Patrik Björck (S):
Tack återigen för den här debatten, statsrådet! Det här faller mitt emellan departementen, säger statsrådet, och det är naturligtvis sant. Det gäller ju inte bara den här frågan utan även många andra frågor. Jag ställde den till näringsministern och fick svar från statsrådet Lars Leijonborg och är lika nöjd med det. Jag inser naturligtvis att regeringen står bakom svaret. Det var alltså absolut ingen kritik på den hanteringen från min sida.
Orsaken till att jag framför allt riktade mig till näringsministern var att det är näringsministerns statssekreterare Jöran Hägglund som framför allt har hanterat den fråga som interpellationen så att säga utmynnade i. Men nog om det. Statsrådet säger att fack och företag är eniga och att det på något sätt skulle vara givet, eftersom någon annan betalar.
Nu är det så här att det tämligen ofta händer att arbetsmarknadens parter i Sverige är eniga. Det är en del av styrkan med den svenska modellen och det svenska systemet. Man ser och uppskattar möjligheterna att arbeta tillsammans mot gemensamma mål.
Sedan kan man ha olika uppfattningar när man ska fördela produktionens resultat, men när det gäller att så att säga baka kakan är man väldigt ofta eniga av naturliga skäl. Nu är det så att det inte bara är fackföreningen och arbetsgivarna som är eniga om att det behövs någonting i stil med den modell som jag precis har beskrivit, utan det är faktiskt så att även de samordningsmän som regeringen har tillsatt är det.
Det är väl i någon mån ett understatement att säga, som det står i svaret, någon samordningsman. Läser man i regeringens egna rapporteringar ser man att det här är en av samordnarnas viktigaste slutsatser. Det är den fråga som samtliga samordnare lyfter fram, står det i ett regeringsdokument som jag har här, från den 21 januari.
Där står det att samtliga samordnare lyfter fram behovet att skapa utbildningsplatser i företag för att behålla de anställda och kompetensen i företagen, överbrygga lågkonjunkturen och rusta företagen för nästa högkonjunktur. Då är det faktiskt arbetsgivarna, fackföreningarna och samtliga av regeringen utsedda samordnare som tycker att det här är ett bra förslag.
Dessutom vill jag poängtera att också de borgerliga ledamöterna i arbetsmarknadsutskottet står bakom detta, bland annat anförda av en partikamrat till statsrådet Lars Leijonborg som heter Eva Flyborg, som är en kollega till mig i arbetsmarknadsutskottet. Man uttalade sig i en tidningsartikel i Göteborgs-Posten där man mycket entusiastiskt förespråkade det här systemet. Då blir det lite grann en annan fråga.
Nu försöker statsrådet säga att det inte är så konstigt och att det är särintressen som på något sätt har hittat en vinn-vinn-situation och i en ohelig allians har gått samman och kräver det här. Men så är det inte. Jag vill återigen starkt understryka att det är arbetsmarknadens parter, självklart den socialdemokratiska oppositionen och flera av de borgerliga arbetsmarknadsutskottsledamöterna som uttalat sig för det här.
Det är samtliga av de av regeringen utsedda samordnarna som har uttalat sig för det här förslaget. Då kan man inte så lättvindigt bara skjuta det åt sidan. Jag vill återigen poängtera för statsrådet det stora allvar som man framförde gemensamt från IF Metalls förbundsordförande och företrädaren för arbetsgivarparten, Teknikarbetsgivarna.
Man gjorde mycket tydligt ett gemensamt uttalande så sent som för några timmar sedan inför arbetsmarknadsutskottet och vädjade om att man här skulle kunna komma överens om lösningar som stöder svensk industri för att vi skulle klara av att rädda vår industri och jobben för framtiden så att det här inte går oss ur händerna.