Per Bolund (MP):
Tack, Larry Söder, för interpellationen! Som vi båda konstaterar är det angeläget att vi får ett ökat byggande och en bättre balans på bostadsmarknaden mellan tillgång och efterfrågan. Därför är det glädjande att det byggs mer än på mycket länge. Det är väldigt bra att vi nu har en hög aktivitet i byggandet. Men vi är förstås aldrig nöjda, utan vi vill gärna att det ska öka ännu mer.
Det är dock tydligt att det blir en bättre balans mellan exempelvis ägt boende och hyrt boende. Det hyrda boendet har hållit sig på fortsatt höga nivåer. När kommunerna får frågan om detta av Boverket pekar de på att det är där många brister finns när det gäller tillgången till bostäder. Man pekar på hyreslägenheterna som en väsentlig faktor att hålla fokus på.
Jag delar inte Larry Söders bedömning att de lägenheter som kommer till på grund av vårt investeringsstöd skulle ha byggts ändå. Det är verkligen inte den bild jag får när jag besöker kommuner runt om i landet. De säger att utan detta stöd hade de aldrig kunnat bygga dessa bostäder, som riktar sig till målgrupper som nu har möjlighet att få en bostad på bostadsmarknaden. De hade heller aldrig byggts i de områden där man annars inte ser några marknadsförutsättningar för att bygga hyreslägenheter. Vår bedömning är entydig.
Utan stödet skulle dessa lägenheter inte ha kommit till. Det handlar om tiotusentals lägenheter som nu kommer ut på marknaden. Det är väsentligt att titta på hur vi kan skapa incitament och möjligheter för kommunerna att ta sin del av ansvaret. Ansvaret är ju delat, och vi behöver jobba tillsammans. Vi har därför arbetat fram en proposition om en utvecklad översiktsplanering för att lite större incitament ska skapas så att man tar ett övergripande ansvar.
Man behöver försöka arbeta tillsammans i en region snarare än att varje kommun jobbar i sitt lilla stuprör. Denna proposition kommer att överlämnas till riksdagen i september. Det här kan vara åtminstone en dellösning på det som Larry Söder efterfrågar. Jag är däremot inte säker på att man kan ha ett siffersatt mål för varje kommun som skulle leda till det resultat som Larry Söder efterfrågar, det vill säga att fler småhus byggs.
Vad vi nu ser är att urbaniseringen och den inflyttning som sker leder till att kommunerna snarare prioriterar flerbostadshus, eftersom man då får fler bostäder för det arbete som kommunen lägger ned. Man får även större möjligheter att täcka de kostnader som uppstår när man planlägger ett område och exempelvis börjar anlägga gator, elledningar, avlopp och liknande. Min bedömning är att vi med ett sådant recept snarare skulle se en ökad överflyttning till flerbostadshus.
Jag är heller inte säker på att Larry Söder sätter fingret på rätt ställe när han talar om att det bara handlar om tillgången till mark och att det är den faktor som är begränsande för att fler småhus ska byggas. Den senaste femårsperioden har nivån legat relativt konstant vad gäller småhus. Mellan 8 400 och 12 450 per år har byggts under de senaste fem åren.
Denna utveckling har varit ganska stabil ända sedan mitten av 90talet. Det ligger på runt 10 000 småhus per år. Däremot har nu antalet flerbostadshus ökat väldigt mycket. Där har det gått upp från ungefär 20 000 till över 40 000 under samma period. Där har det alltså varit en snabb ökning. När vi har tittat på tillgången till mark har det visat sig att det finns en hel del tomter för småhus som inte har bebyggts.
Lantmäteriet konstaterar att det finns ungefär 115 000 tomter, varav 60 000 gäller permanenthus och 55 000 gäller fritidshus. Tillgången till mark verkar därför finnas. Även i storstadsregionerna finns 14 000 obebyggda tomter för permanenthus. Frågan är om man inte snarare borde titta på marknadsförutsättningarna än att fokusera på tillgången till byggbar mark. Det är kanske ett bättre sätt att nå framgång.