Eric Westroth (SD):
I dag debatterar vi förslaget om förändringar av systemet med skattelättnader för kostnader man har för sina resor till och från arbetet. I det nuvarande systemet krävs för att man ska få göra avdrag för kostnader för bil att man sparar minst två timmar per arbetsdag jämfört med att åka med kollektivtrafik. Man måste dessutom ha minst fem kilometer till arbetet.
Uppfyller man dessa kriterier får man i sin deklaration göra ett avdrag med 18,50 per mil för det belopp som överstiger 11 000 kronor. Avdraget på 18,50 har varit detsamma sedan 2007 samtidigt som kostnaderna för att inneha och köra bil stigit varje år. Bara bensinpriset har sedan 2007 stigit med drygt 100 procent och dieselpriset med inte mindre än 140 procent.
Alltså har systemet för reseavdraget urholkats successivt över åren, och detta i kombination med sossepriserna på bensin och diesel har gjort att vi till och med har kunnat läsa om hur människor har sagt upp sig från sina arbeten för att det har blivit för dyrt att ta bilen till jobbet. Samtidigt som detta sker väljer nu regeringen att gå fram med ett förslag som försämrar möjligheterna för pendling med bil till och från arbetet ännu mer.
Det nya förslaget innebär, fru talman, att man i stället för att göra ett avdrag från sin inkomst och därmed betala en lägre skatt ska få en skattereduktion med 50 öre per kilometer för sina resor till och från arbetet, oavsett på vilket sätt man tar sig dit. Det finns dock ett antal förutsättningar som måste vara uppfyllda för att man ska få göra denna reduktion. Man måste ha minst 15 kilometer till jobbet om man inte bor i en kommun i anslutning till någon av våra tre storstäder Stockholm, Göteborg och Malmö.
Om man gör det krävs ett avstånd på minst 30 kilometer till jobbet. Skattereduktionen ges för den sträcka som överstiger dessa avstånd, upp till 80 kilometer enkel väg. Borta är kravet på att man måste spara minst två timmar per dag, liksom avdraget på 11 000 kronor.
Som orsaker för att ändra på systemet för reseavdrag anger regeringen att det fuskas för mycket samt att systemet skulle gynna bil framför kollektivtrafik, storstäder framför landsbygd och höginkomsttagare framför låginkomsttagare. Fru talman! Att det finns ett relevant system för att göra avdrag för kostnader för att ta sig till och från arbetet är en förutsättning för att man ska kunna bo på ett ställe utan kollektivtrafik och jobba på en annan ort.
År 2019, som vi väl kan låta vara det senaste normalåret innan pandemin slog till, var det cirka 900 000 svenskar som använde sig av reseavdraget för att få tillbaka en del av kostnaden för att köra bil till jobbet.
Vi ska samtidigt vara helt på det klara med att reseavdraget på intet sätt täcker kostnaden för att köra bil till jobbet utan endast mildrar effekten av att man inte bor på den ort där man jobbar och inte har möjlighet att åka med kollektivtrafik till jobbet.
Faktum är att en normalinkomsttagare som har en normal bensinbil med dagens system inte ens får tillbaka skatten på bränslet man förbrukat vid sina resor till och från arbetet. Fru talman! Regeringen räknar nu med att cirka 260 000 fler kommer att kunna ta del av det nya reseavdraget.
Eftersom systemet är avsett att även omfatta resor med kollektivtrafik, samtidigt som det ska vara offentligfinansiellt neutralt, är det främst bilpendlare utan möjlighet att åka med kollektivtrafik och med långa avstånd till jobbet som blir de stora förlorarna. Vi som bor på landsbygden brukar, när regeringen höjer bensinskatter och fordonsskatter, vilket primärt drabbar lands- och glesbygd, påpeka att alla minsann inte har kollektivtrafik runt hörnet.
Om alla hade haft tillgång till väl fungerande kollektivtrafik som hade kunnat användas för resor till och från arbetet hade vi nog inte behövt ett reseavdrag över huvud taget. Fru talman! Sverige är ett stort och glesbefolkat land. Hur gärna vi än vill kommer alla svenskar aldrig att kunna åka kollektivt till jobbet. Bilen är faktiskt i dag det i särklass vanligaste färdmedlet för svenskarna när det gäller att ta sig dit.
Men det är inte bara en stor del av arbetspendlarna som är beroende av bilen. Företagen är faktiskt beroende av att deras medarbetare kan ta sig från hemmet till jobbet och tillbaka. När företagen ska rekrytera nya medarbetare är såväl pendlingsavstånd som pendlingstid och pendlingskostnad allt större och mer avgörande faktorer för en arbetssökande som ska välja ett nytt jobb.
När man nu höjer kostnaden för pendling ännu mer med ett försämrat reseavdrag samtidigt som drivmedelspriserna blivit så höga kommer det att bli svårare för företag och näringsliv som kanske inte ligger i en centralort med väl utvecklad kollektivtrafik att hitta kompetenta medarbetare - det avstånd som en arbetstagare är villig att pendla kommer ju sannolikt att minska.
Dessutom är risken överhängande att samme arbetstagare väljer ett enklare jobb, som ligger närmare hemmet, än vad denne egentligen är kvalificerad för då löneskillnaden om man tar ett bättre betalt jobb längre bort kan komma att ätas upp av en högre pendlingskostnad. Fru talman! Förslaget har även fått svidande kritik av flera remissinstanser.
Många har påpekat hur illa anpassat förslaget är för lands- och glesbygd, och inte ens Skatteverket anser att förslaget leder till så stor förenkling jämfört med nuvarande regler. Kritiken har varit så massiv att regeringen sedan förslaget presenterades redan har gått ut och lovat förändringar. Men i stället för att vänta och presentera förslaget med de förändringar man säger sig vilja ha väljer man att lägga propositionen på riksdagens bord med de ursprungliga förutsättningarna.
Vi sverigedemokrater anser att det vore bättre att utveckla och förbättra det system vi har i dag, som har tjänat oss väl. Vi hade hellre sett att man med tanke på de höga drivmedelspriserna kraftigt justerat upp avdraget från de 18,50 som gäller i dag och som gällt sedan 2007 samtidigt som man gett Skatteverket förbättrade resurser att kontrollera avdragen i deklarationerna för att på så sätt stävja fusk. Fru talman!
Om man nu ska förändra systemet helt tycker vi att regeringen borde ha väntat med propositionen och lagt fram den med de rätta förutsättningarna i stället för att stressa fram ett förslag för vilket man redan aviserat förändringar. Därför yrkar vi avslag på propositionen och följaktligen bifall till vår reservation 1 i betänkandet.