KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Oscarsson (KD):
Jag vill först tacka ministern för svaret. Det är jätteintressant att höra att ni talar om ett avtal med Filippinerna. Det är mycket viktigt. Det är också bra att vi har fler länder att titta på för att få mer export. Det är mycket viktigt. Vi talar i dag om lönsamheten.
Det finns en grupp som jag tänker mycket på och som behöver höra andra saker än att allting bara är negativt. Det är våra ungdomar. Det är de som ska försöka bli lantbrukare framåt. Det är viktigt att de får höra att det är positivt och att vi gör saker, så att de får framtidstro. Det är otroligt viktigt.
Landsbygdsministern skulle kanske kunna göra mer för att underlätta för och stärka svenskt jordbruk. Vi talar lite grann om dieselskatten. Där finns något man direkt skulle kunna göra. Ministern talade själv om att ta krafttag för att underlätta i regeldjungeln.
Det finns andra länder, till exempel Finland, som är goda exempel på att regeringen tillsammans med den gröna näringen faktiskt tar tag i saker. Det är jätteviktigt, för det kan inte vara vettigt att en mjölkbonde som också odlar grödor har över 600 regler att handskas med. Det står fortfarande i miljöbalken att jordbruk är miljöfarlig verksamhet. Det är för mig förfärligt konstigt.
Det måste kunna förändras; det behöver inte stå så. Det finns säkert fler åtgärder att vidta, och vi har massor med saker som vi skulle kunna berätta om här. Min talartid är snart slut, men jag tänker fråga ministern: Vad tänker ministern göra på kort sikt så att det verkligen gör skillnad för bonden på gårdsnivå?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för ett jätteintressant samtal och dialog som vi har haft här under debatten, i vilken även John deltog! Det har varit mycket bra. Som vi var inne på har mycket hänt. Flera åtgärder har vidtagits och mer kommer att göras. Men fortfarande, fru minister, finns problem.
För ett tag sedan gick en enkät ut till 6 800 LRF-medlemmar. 70 procent av alla som svarade hade fått skador av vildsvin. Detta är alltså en otroligt viktig fråga. Livsmedelsstrategin, som vi talade om i den föregående debatten, är viktig för många.
Det uppstår ett problem när man märker att just vildsvin gör att man inte kan producera livsmedel på det sätt man vill. Jag vet till och med folk som säger att de funderar på att lägga av eftersom det inte längre går. Därför måste något göras. Det känns dock som om ministern har flera saker på gång, vilket jag tycker är jättepositivt.
En viktig fråga att ställa till ministern är: När kommer förslagen? Får vi vänta ett halvår eller ett år? Vi i Kristdemokraterna är mer inne på att detta ska regleras. Vi tycker att det är viktigt att man redan från början vet vad som gäller. Länsstyrelserna runt om i vårt land, speciellt i de län som har det väldigt tufft, ska veta att man inte kan köra ut tonvis av till exempel sockerbetor.
Det måste finnas reglerat i lag. Vi tycker att det är viktigt. Vi måste också jobba för att ha fler jägare som kan jaga vildsvin. Det är viktigt att tänka på att stötta även dem så mycket vi kan.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, landsbygdsministern, för svaret! Från den 1 maj i år och fyra månader framåt beläggs den skånska sydkusten upp till Öland med stopp för sillfiske. Fiskestoppet kritiseras starkt för att det inte träffar det lekområde som avses. Den bifångst av torsk som sillfiskarna tar upp kan mätas i promille relativt den stora totala mängden fisk som fångas.
Utöver den bristande träffsäkerheten måste det också konstateras att ett stort antal arbetstillfällen berörs, dels direkt för de fiskare som i dag är sysselsatta med fisket, dels inom kringliggande beredningsindustri. Sillfiskestoppet lägger en död hand över skärgården, som redan är hårt prövad i coronatider. Det handlar inte enbart om de fiskebåtar som inte kan fiska.
Till dem som drabbas hör också de beredningsföretag som hanterar fångsten samt restauranger och återförsäljare. Det är inte lätt för beredningsföretagen att överleva ett uteblivet intäktsår. Inte heller är det lätt att återuppliva verksamheten i framtiden.
Den traditionella sillmackan som normalt brukar säljas i hamnarna uteblir. Landsbygdsministern säger i sitt svar att "i detta sammanhang har inkomna förslag och inspel varit värdefulla".
I januari i år lade kommunerna Karlskrona, Simrishamn och Sölvesborg i samarbete med fiskerinäringen fram en skrivelse med föreslag till ministern om en rad åtgärder för att mildra effekterna av stoppet och öka kunskapen i frågeställningarna.
Man lägger till exempel fram förslag på försöksfiske, videokameraövervakning och utökade kontroller kring förekomsten av bifångster i regionen för att kunna presentera ett bredare kunskapsunderlag till förhandlingarna inför 2021, där de minimala bifångsterna verifieras.
En direkt fråga till landsbygdsministern är om hon har tagit till sig detta förslag som har kommit in.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för svaret! Jag tycker att det känns bra och angeläget att ministern ändå tar upp att detta är bekymmersamt. Det är också bra att ministern tar upp säljakt och så vidare, men problemet kvarstår: Det är ju sillstoppet som är väldigt bekymmersamt.
Jag vill komma tillbaka till att de kustnära fiskarnas båtar står helt stilla längs den svenska kusten sedan den 1 maj, helt utan några som helst besked om ersättning. Jennie Nilsson tar upp det lite, men de har inte fått några besked om detta och vet inte hur framtiden ser ut. Hur ska kommande generationer fiskare kunna motiveras att satsa på ett yrke när de får se sina föräldrars livsverk monteras ned bit för bit?
Först var det ålen, sedan laxen, sedan torsken - och nu kommer till och med sillen, vars bestånd inte ens är hotat. Är det då så att det inte fiskas över huvud taget? Jo, för samtidigt nonchaleras fiskestoppet på andra håll i Östersjön.
Tyvärr ser dessa fiskare som nu har sina båtar i hamn att det kommer fiskebåtar från annat håll - stora polska trålare som fiskar upp sill efter sill efter sill! Detta sker dagligen medan det svenska fiskesamhället dör - fiskare, beredningscentraler, restauranger, besöksnäringar, ja, kort sagt hela samhällen. Ska beredningsindustrin kanske köpa sin råvara från polska fiskare i sommar?
Det är en väldigt bra fråga, tycker jag. Jag vill fråga ministern och verkligen ha ett besked: Vilka konkreta besked om framtiden har ministern att ge de småskaliga, kustnära och lokala sillfiskare som sedan en dryg månad tillbaka har fått näringsförbud, trots att de med kirurgisk precision undviker att ta upp torsk?
Det handlar om några få promilles bifångst samtidigt som polska trålare dammsuger Östersjön på fisk. Kommer det svenska småskaliga kustnära fisket att få ersättning? Kommer ministern att ta upp den polska fiskeaktiviteten med sina polska kollegor i ministerrådet? Familjeförsörjare och skattebetalare - människor - väntar på besked.
Magnus Oscarsson (KD):
Det ekonomiska bistånd som Sverige ger till den palestinska myndigheten har varit och är en stor och viktig fråga.
Trots att det kommit flera rapporter om korruption i den palestinska myndigheten och att bistånd använts till våld och antisemitisk propaganda fortsätter regeringen utan att blinka att ge pengar, mycket pengar dessutom - detta trots att flera länder, bland andra Nederländerna och Danmark, har fryst eller minskat sitt bistånd.
Under året har vi hört biståndsministern säga att Sverige kommer att minska biståndet till Tanzania. Varför? Jo, regeringen har bedömt att Tanzania har en negativ utveckling vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Hur är det då med den demokratiska utvecklingen och de mänskliga rättigheterna i Palestina? Låt oss börja med president Abbas.
Han har suttit vid makten i 15 år. Är det för att han är omåttligt populär och har vunnit varje val? Nej, för president Abbas har inte hållit ett enda val. I mina ögon är detta därför en diktatur.
Har ministern följt upp regeringens eget styrdokument? Vad har ministern att säga om vad pengarna har gått till? Varför minskar regeringen biståndet till Tanzania på grund av negativ utveckling men ökar biståndet till Palestina, som verkligen inte håller måttet för att kalla sig demokrati?
Varför har ministern olika måttstockar för länder vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag noterade att biståndsministern kallade Israels regering för regim. Det tycker jag är lite hårt, eftersom det verkligen är en demokrati som vi talar om. Ordet regim använder man ofta om vissa andra regimer runt om i världen.
Jag noterade också att ministern inte gav svar på min fråga om regeringen och ministern själv har följt upp det egna styrdokumentet för att faktiskt se vart pengarna går.
Hur följer man upp detta när man själv är så noga med att säga att man förväntar sig att insatserna ska stärka demokratiskt styrda offentliga palestinska institutioner, stärka yttrandefriheten inklusive fria och oberoende medier, öka politiskt inflytande och stärka åtgärderna för mänskliga rättigheter för kvinnor och barn? Denna fråga fick jag inte svar på.
Sida är Sveriges biståndsmyndighet och arbetar för att människor som lever i fattigdom själva ska kunna förbättra sina levnadsvillkor. Det är mycket bra. Men varför går medel genom Sidas försorg till exempelvis Palestinagrupperna i Sverige? Går man in på deras hemsida kan man länka till Bojkotta Israel-rörelsen, BDS.
Förbundsdagen, det tyska parlamentet, har beslutat att stämpla BDS-rörelsen som antisemitisk. BDS-rörelsens kampanj att bojkotta Israels artister och varor påminner om det mest hemska kapitlet i tysk historia och utlöser minnet från nazisternas slogan: Köp inte från judar!
Min fråga är: Hur kan det vara möjligt att pengarna kan gå från Sida på detta sätt, och är det inte dags nu att det blir en revision av detta som verkligen går på djupet med vart våra skattepengar går, så att vi får klarhet i att pengarna inte går direkt ned i terroristernas bakficka?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för ditt svar! Sverige borde vara ett fantastiskt land att producera livsmedel i. Klimatet är bra. Vi har fantastiska bönder med enorm kunskap, och förutsättningarna för spannmålsodling och kött- och mjölkproduktion är riktigt goda i vårt land. Ändå, fru talman, läggs mjölkgård efter mjölkgård ned. Jordbruksverket kom för någon vecka sedan med en ny siffra.
Tyvärr var den dyster. Rapporten visar att det till och med juni 2019 bara fanns 3 253 mjölkföretag kvar i landet. Märk att rapporten bara gäller för första halvåret 2019! Risken är stor att antalet mjölkföretag kommer att vara under 3 000 efter årsskiftet.
När jag blev invald i riksdagen 2014, fru talman, fanns det nästan 4 400 mjölkföretag i landet. Det har alltså hänt väldigt mycket. Givetvis slås gårdar ihop, och enheterna blir större. Men blickar man ut över EU och även tittar på länder runt EU kan man se att antalet kilo invägd mjölk ökar.
Det gäller runt om i hela Europa förutom i ett enda land där det minskar, nämligen i Sverige. Ministern säger i sitt svar att vi har en livsmedelsstrategi. Det är förstås en bra början och en bra grund att ha. Men när ska mjölkbonden Gösta i Alvesta, som jag träffade förra veckan, eller Daniel i Lysekil märka av strategin på gårdsnivå? Jag är djupt oroad över det som händer nu.
Vi kan inte bara sitta med armarna i kors och vänta på bättre tider. Vi måste agera nu. Vårt lands självförsörjning vad gäller livsmedel är nere på under 50 procent. Matbutikerna här i Stockholm kommer att stå tomma efter två dygn om en kris- eller krigssituation skulle uppstå. Jag tror inte att många i Stockholm vet om det.
Vi är bara självförsörjande när det gäller livsmedel som morötter, vetemjöl och socker. Handelsunderskottet för livsmedel är över 50 miljarder kronor. Samtidigt lägger mjölkgård efter mjölkgård ned för att det inte är lönsamt.
Mina frågor till landsbygdsministern är: Delar regeringen och dess samarbetspartier min oro över utvecklingen? Vad tänker regeringen i så fall göra?
Magnus Oscarsson (KD):
Precis som ministern säger är detta väldigt speciellt. Vi ser problemen och hur bekymmersamt det är för många. Samtidigt vill vi inte att unga ska känna att det inte finns något framtidshopp. Här måste man väga varje ord.
Många vill satsa, men man måste få en framtidstro inom bondekåren och mjölkproduktionen i vårt land. Den förrförra regeringen med Eskil Erlandsson i spetsen ville att en konkurrenskraftsutredare skulle ta fram förslag på hur man skulle kunna göra detta. Han lade fram flera förslag på åtgärder för att det skulle bli bättre och för att konkurrenskraften skulle stärkas.
Exempelvis nämnde person i fråga att man borde sänka dieselskatten och minska regelbördan för bönderna. I livsmedelsstrategin står det att vi ska öka produktionen av livsmedel. Det ska bli mer lönsamt. Konkurrenskraften ska öka inom jordbruket. Dessutom ska Sveriges självförsörjning av livsmedel öka. I sommar är det tre år sedan vi antog strategin här i kammaren.
Tyvärr ser vi ännu inga tecken på att vi når strategins mål att självförsörjningen av livsmedel ska öka, att regelbördan för jordbruket ska minska och att jordbruket ska bli mer konkurrenskraftigt och mer lönsamt. Nu kommer det ett helt batteri av frågor till ministern! Kommer regeringen att ta fram förslag för att minska regelbördan?
Vi vet att det i dag är en enorm regelbörda för jordbruket. Det finns goda exempel på hur man har hanterat detta, exempelvis i Finland och Tyskland. Tänker regeringen sänka dieselskatten, så att vi åtminstone närmar oss EU-nivån? Tänker regeringen förändra i miljöbalken, så att det inte står att jordbruk är miljöfarlig verksamhet utan i stället miljöpåverkande?
Jag tror att Sverige är det enda land där det står i lagen att det är miljöfarligt att producera mat till konsumenter. Kommer landsbygdsministern att se till att länsstyrelsen, som inte skött statens åtaganden och betalat ut EU-ersättningarna för 2015, 2016, 2017, 2018 och 2019, nu gör det?
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tackar ministern för hennes svar och är tacksam för de svar hon ger. Jag hoppas att ministern kan tänka sig att se över hanteringen av miljöbalken.
Många jordbrukare man talar med känner att det här är väldigt märkligt: Jag som bonde producerar mat, och det ska kallas farligt! Det är fantastiskt om ministern vill titta på det och se över regelverket. Det borde gå att göra, för vi ändrar ju i miljöbalken då och då. Det vore jättebra.
Som jag nämnde förut har vi ett handelsunderskott på över 50 miljarder när det gäller livsmedel. Det vore intressant att höra vad ministern tänker om hur vi ska kunna få ned det. Sedan vill jag också fråga ministern om CAP:en. Vi har beteskravet, som bara finns i Sverige. På grund av det kravet kan våra svenska mjölkföretagare inte få EU-ersättning.
Det är enligt lag som de tar ut korna på bete på sommaren. Detta missgynnar Sveriges mjölkbönder stort, då mjölkbönderna i till exempel Finland får betalt för att de har sina kossor ute på bete. Hur tänker regeringen kompensera Sveriges mjölkföretagare, som blir straffade genom denna lag?
Och hur går detta ihop med att lönsamheten ska öka, som det står skrivet i livsmedelsstrategin?
Magnus Oscarsson (KD):
Min fråga är till landsbygdsministern. På grund av förra årets svåra torka har många skogsägare drabbats hårt av granbarkborren. Skadorna är på vissa håll enorma. Tusentals kubikmeter skog har angripits, och stora ekonomiska värden har förstörts. Skogsstyrelsen har uppmärksammat detta stora bekymmer och uppmanat alla skogsägare att vara noga med att sköta sina skogar.
Det verkar dock inte gälla statligt ägd skogsmark, exempelvis Kraskögle naturreservat utanför Hultsfred. Där har angripen skog inte tagits bort utan får stå kvar, med resultatet att naturreservatet har blivit som en drivbänk för granbarkborren. Detta drabbar skogsägare som har mark runt reservatet svårt.
Min fråga är: Ska inte staten föregå med gott exempel och följa Skogsstyrelsens inrådan att ta bort angripen skog på naturreservatet och därmed hindra spridning av granbarkborren?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ministern, för svaret! Jag nämnde ett exempel, Kraskögle naturreservat, men det finns tyvärr många fler exempel runt om i Sverige där staten inte tar sitt ansvar när det gäller att minimera spridning av granbarkborre. Det är dubbelmoral att staten själv inte sköter sin skog men kräver det av andra skogsägare.
Det finns ju bestämmelser i skogsvårdslagen om hur granbarkborren ska bekämpas, så frågan är hur staten gör för att följa bestämmelserna.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag vill ställa min fråga till landsbygdsministern. Det har snart gått tre år sedan riksdagen antog livsmedelsstrategin. Jag var själv med och förhandlade om den. Den bygger på att vi ska få fler konkurrenskraftiga och lönsamma svenska jordbruk. Vårt lands självförsörjning av livsmedel ska öka. Livsmedelsproduktionen ska kort och gott öka i vårt land. Hur har det då gått? Tyvärr har det inte gått speciellt bra.
Jordbruksverket kom med en siffra i höstas som visade att antalet mjölkföretag fortsätter att minska. Cirka fem mjölkföretag slutar varje vecka. Sverige är det enda EU-land där invägd mjölk minskar. Vår självförsörjning av livsmedel fortsätter att minska i stället för att öka. När jag frågar bönder säger många att lönsamheten är för dålig.
Min fråga är: På vilket sätt märker jordbrukare av livsmedelsstrategin på gårdsnivå i dag jämfört med för tre år sedan, när den inte fanns?
Magnus Oscarsson (KD):
Min fråga är till landsbygdsministern. Det är många som är riktigt bekymrade över den stora vildsvinsstammen. Enligt vissa beräkningar som gjorts förstör vildsvinen för 1,5 miljarder kronor inom jordbruket, och antalet vildsvin ökar enormt. Regeringen gick före jul ut med ett budskap om ett kraftfullt vildsvinsspaket. Det skulle komma under våren, och flera med mig tänkte: Vad bra - äntligen kommer något här!
Men jag har undersökt saken, och det enda jag sett är att Jordbruksverket ska ha fått 13 miljoner. Det står dessutom att medlen får användas först efter ytterligare beslut av regeringen. Min fråga är om det är dessa 13 miljoner som är det kraftfulla vildsvinspaketet och hur det då är tänkt att de ska användas inom Jordbruksverket.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Malin Larsson, för anförandet! Jag tänker ta vid efter det som ledamoten John Widegren var inne på för en stund sedan. Det är intressant att lyssna till ledamoten Malin Larssons synsätt. Jag kan naturligtvis förstå att regeringen vill lyfta fram att allt är bra.
Förvisso kan man säga att det till viss del är bra, för som ledamoten berättade förut ser allt bra ut på barometern. Förvisso har mjölkpriset och köttpriset just nu gått upp. Men precis som ledamoten John Widegren var inne på går priset på foder och diesel upp. Så är det ju.
Jag vill fråga ledamoten: Om allting är bra, varför hör vi då inte det när vi är ute och lyssnar på jordbrukarna? De är ju så tydliga med - det är i alla fall vad jag hör - att lönsamheten är för dålig. Vi beslutade om en livsmedelsstrategi i juni 2017, alltså för snart fyra år sedan.
En av de bärande delarna i den var faktiskt att det skulle bli mer lönsamhet, men också att självförsörjningen skulle öka. Nu visar det sig att självförsörjningen inte har ökat, tvärtom. Den ligger fast vid låga under 50 procent.
Därför skulle jag vilja fråga ledamoten: Hur kommer det sig att det tog så lång tid, nästan fyra år, för regeringen från att man skrev livsmedelsstrategin tills man gav ett uppdrag till olika myndigheter? Det skulle vara intressant att veta.
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, Malin Larsson, för ditt svar! Precis som ledamoten är inne på - nu är vi tillbaka där vi slutade - har vi olika synsätt. Jag skulle verkligen vilja att jag alla dagar i veckan kunde säga att det är positivt och att svenskt jordbruk har sådana möjligheter. Dock hör jag vad människor som jobbar med det här säger, och det är att det är tufft.
Just nu går det bra, och det är jätteroligt. Men på mjölkens dag, som Malin själv var med på, hörde vi ju vad bönderna sa. Jag byter lite spår nu och går in lite på vildsvin, som många av oss har bekymmer med. Det är intressant att läsa om hur mycket bekymmer det finns och hur det ställer till det för många av oss med så mycket vildsvin som det finns.
Vi har hört att det kostar enorma pengar för jordbruket, 1,1 miljarder. Det är en gammal siffra från, tror jag, 2016, så det är mer nu än någonsin. Därför tycker jag att det är så bra att regeringen har tagit till sig lite av det som vi föreslog för några år sedan, att trikintest skulle bli gratis. Det är ett jättebra förslag.
Jag skulle vilja fråga rakt på sak: När får jägarna svart på vitt att när de skickar in ett sådant kommer det inte att kosta något? Kan ledamoten säga på rak arm vilket datum som gäller?
Magnus Oscarsson (KD):
Tack, ledamoten Maria Gardfjell, för frågan! Det var jättebra att jag fick den frågan, för det är precis det som det handlar om! Tendensen har en längre tid varit att antalet mjölkgårdar har minskat. Vi hade en period där vi såg fyra fem mjölkgårdar lägga ned varje vecka. Nu är det nere på en, två eller kanske tre i veckan.
När jag pratar med mjölkbönder, något som kanske även ledamoten Gardfjell gör då och då, säger de till mig: Magnus, vi märker att konkurrenskraften och lönsamheten är för dålig och måste stärkas. Jag menar att då måste man lägga fram förslag som gör att dessa mjölkbönder känner att vi gör någonting som gör skillnad för dem.
Det duger inte att vi år efter år pratar om att det finns problem om vi inte gör något åt dem. Jag nämnde exempelvis sänkt drivmedelsskatt. Det är en del i att stärka konkurrenskraften. Varför? Jo, för att exempelvis i andra europeiska länder har de mycket lägre drivmedelsskatt. Här måste vi komma närmare. Det finns andra saker också.
Vi kan titta på regelverket. Om en mjölkbonde i dag också har växtodling har hon eller han 600 regler att hålla sig till. 600 regler! Här måste vi naturligtvis göra skillnad. Jag vet att regeringen pratar och pratar om saken, men vad händer? Här måste vi se till att det blir en skillnad.
Samtidigt måste vi få fram ett annat regelverk som gör att mjölkbönderna inte känner sig som bovar när de vaknar. Vid minsta misstag blir det avsteg från betalning.
Magnus Oscarsson (KD):
Jag tänkte ställa en fråga till ledamoten Isak From. Jag tycker att det är bra att ledamoten tar upp detta med ungdomar. Att det är tufft för ungdomar är ett problem som även jag stöter på. Om man verkligen har drivet och vill bli jordbrukare är det svårt med ekonomin. Det gäller även unga kvinnor som blir bönder.
I mitt anförande tog jag upp att lönsamheten är för dålig. Vi antog ju en livsmedelsstrategi sommaren 2017, och i den sa vi faktiskt väldigt många bra saker.
Jag tycker att den har varit väldigt bra; jag var ju själv med och förhandlade om den med dåvarande landsbygdsministern och andra här i kammaren. Mycket av det som sas vad väldigt viktigt. För en gångs skull pratade vi om att vi ville utveckla svenskt jordbruk. Många pratar om att vi hela tiden vill avveckla, men då sa vi att vi ville utveckla.
Men om vi summerar hur det ser ut ser det kanske egentligen inte så jättespännande ut, för vi har ju inte sett att lönsamheten har gått upp eller att konkurrenskraften har stärkts. Eller har jag fel? Jag vill gärna ha ett svar från ledamoten Isak From.