KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Låt mig börja med den sista frågan eftersom vi diskuterade den i det förra svaret. Kommissionen har aviserat att de ska lämna ett förslag om en arbetsmarknadsmyndighet under andra kvartalet 2018. Troligtvis kommer den nya myndighetens form att påverkas av dess mandat och arbetsuppgifter. Men det går inte att säga så mycket om vad kommissionen avser och vad den kommer att föreslå.
Därför tycker vi att det hade varit bra om Sverige hade kunnat vara med och påverka detta. Oavsett hur det blir är det bra för EU:s utveckling att vi alltid är med och påverkar även om vi sedan inte avser att delta. Vi gjorde på samma sätt med Eppo. Vi avsåg inte att delta, och det rådde stor samstämmighet i riksdagen om detta.
Men det var viktigt för oss att vara med och påverka hur myndigheten skulle agera eftersom det också påverkar Sverige. Därför tycker vi att vi borde ha kunnat få vara med och påverka även denna myndighet.
Men vi har tagit del av riksdagens svar i samband med överläggningen i arbetsmarknadsutskottet den 21 november, och vi kommer att återkomma till riksdagen för överläggningar när vi har fått ett konkret förslag från kommissionen. När det gäller vård av anhörig och så vidare håller jag helt med om att man måste göra ordentliga konsekvensanalyser av de olika förslag som läggs fram.
Men inte heller här finns i dag något slutgiltigt förslag. Diskussionen om föräldraförsäkring handlar om minimidirektiv. Jag vet inte om vi har olika syn på detta, men jag och regeringen tycker att det är positivt att man har minimidirektiv för grundläggande rättigheter.
Ann Linde (S):
Vi har ingen annan uppfattning. Frågan är bara: Vad är det som är regelförenklingar, och vad är det som är försvårande av regler? Vi borrar i de här frågorna. Jag är ute mycket och talar med företag, öppna exportcenter och så vidare, och då får jag denna typ av frågor. Vi driver därför frågor om att lagstiftning ska vara så enkel som möjligt att följa.
Men ibland, till exempel när det gäller möjligheten att handla, måste det vara samma regler för att man ska kunna utnyttja exportmöjligheterna på bästa sätt. Det måste till exempel vara samma regler för hur varor ska se ut för att man ska kunna utnyttja kraften och möjligheten i hela den inre marknaden.
Det betyder att det naturligtvis blir svårare att följa en del regler, som sedan, i nästa steg, gör det lättare att exportera på hela marknaden. Som jag nämnde i mitt anförande går 70 procent av svensk export till den inre marknaden. Därför är detta så oerhört viktigt. Vi driver nu på det som gäller den digitala inre marknaden.
Också där finns det många regler som försvårar på olika sätt, och vi vill ha möjligheter att göra det enklare. Men ibland är det alltså nödvändigt att ha gemensamma regler för att nå det bästa.
Ann Linde (S):
De franska, tyska, italienska och spanska finansministrarna har gemensamt föreslagit en omsättningsskatt på den omsättning som företagen har i Europa för att kunna beskatta till exempel it-företag.
Den vinkel vi vill ha är att skattefusk och skadlig skattekonkurrens måste motverkas.
När det gäller skatten på till exempel digitala företag, som är något av det som nämns i arbetsprogrammet, har vi sagt att vi inte ska ha en särskild linje utan vänta tills OECD får en global linje. Vi håller på och analyserar frågan, och vi har haft lite olika åsikter i EU.
Detta är dock den linje som både finansministern och jag har lagt fram. Jag förstår att frågan också handlar om momsfrågor mer detaljerat. Detta kan jag inte, helt enkelt, så jag överlämnar frågan till finansministern och hoppas att hon kan svara.
Ann Linde (S):
Jens Holm har frågat mig hur jag avser att verka för att Världshandelsorganisationens, WTO:s, medlemsländer ska få större möjligheter att verka för miljön utan att det påstås utgöra ett handelshinder. Han har även frågat om jag kommer att arbeta för att de generella undantagsreglerna i artikel 20 i det allmänna tull- och handelsavtalet, GATT, ska moderniseras så att de blir lättare att använda för att bedriva en progressiv politik på miljöområdet.
Först vill jag understryka att arbetet med att främja en hållbar utveckling och främjandet av miljö och klimat är centralt i regeringens handelspolitik. Handelns potential att driva på utvecklingen av innovativa och resurseffektiva lösningar är en nyckelfaktor för en miljömässigt hållbar utveckling.
En förutsättning för en global spridning av miljöteknik, förnybar energi och biobaserade produkter är att handeln med miljömässigt hållbara varor underlättas, och det är något som Sverige driver sedan lång tid. Miljön har även en central plats inom arbetet med regeringens exportstrategi. Frågan som ställs handlar i första hand om WTO.
Enligt artikel 20 i GATT får WTO:s medlemmar införa eller behålla nationella åtgärder på bland annat miljöområdet som avviker från övriga bestämmelser i avtalet, under förutsättning att åtgärderna inte utgör en form av godtycklig diskriminering eller utgör dolda handelshinder. Regelverket medger således att andra samhällsintressen ges företräde framför handelsintressen.
Regeringen vill att handelssystemet ska stödja och inte stå i konflikt med det globala miljöarbetet. På svenskt och nordiskt initiativ drev därför EU att förhållandet mellan WTO:s regelverk och regler i multilaterala miljökonventioner - inklusive en tolkning av artikel 20 i GATT - skulle ingå i en ny runda av WTO-förhandlingar. EU nådde framgång i förhandlingarna, och frågan finns med i mandatet för Doha Development Agenda.
Tyvärr har den förhandlingsprocessen avstannat. Inför WTO:s elfte ministermöte i Buenos Aires har frågan om en reform av WTO aktualiserats, och det kommer sannolikt att bli en fråga för fortsatta diskussioner. Regeringen kommer då att få anledning att reflektera över vilka prioriteringar som Sverige lämpligen ska ta upp som framtida reformfrågor.
Att skydda och stärka det multilaterala samarbetet är regeringens huvudsakliga mål i dessa diskussioner. Handel och miljö är en högt prioriterad fråga, som regeringen driver aktivt för att stödja en hållbar utveckling.
Jag ber att få återkomma till Jens Holm när vi ser lite tydligare hur reformdiskussionen i WTO kommer att hanteras och efter det att Regeringskansliet har berett den bredare frågeställningen om WTO:s reformer bland berörda departement.
Ann Linde (S):
Jag tror att jag och Jens Holm är väldigt överens om mycket. Vi tycker att artikel 20 är föråldrad och måste göras om. Det är helt säkert. Sedan är vi oense om till exempel de två exempel som Jens Holm nämner och huruvida det är inskränkningar på grund av miljöfrågor eller inskränkningar av frihandel.
I fallet Kanada krävde man 60 procent lokalt producerade delar för solenergi. När det gäller solenergi är Sverige väldigt duktiga, så det handlade alltså inte om miljöfrågorna utan om ett solklart protektionistiskt fall där man skulle stoppa möjligheterna för svensk miljöteknik att delta, och det tycker inte jag är bra.
Jens Holm frågar också vilka frågor vi driver. Vi driver frågor som vi tror att vi kan få framgång i på olika scener. Om vi skulle driva artikel 20 i Buenos Aires skulle vi inte komma framåt alls. Risken är snarare att vi skulle få ett totalt nej.
Man skulle bara säga att frågan redan finns i Dohaförhandlingen, även om Dohaförhandlingen inte fungerar nu. Därför är det mycket smartare att vänta tills reformeringen kommer upp än att ta upp artikel 20 nu. Vi vet ju att det bara är EU och Schweiz och ingen annan som tar upp det. Jag tar upp miljöfrågorna hela tiden när jag träffar mina kolleger.
Sverige är faktiskt ett av de mest aktiva länderna när det gäller att driva utvecklingen av hållbara frihandelsavtal. Målsättningen är ju att de här avtalen ska stödja en hållbar utveckling genom att ha höga skyddsnivåer för miljö och hälsa. Borttagandet av tullar och andra handelshinder för miljöteknik är också prioriterat.
EU:s frihandelsavtal har numera alltid ett särskilt hållbarhetskapitel med fokus på frågor som rör miljö, hälsa och arbetsrätt, till exempel samarbete kring hållbart fiske, användning av kemikalier, hållbar konsumtion och så vidare.
Jag kan berätta att jag på det senaste handelsministermötet tog upp frågan om subventioner av fossila bränslen och meddelade att jag kommer att medverka vid ett sidoarrangemang i Buenos Aires för att få igång en intern diskussion om detta och driva på den frågan.
För närvarande pågår också ett arbete med att stärka genomförandet av hållbarhetskapitlen - det är kommissionen som initierar det, men vi är en av dem som driver det mest. Vår grundposition är att hållbarhetskapitlen ska bidra till en fri och rättvis handel och att Sverige ska verka för breda och ambitiösa avtal som värnar miljö, sociala rättigheter, människors hälsa och djurvälfärd.
I samband med att EU beslutar om frihandelsförhandlingar med ett land utförs också en konsekvensbedömning av avtalets effekt på hållbar utveckling. Det är det som kallas sustainability impact assessment. Detta är ett viktigt instrument för att bedöma effekter på bland annat klimat och miljö, och det var ett svenskt initiativ som gjorde att man nu alltid ska ha sådana här SIA-konsekvensbedömningar.
Vi driver att dessa bedömningar ska få större inflytande både under avtalsförhandlingar och i uppföljande avtal. Sverige har sedan början av 2000-talet arbetat för liberalisering av miljörelaterade varor och tjänster. Vi hoppas att vi ska nå framgång med detta arbete.
Ann Linde (S):
Tack för boken! Jag ska läsa den med stort intresse under jullovet. Herr talman! Avslutningsvis vill jag avrunda där vi började. Det handlar nu om påståendet att artikel 20 i GATT är svåranvänd och inte skulle vara användbar i miljö- och klimatsammanhang. Men jag menar att det inte stämmer.
I praktiken utnyttjar WTO-medlemmarna i stor utsträckning de legitima undantagsgrunderna. Varje år notifieras hundratals nya eller reformerade lagstiftningsförslag med syfte att skydda landets folkhälsa, djurhälsa eller miljö till WTO:s olika kommittéer, där övriga medlemmar har möjlighet att kommentera lagstiftningens kompatibilitet med WTO-rätten.
Även om det finns medlemsstater som anser att vissa lagförslag inte är proportionerliga eller borde ha formulerats mindre handelshindrande är det sett till antalet anmälda lagstiftningsförslag mycket få fall där en tvist uppstår. Jag vill dock tacka interpellanten Jens Holm för diskussionen om kopplingen mellan handel och miljö. Jag vet att dessa saker ligger oss båda varmt om hjärtat, även om vi har lite olika analys av läget.
Handel och miljö är en högt prioriterad fråga, och regeringen och jag själv driver denna fråga aktivt för att stödja en hållbar utveckling. Om inte vi, vem?
Ann Linde (S):
Jag tackar Ulrika Karlsson för interpellationen, som jag tycker är väldigt viktig. I flera grundläggande frågor tycker vi samma sak.
Kärnan i den svenska EU-positionen måste vara att vi fokuserar på att leverera lösningar på det som människor upplever som problem och inte på att hitta på nya institutionella förändringar som kanske inte alls skulle bidra till det utan i stället kanske föra EU längre bort från medborgarna. Det handlar om att få fler och bättre jobb. Därför måste vi få en bättre inre marknad.
Vi måste förbättra den digitala inre marknaden och tjänstemarknaden. Det finns väldigt många problem kvar. Löser vi dem kan vi öka effektiviteten. Ulrika Karlsson frågar hur vi för framtidsdebatten. Som jag försökte säga har vi haft systemet att vi dels har haft sakråd, dels har pratat med fackutskotten.
Sedan har vi försökt påverka EU både genom att vi låtit översätta alla resultat från alla sakråd och skickat in dem till kommissionen i december och genom att olika ministrar sett till att vi har allianser i de olika länderna.
Jag har särskilt koncentrerat mig på till exempel Tyskland, Frankrike och Italien - stora tunga länder där vi gärna vill få in delar av vad vi tycker. Det är ibland inte helt lätt.
Vad gäller de diskussioner som Macron har redogjort för, inte minst i sitt nyårstal, och det som man saluför på sina håll i Tyskland - om det nu blir någonting av det - kan man väl säga att det inte helt ligger i linje med den svenska linjen.
Då behöver vi försöka påverka så mycket vi kan. Samtidigt har vi en del länder som är ganska lika oss. Det är till exempel Danmark, Finland och Holland, men i vissa frågor också exempelvis Tjeckien. Där kan vi försöka bilda allianser. Men det är svårare nu, för tidigare hade vi nästan alltid samma linje som Storbritannien.
Då hade vi ett stort land som vi kunde luta oss mot. Vi kunde luta oss mot varandra och driva frågorna. Nu är det inte så självklart längre. Det gör att arbetet blir svårare; vi kan inte i alla frågor veta att vi kommer att ha en stor partner. Det här ägnar jag väldigt mycket tid åt.
Även andra ministrar, men också riksdagsledamöter, myndighetschefer och så vidare, bör vara aktiva i detta arbete, för EU håller på att komma långt i framtidsdebatten. De svenska positionerna måste göra sig hörda där.
Ann Linde (S):
Först och främst vill jag understryka att det nu kommit en del utredningar som visar att Sverige påverkar mer i EU än vad man egentligen skulle kunna förvänta sig av vår storlek.
Utgångspunkten är densamma som Ulrika Karlsson säger: Det ska bli bra för medborgarna i konkreta frågor och mindre av stora institutionella förändringar. Därför handlar det om de konkreta sakerna: jobb, tillväxt, ambitiös klimat-, energi-, och miljöpolitik, solidarisk flykting- och migrationspolitik och säker omvärld.
Rent konkret har vi drivit på klimatavtalet i Paris för att det skulle bli av och bli så bra som möjligt. Vi har varit en av de absolut mest pådrivande för att få till handelsavtalet med Kanada, CETA-avtalet.
Där kan jag nu känna en oro, som jag tror att Ulrika Karlsson delar, när Frankrike gick ut i december och sa att man inte ville skriva på några nya handelsavtal om man inte direkt skyddade arbetare och industrier i de egna länderna.
Vi har varit mycket drivande, även jag personligen, för att se till att arbetet med rättsstatens principer får högsta prioritet i EU. Det är inte ett så roligt arbete när ett av länderna inte följer rättsstatens principer, men det är väldigt viktigt. Sedan har vi den globala strategin för utrikes- och säkerhetspolitik.
Det gäller inte minst för oss, eftersom det bor 100 000 svenskar i Storbritannien. Det gäller frågorna om barnbidrag, socialbidrag och möjligheten att få ta med sig en partners rättigheter även om man skiljer sig, gifter sig och får barn på olika håll. Det är otroligt tekniska och svåra frågor som går direkt in i enskilda familjer, hur de familjerna än ser ut.
Det har att göra med just det Ulrika Karlsson tar upp. Jag hoppas att vi har kommit längre i de diskussionerna, men det är på inget sätt avklarat. Nu börjar nästa del i frågan om vilken relation vi ska ha med Storbritannien. Det handlar om EU:s framtid. Men jag skulle vilja säga att den frågan också handlar väldigt mycket om Sveriges framtid.
Ann Linde (S):
Jag tror inte att riksdagsledamoten behöver vara så orolig för tidsperspektivet. För det första har vi redan haft sakråd och information samt överläggningar i alla utskott om diskussionsunderlagen om alla frågor och även skickat in det till kommissionen, vilket är mer än vad de flesta andra länder har gjort. För det andra är tidsperspektivet ända till våren 2019.
Det har inte börjat några förhandlingar i EU-systemet över huvud taget ännu. Vi är lite i framkant genom att vi redan har skickat in vad man tycker i svenska organisationer och i våra respektive utskott. Sedan ska vi ha ett uppsamlingsheat på det övergripande under våren 2018. Då kommer vi ändå att ligga ganska tidigt.
Jag tror inte de flesta andra länder ens har kommit så långt. Det föreslås nu från Frankrike att man ska ha medborgarsamtal om dessa frågor mellan april och oktober 2018. Där ligger vi också långt framme genom att jag nu i morgon ska hålla det 50:e EU-handslaget.
Det är över 50 organisationer, regioner och lokala kommuner som redan har haft handslag om EU och vad vi kan göra mer av EU. Även där hänvisar till exempel Frankrike men också flera andra länder till vad Sverige gör för att det ska bli bättre med demokrati och inflytande i framtiden. Vi kommer att ha mycket tid. Det är fortfarande ett och ett halvt år kvar.
Jag välkomnar att Ulrika Karlsson och övriga riksdagsledamöter tillsammans med regeringen tar en riktigt aktiv del i den här debatten.
Ann Linde (S):
Jeff Ahl har frågat mig om jag och regeringen anser att det med hänsyn till de omfattande migrationsströmmarna som nådde Sverige 2015 är rimligt att Sverige upphör att betala EU-avgiften som kompensation fram till dess att de länder i EU som inte följde Dublinförordningen återtar samtliga dessa migranter. Det ska kosta att inte ta sitt ansvar.
Regeringen driver därför på för att införa konditionalitet i EU:s budget - de som inte tar sitt ansvar ska inte få tillgång till EU-medel på samma sätt som i dag. Men att som Jeff Ahl skriver upphöra att betala den svenska avgiften till EU för att andra medlemsstater inte tagit emot flyktingar är varken ett rimligt, möjligt eller på något sätt önskvärt alternativ.
EU-medlemskapet innebär både rättigheter och skyldigheter, och att betala en årlig avgift är en förpliktelse som vi värnar och inte ett politiskt påtryckningsmedel. Sveriges medlemskap i EU innebär enorma vinster för vårt samhälle och våra medborgare. För ett exportberoende land som Sverige kan betydelsen av att vara del av EU:s inre marknad med mer än 500 miljoner konsumenter inte nog betonas.
Att vara del av en politisk union där vi hanterar gemensamma utmaningar och problem runt förhandlingsbordet i stället för på slagfälten är ovärderligt. Regeringen värnar EU-samarbetet, vår rättsgemenskap och de gemensamma grundläggande värdena om frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter som samarbetet och medlemskapet vilar på.
EU är inte ett samarbete där man kan välja och vraka bland de regler och skyldigheter som gäller. Det är heller inte en bankomat där man kan hämta ut pengar utan förpliktelser. Sverige har inför förhandlingarna om nästa fleråriga budgetram för perioden 2021-2027 varit pådrivande för att införa möjligheter till utökad konditionalitet kopplad till EU-stöd.
De länder som inte lever upp till rättsstatens principer eller tar sitt ansvar i migrationspolitiken ska inte heller kunna få tillgång till stöd från EU på samma sätt som i dag. Att det ska kosta att inte ta sitt ansvar driver Sverige konsekvent och tydligt i de pågående diskussionerna om rättsstatens principer, asylförhandlingarna och förhandlingen om nästa fleråriga budgetram.
I onsdags presenterades kommissionens förslag till budgetram, och det gläder mig att det nu finns ett förslag om konditionalitet på bordet. Nu inleds förhandlingarna, och Sverige kommer att fortsätta att vara pådrivande i dessa frågor.
Ann Linde (S):
Jag vill börja med att bemöta en del av Jeff Ahls verkligen hårresande påståenden när det gäller möjligheten att tjäna på EU-medlemskapet. Den export som Sverige är helt beroende av går till stor del till EU:s inre marknad. När vi gick in i EU hade vi 50 procent av vår export till länder utanför EU.
Nu har vi 70 procent till länder i EU. Det har varit oerhört framgångsrikt för Sverige att vara med i EU och den inre marknaden. I dag motsvaras ungefär hälften av vår bnp av vår export, och 1,4 miljoner människor har ett jobb att gå till tack vare exporten. Den inre marknaden i EU har underlättat detta otroligt.
Dessutom, när det gäller handelsavtal, har Sverige kunnat vara med i EU:s mycket framgångsrika handelsförhandlingar, eftersom EU ger tillgång till en marknad med 500 miljoner personer, jämfört med Sverige som har tillgång till en marknad med 10 miljoner personer, så den argumentation som Jeff Ahl här ger uttryck för underkänner jag helt.
När det gäller den svenska EU-avgiften har regeringen inför kommande budgetförhandlingar varit mycket tydlig med vikten av att hålla nere den svenska EU-avgiften, främst genom att minska storleken på budgeten men också genom att värna den andel vi själva ska betala. Kommissionens förslag om att utöka EU:s budget till 1,14 procent av EU:s bni och att fasa ut rabatter innebär en oacceptabel ökning av den svenska EU-avgiften.
Enligt våra preliminära beräkningar skulle kommissionens förslag innebära en ökning av avgiften med i genomsnitt 35 procent per år. Vi tycker att detta är en oproportionerligt stor andel för Sverige.
Vi värnar dock EU-samarbetet och ska givetvis fortsatt ta vårt ansvar och vara nettobetalare, men det är varken rimligt eller rättvist att få medlemsstater ska kompensera så kraftigt för det bortfall som Storbritanniens uteblivna bidrag innebär. För regeringen är det självklart att bördan av att finansiera de gemensamma utgifterna måste delas rättvist mellan medlemsländerna.
När Storbritannien lämnar EU försvinner en stor nettobetalare, och de rabatter på avgifter som är direkt kopplade till Storbritanniens rabatt upphör. Det är detta som ger konsekvenser för den svenska EU-avgiften. Regeringen har varit och kommer att fortsätta vara starkt pådrivande för den fundamentala principen om rättvis fördelning och att finansieringsbördan ska upprätthållas även i nästa budgetram.
Förhandlingarna inleds nu och kommer att bli mycket svåra. Det kommer att bli en stor utmaning att uppnå ett resultat som innebär att vi inte ska betala mer i relativa termer än vad vi gör i dag. Men vi kommer att arbeta målinriktat för att det ska bli så.
Ann Linde (S):
Det är riktigt sorgligt att höra Jeff Ahl, som inte företräder något parti i riksdagen. Det parti han nämner har inga platser i riksdagen. Politik handlar inte om att ställa grupp mot grupp utan om att hitta ett samhälle där alla grupper som har rätt att vara i Sverige har möjlighet att leva ett bra liv.
Ett sådant bra liv får vi genom att satsa på handel, export och välfärd och genom att dela den tillväxt Sverige får på ett rättvist sätt. Sverige är helt beroende av sin export. Man kan dock inte titta på bara handelsunderskott och handelsöverskott. Det är helt gammaldags sätt att se på det.
Jag tror inte att Jeff Ahl känner till hur den moderna handelspolitiken fungerar, att det handlar om globala värdekedjor och att 30 procent av allt vi exporterar består av sådant som vi har importerat. Därför är det inte längre relevant att tala om handelsöverskott och handelsunderskott. Jeff Ahl gör det för att han är fast i en gammal syn på handelspolitik.
Regeringen är helt fast i sitt beslut att Sverige ska fortsätta att vara en aktiv medlem i EU. Vi kommer också att fortsätta att betala medlemsavgiften till EU, men vi vill inte betala en ökning i den utsträckning som nu föreslås av EU-kommissionen.
Ann Linde (S):
När jag var yngre fanns det ett tv-program som hette Kurt Olsson s television . Där fanns en person som inte hade koll på något och som hela tiden visade upp papper och pekade på en massa rutor, kryss och ringar och sa: Så här är världen! Det var helt verklighetsfrämmande.
Det är Kurt Olsson jag tänker på när jag ser Jeff Ahl peka på sina ringar och bollar och påstå att han vet bättre om handelspolitik än vad handelsministern gör. Vad gäller välfärden har regeringen satsat enorma pengar på den. Socialdemokraterna lägger fram det största trygghetsprogrammet i modern tid.
Det innebär bland annat att vi tar bort den så kallade pensionärsskatten, som de borgerliga införde med stöd av Sverigedemokraterna. Sverigedemokraterna var ju Jeff Ahls tidigare parti. Men de är inte tillräckligt högerextrema för att Jeff Ahl ska kunna vara kvar där, utan han går ännu längre bort i extremismens träskmarker. Vi vill ha ett samhälle för alla.
Vi vill ha ett samhälle där pensionärer, barnfamiljer och alla som har rätt att vara i landet ska må bra. Det kommer jag att fortsätta att kämpa för, och det är synd att Jeff Ahl inte är en del av det.