Lars Tysklind (L):
Jag ska börja med att införa i Eva Bengtson Skogsbergs anförande. Sedan vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. Detta handlar alltså om 37 motioner och 67 yrkanden från allmänna motionstiden 2010.
Det finns en stark koppling till den nya plan- och bygglag som börjar gälla om knappt fyra veckor, den 2 maj. Därför kommer diskussionen naturligtvis att handla om det. Den nya plan- och bygglagen är ett väldigt viktigt steg som Alliansen har tagit för att skapa långsiktiga spelregler för samhällsplanering och byggande.
Man kan också konstatera att det under den gångna mandatperioden, alltså från maktskiftet 2006, också har genomförts en del ändringar i plan- och bygglagen som naturligtvis finns med i den nya lagen. En av de viktigare som jag skulle vilja lyfta fram är att det från den 1 januari 2008 finns tydligt inskrivet att man vid planläggning ska ta hänsyn till risk för översvämningar och erosion.
Detta är något som tillkom i skuggan av framtida klimatförändringar och vad de kan föra med sig. Detta finns tydligt med sedan den 1 januari 2008, och vid samma tidpunkt fick friggebodarna bli lite större i och med att man gick från 10 till 15 kvadratmeter. Jag kan konstatera att Folkpartiet och Alliansen har jobbat intensivt för att förenkla plan- och bygglagen.
Men även om det nu gäller en tydligare och enklare plan- och bygglag kan man konstatera att de grundläggande syftena finns kvar. Det gäller det så kallade kommunala självstyret. Man pratar ofta om att vi i riksdagen ska lagstifta om allt, men i grunden är det här en ramlag som det kommunala självstyret har att hantera. Det finns ett delat ansvar i dessa frågor, och det är kommunerna som har det grundläggande ansvaret för planeringen.
Det som lagstiftningen ska garantera - vilket den också gör och vilket vi har lagt stor vikt vid i den nya plan- och bygglagen - är medborgarnas rätt att medverka i en öppen och rättssäker process. Det handlar om att kunna delta i samrådet, alltså om att det ska vara öppet och att man ska få ha inflytande och lämna synpunkter.
Och om man inte tycker att saken blivit bedömd på det sätt man tycker är rätt ska man kunna få ärendet överprövat på ett rimligt sätt. Detta har man tagit hänsyn till parallellt med syftet att förenkla och effektivisera lagstiftningen.
En av de grundläggande målsättningarna har varit att förkorta de olika processerna utan att för den skull minska möjligheterna till inflytande för medborgarna. Snarare vill man öka medborgarnas möjligheter till inflytande och att processerna ska vara förutsägbara. Detta med att förenkla och förkorta planprocessen har stor betydelse inte minst när det gäller konkurrensen inom byggbranschen.
Vi diskuterar ju ofta kostnadsbilden inom byggbranschen. De facto har de små och medelstora byggföretagen ofta svårt att hantera långa processer. De slås ut redan på det stadiet eftersom de inte har de ekonomiska och finansiella resurserna att dra runt processer som pågår i sju, åtta eller kanske tio år.
Även ur den synvinkeln är det väldigt viktigt att effektivisera processen. Fru talman! Jag ska ta några exempel på vad som kommer att hända den 2 maj. De flesta förslagen i den nya lagen utgår från den enskildes perspektiv. Jag tror att det var Eva Bengtson Skogsberg som tog upp att man ska kunna få besked om bygglov inom tio veckor. Det gäller även att man ska få besked om planläggning inom fyra månader.
Som jag nämnde tidigare har en ökad klimat- och miljöhänsyn lyfts in och förtydligats i planeringsarbetet. Tidigare i den här debatten har frågan om tillgänglighet tagits upp. Även detta har skärpts och blivit mycket tydligare i den nya lagstiftningen. Det viktigaste är att tillgänglighetsfrågorna ska finnas med redan i bygglovsprövningen.
Förut var risken oerhört stor att detta kom in alldeles för sent i processen, men nu ska man redan i bygglovsprövningen se till att man har beaktat tillgänglighetsfrågorna. Från Folkpartiets sida vill jag också lyfta fram den lagstiftning som finns om, som det heter, enkelt avhjälpta hinder och hinder i lokaler där allmänheten har tillträde.
Detta är en fråga som har stötts och blötts en del, men även här skärps lagstiftningen till att hinder ska avhjälpas om det är möjligt. Om tillgängligheten kan man som en parentes säga att även Boverket har jobbat med frågan och i december 2010 lagt fram sex delmål som i mångt och mycket riktar sig till kommunernas arbete.
Det gäller tillsyn och uppföljning, och man har även riktlinjer för hur kommunerna ska kunna arbeta med tillgänglighetsaspekterna. Det handlar om fysisk planering, om bostadsanpassningsbidrag och att man i kommunerna ska få ett stöd i hur man ska arbeta med dessa frågor. Rätten till grönområden har också diskuterats här.
Grönområden är en otroligt viktig faktor i tätbebyggda områden, för det har visat sig att grönområden bara genom sin blotta existens främjar människors hälsa, och inte minst är det väldigt viktigt för den biologiska mångfalden. Att rätten till de här grönområdena ska beaktas vid all planläggning är också något som kommer med väldigt tydligt i lagstiftningen.
Amineh Kakabaveh från Vänsterpartiet tog upp det här med parkeringar och att man planerar för bilen, men jag tycker nog att den nya lagstiftningen verkligen gör tydligt att om det blir konkurrens om markyta så är det friytor för lek och utevistelse som har företräde framför parkering.
I den lag som börjar gälla den 2 maj står det i klartext att det är grönområdena som har företräde. I det här sammanhanget kan man också lyfta fram det arbete som regeringen har gjort kring hållbara städer. Huvuduppgiften för Delegationen för hållbara städer är att jobba just med den långsiktigt hållbara staden.
I detta ligger väldigt mycket kring hållbara transporter och även att vi ska bevara grönområden och skapa nya grönområden, rätten till gröna stråk och så vidare. Översiktsplanens roll har stärkts, och en av de viktiga sakerna är att man i översiktsplanen ska ha samordning med andra mål, planer och program som har betydelse för utvecklingen i kommunen.
Där kan man lyfta in just miljökvalitetsmål, planer för infrastruktur, transportpolitiska mål och tillväxt- och utvecklingsplaner i övrigt. Jag tror att det nämndes tidigare att samrådsförfarande vid översiktsplanering har breddats, för hela målsättningen är naturligtvis att man ska få fram så bra underlag som möjligt när man fattar beslutet.
Det är ju inte så att någon inte ska få vara med. Jag tycker också att det är väldigt viktigt är att det finns samordningsdiskussioner, att man ska samordna processerna enligt plan- och bygglagen och miljöbalken. När det gäller att ha insyn och kunna påverka är det väldigt viktigt för den enskilde medborgaren att man begriper vad det handlar om.
När man har processer som går parallellt och man inte riktigt vet när man ska ha synpunkter är det inte lätt för den enskilde, men när man samordnar finns det en frågeställning. För den enskilde har det ju inte så stor betydelse exakt var och i vilken lag paragrafen står, utan det är vad det i praktiken innebär för henne eller honom själv. Den 2 maj får vi också en ny instansordning.
Förhoppningen och avsikten med den är att vi ska få en snabbare process också när det gäller överprövning. Ytterligare en sak jag vill nämna, eftersom den finns med i betänkandet, är byggfelsförsäkringen. Det finns inga reservationer kring detta, men den finns ändå med och är omtalad. Det handlar om att från den 2 maj tas självbyggarna ur den obligatoriska byggfelsförsäkringen.
Där finns nu även en diskussion om att byggfelsförsäkringen inte uppfyller det den var meningen att uppfylla, så det finns planer på att man tar bort obligatoriet som helhet. Det var en kortfattad genomgång av saker och ting som kommer att hända den 2 maj, men det ger ändå svar på en hel del av de frågor som tas upp i det här betänkandet.
Jag avstår därför från att gå in på någon speciell reservation utan yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.