KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magda Rasmusson (MP):
Jag får väl börja med att tacka för tipset. Det känns bra att Aron Modig värnar om att regeringen ska verka stark. Det finns alltid olika typer av beslut. Jag tror att oavsett vilken regering som hade suttit i dag hade det varit svårt för många partier.
Anledningen till att jag och många med mig i mitt parti och i flera andra partier anser att det är viktigt att markera att man inte står bakom denna politik och att man egentligen vill se något annat är att jag är rädd för att politiken annars kommer att bli permanent. Vi har ett politiskt landskap i dag där flera partier uttrycker att detta inte ens räcker, utan att man vill göra mer. Jag noterar bland annat att det var Aron Modigs statsministerkandidats första reaktion på detta.
Jag tror att folk i alla partier som inte vill att detta ska vara en lag som permanentas har ett jättestort ansvar att påminna oss om varför vi inte tycker att politiken i sig är bra, utan att den ska vara tillfällig i ett mycket akut och exceptionellt läge.
Magda Rasmusson (MP):
Jag tror att vi alla ska vara ärliga med att vi kommer att behöva göra ett rejält arbete här. Budgeten som lades fram den 21 september kom precis innan vi såg den dramatiska ökningen under hösten, och vi kommer att göra långt fler saker än det som vi har pratat om hittills. Jag är dock glad över att regeringen redan har gjort mycket. Det handlar till exempel om att vi nu äntligen får ett system där alla kommuner tar ansvar. Det tycker jag är mycket bra.
Det handlar om snabbspår som gör att nyanlända med kompetens som vi saknar på svensk arbetsmarknad kan gå in snabbare i arbete. Det handlar om utökad möjlighet för validering för legitimationsyrken. Det handlar också om saker som vi kom överens om med bland annat Kristdemokraterna för drygt en månad sedan, till exempel ett breddat RUT-avdrag, vilket jag tror är viktigt för nyanländas möjligheter och som också kan ses som en företagssatsning. Sedan har vi givetvis också paket när det gäller utbildning generellt.
Vi vet att många som kommer hit kanske faktiskt aldrig har suttit i en skolbänk tidigare. Det är inte helt lätt att lära sig ett nytt språk, speciellt inte om man är lite äldre. Här har nu regeringen sett till att man ska få lära sig svenska från dag ett, och pengar satsas också på sfi-utbildningen. Det är alltså mycket på gång, men jag tror att det kommer att behöva göras mycket mer. Jag ser också att regeringen har den verklighetsbilden, och jag är övertygad om att alla partier kommer att behöva föra fler samtal om detta.
Jag är mån om att det ska bli bra i slutändan.
Magda Rasmusson (MP):
Jag får börja med att instämma, för jag är också orolig över framtidsutvecklingen. Framför allt är jag kanske inte oroad på grund av Miljöpartiets agerande utan på grund av den politiska verklighet som vi lever i. Precis som jag påpekade för Aron Modig ser jag att vi har flera partier på högerkanten som tycker att det här inte räcker utan vill gå längre.
I det läget hade jag inte känt att det varit ansvarsfullt att backa undan från möjligheten att påverka. Även om jag är exakt lika orolig som Johanna över tystnade röster och över den risk som det alltid finns att man legitimerar förslag som man i grunden är starkt emot noterar jag att Centerpartiet i det här läget inte har sagt någonting om hur man skulle ha agerat om man skulle ha suttit i regering med till exempel Moderaterna. Vi har ett val som kommer snart.
Här kommer man att behöva välja en statsministerkandidat, och i dagsläget väljer Moderaterna att driva en linje där man helt vill stänga gränsen. Centerpartiet kommer givetvis också att ställas inför val. Mitt främsta budskap till Johanna Jönsson och alla andra som vill se en öppen och human politik framöver består av två delar. Jag tror att jag redan har nämnt båda.
Den första är att vi fortsätter vara så kreativa vi bara kan för att utöka mottagningskapaciteten så att den här lagen över huvud taget inte har någon chans att bli permanent. Den andra är att vi, precis som Johanna Jönsson dagligen gör - och jag tycker att du gör det väldigt bra - fortsätter att påminna oss om varför det här är fel. Jag tror att det kommer att vara viktigt att vi har starka röster som står upp för de här frågorna framöver.
Jag kan lova att jag kommer att vara en av dem. Jag välkomnar att också centerpartisterna står för en stark röst i den debatten.
Magda Rasmusson (MP):
Jag tror inte att Miljöpartiets agerande i det här läget är det som framför allt kommer att se till att vi klarar av den här situationen. Det handlar i stället om att öka kapaciteten i mottagandesystemet. Jag fortsätter nog ändå vidhålla att det inte går att bortse från den politiska verklighet vi lever i. Det är klart att man alltid kan välja att stå utanför. Man kan välja att säga nej, absolut.
Vi hade gjort det ifall vi hade trott att det skulle ha hjälpt flyktingar på väg till Europa just nu. Jag tror inte att det hade hjälpt. Jag kan ärligt erkänna att jag och mitt parti inte tror att det hade hjälpt. I så fall skulle det ha varit ett mycket lättare beslut. Jag tror att även Johanna Jönsson inser att det inte är så lätt som att vi, om vi bara säger nej, kommer att kunna stoppa något väldigt dåligt.
I det här läget behöver alla krafter som vill ha öppenhet, även framöver, fortsätta göra allt som står i vår makt för att riva upp den här tillfälliga lagen i Sverige så snart möjligt. Från vårt håll kommer det att vara i regeringsställning.
Magda Rasmusson (MP):
För precis en vecka sedan kom jag och mina kollegor i socialförsäkringsutskottet hem från en resa till Turkiet. Jag måste erkänna att jag blev ganska chockad av den utveckling som vi såg i landet. Jag visste inte att den var så pass allvarlig som den faktiskt är.
Augusti var den blodigaste månaden på 15 år, borgmästare i de östra delarna har arresterats, vi har sett att oppositionspartier har attackerats och så vidare.
Jag vill fråga utrikesminister Margot Wallström vad Sverige och den svenska regeringen kan göra för att se till att Turkiet inte blir ytterligare ett land, dessutom i en väldigt konfliktfylld region, där konflikten eskalerar och vi får ett nytt storskaligt krig.
Magda Rasmusson (MP):
En av utmaningarna som Turkiet står inför är den flyktingkris som inte minst det landet får uppleva. 2 miljoner syriska flyktingar befinner sig i landet tillsammans med några hundra tusen från andra länder. Bilden verkar vara att det finns risk att det här eskalerar ännu mer eftersom folk börjar känna att de ger upp i fråga om att det kommer att bli fred i Syrien och ännu fler grupper lämnar landet. Turkiet är då en väg in i Europa.
Någon berättade att alla båtmotorer i landet är slutsålda eftersom människor helt enkelt i desperation väljer att sätta sig i en farlig båt på väg över Medelhavet. Här driver Sveriges regering en linje som är tydlig, nämligen att vi måste öppna för fler lagliga vägar in i Europa. Men man får väl vara krass och säga att det inte väcker samma gehör hos andra EU-stater.
Vad ska Sverige göra för att få med sig fler länder på den här linjen så att vi kan få en säker situation för människor på flykt?
Magda Rasmusson (MP):
Jag har inte alls några problem med att se att också andra partier kan hitta på bra lösningar. Jag har till exempel läst Moderaternas rapport om migrations- och integrationspolitik. Jag tycker att det finns flera bra idéer där, som satsningar på bättre språkutbildning, samverkan med civilsamhället och så vidare. Det jag undrar är hur just etableringen ska bli bättre genom att människor blir mer otrygga.
Jag undrar vad som har hänt sedan Fredrik Reinfeldt sa det där om varför de permanenta uppehållstillstånden är så viktiga som gör att ni gör en annan bedömning i dag. Har ni några experter som till exempel backar upp påståendet om att konflikten i Syrien skulle ta slut i närtid? Varför ska Migrationsverket annars göra en ny bedömning om några år igen och kolla om man nu behöver ha rätt till permanenta uppehållstillstånd? Vi har ju redan problem med ökade handläggningstider.
Framför allt undrar jag just nu om de människor som väntar utanför våra konsulat och ambassader i till exempel Turkiet, där man i år väntas få in 20 000 ansökningar om familjeåterförening. Varför ska de, fruar och barn, som det ofta är, inte få komma till Sverige, och hur gör det etableringen bättre när de som befinner sig här i Sverige måste oroa sig för sina släktingar?
Jag hoppas att Moderaterna väljer att stå fast vid att vi ska visa människor att de är välkomna i det här landet och inte på olika sätt försöka minska invandringen och bedriva signalpolitik, vilket jag inte tror kommer att fungera. Tror man att tillfälliga uppehållstillstånd skulle vara en mirakelkur för att få jobb kan man titta på hur det har gått i flera av våra europeiska grannländer. Där använder man dessa system, men människor får ändå inte jobb. Det jag tror att vi behöver mer av är bättre svenskutbildning.
Där satsar också regeringen mycket riktigt på tidigare insatser. Vi behöver se till att Arbetsförmedlingen får de verktyg som behövs för att få fler människor i jobb och till exempel utveckla arbetet med snabbspår, som regeringen jobbar hårt för. Mycket åtgärder är på väg. Jag hoppas att de borgerliga partierna inte svänger i den här frågan.
Magda Rasmusson (MP):
Min fråga riktar sig till inrikesminister Anders Ygeman. Jag tror att vi är många som den senaste tiden har blivit både berörda och rörda av den öppenhet och solidaritet som väldigt många svenska medborgare har visat de många som kommer till vårt land just nu. Men vi måste också se att vi fortfarande har problem med rasistiska strukturer och diskriminering i vårt samhälle.
Tidigare i höstas rapporterades det om flera attacker mot asylboenden, till exempel bombplaceringar och brinnande kors. Detta är såklart väldigt viktigt för polisen, som är en myndighet som Ygeman ansvarar för, att komma åt. På 90-talet fördes det statistik specifikt över hur många attacker som skedde mot asylboenden.
Jag vet att man också kan göra det i Tyskland. Finns det från regeringen någon vilja att bättre kunna föra statistik så att vi kan arbeta bort problemet?
Magda Rasmusson (MP):
När det gäller den här typen av hatbrott handlar det till viss del om att bedöma ifall de har ökat eller minskat. Brå släppte nyligen en rapport som visade att antalet anmälningar hade ökat kraftigt, med ungefär 14 procent jämfört med tidigare perioder. Vad är inrikesministerns bedömning? Ökar de här brotten i antal, eller är det anmälningsviljan som har ökat? Hur jobbar polisen med att komma åt hatbrott?
Det är ju en prioritering från regeringens sida att polisen ska jobba tydligare med de här brotten, så att de människor som anmäler känner att det ger någonting, till exempel för de kvinnor som vi i dag vet attackeras därför att de bär slöja, blir bespottade för att de har en brytning och så vidare. Det är otroligt viktigt som ett demokratiskt och öppet land att vi ser till att alla människor känner sig delaktiga i vårt samhälle.
Magda Rasmusson (MP):
Min fråga går till statsrådet Gabriel Wikström. En debatt som har tagit mer och mer plats de senaste åren handlar om den psykiska ohälsan. Vi vet ju att den ökar i många grupper, bland annat hos unga tjejer, men också hbtq-personer mår allt sämre. En grupp som kanske inte riktigt har uppmärksammats i den grad som de förtjänar är de samer som bor i Sverige. Nu tilldelar regeringen ytterligare 280 miljoner för att komma åt den psykiska ohälsan.
Jag skulle vilja veta hur regeringen ser på just den psykiska ohälsan bland samer och vad man avser att göra när det gäller att komma åt den psykiska ohälsa som finns i den gruppen.
Magda Rasmusson (MP):
Jag tackar för det svaret, och jag hoppas att regeringen fortsätter att prioritera frågan. Den kommer att vara viktig för att Sverige ska leva upp till de principer vi vill att Sverige ska leva upp till när det gäller allas lika värde. Ett förslag som jag vet att flera samiska organisationer själva lyfter fram är att se över vården och tillgången till vård. Där lyfter de fram Norge som ett föregångsland. I Norge har inrättats ett speciellt kunskapscenter där man kan söka vård.
De som jobbar där har kompetens inom den samiska kulturen, i språket och i levnadssättet. Det ger en ökad trygghet att söka vård där. Jag skulle vilja höra hur statsrådet ser på möjligheten att göra samma i Sverige eftersom vi vet att flera landsting faktiskt remitterar samer som är bosatta i Sverige till Norge. Det känns märkligt.
En önskan skulle vara att det arbetet kan göras även i Sverige så att alla svenska medborgare får tillgång till en god vård och den respekt de förtjänar.
Roger Hedlund (SD):
En hel generation ungdomar står utan bostäder. Det är i dag en stor bostadsbrist, inte bara i vår huvudstad, inte bara i de stora städerna Malmö och Göteborg, utan det är bostadsbrist även i mindre städer. Och så ser det ut också i bruksorterna.
I min egen hemkommun Gävle är det långa köer, även till bostäder i tidigare mindre attraktiva områden. Det är i dag väldigt svårt att få en bostad.
Sverigedemokraterna ser positivt på de initiativ till utredningar som den tidigare regeringen lade fram - allt för att skapa snabbare byggprocesser, underlätta byggande och möjliggöra att vi i snabbare takt kan gå från att planera till att ha ett färdigbyggt hus.
Vi vet också att det kan skapa ekonomiska effekter som ger vinning för alla inblandade i byggprocessen. Fru talman! Sverigedemokraterna har också lyft fram att man kan införa nordiska byggkrav. Gemensamma byggstrukturer tillsammans flera länder skulle göra det möjligt att snabba upp processen, men också att skapa ekonomisk vinning.
Vi har också stött förslaget om en förändring av bullernivåerna för att skapa mer byggande. Vi har också pratat om skattefrihet vid uthyrning av privatbostäder. Men allt detta skapar egentligen ganska lite med tanke på den bostadsbrist som vi har i Sverige i dag.
Under större delen av 1990- och början av 2000-talet - med undantag för 1993 och 1994 - var bostadsbyggandet ganska jämnt gentemot befolkningsökningen. Även om problemet med bostäder var ett stort problem redan då låg vi ändå på helt andra nivåer Under de två senaste mandatperioderna har invandringsvolymen eskalerat.
Befolkningen i Sverige har ökat med 630 000 personer. Under samma period har man påbörjat byggande av 250 000 bostäder. Alla förstår att den här invandringspolitiken är helt orimlig i den bostadssituation som vi har i dag. Samtidigt kan man se att varje hushåll innehåller ungefär 2,2 personer.
De påbörjade byggnationerna kan långt ifrån täcka de behov som finns. Det är ett mycket allvarligt läge på bostadsmarknaden.
De ökade volymerna blir omöjligt att möta med dagens bostadspolitik, nu när vi står inför ett extraval som möjligtvis kommer att genomföras den 22 mars. Då är invandringspolitiken huvudfrågan så som för många andra politiska frågor i dag.
De reformer som vi genomför kan inte möta upp det ökade behovet av bostäder som är en följd av den invandringsvolym som Sverige ser ut att gå mot. Volymen är redan hög, och den kommer att öka ännu mer. Den bostadsbyggnadsnivå som vi har sett under de senaste två mandatperioderna har legat något över tidigare bostadsbyggandenivåer.
Men befolkningsökningen har varit enorm. Det går inte att fortsätta på det här viset. Fru talman! Jag vill yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer 1, 6 och 7.
Roger Hedlund (SD):
Johan Löfstrand ställer en rad intressanta frågor om den situation som vi har i dag. Sverigedemokraterna har varit med och fällt regeringen, säger han. Vårt huvudbudskap var att vi inte kan fortsätta att föra den invandringspolitik som Sverige har fört under tio års tid. Det handlar om att få till en förändring på ett så viktigt område som berör alla politiska områden i Sveriges riksdag.
Det berör alla kommuner och alla landsting. Det är viktigt att vi får till en förändring på det invandringspolitiska området. Det är huvudorsaken till att Sverigedemokraterna också fällde regeringen i budgetdebatten. Vi kan inte fortsätta med dagens höga volymer. Det finns ett skriande behov av bostäder.
Vi måste anpassa samhällets behov först, innan vi klarar av att ta emot personer i Sverige. Den bästa insatsen för att hjälpa människor är att hjälpa dem i deras närområde, att se till att det finns humana flyktingläger där människor kan få tak över huvudet, kan leva under humanitära förhållanden, få mat och mediciner. Sådant finns inte i dag.
Vi måste hjälpa människor i närområdena och deras grannländer att ta hand om all denna anstormning av flera miljoner flyktingar, till exempel när det gäller den senaste Syrienkrisen. Där kan vi inte slå oss för bröstet och tycka att vi gör någonting bra. Av den anledningen valde vi att fälla regeringen i budgetfrågan.
Alla dessa miljoner som ni tar fram i er budget på en rad olika politiska områden - inte bara i civilutskottets budgetramar - finns egentligen inte. Man menar att de finns, men Reinfeldt sade i valrörelsen att vi inte kommer att ha råd med några nya reformer, ja, då finns inte heller dessa pengar. Bara genom att rösta på Sverigedemokraternas budget hade pengarna funnits.
Roger Hedlund (SD):
Diskussionen leder onekligen många gånger långt från vårt utgiftsområde, men jag kan samtidigt förstå varför den gör det.
För alla de reformer som vi vill få igenom krävs pengar, och när man prioriterar andra områden - man prioriterar hög invandring före skapandet av reformutrymme i Sverige - ja, då hamnar diskussionen ofta där. I Sverigedemokraternas budget, utöver 2015, har vi ökade anslag för upprustning av skollokaler.
Den budgeten hade man kunnat anta om man röstat på Sverigedemokraternas politik - på Sverigedemokraternas invandringspolitik, på Sverigedemokraternas bostadspolitik. Då hade det funnits utrymme att lösa det skriande behovet av fler bostäder som vi ser i Sverige. Det finns bara ett sätt, och det är att titta på vad som är viktigast, att vi hjälper ett fåtal personer i Sverige eller att vi hjälper alla de 50 miljoner flyktingar runt om i världen som är i behov av hjälp.
Den kopplingen är ganska tydlig även i den svenska bostadspolitiska debatten.
Roger Hedlund (SD):
Tack för svaret, Caroline Szyber! Jag respekterar Alliansens hållning. Jag respekterar Caroline Szybers hållning att Kristdemokraterna anser att det är en bättre lösning att hjälpa några få i Sverige i stället för att se till de över 50 miljoner flyktingar runt om i världen som kanske är i större behov av hjälp.
Flyktingarna lever under miserabla förhållanden, och vi menar att insatsen i första hand ska ske där. Jag respekterar som sagt er hållning, Caroline Szyber, men om vi ska ha den migrationspolitik som Alliansen och Kristdemokraterna ställer sig bakom måste vi också ha framförhållning i politiken. År 2003 hade vi i stort sett balans på bostadsmarknaden i Sverige. Det gick att få en bostad. Det gick att flytta för att få ett jobb.
Det var möjligt att på så vis ha en bra arbetsmarknad. Det finns inte i dag. I dag är du tvungen att tacka nej till jobb. Storstäderna kan inte längre expandera. Företagen i storstäderna kan inte längre få den kompetens de söker för att kunna utvecklas. Det är inte möjligt, för vi har en bostadsmarknad som inte har lediga lägenheter där arbetstillfällena finns.
Den framförhållningen saknar jag i bostadspolitiken. Eftersom Kristdemokraterna haft bostadsministerposten i åtta år och om arbetslinjen är det viktiga undrar jag varför man då inte ser till att arbetsmarknaden och bostadspolitiken harmoniseras med varandra innan man ökar invandringen till Sverige.
Roger Hedlund (SD):
Jag kan konstatera att Kristdemokraterna och Alliansen i efterhand vill försöka lösa ett problem som vi kunde förutspå. Det tycker jag inte är att ta ansvar för bostadspolitiken. Det gäller verkligen att fundera över vilken framförhållning det finns på det här området.
Man tycker alltså att en oansvarig invandringspolitik, där man hjälper några få, ska gå ut över hela arbetsmarknaden i Sverige. Det ska gå ut över bostadspolitiken. Det ska få bli bostadskris i Sverige. Men man ska upprätthålla en generös invandringspolitik.
Jag tycker att det är ganska skrämmande och konstaterar att framförhållningen när det gäller Alliansens bostadspolitik helt enkelt inte finns. Det framgår ganska tydligt att sättet man vill försöka lösa problemet på är genom några regelförenklingar som man hoppas ska leda till fler bostäder samtidigt som man fortsatt stöder en ökad invandring till Sverige.
Bostadsbristen kommer alltså att fortsätta att öka och bli ännu värre än i dag.
Roger Hedlund (SD):
Tack så mycket, bostadsministern, för svaret på min interpellation i detta ärende! Jag hör dock att jag inte får mycket till svar av bostadsministern. Han väljer att passa lite grann på frågan. Jag skulle gärna vilja höra lite tankar om de här förslagen. Hade Sverigedemokraterna fått dem på bordet hade det varit ganska självklart för oss att tycka att inget av dem är intressant.
Däremot ser vi att regeringen har skickat ut de här förslagen på remiss, och då är det möjligtvis så att något av dem är intressant. Jag skulle gärna vilja veta vilket av dem det är. Fru talman! I den här rapporten föreslår Boverket till exempel att man ska ge förtur i bostadskön till nyanlända. Man ska ha en nationell lägenhetspool och anmälningsplikt av lediga bostäder.
Boverket föreslår också att det ska finnas en hyresgaranti och riktade premier till alla de kommunala bostadsbolag, privata fastighetsägare och privatpersoner som till exempel hyr ut i andra hand som väljer att i första hand hyra ut till nyanlända.
Det talas också i rapporten om att använda sig av den buffert som de flesta kommuner har för att kunna erbjuda till exempel svaga grupper i samhället bostad. De har exempelvis gett lägenheter till kvinnor som flyr från sina misshandlande män. Det föreslås att man även ska utnyttja denna buffert för att tilldela nyanlända lägenheter.
Man vill i större mån underlätta samtycke till andrahandsuthyrning. Det ska alltså vara lättare än vad det är i dag. Man talar också om att föreslå en statlig exproprieringsmöjlighet avseende kommunal mark. På lite mer lättförståelig svenska handlar det alltså om möjligheten för staten att gripa in och tilldela byggherrar som vill bygga mark.
Det är en inskränkning av kommunallagen och det kommunala självstyre som vi har i Sverige sedan många år tillbaka. Man talar om att föreslå modulstäder - någonting som vi vet kostar extremt mycket pengar. Vi är också oroliga för att det kan leda till något slags kåkstäder framöver. Frågan är om det egentligen är en långsiktig strategi för att skapa fler bostäder i dag.
Detta är en intressant rapport med tanke på att regeringen har skickat ut den på remiss. Jag vill återigen ställa några frågor som jag inte fick svar på i min interpellation: Hur ställer sig regeringen till de förslag som Boverket kommer med? Av vilken anledning skickar man ut detta på remiss? Vad är det i rapporten som verkar intressant? Från min och Sverigedemokraternas sida sett är inget av dessa förslag speciellt intressant över huvud taget.
Vi tycker att det är en rent diskriminerande åtgärd att ge förtur till nyanlända i bostadskön före svenskar som har stått länge i kön och som behöver bostad i minst lika stor utsträckning som nyanlända. Med detta, fru talman, önskar jag en tydlighet från regeringen.