Ulrika Heie (C):
Detta är en proposition där jag vet att det finns ett brett stöd för innehållet, det vill säga tidiga insatser. Vi vet alla att det har stor betydelse att varje barn får chansen att börja sin kunskapsresa så tidigt som möjligt och att de får det stöd de behöver.
Jag vill tacka Gustav Fridolin, som inte bara har lagt fram propositionen utan också lyssnat in de synpunkter som kom under den resa ärendet har gjort fram till dagens datum.
Jag skulle inte vilja säga att det från Alliansens sida - och jag hoppas att det från ministerns sida finns en förståelse för detta - har handlat om att försöka skjuta på förslaget på något onödigt sätt, utan snarare har det handlat om hur det kan förbättras för att stödet verkligen ska komma eleverna till del. Låt mig använda Matilda Ernkrans bildspråk om pusselbitar.
Det är väl så vi får se politiken över huvud taget - att vi behöver pussla ihop olika bitar på olika sätt. Jag skulle vilja återkomma till det pussel som faktiskt lades på bordet när alliansregeringen tillträdde 2006. Man kan väl säga att det pusslet bestod av 143 bitar, och det var på ett sätt ganska stora bitar. Det handlade om att kunna markera vilka delar man behövde jobba vidare med.
Där fanns ledning och styrning med som en viktig del, och där fanns trygghet och studiero samt tidiga kunskaper och tidigt stöd. Låt mig därför beklaga att den tidigare regeringen tog bort en pusselbit, nämligen speciallärarutbildningen och vikten av det tidiga stödet. Detta har vi nu fått chansen att återinföra, och jag ser att nuvarande regering bygger vidare på det.
Det var viktigt med den nya skollagen, och jag tror att vi som har suttit lite längre i utskottet faktiskt minns det möte på departementet som ministrarna kallade till. De sa då: Nu är det av stor betydelse att en ny skollag faktiskt får möjlighet att komma på plats, och så här ser vägen ut ända fram till att vi kan ha det i hamn. Det var en strategiskt viktig markering, och det var ett viktigt arbete att ta fram det.
Sedan pekade Matilda Ernkrans på att det fanns ett hål i skollagen som man menar att man täpper till med det här förslaget, och jag tror att det är viktigt att se hur vi lyfter fram och hela tiden förbättrar de styrdokument vi har på olika sätt. Jag tycker att det är synd att man inte använder den pusselbit vi nu benämner obligatorisk förskoleklass och inte låter det bli en första del i grundskolan.
Precis som Erik Bengtzboe lyfte fram i sitt anförande hade det varit en chans att sätta in stöd ännu tidigare. Jag beklagar den syn Sverigedemokraterna verkar ha när det gäller att dra in specialpedagoger alldeles för tidigt. Det är klart att det är oerhört viktigt att specialkompetens kommer till när det gäller att stötta barn, till exempel när det gäller olika former av inlärningssvårigheter eller någon form av funktionsnedsättning.
Det lyfter man också fram i detta. Erik Bengtzboe tog i sitt anförande även upp vikten av lärarnas - alla lärares - kompetens när det gäller alla barns chans till goda kunskaper. När det handlar om vad olika regeringar har gjort och inte måste jag ytterligare en gång få kommentera Matilda Ernkrans inlägg.
Hon talade om att kunskaperna har sjunkit som en sten och att antalet anställda minskat mycket. När man tittar på lärartätheten ser man att det inte är särskilt stora skillnader. I stället handlar det till väldigt stor del om demografi. Sedan kan man fundera på var de anställda finns - är det hos fristående huvudmän eller kommunala huvudmän? En viss form av hederlighet i debatten skulle jag alltså efterfråga.
Det är klart att vi alla är bekymrade om kunskapsresultaten inte går åt rätt håll, och nu handlar det om att på olika sätt stärka de här delarna. Därför är jag glad att vi står bakom förslaget. Det jag vill lyfta fram och som ministern också har lyssnat på handlar om att inte öka dokumentationen för lärare och att på olika sätt säkerställa att det faktiskt är de elever som är i verkligt behov av stöd som får det.
Ska man ytterligare mäta alla elevers kunskaper på olika sätt och öka den dokumentationen är det klart att risken finns att man tappar bort de elever som har det allra största behovet av stöd. Det är en väldigt viktig del. I propositionen lyfter man också fram det man kallar vikten av tillitsfull styrning, och det är klart att den obalansen kan kännas ibland.
När vi ytterligare reglerar de här delarna och samtidigt säger att vi på det sättet visar tillit till lärarkompetensen kan det nämligen ge delvis olika signaler.
Tillbaka till pusselbilden: Jag är glad att ministern deltar i debatten i dag, för ett antal nya pusselbitar kom fram under Skolkommissionen och i de delar som kom fram där.
I förra veckan diskuterade vi inte minst skolchefernas uppdrag och så vidare, och det var väl ytterligare en pusselbit där det är viktigt att lyfta fram skolhuvudmännens ansvar för att faktiskt följa skollagen på olika sätt. Det nämndes tidigare i debatten att speciallärare kommer in oerhört sent.
Då får man kanske också vara lite kritisk till hur skolan utformades under tiden före den förra alliansregeringen, då det faktiskt handlade om att skapa förutsättningar för eleverna att i tre ämnen bli behöriga till gymnasieskolan. Det är klart att man fick sätta in allt stöd man kunde, för just de tre ämnena skulle så många elever som möjligt klara. Sedan kom de in på gymnasieskolan och klarade ändå inte av den.
Även den tidigare debatten som har varit här, om Tillträdesutredningen och högre utbildning, handlade om att eleverna ska ha förutsättningar att klara nästa steg. Eftersom jag inte deltog i den förra debatten måste jag bara få kommentera att när det gäller gymnasieskolan, yrkesprogrammen och så vidare är det i dag möjligt att läsa in högskolebehörighet på alla yrkesprogram - oavsett vad som sägs i denna talarstol. Det är faktiskt så.
Jag beklagar att högskoleministern ger bilden att man inte kan göra det. Det är en viktig del, och det handlar om möjligheten att göra fria val. Man kan ta till vara den möjligheten och göra ett val nu och ett annat val senare. I debatten låter det dock som att vi ska stänga dörrar för att vi på något sätt skulle ha lust till det.
Det gör mig ledsen i själen, måste jag säga, att vi inte kan hålla en högre debattnivå i kammaren. En annan av de 143 pusselbitar som alliansregeringen jobbade med handlar om lärares kompetens, vilket är en jätteviktig del. Jag har nämnt speciallärarkompetensen, men låt oss också vara ärliga: Det som nu hyllas som fantastiskt viktiga satsningar, till exempel Mattelyftet, var faktiskt sådant som tillkom under alliansregeringen.
Vi har gjort många saker som det går att jobba vidare med och lyfta på olika sätt. Ministern hade tidigare en kollega som ofta stod i debatten och sa att vi sprang åt helt fel håll, och jag är glad att det kanske inte är riktigt den retoriken längre. I stället handlar det faktiskt om att skruva på vissa frågor. Som Thomas Strand sa tidigare använder man de system som finns och gör förändringar i dem för att på ett bra sätt förfina det hela.
För att avsluta, herr talman: Det är en viktig del att ge alla barn stöd tidigt - och det stöd de behöver. Det hoppas jag att vi på olika sätt kan lyfta fram även i de uppdrag som de nya skolmyndigheterna kommer att få framöver, så att man lyfter fram kvalitetsgranskningen på ett helt annat sätt än enbart genom regelefterlevnad. Därför är jag glad att utbildningsministern har lyssnat.
Det handlar inte bara om att åtgärder ska sättas in, utan de ska också följas upp för att vi ska säkerställa att de gett resultat. Det är därför vi har ett så stort engagemang för detta, för det handlar om alla barns och elevers kunskaper.