Johnny Gylling (KD):
Jag vill också yrka bifall till reservation 2. Vi kristdemokrater är också oroliga för miljön. Vi jobbar också med frågan hur vi ska få ihop ekvationen med ökad trafik och ökad växthuseffekt. Men vi brukar säga så här: Det är inte bilen det är fel på, det är bränslena. Men då borde väl man gilla denna proposition?
Den vill ju tvinga bensinstationerna att tillhandahålla alternativa bränslen. Nej, fru talman, vi är emot tvingande lagförslag på detta område, och jag vill förklara varför. Jag ska ge en kort historik. Någon, kanske från Miljöpartiet, kom på idén att varje bensinmack borde sälja alternativa bränslen.
I och för sig var det ingen dum idé, men när idén skulle förverkligas började problemen. En utredning tillsattes. Utredaren lade fram ett förslag som han själv var tveksam till på grund av dess nackdelar. Det har vi redan hört om här i debatten. Regeringen försökte förhandla med oljebolagen om en frivillig introduktion av förnybara drivmedel. Det var enligt regeringen ingen framkomlig väg.
Då lade regeringen fram en proposition, och som brukligt är bad man Lagrådet yttra sig. Lagrådet avstyrkte förslaget bland annat för dess bristande konsekvensanalys. Också detta har mina kolleger redogjort för tidigare här. Till och med Socialdemokraternas ledamöter i trafikutskottet ansåg sig tvingade att motionera med anledning av propositionen för att mjuka upp regeringens förslag.
Det är ganska ovanligt. Fem partier, alltså en majoritet, i riksdagen avstyrkte först den tvingande lagtexten. Vårt gemensamma motiv var att den inte är teknikneutral. I klartext tror vi att de bensinmackar som blir tvingade att på kort tid investera i nya bränslepumpar självklart skulle välja det billigaste först. I dagsläget är det etanol.
Alltså skulle vi få en teknikstyrning på grund av ett politiskt beslut. Kristdemokraterna är positiva till en mångfald av nya bränslen, givetvis också etanol. Men vi önskar att branschen ska få utveckla de bästa alternativen för framtiden utan politisk styrning. Risken är annars att vi väljer ett spår som inte är hållbart.
Näringslivsföreträdare säger visserligen ibland att man vill ha besked av politikerna vad som gäller och få en bestämd färdriktning, men så enkelt ska det inte alltid vara, speciellt inte när det gäller teknisk utveckling. Jag nämnde att det var fem partier som var emot lagförslaget, däribland även Vänsterpartiet.
Då startade ett intensivt arbete från Socialdemokraterna för att få med sig Vänsterpartiet på vagnen. Men Vänsterpartiet var ståndaktigt ett bra tag i trafikutskottet ända till sista stund, när vi skulle justera betänkandet. Då svek Vänstern på grund av att regeringen lär ha lovat pengar till investeringsstöd i någon diffus form.
Enligt uppgifter från Vänsterpartiet handlar det om 150 miljoner kronor varav 50 miljoner redan nästa år. Detta utlovades dagarna efter att riksdagen fastställt budgetramarna för nästa år. Vilken dålig respekt för riksdagen!
Oppositionen tvingades begära finansutskottets yttrande, och det mynnade endast ut i en uppmaning att regeringen måste hålla sig inom ramarna eller föreslå nya ramar i tilläggsbudgeten.
En enda mening i betänkandet ska tydligen garantera denna så kallade satsning: "En långsiktig flerbränslestrategi, som omfattar utökad investeringsstimulans, måste tas fram för att främja teknikneutralitet, även i försäljningsledet." Då undrar man givetvis: Hur ska detta stöd riktas? Till vem ska det riktas, och för vad?
Det är mycket märkligt, fru talman, att man först lägger fram ett förslag om en tvingande lag och därefter tar fram en strategi och investeringsstöd. I denna viktiga fråga om framtidens bränslen kokar vänsterpakten ihop en riktig soppa utan recept och med okända ingredienser.
Att det är tre kockar kan jag inte kritisera, eftersom vi i Allians för Sverige håller oss med fyra sådana. Men skillnaden är att vi har både en gemensam kokbok och välkända ingredienser när vi lagar soppa tillsammans. God jul, fru talman!