KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Jag anklagades för att ha livlig fantasi, eller det kanske till och med var en komplimang. Jag tycker dock inte att just den slutsatsen kräver särskilt livlig fantasi. Det var nämligen precis så här ni gjorde under slutet av 90-talet och början av 2000-talet, Magdalena Andersson. Ni slussade systematiskt ut människor från arbetsmarknaden.
Eller förnekar du det? Förnekar du att Göran Perssons regering, som du själv arbetade i, fattade ett inriktningsbeslut för Arbetsförmedlingen som innebar att man efter ett år i utanförskap, i arbetslöshet eller sjukskrivning, automatiskt skulle prövas för förtidspension?
Förnekar du att 150 000 människor förtidspensionerades under er tid vid makten, under slutet av 90-talet fram till 2006?
Förnekar du att Sverige då, liksom nu, hade världens friskaste folk men fick samtidigt världens mest sjukskrivna folk? Uppenbarligen berodde det på att man förde en medveten och systematisk politik för att slussa ut människor från arbetsmarknaden.
Vi talade tidigare om arbetslösheten och att den ökade under Alliansens tid vid makten. Det berodde framför allt på att vi kämpade för att få tillbaka de människorna till arbetsmarknaden. 150 000 personer kom också tillbaka till arbetsmarknaden. Det är klart att det är tufft för många av dem att, efter mångårigt utanförskap, få en ny chans och få ett jobb.
Om jag nu har sådan livlig fantasi, undrar jag om du menar att det inte har hänt? Gjorde ni inte så under er tid vid makten? Och tar ni inte tydliga steg i samma riktning nu när ni säger att man ska ta bort det regelverk som vi har infört och som har säkerställt att sjukfrånvaron inte har skenat?
Resultatet av er politik när ni styrde var en massiv ökning både av personlig kostnad för alla människor som fastnade i utanförskap och bidragsberoende och en enorm statsfinansiell konsekvens för Sverige.
Vi hade tidigare hundratals miljarder mer i kostnader för förtidspensioner och sjukskrivningar.
Och när regeringen nu vill anslå en inriktning för att gå tillbaka till delar av det gamla regelverket är det också naturligt att fler människor, precis som tidigare, kommer att fastna i långvarig sjukskrivning och få det ännu tuffare att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden. Det krävs alltså inte särskilt livlig fantasi för att se detta framför sig.
Ni har samtidigt satt ett ambitiöst mål om att Sverige ska ha den lägsta arbetslösheten i Europa år 2020, utan att presentera en enda konkret åtgärd för att det ska bli fler jobb i den privata sektorn. Ni måste hantera det på något sätt, och det ligger i farans riktning att det helt enkelt blir genom att ändra om i statistiken och dölja arbetslösheten i form av sjukskrivningar.
En annan intressant fråga som vi debatterade för bara tio minuter sedan och som det kan vara värt att reflektera över är om vi skulle kunna klara överskottsmålet. Ja, här har vi ett förslag! Kan vi inte försöka använda de beräkningstekniska överföringarna till att minska underskotten?
Fredrik Schulte (M):
Som vi varit inne på finns det två sätt att minska arbetslösheten. Det ena sättet är att skapa fler jobb, alltså ingenting konstigt. Om vi tittar på de senaste 30 åren, sedan 1984, ser vi att en halv miljon nya jobb har skapats. Av den halva miljonen nya jobb har ungefär 340 000 tillkommit under de senaste åtta åren då Alliansen styrt. Det är värt att tänka på.
Det andra sättet att minska arbetslösheten är att dölja den. I stället för att människor går arbetslösa gör vi om dem till förtidspensionärer eller till sjukskrivna. Det var precis det som Göran Persson gjorde. Man trollade med siffrorna och flyttade människor från att vara arbetslösa till att vara förtidspensionerade och sjukskrivna. Det var så man gjorde.
Magdalena Andersson anklagade mig för att ha livlig fantasi när jag ställde frågan till henne; jag fick inget svar. Det var precis så man gjorde, och nu pekar allting på att man går längs samma väg igen.
De absolut största satsningar som Socialdemokraterna föreslår i sin budget handlar om att höja bidragen för dem som inte jobbar. Den arbetslöse börsmäklaren kommer att få 5 000 kronor mer i månaden i bidrag, så mycket mer att han nu kommer att tjäna mer på att inte jobba än vad den 19-åriga servitrisen får i lön för att slita 40 timmar i veckan.
Man tar bort den bortre gränsen i sjukskrivningen, vilket gör att fler och fler människor kommer att fastna i långtidssjukskrivningar. Sedan har man en stor budgetpost som man inte berättar vad den ska användas till. Jo, de pengarna ska användas till att betala ut bidragen till alla de människor som kommer att fasta i bidragsberoende.
Fredrik Schulte (M):
Här grävs inga skyttegravar. Jag fick nästan känslan av att statsrådet hade den långa utläggningen om historiken bakom frågan för att själv slippa svara på sakfrågan och göra den politiska utläggningen kring det. Det är mycket riktigt så att den här frågan lyftes fram av den tidigare regeringen. Men det var också en regering som insåg värdet av att hushållen har en stark köpkraft.
Nu har vi en regering som lägger fram förslag om skattehöjningar på 23 miljarder för samhället. Det är klart att det kommer att slå mot inkomsttagarna som får höjda inkomstskatter. Det kommer att slå mot lönekollektivet genom de höjda arbetsgivaravgifter som regeringen nu föreslår. Det sa till och med din kollega statsrådet Magdalena Andersson i en debatt för bara två timmar sedan.
Effekten av de höjda arbetsgivaravgifterna kommer att vara att vi får en negativ lönepress som i förlängningen innebär lägre löner. Därtill har vi en situation där regeringen inte tar frågan om bostadsbyggandet på allvar.
Man återremitterar eller gömmer förslag om att förenkla byggandet och tar inte ansvar för de överenskommelser som den tidigare regeringen slöt med till exempel kommunerna i Stockholm och Stockholms läns landsting. Man tänker inte berätta hur man förhåller sig till hela frågeställningen kring Sverigebygget som den tidigare regeringen presenterade. Jag är öppen för skattehöjningar.
Jag är öppen för att sätta amorteringskrav eller att avskaffa ränteavdrag. Men det måste ske i utbyte mot att hushållen får lättnader i andra delar av ekonomin, till exempel i form av jobbskatteavdrag. Det är ett perspektiv som regeringen är fullständigt ointresserad av.
Ni vill jättegärna på alla möjliga sätt införa skatter som minskar den disponibla inkomsten hos hushållen. Det är här skon klämmer. Statsrådet skulle kunna ställa sig upp och säga: Eftersom jag ser så allvarligt på situationen på den svenska bostadsmarknaden tycker jag att det är värdefullt att vi avskaffar ränteavdragen eller inför ett amorteringskrav.
Men för att inte strukturellt försämra i andra änden, det vill säga konsumtionsänden av ekonomin, är jag öppen för att ta de nya skatteintäkterna för att finansiera skattesänkningar. Då skulle vi ha en fruktbar diskussion. Men det är regeringen inte intresserad av. Det är precis som i frågan om den gröna skatteväxlingen. Det finns ingen grön skatteväxling hos Miljöpartiet längre. Det finns bara grön skattehöjning.
Man tar och höjer skatterna på det som skadar miljön, och sedan tar man pengarna för att höja bidragen. Då blir det inte längre en konstruktiv diskussion. Det är mot den bakgrunden som jag skulle vilja ha ett tydligt svar på var regeringen står.
Kommer ni att verka för att införa ett amorteringskrav och att hushållen får en lägre konsumtion utan att i andra änden till exempel införa ett till jobbskatteavdrag eller liknande? Vad får det för effekter på den redan dysfunktionella bostadsmarknaden?
Eftersom ett amorteringskrav bara kommer att gälla nya bostadslån kommer det att skapa en situation där det blir ytterligare svårare att ta sig in på bostadsmarknaden och att få till byggnation av nya lägenheter.
Fredrik Schulte (M):
Låt oss göra klart för oss hur det står till med bostadsbyggandet. De 250 000 bostäder som är planlagda sedan flera år tillbaka var alltså någonting som det inte fanns någon som helst politisk oenighet om. Det som Alliansen gjorde var att vi gick fram med ett förslag som vi kallade Sverigebygget, som skulle innebära ytterligare 150 000 bostäder.
Det kan vara värt att notera för till exempel Monica Green att antalet färdigställda bostäder i år är fler än det var 2006, när vi hade den kanske starkaste högkonjunkturen på 40 år.
Den förra regeringen hade som ingångsvärde att höjda skatter på arbete och företagande är någonting som är negativt för ekonomin. När man inte höjer skatter på jobb och företagande finns det utrymme för att till exempel införa ett amorteringskrav. Men nu vill man lägga på höga skatter. Det är skatter för vanliga löntagargrupper, Monica Green.
Ni höjer skatten för alla som tjänar mer än 35 000. Om man dessutom lägger på ytterligare pålagor på svenska folket och hushållen får man en sammantagen effekt som inte är bra. Det är mot denna bakgrund man måste se frågan.
Vi har en regering som föreslår genomförande av de största skattehöjningarna på decennier. Nu får vi hoppas att det inte blir av i morgon. Men detta, tillsammans med ytterligare amorteringskrav, får en rent ut sagt negativ effekt på den svenska konsumtionen.
Fredrik Schulte (M):
En sak är vi rörande överens om, och det är att jobben är den absolut viktigaste och mest centrala politiska frågan. Regeringen har lagt fast målet att Sverige ska ha Europas lägsta arbetslöshet 2020. Det kan tyckas vara ett väldigt högt ställt mål.
Vi har många gånger ställt frågan och kommer att fortsätta göra det hur det kommer sig att det är detta enorma fokus på just arbetslösheten och inte på sysselsättningen, just därför att arbetslösheten kan man ju minska på annat sätt än genom att tillskapa fler jobb, nämligen genom att trolla med statistiken. Vad är det då för strategi som regeringen har lagt fram för att skapa fler jobb?
Jo, man har lagt fram förslag om att satsa på välfärden, så att vi får fler arbetstillfällen i den offentliga sektorn. Det här är vi ganska överens om. Om vi jämför den rödgröna budgeten med alliansbudgeten handlar det om ungefär samma volym av investeringar i välfärdens kärna. Vi prioriterar utbildning lite mer, och ni prioriterar äldreomsorgen lite mer.
Men summa summarum ligger vi på ungefär samma nivå. Vi kan då enkelt anta att det ändå kommer att ge fler jobb i offentlig sektor. Sedan erkänner regeringen själv i sin budgetproposition att de skattehöjningar som man samtidigt lägger fram kommer att resultera i högre arbetslöshet och lägre sysselsättning i den privata sektorn.
Det erkänner som sagt finansministern; det står i budgeten. Det kommer alltså att ge färre jobb. Frågan är då om de fler jobben som man vill skapa i offentlig sektor kommer att överväga de färre jobben i den privata sektorn.
Då kan man fråga sig vad det är som Magdalena Andersson är så rädd för och varför hon inte vill publicera den ekonomiska kalkyl som ligger bakom hennes antagande. Det är ganska självklart att förklaringen ligger i att kalkylen inte talar till Magdalena Anderssons fördel.
När Svenskt Näringsliv har gjort motsvarande kalkyl har de kommit fram till, som vi har hört tidigare här, att det blir 25 000 färre jobb. Jag kommer i morgon, eller kanske till och med i kväll om jag hinner, att skicka en fråga till riksdagens utredningstjänst och be dem att räkna på detta utifrån de beräkningskonventioner som Finansdepartementet själva använder sig av.
Om det är så att de kommer fram till samma siffra som Svenskt Näringsliv, det vill säga 25 000 färre jobb, vad säger det då, Magdalena Andersson? Då borde de väl rimligen ha kommit fram till att det mesta pekar på att din jobbpolitik leder till färre jobb, och då borde du ha en viss bevisbörda lagd på dig att bevisa motsatsen.
Men det enda som du kommer med är att din egen sammantagna bedömning är att det inte kommer att bli så. Det finns dock inga rationella skäl till det, därför att grunden i er jobbpolitik i den privata sektorn är höjda bidrag för dem som inte arbetar och höjda skatter för jobb och företagande. Jag tror att med all svulstig retorik som vi har hört här finns det ingen som kan reda ut hur det ideologiska sambandet ser ut.
Fredrik Schulte (M):
Vi kan stå här i kammaren timme efter timme och dividera om vad som blir de faktiska effekterna av olika politiska förslag. Vi moderater kommer att argumentera för att våra förslag är bra, och ni socialdemokrater kommer att argumentera för att era förslag är bra.
Men finns det någon form av objektiv bedömning att tillgå för att hitta en sanning bortom den politiska retoriken? Den objektiva bedömning man kan luta sig mot är inte exakt och perfekt, men det är den vi har, och det är den ackumulerade ekonomiska forskning som står till vårt förfogande.
Varför väljer Magdalena Andersson att inte göra detta? Varför väljer Magdalena Andersson att inte göra en uträkning av vad de negativa effekterna av regeringens bidragshöjningar och skattehöjningar blir utifrån de beräkningskonventioner som Finansdepartementet sitter på och som bygger på tidigare erfarenhet och kunskap?
Magdalena Andersson vill inte göra det, och då är det rätt naturligt att anta att anledningen till det är att hon är väl medveten om att det blir färre jobb. Magdalena Andersson påstod att Moderaterna skulle ha hävdat att jobbskatteavdraget på kort sikt skulle ge 500 000 nya jobb. Nej, det vi argumenterade för var att jobbskatteavdraget strukturellt skulle minska jämviktsarbetslösheten med ungefär 120 000 arbetstillfällen.
Det har tillkommit en kris. Vi har haft en politik där vi har arbetat för att få förtidspensionerade människor att komma tillbaka in i arbetskraften, vilket har höjt arbetslösheten. Det kan ni dock enkelt justera genom att ge tillbaka förtidspensioner och liknande. Det vore spännande att höra vad Patrik Björck med flera skulle säga då.
Fredrik Schulte (M):
Den som har besökt vårt kära grannland Norge en söndag vet att norsk handel inte är öppen då. Man kan i princip inte gå ut och handla ett klädesplagg eller ens gå på en större livsmedelsbutik. De har en väldigt rigid arbetsmarknad med mycket strikta regler för när under veckan man får arbeta, vilka tider man får arbeta och så vidare.
Herr talman! Det var inte jättelänge sedan vi hade en sådan situation i Sverige. Den som är intresserad av att ta del av vår samtida politiska historia och gå tillbaka till hur det såg ut på 80-talet i Sverige kan erfara att vi då hade en ganska tuff debatt om 7-Elevens etablering i Sverige.
Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och stora delar av fackföreningsrörelsen stretade emot. Det här var en etablering av nya typer av jobb som inte passade ihop med vänsterrörelsens syn på hur arbetsmarknaden skulle fungera i Sverige. Man vill att alla ska ha heltidsanställningar. Helst ska alla jobba 35 timmar, och man ska absolut inte vara visstidsanställd.
Den här synen på arbetsmarknaden får två väldigt tydliga effekter. Den första effekten är att det blir färre jobb. Kan man inte anställa människor på deltid med den flexibilitet som vi i dag har kommer många av de här jobben inte att finnas kvar.
Det påstås mycket i den här debatten om att visstidsanställningarna skulle öka radikalt och att vi har en arbetsmarknad som håller på att falla sönder. Men för den som är intresserad av faktisk statistik kan jag säga att andelen visstidsanställningar har ökat med ungefär 2,4 promille sedan 2006. Nu rör det sig om ungefär 750 000 personer som i dag är visstidsanställda.
Skulle man förbjuda visstidsanställningar, som Vänsterpartiet är ute efter, skulle vi inte omvandla de här 750 000 arbetstillfällena till 750 000 heltidsanställningar, utan det är en massa jobb som skulle försvinna. En annan väldigt negativ effekt av den typen av inriktning på politiken skulle vara att en massa människor som vill ha flexibla anställningar inte skulle ha den möjligheten.
Fackföreningsrörelsen, Socialdemokraterna och Vänstern var som sagt väldigt kritiska när 7-Eleven etablerades i Sverige. Då tyckte man att det var illa med arbete sena kvällar fram till klockan tio - vem i hela fridens namn vill arbeta då? Jo, det finns gott om människor som vill ta den typen av arbeten.
Inte minst ungdomar som arbetar vid sidan av studierna, kanske har en annan dygnsrytm än en småbarnsförälder och hellre vill vara uppe sena kvällar upplever det inte som ett problem utan snarare som någonting positivt att det finns möjlighet att ta anställningar även under sådana omständigheter.
Får vi den inriktning på politiken som Vänsterpartiet är inne på och som Socialdemokraterna fiskar lite efter, som vi kan höra här från statsrådet, kommer vi att få färre jobb och en mindre flexibel arbetsmarknad, där en mängd människor, särskilt ungdomar, inte kommer att få plats.
Det här kommer såklart att leda till att vi får mindre pengar till välfärden. Detta perspektiv vill inte Vänstern se, utan man är fast i ett rigitt synsätt.
Fredrik Schulte (M):
Ali Esbati höll här någon form av hyllningsanförande till Norge som det mest välfungerande ekonomiska systemet, om man får tolka honom. Norge har någonting som inte Sverige har.
Norge har olja som gör att Norge har råd att på ett helt annat sätt göra samhällsinvesteringar som Sverige helt enkelt inte har pengar till.
Skulle Sverige ha olja på samma sätt som Norge skulle vi ha råd att tillskapa många fler jobb inom det offentliga genom olika typer av infrastruktursatsningar på ett sätt som vi inte kan göra i dag eftersom man måste få plus och minus att gå ihop. Jag vet att det är någonting som Ali Esbati tycker är jobbigt.
Det finns alltid en pengapress i källaren som Vänsterpartiet kan använda sig av och ständigt ha mer pengar än alla andra, förutom då möjligen Sverigedemokraterna. Så är det med populistiska partier. Norge har ganska allvarliga strukturella ekonomiska problem. När nu oljepriset sjunker drabbar det norsk ekonomi på ett väldigt direkt sätt.
Den dagen som oljan blir obsolet kommer Norge att stå inför tuffa utmaningar. Avslutningsvis vill jag lite förstärka det som Christian Holm var inne på angående det vi ändå debatterar, nämligen visstidsanställningar. Det är ett lite tråkigt perspektiv som statsrådet Ylva Johansson har.
Man utgår från att de 39 000 personer som skulle ha visstidsanställning under längre än fem år per automatik skulle vara utnyttjade. Det finns flera exempel på studenter som kanske flyttar utomlands men som ändå vill behålla kontakten med sin tidigare arbetsgivare, kommer tillbaka och börjar andra studier och så vidare.
Fredrik Schulte (M):
Jag upprepar det argument som jag anförde tidigare. Sedan 1984 har det tillkommit 500 000 nya arbetstillfällen. Av de 500 000 arbetstillfällena har 360 000 tillkommit under de senaste åtta åren, detta trots den värsta globala krisen sedan andra världskriget.
Om du inte tycker att det är ett tillräckligt bra resultat, Ylva Johansson, vad är det då för mål som du sätter under din tid som arbetsmarknadsminister? Tror du att du bräcker det? Hur många nya jobb tror du att du och din regering kommer att bidra till att skapa under er tid vid makten? Den frågan svarar Socialdemokraterna aldrig på. I stället pratar man om att man vill ha låg arbetslöshet.
Det var ju så Göran Persson lyckades få ned arbetslösheten, inte genom att skapa nya jobb. Man hade en lång tid av god ekonomisk utveckling men inga nya jobb, och det var tack vare att man förtidspensionerade bort människor.
Det intressanta är att om man läser regeringens budget som föll i december ser man inte bara att den är kliniskt ren från förslag som skapar nya jobb utan också att den inte tar med en beräkning av vilka effekter den föreslagna politiken skulle få på sysselsättningen. Det har Alliansen gjort i åtta år.
När vi har lagt fram våra budgetar har vi lagt fram beräkningar, estimeringar, av hur många nya eller färre jobb de kommer att leda till. Svenskt Näringsliv gjorde den uträkningen baserat på Finansdepartementets beräkningskonventioner och kom fram till att vi talar om 24 000 färre jobb. Du ska bara nagga företagens villkor i kanten och höja skatterna, Ylva Johansson. Du kommer inte med någonting eget. Hur ska det bli nya jobb?
Varför redovisar du inte de siffrorna?
Fredrik Schulte (M):
Jag skulle som föregående talare vilja säga att det är väldigt positivt att arbetsmarknadsministern är tydlig i sitt försvar av bemanningsbranschen. Som Lars Püss påpekade är det ju en bransch som Vänsterpartiet vill förbjuda. Det är en bransch som är väldigt viktig. Det är ungefär 70 000 personer som jobbar i bemanningsbranschen. Mer än 60 procent är under 24 år.
Det här är ett väldigt bra sätt för unga människor att komma in på arbetsmarknaden, inte minst som alternativ till den problembeskrivning som vi fick höra tidigare i kväll från arbetsmarknadsministern med flera - problemet med visstidsanställningar som missbrukas.
Däremot är det som det engelska ordspråket säger: Everything before the but is bull.
Det är lite symtomatiskt hur arbetsmarknadsministern och Socialdemokraterna i första ansatsen kan säga: Jo, bemanningsbranschen fyller en viktig funktion, men... Sedan kommer man med olika typer av påståenden om hur det funkar och inte funkar.
Precis som arbetsmarknadsministern var inne på har det gjorts en offentlig utredning som har kommit fram till att det är ett icke-existerande problem att företag friställer personal för att kunna plocka in bemanningsföretag.
Ändå väljer Socialdemokraterna att, så att säga, försöka skapa en konflikt kring detta genom att försöka påstå att det på något sätt skulle vara möjligt att agera på det här sättet. Bemanningsdirektivet säger mycket tydligt att det inte är tillåtet att kringgå företrädesrätten. Det finns ett antal fackförbund som menar på att det sker.
IF Metall har till exempel klagat på SCA, tror jag att det är, som enligt deras mening skulle ha agerat på ett felaktigt sätt. Då har de hanterat det på det enda rimliga sättet, det vill säga de har dragit SCA - om det nu var det företaget, vilket jag inte är beredd att ta gift på - inför Arbetsdomstolen.
De debatter vi för här måste handla om vad det är för typ av lagändringar som, så att säga, politiken ska stå för. Om Socialdemokraterna på något sätt vill gå fram med någon form av lagändring och strama åt för den här branschen och gå Vänsterpartiet till mötes tycker jag att det är dags för tydlighet från arbetsmarknadsministern.
Ni står här från Socialdemokraternas sida och har väldigt högt ställda mål - Sverige ska ha Europas lägsta arbetslöshet 2020. Men i er faktiska politik ger ni er på nästan varenda del av ekonomin och varenda del av den privata sektorn. Ni ska nagga RUT och ROT i kanten. Ni ska höja skatterna för dem som arbetar. Ni ska höja skatterna för företag som ska anställa unga.
Ni ska komma åt problemen med visstiden, och nu kommer det lite lösa formuleringar här om att man kanske också måste strama åt bemanningsbranschen. Finns det någon del av ekonomin som ni inte vill ställa till det för? Och ni har inga egna förslag om hur jobben ska växa fram. Det här är ganska oroväckande.
Med tanke på, vilket Lars Püss var inne på, hur stort inflytande Vänsterpartiet ändå fick på budgeten finns det viss oro inför framtiden.