Eva-Lena Jansson (S):
Tack finansminister Anders Borg för svaret! Man kan väl säga att finansministerns svar på allting är sänkt skatt. Är det högkonjunktur ska man sänka skatten. Är det lågkonjunktur ska man sänka skatten. Är folk sjuka ska man sänka skatten. Är folk arbetslösa ska man sänka skatten. Regnar det ute ska man också sänka skatten. Det finns ju andra politiska medel också. Jag tror inte att höjd skatt är ett ändamål i sig.
Höja skatten ska man göra om det behövs, om man till exempel vill säkerställa att det finns tillräckligt mycket personal inom äldreomsorgen. Det vi nu pratar om är finanspolitiska insatser för ökad jämlikhet. Det är så att jämlikheten i Sverige har minskat. Ojämlikheten ökar. I flera rapporter, från såväl Rädda Barnen som Unicef, framgår att andelen barn som växer upp i fattigdom har ökat under de senare åren.
Nu väljer den här regeringen tyvärr att förkasta de här rapporterna därför att de inte stämmer överens med regeringens bild, där man vill att alla ska bo på solsidan. När det inte ser ut så väljer man att förtränga det. I spåren av ökad arbetslöshet och fattigdom kan man se de ekonomiska klyftorna öka. Skillnaden mellan rika och fattiga har ökat dramatiskt. Allt fler personer är i dag beroende av ekonomiskt bistånd och frivilligorganisationers stöd.
Vi har kunnat se bilder i tidningarna på soppköerna som växer sig allt längre. Sverige är det land inom OECD där ojämlikheten har ökat mest de senaste åren. För att vända den trenden krävs det, menar jag, en aktiv finanspolitik för fler jobb och ökad jämlikhet.
I svaret från finansministern tycker finansministern ungefär som statsministern, att de fattiga i Sverige ska jämföra sig med fattiga i andra länder, därför att då inser de att de inte är så fattiga. Nu är det faktiskt lite svårt om man till exempel är bosatt i Örebro, Stockholm eller Båstad att välja att jämföra sig med någon i Somalia eller till exempel i Rumänien, därför att man förhåller sig till dem man bor och lever bredvid.
Jag menar att man kan använda skattesystemet för att minska de ekonomiska klyftorna i Sverige. Det har Socialdemokraterna gjort över tid och vi har ambitionen att fortsätta göra det, därför att ökad ojämlikhet leder till kortare livslängd och sämre hälsa för dem som är fattiga.
I en tidigare interpellationsdebatt har Anders Borg hänvisat till att de försämringar som har gjorts för arbetslösa och sjuka ska öka arbetskraftsutbudet. Hur det leder till fler jobb framgår inte, mer än att min bild är att finansministern tror att människor är sjuka och arbetslösa av ren slöhet. De får lite för mycket pengar, och därför väljer de att stanna hemma.
Om man ser till att 65 000 blir utförsäkrade från sjukförsäkringen kommer de att gå till ett jobb, oavsett om det finns jobb eller inte. Enligt Anders Borgs sätt att se på arbetslösheten råder massarbetslöshet med runt 8 procent. Då är det viktigt att säkerställa att de som i dag inte har jobb kommer i arbete via utbildning och aktiv arbetsmarknadspolitik. Under tiden de är på väg till nytt jobb ska de få rimlig ersättning.
Varför är det bara sänkta skatter som regeringen prioriterar? Vad menar regeringen med att man har förbättrat arbetsmarknadens funktionssätt? Kan Anders Borg konkretisera?