KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Pehrson (L):
Svaret är ja. Jag är beredd att börja extremt tidigt. Redan i dag agerar socialtjänsten tidigt. Man tvångsomhändertar ju barn på bb. Det förekommer faktiskt. Det är otroligt tragiskt. Man gör det när man ser att föräldrarna är totalt av banan. Det är klart att vi ska agera tidigt. Jag vill understryka att det är farligt om man utpekar människor som har det ekonomiskt svårt av olika skäl och säger att deras barn kommer att bli kriminella. Det finns ingen sådan koppling.
Föräldraansvar har att göra med vad man själv gör av situationen. Det är inte direkt kopplat till vilken deklarationsinkomst man har, utan det handlar om vilket socialt kapital man har och vilken förmåga man har att ta ansvar oavsett om man tjänar mycket eller lite pengar.
Jag tycker att vi ska vara noga med att understryka det i riksdagen, för annars säger man att de som ser till att deras barn får möjlighet att gå i skolan och kämpar och sliter jättehårt - både du och jag skulle önska att de hade gått ännu längre i skolan och fått ännu mer betalt - och gör ett fantastiskt jobb med sina barn inte tar sitt ansvar. En huvuddel av människorna i Sverige ser faktiskt till att deras barn klarar sig. Man får inte glömma bort detta. Det är föräldrarna som har ansvaret.
Vi kan åka ut på en liten sexualupplysningsresa, du och jag, och tala om för människor att man har ansvar för sina barn. Det går lätt att skaffa barn, men man har ansvar för dem, och det upphör inte förrän den dag barnen fyller 18 år. En del föräldrar, vill jag understryka, verkar inte klara av det riktigt av olika skäl, till exempel knark och missbruk. När det gäller det här med ekonomi vill jag bara säga att kommunerna aldrig har haft så mycket pengar som nu. De har stora överskott just nu i Sverige. Det ser olika ut. I Laxå - det har vi hört talas om här i kammaren - är det dåligt med pengar, och andra kommuner har överskott.
Kommunsektorn som helhet har rätt stora överskott. Sedan är det det här med resurser, herr talman. Jag pratar med företrädare för SKL just nu. Vänsterpartiet var med och drev igenom, och vi hängde väl på allihop med tanke på majoritetsförhållandena, att vi ska ha bemanningskrav i äldreomsorgen. Nu kommer SKL med prislappen. Vet ni vad det kostar? 50 miljarder. Vi blåste iväg 50 miljarder genom att säga att vi ska ha en viss bemanningsnivå på alla äldreboenden i hela Sverige inklusive varenda kommun i Lena Olssons län.
Det är en massa pengar som vi skulle ha kunnat använda till att satsa på de unga, men det är klart att är man med i Vänsterpartiet kan man önska allt.
Johan Pehrson (L):
Som en kollega till mig teaterviskade i bänken är det otroligt mycket debatt om ett ämne som det tydligen råder bred politisk enighet om här. Men detta förhindrar inte heller Folkpartiet att gå upp i talarstolen och ge några synpunkter på verksamheten och hur vi får en mer effektiv polis. Herr talman! Det här handlar om hur vi får en mer effektiv polis, en mer effektiv polisorganisation och mer trygghet och minskad brottslighet.
Man ska se detta betänkande om att vi ger mer befogenheter till duktiga civilanställda - ofta specialister i syfte att öka tryggheten, inte minst på våra vägar - vid sidan av andra åtgärder vi nyligen beslutat i riksdagen.
Till exempel har vi låtit åklagarna flytta över lite av sin beslutsbefogenhet till svensk polis, bland annat vad gäller åtgärder i ungdomsmål, för att få ett mer effektivt fungerande rättsväsen och rättskedja.
Med resurser på plats och snart även en mer effektiv organisation på plats får vi förutsättningar för en bättre fungerande svensk polis. Det dyker upp en massa andra ämnen i betänkandet som är svåra att låta bli att kommentera. Viktigt är självklart ledarskapet, verktygslådan och straffsatserna i övrigt som talar om hur polisen ska prioritera sitt arbete.
Regeringen kan skriva hur många regleringsbrev som helst, och riksdagen kan bestämma vad den vill. Polisen är dock skyldig att titta på vilka straffsatser som finns för att se vilka brottstyper som ska prioriteras. Här finns mer att göra från denna kammare, och det återkommer vi till. Jag är glad att höra att både Vänsterpartiet och Miljöpartiet hyllar fler experter i svensk polis.
Det har inte varit självklart eftersom det finns ett visst motstånd mot detta från polisfackligt håll. Jag håller nästan med polisens fackförbund om allt, men just här har vi haft en konfliktlinje eftersom det finns en övertro på att man ska vara polisutbildad. Det är en av Sveriges mest populära utbildningar, men den är tydligen undermålig enligt den nytillträdda regeringen och måste göras om.
Men den är som sagt väldigt populär, så den kan ju inte vara så dålig. Facket vill gärna att man ska ha en polisutbildning. Jag förstår det, för det ligger i deras intresse. Men ska vi ha experter på it-brott, på våld i nära relationer och på ekobrott krävs helt annan kompetens där vi snarare kan hänga på viss poliskompetens.
Det är detta vi öppnar för, och det är den vägen vi ska gå för att få den bästa mixen av personer som jobbar inom polisen. Därför är det glädjande att höra att också V och MP tar tydlig strid med polisfacket på detta område. Det är utmärkt. Herr talman! Det är inte så mycket mer att orda om.
Det är ett betänkande som tillsammans med andra vad gäller att flytta om befogenheterna i rättskedjan skapar en mer effektiv polis och förhoppningsvis minskar brottsligheten och ökar tryggheten. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Johan Pehrson (L):
Det enkla svaret är att vi prioriterar frågan om tidiga insatser genom att möjliggöra för helgavskiljning. Vi ser det som en ännu viktigare åtgärd. Som jag bedömer det är regeringen något mer negativt inställd till detta.
Åtminstone efter vad jag hört av regeringsföreträdare sedan mandatperiodens början har man varit mer öppen för att titta på och bereda ärendet om borttagandet av straffrabatter för myndiga personer. Men jag tror att man är mer negativt inställd till detta, så det är en balansgång.
Vi kommer att återkomma under temat straffrätt och redovisa var vi behöver skärpa straffen och i vilken del vi ska se över de rabatter som ges, oavsett om det gäller unga eller om det gäller väldigt omfattande mängdrabatter.
Johan Pehrson (L):
Adam Marttinen får nöja sig med det svar jag gav. Sedan ska man väl ärligt säga att bara för att man har möjlighet att i kammaren och i våra betänkanden, inte minst i justitieutskottet, vända uppochned på den regering som sitter bör man inte använda sig av varje sådant tillfälle bara för att det är möjligt.
Tydligare reaktioner på ungas brottslighet Jag tycker att vi från Alliansens sida ska driva regeringen framför oss; det är i alla fall Folkpartiets strategi. Det gör vi genom att vi ger och tar. Jag förstår den frustration som företrädare för Sverigedemokraterna kan känna över att de inte själva får bestämma allt och att inte alla så snart Sverigedemokraterna har en reservation hugger på den direkt. Det är nog bäst att Adam Marttinen vänjer sig vid det, för jag tror att det kommer fler sådana tillfällen.
Men jag utesluter inte att det kommer att finnas tillfällen när Alliansen lägger reservationer som Sverigedemokraterna väljer att stödja. Det är ett beslut som de själva fattar.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar statsrådet Ygeman för svaret. Frågan om en effektiv och lokalt närvarande svensk polis är central. Det är en central välfärdsfråga att vi har en fungerande svensk polis i hela vårt land. Det är korrekt noterat av statsrådet att vi nu har en ny organisation på plats. Den har vi jobbat med rätt så länge, och vi är ganska överens om hur den ska se ut.
Men jag vill påminna statsrådet om att sist socialdemokrater genomförde en stor omorganisation av svensk polis - den hette närpolisreformen - avvecklades den ungefär två och en halv vecka efter att den hade kommit på plats. Jag vill därför understryka att det är extremt viktigt att statsrådet Ygeman nu är närvarande och ser vad som händer.
Men man ändrar inte det här över en dag. En viktig fråga till statsrådet Ygeman är om han kan utveckla hur han ser på övergången av de personer som inte omedelbart har rätt plats även om de är så att säga mappade i systemet och finns någonstans i den nya organisationen. Nu måste verksamheten nämligen tryckas ut.
Det är en beställning som vi är överens om politiskt, men den måste också ske i verkligheten. Kan statsrådet utveckla ytterligare hur det ska gå till? Jag tycker också att en central fråga är hur löftena om den lokala polisen ska verkställas och följas upp. Jag tillhör dem som tycker att de samverkansavtal som den förra regeringen drev igenom och som vi fick på plats i stort sett överallt är bra.
Det borde vara uppenbart för varje polis att effektiv brottsbekämpning och trygghetsskapande bygger på samverkan mellan många kommunala och landstingskommunala aktörer. Jag behöver bara nämna socialtjänst, skola, missbrukarvård och lite ungdoms- och fritidsförvaltning och annat som handlar om att se till att brott inte begås. Här är polisen naturligtvis en central medspelare till andra offentliga intressenter.
Hur vill statsrådet Ygeman att det återkopplas till exempelvis lokala fullmäktige i Karlskoga, Degerfors, Ystad eller var vi vill? Kan statsrådet tänka sig att den lokala polischefen på något sätt återrapporterar till fullmäktige framöver?
Det handlar om att verkligen knyta ihop den beställning som finns, de önskningar man nu är ute och samlar in och de löften man lovar att försöka fullfölja gentemot medborgarna. Jag har alltså två frågor. Hur får vi tryck på att de viktiga byråkrater som nu har blivit överflödiga kommer ut i aktiv operativ tjänst och att de har en lokal ledning?
Och hur vill statsrådet Ygeman se till att vi får den lokala förankringen och den lokala uppföljningen, gärna via fullmäktige? Det är en central fråga för Sveriges medborgare och borde vara en central fråga för samtliga kommunfullmäktige runt om i Sverige.
Johan Pehrson (L):
Tack, statsrådet Ygeman! Det är bra att vi är överens om att det ändå krävs fokus. I vilken omfattning Anders Ygeman gör det själv eller om han använder sig av trollspöet och Dan Eliasson för detta får vi väl se, men vi är överens om att verksamheten ska ut nära i lokalsamhället. Vi är också överens om att det är bra med en utvärdering, för jag tror att vi ska hjälpa andra att dra ut verksamheten. Man ska känna det personliga ansvaret ute i lokalpolisområdena.
Vi behöver ju inte ha något amerikanskt New York-system här, men man kan ändå se till att det sker en uppföljning regelbundet. Vid de tillfällena kanske det också strömmar till lite medborgare på läktarna i fullmäktige för att lyssna. Det här intresserar människor, eftersom det är en central, social välfärdsfråga att tryggheten ska fortsätta öka och brottsligheten ska fortsätta minska. Det är den rätta beskrivningen av de senaste åtta åren - för att inte tala om ungdomsbrottsligheten.
Den har minskat rejält - snacka om framgångsrecept! Man kan säkert tänka sig att några sossar har bidragit till det också. Jag vill gärna väcka en fråga till statsrådet Ygeman om rekryteringen till polisen. Ni har ett stort intresse för Sveriges mest populära utbildning, det vill säga polisutbildningen - som ni säger är så dålig. Men det är konstigt att den är så populär, så det går inte ihop. Det jag oroar mig för är rekryteringen framöver.
Ute i lokalpolisområden är det på längre sikt viktigt att få tag på personer som har en stark lokal förankring. Teoretiskt kan vid antagningen till polisutbildningen samtliga 100, 500 eller 700 sökande vid varje antagningsomgång komma från Säffle. Det är verkligen inget fel på Säffle, men alla kan inte få jobb i Säffle. Jag lovar!
Om rekryteringen trycks ut på regionerna för att se till att det finns personer från både öst, väst, nord och syd, och några från min polisregion Bergslagen där jag själv hör hemma, kan vi garantera rekryteringen. Vi pratar om människor som förväntas - som jag och statsrådet Ygeman vill - jobba med svenskt polisarbete i yttre tjänst.
Det är ett problem i dag när många duktiga människor kommer från till exempel västkusten och hamnar på östkusten norröver, och vice versa, och när de är färdiga med sina första år är de snabba med att lämna platsen. Då tappar organisationen ett par år när dessa poliser har lärt känna den plats de har verkat på.
Alla vet att när man är ny på jobbet är det inte alltid action direkt - om man inte sitter i riksdagen eller är statsråd förstås. Då händer saker på en gång! Det tar några år för en bra polis att bli en ännu bättre polis och att lära känna lokalsamhället och vad som gäller, inte minst om man som polis är intresserad av förebyggande arbete och inte bara att åka runt med blåljus.
Det vore kul att höra statsrådet Ygemans reflexioner över att stärka den lokala rekryteringen. Om det sker nu kan vi på några års sikt se en effekt i Sverige. Låt mig fortsätta på den trevliga linjen. Även om jag tror att Beatrice Ask gärna fortsätter att vara trevlig - hon är trevlig - är det här en utsträckt hand till statsrådet.
Johan Pehrson (L):
Jag håller självklart med statsrådet Ygeman om att svensk polis är fantastiskt välutbildad i dag. De brinner för uppgiften och gör ett jobb som uppenbart uppskattas bland medborgarna - utom möjligen av dem som blir gripna och senare lagförda. Men lokalt finns det saker vi kan förstärka.
Man måste vara proaktiv från Anders Ygemans sida, och senare här i själva lagstiftningen, för att förstärka möjligheten till samverkan och effektivt lokalt arbete. Låt mig ge ett exempel. Vi har de senaste åtta åren vidtagit en rad olika åtgärder för att förstärka insatserna så att de ska göras tidigare och tydligare när unga hamnar i brottslighet.
Det kan gälla förutsättningarna för att polisen ska utreda all grov och allvarlig brottslighet även om en person är mycket ung. Så var det inte tidigare. Det har vi genomfört, men det kom nyligen en rapport från Brå som visar att det fortfarande inte utreds i tillräcklig omfattning.
Anders Ygeman har också besökt en hel del av de områden, som även Beatrice Ask och jag såklart besöker, där det av olika skäl är väldigt tufft och där den polisiära närvaron är för låg. Personer som man talar med där är riktigt oroade för att den svenska rättsordningen har gått ut och en annan rättsordning har klivit in, och det är inte någon trevlig rättsordning. Då är det viktigt: Vad gör vi för att bryta detta tidigt? Det är ju mycket lättare att stoppa små olyckor än stora katastrofer.
Detta är ett område där statsrådet måste agera ganska snabbt för att se till att man från polisiärt håll utreder det än mer och till exempel kan sätta in sociala insatser.
Det kan fortfarande gälla sekretessregler, där det finns oklarheter trots sociala insatsgrupper, och huruvida polisen kan få information om drogförsäljning och droganvändning hos unga - en väg som vi vet sällan leder till någonting annat än brott, elände och misär. Aktion, tack!
Johan Pehrson (L):
Självklart, inrikesminister Anders Ygeman, är det det förebyggande arbetet som är viktigast. Det gäller att slå mot de miljöer i Sverige och utomlands som utgör träskmarker och skapar förutsättningar för unga människor, inte sällan män, att hamna med galenskapen som förebild.
För mig spelar det ingen roll om de åker till Ukraina och slåss tillsammans med högerextremister, om de slåss tillsammans med galna kristna som ska spränga abortkliniker i USA eller om de vill föra en islamistisk, vansinnig kamp som vi alla känner avsky emot. Det är inte ledstjärnan som är det viktiga. Vi diskuterar ofta grov organiserad kriminalitet som har mammon som enda ledstjärna när man bokstavligen går över lik.
Vi måste ändå ta upp resefrågan. Jag har inget färdigt förslag. Jag vill bara att man ska tänka på hur det ser ut. Världen är stor, och det är en mänsklig rättighet att resa vart man vill. Men nu handlar det om att man reser till de områden som är de största terroristcentrumen i världen. Det är inte precis Mallorca vi pratar om.
Det handlar om ställen dit väldigt få människor åker - inte ens statsråd åker dit, trots en enorm Säpouppbackning. Det handlar om områden som är baser för en mycket obehaglig verksamhet. Man får åka dit - det är min uppfattning - men då måste man kunna förklara på vems uppdrag man gör det och varför. Det är inte en orimlig tanke.
Det handlar ju om att vi måste kunna skydda oss mot vad dessa personer kan komma att göra. Jag vill att statsrådet reflekterar som när det gäller dagens kontaktförbud. Ett utvidgat kontaktförbud innebär att man som person i Sverige inte får besöka vissa områden just med tanke på vad man kan komma göra. Samhället anser att det finns en rätt att slippa risken för att det händer något galet, och här är det galenskap i kubik vi talar om.
Johan Pehrson (L):
Den handsken kan jag ta upp omedelbart. Det är väl klart att det är bara för Morgan Johansson att ringa. Om vi ser på de resurser som fanns för Sveriges kvinnojourer 2006 och de som fanns 2014 har de ökat dramatiskt. Det handlar om de stöd och anslag som har getts via staten, via den tidigare regeringen, inte i strid mot några viljor från Socialdemokraternas sida, vill jag understryka. Vi har alltså varit helt överens.
Ökningen har varit enorm, och det har varit viktigt och rätt ur alla perspektiv. Det handlar också om att kommunerna har fått ett skärpt ansvar att tillgodose att stödet är på plats. Fler proaktiva kommuner med olika politisk färg ser till att detta också ges den prioritet och omsorg som behövs i det kommunala budgetarbetet.
Man vet att det är en avgörande välfärdsfråga för utsatta människor. Jag nöjer mig med att konstatera att vi aldrig har haft ett mer omfattande stöd till Sveriges kvinnojourer än 2014, men det kan bli ännu bättre. Återkom gärna med förslag till Folkpartiet. Jag får återkomma i en skriftlig fråga om stalkning. Det är viktigt att vi belyser frågan och att den läggs på justitieministerns bord.
Jag till tacka justitieministern för svaret på min interpellation, inte minst med tanke på att det finns en risk att det här är vår sista interpellationsdebatt. Jag får se till att få iväg några skriftliga frågor i slutet av min riksdagskarriär. Tack för gott samarbete genom åren, justitieministern!
Johan Pehrson (L):
Frågan om den offentliga upphandlingen väcker stort engagemang. Det rör sig om gigantiska belopp, och det rör sig om våra skattepengar. Varhelst man besöker företag, organisationer eller myndigheter kan de vittna om komplikationerna, det upplevda krånglet och vikten av att vi hela tiden utvecklar vårt system när det gäller upphandling.
Här är den nationella strategin, med Upphandlingsmyndigheten i spetsen, väldigt viktig. De insatser som har gjorts har gjort att en hel del har blivit bättre, men fortfarande är till exempel överklagandeprocesser väldigt tidsödande, och de uppfattas som krångliga. Det kan vara till stort men för den som behöver göra en investering och som ägnar sig åt den upphandlingen.
När det gäller själva direktupphandlingen ska man säga att det inte är så att offentlig upphandling skyddar mot allt. Den skyddar mot förslösande av våra skattepengar. De pengar vi tar in i skatt ska inte gå till att göda någon enskild organisation eller något enskilt företag. Upphandlingen är till för att pressa priser så att vi får mest valuta för pengarna. Men vi vet att det finns mängder av kommuner och myndigheter som sitter med alla möjliga konstiga saker de har köpt på sig genom åren.
Den offentliga upphandlingen skyddar inte mot den direktupphandlingen. Där är det annat som krävs. Det kan handla om en ambitiös internrevision, transparenta processer i beslutsfattande och ett stort ansvarstagande hos de personer som till syvende och sist, i till exempel en kommun, fattar beslut om investeringar som ska göras.
Vi liberaler är glada över att så mycket bemöts och över att det finns ett ambitiöst program som är brett accepterat av riksdagens partier och av regeringen i det här fallet. Vi lyfter ändå återigen fram vikten av att sociala företag får extra uppmärksamhet. Frågan har varit uppe förut i utskottet.
För oss liberaler är det viktigt att de får större möjlighet att delta i offentliga upphandlingar med tanke på vad inte minst idéburna välfärdsföretag kan bidra med. Därför yrkar jag bifall till reservation 2, herr talman.
Johan Pehrson (L):
Kvaliteten i inläggen är väl varierande. Jag tyckte att det för Vänsterpartiets del drog iväg lite och handlade om allmänekonomisk politik. Synen på arvsrätten kom in som en del i rättspolitiken när vi ju skulle tala om justitieutskottets betänkande. Jag kände att jag var tvungen att markera, för det drog iväg.
Det finns en konstig syn på hur välstånd skapas. Välstånd ska tydligen skapas genom höga skatteintäkter. Det bästa man kan önska sig av en tomte - som naturligtvis inte finns - är att Vänsterpartiet någon gång inser att välstånd skapas genom företagsamhet och hårt arbete av medarbetare i dessa företag. Detta skapar tillväxt i Sverige, och det är så vi får ett välstånd att fördela.
Vänsterpartiet kan inte sitta här i kammaren och dela ut pengar som inte skapas någonstans. Det var utifrån en sådan önskan jag talade. Vad gäller innehållet i vårt förebyggande arbete talar jag ofta om skola, socialtjänst, innehåll i människors liv och kampen mot arbetslöshet. Detta är kanske de viktigaste breda saker som vi måste jobba med för att förebygga brottslighetens orsaker.
Johan Pehrson (L):
Med tanke på de där försonande dragen är man lite sugen på att bara sträcka ut handen, men det är väldigt svårt. Jag kan göra det för att Linda Westerlund Snecker är en väldigt trevlig person, men hennes analys är ändå förfärande. Jag kan som liberal älska höga skatteintäkter för att de ger mig resurser till att göra bra saker, till exempel satsa på fler poliser. Men det har absolut noll att göra med höga skattenivåer. Denna vanföreställning måste drivas ut, helst ur detta hus.
Det skulle underlätta tillvaron för alla oss. Vi kanske skulle åka på studieresa till Venezuela? Jag slår till med Nordkorea också. Vi har några fler - ska vi ta Kuba på en gång? Sedan åker vi en tur runt i västvärlden och ser vilken ekonomisk modell som har lyckats bäst med att skapa förutsättningar för välstånd och välfärd. Jag önskar Vänsterpartiet en god jul med många goda böcker. Jag ska skicka över några vid tillfälle.
Johan Pehrson (L):
Det är lite för tidigt att säga. Jag tycker att det är väldigt viktigt att vara tydlig så här före jul, när vi inte vet vad som händer efter den statsministeromröstning vi nyss hade. Sverige behöver ha en regering som håller och klarar de utmaningar vi står inför. Det målas upp en bild av en ganska tuff lågkonjunktur. Vi ser vad som kan hända i Europa och vad som kan hända vad gäller vår yttre säkerhet. Vi debatterar också utmaningar gällande vår inre säkerhet.
Vi behöver ha en stabil och hållbar regering. Sedan kan den formas på olika sätt. Det är ingen hemlighet, Adam Marttinen, att Liberalerna har fört samtal med Socialdemokraterna. Det är klart att socialdemokrater som lutar sig vänsterut eller stoppar huvudet i sanden inte är någonting vi har nytta av. Men jag tillhör dem som menar att Socialdemokraterna har bidragit till att utveckla vårt land.
Skulle de dras åt rätt håll vore det fantastiskt bra. Det vore tänkbart. Men det ska också vara möjligt. Det finns flera alternativ. Jag tillhör dock, som Adam Marttinen kanske har sett, dem som tror att det kan vara bra att man stöder Ulf Kristersson i en senare omröstning.
Johan Pehrson (L):
Få områden lämpar sig så bra för fokus på sakfrågor som vårt område, rättsområdet. Vad leder till bättre brottsförebyggande? Vad leder till bättre brottsbekämpning? Vad leder till ökad trygghet? Jag tittar på alla partiers förslag och kan konstatera: Här ser vi vilja, här ser vi kraft, här ser vi önskningar. Jag kan se att Sverigedemokraterna har satsat ännu mer än Liberalerna. Men jag kan också säga att jag bara tar ansvar för oss.
Jag tittar väldigt sällan på vad andra gör. Jag lyssnar dock på andra och tar till mig av det. Jag har redovisat varför vi tycker att det här området är viktigt. Det är av ren omtanke. Rättsstaten är vårt viktigaste värn. Detta handlar om det viktigaste värnet för den liberala rättsstaten. I andra stater, där man har skurit ned, har det gått åt pipan rätt snabbt. Därför är det skyddet för den liberala rättsstaten vi pratar om i dag.