Tina Ehn (MP):
Vi debatterar kulturutskottets betänkande nr 5, Kultur och fritid för barn och unga . Jag skulle vilja säga en massa positiva saker, för det mår man bra av. Man mår också bra av att sprida positiva saker. Orden barn, unga, kultur och fritid är i kombination fyllda av positiva värden och framtid.
Men för att vara ärlig behöver vi också kritik, och jag tänkte börja där. Jag hade önskat att hela min motion om kultur, konst och estetik hade hamnat i en och samma debatt. Men eftersom vi i riksdagen behandlar utbildningspolitiken och kulturpolitiken var för sig blir det inte så. Det är trist, tycker jag.
Ännu mer trist och tragiskt är att vi har en alliansregering som driver utbildningspolitik med förändringar i en riktning som gör kultur och estetik mindre viktigt. Det tycker jag och Miljöpartiet inte är en framtidsinriktad väg att gå.
De yrkesförberedande programmen får ingen kurs i estetisk verksamhet. Det är inte modernt, och det är inte bra. För mig är det uppenbart att de estetiska ämnena har gjorts mindre viktiga. De estetiska utbildningarna på gymnasiet verkar inte gillas så mycket av Alliansen.
Åtminstone fanns det ett uttalande från Moderaterna under hösten om att minska de estetiska programmen, även om jag inte har sett några förslag om det. Varför är man rädd för att ungdomar får möjlighet att skapa, vara kreativa och kanske lära sig ett nytt sätt att bedöma och ifrågasätta? Min uppfattning är att många lärare inom de estetiska områdena upplever samma sak.
Om politiken gör kulturen mindre viktig blir den det till slut - jag har sagt det förut, och jag säger det igen. Vad får vi för samhälle då? Och vad får vi för medborgare då? Har ni tänkt på det, Alliansen? Förutom det att kultur ger unga människor många fler fönster till världen är jag övertygad om att den också ger fler nycklar till din egen förmåga och till dina möjligheter här i livet.
Men i politiska församlingar i dessa dagar behövs andra argument. De kan till exempel vara så här. I en EU-rapport som heter KEA talar man om kulturens ekonomiska roll och om hur den växer och om att den kulturella och kreativa sektorn omsätter mer pengar än både bilindustrin och it-industrin.
Det finns alltså verkligen motiv för att se på kulturens betydelse för alla på ett nytt sätt. Nu tänkte jag gå till reservationerna. De reservationer som Miljöpartiet har lyft upp i dagens betänkanden är fyra. En handlar om utvärdering av Skapande skola. Skapande skola tror jag kan ge och har gett mycket positivt.
Det kan vara en mycket bra del i kulturen för unga människor. Men den behöver också ifrågasättas - allt ska ju ifrågasättas, tycker jag. Skapande skola gäller nu från förskolan till årskurs 9. För det här året, 2013, finns det 169 miljoner kronor för Skapande skola.
Det är mycket pengar som man kan tycka att det har lagts på detta. Men de pengarna kommer skolan inte åt om man inte aktivt söker dem. För att få tillgång till Skapande skola-pengarna ska man göra en ansökan, och ansökningstiden är mellan den 17 december och den 6 februari. Men först ska man ha en handlingsplan, för en sådan ska vara med i ansökan.
Under läsåret 2010/11 har sammanlagt 280 000 elever fått ta del av Skapande skola i årskurserna 4-9, för det var det som gällde då. Som villkor för att få bidraget gäller att man efteråt redovisar hur det statliga stödet har använts.
Den redovisningen ska lämnas till Kulturrådet senast den 30 september. Om redovisningen är ofullständig eller kommer in för sent kan det bli så att bidraget måste återbetalas. Vi ser att det krävs en del byråkrati från skolans sida för att kunna åtnjuta det här stödet till skolan. Det tycker jag att vi bör vara medvetna om.
Jag tror visst att detta är välkommet på många skolor och kan bidra till många professionella upplevelser. Men jag tycker att det är oklart om Skapande skola leder till att skolan bättre når upp till de mål som har fastställs genom läroplanen. Vi vet inte heller vilka elever som får ta del av aktiviteter inom ramen för satsningen.
Den utvärdering som gjordes 2010 visar att det är mycket som behöver följas upp innan det går att säga om Skapande skola är en bra och gynnsam satsning eller inte. Det är också därför vi trycker på och säger att det är viktigt att man gör en fördjupad utvärdering. Jag är ganska övertygad om att den kommer. Detta handlar reservation 1 om, och jag yrkar bifall till den.
Nästa reservation gäller även den en önskan om en utredning, men den handlar om musik- och kulturskolan. Till skillnad från Skapande skola är det inte bidrag från staten som finansierar detta. Därmed är det ofta en fråga som faller bort från rikspolitiken. Den svenska musik- och kulturskolan erbjuder enormt många möjligheter för barn och ungdomar och på vissa ställen även för vuxna.
Genom den kan man lära sig att utvecklas inom framför allt musik och i viss mån teater och sång samt i ett fåtal fall dans och bild. Det är endast 5 procent av Sveriges skolor som har ett organiserat samarbete med musik- och kulturskolan. Det minskar möjligheterna att utnyttja kulturskolornas kompetens fullt i skolan. Inom musik- och kulturskolan finns det både möjligheter och begränsningar.
Möjligheterna varierar för den elev som vill lära sig spela ett instrument beroende på vilken kommun man bor i, vilka resurser som finns, hur lång kö det är och vad man vill göra. Det är alltså inte självklart att alla barn och ungdomar får möjlighet att gå i en musik- och kulturskola, även om ambitionen är hög och entusiasmen är stor och engagemanget stort. I tio av landets kommuner finns det ingen musik- och kulturskola alls.
Flera kommuner har också skurit ned verksamheten kraftigt, infört högre avgifter och försämrat tillgången för eleverna. Vi vill i Miljöpartiets motion peka på vikten av att ge alla barn rätt att lära sig spela ett instrument, sjunga i kör eller utvecklas genom och med kultur.
Det skulle kunna ske genom att stärka musik- och kulturskolans roll och ge större möjligheter för alla elever att delta. Lärarförbundet har föreslagit att man gör musik- och kulturskolan till en egen skolform och ger alla elever chansen att delta. Andra förslag som har kommit fram i riksdagen är en särskild musik- eller kulturskolelag.
När kulturutskottet fick besök av organisationen SMOK, Sveriges Musik- och Kulturskoleråd, fick vi också höra om deras önskemål om en nationell strategi för musik- och kulturskolan. För oss i Miljöpartiet är det viktigt att stärka den här viktiga delen av framför allt unga människors möjlighet att utöva kultur. Därför vill vi att man utreder möjligheten att stärka musik- och kulturskolans roll runt om i landet.
Vi säger inte exakt hur, men vi tycker att det är otroligt viktigt. Det handlar reservationen om också. Här kan man jämföra. År 2006 deltog 380 000 barn i musik- och kulturskolans verksamhet, medan den helt saknades i elva kommuner. Terminsavgiften kan vara mellan 0 och 1 700 kronor.
Det är en av de största satsningar som görs på barn- och ungdomskultur i Sverige. Jag har också skrivit om slöjdfrågan. Den kan man tycka är lite udda. Men man kan titta på Ungdomsstyrelsens rapport där de har berättat om hur ungas kultur ser ut och vad de gör på fritiden i åldrarna 13-25 år med fokus på det egna skapandet.
Den visar att de populäraste uttrycksformer som finns - som mellan 30 och 45 procent av de unga ägnar sig åt - i fallande skala är slöjd och hantverk, bildskapande, musicerande och skrivande. Därefter följer dans och teater. Det finns ett stort intresse från barns och ungas sida att fysiskt kunna delta i det skapandet genom slöjdverksamhet.
Ett exempel som jag nämner är Slöjdklubben, som har utvecklats från projektet Slöjdcirkus. Den är ett samarbete med forskningen och är en del i det som benämns estetiska lärprocesser, som vi alla har hört talas om och som vi ibland har svårt att fånga in vad det kan vara.
Slöjdklubbens verksamhet är ett resultat av ett tvåårigt projekt med slöjdcirkus för barn, där man åkte land och rike runt för att mötas mellan slöjd, musik, sång och lek. Slöjdcirkusen utsågs av regeringen till att under 2004-2006 inneha det nationella uppdraget inom området barnkultur i samverkan med forskning.
Man utforskade slöjden genom spännande material och verktyg. Man möter sambanden mellan slöjd, ekologi och natur. Slöjdklubbens pedagogiska idé var att vara tvärkulturell, med stort inslag av lek, lust och skapande, där barns nyfikenhet tas till vara. Det mångkulturella mötet mellan deltagarna är en del av pedagogiken. Slöjden är ju internationell. Det skriver vi om i reservation 6.
Den sista reservationen och motionen som jag tänkte nämna handlar om frizoner för unga hbtq-personer. Man skulle kunna säga att det är fråga om träffplatser att kunna vara sig själv på. Hbtq är en förkortning för homosexuella, bisexuella, transpersoner och queerpersoner.
Queerbegreppet kommer från feministisk teori där man beskriver det som ett kritiskt sätt att förhålla sig till norm. Detta är otroligt viktigt. Könsidentitet, könsuttryck och sexualitet är viktiga i våra liv. Därför är det extra viktigt att man får bestämma dessa saker själv, inte minst när man är ung.
Unga hbtq-personer måste ha rätt till frizoner där alla kan få vara sig själva. Det är inte minst viktigt med tanke på vad Ungdomsstyrelsen har skrivit i en rapport, nämligen att unga homosexuella, bisexuella, transpersoner samt personer som är osäkra på sin läggning eller könsidentitet har en sammantaget sämre hälsa i jämförelse med befolkningen i övrigt. Det handlar inte minst om psykisk hälsa.
Bland ungdomar mellan 16 och 29 år uppgav 11 procent av de homo- och bisexuella männen och 25 procent av kvinnorna att de någon gång försökt ta sitt liv. Bland unga transpersoner är siffran hela 27 procent. Detta är alarmerande siffror. Jag skulle kunna utveckla detta mer. Men reservation 9 är intressant eftersom den handlar just om mötesplatser runt om i hela landet.
Jag står naturligtvis bakom Miljöpartiets samtliga reservationer, men jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 4.