KBLab/rixvox huggingface dataset:
Solveig Zander (C):
Det absolut viktigaste för oss allihop i kammaren och i regeringen är att medverka till att ungdomar får jobb. Det är det absolut viktigaste vi kan göra.
Vi har dessutom från alliansregeringen sänkt arbetsgivaravgifterna när man anställer personer som har varit långtidsarbetslösa och personer som vi har hand om från vårt utskott, det vill säga personer som har varit borta från arbetsmarknaden för att de har varit sjukskrivna eller haft sjukersättning. De sänkningarna av arbetsgivaravgifterna har vi inte heller sett resultatet av än.
Man kan fråga sig varför det har tagit så lång tid. Vi vet att företagen själva säger från Svenskt Näringsliv, Företagarna och de andra företagarorganisationerna att sänkningar av arbetsgivaravgifter är någonting som de tycker är väldigt viktigt. Det är någonting som vi i allra högsta grad vill fortsätta att jobba med. Jag måste återkomma till det som Miljöpartiet tar upp här.
Ni talar lite med kluven tunga. Gunvor G Ericson säger att det ska vara en viss lönesumma och under den ska man sänka. Ni säger också att det ska vara upp till tio anställda. Vad får det för tröskeleffekter? Är det så att när man har kommit upp till tio anställda så anställer man inte den elfte? Man måste titta på hur man ska kunna motverka sådant.
Det är likadant när man säger att det ska gälla upp till en viss lönesumma. Det är samma sak där. Vad händer med kronan som gör att det går över? Vill man inte medverka till det? Centerpartiet vill i allra högsta grad ha sänkta ungdomslöner. Yes, det är rätt!
Solveig Zander (C):
Det skulle inte föresväva mig ett ögonblick att säga att jag på något sätt är emot det utskottsinitiativ som vi nu är överens om, verkligen inte. I mitt anförande påtalade jag bara att man har gjort utvärderingar och följt upp det man hittills har gjort.
Alltså kan det inte vara så svårt att leva upp till det som vi nu ska besluta om här i riksdagen, det vill säga en utvärdering av det som hittills har gjorts. Som Tomas Eneroth själv säger är legitimiteten väldigt viktig.
I Dagens Socialförsäkring , som inte är något vetenskapligt organ, står det hur man har jobbat med ärendet, och det är viktigt.
IFS, Inspektionen för socialförsäkringen, som verkligen är ett organ som är vetenskapligt behäftat och har en stark tyngd i detta sammanhang, påtalar i det som i dag presenteras att tjänstemännen inte riktigt känner sig tillfreds med det beslutsstöd som finns i dag. Man tycker att diskussionen med kollegerna är viktigare.
Då finns det väl anledning för oss att på alla sätt medverka till och påverka att det så fort som möjligt kommer fram ett beslutsstöd och en metod som de kan känna sig säkra med. Herr talman!
Jag skulle vilja fråga Tomas Eneroth om han, handen på hjärtat, inte blev lite gramse, om jag får uttrycka det så, över att det dagen innan vi hade vår offentliga utfrågning kom ett pressmeddelande där man sade att man skulle gå vidare med ärendet.
Solveig Zander (C):
Först och främst måste vi ta detta för vad det är. Det är en metod som man hittills har använt sig av i 200 av alla ärenden som Försäkringskassan handlägger. Den utvidgning man nu vill göra skulle inbegripa ytterligare 1 200 personer.
Det är alltså inte fråga om att varenda person ska omfattas av detta. Jag vill verkligen framhålla att jag definitivt inte har något emot att man nu på ett vetenskapligt sätt utvärderar det man hittills har gjort. Det är oerhört viktigt, så att vi har tillräckligt på fötter för att kunna tala om att det här är något som är bra. Herr talman!
Som Tomas Eneroth sade blev han förbannad när generaldirektören gick ut med ett pressmeddelande innan vi hade vår offentliga utfrågning. Hade det inte varit så, tror jag att vi kanske inte hade behövt stå här i dag med ett utskottsinitiativ utan kunnat hantera detta ärende på ett annat sätt.
Resultatet hade inte blivit annorlunda, men det hade inte behövt bli en så stor sak av att det ska göras en utvärdering av metoderna.
Solveig Zander (C):
Låt mig börja där det förra replikskiftet slutade, det vill säga Miljöpartiets inställning att Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan måste samverka mer just när det gäller sjukförsäkringen och framför allt arbetsförmågan, vilket jag förmodar att Gunvor G Ericson menade.
Man säger i dag att det finns brister i det samarbetet, och vi säger i dag - och där är vi överens - att ingen människa ska komma i kläm. Det instrument och den metod som man nu försöker arbeta fram är verktyg för att knyta dessa myndigheter närmare varandra, så att ingen myndighet ska kunna stå emot en annan i sin bedömning.
Det sade faktiskt Arbetsförmedlingen på den offentliga utfrågning som vi hade i förra veckan. Menar då Gunvor G Ericson och Miljöpartiet att den här metoden inte ska fortsätta utvecklas, att metoden helt enkelt är värdelös och att det ska in något helt nytt?
Den andra frågan till Gunvor G Ericson ställer jag utifrån den rapport som Inspektionen för socialförsäkringen presenterar i dag. Där säger handläggarna att de har större tillit till konsultationen med sina arbetskamrater än till det bedömningsinstrument som de har till sitt förfogande i dag som de inte känner sig bekväma med.
Försäkringskassans tjänstemän efterfrågar således en annan och bättre metod. Är det då inte värdefullt att man medverkar till att utveckla en sådan?
Solveig Zander (C):
Jag ser ingen fara i att man gör en utvärdering. Men precis som Finn Bengtsson visade nyss finns det en utvärdering som redan är gjord. Den borde inte på något sätt förhala en vetenskaplig sammanfattning av den. Men det intressanta är: Vad i den utredningen vill Gunvor G Ericson att man förbättrar och belyser ytterligare?
Var finns bristerna i den, som skulle kunna göra att en vetenskaplig sammanfattning av den inte skulle vara till fyllest? Det viktiga i det här sammanhanget - det vill jag påtala igen - är att det är för individens bästa att få en bedömning av sin arbetsförmåga som är tillförlitlig. Det är det viktigaste. Ska nu en utvärdering förhala att man fortsätter att utveckla det instrument som man har?
Det är det jag förstår att Gunvor G Ericson vill. Hon vill att det instrument som man hittills har tagit fram inte på något sätt ska få användas, utan man ska ta fram ett nytt instrument. Gunvor G Ericson säger att hon vill se en annan metod för detta.
Det betyder att det inte bara handlar om en utvärdering, utan det betyder att ni vill stoppa den metod som man redan har kommit en bit på väg med.
Solveig Zander (C):
Först vill jag tacka socialförsäkringsministern, som är här i salen i dag och lyssnar på debatten om den budget som ministern förmodligen ska driva efter nyår. Det är ett väldigt viktigt betänkande som vi nu pratar om.
Jag blir olycklig, herr talman, när jag hör att Socialdemokraterna och Phia Andersson och även de andra i den socialdemokratiska vänsterregeringen pratar om forna tider. Phia Andersson visade en artikel från 2009.
Hon sade att en person blev utförsäkrad eller inte fick någon sjukpenning trots att personen var under behandling för sin cancer. Vi ändrade detta och tydliggjorde snabbt vad som skulle gälla. Därmed undanröjdes detta hinder. Det var åtta år sedan den artikeln skrevs, Phia Andersson.
Dessutom är det så att det viktigaste för en person som är sjukskriven är att få hjälp, stöd och rehabilitering för att kunna återgå i arbete. Det är nämligen arbetet som medverkar till att vi kan behålla vår välfärd. Det handlar om att fler arbetar. Detta insåg Göran Persson, den tidigare statsministern.
Men det är tydligen andra vindar i Socialdemokraterna nu för tiden. Han medverkade till att man tittade över vad som skulle göras med de höga sjukskrivningstalen. Det som föreslogs i den utredning som han fick var att man skulle införa tydliga tidsgränser. Detta verkställde den alliansregering som tog över.
Då är vi där vi är i dag, det vill säga att vi medverkar till att vi har tidsgränser där man följer upp personer och inte lämnar dem till att drivas hur långt som helst och vara sjukskrivna hur länge som helst utan hjälp och stöd. Det är den bortre tidsgränsen som den socialistiska vänsterregeringen vill ta bort.
Det är ingen annan tidsgräns som man i detta betänkande har föreslagit att man ska ta bort. Det är den bortre tidsgränsen. I dag kan man vara sjukskriven 914 dagar, det vill säga två och ett halvt år. År 2012, den 1 januari, fick vi en ny lagstiftning som sade att man kunde få fortsatt sjukskrivning om det var speciella omständigheter.
Det har man tydligen missat från den socialdemokratiska vänsterregeringens sida. Herr talman! Det gör mig fundersam. Vad är det ni socialdemokrater, tillsammans med era regeringskolleger, tänker ändra på i fråga om den bortre tidsgränsen? Tänker ni inte ha något regelverk som talar om vad det är personen ska få bli sjukskriven för?
Tänker ni låta det vara ett fritt lopp igen? Ska man kunna vara sjukskriven hur länge som helst utan att någon hjälper, stöder och ger möjligheter till återgång i arbete? Tänker ni fortsätta med att 140 personer per dag får sjukersättning? Det var det som gällde när ni satt i regeringen. Jag vill definitivt inte utsätta svenska folket för det.
De är värda att få hjälp och stöd när de är sjukskrivna. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslå reservationerna.
Solveig Zander (C):
Phia Andersson! Visst vill jag medverka till att socialförsäkringen blir bättre. I fyra och ett halvt år har vi haft en parlamentarisk socialförsäkringsutredning. Den kommer att redovisa sitt slutbetänkande efter nyår, och där finns det väldigt många bra förslag. Men jag tänker inte stå här i dag och säga hur dessa förslag ser ut, för vi har inte justerat betänkandet än.
Där finns dock många bra förslag som vi är överens om. Därför blir jag olycklig när jag lyssnar på Phia Andersson och Vänsterpartiet, som återigen använder ord som "stupstocken" och bara tar fram det som har varit negativt med den sjukförsäkring vi har nu.
Vi vet också att oerhört många får hjälp och stöd under de olika tidsgränser som finns i rehabiliteringskedjan. De allra flesta går faktiskt tillbaka till arbetet innan sjukskrivningarna blir långa.
Vi är olyckliga i dag för att sjukskrivningarna ökar, och vi ska alla tillsammans försöka hitta utvägar ur det. Men jag blir oerhört fundersam när man fortfarande säger att 90 000 utförsäkras - utan att tala om vad man gör med alla dessa människor för att hjälpa dem tillbaka.
Hälften och lite till får möjlighet att komma närmare arbetsmarknaden, även om de inte går tillbaka till ett jobb direkt. Det är det vi ska prata om, och vi ska givetvis hjälpa alla, för det är nödvändigt. Men det viktigaste är ändå att människor får hjälp att komma tillbaka till arbete, och det medverkar Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen till i allra högsta grad nu.
Solveig Zander (C):
Den socialdemokratiska vänsterregeringen vädjar om samarbete, och när det gäller sjukskrivningarna är alla överenskommelser väldigt välkomna. Vi vet samtidigt att den tidigare socialförsäkringen, som inte hade de här tydliga gränserna, medverkade till att människor inte fick hjälp. Man kunde vara sjukskriven i tio år utan att någon hade hört av sig.
Tidsgränserna är därför oerhört viktiga för att få en avstämning, och därför vill vi i Centerpartiet och Alliansen behålla dem. När det gäller den bortre tidsgränsen vet vi att den för många blev väldigt dikt och strikt.
Därför ändrade vi på detta den 1 januari 2012 så att man individuellt kunde titta på om det fanns personer som behövde en längre sjukskrivning under särskilda omständigheter. Detta gäller nu, och därför vet vi att den bortre tidsgränsen inte har blivit så strikt. Den har hjälpt väldigt många fler att få några dagar till, precis som de behöver.
Då undrar jag, och det har ni inte svarat på från den socialdemokratiska vänsterregeringens sida, om ni inte tänker ha några gränser över huvud taget. Tänker ni återigen låta detta flyta fritt? Det kan i rimlighetens namn inte vara möjligt. Jag tänker göra vad jag kan för att vi ska få en ännu bättre sjukförsäkring än den vi har i dag, för det är svenska folket värt.
Där är det många saker vi kan göra bättre, och jag tänker göra vad jag kan.
Solveig Zander (C):
För det första måste vi göra klart att sjukförsäkringen får vi för att vi förlorar arbetsförtjänst när vi är sjuka. Det är oerhört viktigt. För det andra berättade i går Inspektionen för socialförsäkringen, som Wiwi-Anne Johansson redogjorde för, för oss från en utredning att man ärver sjukskrivning.
Om ens föräldrar har haft en lång sjukskrivning överförs det till barnen. Då har väl vi en skyldighet, Wiwi-Anne Johansson, att medverka till att föräldrar kan arbeta så att också barnen får möjligheter till det.
Det kan inte vara meningen att Wiwi-Anne Johansson har för avsikt att föreslå att man ska få sjukersättning för att man inte kan arbeta. Nog är det väl ändå arbetsgivarens skyldighet att medverka till att arbetsmiljön möjliggör att man kan jobba till pensionsåldern.
Från pensionsgruppen har vi också haft samtal med arbetsmarknadens parter och påbörjat detta som ska möjliggöra för personer att kunna jobba ännu längre än till dagens 65 år. Vi ska ju inte använda sjukförsäkringen som en arbetsmiljöåtgärd för att arbetsgivarna inte gör vad de kan för att personer ska kunna fortsätta att arbeta.
Det kan inte vara Vänsterpartiets avsikt. Jag hoppas verkligen att jag hörde fel, herr talman.
Solveig Zander (C):
Innan jag kom in i riksdagen var jag kurator och jobbade inom rehabenheterna på Enköpings lasarett. Jag har jobbat som kurator i hela mitt liv, och jag har sett en hel del av hur människor har det i samhället. Därom råder inga tvivel. Sjukersättningen är till för den som inte kan jobba mer i sitt liv eller under en överskådlig tid framåt. Det är meningen.
Man ska inte ha arbetsförmåga. Om man har arbetsförmåga ska man få all den hjälp, herr talman, som över huvud taget går att få så att man kan fortsätta att arbeta.
Vi har fakta från så många undersökningar att det bästa för en person ändå är att finnas kvar i ett sammanhang, att känna att man betyder något, det vill säga att man kan vara på arbetet.
Det betyder inte att man ska fortsätta med det arbete som är tungt och som man inte kan utföra, utan det betyder att man ska få hjälp och stöd att komma tillbaka till arbetsmarknaden men kanske i ett annat arbete som är lättare, kanske inte på heltid utan på deltid.
Vi som politiker är skyldiga varenda människa i detta samhälle att hjälpa dem så mycket vi kan. Det är den sjukförsäkring vi har formulerat nu, och det är den som vi naturligtvis ska förbättra. Våra myndigheter kan bli ännu bättre på att hjälpa till och stödja.
Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen och inte minst sjukvården måste få tydligare ansvar att ge rehabilitering och stöd för att återgå i arbete. Det är det viktigaste, herr talman.
Solveig Zander (C):
Det var intressant att lyssna till ministern. Självklart vill vi göra mer för att få fler att komma tillbaka till arbetet tidigare. Framför allt gäller det kvinnor. Vad den tidigare regeringen, alliansregeringen, införde var en rehabgaranti som betydde att de lättare psykiska åkommorna var det man skulle få hjälp från.
Då var det KBT som metod som gällde. Vi hade för avsikt att utveckla även det och även att det skulle bli andra metoder också, för den hjälpte inte. Det var framför allt kvinnor som hade sådana diagnoser. Det behövs fler åtgärder. Alliansregeringen tillsatte flera utredningar där vi hade tänkt medverka.
Ministern har synpunkter på att det skulle behövas fler förslag. Då tittar jag i listan över propositioner under våren med förslag just på det här området, men där finns ingenting. Jag undrar vad ministern hade tänkt skulle göras som nu inte blir gjort. Det skulle vara intressant att höra.
Sedan undrar jag om ministern tror att personer blir friskare därför att man tar bort den bortre gränsen. Rehabiliteringskedjan är till för att man ska följa upp. Vore det inte bättre att titta på vad man gör under rehabiliteringskedjan än att ta bort den bortre gränsen? Att ta bort den gör ju inte människor friskare.
Vi vet att långa sjukskrivningar gör människor ännu sämre. Eller har ministern någon annan syn på detta?
Solveig Zander (C):
Jag undrade varför det inte fanns några förslag och propositioner under våren som vi hade kunnat ta ställning till. Det betyder, om jag tolkade ministern rätt, att ni var tämligen oförberedda när ni kom till regeringsmakten och inte hade några klara idéer om vad som skulle göras för att underlätta på detta område.
När man är i rehabiliteringskedjan finns det olika uppföljningsdelar. Den bortre gränsen, som vi nu talar om, infaller efter 914 dagar. Om denna tid skulle förlängas, vilka ytterligare åtgärder ska då vidtas om man inte har särskilda skäl till att få en förlängning?
Efter 914 dagar sägs att man inte kan göra mer inom sjukförsäkringen utan man behöver bedöma vilken arbetsförmåga som finns. Det är därför som dessa personer får gå tillbaka till Arbetsförmedlingen för att man ska se vilka möjligheter som finns för att komma fram till ett annat sätt för dem att få hjälp och stöd för att återgå i arbete.
Då undrar jag följande: Om man får fortsätta att vara sjukskriven, vad hjälper det? Vi vet ju av erfarenhet och forskning att långa sjukskrivningstider inte gör att det blir lättare att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Ministern måste naturligtvis vänta på den parlamentariska socialförsäkringsutredningen.
Men det måste finnas något annat som ministern hade kunnat komma med som ett förslag som vi hade kunnat få ta ställning till i vår. Varför var det tomt på propositionslistan?
Solveig Zander (C):
När vi blir äldre handlar den ekonomiska tryggheten om att vi får en pension, men det handlar också om vilka utgifter vi har i förhållande till vår inkomst, vår pension. Det handlar även om vem som ser till att pensionen blir högre eller lägre.
Jag håller med Lars-Arne Staxäng när han beskriver pensionssystemets fördelar. Fler måste arbeta om vi ska få en högre pension. Det är det viktiga.
I ärlighetens namn måste jag ifrågasätta att Fredrik Lundh Sammeli säger att vi är överens i Pensionsgruppen. Det gläder mig i fråga om tillväxt i systemet som en viktig del. Men vi vet att ett parti som Socialdemokraterna vill ha med i Pensionsgruppen inte står för det när det gäller tillväxt och att man ska jobba längre.
Vi i Alliansen vill höja garantipensionen så fort vi kan och så fort ekonomin tillåter. Det viktiga är att vi, precis som Lars-Arne Staxäng sa, höjde pensionerna med 16 1⁄2 miljard under de år som alliansregeringen satt vid makten. Det är inga småpotatis.
Det låter bra när den nuvarande regeringen slår sig för bröstet och säger att de ska höja pensionen med 50 kronor; 50 kronor kan vara mycket pengar för en pensionär som har väldigt lite. Men sedan säger de också att de ska höja taket för högkostnadsskyddet med 224 kronor i månaden. Då blir det i stället mindre för pensionären.
Det är tur för pensionärerna att de nu slapp den åtstramningen i sina inkomster. För mig, Centerpartiet och Alliansen är jämställdhetsfrågan viktig i sammanhanget. Lars-Arne Staxäng från Moderaterna redogjorde för en del av detta.
Alliansen vill medverka till jämställdhet i pensionssystemet och säger att man ska dela pensionen med mannen. Vi vet nämligen att det är under småbarnsåren som ojämlikheterna i inkomsterna tar fart. Vi centerkvinnor har mer att bidra med i det sammanhanget.
Vi har tagit fram ett förslag till jämställda pensioner som går ut på att man ska dela all pension med den som man har barn med. Förutom det ska följsamhetsindexeringen också sänkas från 1,6 till 0,8 procent. Det skulle betyda mycket för äldre kvinnor som får väldigt liten pension. Men vi har 30 förslag till som skulle öka jämställdheten.
De tänker vi bidra med till den utredning som Alliansen har föreslagit och som ska titta på hur jämställdhetsfrågan ska lösas eller åtminstone komma en god bit på vägen.
Pensionsgruppen arbetar också med fyra viktiga förslag, oerhört viktiga förslag som skulle leda till att pensionärerna får högre pension.
Jag är oerhört besviken på att ministern inte har sett till att Pensionsgruppen har träffats och diskuterat de förslagen för att kunna gå vidare och hjälpa pensionärerna. Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.
Solveig Zander (C):
Det går att kombinera tillväxt och klimathänsyn. Centerpartiet har drivit det i åtta år och visat att det är möjligt. Ni i Miljöpartiet säger att det är tveksamt; i era kongresshandlingar skriver ni precis det.
Miljöpartiet säger också att man ska förkorta, minska, arbetstiden. Vi vet alla att det är viktigt att vi arbetar mer, att vi arbetar längre och att fler arbetar. Då kan man inte driva en politik som säger att man ska förkorta arbetstiden. Det är inte möjligt.
Miljöpartiet säger att de ställer upp på Pensionsgruppens förslag. Jag kan tro på att de gör det i ord, men i handling och övertygelse gör de verkligen inte det. Jag undrar nu om Miljöpartiet kan svara på hur de ska kunna kombinera sina förslag. Och har deras kongressbeslut inte något värde i detta sammanhang?
Solveig Zander (C):
Här hörde vi att friår är något som Miljöpartiet förordar. Man tror att det ska leda till att fler kommer i jobb och att det blir tillväxt i vårt land. Vi vet att detta är fel. Vi vet att antalet arbetare i vårt land inte är statiskt. Ju fler som arbetar, desto fler arbetstillfällen skapas.
Det är ju därför som vi från Alliansen jobbar för att vi ska få fler i arbete, fler företag, fler småföretag som faktiskt vill och kan anställa eller starta företag. Det är därför som det är viktigt att få ett samhälle där företagen har möjlighet att växa. Men då säger man från Miljöpartiet att friår är något som är viktigt.
Sedan säger man att det ska minska ohälsan. Nyss i socialförsäkringsdebatten diskuterade vi hur man ska få fler att jobba längre och mycket. Då sa ministern, som sitter här, att vi ska jobba för ett hälsosammare yrkesliv.
Jag hoppas verkligen att ministern fortsätter att hålla fast vid det. Det betyder att vi ska jobba och få arbetsgivarna att medverka till ett hälsosamt arbetsliv så att människor kan jobba längre. Det är ju det som är viktigt för pensionerna. Vi får ingen pension om det är färre som arbetar eller om man är hemma och har ett friår.
Pensionsrätter som tjänas in får man för att man jobbar. Fru talman! Jag hävdar fortfarande - och nu har jag fått fakta i målet - att Miljöpartiet inte står bakom Pensionsgruppens överenskommelse.
Solveig Zander (C):
Jag uppskattar verkligen ministerns tydlighet om att tillväxt, arbetstillfällen och fler i arbete är väldigt viktigt, liksom att vi arbetar längre upp i åldrarna och att fler kvinnor ska komma ut på arbetsmarknaden. Det är oerhört viktigt att ministern är tydlig på det sättet. Då måste jag ställa frågan: Håller ministern med om att det är bra med friår, som Miljöpartiet vill ha?
Tycker ministern att det stämmer överens med tillväxt när man håller fast vid att det är bra för att få in personer på arbetsmarknaden? Jag är naturligtvis tveksam, men jag undrar vad ministern tycker om detta.
Sedan vet vi att när det gäller beskattning av pensionärer handlar orättvisan om att man betalar lägre skatt när man arbetar. Förr gjorde man avdrag för resor för inkomstens förvärvande när man arbetade. Det är inte möjligt i dag. Man kan säga att jobbskatteavdraget har varit ett sätt att kompensera det.
När vi nu har möjliggjort för pensionärer att få en högre pension genom att vi har bidragit med drygt 16 miljarder äts detta upp av att kommunerna höjer skatten.
Då undrar jag: Är ministern beredd att medverka till att förbjuda att kommunerna höjer avgifterna när regering och riksdag försöker möjliggöra för människor att få mer pengar i plånboken?