KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mia Sydow Mölleby (V):
Jag glömde att trycka på instämmandeknappen nyss, men jag kan säga här att jag helt och hållet delar alla synpunkter som Ida Karkiainen framförde här i talarstolen. Tack för anförandet! Fru talman! Vi talar alltså om de motioner som skrevs i höstas under den allmänna motionstiden och som berör tryck- och yttrandefriheten samt massmediefrågor.
Som så ofta avslås alla motionsförslag av utskottet, och jag delar helt utskottets bedömning att alla motioner ska avslås. Men det betyder inte att förslagen i motionerna är dåliga eller oviktiga. Som vi har hört handlar flera motioner om att skyddet för journalister och medieredaktioner behöver förstärkas. Det tycker jag också, och det tycker nog alla partier här.
Men det pågår också en hel del arbete just för att stärka det skyddet. Att då skicka nya uppdrag till regeringen riskerar snarare att göra arbetet rörigt och mindre effektivt. Det är faktiskt bättre att regeringen får jobba på med de handlingsplaner, utredningar och insatser som pågår.
Att arbetet med att stoppa hot, våld och angrepp mot journalister och medieredaktioner fortsätter är väldigt viktigt om vi ska kunna ha ett öppet och fritt demokratiskt samtal. Tonen i den allmänna politiska debatten, också här i riksdagen, skruvas upp alltmer, tycker jag.
Förvrängningar av sanningar legitimerar de hat och hotdrev som lätt sätts igång på nätet. Politiskt förtroendevalda, framför allt kvinnor, hbtq-personer och personer med annan etnisk bakgrund än svensk, är särskilt utsatta för stormar på nätet med hot och hat.
Osanningar, förvrängningar och misstänkliggöranden av andra politiskt förtroendevalda i ett högt tonläge ökar helt enkelt hoten och hatstormarna. Det är ett stort hot mot den faktiska yttrandefriheten. Precis som Ida sa tidigare riskerar människor att bli tysta. Jag hör ibland saker här i kammaren som får mig att reagera.
I den tidigare debatten här var det en ledamot som jämförde ett förslag från regeringen med kinesisk vattentortyr. Det tycker jag är att dra det väl långt. Att ha den tonen är ett problem.
Vad ska de fria medierna använda det fria ordet till när den politiska debatten har tystats och likriktats, när den som tycker att det är rimligt att diskutera det stora problemet med mäns våld mot kvinnor, när den som vill lyfta fram problemet med diskriminering av hbtq-personer eller när den som försvarar flyktingars rättigheter utsätts för hat och hot, som dessutom ofta underblåses av partier här i kammaren?
När politiskt förtroendevalda tystnar på grund av hot och hat är det givetvis ett allvarligt hot mot demokratin. Det är absolut avgörande och riktigt att stärka skyddet för journalister och medieredaktioner, och det är bra att det pågår ett ordentligt arbete med det.
Men vi alla, också här i kammaren, har ett stort ansvar för tonen i den politiska debatten, och det ansvaret måste vi ta gemensamt.
Mia Sydow Mölleby (V):
Det är minst sagt en märklig och svår tid vi lever i. Många har mist nära och kära, sina normala sociala kontakter och sina inkomster. Många företag, till exempel inom besöksnäringen, har stora problem att överleva eftersom efterfrågan helt har upphört eller har minskat rejält. Andra, till exempel inom industrin, har problem därför att de inte får fram delar till sin produktion.
De har alltså en massa personal som inte har något att göra. Dessa företag har bland annat fått stöd för att kunna permittera anställda. Men för medierna ser problemen helt annorlunda ut. Drabbade företag inom till exempel besöksnäringen och industrin, som jag nämnde tidigare, som annars köper annonser i medierna har förstås helt och hållet slutat med det när de inte längre finns i funktion på normalt sätt.
En stor del av inkomsterna för medierna har därmed plötsligt försvunnit. Samtidigt är efterfrågan på nyheter på topp. Precis som vi har hört tidigare finns det just nu ett stort behov av fria och demokratiska medier. Efterfrågan är som sagt på topp. Ny information och nya saker att rapportera om kommer hela tiden. För att kunna möta dessa behov är medieföretagen förstås i stort behov av all sin personal.
För dem är det inte alls permitteringsstöd som behövs, utan för dem behövs stöd så att de kan fortsätta med sin viktiga och efterfrågade verksamhet trots att en stor del av den normala finansieringen har försvunnit. Därför behövs ett utökat stöd speciellt riktat till medierna. Det är bra att regeringen har lyssnat på alla som har påpekat att detta behov hos medierna är stort.
De tillfälliga ändringarna i presstödet är bra och behövliga, men de är inte tillräckliga. Regeringen har meddelat att det kommer ytterligare 500 miljoner i stöd till medierna förutom de 200 miljoner som kommer i vårbudgeten. Detta stöd kommer för att de ska kunna upprätthålla verksamheterna.
Jag förutsätter att detta stöd kommer snabbt och att Vänsterpartiet, som är ett av de partier som är med i uppgörelsen om presstödet, också kommer att vara med när det gäller den närmare utformningen av det stöd som nu ska tas fram. Därmed vill jag yrka bifall till utskottets förslag.
Mia Sydow Mölleby (V):
Titeln på det här betänkandet är inte särskilt förklarande, men det handlar alltså om att det ska fortsätta vara sekretess på vilka som har undertecknat europeiska medborgarinitiativ, som är ungefär som medborgarförslag fast på EU-nivå. För att sådana här initiativ ska tas vidare inom EU-systemet och utredas krävs att ett visst antal personer i ett visst antal länder skriver under.
Underskrifterna ska sedan kollas och godkännas av en myndighet, så att man vet att det är verkliga personer med förslagsrätt som har skrivit på. I Sverige är det Valmyndigheten som har den uppgiften. Vilka som har skrivit under är sekretessbelagt. Att vi nu ska fatta ett nytt beslut om att det ska vara sekretessbelagt också fortsättningsvis beror på att EU har antagit en ny förordning om medborgarinitiativet.
Men vi i Vänsterpartiet tycker fortfarande att det är helt rimligt att det ska vara offentligt vilka som lägger fram olika förslag i EU-systemet. Det är också rimligt att det ska gå att följa upp att myndigheterna som godkänner underskrifterna gör det på ett riktigt sätt, och då kan det inte vara hemligt vilka som har skrivit under. Det är inte sekretess för personer som undertecknar medborgarförslag i kommuner och regioner.
Vi har en ordning där det är självklart att det är offentligt vilka som företräder de partier som kommer med förslag till politiska förändringar. Det är offentligt vilka som har politiska uppdrag och som alltså kan komma med förslag. Man ska kunna se vilka som företräder olika uppfattningar, och Vänsterpartiet tycker att det är självklart att det ska vara så även i EU-systemet. Medborgarinitiativen ska vara enkla att skriva under, och de kan undertecknas digitalt.
De problem med dataintrång som finns är ytterligare ett skäl till att uppgifterna om vilka som undertecknar medborgarinitiativen ska vara offentliga. Det kan finnas goda skäl för olika intressen att driva fram medborgarinitiativ, och då måste det gå att kolla att de som står som undertecknare är rätt bedömda och att de verkligen har valt att vara det. Var och en av oss bör kunna se att ingen har använt våra namn som undertecknare av något som vi inte står för.
Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 2.
Mia Sydow Mölleby (V):
Precis som antyddes av Ida tycker jag att det känns lite udda och konstigt att stå här och tala om dessa motioner, som skrevs i höstas - i en helt annan tid och en helt annan verklighet. Men det är ändå viktigt att vi behandlar de förslag som har lagts fram; en ny normalitet kommer ju att komma när den här krisen är över. Det är viktigt att riksdagen fungerar trots att många inte kan resa hit och trots att många är isolerade.
Många deltar också i arbetet hemifrån, förstås - även om det bara är 55 ledamöter som voterar är vi många fler som deltar aktivt i arbetet från annan plats. I förra veckan yttrade sig konstitutionsutskottet till socialutskottet om de bemyndiganden som regeringen får i smittskyddslagen med anledning av det virus som orsakar covid-19.
Där uttalade ett enigt KU att det behövs en översyn av förutsättningarna för att vidta åtgärder i samband med nationella kriser. Vi kommer säkert också att behöva utvärdera hur riksdagen har hanterat situationen och titta på hur riksdagen ska utföra sina uppgifter vid nationella kriser i framtiden. Både regeringens och riksdagens uppgifter och möjligheter att agera i sådana situationer kommer att behöva diskuteras.
Men det är svåra frågor som kräver noggranna avvägningar. Därför är det inte heller något som ska hastas fram just nu när krisen pågår. Nu är det riksdagens arbetsformer utifrån de motioner som lades fram i höstas som vi hanterar just i dag. Detta är, som det har sagts tidigare, ett motionsbetänkande med lite blandad kompott.
Det gäller till exempel hur vi sitter här i salen, klimatkompensation för flygresor och eventuell ersättning för tjänsteresor med cykel. Alla motioner avstyrks. Vänsterpartiet har ingen reservation, men vi har ett särskilt yttrande. Det är flera motioner i betänkandet som har behandlats i förenklad form. Utskottet hänvisar till det som sas förra gången frågan var uppe för beslut.
Bland de motioner som behandlas på det sättet finns en motion från Vänsterpartiet som handlar om att vi tycker att riksdagsledamöternas arvoden bör sänkas och bindas till 100 procent av prisbasbeloppet. Riksdagsledamöternas arvoden har stigit kraftigt de senaste 20 åren. Dessutom har de skatteförändringar som gjorts inneburit att vi som riksdagsledamöter tjänar tusentals kronor extra per månad.
Det riskerar förstås att skapa en förtroendeklyfta mellan oss folkvalda och de människor vi är satta att representera. Vänsterpartiet tycker likadant om detta som vi gjorde förra året. Men eftersom motionen inte behandlas i sak i betänkandet har vi inte gjort någon ny reservation. Angående de övriga motionerna delar vi utskottets bedömning att de bör avslås.
Mia Sydow Mölleby (V):
Nästa år försvinner värnskatten, och det är framför allt rika män i Danderyd och Djursholm som blir de tydliga vinnarna på regeringens budget. De kan köpa sig ytterligare en SUV och glatt korka upp och skåla i champagnen. Samtidigt får vi hela tiden rapporter från kommun efter kommun om stora neddragningar. I äldreomsorgen dras det ned på personal. De gamla får tillbringa allt fler timmar ensamma. Avgifterna för maten höjs.
Möjligheterna till utevistelse dras in. Man har till och med diskuterat att sänka inomhustemperaturen på äldreboenden. Men det är inte bara äldreomsorgen som drabbas. Barnen och skolan drabbas också. I Nordmaling läggs den öppna förskolan ned. I Stockholm drabbas också förskolor. I Göteborg blir det färre specialpedagoger på gymnasiet, och på vissa håll dras läxhjälpen in helt och hållet.
På Tjörn, en kommun där elevantalet ökar, ska samtidigt 45 tjänster bort inom skolans område. Det här är några av väldigt många exempel. I våras stod statsministern här på frågestunden och pratade om att regeringen gör satsningar på välfärden - speciella satsningar på sjukvården och skolan och generella satsningar på kommunerna i stort. Men utvecklingen går ju åt helt fel håll.
Slopad värnskatt ger 6 miljarder mindre i statskassan. I fyra av fem kommuner görs nedskärningar i verksamheterna nästa år. Min fråga till statsministern är: När kommer de rejäla satsningarna på välfärden som statsministern pratade om på frågestunden i våras?
Mia Sydow Mölleby (V):
Det stämmer att jämlikheten ökade med budgetarna under den förra mandatperioden. Det stämmer också att 6 miljarder mindre i statskassan på grund av slopad värnskatt var med i det här alternativet och kanske i ett annat alternativ. Statsministern har pratat om att öka den generella välfärden.
Ändå är det 6 miljarder i minskade intäkter som värnar dem som har det mest och 5 miljarder i generella satsningar på välfärden. Det här drabbar även S-styrda kommuner. Ludvika kommun drar ned på äldreomsorgen. Där är det fråga om 12 miljoner på ett år. Det är mycket i en liten kommun. Ytterligare neddragningar blir det 2020.
En annan kommun där S styr är Hudiksvall, och där ska man minska med 60-70 miljoner de kommande åren. Fortfarande satsar man mer på de rika i Danderyd och Djursholm än på välfärden. När kommer satsningarna, statsministern?
Mia Sydow Mölleby (V):
När Erik Ottoson sa allt det där tänkte jag nästan stryka mig. Jag håller med om i princip allting, utom möjligen hur delar av det som sas absolut på slutet skulle kunna tolkas. Det här är faktiskt implementering av ett EU-direktiv där man, precis som Erik sa, inte gör mer än det som måste göras.
Hela konstitutionsutskottet var inför förhandlingarna om direktivsförändringen enigt om att direktivet, framför allt 30-procentsregleringen för europeiska produktioner, var dåligt. Samtliga partier i riksdagen höll med om Sveriges hållning.
Man kan önska att det också hade fått genomslag, det vill säga att vi inte skulle ha en 30-procentig kvot. Men det lyckades inte. Man kan också säga att vi då ska ta initiativ till en omförhandling. Det skulle man kunna göra med varje grej som man inte är särskilt nöjd med. Problemet är att en sådan förhandling kan ta två vägar.
Det finns ganska mycket som tyder på att vi nog inte skulle ha framgång utan att vi riskerar att få en ännu större kvot för europeisk produktion. Frågan är om det är där vi ska lägga energi och kraft vad gäller medieområdet i Europa. Jag och Vänsterpartiet tror inte det. Därför ställer vi oss bakom utskottets förslag i betänkandet.
Mia Sydow Mölleby (V):
Då är det alltså dags att ge sig i kast med ärendet KU6 Förskottsbetalning i vissa ärenden om utlämnande av allmän handling . Rätten att få ta del av allmänna handlingar är grundläggande i en demokrati. Det ger alla människor möjlighet till insyn i hur våra myndigheter fungerar och sköter sina uppgifter. En begäran om att få en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt.
Nu har vi ett betänkande som gäller propositionen om förskottsbetalning i vissa ärenden. Det har bland annat sin grund i ett betänkande från KU från 2015 där KU lade fram ett förslag till tillkännagivande för kammaren, som föll i god jord och röstades igenom av riksdagen.
Där yttrade sig KU så här: "Med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap.
16 § riksdagsordningen föreslår utskottet att riksdagen gör ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar att få ta del av allmänna handlingar."
Det var en ganska precis beskrivning av att det gäller i undantagsfall vid mycket frekventa och omfattande framställningar.
I betänkandet är det exemplifierat hur man ser på att det i vissa kommuner till exempel har förekommit en sådan enorm belastning från vissa som begär ut handlingar, ibland personer och ibland grupper, att det i princip har lamslagit delar av förvaltningen.
Utskottet var väldigt stramt i sitt uppdrag, kan man säga, men det som vi nu har fått är en proposition som behandlar ett annat problem. Möjligheten att ta ut en avgift för handlingar har nämligen alltid funnits, men nu har man kommit med ett förslag som handlar om att ta hand om problemet med uteblivna betalningar genom att kräva dem i förskott.
Det är inte riktigt samma sak, och det ger risk för andra effekter. Det sägs att det ska ske undantagsvis. Det får inte vara kopplat till särskilda individer, men det får heller inte vara generellt. Hur detta ska gå till är lite svårt att säga. Det får ske om det är en omfattande begäran.
Samtidigt ska det ske efter bedömning av person, men det får inte registreras vem som lämnar en begäran. Det är ganska oklart, uppfattar vi det som. Vi tycker att det tillkännagivande och det smala önskemål som riksdagen lämnat till regeringen i dessa frågor kräver att man tittar på frågan igen. Att begära betalning i förskott är något som måste ske undantagsvis, men risken är stor att det blir mer regel än undantag.
Problemet med detta är att det ökar risken för en lång hantering och att det drar ut på tiden att få ut begärda handlingar. Vi vill alltså att regeringen återkommer med ett förslag som mer motsvarar problemet, det vill säga snudd på okynneshantering.
Det finns väl beskrivet i det tillkännagivande som KU har givit. Därmed yrkar jag bifall till Vänsterpartiets reservation.
Mia Sydow Mölleby (V):
Nu debatterar vi alltså ett motionsbetänkande om tryck- och yttrandefrihet samt massmediefrågor. Ofta har ju KU helt eniga betänkanden, men när det gäller de här frågorna har vi olika uppfattningar i flera fall. Det finns 17 reservationer i betänkandet. Det är väldigt många viktiga olika frågor som berörs, och utgångspunkten är motioner från allmänna motionstiden. Det finns inte något förslag kopplat till en proposition från regeringen.
Av alla dessa frågor vill jag lyfta fram problemet med att artiklar och texter som innehåller hets mot folkgrupp kan ligga kvar på databaser på ett sätt som inte är rimligt och inte heller avsett av lagstiftaren. Tryck- och yttrandefriheten måste som tidigare sagts försvaras. Men den är och måste också vara reglerad.
I januari 2019 infördes regler i yttrandefrihetsgrundlagen om ansvarsbefrielse för äldre material i databaser. Om till exempel en dagstidning gör sina gamla artiklar tillgängliga på en webbplats ska inte den som är ansvarig utgivare i dag vara ansvarig för sådant som är gammalt. Det här gäller till exempel innehåll som utgör hets mot folkgrupp eller förtal.
Den ansvarige utgivaren får två veckor på sig att ta bort gammalt material och slipper då åtal. Tiden räknas från den dag Justitiekanslern eller målsäganden underrättar den ansvarige utgivaren om att det finns material som kan utgöra ett yttrandefrihetsbrott.
Redan när det här regelverket beslutades fanns det de som befarade att artiklar skulle kunna publiceras på webbplatser men med en utformning så att de skulle uppfattas som att det var gamla artiklar. På det sättet skulle den ansvariga utgivaren alltså få två veckor på sig att ta bort artikeln. Under tiden skulle materialet, som eventuellt är brottsligt, kunna ligga kvar på webbplatsen.
Beroende på när materialet uppmärksammas av Justitiekanslern eller målsäganden kan alltså artiklar som skulle kunna utgöra ett tryckfrihetsbrott finnas tillgängliga ganska länge utan att någon kan göras ansvarig för det. Efter att den här lagen har trätt i kraft har bland annat Stiftelsen Expo rapporterat om att Nordiska motståndsrörelsens tidigare ansvariga utgivare har sluppit straffansvar för flera fall av hets mot folkgrupp.
Det har också rapporterats om att utgivare av nazistiskt material har kunnat förlänga 14-dagarsperioden som gäller för att ta bort olagliga publiceringar genom att helt enkelt hålla sig undan delgivningen. En minsta åtgärd skulle i det här fallet kunna vara att det är ett krav för att få utgivningsbevis att den som är ansvarig utgivare är nåbar.
En ökad mängd artiklar på nätet som kan utgöra brott är inte avsikten med den här lagstiftningen. Vänsterpartiet anser därför att det bör göras en utvärdering av regelverket. Det har nu gått tre år sedan det infördes, och det finns all anledning att utvärdera effekterna. Därmed yrkar jag bifall till reservation nummer 5.
Mia Sydow Mölleby (V):
Skälet till att regeringen inte gick fram med förslaget om tystnadsplikt var att man såg svårigheter i hur det skulle säkerställas att den som gick med fick rätt information, hur röstmottagaren ska avgöra och sedan leverera informationen på ett bra sätt och hur detta sedan ska kunna följas upp.
Det var också sådant som bemöttes ganska mycket från remissinstanserna. Det är väldigt tydligt i propositionen varför man inte gick vidare med det, och det var också med hänvisning till de remissinstanser som har lämnat synpunkter. Kommittén hade flera förslag som regeringen inte har gått vidare med. Det handlar framför allt om att man har fått synpunkter i den fortsatta behandlingen.
KU brukar vara väldigt noga med att när det läggs en proposition ska det vara ordentligt berett. Utredning är en sak. Sedan går det vidare i remissrundor, och berörda instanser yttrar sig. Det här med tystnadsplikt har varit uppe tidigare, och då fanns det invändningar mot det. Vi hade det uppe i kommittén, och som du säger var den enig, men det har kommit fram synpunkter i remissrundan, och jag tycker att det är bra att regeringen lyssnar på remissrundorna.
Annars förstår jag inte vad vi ska ha dem till.
Mia Sydow Mölleby (V):
Jag misstänker att ledamoten Ottoson inte hörde vad jag sa. Jag har inte reserverat mig mot det här tillkännagivandet, utan jag tycker att det är viktigt att man tittar på frågan. Men då ska man också lyssna in vad funktionshindersrörelsen tycker. Vad tycker de särskilt berörda, och hur ser man på det? I en sådan utvärdering kan det också dyka upp synpunkter som man måste ta in i det fortsatta arbetet.
De kan beröra flera saker, men mitt ställningstagande gäller ett förtydligande om att man också måste prata med dem som det här gäller och inte utgå från att vi från början har tänkt rätt i en utredning. Vi har inte alla samma behov. Det är därför vi vill ha särskilda regler. Då måste man också förstås lyssna på dem som det berör.
Det är det jag säger i mitt särskilda yttrande, alltså att jag tycker att det är viktigt att den här utredningen görs som utskottet har sagt att man vill ha 2022 och att man efter det får återkomma med förslag för att förstärka röstmöjligheten och rösthemligheten för den som har behov av hjälp.
Det är också viktigt att den som har behov av hjälp kan få det av personer den litar på, att det sker på ett sätt som är vettigt för den det gäller och att det ser bra ut i sådana här granskningar som vi har haft i Sverige. Man kan ju tänka sig att det finns de som skulle kunna tycka att det är lite märkligt att vi i Sverige i så fall skulle införa att det ska vara en myndighetsperson med bakom skärmen. Det kanske man skulle kunna ha synpunkter på vid en valobservation.
Det gäller att väga flera delar mot varandra, och det finns flera olika problem i det här sammanhanget. Jag tycker att det är bra att det görs en utredning.
Kajsa Lunderquist (M):
Som jag redan har sagt gäller meddelarskyddet även för anställda i kommunala bolag och i stiftelser och föreningar som omfattas av reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess. Vad gäller det arbete som nu pågår inom Moderaterna är det, precis som jag nämnde, ingenting som jag vill föregripa i dagens debatt. Det stämmer att debatt förekommer inom Moderaterna.
Förslaget ska nu gå ut på remiss, och vi ska fatta beslut till hösten. Men det är ju inte Moderaternas interna politik som vi diskuterar här i dag, utan det handlar om de motioner som ligger framför oss. Den offentliga insynen försvinner inte på grund av att en kommun lägger ut verksamhet på entreprenad. Tvärtom bibehåller kommunen det yttersta ansvaret som huvudman.
I de avtal som man då sluter med entreprenörer och företag är det rimligt att man då skriver in ett meddelarskydd så att även dessa privata aktörer omfattas.
Kajsa Lunderquist (M):
Jag tycker att det är intressant när man lyfter argumentet att jurister har uttalat sig om att de här avtalen inte kommer att gå före företagshemligheter och liknande. Det är naturligtvis ingenting som vi kan stå och spekulera kring här i Sveriges riksdag. Något avgörande om hur det verkligen fungerar kommer ju inte förrän det finns ett avgörande i domstol.
Jag tycker även att det är intressant att Socialdemokraterna verkar lite splittrade i synen på yttrandefrihet. Man vill gärna utöka meddelarskyddet inom den privata vården samtidigt som man gärna vill förbjuda och begränsa twittrande och liknande för riksdagsledamöter. Vän av ordning kan undra hur det går ihop.