Johan Pehrson (L):
Till följd av att jag missbedömde tiden på det förra betänkandet kom jag lite för sent och har som ordförande i justitieutskottet fått förmånen att betrakta den batalj som utspelats. Jag börjar med det som inte hör hit. Efter vittnesbörd från bland annat Miljöpartiet att man plötsligt är för buggning - jag kan inte tolka inlägget på annat sätt - är man nu beredd att diskutera denna viktiga fråga.
Jag tycker att vårt utskott under den tid vi har ska vända på varje sten för att få en så bred uppslutning som möjligt kring denna viktiga lagstiftning. Vi bör se till att vi i utskottet gör de justeringar som är nödvändiga för att vi ska få en bred majoritet i riksdagen och därmed kunna få igenom den lagstiftningen för att svensk polis ska kunna få ett verktyg som är nödvändigt för att bekämpa väldigt allvarlig brottslighet.
Det handlar om brottslighet som skördar människors liv, integritet och ekonomi i lång rad. Som folkpartist och liberal betraktar jag alltid politiken ur de sämst ställdas perspektiv. Det här är verkligen en sådan fråga. Vilket perspektiv har man när det handlar om att bekämpa den här typen av brottslighet? Jag hoppas att vi positivt ska jobba med det i utskottet.
Så till dagens fråga, fru talman. Straffrätten är ju en svår fråga. Straffrätt behövs i ett samhälle. Vi har lagar som säger vad som är förbjudet och vilka straff som ska utmätas om man bryter mot dessa regler. Utgångspunkten är naturligtvis att man ska se till allmänprevention, individualprevention. Man ska se till det allmänna rättsmedvetandet. Man ska se till vad som är en lämplig påföljd för en viss person.
Vi ser olika beroende på om en människa är ung eller vuxen. Vi tar viss hänsyn till om en människa begår brott för första gången eller för tionde gången. Det finns reservationer i betänkandet där de olika partiernas ingångar till straffrätten generellt lyfts fram. Där vill jag peka på att Folkpartiet liberalerna inte anser att generellt längre straff är någon lösning. Jag återkommer till detta. Men jag ska nämna några saker.
Grov organiserad brottslighet måste betraktas som mycket mer allvarligt än i dag i straffmätningshänseende. Jag tror att vi måste se på ett helt annat sätt på människor som begår brott efter brott och återkommer till att begå fler brott. Ett sådant exempel är människor som kör drograttfulla. De kör bil och är fullständigt påtända och fullständigt livsfarliga.
Om man gör det för tionde gången kan jag lova att den personen mår mycket dåligt, och den person som riskerar att köras ihjäl mår ännu sämre om detta skulle hända. Därför vore det en välgärning om den person som gör detta fick ett något längre straff och kunde få kvalificerad vård och slippa må dåligt och riskera att skada andra. Fru talman! Varför har vi fängelser? Hur många ska sitta där, var en fråga som ställdes nyss. Det finns väldigt mycket som vi ska göra för att förebygga brott i vårt samhälle.
Vi kommer att ha polisdebatter eftersom lokalt förankrade poliser förebygger brott. Det ska vi diskutera. Men redan nu måste jag påtala följande för den majoritet som har styrt vårt land under ganska lång tid. Så länge ni inte ser till att vi har en missbrukarvård som blir mer effektiv och där det finns fler platser så att många människor kan hjälpas ur sitt missbruk, så kommer fängelserna att fortsätta att svämma över av människor som har narkotikaproblem. Det kan jag lova er.
Om man inte gör någonting åt allmänpsykiatrin kommer det att fortsätta att vara människor som hamnar i våra fängelser och mår mycket dåligt. Och om den utvecklingen fortsätter och vårt samhälle glider isär som det har gjort under den tid som ni har styrt, där fler och fler människor hamnar i utanförskap, skapas lätt miljöer där människor hamnar i kriminella miljöer och börjar begå brott. Detta är några av brottslighetens orsaker som leder till att det är fullt i fängelserna och till att människor far illa. Fru talman!
Jag ska referera vad Socialdemokraterna själva kommer fram till. Vid den 35:e ordinarie partikongressen 2005 i Malmö sades följande: Tryggheten i vardagen utmanas av klyftor och orättvisor, av missbruk och utslagning, men också av nya typer av organiserad brottslighet. Vi socialdemokrater vill bekämpa både brotten och dess orsaker. Det är otroligt bra.
Men varför går då missbrukarvården nedåt? Varför går allmänpsykiatrin nedåt? Varför stiger ungdomsarbetslösheten? Varför växer klyftorna av utanförskap där människor lever i miljöer där man har väldigt svårt att få kraft och makt över sina egna liv? Ni har ju sett till att brottslighetens orsaker i praktiken har ökat, enligt min uppfattning.
Därför kommer det att leda till att vi får fler människor som hamnar i kriminalitet och som skadar sig själva och som skadar andra. Och alternativet till att ha fler fängelser är att verkligen satsa på det brottsförebyggande arbete. Och jag tycker att det är tråkigt att Socialdemokraterna inte lever som de lär. Det vore väldigt bra om man verkställde detta och bekämpade brottslighetens orsaker.
Jag kan lova er att detta står allra överst på listan om alliansen får bilda regering efter valet. Fru talman! Frågorna här i vårt betänkande är många, och en del är ganska svåra. Jag tycker att några saker är värda att lyfta fram. Frågan om hedersmotiv är rätt intressant. Jag menar att det finns många människor i Sverige i dag som lever i miljöer som är oacceptabla.
Det finns tiotusentals unga kvinnor i vårt land som är berövade sina grundläggande mänskliga rättigheter på grund av att de känner ett hot och ett tryck i fråga om hur de ska leva och hur de ska använda sin sexualitet. Detta kallas hederskultur. Det är inget konstigt. Vi hade en sådan kultur i Sverige också för 100 år sedan. Men sedan införde vi en massa rättigheter, och det står ganska klart för alla i Sverige i dag vad som är tillåtet och inte tillåtet.
Jag har träffat många människor som jobbar med att stärka unga tjejer och killar som ofta har invandrarbakgrund för att de ska ta sig ur denna situation. Jag tycker också att man straffrättsligt ska ta hänsyn till detta. Det är oacceptabelt att framför allt så många unga flickor i dag är berövade rätten till sina grundläggande mänskliga rättigheter. Det framgår av reservation 4.
I betänkandet tas ett antal frågor upp som enligt statistiken kommer att innebära att brottsligheten ökar. Vi pekar på stalkning, och vi pekar på grooming , och vi pekar på så kallad smygfilmning. Det är saker som i dag är tillåtna men som kränker människors integritet och människors rätt att få känna trygghet på ett allvarligt sätt. Stalkning är alltså när personer blir förföljda av en annan människa. Men man når inte riktigt upp till det som i dag är straffbart.
Men det är fruktansvärt obehagligt för dem som drabbas. Grooming handlar om att unga kvinnor utsätts för inte sällan mycket galna män, åtminstone något konstiga, om jag uttrycker mig milt, som på nätet försöker få tag i unga tjejer. Sedan uppstår en situation då dessa flickor utsätts för övergrepp. Det handlar oftast om flickor men även om pojkar. Detta är inte kriminaliserat i den omfattning som det borde vara. Det talades tidigare i debatten om smygfilmning. Allt detta innebär att man ökar skyddet för människor.
Men det innebär också att det blir en ökad kriminalitet eftersom det är saker som vi i dag anser är oönskade, som delvis har drivits fram av den tekniska utvecklingen, men nödvändiga att förändra i ett samhälle som betraktar rättvisan från den sämst ställdas perspektiv, från den människas perspektiv som kanske är mest utsatt. Det kan ofta vara unga människor. Vi pekar i en reservation från bland annat Folkpartiet på detta med rån.
Jag tycker att det finns klara tecken på att en del av den brottslighet som vi ser i dag, inte minst den grova, sker utifrån en ganska klar riskkalkyl. Personer känner att om de begår ett värdetransportrån kan de komma över 30 miljoner kronor. Det är mycket pengar. Om man gör detta, vilka är då riskerna, och vad händer om man åker fast när man är på förberedelse- eller försöksstadiet? Vad händer om man har en attrapp i stället för ett riktigt vapen?
Straffsatserna är faktiskt för låga när det gäller dessa försök och förberedelser eftersom det leder till en klar vinst. Om man blir dömd till ett och ett halvt års fängelse för försök eller förberedelse till grovt rån och har åkt fast för att polisen för tillfället har lyckats klara upp detta med underrättelser och så vidare, vilket inte gäller majoriteten av fallen, är det oacceptabelt att man kan få ett så lågt straff. Då är man snart ute igen och rånar en ny värdetransport. Och den gången lyckas man och har då kanske kommit över 20-30 miljoner.
Fru talman! Min talartid är kort. Vi har delvis diskuterat frågan om preskriptionstider. Socialdemokraten Helena Frisk tog upp den. Man tyckte att det i huvudsak var bra. Den stora förändringen när det gäller preskriptionstider är att vi har en helt annan möjlighet till teknisk bevisning i dag som faktiskt ställer det processekonomiska i ett annat ljus. Var ligger moralen i att ett brott ska vara förlåtet för att en viss tid har gått? Man kan ta mord som exempel.
Var ligger det moraliska i att en människa som har mördat en annan människa efter 25 år helt ska slippa ifrån detta? Jag förstår inte detta. Det kan gälla också andra grova våldsbrott eller sexualbrott. Generellt när brott kan klaras upp ska brott också klaras upp. Det är i alla fall Folkpartiet liberalernas uppfattning. Människor har nämligen rätt att kräva att man ser till att ett brott klaras upp. Det är det absolut viktigaste. Vad gäller straffmätning är det självklart så att om lång tid har förflutit tar man hänsyn till det när straffet ska utmätas.
Fru talman! Folkpartiet står när det gäller detta svåra betänkande med komplicerade frågor bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall bara till reservation 16.