Roger Haddad (L):
Liberalerna har under många år uppmärksammat frågan om utanförskapsområden. Jag blir ytterst bekymrad när jag hör samordningsminister Ibrahim Baylan gå upp i talarstolen och tala om att stötta det civila samhället. Det är viktigt i sig, men vi pratar om områden där polisen inte kan köra in. Vi pratar om stenkastning. Vi pratar om handgranater mot polisbussarna.
Det räcker inte att tala om skolresultat och det civila samhället. För ett år sedan drabbades Göteborg av skjutningar, av grovt våld. Vi efterfrågade ökad polisiär närvaro och skärpta straff i vapenlagstiftningen, men det viftades bort av inrikesminister Anders Ygeman - som tyvärr uppenbarligen inte kunde vara med i dag.
Malmö har under flera månader, inte minst förra hösten, drabbats av systematiska handgranatsincidenter. I Sverige kan du få böter om du innehar handgranater. Vi vill klassa handgranater som vapen. Vi vill att man ska få fängelsestraff för innehav av handgranater. Polisen har redovisat de 53 mest utsatta områdena.
När vi ställer frågor till regeringens ansvariga ministrar talar de om de 14 särskilt utsatta områdena. Men de andra utsatta områdena, då? De påverkas också av kriminalitet och annan typ av skadegörelse. Dem säger regeringen ingenting om. Jag vill också lyfta fram de områden som inte finns med på den här listan, herr talman.
Dessa områden i Norrköping och på andra håll, som flera kollegor har besökt, får vi inte glömma bort. De behöver också skydd. De behöver också stöd. De behöver också polisiär närvaro. Ibrahim Baylan sa: Vi ska öka den polisiära närvaron.
Berätta då för mig, herr samordningsminister: Hur många områdespoliser finns det i dag, ett och ett halvt år efter att beslutet om en ny polisorganisation trädde i kraft? Det absolut viktigaste förebyggande, trygghetsskapande, tillitsskapande och relationsskapande är en lokalt närvarande polis i det lokala samhället, ute i stadsdelarna.
Det är de poliserna som ska träffa fritidsgårdarna. Det är de som ska träffa skolorna. Det är de som ska röra sig ute på torget. Men de finns ju inte. Det är därför svensk polis tvingas åka ut reaktivt. Det är därför det saknas tillit till och förtroende för rättsväsendet. Det är därför många tycker att det är okej att angripa de här bilarna, ambulansen eller polisbilen, och kasta sten eller handgranater. Det är det som regeringen uppenbarligen inte inser.
När kommer de här poliserna, herr statsråd? Och de här samtalen med blåljuspersonal - jag vill fortfarande veta vad de har resulterat i. Nu har de väl ändå pågått i några månader. Från Liberalernas sida vill vi angripa det här på olika sätt. Straffskärpningar har nämnts. Vi vill införa att kommunerna ska ha skyldighet att arbeta förebyggande. Det står i dag inte i kommunallagen.
Vi i Liberalernas arbetsgrupp har i dag också presenterat ett förslag att alla ärenden måste utredas. Vi vill sänka tröskeln för alla brott som enligt brottsbalken ger minst sex månaders fängelse. De ska utredas av polis även om förövaren är under 15 år. I dag går gränsen vid ett års fängelse.
Vi i Rättspolitiska arbetsgruppen har i dag föreslagit att en variant av ungdomstjänst införs för icke straffbara personer.
Det handlar inte om att sätta 13- och 14-åringar i fängelse, utan det handlar om att beordra, tvinga, socialtjänsten och kommunerna att ta ett mycket större aktivt initiativ och ansvar för att få bort de här 13- och 14-åringarna från de kriminella gängen, från narkotikaförsäljningen, från stenkastningen och in i aktiva och systematiska åtgärder.
Ingenting av detta hör jag i regeringspartiernas inlägg eller för den delen i Vänsterpartiets anförande. Vi har också sagt att konsekvenserna ska vara glasklara oavsett vilken ålder man har.
För de yngre vuxna i åldern 18-21 år föreslår vår arbetsgrupp att straffrabatten ska kunna sänkas eller helt tas bort efter återfall i brott, alltså det andra brottet. Det här, herr talman, är några av de förslag som vi lägger fram i dag på området lag och ordning. Vi kan prata arbetsmarknad.
Vi kan prata skolresultat. Vi kan prata civila samhället. Men det krävs mer. Jag är från Västerås, där vi har ett utsatt område som Socialdemokraterna har negligerat i tio år. Nej till kameraövervakning! Skriv inte till polisen och kräv en närpolis och ett lokalt poliskontor! Vad har hänt? Skadegörelse, utanförskap. Till slut hamnar det området lik förbannat - ursäkta uttrycket, herr talman - på listan över utsatta områden.
Det hade det inte behövt göra om kommunen och staten genom polisen hade tagit sitt ansvar. Det krävs väldigt många fler åtgärder än de som statsrådet har presenterat i dag. Jag hoppas att det kommer några, för än så länge har det inte kommit en enda nyhet.