Jesper Skalberg Karlsson (M):
Tack, ministern, för det svaret! Jag skulle vilja börja den här interpellationsdebatten med att göra en liten utblick över de utmaningar som vi står inför på vägen mot ett fossilfritt samhälle. Sverige är förutom ett avlångt land också ett grönt föregångsland. Det säkerställs med skogen som grundpelare för den biobaserade ekonomin. Det är en industri som tar ansvar för att minska sina utsläpp.
Det handlar också om innovativa företag som exporterar klimatsmart teknik utomlands. Sverige är på fler sätt än ett en tummelplats för idéer om det nya samhälle och den nya värld som växer fram. Det är våra principer för skogsbruk som ger högst avkastning och störst miljönytta.
Det är de företag som startats i Sverige som i dag har femdubblat sin omsättning och skapar affärsmöjligheter världen över enbart med digitala produkter. Det är en ganska berömvärd utveckling. Därför är det inte så konstigt att Sverige är en så kallad decoupling economy, alltså en ekonomi där koldioxidutsläpp frikopplats från den ekonomiska tillväxten per capita.
Det här blev tydligt inte minst under Alliansens tid vid makten där en kostnadseffektiv miljö- och klimatpolitik gick hand i hand med tillväxt. Under vår tid vid makten 2006-2014 minskade utsläppen av växthusgaser med 19 procent. Samtidigt klarade vi den ekonomiska krisen bättre än alla jämförbara länder. Vad är då nästa steg? Låt oss titta på utmaningen att minska utsläppen från fossila bränslen.
Är det i industrin som de behöver minska? Ja, i någon mån måste faktiskt alla bidra. Men svensk exportintensiv industri ligger redan i framkant, oavsett om det gäller stål eller cement. Anläggningarna i Sverige håller väsentligt högre miljöstandard än sina motsvarigheter på den globala arenan. Det vore därför inte önskvärt att den produktionen flyttade utomlands. Är det i elproduktionen som vi behöver minska utsläppen?
Nja, det är egentligen bara på marginalen som vi använder fossila bränslen till elproduktion. Den förnybara elen ökar kraftigt, och dess volatilitet kompenseras ju av vattenkraften som är vår bästa reglerkraft. Lägg därtill att vi är ett land som är väl anpassat för kärnkraft. Vi är ekonomiskt, politiskt och geologiskt stabila.
Vi har långsiktiga spelregler för industri och ekonomi, och en stabil tektoniskt platta, vilket är ganska få förunnat. Kvar blir då transporterna. Här finns fortfarande ett jobb att göra för en reformkraftig regering. Jag tacksam över det som Anna Johansson lyfte fram i sitt interpellationssvar: att miljöbilspremien och supermiljöbilspremien förlängs. Det är en ändamålsenlig och effektiv reform från Alliansens tid vid makten.
Men det finns orosmoln. Utsläppen i Sverige ökar, bland annat från transportsektorn. Därför vore det naturligt att titta på personbilssatsningarna, där själva bulken av utsläppen finns. Här är bonus-malus den stora aviserade reformen, och jag vill fråga ministern Anna Johansson mer specifikt om just detta. Hur går det egentligen med bonus-malus? Regeringen har fått utredningen till sig men har inte återkommit till riksdagen.
Är bonus-malus-reformen prioriterad av regeringen, eller avvaktar man till nästa mandatperiod precis som man gör med många andra miljösatsningar?