala eller förhandla med Vänsterpartiet. Vänsterpartiet har stenhårt varit emot alla privatiseringar och alla delar av den reformering vi nu diskuterar.
Vad kommer att återstå av detta om olyckan som sagt är framme och de rödgröna, där Centerpartiet nu ingår, har flest mandat i riksdagen efter valet - när det är Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna mot Centerpartiet?
Kommer Centerpartiet att hålla sina löften om att inte förhandla med Vänsterpartiet i allmänhet och i synnerhet inte i fråga om Arbetsförmedlingen? Eller ska även detta bli ett i raden av Centerpartiets brutna, högtidligt givna löften?
I så fall är nämligen den proposition vi nu behandlar helt obsolet. Den är inte ens värd papperet den är tryckt på; det blir som att skriva i vatten. Det behöver Centerpartiet och Centerpartiets arbetsmarknadspolitiska talesperson svara väljare och aktörer på senare i den här debatten. Den saken tar vi då.
Jag skulle vilja avsluta med att önska talmannen en god och trevlig sommar, liksom mina utskottskollegor och övriga.