Stefan Attefall (KD):
Peter Persson har frågat mig dels mot bakgrund av vilka fakta och omständigheter jag och mina företrädare 2006-2013 inte har byggt bostäder, dels genom vilka initiativ jag avser att skapa en rimlig bostadsproduktion. När det gäller Peter Perssons första fråga så vill jag erinra om ansvarsfördelningen när det gäller bostadsförsörjningen.
Denna innebär i korthet att staten ansvarar för att skapa goda förutsättningar för bostadsbyggandet, kommunerna planerar för bostadsbyggande och aktörerna på bostadsmarknaden - inklusive kommunala bostadsföretag - för byggandet av bostäder. Sedan jag tillträde som bostadsminister har jag många gånger lyft fram att det låga bostadsbyggande är ett problem som funnits sedan en lång tid. Peter Persson nämner en rapport från Boverket enligt vilken Sverige under de tio åren fram till 2011 har byggt mycket mindre än våra nordiska grannländer. Detta är dock inte hela sanningen.
Längre tidsserier visar samma sak. I grund och botten är detta konsekvensen av djupa och långvariga strukturproblem på den svenska bostadsmarknaden, vilket bland annat visar sig i att Sverige under 20 års tid har byggt mindre än hälften så många bostäder per capita som våra nordiska grannländer, och detta trots att det funnits subventioner under större delen av tiden. Det är lätt att skylla det minskade bostadsbyggandet efter alliansregeringens tillträde 2006 på borttagandet av produktionsstöden.
Data i den rapport från Boverket som Peter Persson refererar till visar dock att byggandet minskade ungefär samtidigt även i våra grannländer, något som knappast kan bero på politiska beslut i Sverige. Under alliansregeringens första mandatperiod låg fokus för bostadspolitiken i hög grad på att reformera förutsättningarna för de allmännyttiga bostadsföretagen och att utjämna konkurrensvillkoren mellan dessa företag och privata aktörer.
Under mandatperioden tvingades också regeringen att ägna stor kraft åt att hantera finanskrisens effekter. Sedan jag tillträdde som bostadsminister har jag, precis som jag säger i det citat som återges i interpellationen, fokuserat på att identifiera hinder och skapa förutsättningar för ett ökat bostadsbyggande. Det som behövs är ett kontinuerligt och tålmodigt arbete där en rad olika, samverkande, åtgärder behövs för att åstadkomma ett bostadsbyggande på en hög och långsiktigt hållbar nivå.
Regeringen arbetar därför med den största reformagendan på många år för att förbättra förutsättningarna för bostadsbyggande i landet. I detta ingår att förändra de regelverk för vilka staten har ett ansvar. Som Peter Persson är väl medveten om så är detta något som tar tid. Problemen och hinder ska inte bara identifieras utan förslag till förändringar ska tas fram, inklusive förslag till författningsförändringar, som därefter ska remitteras innan lagrådsremisser kan skrivas och därefter propositioner överlämnas till riksdagen.
Bland det som just nu är under luppen är frågan om hur modernare och tydligare regler kan korta tiden från beslutad detaljplan till ett färdigställt bygge, hur de tekniska särkrav som kommuner ställer påverkar bostadsbyggandet, villkoren för hyresrätten, strandskyddet och bullerfrågan. Exempel på redan genomförda åtgärder är att fastighetsavgiften för hyreshus har sänkts och att skattebefrielsen för nyproducerade bostäder har förlängts. I början av sommaren överlämnade regeringen också en proposition med förslag till en tydligare bostadsförsörjningslag till riksdagen.
Den 8 augusti beslutade regeringen om direktiv till en parlamentarisk utredning om regional planering och bostadsförsörjning, och det är min förhoppning att det arbetet ska leda till en bred samsyn när det gäller viktiga åtgärder för att förbättra förutsättningarna för bostadsbyggandet.