Ingela Nylund Watz (S):
Den extra ändringsbudget som vi behandlar här i dag är en helt nödvändig åtgärd i ett extraordinärt läge. Det är inte heller unikt. Riksdagens har vid tidigare tillfällen, bland annat i samband med finanskrisen, behandlat förslag på liknande sätt. Förslaget innebär att ytterligare 11 miljarder anvisas för 2015 som också kan användas under 2016.
8,3 miljarder tillfaller kommunerna, och ungefär 1 1⁄2 miljard landstingen. Anslaget för migration utökas med 921 miljoner kronor. Den ideella sektorn och idrottsrörelsen får ett ökat anslag med 105 miljoner, och folkbildningsanslaget utökas med 75 miljoner.
Mot bakgrund av att alla våra reformer hittills har varit finansierade, att vi har halverat underskottet i de offentliga finanserna från 2 procent till 1 procent, att detta är en akut uppkommen situation under löpande budgetår och att arbetet har påbörjats i Regeringskansliet för att för framtiden söka utgiftsminskningar och kostnadsdämpningar finansieras insatserna med lån.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. Jag är väldigt glad över att det i kammaren finns en mycket bred majoritet för regeringens förslag. Förslaget är ett resultat av den uppgörelse regeringen slöt med de fyra borgerliga partierna den 23 oktober med anledning av den uppkomna flyktingsituationen.
I utskottets behandling har också Vänsterpartiet ställt sig bakom betänkandet, vilket gör att alla partier i kammaren utom Sverigedemokraterna har insett behovet av ytterligare tillskott till kommuner och landsting, idrottsrörelsen, civilsamhället och ett utökat anslag för ersättningar och boendekostnader i detta unika och, som sagt, ansträngda läge.
Sju av riksdagens åtta partier har därmed tagit ansvar för vad som händer i verkligheten, i vardagen, här och nu runt om i hela Sverige.
Varje dag gör nu kommunernas, landstingens och civilsamhällets personal liksom tusentals frivilliga enorma insatser för att klara mottagandet av alla de människor som har sökt sig hit till Sverige på flykt från krig och konflikter. Det handlar om 80 000 asylsökande förra året och kanske uppemot 160 000 som förväntas komma hit i år. Herr talman!
Det handlar också om att skapa bättre möjlighet att säkra vården, skolan och omsorgen för alla i Sverige. Därför går den största delen av ändringsbudgetens resurstillskott till kommunerna och landstingen. Medlen fördelas utifrån hur många asylsökande och nyanlända man har tagit emot och hur många av dem som är barn.
Därmed får kommuner som också hittills har tagit ett stort ansvar ett extra, mycket välbehövligt stöd. Tillsammans med beslutet om att alla kommuner nu blir ansvariga för att ta del av flyktingmottagandet innebär detta också en ökad rättvisa mellan Sveriges kommuner. Herr talman!
Om man lägger samman de tillskott som kommunerna får genom denna extra ändringsbudget och de resurser som tillförs genom beslutet om budgeten för 2016 blir det sammantaget rejäla tillskott till kommunerna under nästa år. Det kommer att underlätta såväl flyktingmottagandet som när det gäller att klara de löpande verksamheterna.
Det blir bland annat höjd schablonersättning för flyktingmottagandet med 50 procent, höjd skolschablon för asylsökande barn med 50 procent, satsningar på ökat bostadsbyggande och satsningar för att lyfta kunskaperna i Sverige. Jag är självfallet medveten om att alla partier i denna kammare inte är överens om alla dessa förslag i budgeten för 2016.
Men - och det här är viktigt - alla partier utom ett i kammaren, Sverigedemokraterna, förhåller sig i sina budgetförslag för 2016 åtminstone till verkligheten, vilket är det enda rimliga förhållningssättet om man gör anspråk på att leda Sverige.
Sverigedemokraternas budget för 2016, däremot, är helt verklighetsfrånvänd och skulle, givet den blev verklighet, inte bara innebära att de här 11 miljarderna försvann. Det skulle också bli ett dråpslag mot välfärden i Sverige. Med SD:s budget för 2016 skulle kommunerna få sina statsbidrag sänkta med nästan 90 miljarder de kommande fyra åren.
Hur det skulle drabba skolan, vården och omsorgen kan man lätt inse. Det skulle innebära ett sammanbrott för välfärden i Sverige med ökade orättvisor, ökade klyftor och ökad social oro.
Jämställdheten skulle dessutom ta flera rejäla kliv tillbaka mot 50-talsstandard när kvinnorna sannolikt återigen blev tvungna att ta hand om barnen, de gamla och de sjuka i stället för att som nu bidra med arbetade timmar i ekonomin och skatteintäkter till det gemensamma genom eget arbete. Herr talman!
Där ute i verkligheten har varje kommunal- och landstingsråd nu möjlighet att utifrån sin situation fundera över hur de extra resurser som kommer dem till del ska användas. Det vet jag som gammal landstingspolitiker att de gör.
Vi står därmed också upp för det kommunala självstyret och ser till att hjälpa kommunerna med generella statsbidrag. Jag yrkar återigen bifall till utskottets förslag i betänkandet!