Hannah Bergstedt (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. Jag hade möjlighet att under förra mandatperioden, i opposition, vara den som förde vår talan beträffande vad vi ville med området Punktskatter. Punktskatter handlar i huvudsak om styreffekter för att uppnå god folkhälsa och bättre klimat och miljö.
Det är politiken för hur vi mår i vår vardag och det ansvar vi måste ta för kommande generationer. I det perspektivet känns det minst sagt märkligt att det huvudsakliga innehållet i de gemensamma borgerliga motionerna och reservationerna handlar om vad regeringen inte borde göra.
Enligt min mening blottar det ett kunskapshål och en brist på ambition på det här området som den tidigare alliansregeringen försökte dölja. Ambitionerna är helt enkelt inte särskilt höga.
Det kan illustreras med den av alliansregeringen föreslagna kvotplikten, som var tänkt att genomföras i maj förra året men som föll på målsnöret eftersom den dåvarande regeringen inte grundlade arbetet inför EU och därmed fick dra tillbaka sitt förslag.
Förslaget var i sin grund inte helt populärt, vare sig hos aktörerna på marknaden eller hos oppositionen eftersom förslaget redan låg efter i utvecklingen vad gällde utformningen.
Det här är ett viktigt område både för att vi ska kunna nå det i dag eftersatta målet om en fossiloberoende fordonsflotta och för att ge långsiktiga förutsättningar för de aktörer som finns på den marknaden. Där ligger svenska företag i framkant. Ett av företagen, Sun Pine, ligger i min hemstad Piteå och samarbetar med Preem.
Viktig tid har gått till spillo, och jag märker den frustration som finns när jag är ute och besöker företagen. Därför tycker jag att det är anmärkningsvärt att reservationen i huvudsak handlar om vad regeringen inte ska åstadkomma och inte ska göra. I dag har vi en regering som tar frågan på stort allvar, både ur perspektivet att ta ansvar för miljön och ur jobbperspektivet.
Förädling och utveckling av de resurser vi har i Sverige kan hjälpa till att nå målet om en fossiloberoende fordonsflotta och att Sverige ska ha lägst arbetslöshet i Europa år 2020. Sverige är ett litet avlångt land. Det vet inte minst jag som bor i den norra delen av landet. Vi är beroende av transporter, av snabba och säkra transporter, som är konkurrenskraftiga.
Att kunna leverera tungt gods ut till våra handelspartner är avgörande för utvecklingen i landet. Därför är investeringar i järnväg oerhört viktiga. Både underhåll och utbyggnad har under de senaste åren legat efter på ett bedrövligt sätt. Byggandet av exempelvis Norrbotniabanan gick i stå under förra mandatperioden. Trots att man på EU-nivå såg värdet i byggandet var intresset hos den tidigare regeringen icke-existerande.
Nu har det äntligen fått det stöd det behöver. Vi ser med tillförsikt an utbyggnaden av de viktiga infrastrukturprojekten i hela landet. Behovet av en utbyggnad av järnvägen är viktig ur miljösynpunkt och för att få snabba och konkurrenskraftiga leveranser. Men även lastbilstransporterna är viktiga. Det går inte att dra järnväg överallt.
För att transportera ut viktig råvara krävs en åkerinäring med kvalitet och säkerhet. Under de senaste åren har vi sett hur den svenska åkerinäringen riskerar att gå samma väg som sjötrafiken då konkurrensen består av utländska åkare med usla villkor både lönemässigt och vad gäller vilotider.
Det innebär ett lidande för individerna men skapar också osäkerhet på vägarna och får till följd att svenska åkare, som premierar sjysta villkor, konkurreras ut. Det måste få ett slut. Kapaciteten på järnväg behöver byggas ut för att klara av det gods vi har att hantera. Järnvägen bär i dag sina kostnader i form av banavgifter. Vi behöver få bättre konkurrensneutralitet mellan transportslagen.
Det kan vi få genom att utforma ett program med bland annat vägslitageavgift som säkerställer det, men även gynnar klimatsmarta transporter med ökat axeltryck och ökade krav på dem som driver företag i Sverige inom bland annat transportnäringen. Vi ser regelbrott som äventyrar arbetsmiljön, där förare får arbeta under i det närmaste livegna förhållanden.
Dagens situation skapar snedvriden konkurrens för branschens seriösa aktörer, som följer kollektivavtal, lagar och regler. Det ger sämre förutsättningar för åtgärder som höjer trafiksäkerheten, förbättrar miljön och ger minskad klimatpåverkan. Genom att utreda ett system med en avståndsbaserad vägslitageavgift vill vi ge förutsättningar för nödvändiga investeringar och sätta stopp för utnyttjandet av människor.
Det är ett förslag som välkomnats av såväl branschen som facket. I vår version av Sverige ska det råda sjysta villkor på arbetsmarknaden. Företag ska inte slås ut i konkurrens med företag som gör profit på människors utsatthet. Att priserna pressas och människor utnyttjas genom dåliga löner och usla arbetsvillkor tänker vi inte stillasittande se på. Herr talman!
Om man vill komma till rätta med de utmaningar vi står inför kan vi inte backa oss in i framtiden och fokusera på vad vi inte ska göra. De farhågor som finns om att landet delas upp, att orättvisorna mellan stad och land växer, är redan ett faktum som vi står inför. Vi vill vända den utvecklingen, men det gör vi inte genom att titta på annat än framtidsbranscher.
Om vi inte vill skjuta ansvaret på framtiden måste vi ta tag i de utmaningar som vi nu står inför. Det är därför glädjande att det finns partier även på den borgerliga sidan som vill utveckla miljö- och klimatpolitiken och som inser att borttagandet av handelsgödselskatten faktiskt var ett misstag, en förhastad politisk åtgärd.
Vi ser att det finns behov av att minska utsläppen av kväve och kadmium, som bidrar till övergödning av sjöar, hav och vattendrag. Det måste vi ta itu med. Där delar vi Folkpartiets ambitioner. Jag tror att det finns skäl att se över den träffsäkerhet som en sådan skatt skulle kunna innebära.
Den som protesterar mot införandet måste ställa sig frågan om man tycker att det finns ett problem med övergödning, om det finns ett problem med utsläpp av kadmium och kväve, och vad man i så fall tänker göra åt det. Eller är det ytterligare ett inte i den borgerliga politiken? Styrmedel för kemikalier är en välkommen öppning.
Per Åsling nämnde det i sitt anförande. Det råder i Sverige bred politisk enighet om att Reach är otillräcklig i dess nuvarande utformning för att nå miljömålet Giftfri miljö. I regeringsdeklarationen lyfts fram behovet att Sverige ska gå före med nationell lagstiftning på det här området.
Det känns gott att kunna säga att Centerpartiet, åtminstone i det här fallet, anser att det kan vara betydelsefullt med en styrskatt. Sverige behöver en politik som klarar av att både ha fokus på framtidens jobb och ta ett klimatansvar. Då krävs det långsiktighet såväl för att ta ansvar för framtida generationer som för att säkerställa att vi kan göra de stora investeringar som krävs för att vi ska klara av det ansvaret.
Därför behövs det spelregler som är långsiktiga, som håller mer än en mandatperiod.