Maria Kornevik Jakobsson (C):
Socialutskottets betänkande om socialtjänstfrågor är i varje stycke mycket viktiga frågor. Jag tänkte ändå begränsa mig till några få. Vistelsebegreppet har varit uppe till diskussion nu i kammaren.
Det har även varit uppe i några delar av Bohuslän som är mitt hemdistrikt och givetvis på många andra populära semesterorter under en lång rad av år. Det är en viktig fråga.
Det handlar inte bara om att kommunerna får extra mycket att göra inom hemtjänsten då personer som är hemmahörande i en annan kommun får hjälp - detta kompenseras då från hemkommunen - utan det handlar också om den enskilde som inte alltid, som det ser ut i dag, med lätthet själv kan bestämma över sin situation. Därför är det bra att regeringen i februari 2008 beslutade om en utredning om just vistelsebegreppet i socialtjänstlagen.
Syftet med utredningen är bland annat att ta ställning till hur ansvarsfördelningen mellan kommunerna kan förtydligas när det gäller enskilda personers vistelse i en annan kommun än hemkommunen. Då utredningens resultat ska redovisas senast den 30 april i år behöver vi inte föregripa den, utan vi kan lugnt vänta och hoppas på det bästa. Fru talman!
Den sociala barn- och ungdomsvården är ett område som ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Jag har under många år arbetat på ett utrednings- och behandlingshem för barn mellan noll och tolv år.
Till det behandlingshemmet kom det många små fantastiska hjältar och hjältinnor som hade varit med om så mycket hemskheter under sin korta levnadstid som inte någon människa ska behöva vara med om under ett helt liv. De kom där med sina tunga bördor på de små axlarna. Jag minns särskilt en liten gosse. Han var sex och ett halvt år gammal. Det var precis vid skolstarten.
Han hade en ryggsäck på ryggen, och han var så sammanbiten att det såg ut som om han var huggen i sten. Han hade blivit omhändertagen på skolan. Precis när det ringde in för första gången i hans liv kom polisen och socialtjänsten och tog honom. Jag lovar att han inte tog av sig ryggsäcken under den första veckan.
Vi gjorde förstås allt som stod i vår makt för de här barnen, men vi kunde ju aldrig kompensera vad de hade varit med om eller det faktum att de hade blivit fråntagna sina föräldrar.
Det allra viktigaste för oss i personalen var att se till att barnen fick en rejäl utredning och att utifrån den sedan försöka hitta de lösningar som var de bästa för de här barnen för att de skulle få ett bra liv framöver. Det är många aktörer runt ett barn i den här situationen, men det är socialtjänsten som alltid har det övergripande ansvaret för att se till att barnet ska få det som det behöver för sin fortsatta utveckling.
Så här långt kan det vara rätt lika på de flesta socialkontor, men sedan, efter en eventuell placering, kan det se mycket olika ut. Fru talman! De flesta socialkontor sköter sina ålägganden, följer upp barnen och ser hur de har det så att de ska få sina rättigheter tillgodosedda. Men många, faktiskt för många, socialkontor missköter sina uppdrag. Det kan få till följd rätt så stora lidanden för barnen.
Om man tänker på den lille gossen med sin ryggsäck räckte det med det som han hade varit med om. Han skulle aldrig behöva vara med om något mer som skulle störa hans utveckling. Jag vet inte hur det gick för honom. Häromkvällen var det ett tv-program som berättade att barn som var familjehemsplacerade hade en mycket lägre andel fullföljda gymnasieutbildningar än barn som inte var placerade.
Att barn som blivit omhändertagna av samhället blir svikna och kränkta ytterligare en gång finns det inget försvar för. Vi måste vara hundraprocentigt säkra på att barn som samhället har tagit över ansvaret för ska få det de behöver. De ska aldrig mer behöva vittna om alltifrån ett litet ointresse till övergrepp efter att de har blivit placerade i familjehem eller HVB-hem.
Det kan tyckas vara självklart att det inte är så, men vi vet att det förekommer. Det här gäller förstås även lite äldre barn och ungdomar som har blivit omhändertagna oavsett om det har gällt deras egna beteenden eller föräldrarnas. Fru talman!
Det är därför enligt Centerpartiets och min mening inte en dag för tidigt att regeringen i december 2007 beslutade att ge en utredare uppdraget att se över bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i socialtjänstlagen och LVU samt lämna förslag till de förändringar som bedöms nödvändiga.
Det som ska ingå i uppdraget och som ska tas ställning till blir hur den sociala barn- och ungdomsvårdens övergripande mål och ansvar för barn och unga ska formuleras, om reglerna för anmälningsskyldighet behöver förtydligas och om socialnämndens möjlighet att anmäla brott mot barn ska ändras till en skyldighet.
Jag tror att det är många som tror och har skrivit in i kommunen att det står ska och inte bör.
Det handlar också om ifall reglerna om utredning av barns förhållanden behöver kompletteras, om reglerna om insatser enligt socialtjänstlagen och LVU behöver ändras, om villkoren för familjehem kan förbättras, om reglerna om uppföljning av insatser behöver förbättras och till sist men inte minst den viktiga frågan vilken kompetens som behövs för att arbeta inom den sociala barn- och ungdomsvården.
När översynen av bestämmelserna är genomförd ska utredaren ta ställning till om bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga ska sammanföras i en särskild lag och om de bestämmelser i socialtjänstlagen som reglerar socialtjänstens familjerättsliga arbete ska föras över till den särskilda lagen.
Utredningen ska vara slutförd den 15 juni 2009. Jag ska inte på något vis föregripa den utredningen. Jag kan bara hoppas på klokskap. Fru talman!
När det gäller föräldrastöd och föräldrautbildning, som är en oerhört viktig insats som vi har pratat om förut och som givetvis är kopplad till det jag tidigare pratade om, har det redan behandlats av utskottet i betänkandet 2007/08: SoU11, En förnyad folkhälsopolitik, som riksdagen beslutat om. Till sist, fru talman, vill jag säga några ord om tvångsvård av gravida kvinnor som missbrukar under graviditeten.
Jag och Centerpartiet tror att det kan vara en framkomlig väg för att på så sätt minska alkoholskador på barnen men också för att ge möjlighet för mamman under tiden som hon är omhändertagen att få både föräldrautbildning och behandling. Ytterst få mammor vill sina barn illa. De allra flesta vill också kunna ta hand om sitt barn.
Det pågår ett arbete i Regeringskansliet med att bereda frågan om möjligheterna till tvångsvård av gravida. Så även här ser vi fram emot en förändring. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.