KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Persson (L):
Fler och växande företag är grunden för vårt välstånd. Under de senaste åren har flera viktiga reformer genomförts i Sverige för att stärka konkurrenskraften, inte minst för svenska företagare. Det handlar om sänkt bolagsskatt, stora satsningar på forskning och utveckling, slopad revisionsplikt och lägre arbetsgivaravgifter för den som anställer unga.
Alla dessa reformer har skapat fler jobb och underlättat för de människor som valt att ta steget att bli företagare. Men samhället är inte färdigbyggt; det finns mer att göra. Det handlar om att underlätta för mindre, ofta nystartade företag att expandera. För att kunna göra det bör man inse att den typen av företag har olika förutsättningar och olika behov.
En del får sitt kapital via riskkapital, andra via börsen och en tredje genom att skapa ömsesidiga kontrakt med sina anställda. Det kan handla om företagare som erbjuder sina anställda en del av eventuella framtida vinster och expansion genom optioner i stället för lön. Här kan vi konstatera att dagens regelverk inte är tillräckligt modernt och utvecklat för att detta ska fungera på ett bra sätt.
En viktig del i att stärka företagsklimatet i Sverige handlar därför om att förbättra regelverket för den typen av personaloptioner. Om fler och växande företag är grunden för vårt välstånd handlar det också om att se till att de företag som redan finns i vårt land kan fortsätta existera, även i det fall där den som är företagare och har företag är på väg att gå i pension.
Runt om i Sverige finns många företag som nu har ett stort generationsskifte som väntar bakom dörren. Det är därför viktigt att kunna genomföra generationsskifte för att företaget ska kunna vara kvar och också för att möjliggöra för andra familjemedlemmar eller andra intressenter att ta över den typen av företag. Också här finns det mer att göra.
Också här finns det anledning för oss att se över hur vi kan förbättra reglerna och lagstiftningen så att den typen av generationsskiften i företag kan fungera bättre. Herr talman! Fler och växande företag är grunden för vårt välstånd. Det betyder att vi allmänt behöver se till att ha ett skattetryck som motiverar människor att investera, att ta ansvar och att utveckla företag.
I det läget är det viktigt att vi som politiker inte höjer skatter rent slentrianmässigt eller ökar beskattningen, vilket minskar drivkraften och därmed möjligheten att finansiera vår välfärd. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 1 i betänkandet.
Mats Persson (L):
Jag vill yrka bifall till den gemensamma alliansreservationen i utskottets betänkande om vikten av att regeringen framöver fortsatt har ett uppdrag att presentera, analysera och öppet visa effekterna på samhället av de förslag som man lägger fram. Jag ska inte bli långrandig, utan jag ska bara kort säga lite grann.
Vi lever i ett samhälle med en ökande tendens till välfärdspopulism och till ökade politiska krafter som vill lova saker till människor utan att man fullt kan finansiera det. Just för det är det viktigt att regeringen tydligt visar medborgarna vad effekterna blir av förslagen och att vi i demokratiska samtal i den politiska debatten kan föra en diskussion och granska de förslag som regeringen lägger fram.
Det handlar inte minst om möjligheten att utvärdera och granska den politik som regeringen för. Jag tror att vi är inne på en farlig väg om vi öppnar upp möjligheten ännu mer än vad vi redan har gjort. Med tanke på de populistiska strömningar som finns är det väldigt viktigt att vi har ett regelverk som ser till att budgetar går ihop och att vi kan ha en öppen och transparent diskussion om effekterna av olika politiska förslag. Fru talman!
Under Alliansens regeringstid togs det viktiga steg i en ny riktning genom inrättandet av Finanspolitiska rådet, som granskar regeringens budget och regeringens politik. Det finns också en rad andra instanser som har till uppgift att bidra till samhällsdebatten om de olika politiska förslagen.
Jag hoppas att det framöver kommer att bli ännu mer granskning och utvärdering av förslagen från de olika partierna i riksdagen. Då är det ett steg i helt fel riktning att man inte ens presenterar effekterna av de förslag som man lägger fram på ett öppet och tydligt sätt. Mot den bakgrunden vill jag yrka bifall till Alliansens förslag.
Mats Persson (L):
Det är trevligt att höra att finansmarknadsminister Per Bolund här i kammaren i dag är så pass öppen för ett omvärderande av beslutet, men jag är inte helt nöjd med svaret ändå. Initiativet att skapa ett program för finansmarknadsforskning togs i ljuset av den globala finansiella krisen 2008/09.
Ökad kunskap om hur banksystem och finansiella marknader påverkar den verkliga ekonomin, hur kriserna uppkommer, vilka följdeffekterna blir och hur hushållen påverkas är viktiga frågeställningar. När programmet initierades av alliansregeringen var det tydligt att horisonten var en tioårsperiod. Per Bolund säger att verksamheten inte har utvärderats.
Det är fel i sak eftersom Vinnova själv har utvärderat den verksamhet som finns i Stockholm, Göteborg och Lund och givit verksamheten gott betyg. På de lärosäten där denna forskning bedrivs har det funnits en inriktning att den ska fortsätta i flera år till.
I det läget kommer den rödgröna regeringen med ett drastiskt besked och beslut i budgetpropositionen som innebär att det för 2015 tas bort 10 miljoner kronor och att stödet dras bort helt från 2016, vilket i sak betyder en nedläggning av detta program.
Det argument som finansmarknadsministern anger om privat medfinansiering bygger på tanken att det i grunden finns en statlig grundforskning, en statlig finansiering. Det är grunden för att privata intressenter utöver det ska addera pengar till forskning.
Vi var många som blev överraskade av beslutet att så drastiskt och mitt under tioårsperioden dra undan pengarna. Nu sker en öppning i den meningen att Per Bolund säger att regeringen avser att konsekvensbeskriva detta.
Men det saknas fortfarande pengar för 2015, och inför 2016 är det i den budgetproposition som ligger på bordet aviserat att pengarna försvinner helt och hållet. Konsekvensbeskrivningen borde ni ha gjort för länge sedan. En normal beslutsfattare samlar först in ett underlag avseende om det är en bra eller dålig verksamhet och om verksamheten klarar sig med mindre pengar eller mer.
Men ni har direkt, utan att göra det, bestämt att dra undan pengarna och lägga ned verksamheten. Nu flaggar ni för att ni är beredda att konsekvensutreda detta, vilket jag välkomnar. Jag vill dock veta vad nästa steg är rent konkret. Avser regeringen att skjuta till pengar? Har vi att vänta en tilläggsbudget till våren där pengarna säkerställs långsiktigt?
Vad händer med pengarna för 2015? Det här var ett drastiskt, ogenomtänkt och oansvarigt beslut. Det är bra att regeringen flaggar för ett omtag, men jag vill ha ett förtydligande av vad som sker med pengarna för både 2015 och 2016 och av hur finansmarknadsministern långsiktigt ser på denna verksamhet.
Mats Persson (L):
Finansmarknadsministern! Ökad kunskap om de finansiella marknaderna är inte oviktigt, inte minst i Sverige eftersom vi är ett av de länder i Europa som har en banksektor som utgör en stor del av vår ekonomi. De fyra stora bankerna i Sverige är systemkritiska för hela det svenska finansiella systemet.
Hur de utvecklas och hur det finansiella systemet i Sverige och internationellt ser ut är viktigt för hela den svenska ekonomin. Det var mot den bakgrunden som alliansregeringen tog det speciella initiativet att långsiktigt titta på de här frågorna och att strategiskt satsa på ett särskilt program för dem med säte i Stockholm, Göteborg och Lund. Syftet var att öka kunskapen om frågorna. Vinnova har gjort en utvärdering - man kan kalla det en halvtidsrapport.
En av mina frågor till ministern är: Vad är det i Vinnovas utvärdering som regeringen inte är nöjd med, och vad är det man tror att man kommer att hitta i konsekvensanalysen som skiljer sig från Vinnova? En annan del handlar om att när ni nu mycket försiktigt öppnar upp för att titta på frågan kvarstår oron, Per Bolund. Vad händer med finansieringen 2015? Kommer det att ligga 10 miljoner kronor, eller kommer en tredjedel av verksamheten att behöva dras ned 2015?
Kommer man att leva i ovisshet om vad som händer till 2016? Min konkreta fråga till Per Bolund är: Avser ni att avsätta pengar till verksamheten för 2015 och även för 2016? Min andra fråga är: Vad är det i Vinnovas utvärdering som regeringen inte är nöjd med? Den har uppenbarligen inte varit tillräcklig ur ert perspektiv eftersom ni väljer att lägga ned verksamheten.
Mats Persson (L):
När man lyssnar på finansmarknadsministern kan man få intrycket att staten aldrig har gett långsiktigt stöd till forskning och att tioåriga stöd till forskning är något ovanligt. Men så är det inte.
Jag tror att finansministern och de flesta i kammaren är helt införstådda med att framgångsrik forskning bygger på att man har långsiktiga förutsättningar för att undersöka, vrida och vända på frågeställningar och framför allt har tid att analysera resultaten och på det sättet kan föra ut kunskapen i samhället som helhet. Det är inte minst viktigt när det handlar om frågor om hur den finansiella marknaden påverkar ekonomin som helhet.
Det rimliga i min värld när man går in i ett budgetarbete är att man för de förändringar som man avser att göra funderar över: Finns det verksamheter som är dåliga? Finns det verksamheter som är bra? Om man ska göra förändringar, vad blir då effekten om man lägger ned verksamheter som är bra? Då finns det en bra grund i den utvärdering som Vinnova har gjort. Det handlar om en verksamhet som håller hög kvalitet och som bidrar till forskning som är viktig för samhället.
Då säger Per Bolund att man nu, i detta skede, ska börja göra en konsekvensanalys av hur det blir om man drar undan pengarna. Vi kan redan nu se konsekvenser för forskning som bedrivs i Stockholm, Göteborg och Lund, som nu riskerar att läggas ned. Det är verksamhet som man har börjat bygga upp eftersom man har fått en signal från den ansvariga myndigheten att verksamheten håller hög kvalitet.
Vi kan alltså egentligen redan nu se konsekvenserna av en osäkerhet som en oansvarig rödgrön regering skapar i och med det här beslutet och i och med budgetpropositionen. Jag upprepar min fråga, eftersom jag inte har fått något svar på den frågan: Avser ni med tanke på detta att avsätta pengar för 2015 och 2016 till den här verksamheten, så att den kan fortsätta? Och varför gör man en konsekvensanalys först efter fattat beslut?
Borde man inte göra tvärtom?
Mats Persson (L):
Jag tackar socialförsäkringsministern för svaret. Det här är en viktig och angelägen fråga som rymmer hur människor ska kunna komma tillbaka till arbetsmarknaden efter att ha varit sjukskrivna. När man lyssnar på ministern kan man få intrycket att det finns en syn att aktiva insatser för att få tillbaka människor till arbetslivet är helt fel väg att gå. Historien lär oss någonting helt annat.
När vi hade den bortre parentesen förra gången innebar den tillsammans med den då förda politiken att utanförskapet ökade i början av 2000-talet. Människor hamnade i passiva sjukskrivningar och förtidspensionerades i onödan. Herr talman! Varje gång en människa går från sjukskrivning till arbete är det en vinst för samhället. Men det är framför allt en vinst för den enskilde som lämnar sjukskrivning för att kunna komma tillbaka till arbetsmarknaden.
Den har en arbetsplats att gå till, en roll att fylla och en egen inkomst. För att lyckas med det krävs det aktiva åtgärder, rehabiliteringsinsatser och att människor inte fastnar i passiva sjukskrivningar. Där har införandet av den bortre parentesen varit viktig. Varje gång en människa kan lämna en sjukskrivning för att få arbete - ministern var inne på att det i många fall inte är möjligt - är det en vinst både för samhället och för den enskilde.
Ministern säger i sitt svar i sitt svar att man vill göra sjukförsäkringen mer human. Vad är mer humant i att människor flyttas från en passiv sjukskrivning till en förtidspension helt i onödan? Vad är humant i att människor hamnar i passiva sjukskrivningar år efter år? Herr talman!
I dagsläget bedömer Försäkringskassan att kostnaderna för sjukskrivningar kommer att öka med 17 miljarder kronor fram till 2019. I det läget aviserar regeringen att den kommer att införa de regler som en gång i tiden bidrog till att sjukskrivningarna var på en ännu högre nivå än vad de är i dag. Det är för mig helt obegripligt. Jag vill upprepa min fråga.
På vilket sätt underlättas målet om högre sysselsättning - som jag hoppas och tror att regeringen egentligen vill ha - av att ta bort den bortre parentesen? På vilket sätt är det mer humant att återigen införa passiva sjukskrivningar?
Mats Persson (L):
Socialförsäkringsministern! Vad vill vi med det goda samhället? Det är egentligen den frågan vi diskuterar här i dag. När en människa blir sjukskriven vill åtminstone jag ha ett samhälle som finns där för den enskilde och ger tidiga aktiva insatser så att man får möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Så hade vi det inte i Sverige i början av 2000-talet, när 8 procent av befolkningen stod utanför arbetsmarknaden, i sjukskrivning eller förtidspension.
Vi hade ett system där människor var i passiv sjukskrivning och hamnade i förtidspension i onödan. Hur ser vi som politiker i dag till att vi inte bygger upp ett system som ger de dåliga effekter som vi hade i början av 2000-talet, när 8 procent av befolkningen stod utanför? I dag är det 4 procent, alltså en halvering. Dels handlar det om de aktiva och tidiga insatserna, dels om att ta lärdom av vad som fungerade i den förda politiken.
Det som fungerade var när samhällets insatser och samhällets instanser vid upprepade tillfällen frågade den enskilde: Har du arbetsförmåga? Har du möjlighet att arbetsträna och komma tillbaka in på arbetsmarknaden? Där har den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen varit viktig eftersom den ställt krav på myndigheterna att göra aktiva insatser och därmed möjliggöra för människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden.
För alla människor fungerar inte det, och det har ministern mycket riktigt framfört. Jag är den förste att medge att för alla människor fungerar det inte. För en del människor innebär ohälsan att man måste fortsätta i sjukskrivning, men för en hel del människor har det inneburit en möjlighet att komma tillbaka. Det är den möjligheten vi som politiker behöver slå vakt om. En viktig del i det är att se helheten. Det behövs tidiga insatser och möjlighet till arbetsträning för att komma tillbaka.
Men det handlar också om att inte föra samma politik som fördes en gång i tiden och som innebar att 8 procent av befolkningen hamnade i långvarigt utanförskap. Det gäller att lära av historien och göra rätt, inte att göra fel.
Mats Persson (L):
Det är fascinerande att finansministern oavsett vad jag säger försöker vända på det och ge bilden av att jag som folkpartist vaknar på morgonen och drömmer om att sänka skatten och att det är min enda politiska drivkraft. Tänk om det skulle vara så enkelt som det är i din värld, Magdalena Andersson! Så är det inte, naturligtvis.
Min kritik mot dig handlar om att du bygger din budget på en tro att du ska höja skatten och på det sättet få in pengar till den gemensamma välfärden. Jag, Konjunkturinstitutet och en rad andra professionella bedömare säger dock att du inte kommer att få in så mycket skattepengar som du tror när du höjer skatten för vanligt folk.
Om man har höga välfärdsambitioner är det nog klokt att lyssna på expertisen och fundera på om detta verkligen är rätt väg att gå, särskilt när det innebär en straffskatt på utbildning och att 72 000 personer går från att betala en normal skatt till att betala väldigt mycket i skatt på sin sista hundralapp och inte ens få behålla hälften av det de tjänar.
Min kritik mot dig är i allra högsta grad ideologisk, men den baserar sig i det här fallet lika mycket på att du inte kan räkna lika bra som du borde kunna. Om du hade lyssnat på de oberoende bedömare som finns hade du hört att de säger att den här budgeten innebär att antalet arbetade timmar blir mindre och att sysselsättningen påverkas, och därmed blir det inte tillräckligt mycket pengar till den gemensamma välfärden.
Du kan tro hur mycket du vill att jag drömmer om att sänka skatten, men det är inte det som är min politiska drivkraft. Den är att skapa fler jobb i samhället och att se till att vi kan utveckla välfärden. Jag tror att det är fel väg att gå att höja skatten för vanligt folk. Jag tror att det är en bättre väg att gå att se till att det lönar sig att arbeta och att utbilda sig. På det sättet kan vi få mer pengar till vår gemensamma välfärdskaka.
Mats Persson (L):
Min fråga riktar sig till finansminister Magdalena Andersson. Jobben är avgörande för att människor ska känna frihet och för att få pengar till vår välfärd. För en vecka sedan kritiserade Finanspolitiska rådet regeringen för att man inte visar vad effekterna av vårpropositionen betyder för jobben.
I stället räknade Finanspolitiska rådet självt ut vad effekterna för jobben blir och konstaterade att regeringens mål om Europas lägsta arbetslöshet inte kommer att nås. Från Folkpartiets sida tycker vi att det är oroväckande i sak. Vi anser också att målet innebär att det finns en risk att regeringen gömmer undan människor i statistiken och i olika typer av system. Vi har sett detta tidigare, inte minst under den tid då Göran Persson var statsminister.
Nyligen föreslog Arbetsförmedlingens generaldirektör att ett sätt för regeringen att nå sitt mål skulle vara att ändra i statistiken. Jag vänder mig mot det. Det är möjligt att siffertrixande gör att regeringen når sitt mål, men det hjälper inte de ungdomar som har problem. Instämmer finansministern i generaldirektörens förslag? Om inte, tar hon avstånd från förslaget?
Mats Persson (L):
Tack för svaret, finansministern! Frågan ställdes utifrån den reaktion som kom från arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Hon svävade på målet och signalerade att regeringen avser att trixa med statistiken för att nå målet. Jag tolkar och hoppas att finansministern tar avstånd från Ylva Johanssons uttalande och därmed säger att det är fråga om de faktiska förslagen.
Finanspolitiska rådet föreslår bland annat lägre ingångslöner och en ny, modernare arbetsrätt för att skapa fler jobb för ungdomar, vilket också är det Folkpartiet föreslår när vi talar om lärlingsanställningar med lägre ingångslöner för ungdomar. Det är bättre att ha ett jobb att gå till än att vara arbetslös och gå på socialbidrag. Står finansministern fast vid att hon tar avstånd från generaldirektörens förslag, och avser hon att lyssna på Finanspolitiska rådets rekommendation?
Mats Persson (L):
Det är naturligtvis så att det också i Socialdemokraternas budget finns investeringar och satsningar på välfärdens kärna. Vi möter dem från Liberalernas sida. Vi möter dem med till och med mer pengar än vad Socialdemokraterna gör. Om vi tar utbildningssidan vill vi ha en tioårig grundskola där vi tillför pengar. Vi vill införa en yrkesskola som skulle göra det möjligt för nyanlända att gå i yrkesutbildning och på det sättet komma in på den svenska arbetsmarknaden.
Vi tillför mer pengar till lärlingsanställningar och lärlingsutbildningar än vad regeringen gör. Vi gör på det sättet investeringar i utbildningssystemet som vi utifrån vår övertygelse tror är en bättre modell än den modell som regeringen tror på. Vi tror nämligen att det är bra att människor är ute på en arbetsplats, skaffar kontakter och på det sättet lär sig ett yrke. Vi tror att det är modellen för Sverige framåt. Vi gör ett annat vägval än vad ni gör. Men du kan inte säga att vi inte satsar och investerar pengar.
Det Socialdemokraterna gör är att ni lägger huvuddelen av era satsningar på ineffektiv politik. Ni satsar 6 miljarder i byggsubventioner, 5 miljarder i traineekontrakt och 90-dagarsgaranti som än så länge har gett tre personer en möjlighet att göra någonting annat. Det är ganska dyr politik per huvud.
Jag tror att det sätt vi bygger Sverige starkt, Niklas Karlsson, är att se till att människor känner en drivkraft att gå till jobbet, att människor vinner på att utbilda sig i stället för att inte utbilda sig och att vi ser till att verkligen investera i välfärdens kärna. Det gör inte ni, men det gör vi.
Mats Persson (L):
Det är fascinerande att lyssna på Niklas Karlsson. Vi som lyssnade på radioinslag och tv-intervjuer under valrörelsen kunde konstatera att Socialdemokraterna hade ett mantra: inte låna till skattesänkningar. Vad gör regeringen nu? Man lånar till ineffektiv subventionspolitik och klassisk socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik. I helgen öppnade finansministern upp för att vi inte längre ska ha stabila statsfinanser.
Den budget som ligger på kammarens bord innebär stora skattehöjningar och att man höjer utgifterna, det vill säga man ökar upplåningen och bygger inte stabila statsfinanser framåt. Det är helt fel väg att gå. Jag tror att det är extra viktigt i den situation vi befinner oss att vi håller i pengarna så att vi kan investera och se till att våra barn och barnbarn inte behöver betala senare.
Men det är precis så det blir med den politik ni för, och det är som sagt fel väg att gå.
Mats Persson (L):
Jag har väldigt svårt att se att vi kan nå en sådan överenskommelse. Daniel Sestrajcic har i den här talarstolen på ett väldigt tydligt sätt beskrivit ett samhälle som jag på alla fronter vill bekämpa. Det är ett samhälle som aldrig ser företagaren och aldrig ser att det är människor som skapar välståndet som du högt vill beskatta för att kunna omfördela, Daniel Sestrajcic. Jag tror inte att man kan se på människor och företag på det sättet.
När det gäller frågan om reseavdrag föreslår vi i vår motion att de bör förändras för att på ett bättre sätt fånga landsbygdens villkor och det faktum att det är där som man verkligen behöver ett reseavdrag för att fullt ut kunna ta del av arbetsmarknaden. På landsbygden handlar det väldigt ofta om att använda bilen. Illusionerna eller visionerna som du målade upp i ditt inlägg om att kunna åka kollektivtrafik på landsbygden tror jag tyvärr inte är realistiska.
Just därför är det väldigt viktigt att vi har ett attraktivt reseavdrag för människor på landsbygden. Det är vad vi föreslår i vår motion. Vi är två partier som har helt olika ideologiska utgångspunkter i vår syn på samhället. Det blir väldigt tydligt i den här debatten.