Morgan Johansson (S):
Marita Aronson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att den psykiska ohälsan ska minska i landet. Marita Aronson hänvisar till den folkhälsopolitiska rapport som Statens folkhälsoinstitut presenterade förra året. Den innehåller den första samlade beskrivningen av hur det står till med orsakerna bakom folkhälsoutvecklingen, och den utgör ett viktigt underlag för vårt fortsatta arbete för att nå det folkhälsopolitiska mål som riksdagen antog 2003: Att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen.
Rapporten bereds nu inom Regeringskansliet, och regeringen avser att återkomma till riksdagen med en folkhälsopolitisk skrivelse senare i vår. Det är bland annat helt uppenbart att vi särskilt behöver uppmärksamma förutsättningarna för den psykiska hälsan i befolkningen. Bland både kvinnor och män står psykiska sjukdomar för en stor del av den totala sjukdomsbördan. De psykiska sjukdomarna inrymmer dock flera ganska olika grupper av sjukdomstillstånd.
Depressiva besvär och neuroser av olika allvarlighetsgrad utgör den största gruppen för både män och kvinnor, följt av demenssjukdomar och psykoser. För männens del har alkoholberoende lika stor tyngd som demenssjukdomarna. Utvecklingen beskrivs mer utförligt i Socialstyrelsens folkhälsorapport från förra året. De allvarligaste psykiatriska sjukdomarna ökar inte men har länge utgjort en stor del av sjukdomsbördan. Sedan 90-talet uppger en allt större andel av befolkningen besvär av oro, ängslan eller ångest.
Under samma period har även andelen unga kvinnor som vårdas för självmordsförsök eller annan självtillfogad skada stadigt ökat. Bakom den psykiska ohälsan finns också flera olika sjukdoms- och problembilder som kräver olika åtgärder med olika tyngd på förebyggande, behandlande och stödjande inslag. Inom regeringen är ansvaret för åtgärderna fördelat mellan olika departement och olika statsråd. Lokalt och regionalt har landstingen och kommunerna ett stort ansvar.
Mitt ansvar som folkhälsominister är att påverka arbetet inom alla berörda politikområden så att det bidrar till att utveckla de samhälleliga förutsättningarna för en god hälsoutveckling. Till grund för denna strävan ligger rätten för envar att såväl i fysiskt som i psykiskt avseende åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa. Detta sker genom en aktiv dialog inom Regeringskansliet, med myndigheterna och med landsting och kommuner. Jag instämmer i att det är mycket oroande att alltfler, särskilt kvinnor, uppger att de känner ängslan, oro eller ångest. Det är alltför många som är sjukskrivna på grund av psykiska besvär.
Det är också oroande att andelen pojkar och flickor som upplever psykiska besvär stadigt har ökat under flera år. Vår uppgift är att påverka de samhälleliga förutsättningar som bidrar till denna utveckling. Statens folkhälsoinstitut lyfter i rapporten särskilt fram de ojämlika levnadsvillkoren som en bidragande faktor. Det handlar till exempel om rätten till goda och trygga uppväxtvillkor. Det handlar om tillgången till arbete och om förhållandena i arbetslivet. Det handlar om rätten till skydd mot diskriminering och om möjligheterna till delaktighet och inflytande.
Det handlar om ojämställdhet mellan könen och om mäns våld mot kvinnor. Det finns alltså inget enkelt svar på frågan om den psykiska ohälsan, annat än att det politiska arbetet inom en mängd olika områden på olika sätt påverkar hälsoutvecklingen. Jag anser för min egen del att grundläggande för att kunna förebygga psykisk ohälsa är att det finns ett ambitiöst generellt välfärdssystem, med trygga ersättningssystem, som kan ge hjälp och stöd under livet när man behöver det.