Beatrice Ask (M):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag planerar att en proposition framläggs grundad på Internationella straffrättsutredningen under 2012 samt om jag avser att vidta några åtgärder för att undvika att det i framtiden uppkommer liknande situationer, där beredningstiden i Justitiedepartementet för mycket viktiga och brådskande lagförslag kan komma att uppgå till tio år.
Han har också frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att skingra de misstankar som framförts i en artikel i tidningen Fokus om att dröjsmålet delvis kan ha sin grund i en önskan att försvåra förundersökning och lagföring beträffande eventuellt ansvariga för folkrättsbrott hos Lundin Oil.
Slutligen har han även frågat om jag avser att ta initiativ till att en proposition läggs fram om kriminalisering av tortyr definierad i enlighet med FN:s konvention mot tortyr. Låt mig inleda med att säga att svensk straffrättslig lagstiftning redan i dag ger goda möjligheter att lagföra personer för krigsförbrytelser, i svensk rätt kallat folkrättsbrott, och folkmord.
Genom regeringens förslag till förändringar i fråga om preskription för en del allvarliga brott som trädde i kraft den 1 juli förra året och som bland annat innebär att preskriptionen avskaffades för grovt folkrättsbrott och folkmord, har möjligheterna ökat ytterligare.
Även om det i svensk rätt saknas ett särskilt straffstadgande för brott mot mänskligheten är sådana gärningar i allt väsentligt kriminaliserade genom de allmänna bestämmelserna i brottsbalken om bland annat mord, dråp, misshandel, våldtäkt och olaga frihetsberövande. Preskriptionstiden för mord och dråp har också slopats.
På samma sätt är gärningar som kan anses utgöra tortyr kriminaliserade i svensk rätt, bland annat genom misshandel inklusive synnerligen grov misshandel, olaga tvång med mera. Sverige uppfyller därmed kraven i FN:s tortyrkonvention. Svenska domstolar har också redan i dag möjlighet att döma över folkmord och folkrättsbrott, oavsett var dessa gärningar begåtts och av vem.
Detsamma gäller brott med minimistraff på fängelse i fyra år eller mer, som mord och synnerligen grov misshandel. Det finns alltså goda möjligheter att i Sverige lagföra krigsförbrytare och andra personer som begått allvarliga brott enligt den internationella rätten. Straffbestämmelserna kan emellertid göras tydligare och utformas så att de står i bättre överensstämmelse med den internationella rättens utveckling.
Det är riktigt att Internationella straffrättsutredningen 2002 lämnade ett betänkande med förslag till ny lag om internationella brott innehållande en samlad reglering av folkmord, krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten. Utredningen har också behandlat frågan om det ska införas ett särskilt straffstadgande för tortyr i svensk rätt och bedömt att så inte bör ske.
Sedan den borgerliga regeringen tillträdde har ett aktivt arbete inom Justitiedepartementet inletts. Tidigare låg detta i malpåse. En proposition är planerad att lämnas under 2012. Det är inte ovanligt att komplicerade och omfattande reformer, när förslagen analyseras i detalj, visar sig kräva mer tid än vad man inledningsvis kunde förvänta sig.
Vidare är departementets resurser inte obegränsade, och ibland måste svåra prioriteringar göras. Men det är regeringens och departementets strävan att alltid utifrån tillgängliga resurser genomföra reformer så snabbt som det är möjligt. Den ambitionen kommer givetvis gälla även i framtiden.
Beredningstiden för Internationella straffrättsutredningens förslag har naturligtvis inte haft något samband med en enskild förundersökning eller i övrigt med omständigheter i något enskilt ärende. Vad slutligen gäller frågan om införandet av ett nationellt, specifikt tortyrbrott definierat i enlighet med FN:s konvention mot tortyr, kommer utredningens bedömning i denna del att behandlas inom ramen för det arbete som pågår.
Regeringen kommer att ta ställning i frågan i propositionen.