KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Tack för svaret! Tack också för slutorden om att Banverket har till uppgift att driva planeringen av järnvägen och att Åsa Torstensson förutsätter att man kommer att hantera frågorna på ett ansvarsfullt sätt! Det finns ju tyvärr en del farhågor.
Även om Åsa Torstensson säger att ni nästa år budgeterar för mer anslag till järnvägen skriver ni mycket tydligt i de kommande planerna att ni vill överföra från järnväg till väg, vilket är olyckligt. Det är det ena orosmomentet. Det andra orosmomentet rör oss som är beroende av att trafiken fungerar på Västra stambanan. Jag möter varje dag pendlare som får sitta och vänta på försenade tåg på grund av kapacitetsbristen.
Jag möter människor som skulle vilja flytta över gods från väg till järnväg, men detta är inte möjligt på Västra stambanan i dag eftersom kapacitetsbristen finns redan nu. Det är akut att Västra stambanan så snabbt som möjligt får flera spår! Då menar jag att det är olyckligt när kommuner kan sätta stopp för utvecklingen av en hel region på det sätt som Lerums majoritet nu har gjort.
Jag uppfattar det nästan som att man invaggar befolkningen i tron att bara vi sätter stopp för Banverket kommer allting att lösa sig. Detta har ju Åsa Torstensson här bemött i och med att hon litar på Banverkets planering. Det känns skönt att ministern stöder Banverket. Men det är synd att en majoritet i en kommun kan piska upp en sådan stämning: Vi stoppar Banverket, för de har fel planer.
Då kommer allting att lösa sig. Under tiden får vi andra runtomkring sitta där och vänta på tåg. Dagligen är det flera tåg ned mot Göteborg som försenas. Det gäller inte bara oss som bor i Skövde, utan det gäller Falköping, Töreboda och hela Västra stambanan. Det gäller som jag sade också alla de industrier som skulle vilja lägga över godset från väg till järnväg.
Eftersom detta nu är blockerat får vi i stället den motsatta utvecklingen, alltså att vi går från järnväg till väg. Man kan inte lita på att tåget kommer i tid till Göteborg längre, och därför vågar man inte som pendlare lita på det alternativet utan tvingas ta bilen.
Likaså upplever de industrier som försöker transportera gods med järnväg att det är förseningar och att man inte kan lita på att godset kommer fram i tid. Det är ett akut skede. Det var därför jag ställde den här interpellationen.
Jag känner ändå ett visst hopp eftersom Åsa Torstensson menar att det är viktigt både att vi fortsätter med järnvägen framöver - säkert också av miljöskäl, tror jag - och att vi låter Banverket ta denna planering och hantera den på ett ansvarsfullt sätt tillsammans med Västra Götalandsregionen och kommunerna. Det är min förhoppning att de nu får fortsätta.
Jag tycker att det skulle vara mycket olyckligt om det skulle bli fortsatta förseningar på utbyggnaden av Västra stambanan.
Monica Green (S):
Västra Götalandsregionen och alla kommuner runtomkring är helt överens om att vi snabbt måste få till en start av projekteringen av Västra stambanans utbyggnad så att vi får flera spår.
Det är spårbrist i dag, och det är alla andra runtomkring som lider av att en kommun sätter sig över och stoppar hela tillväxten i Västra Götaland på det här sättet. Åsa Torstensson påpekar att kommunen inte har något veto. Jag känner till det och respekterar det fullt och fast.
Jag tycker inte heller att ministern på något sätt ska styra i detta, utan det är i första hand regionalt och lokalt man ska sköta det. För oss andra innebär det dock en stor frustration när en kommun kan blockera på det här sättet i flera år så att stambanan inte kommer till trots att man har haft möjlighet. Man har haft pengar för att göra det.
Man har erbjudit kommunen mer bullerskydd än man egentligen behöver, och man har hittat på flera lösningar för att kommunen ska kunna tänka sig detta. Men kommunen sätter sig på tvären. Jag har också blivit uppvaktad av andra intressenter i berörd kommun som säger att de har en annan lösning.
Jag är inte emot andra lösningar - bara de är genomförbara. Tyvärr har det visat sig att den lösning som både föreningar och den borgerliga majoriteten i Lerum har visat på är dubbelt så dyr som den som visas i den handläggning som Banverket hittills har gjort. Det vore ju lovvärt om Åsa Torstensson kunde lova mer.
Ministern säger att ni inte ska dra ned några anslag till järnvägen. Det vore bra om vi fick ett löfte här i dag att det enbart blir ökade anslag till järnvägen, för då kan vi satsa mer på de miljövänliga alternativen i framtiden. Vi har diskuterat frågan i Skövde fullmäktige, och jag är säker på att det är många kommuner som har gjort det.
Man ser att det är ett problem att andra kommuner kan stoppa utvecklingen. Där är vi helt överens över partigränserna om att vi vill ha en lösning snabbt.
Vi har också bett moderata representanter att diskutera med moderaterna i Lerum för att de ska godkänna det förslag som Banverket har tagit fram. Hittills har man inte lyckats att lirka sig fram till någon sådan lösning. Jag vädjar återigen till ministern att också du skulle kunna ta ett ansvar för att se till att vi kan snabba på utvecklingen.
Om du lovar att det blir mer anslag till järnvägen kanske Banverket också vågar satsa än mer på alternativa lösningar än som har skett i dag. Men jag ser ju att den lösning Banverket tar fram är mycket realistisk. Vi i de andra kommunerna har ju lärt oss leva med att järnvägen går genom kommunen. Vi har lärt oss leva med undergångar och övergångar.
Vi ser det som en tillgång och inte som ett hinder i utvecklingen.
Monica Green (S):
På 1800-talet, när järnvägen byggdes ut, fanns det framsynta regioner, orter och människor som sade att här kan järnvägen dras. Ni får gärna ta vår mark. Medan det fanns andra som sade: Nej, inte här, absolut inte här, inte sådana farliga vidunder på våra marker.
Det förstör säkert, och vi vågar inte åka med sådana höghastighetslok för det kan pressa sönder revbenen. Nu när vi ser tillbaka i historien kan vi tycka att det var synd att de var så rädda för tåg.
När jag ser det här motståndet i Lerum i dag, motståndet mot tillväxt och motståndet mot att se att andra kommuner är i ett sådant stort behov, tycker jag att man är i lite samma situation. De på 1800-talet som faktiskt sade att här kan järnvägen gå fram vann ju så mycket på det. De till och med erbjöd att här kan man stanna och få mer vatten till loket och så vidare. Man såg att det var en utvecklingskraft.
Det är trist med bakåtsträvande, i det här fallet borgerliga politiker, som stoppar utvecklingen för en hel region. Det är tråkigt att vi på 2000-talet ska behöva ha tanken att om vi bara stoppar Banverkets plan kommer allting att bli frid och fröjd. Jag vädjar återigen till ministern.
Jag uppskattar att du litar på Banverkets hantering och att kommuner och regioner ska kunna komma överens. Jag är också glad över att du ser denna framtid, för det är helt nödvändigt. Det är akut för alla som behöver Västra stambanan. Vi måste ha fler spår.
Monica Green (S):
Det är trevligt att få träffas i levande livet i en debatt! Jag besökte nyligen tillsammans med riksdagsledamoten Patrik Björck ett utbildningsföretag i Skövde, som Patrik Björck nämnde. Det heter Byggsoft. Det är ett företag som utbildar män och kvinnor i betongarbete, som golvläggare, murare och snickare. De har gjort ett jättestort jobb med stor framgång under flera år.
De behövs i allra högsta grad just nu, eftersom det är brist på de yrkena. Man kan se det på Ams hemsida där det har en rapport som heter Var finns jobben 2007? Där står det att antalet anställda i byggsektorn beräknas öka även under år 2007, och att bristen på arbetskraft inom byggnadsyrkena fortsätter. Byggsoft kan ta in elever rullande under hela året.
Men nu är de verkligen oroliga för sin framtid. Direkt efter det att regeringen lade fram sin budgetproposition i höstas blev det stopp, som de uttrycker det. Då kom tvärstoppet. Då aviserade Ams inte längre några elever. Då aviserade inte heller komvux lika många elever längre eftersom man måste dra ned på sina resurser. Ams måste dra ned på sina utbildningar, och komvux måste dra ned på sina med en tredjedel.
Nu finns det bara 60 elever kvar på utbildningsföretaget. En av dem heter Alma Palmqvist Palmér. Hon kommer från Mölltorp och hon går en jättebra utbildning enligt henne själv. Jag har skrivit om henne på min blogg, och jag har också en bild på henne där när hon bygger en bastu.
Jag har skrivit om ministern också, och jag vet att han har uppmanat mig att delta i debatten i kammaren i stället. Det är precis det jag gör nu, men jag tar mig friheten att göra båda delarna. Alma kan bli en av de sista eleverna om det inte sker en ändring, och komvux och Ams får fortsätta att med bättre förutsättningar utbilda och matcha människor till de riktiga jobb som det nu behövs folk till.
De behövs i allra högsta grad ute på arbetsmarknaden. Ni påstår att ni har en jobbpolitik. I själva verket är det så att de jobb som kommer nu är precis de jobb som vi talade om under valrörelsen. Det var de jobben som vi lade grunden till när det gäller den goda ekonomin, goda finanser och bra företagsklimat.
Ni försämrar för utbildningsföretaget i Skövde, och ni försämrar för alla de hundratals elever som skulle vilja utbilda sig till ett bristyrke. Jag tycker att det är skamligt av en regering att påstå sig vilja skapa fler jobb när det i själv verket är ett systemskifte ni är ute efter. Ni vill att människor ska jobba inom låglönebranschen.
Ni vill inte att människor ska ha möjlighet att utbilda sig inom bristyrkena i byggsektorn. Ni vill inte heller att människor ska läsa vidare på komvux. Ni förändrar möjligheten att läsa vidare på högskolan. Kort sagt har ni en ideologisk tanke med att öka klyftorna i samhället.
Ni vill göra större skillnad så att det blir fler människor som ska ha låglönejobb och några få som får det bättre och bättre. Det är en tydlig ideologisk skillnad. Ni har valt den vägen och ni påstår att detta är jobbpolitik. Jag menar att det är raka motsatsen; detta är de stora klyftornas politik.
Monica Green (S):
Det är alldeles riktigt att det är en frustration från vår sida. Det är helt klart. Vi ser systemskiftet genomföras i väldigt snabb takt. Det är ett ideologiskt systemskifte där ni vill införa låglönejobb i samhället så att det ska bli större skillnad.
Jag har vid ett antal tillfällen hört många företrädare för ditt parti, bland annat din partiledare Fredrik Reinfeldt, säga att det måste bli större skillnad. Visst är det ett ideologiskt systemskifte som genomförs. Du säger att anledningen till att Byggsoft inte ska få fortsätta är att det är i fel fas. Jag tycker att det är i rätt fas.
Det är bedrövligt att man inte ska få ta in fler elever och att du drar ned möjligheten till yrkesutbildning vid Byggsoft och för de elever som skulle kunna gå där. Det är bedrövligt att komvux får dra ned sin verksamhet med en tredjedel. Det ingår i ert ideologiska systemskifte. Ni ska se till att människor inte ska kunna få en yrkesutbildning. Ni vill i stället se till att det finns branscher som ni ska skattesubventionera.
De ska klippa häcken, dammsuga och passa barn. Det är viktigare för er att det finns en sådan verksamhet än att det finns betongarbetare eller att Alma ska kunna vara snickare. Det är viktigare för er att skattesubventionera sådan verksamhet än att fortsätta med en utbildning som verkligen behövs i dagens samhälle. Det är därför som vi är så frustrerade över att ni ska skapa ett samhälle med större skillnader.
Dessutom finns det en viss frustration över att du alltid får sista ordet och kommer att påstå att ni har en jobbpolitik. Ni saknar den jobbpolitiken. Det var vi som lade grunden för de jobb som faktiskt kommer nu. Det är inte ni som har skapat dem.
Monica Green (S):
Jag är tvungen att ställa några frågor. Jag hade inte tänkt att gå in i debatten, men du bjöd faktiskt in till det, Sven Otto Littorin. Man blir lite nyfiken på ditt sätt att räkna. Det låter lite planhushållning över det hela, och det är möjligt att du attraheras av de tankarna.
Du tog fram exempel på att du tjänar så mycket pengar på att anställa i dessa nystartsjobb - 40 000 plus i månaden på dessa höginkomsttagare. Då blir man lite nyfiken på varför inte alla arbetslösa anställs.
Om man tjänar så mycket pengar på att de som nu går arbetslösa får ett jobb skulle de kunna jobba i skolan, vården, omsorgen och hemtjänsten i dag. Pengarna kommer tillbaka i skattemedlen och genom att någon utför ett arbete. Jag kan inte låta bli att ställa dessa frågor eftersom du själv sade att du skulle tjäna så mycket på att de kommer ut i arbete. Varför inte ta alla?
Då tjänar man mycket på det. Jag har ytterligare några frågor som Luciano Astudillo tangerade. De gäller kvinnorna och ungdomarna. Varför är det så få kvinnor som får dessa möjligheter? Varför är det så få kvinnor som faktiskt får nystartsjobb? Det är likadant för ungdomar. Du påstod tidigare i dag att du har en jobbpolitik.
Vi menar att ni inte har det utan att det i själva verket är ett ideologiskt systemskifte som genomförs nu. Det ska vara större skillnader i samhället. Ni uppmuntrar till låglönejobb inom ramen för hushållsnära tjänster. Det är kanske där kvinnorna ska jobba. Är det vad Sven Otto Littorin menar? Ska de hänvisas till att dammsuga och passa barnen? Eller vart ska de ta vägen om de inte attraheras av de jobben?
Du tog tidigare också upp ett exempel från USA. Jag skulle vilja varna för att slå in på den vägen. Där finns låglönejobb. Där klarar man sig inte på ett jobb per dag utan man måste ha två jobb. Jag har träffat några kvinnor som tvingas till detta - det finns även män.
För att över huvud taget få ihop till en lön att leva på för sig själv och barnen måste man ha två jobb. Innebär det ideologiska systemskifte ni har startat att det ska vara större skillnader och flera människor med låg utbildning? Ni drar in på möjligheterna på komvux. Ni förändrar högskolan så att det inte blir möjligt att använda sig av 25:4.
Ni förändrar gymnasieskolan så att det inte blir möjligt att läsa vidare på högskolan. Det blir ett A- och ett B-lag i gymnasieskolan. Det är tydligt i varje politikområde att det här är ett ideologiskt systemskifte. Ni vill ha större skillnader, och ni ska ha större skillnader inom lönespannet.
Ni tror på en politik som innebär att om man tjänar lite vill man arbeta hårdare. Då ska man jobba sig upp i lönespiralen. Det är så man har det i USA, och där ställs människor utanför. Jag vill varna för den modellen.
Monica Green (S):
Det blir väldigt tydligt när Sven Otto Littorin drar i gång sin retorik: Nej, vi ska inte satsa på jobb inom den offentliga sektorn, för det blir för dyrt. Men vi ska gärna skattesubventionera sådana här nystartsjobb på ett brett sätt. Det är mycket bättre och tillåtet.
Jag menar fortfarande att kvinnorna inte har fått chansen i nystartsjobben. Jag menar fortfarande att de här pengarna skulle kunna användas på ett bättre sätt, till exempel inom vården och hemtjänsten, eftersom du själv i ett tidigare inlägg har sagt att du tjänar så mycket pengar på dina skatteintäkter om människor verkligen gör ett arbete.
Kvinnorna har fortfarande inte fått jobben. Ert systemskifte kvarstår genom att ni vill uppmuntra till låglönejobb. Du försvarar politiken i USA och säger att det är rätt att sänka skatterna där. Men vi har ju sett vad det har lett till i USA. Det leder till att de som tjänar lite tjänar ännu mindre och att de måste ha två jobb för att klara sig.
Det är ingen bra väg att slå in på. Om det är den ideologiska väg som Sven Otto Littorin med högerregeringen tänker gå vill jag varna för det. Vi har varit framgångsrika i Sverige genom att vi har valt en annan modell, den generella välfärdspolitikens modell. Ni har visserligen kritiserat den, men den har varit väldigt framgångsrik.
Vi har haft människor i arbete i offentliga sektorn, och vi har klarat oss med bra utbildningar. Vi har också haft en bra politik med möjlighet för parterna att träffa avtal, vilket har lett till att vi har hållit uppe lönerna eftersom vi har bra försäkringssystem. Det slår ni nu undan benen för. Detta är ett systemskifte.
Monica Green (S):
Tack så mycket för svaret, får jag väl säga, även om det mer var ett anfall på den tidigare socialdemokratiska regeringen och på det som Socialdemokraterna gjorde. Dessutom kan jag säga att det inte lät så här för tre veckor sedan när vi debatterade.
Då var Anders Borg inte alls så tydlig med att det skulle finnas en särredovisning oavsett om det gällde inkomstklyftor eller om det gällde könsfördelningen. Någonting har hänt, och det är jag glad över. Det kan hända att min interpellation har gjort att Anders Borg har kommit till insikt om att det är självklart att man ska ha sådana särredovisningar eftersom Anders Borg inte svarade ja på den frågan för tre veckor sedan. Men det är bra.
Då kan vi nämligen fortsätta att följa hur inkomstklyftorna kan ändras och hur fördelningen kan ske. Vi kan se hur det har blivit med er vårbudget.
Det är väldigt tydligt att er politik går ut på en fördelning som innebär att man tar från dem som har det svårt och som är fattiga i samhället och ger till dem som redan har. Det är, som vi ser det, en blå skatteväxling.
I stället för att se till att använda skattesystemet för att minska klyftorna och hålla ihop samhället väljer ni det rakt motsatta, nämligen att se till att klyftorna ökar. Det beklagar jag. Anfall är tydligen bästa försvar. Och när man inte har något eget att stå för väljer Anders Borg att anfalla Socialdemokraterna.
Anders Borg säger att utanförskapet var så stort. Jag känner många som var föräldralediga under den förra regeringens tid och som inte kände sig utanför. Men dem räknade ni in i detta utanförskap. Jag känner människor som var studielediga och som ni också räknade in. Men de kände sig inte heller utanför samhället.
Jag känner människor som hade korttidsstudiestöd, vilket ni nu ska avskaffa, och som ville förkovra sig och inte bli vid sin läst utan faktiskt få en möjlighet senare i livet. De kände sig inte utanför samhället bara därför att de inte arbetade. De förkovrade sig. Allt sådant försöker ni nu ta bort och säger att de är utanför samhället. Det där utanförskapet är ju så fult.
Men man kan titta närmare på de människor av kött och blod som faktiskt finns där och som vill göra något mer av sitt liv. De vill inte stanna där de hamnade från början. De hade det kanske svårt i skolan när de var yngre. De kanske inte bodde i en studievan miljö. De måste få en chans senare i livet. När de studerar som vuxna kallar ni det föraktfullt för utanförskap.
Jag tycker att det är tråkigt att ni nu ska ta bort alla de här möjligheterna för att kunna öka skillnaderna i samhället och för att de som har lågavlönade jobb ska få ännu mindre betalt i framtiden eftersom de inte ska få möjlighet att vidareutbilda sig. Allt detta kommer vi att kunna följa när ni gör era särredovisningar i höstens budget och framöver.
Jag ser fram emot fler sådana debatter med Anders Borg.
Monica Green (S):
Jag tycker att det var bra att Anders Borg sade att de 2010 kommer att presentera den sista fördelningspolitiska analysen. Det gör mig trygg att veta att de inte ska fortsätta efter det och att Anders Borg också har konstaterat nu att de bara får fyra år. Det är tur för Sverige och för oss som bor här i Sverige.
När det gäller de ökade klyftorna och skillnaderna både när det gäller klass och kön har det visat sig att ni, Anders Borg, i er vårbudget gynnar de allra rikaste. Ni gynnar de 10 procenten i Sverige som har det allra bäst, för de får hälften av alla tillgångar i den blå skatteväxlingen som ni nu trycker igenom.
Även när det gäller fördelningen mellan män och kvinnor ser det så illa ut att när förmögenhetsskatten avskaffas kommer mer än 60 procent att tilldelas männen. Du kan säga att det är för att männen äger mer, men varför gör de det? Jo, det är för att vi fortfarande inte har ett jämställt samhälle.
Jag noterar att Anders Borg inte kommenterar antalet långtidsarbetslösa ungdomar som har ökat med 200 procent sedan alliansen tog över regeringsmakten. Dessutom vill jag påpeka för Anders Borg att politiken inte styr allt. Du kanske känner till att det också är marknadskrafter och internationell påverkan som gör att politiken inte styr allting.
Den kanske inte ens ska göra det, men jag beklagar om klyftorna ökat under vår regeringstid på så sätt att fler blivit rikare.
Det är därför jag tycker att det är så viktigt att man har kvar ett solidariskt skattesystem så att man fördelar de resurser som man har och har kvar en solidarisk tanke i skattesystemet så att de som har också betalar mer till det gemensamma och att de som har mindre betalar mindre.
Det är det som en socialdemokratisk fördelningspolitik innebär. Den är mer rättvis än den ni redovisar.
Monica Green (S):
Jag får börja med att tacka för att Nyamko Sabuni har tagit sig tid att svara på min interpellation. Men det är klart att jag inte är nöjd med svaret, eftersom det här inte förändrar könsmaktsordningen i Sverige över huvud taget. Jag skulle vilja säga att de här hushållsnära tjänsterna förstärker skillnaden mellan män och kvinnor i stället för att utjämna skillnaden. Dessutom förstärker det klasskillnaderna i Sverige.
Jag kan förstå att det är den borgerliga regeringens människosyn att det ska vara större skillnader i samhället, att det ska vara en låglönemarknad och att man ska jobba sig upp på något slags karriärstege. Vi socialdemokrater har en annan människosyn, som innebär att vi vill hålla ihop grupperna, att vi ska ha jämlikhet och att alla ska vara lika mycket värda. Därför vill vi ha så liten lönespridning som möjligt.
Jag tror att de hushållsnära tjänsterna tyvärr kommer att leda till det motsatta. I dag har kvinnor lägre sysselsättningsgrad än män, och kvinnor jobbar ofta inom en sådan arbetsmarknad, till exempel servicesektorn, där de arbetar deltid och visstid.
De har också ofta otrygga anställningar, och de kan inte försörja sig på det arbete som de har i dag. Risken är att just deltidsanställningar i arbetsgivarens hem ska utvecklas.
För att få tillgång till subventioner ska den enskilde antingen arbeta i arbetsgivarens hem, då han eller hon inte ska omfattas av LAS, eller också ska man arbeta genom att skaffa sig en F-skattsedel med väldigt många korttidsanställningar. För att åstadkomma jämställdhet bör män och kvinnor dela på hushållsarbetet, tycker jag.
Ert förslag är att man ska köpa sig fri, att mannen inte ska ta sitt ansvar i hemmet när kvinnorna ska jobba utan att någon annan ska göra det arbetet. Då tänker den borgerliga regeringen inte på nästa steg, vem som i så fall ska utföra tjänsterna åt den kvinna som kommer till arbetsgivarens hem. Det här med att köpa sig fri tror jag inte är rätt väg att gå.
Jag tror att det är bättre att man har en diskussion i hemmet och att man delar på hemarbetet. Annars kommer det ojämställda samhälle som vi har i dag aldrig att förändras, att män har markservicen skött och att det är kvinnors ansvar att sköta den. Nu kommer det i stället via minskade intäkter från staten att vara LO-kvinnor som ser till att kvinnor med högre utbildning ska göra karriär.
Det är inte ett steg för jämställdheten, utan det är det motsatta, enligt min uppfattning. Jag ska ta några exempel från Finland, där man har prövat det här. Där har man från statens sida försökt subventionera, och de siffror som vi har fått tillgång till visar att det har blivit 6 000 arbetstillfällen.
Men netto är det ungefär 3 000 arbetstillfällen, och av de 3 000 är det bara 600 som är jobb inom hushållsnära tjänster. Resten är inom byggsektorn. Det är alltså inom de så kallade manliga jobben som man har fått jobb i Finland. Dessutom är det många studenter som extraknäcker på det sättet, och det är deltidsarbeten.
Det har alltså inte blivit någon sysselsättningseffekt i Finland. Det vore mycket bättre att satsa på den offentliga sektorn, tycker jag.