Tobias Andersson (SD):
Jag tackar åter för svaret från ministern. Som sverigedemokrat får jag tillstå att jag har viss erfarenhet av vikten av att granska vad våra företrädare på listorna har för åsikter och värderingar och säkerställa att dessa är överensstämmande med våra. Det är jag den första att tillstå. Ministern väljer att primärt tala om otillbörlig påverkan på valet, något som jag tycker är centralt. Samtidigt noterar jag att ministern inte explicit uttrycker det som klanröstning eller dylikt. Jag återkommer till det.
I mitt förra anförande berörde jag det enligt mig uppenbara fallet av klanröstning i Sigtuna, som tycks vara orkestrerat av Socialdemokraterna. Liknande företeelser har sannolikt skett på många andra orter i landet.
Uppdrag granskning har exempelvis även avslöjat att en lokalpolitiker för Miljöpartiet i Botkyrka förmedlade kontakt till en man som inför valet 2018 erbjöd Moderaterna 3 000 röster i utbyte mot att församlingen som han var aktiv i skulle få bygglov för en moské.
Centerpartiet fick inför valet 2018 utesluta Mikail Yüksel, vilket av allt att döma skedde för att han annars till synes genom klanröster hade kuppat in sig i riksdagen på ett centerpartistiskt mandat. För Moderaterna gick det så långt att klanröstning förde en klanpolitiker in i riksdagen. Detta föranledde Säpo att kontakta den dåvarande gruppledaren Anna Kinberg Batra, vilket sedan ledde till att personen uteslöts.
Fru talman! Jag kan fortsätta med exempel likt dessa, men jag vill hävda att vi redan nu kan konstatera att detta är ett reellt problem som redan nu underminerar vår demokrati. Alla vänner av demokratin motsätter sig självklart detta och står redo att bekämpa klanröster och i förlängningen klanstrukturer. Samtidigt tycks det vara som så att vissa partier inte ser lika allvarligt på detta. Jag beskyller inte Amanda Lind för det.
Men Miljöpartiets regeringspartner Socialdemokraterna har satt i system att kampanja med valbudskap på andra språk. Toppolitiker inom partiet har även gått så långt som att värva röster utomlands, vilket uppdagades 2018 när riksdagsledamoten Sultan Kayhan tiggde röster i Turkiet, och partiets ungdomsförbund har kuppats av islamister i Skåne utan att man agerat.
Samtidigt fortsätter miljardrullningen till ytterst tveksamma civilsamhällesorganisationer med kopplingar till islamism. Detta är onekligen, fru talman, något anmärkningsvärt. Belarus diktator Alexander Lukasjenko påstås ha fått 80-82 procent i det gångna valet. Det är en siffra som alla logiskt resonerande människor förstår är kraftigt överdriven.
I ett flerpartival där fri vilja råder och invånare tillåts att utifrån sin egen logik och sina egna personliga preferenser och intressen landa i vilket parti, eller vilken företrädare, som borde föräras med ens röst, ter det sig osannolikt att invånarna skulle resonera så unisont.
Lukasjenko och andra diktatorer är dock inte ensamma med sådana röstsiffror, utan liknande stöd återfinns för Socialdemokraterna i flertalet invandrartäta förorter. Partiet fick bland annat 79 procent i Herrgården i Malmö och 77 procent i Rinkebysvängen östra i Stockholm. Fru talman! Jag vill naturligtvis inte tro att vårt största regeringsparti verkar för klanröstning.
Men jag anser mig ha tillräckligt på benen för att säga att det åtminstone inte har tillräckligt aktivt har motarbetat det, samt att det i viss utsträckning tycks gagnas av det. I det ljuset vore det betryggande att höra Amanda Lind explicit erkänna att klanröstning är ett problem som behöver bekämpas och att hon inte bara pratar brett som otillbörlig valpåverkan.