Anna-Karin Hatt (C):
Alla som vill ska kunna delta i det digitala samhället. Det har både regeringen och riksdagen uttalat. Om man ska lyckas med det är en av de viktigaste sakerna att konstatera att de tjänster som vi utvecklar för Internet måste utgå från användarnas behov. Om man gör det kan man ganska snabbt konstatera att även om man till att börja med utvecklar för dem som kanske har speciella behov, till exempel för funktionshindrade, blir den typen av lösningar snart var mans egendom.
Som exempel kan nämnas engreppsblandaren som i dag finns i nästan vartenda badrum, kulspetspennan och, för den delen, fjärrkontrollen som det finns alldeles för många av i vartenda hem. Alla dessa har utvecklats för funktionshindrade. På samma sätt är det med våra tjänster. Samtidigt är det viktigt att göra rätt från början för då blir det mycket mer kostnadseffektivt.
Det gäller att se till att vi får trygga och tillgängliga lösningar som fungerar för många och gör dem enkla att använda i det digitala samhället. Jag skulle vilja säga till Monica Green: Varför skämmas över det faktum att 85-90 procent av svenskarna i dag använder Internet regelbundet för att leva delar av sina liv i det digitala samhället?
Det är inte ett problem att vi i Sverige är bland de bästa när det gäller bredbandsuppkoppling och IT-användning. Varför skämmas över det? Att några går före är inte ett problem för dem som ännu inte har kommit med.
Tvärtom, de som kallas early adopters är de som gladeligen ofta bär utvecklingskostnaderna och ser till att vi andra, som kanske inte är lika snabba på den senaste bollen, kan köpa lösningarna lite senare och till ett mer överkomligt pris. Allt fler blir delaktiga i det digitala samhället. Eliza Roszkowska Öberg gjorde inledningsvis en förträfflig genomgång där hon visade hur detta sker på område efter område.
Egentligen tror jag att svaret på hur vi ska lyckas få fler att delta i det digitala samhället är ganska enkelt. När den information som människor behöver finns på Internet, när den är tillgänglig och enkel att använda, kommer man att söka sig dit även om man kanske inte har de allra bästa förutsättningarna för att delta i det digitala samhället. Där kan vi från statens sida göra en del. Vi kan föregå med gott exempel.
Vi kan städa framför egen dörr. Vi kan se till att våra svenska myndigheter är föregångare när det gäller att erbjuda e-tjänster som är användarvänliga och fungerar. Jag kommer redan i morgon att tala med myndighetscheferna på e-förvaltningsdagarna och berätta om regeringens syn på att ta nya kliv för att se till att vi får bra e-förvaltningstjänster, sådana som sätts i människors tjänst.
Monica Green tar upp en viktig fråga, nämligen att man ska känna sig trygg och säker på Internet. Man måste ta ansvar för sin egen trygghet på Internet på samma sätt som man tar ansvar för sin egen trygghet i hemmet. Man skaffar sig en villaförsäkring och en bilförsäkring för att skydda sig mot inbrott och stöld hemma. På samma sätt får man ta ansvar för sin säkerhet på nätet. Vissa saker måste dock staten göra. Ett sådant område är e-legitimationerna.
Där gör vi nu en kraftansträngning för att se till att det ska finnas säker signering och identifiering på Internet som gör att människor vågar använda sig av nätet för att lösa en del av sin privatekonomi. Som jag var inne på inledningsvis kommer flera av dessa frågeställningar att vara helt centrala när jag nu fortsätter arbetet med att ta fram en digital agenda för Sverige.