Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Problemet med Hans Olssons interpellation och det han också framför från talarstolen är att han tenderar att blanda ihop en lång rad olika saker, och då blir slutsatserna också något märkliga. Han blandar ihop att strukturåtgärder och konjunkturpolitik, och det som kanske är allvarligast är att han blandar ihop en prognosperiod och en konjunkturcykel. Poängen med hur man hanterar statliga finanser är att de ska vara i balans över en konjunkturcykel.
Den rapport som han hänvisar till pratar om en prognosperiod, vilket är något helt annat. Över en konjunkturcykel, om man räknar in både högkonjunktur och lågkonjunktur, ska vi nå ett överskottsmål. Vi har - det är inte obekant för Hans Olsson - precis genomgått och är fortfarande kvar i en period av djup lågkonjunktur och den största svackan sedan 30-talet.
Det är klart att den utdragna lågkonjunkturen frestar på finanserna. Att man ska stimulera ekonomin i det läget tror jag egentligen att vi är överens om. I alla fall är Alliansen och Socialdemokraterna överens om de grundläggande principerna. I Socialdemokraternas budget föreslår ni inte ett annat läge, där staten skulle ha stora överskott även i tider av lågkonjunktur.
Det stämmer helt enkelt inte med fakta. Om man tittar på de offentliga finanserna ser man, Hans Olsson, att den offentliga bruttoskulden faktiskt har minskat med ungefär 3 procent sedan 2006 - så är det. Det håller inte att titta på ett enskilt år när man befinner sig i en lågkonjunktur, utan man måste titta över en längre period.
När vi ser att vi nu förhoppningsvis närmar oss ett bättre läge i ekonomin är det också helt rätt att börja parera genom att sakta men säkert se till att vi återgår till ett överskott och når överskottsmålet. Det är lite intressant att se på olika roller för staten och kommunerna. Det anförs att välfärdssektorn har fått stå tillbaka, att det har varit stora problem. Det är helt enkelt inte sant.
Statens roll är i första hand att säkerställa att vi har goda förutsättningar för att skapa jobb och tillväxt i Sverige, vilket staten också gör, bland annat genom jobbskatteavdraget. Du påstår att det har vaga sysselsättningseffekter, men internationell forskning och en lång rad utvärderingar visar på motsatsen. Det finns mycket tydliga jobbskapande effekter av jobbskatteavdraget. Statens roll är att skapa förutsättningar för jobb och tillväxt. Det ger också ökade skatteintäkter.
Då är det i första hand kommunsektorn - kommuner och landsting - som får ökade skatteintäkter, vilket också har skett. Vi kunde läsa i Dagens Samhälle för två tre veckor sedan om rekordintäkter till välfärden, där kommunsektorn har fått ökade skatteintäkter med 150, upp mot 160 miljarder kronor under alliansregeringen. Det är detta som är sanningen, Hans Olsson. Det staten gör stimulerar ekonomin.
Det ger mer resurser även till välfärden. Den fråga som kvarstår och som man ställer sig är hur Hans Olsson egentligen ser på sitt eget partis budgetalternativ. Ert problem i nuläget är att ni saknar drygt 11 miljarder. Man kan titta på den budgetmotion som ni lade fram i höstas. Ni har från årsskiftet accepterat det femte jobbskatteavdraget, och det innebär att det finns ett hål på 11 miljarder.
Då är frågan hur ni ska finansiera de satsningar som ni säger att ni vill göra, när pengarna inte finns.