KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kent Persson (V):
När man lyssnar på Jan Andersson får man en bild av Sverige där allting är lycka och allting är bra. Men om vi nu vänder på det här myntet och tittar på den andra sidan, vad kan vi då se? Ni pratar om det minskade utanförskapet och att det skulle vara regeringens förtjänst.
Ja, allt fler experter hävdar att det inte så mycket är regeringens förtjänst, utan det är världskonjunkturen som bär upp den svenska sysselsättningen i dag och svensk ekonomi över huvud taget. Det handlade väldigt mycket om att göra folk anställningsbara. Ja, det har man ju gjort genom att göra försämringar i a-kassan och försämringar i försäkringssystemen överlag.
70 000 går deltidsarbetslösa, är den senaste uppgiften från TCO, 70 000 som i dag inte har heltidsjobb och som regeringen dessutom har planer på att försämra för ytterligare genom att göra det svårt för dem att stämpla upp till heltid. Det är ju den andra sidan av det mynt som Jan Andersson pratar om.
Den tredje delen i det här är det regelförenklingsarbete som ska minska med 25 procent. Men sanningen är ju den att alla hävdar - alla! - att regelproblematiken har förvärrats under tiden med den borgerliga regeringen. Det är ju det som är sanningen.
Dels beror det på EU:s regelsystem, det ska jag villigt erkänna, men också på regeringens handhavande av regelförenklingsarbetet. Det är inte färre regler i dag, utan det är faktiskt flera.
Kent Persson (V):
I väntan på den kommer regeringen att lägga fram förslag som ytterligare ökar regelbördan. Det är sanningen. Senast häromdagen hörde vi i utskottet att det förslag som nu finns om fjärrvärme ytterligare kommer att öka regelbördan för företagen. Det måste till någon form av samordning i Regeringskansliet, mellan de olika departementen, om det ska fungera över huvud taget.
Jag har ingen annan uppfattning än att det finns ett behov av att minska regelbördan. Faktum kvarstår dock. Under nuvarande regering ökar den väsentligt snabbare än tidigare. Det är sanningen. Beträffande att arbetsmarknadens parter ska hantera frågan om deltidsarbetslösa vill jag säga: Ge dem då lugn och ro att jobba med den frågan. Försämra inte ytterligare för dem som är deltidsarbetslösa. Det är ju det som är er politik i dag.
Ni kan inte med enbart piskan försöka få ut folk i arbetslivet. Ni måste också ha en morot och stimulera efterfrågan exempelvis genom att ge kommunerna och landstingen de förutsättningar de behöver. Nu lägger ni fram en politik där ni fryser statsbidragen till kommunerna och landstingen för 2009 och 2010. Det är sanningen om regeringspolitiken.
Kent Persson (V):
Enligt Världsnaturfonden kan svenska företag som arbetar med miljöteknologi bli exportsuccéer. De har tillsammans låtit svenska, kinesiska och indiska experter studera tolv svenska företag samt analysera deras möjligheter att med rätt förutsättningar kunna växa på den internationella marknaden.
Rapporten har mätt hur stor företagens produktion och export skulle kunna bli. Om potentialen är så stor kan man fråga sig varför det inte har kommit ett genombrott. Rapporten säger följande: Orsaken enligt företagarna själva är att det råder brist på riskkapital. Ingen vågar satsa stort förrän vinsten är garanterad i ett längre perspektiv.
Vidare anser de i rapporten att det behövs ca 4 miljarder kronor om vi ska lyckas med utvecklingen, kommersialisering och export av energilösningar. Det visar på en sak, att det inte är intressant, att riskerna är för stora.
När marknaden inte vill ta de riskerna, vem ska då gå in och ta dem om det inte är staten via någon form av riskkapitalfond? Vem ska annars göra det? De här möjligheterna försvinner ut i intet om ingenting händer. Det här är ju en del av lösningen av våra klimatproblem. Det är därför det är ett så stort behov av riskkapital.
Det räcker inte med någon förmögenhetsskattesänkning när inte privata personer är beredda att ta de riskerna. Ge mig ett svar på det!
Kent Persson (V):
Nu försöker Mikael Oscarsson slingra sig ur den frågeställning som jag tog upp från början. Hur ska vi göra med de innovationer som finns i Sverige, med den potential som de här företagen har att växa ytterligare på exportmarknaden? Ska de få något stöd eller inte? Inte hjälper det med en sänkning av förmögenhetsskatten. Det är inte lösningen på det när det privata kapitalet inte vill satsa på de här idéerna.
Vem ska då göra det? Ska vi sitta med armarna i kors som regeringen gör nu, eller ska vi gå in och satsa? Det finns kapital i Sverige. Staten är oerhört rik och har goda finanser, har haft det länge med stora överskott i statsbudgeten och intäkter från utförsäljning av företag. Vad ska vi leva av i framtiden? Vi kan inte klia varandras ryggar. Det är inte det som ger oss möjligheten att finansiera vår välfärd på sikt.
Vi måste faktiskt bygga upp någonting som står sig internationellt med nya innovationer, göra den satsningen. Här finns det möjligheter. Varför inte ta den chansen att göra någonting som vi kan ha nytta av i framtiden för våra barn och barnbarn, så vi kan försörja oss här i Sverige, försörja vår välfärd och se till så att även generationerna i framtiden har möjlighet att utveckla sig?
Kent Persson (V):
Det var väldigt mycket gott som Marie Weibull Kornias hade att säga om handelspolitiken, WTO i synnerhet och globaliseringen. Det är ökad rörlighet, ökad handel och ökad tillgång. Men det finns en annan sida på samma mynt. Om man tittar på andra sidan, som Globaliseringsrådet har gjort i sin rapport, konstaterar man också följande.
Inkomstspridningen ökar. Klimatförändringen ökar som ett resultat av globaliseringen och ökad handel. Trafficking och narkotikahandeln ökar. Den ekonomiska tillväxten sker i många diktaturer. Det är den andra sidan av myntet.
Där är därför det är så viktigt att vi utformar ett handelsavtal som även tar hänsyn till barnkonventionen och ILO:s och FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. Det är vad som saknas i den här delen. Jag funderar lite grann. Det var ett nyvaknande hos regeringen när det gäller världshandeln. Det är riktigt att den ökar och att den svenska andelen har minskat. Det är helt rätt.
Regeringen säger att det nu ska göras någon satsning på Exportrådet som ska få nya uppgifter. Sanningen är att ni drar ned på resurserna till Exportrådet i budgeten för år 2008. Politiken håller inte ihop. Det håller heller inte ihop när man använder biståndsmedel för att garantera exportkrediter när länder inte klarar av att uppfylla sina åtaganden enligt de avtal de har ingått med svenska företag.
Det är sanningen om alliansens politik.
Kent Persson (V):
För att det inte ska bli något missförstånd vill jag säga följande. Jag vill verkligen se att det blir någon form av nya stabila spelregler när det gäller den stora världshandeln. Men jag är definitivt inte nöjd med det sätt det hanteras i dag. Jag är oerhört skeptisk till regeringens inställning och hållning när man ser den praktiska politiken.
Det kan låta bra och fint när man står i en talarstol och talar om världshandel och våra intentioner. Men man går i praktiken ut och för en annan politik. Man drar ned på resurserna till Exportrådet. Man använder biståndsmedel för att garantera handeln när den inte fungerar i form av krediter. Det är sanningen. Är Doharundan död?
Hillary Clinton hävdar det i en intervju i Financial Times för inte så länge sedan. Hon är inte säker på om hon blir president att hon kommer att uppta de förhandlingarna igen. Doharundan och det upplägget är inte aktuellt i dag. Det har kommit in så många nya uppgifter och fakta som gör att det måste ses över.
Bland annat var klimatförändringarna inte alls uppe år 2001. Det är någonting som i dag berör världen över oavsett vad man tycker om handelspolitiken. Det kommer vi att drabbas av oavsett den. Det måste därför lyftas in, menar hon, i dessa diskussioner.
Kent Persson (V):
När man lyssnar till dig, Carl B Hamilton, blir man väldigt förundrad. Du tar väldigt ofta upp saker och ting, men du berättar aldrig vad du själv tycker och tänker utan kommer med frågor om andra partiers politik.
Men vad du själv, Folkpartiet eller för den delen regeringen - du är ju på något sätt regeringens representant - står för säger du inte. Frågan om miljötullar, som har varit uppe, är komplicerad. Jag är rent principiellt emot miljötullar av den anledningen att de kommer att skapa mer elände än de kommer att motverka.
Däremot är det så att vi måste hantera miljöfrågor och energifrågor internationellt om vi över huvud taget ska klara de klimatförändringar som vi står inför. Men det bör man försöka göra på ett särskilt sätt och genom internationella överenskommelser. Men nog om det!
Det är klart att du och jag kan ha en ideologisk diskussion om klassanalyser, men man kan titta lite på hur EU:s jordbrukssubventioner slår mot till exempel handeln i Angola, där inhemskt margarin är dubbelt så dyrt som danskt smör.
Det är klart att det slår mot den lilla handlaren och den lilla människan i Angola och mot landets handelspolitik över huvud taget när det gäller att bygga upp något. Det är flera komponenter i den typen av politik. Jag hade en konkret fråga, och den gäller huruvida Folkpartiet står bakom att använda biståndsmedel för att täcka exportkreditförluster.
Kent Persson (V):
Det är rimligt att man koncentrerar sig väldigt mycket på det som händer i Afrika och södra Afrika, för det är den kontinent som inte har tagit del av den ekonomiska utveckling som övriga världen har fått dra nytta av i denna globaliseringens värld. Det är ju så det är. De har rent ekonomiskt stått stilla ända sedan 1996, tror jag det är, och man kan också se att fattigdomen ökar.
Det är mot den bakgrunden som det är så viktigt att vi har någon tanke när vi ingår handelsavtal med före detta APC-länder, om man kallar dem för det längre. Det är med oro som jag ser vad det här kan bära med sig i framtiden och vad det får för effekt för de inhemska möjligheterna att utveckla en industri.
Inte blir det bättre av att Hillary Clinton går ut och dödförklarar Doharundan och säger att den knappast är aktuell, att den är omodern och att den behöver ses över. Hon är inte ens övertygad om att hon kommer att sätta sig vid något förhandlingsbord.
Därför är det viktigt att vi redan nu måste komma till stånd med någon form av avtal och teckna avtal med länder så att vi kan rulla vidare frihandelsavtal med någon mening, där man tar hänsyn till den sociala och ekonomiska utvecklingen i de länder som bäst behöver det. Är man stor och stark måste man också vara snäll, som Bamse sade en gång i tiden.
Kent Persson (V):
Jag får tacka för svaret denna sena timme. Dagen har varit lång, och jag hoppas att vi kan avsluta den här debatten i god samstämmighet. Internationell handel har en mycket stor betydelse för fattiga länders möjlighet att minska fattigdomen.
Hur handelsavtal utformas är därför många gånger avgörande för utvecklingsländernas möjligheter att påverka utvecklingen i sina länder. Det är verkligen skillnad på frihandel och fri handel. Jag noterar i svaret att också statsrådet har gjort den åtskillnaden. Jag funderar lite grann vad som ligger bakom det.
Det är första gången jag träffar på det från alliansens sida. Frihandel leder inte nödvändigtvis till ekonomisk och social utveckling för alla utan att man diskuterar vad den ska innehålla. Här måste vi göra en åtskillnad mellan vad som är mål och medel: Är målet frihandel, eller ska den ses som ett medel för ekonomisk utveckling?
Mot den bakgrunden är det med oro jag noterar att EU inom ramen för GATS-förhandlingarna så hårt driver en ytterligare liberalisering av tjänstehandeln, vilket inbegriper marknadsföring av och handel med alkohol och tobak samt begränsar ländernas möjlighet att lagstifta på området.
Om EU:s krav går igenom kommer utvecklingsländernas möjlighet att reglera handeln inom dessa områden att försvåras utifrån folkhälsoperspektiv. Möjligheten att införa monopol kommer också att begränsas eller försvåras. Ett frihandelsavtal som syftar till att ge utvecklingsländerna bra förutsättningar bör därför ta hänsyn till ekonomiska, sociala och medicinska faktorer.
Ett avtal får då inte försvåra för länderna att forma en folkhälsobaserad tobaks- och alkoholpolitik. Tyvärr finns det anledning att känna oro, inte minst med regeringens hållning, eller ska vi säga brist på engagemang i denna fråga.
Man kan också ställa sig frågan vad Sverige skulle ha varit i dag om motsvarande politik hade drivits från starkare länder under förra sekelskiftet när Sverige tog itu med det utbredda supandet och införde restriktioner med starkt stöd av folkrörelserna genom ett statligt monopol på försäljningen.
Till svaret kan jag säga att jag inte riktigt förstår regeringens hållning i den här frågan. I svaret pratas det väldigt mycket och tydligt om vikten av frihandeln, att den leder till social utveckling och ekonomiskt välstånd. Men jag kan inte se det när det gäller tobak och alkohol.
På vilket sätt ska det främja folkhälsan i utvecklingsländerna? Går man in och tittar lite närmare på vad det här innebär ser man att det i GATS-överläggningarna pratas om de förändringar som har gjorts i det senaste papperet.
Det står bland annat att det blir svårare att reglera alkohol och tobak utan att löpa risken att bli challenged , som de kallar det, alltså utmanade av ett land. Därigenom tvingas länder bevisa inför en WTO-panel att de regleringar och restriktioner man vill införa är objektiva och relevanta.
Det innebär att det läggs en enorm bevisbörda på de länder som vill göra det. Många av dessa länder har varken de resurser eller den organisation som behövs för att kunna göra det.
Kent Persson (V):
Jag vill då kommentera den sista delen, vilka möjligheter man har. Det är riktigt, som statsrådet säger, att det finns möjligheter att införa restriktioner. Men de ska vara objektiva, och de ska vara relevanta. Och samtliga restriktioner kan utmanas av alkohollobbyn eller av andra medlemsländer.
Det är just det som är poängen med uppluckringen i de diskussioner som pågår i dag. Den gör att det blir betydligt svårare för länder att hävda sin ståndpunkt, att hävda att det är viktigt att införa restriktioner när det gäller alkohol och tobak. Det är ju det som är poängen.
Jag förstår inte på vilket sätt frihandel med alkohol och tobak ska främja folkhälsan. Det är snarare så att man behöver ha restriktioner om man menar allvar med att främja folkhälsan, inte bara i de länder som vi pratar om nu utan i världen över huvud taget. Här noterar jag att målet med frihandel är överordnat själva resultatet, alltså de medel som man ska ha.
Jag delar uppfattningen att frihandel är viktigt. Vi ska ha få restriktioner. Men det finns områden där vi måste hjälpa till och se till att vi får restriktioner för att kunna skydda folkhälsan. Statsrådet har kanske sett den utställning som finns en trappa ned här, om tobakskonsumtion och tobakens inverkan.
En av de viktiga delarna är just reklamen, som riktar sig till ungdomar och även vuxna, misstänker jag, för att man ska få nya konsumenter. Det gagnar inte folkhälsan. Det gagnar inte folkhälsan i utvecklingsländerna heller, där man vill luckra upp och ge möjligheter för tobakslobbyn och alkohollobbyn att få en ny marknad.
Det är det som är det allvarliga, och jag vill se att regeringen för en aktiv politik nu medan vi har möjlighet i de här förhandlingarna. Så länge vi diskuterar finns det möjlighet att påverka.
Jag menar att det är regeringens uppdrag att hjälpa till så att det blir ett avtal, ett frihandelsavtal inom tjänsteområdet, som gör det möjligt för utvecklingsländer att införa restriktioner utan att behöva bevisa för någon panel varför de gör det - objektivitet och relevans.
Man kan titta på vilka man ska lyssna på, för det står i ett av de här kapitlen i de pågående förhandlingarna - det ska sägas, så att det blir rätt. Vid införande av regleringar ska en regering vara tvungen att inhämta synpunkter från kommersiella intressen rörande den vara eller tjänst som ska regleras.
Texten ger inget utrymme för icke-kommersiella intressen, till exempel folkhälsointressena, att komma med i den diskussionen. Det innebär att kommersiella intressen ges större möjligheter till inflytande än medborgarna i ett givet land. Det här är givetvis allvarligt när vi diskuterar tobak och alkohol.
Vi har inga möjligheter att påverka så som det nu är utformat. Blir det här det beslutsunderlag som skulle vinna laga kraft har vi inte kommit långt när det gäller folkhälsoaspekten.
Kent Persson (V):
Det är lovvärt att vi har ett statsråd som lovar att stötta utvecklingsländerna i deras arbete med folkhälsomål och i de här förhandlingarna. Men det vore också bra om jag kunde få en tydlig markering från statsrådet om att man tänker driva detta också inom EU.
Vi är ju en del av EU och kommer delvis att underordnas vad EU och EU-kommissionen har sagt i de här delarna. Jag pratar om mål och resultat. Resultatet som uppnås hänger givetvis samman med vad man sätter upp för regler, vad man har för regler, vad det är för syfte man har med ett avtal.
Det är innehållet i det avtalet som är helt avgörande för om man ska nå de folkhälsopolitiska mål som man har satt upp. Så länge man inte klart och tydligt driver den linjen blir det givetvis svårt för de här länderna att kunna leva upp till de eventuella restriktioner som de vill genomföra.
Inom de här områdena är objektivitet och relevans fortfarande oerhört avgörande för om man ska kunna införa restriktioner. Man måste medge att det är på det sättet.
Ska man kunna driva den här politiken utifrån folkhälsopolitiska aspekter måste man faktiskt minska tillgången på alkohol och tobak, även i ett världshandelsperspektiv. Det här är ingen vara eller tjänst vilken som helst. Ska man leva upp till det här måste man se till att det inte ses som vilken vara som helst.
Kent Persson (V):
Tack miljöminister Andreas Carlgren för svaret! Det har hänt lite grann sedan min förra interpellation, och detta är en uppföljning av den. Det nya förslaget till regler och avgifter som eventuellt kommer att gälla är mer anpassat efter företagens storlek, och att få till stånd en sådan ändring var en del av syftet med min tidigare interpellation. Jag är dock inte helt nöjd med svaret.
Jag menar att de företag som har anmält sig till registret inte kommer att omfattas av de nya reglerna, utan de som har försökt göra rätt för sig kommer fortsättningsvis att omfattas av det gamla regelsystemet. Det är inte rimligt med tanke på hur informationen till berörda företag har gått till. Jag vill gärna belysa detta med ett exempel taget ur verkligheten.
Jag har varit i kontakt med ett företag från södra Sverige som håller på med undersökningar - miljöresearch som man kallar det. Man har också upptäckt det nya registret som man skulle anmäla sig till. På företaget skickade de genast, noggranna som de var, in en anmälan till Naturvårdsverket som skrev och tackade för att de hade anmält sig.
Efter några dagar fick de ett brev från Naturvårdsverket med en miljösanktionsavgift på 120 000 kronor - detta på grund av att de hade försökt göra rätt för sig. Det här är ett problem. Det är inte så att det här företaget är ensamt, utan ca 150 företag har åkt på en miljösanktionsavgift på grund av att de har anmält sig för sent till registret.
30 företag har överklagat, och dom har också fallit i några av fallen. Jag är medveten om att information är svårt, och det vet vi alla som håller på med politik. Och visst finns det ett ansvar också för företag att hålla sig informerade om vad som händer inom respektive bransch. Inför införandet av miljösanktionsavgifterna höll Naturvårdsverket fyra informationsmöten, ett i Göteborg och tre i Stockholm.
Totalt ungefär 300 företag var med på mötena. När det gäller hur många inom den här branschen som kan omfattas är det ungefär 3 000 företag.
Om man också tittar på vilka företag inom branschen som har anmält sig kan man se att 77 procent av Stockholmsföretagen har anmält sig till registret, 45 procent av företagen i Göteborg, 35 procent av företagen i Skåne och endast 15-20 procent i övriga Sverige.
Då undrar jag: Kan det finnas ett samband mellan var och hur ofta Naturvårdsverket har informerat om det nya regelverket och det antal som har registrerat sig? I svaret på min interpellation läser jag att förordningen om miljösanktionsavgifter inte har ändrats. Den gamla gäller med andra ord, trots svaret på min förra interpellation.
Jag frågade: "Vilka åtgärder avser miljöministern att vidta för att hitta rimliga miljösanktionsavgifter för småföretag?"
Jag fick svaret: "Jag har särskilt blivit uppmärksammad på att information om reglerna kring producentansvaret för elektriska och elektroniska produkter inte har nått alla dem som omfattas av bestämmelserna och att läget i det närmaste kan beskrivas som kontraproduktivt - det vill säga de som inte lämnar in sina uppgifter i rätt tid avhåller sig nu helt från att lämna uppgifter eftersom de då kommer att drabbas av en hög miljösanktionsavgift."
Kent Persson (V):
Den här debatten tenderar att bli en debatt om huruvida det här förslaget är bra eller inte. Jag delar uppfattningen att det är bra. Det har jag sagt tidigare och jag behöver inte upprepa det. Jag tycker också att de förslag som nu ligger till nya bestämmelser är ett steg i rätt riktning.
Det är inte det som jag hakar upp mig på, utan det jag diskuterar är de företag som har råkat illa ut. Jag vill se en möjlighet för dem till någon form av amnesti, så att de har möjligheter att konkurrera på samma villkor som andra.
Vi behöver inte diskutera det som vi är överens om, utan det handlar om de företag som har försökt att göra rätt för sig men som har råkat illa ut av olika orsaker. Informationen har varit bristfällig, som ni också medger, vilket ni nu rättar till.
Hade jag kunnat påverka det här under förra mandatperioden - jag satt ju inte i riksdagen då - hade jag givetvis försökt engagera mig i frågan. Min fråga är: Kan ni tänka er att jobba för någon form av amnesti för de företag som har råkat illa ut? Regeringsformen medger faktiskt det.
Jag vill då citera det som står i 11 kap. 13 § regeringsformen: "Regeringen får genom nåd eftergiva eller mildra brottspåföljd eller annan sådan rättsverkan av brott samt eftergiva eller mildra annat liknande av myndighet beslutat ingrepp avseende enskild person eller egendom."
I förklaringen till det hela står följande: Nåd förutsätter inte någon ansökan från den dömde eller annan. Nåd kan liksom förut beviljas både i ett enskilt fall och kollektivt. I det senare fallet talar man om amnesti. Det finns alltså redan nu en möjlighet för regeringen att göra det här undantaget för de företag som råkat illa ut. Ta den chansen nu!
Då får vi det här ur världen och kan fortsätta att jobba utifrån det register och det producentansvar som är så viktigt i det fortsatta klimatarbetet.
Kent Persson (V):
Naturvårdsverket har enligt förvaltningsprincipen skyldighet att föra ut information till de berörda, i det här fallet till de här företagen. Jag har sagt tidigare att det förslag som nu är ute på remiss är ett steg i rätt riktning. Det ger också möjligheter för dem som inte har anmält sig att kunna komma in med en anmälan.
Problemet är ju de som har anmält sig för sent på grund av att de inte har fått information i tid, de som har överklagat och där dom har fallit. De kommer inte att omfattas av det här, trots att de har försökt göra rätt. Jag menar att regeringsformen ger regeringen en möjlighet att rätta till den här delen.
Jag tycker också att miljöministern borde ta den chansen och fundera över om det inte är rimligt att även de som har försökt göra rätt för sig, som inte har fått rättelse, också omfattas av amnestin. Den möjligheten har ni. Gör det! I övrigt är vi ganska överens i den här frågan.