KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Vi regerade med den borgerliga budgeten fram till i somras, men vi har inte en enda dag regerat med en borgerlig arbetsmarknadspolitik. Den lade vi om från första början. Det har också gett effekt. Arbetsförmedlingens reformering är långt gången. Vi har inlett ett samarbete med kommunerna och parterna. Vi avreglerar arbetsmarknadspolitiken och har större flexibilitet och större professionalisering. De anställda på Arbetsförmedlingen kan utnyttja sin egen kompetens i sina bedömningar.
Det är en viktig förändring som skett jämfört med den gamla regeringens tid. Sverige går bra. Men som jag sa går det inte bra för alla människor i Sverige. Det är därför det krävs en omläggning av politiken, så att alla får vara med om den positiva utvecklingen i vårt land. Det är sant att vi många gånger har talat i den här kammaren om behovet av utbildning.
Men det är först med den här regeringens budget som det blir stora satsningar på utbildning och nya möjligheter för arbetslösa att få utbildning, till skillnad från hur det var med den gamla regeringen. Vi behöver både få fler jobb och rusta människor bättre för de lediga jobb som i dag finns och som inte tillsätts. Sverige har aldrig någonsin tidigare i historien haft så många lediga jobb som vi har nu.
Vi behöver dock ändå en politik för att skapa fler jobb. Det räcker inte med de 100 000 lediga jobb som nu finns. Men om vi inte kan tillsätta de lediga jobben kommer vi att få en sämre fungerande arbetsmarknad, och det kommer i sin tur att hämma jobbtillväxten. 90-dagarsgarantin är på gång.
Jag känner mig mycket nöjd och är positivt överraskad över det mycket starka och goda samarbetet och hur långt man nu har kommit med 90-dagarsgarantin i samarbete mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna. Det handlar inte om en enkel dragning eller ett streck vi kan göra på Arbetsmarknadsdepartementet. Det handlar om att göra förändringar på riktigt.
Ylva Johansson (S):
Så härligt då att vi har en jobbpolitik och att den också kan leverera! Det är tråkigt med Moderaterna att det så ofta finns skygglappar. Är det inte skattepolitik är det inte politik. Är det inte skattesänkningar kommer det inte att kunna få någon effekt. Skattepolitiken har betydelse för jobben. Men mycket annat har till och med ännu större betydelse för jobben.
Det vi behöver just nu, och det regeringen gör, är stora investeringar. Vi har stora eftersatta områden där det krävs investeringar. Jag vill bara nämna bostäder och infrastruktur, som i sig skapar jobb men som också är en viktig förutsättning för hållbar tillväxt i vårt land. Många års underinvestering hämmar jobbtillväxten i många tillväxtregioner.
Vi gör stora satsningar på exporten med en ny exportstrategi och en helt ny aktiv politik. Vi gör historiskt stora satsningar på utbildning, vilket är otroligt viktigt för att vi ska kunna klara av att tillsätta jobb och driva på innovationer och produktivitetsutveckling, vilket i sin tur också är viktigt.
När det gäller kvaliteten i utbildningen kan jag säga att man under den gamla regeringen blev kritiserad inom högskolesystemet för att man hade ett kvalitetssystem som inte levde upp till den europeiska standarden. I dag har regeringen tagit beslut om en ny kvalitetsstrategi som lever upp till den europeiska standarden.
Ylva Johansson (S):
Det är en viktig fråga om Arbetsförmedlingen. Det är sant som Annika Qarlsson säger att myndigheten har ett lågt förtroende och betydande utmaningar. Under den gamla regeringens tid såg vi en nedåtgående spiral mot allt större dysfunktionalitet inom myndigheten. Den var väldigt illa ute. Nu har utvecklingen vänts, men det är en lång resa att göra.
Vi har en ny arbetsmarknadspolitik, vilket underlättar utvecklingen för Arbetsförmedlingen med mer avreglering, högre frihetsgrad och mer betoning på professionaliteten inom myndigheten. Men betydande arbete återstår. Jag delar inte uppfattningen att det skulle vara negativt att många människor får jobb utan Arbetsförmedlingens hjälp. Så bör det vara.
Många människor får jobb på andra sätt, och det finns flera aktörer som hjälper till att få en väl fungerande arbetsmarknad. Det är inte ett svaghetstecken utan en styrka. Däremot måste vi se till att flera av dem som vill ha hjälp från Arbetsförmedlingen också får det och att det faktiskt leder till ett arbete, inte bara till en parkering inom en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, och inte minst - vilket är mycket viktigt för mig - leder till att arbetsgivarna får hjälp med att hitta rätt personal.
Ett helt annan fokus på arbetsgivarnas behov är det vi nu ställer om myndigheten till. Jag tycker att det är viktigt att man tänker nytt. Det är inte säkert att en lösning som har fungerat under en viss tid fungerar i en annan tid, utan man måste vara beredd att vara pragmatisk när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Jag kommer själv inom kort att resa till Australien för att titta på de reformer som man har gjort där och lära mig av deras erfarenheter. När det gäller utredningen arbetar vi just nu med direktiven.
Det arbetet har kommit ganska långt.
Ylva Johansson (S):
Jag välkomnar en konstruktiv ton från Annika Qarlsson i de här frågorna. Det behövs förändringar nu, men det behövs också att vi tittar långsiktigt framåt. Vi delar oron för hur man, om Arbetsförmedlingen försvinner från många orter, ska säkerställa att det finns bra service i hela landet. Det är självklart att man måste förändra antalet kontor och var kontoren ska finnas.
Det finns också ett stort behov av att öka digitaliseringen av Arbetsförmedlingens arbete, som i många avseenden är omodernt i jämförelse med många andra myndigheter, där man kan få mycket service utan att vara fysiskt närvarande på ett kontor, vilket vi som medborgare i allmänhet uppskattar mycket. Men inom Arbetsförmedlingen måste man fortfarande i stor utsträckning vara fysiskt närvarande för att få tillräckligt bra service.
Här finns alltså ett betydande utvecklingsarbete att göra. Det är också frågor som man kan överväga att ha med i en utredning som gäller service i hela landet. Arbetet med direktiven är ännu inte färdigt, och det är en fråga som jag överväger. Låt mig sedan bara säga att det är sant att Arbetsförmedlingen har haft problem också före den gamla regeringens tid.
Men man kan ändå notera att det som hände under den gamla regeringen - när styrelsen för myndigheten konstaterade att man inte hade förtroende för generaldirektören, som därefter fick sparken - var en situation som inte är särskilt vanlig i en statlig myndighet.
Ylva Johansson (S):
Jag blir lite konfunderad när jag lyssnar till Désirée Pethrus. Jag tror att man kan gå tillbaka till protokollet och se att jag inte har pratat om att regeringen ordnar jobb. Så har jag inte uttryckt mig. När det gäller att ordna utbildning är det däremot något som regeringen naturligtvis finansierar. Regeringen satsar resurser så att kommuner och andra utbildningsanordnare - men också staten - kan bedriva utbildning. Det är naturligtvis ett offentligt åtagande och en offentlig finansiering.
Det finns naturligtvis utbildningar som finansieras på annat sätt än via skattemedel, men den huvudsakliga finansieringen för vårt utbildningsväsen är trots allt skattefinansiering, och det tror jag är rimligt. Därför är man beroende av att i budgeten kunna anslå pengar till utbildningar, vilket vi också gör.
Det som gör mig lite konfunderad är att Désirée Pethrus nu verkar orolig över att det skulle bli för mycket arbetsmarknadspolitiska åtgärder och för lite riktiga jobb som inte är subventionerade. Jag har nyligen haft ganska många diskussioner här i kammaren om att det kanske blir färre arbetsmarknadspolitiska åtgärder eftersom arbetsmarknaden går så bra, inte minst för ungdomar. Jag tror det senare.
Regeringen kommer nog att behöva revidera ned antalet arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomar, just därför att väldigt många ungdomar just nu får jobb inom andra delar, vilket förstås är positivt - det är ju inget självändamål att vara i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Några kommer dock fortsatt att behöva det, framför allt de som har mest utsatta situationer. Det gäller till exempel dem som saknar gymnasiekompetens. Vi får andra nytillträdande på arbetsmarknaden som kanske är i större behov av detta.
När det gäller taket i lönebidragen vill jag konstatera att under de åtta år då Kristdemokraterna ingick i regeringen höjdes inte taket i lönebidragen. Men nu, när man är i opposition, har man fått fram pengar till detta. Det är välkommet, och det finns ett stort behov av att höja taket i lönebidragen, men det är också en mycket dyr reform.
Ylva Johansson (S):
Jag har tidigare redogjort för regeringens jobbagenda. Det är inte inom arbetsmarknadspolitiken man skapar jobb. Men vi kan se till att lediga jobb tillsätts, och vi kan rusta de arbetslösa för att kunna ta de lediga jobben. Det i sin tur gör att företag kan växa.
Sedan krävs de investeringar som regeringen gör när det gäller i bostadsbyggande, infrastruktur, klimatsmart omställning, inte minst utbildning, exportstrategi, innovationer och mycket annat för att driva utvecklingen framåt. Lönestöd kan ha undanträngningseffekter; så är det. Samtidigt vet vi att lönestöd är en av de mest effektiva arbetsmarknadspolitiska insatserna.
Det är därför som regeringen ändå satsar på det. Givet att lönestödet går till rätt personer är undanträngningseffekten liten och effekten stor när det gäller att komma in på arbetsmarknaden. Det är därför som vi också satsar på extratjänster, som är ett lönestöd precis som lönebidrag och mycket annat. Men det är riktiga jobb till avtalsenliga löner men med en lönesubvention. Nu säger Désirée Pethrus att det finns en idé med skattesänkningar. Det gör det säkert.
Problemet för allianspartierna är att det också finns tydliga bevis för att de stora skattesänkningar som de gjorde i fråga om sänkta arbetsgivaravgifter för ungdomar inte fungerade. Det var väldigt dyrt och gav en mycket liten effekt. Det är därför som vi nu lägger om politiken och satsar på sådant som har större bevisad effekt och som faktiskt leder till att unga människor kommer i arbete. Utbildning är en sådan del som har en bevisat god effekt. Herr talman! Jag hann tidigare inte svara på frågan om fas 3.
Man kan gå tillbaka och titta i protokollet och se att jag i mitt anförande ganska noga gick igenom de olika insatser som kommer att krävas för de mycket olika personer som i dag finns i fas 3 för att de ska komma vidare till arbete och utbildning. När det gäller AF-utredningen svarade jag i ett tidigare replikskifte att beredningen pågår och direktiv är på gång.
Ylva Johansson (S):
Låt mig först säga att i ett läge då arbetsmarknaden går mycket bra, efterfrågan på arbetskraft är stor och många lediga jobb är otillsatta, är det ganska naturligt att de som har en stark ställning på arbetsmarknaden ganska lätt får jobb. Då blir ofta en effekt att en större andel av dem som behöver hjälp från Arbetsförmedlingen utgörs av dem som har svårigheter att komma in på arbetsmarknaden.
På motsvarande sätt brukar det i lågkonjunktur, när det blir färre jobb och många varsel, bli fler som står nära arbetsmarknaden som söker hjälp från Arbetsförmedlingen. Detta hänger ihop med konjunkturen och är inte särskilt konstigt. Men i det här läget är det såklart viktigt att man gör särskilda insatser just för dem som står längst från arbetsmarknaden. Om det är någon gång som långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning ska komma ut på arbetsmarknaden är det nu när det går bra på arbetsmarknaden och det finns en stor efterfrågan på arbetskraft.
Därför är det viktigt att arbetsmarknadspolitiken är tillräckligt snabbfotad för att kunna anpassas till de konjunkturella förändringarna. Exempelvis nu är det viktigt att ge hjälp särskilt till dem som står långt från arbetsmarknaden. Jag tror att Sven-Olof Sällström gör verkligheten en otjänst genom det sätt som han bedriver debatten. De två telefonsamtal som han redogör för stämmer nämligen inte alls med verkligheten.
Arbetsförmedlingen arbetar med alla människor och grupper av människor som söker hjälp via Arbetsförmedlingen. Just nu har man ett särskilt viktigt uppdrag att jobba med dem som av olika skäl står långt från arbetsmarknaden, till exempel långtidsarbetslösa och personer med funktionsnedsättning - givet den konjunktur som gör att detta är mycket viktigt. Ett annat uppdrag Arbetsförmedlingen har är att särskilt arbeta med arbetsgivarna och deras behov.
Den bild som Sven-Olof Sällström ger stämmer inte med verkligheten.
Ylva Johansson (S):
Det kan vara så att Sven-Olof Sällström inte förstod vad jag sa eller att jag uttryckte mig oklart. Alla arbetslösa har samma rätt att få hjälp från Arbetsförmedlingen, oavsett om de har en stark eller svag ställning på arbetsmarknaden. Men om man har en svagare ställning kan man förstås behöva dyrare insatser än om man har en starkare ställning. Alla som är arbetslösa har dock rätt att få hjälp från Arbetsförmedlingen. Det är den politik som regeringen har ställt om till och som vi nu bedriver.
Jag fick en fråga från Sällström om den andel som kallas för utsatta grupper. Det var Sven-Olof Sällström som själv använde begreppet utsatta grupper och att de som andel av dem som är inskrivna på Arbetsförmedlingen kommer att öka. Det var då jag svarade att det i ett läge med en stark arbetsmarknad är naturligt att den andel som tillhör utsatta grupper och som behöver stöd från Arbetsförmedlingen kommer att öka. Det var inte en värdering av vem som har rätt att få stöd. Alla har rätt att få stöd.
Att instegsjobb skulle tränga bort andra jobb stämmer inte. Det är inte sant, och det är inte så det ser ut. Tvärtom kom det en rapport från Riksrevisionen för inte så länge sedan som redovisade en granskning av instegsjobben. Det konstaterades i rapporten att det var andra jobb som trängde bort instegsjobben, till exempel att man använde nystartsjobb i mycket större utsträckning än instegsjobb trots att det hade varit mer ändamålsenligt. Enligt Riksrevisionens granskning är det alltså faktiskt tvärtom.
Ylva Johansson (S):
Jag inledde med att säga något. Det är inte så att människor väljer att fly. Det är inte så att Sverige väljer att människor på flykt ska komma hit. Människor söker sig hit och söker asyl. Då är det vår mänskliga skyldighet att ge människor en fristad i Sverige. De kommer inte alltid i det läge då det är mest lämpligt. Det ligger i flyktens natur.
När man är i ett läge där det är stora utmaningar - där är vi i dag i Sverige - är frågan: Ska vi hjälpas åt i ett svårt läge? Ska vi hjälpa varandra? Och ska vi göra de förändringar som krävs för att vi ska klara det? Eller ska vi välja en annan väg, som Sverigedemokraterna gör? Jag lyssnade på Paula Bielers anförande. Hon sa att svenska folket vill ställa upp och hjälpa utsatta människor. Det är också min bild. Svenska folket vill det.
Det är min bild att Sveriges kommuner vill det. Men det finns ett parti i Sveriges riksdag som inte vill det, och det är Sverigedemokraterna.
Ylva Johansson (S):
Man ska inte låta sig luras av Paula Bielers argumentation. Det är naturligtvis inte så att Sverigedemokraterna vill att kommunerna ska vara väl förberedda för att kunna ta emot nyanlända. Vi kunde läsa i tidningen i dag om Hörby kommun. Där röstar Sverigedemokraterna nej till att bygga hyresrätter med hänvisning till att om de gör det kanske det kommer flyktingar och bosätter sig i kommunen.
Sverigedemokraterna är det minst trovärdiga partiet när det handlar om att bygga förutsättningar för ett ordnat mottagande. Jag är glad att det finns en bred majoritet bland andra partier som faktiskt är beredda att ta ansvar, trots olika förutsättningar och olika ingångar i detta. Det är de partier som nu tar ansvar i Sveriges riksdag för lagstiftningen som har ansvaret ute i Sveriges kommuner.
Ylva Johansson (S):
Jag vet inte riktigt hur jag ska bemöta Hanif Bali. Det skulle naturligtvis vara lätt för mig att dra upp hur det var under den gamla regeringen när man satsade miljarderna på att renovera och tillbygga kök och verandor och inte på att bygga nya bostäder. Men, herr talman, jag väljer ändå att sträcka ut en hand.
Bostadsbristen var nämligen stor i nästan alla Sveriges kommuner redan under den gamla regeringens tid, vilket gjorde att många ungdomar har svårt att flytta hemifrån, och många pekar på att bostadsbristen förhindrar en väl fungerande arbetsmarknad. Företag får inte tag i anställda med rätt kompetens, för de kan inte flytta till jobben. Många nyanlända har också svårt att komma ut. Behoven är mycket stora, och de har ökat.
Jag väljer i det läget trots allt att inte i första hand söka polemik utan söka samarbete. Regeringen har gjort de största satsningarna på 20 år i budgeten när det gäller resurser till bostadsbyggande. Det kommer inte att vara tillräckligt. Väldigt mycket mer behöver göras. Vi har jobbat med förändringar när det gäller regelförenklingar.
Mer kommer att behöva göras, och jag tror att det kommer att behövas en hel del nya innovativa förslag och förändringar för att få en väl fungerande bostadsmarknad och nybyggnad av nya bostäder som människor har råd och möjlighet att flytta till. Jag tycker att det är bra om vi kan göra det i samarbete mellan partierna.
Ylva Johansson (S):
Låt mig påminna om vad jag sa inledningsvis: Flyktingar kommer inte alltid precis när de nybyggda bostäderna står redo. De kommer på grund av den situation de flyr från, och den är inte alltid enkel att styra över. Vi önskar förstås att det vore på det sättet att människor inte hade behövt fly. Regeringen har lagt fram förslag i den budget som har gått igenom: de största satsningarna på 20 år när det gäller resurser till bostadsbyggande. Vi gör en nödvändig omprioritering.
Vi har bundit oerhört mycket byggresurser, både i form av kapacitet ute hos byggnadsarbetare och byggföretag och skattemedel, för att bygga om och renovera kök, verandor och annat när det samtidigt behövs enormt stora insatser för att bygga nya bostäder. Den omläggningen har vi nu gjort, och vi har bjudit in till breda diskussioner kring många av de problem som också Hanif Bali lyfter fram och som behöver åtgärdas för att vi ska få fart på bostadsbyggandet i hela landet.
Ylva Johansson (S):
Sven-Olof Sällström upprepar sitt förvirrade inlägg. Jag vet inte om han har läst visstidsdirektivet. Det strider på inget sätt mot den svenska modellen. Det finns en enighet i den här kammaren om att vi ska ha den typ av direktiv på EU-nivå som sätter miniminivåer. Vi är överens om det även om vi inte är överens om alla regler som vi tycker ska finnas på arbetsmarknaden. Jag tycker att det är bra. Jag tycker att det är helt riktigt.
Arbetsmarknadens parter delar den bedömningen - man ska ha den typen av minimiregler, och när de finns ska man följa dem. Sven-Olof Sällström tror att det här bara påverkar EU. Det här påverkar de kvinnor som år efter år går runt på tillfälliga anställningar. Men det grundläggande problemet för er sverigedemokrater är att ni inte förstår ett dugg av den svenska modellen.
Varför vill Sverigedemokraterna att riksdagen ska lagstifta om allmän visstid? Varför ska inte parterna avtala vilka visstidsanställningar man ska ha? Varför vill Sverigedemokraterna att vi ska lagstifta om att två års visstidsanställning under en femårsperiod ska övergå till tillsvidareanställning? Varför ska inte parterna avtala om det?
Varför är Sverigedemokraterna mot just den begränsning vi nu inför - att också två års anställning inom ramen för en stapel av allmän visstid ska övergå till fast anställning? Just det påstår Sverigedemokraterna strider mot den svenska modellen. Det här är ett sätt att ta ansvar för sin egen lagstiftning. Du vet inte vad den svenska modellen är för något, Sven-Olof Sällström.
Ylva Johansson (S):
Ann-Charlotte Hammar Johnsson har frågat närings- och innovationsminister Mikael Damberg om ministern och regeringen är beredda att ompröva sin syn på RUT och ROT för att behålla viktiga vägar in på arbetsmarknaden för nyanlända. Eftersom frågeställningen berör arbetsmarknad och nyanländas etablering besvarar jag frågan. Skatteverket uppskattar att det för 2014 betalats ut nästan 17 miljarder kronor i ROT-avdrag. Samtidigt som kostnaderna för ROT-avdraget skenar råder det en akut bostadsbrist.
Regeringen avser att begränsa nuvarande subvention av renovering, om- och tillbyggnation och använda pengarna som frigörs för att bland annat öka byggandet av nya bostäder. Genom att öka investeringarna i infrastruktur och bostäder skapar vi jobb här och nu och förutsättningar för jobb på sikt. Regeringen avser även att förändra RUT-avdraget så att det riktas mer till vanliga barnfamiljers och pensionärers behov av hushållsservice.
De föreslagna förändringarna bedöms ha mycket begränsade effekter för kunder och företagare i RUT-branschen samt på sysselsättningen och de nyanländas situation på arbetsmarknaden. Regeringen och allianspartierna enades den 23 oktober om vissa insatser för att säkra förmågan i det svenska mottagandet av asylsökande och stärka etableringen av nyanlända. I överenskommelsen föreslås bland annat att RUT-avdraget också ska omfatta utökat trädgårdsarbete, flyttjänster och it-tjänster i hemmet.
Regeringens ambition är att fler nyanlända ska komma i arbete eller utbildning under etableringstiden. I budgetpropositionen för 2016 tar regeringen ett helhetsgrepp och föreslår flera investeringar som ska leda till en snabbare etablering på arbetsmarknaden, däribland en stor valideringssatsning och en rejäl höjning av ersättningen till kommunerna för mottagande av nyanlända.
Ylva Johansson (S):
Här går det upp ett pärlband av moderater som, får man säga, lite grann slåss mot väderkvarnar. Regeringen föreslår att RUT-avdraget ska behållas. RUT-avdraget har med stor sannolikhet bidragit till att svarta jobb har blivit vita och till att det har blivit fler jobb i sektorn. Därför väljer regeringen att behålla RUT-avdraget och gör endast marginella förändringar.
Vi har också nu i en överenskommelse med sex partier föreslagit att vi ska utöka RUT-avdraget, till exempel till flyttjänster, som nämndes här i debatten. Det är alltså lite grann att slåss mot väderkvarnar att måla upp regeringen som en stor fiende till RUT-avdraget. Eftersom vi behåller RUT-avdraget - det är samma avdrag som tidigare - har jag svårt att se varför det ska leda till att företag tvingas höja priserna.
Subventionsgraden är kvar på samma nivå som tidigare. När det gäller ROT däremot är det faktiskt en försämring. ROT-avdraget behålls, men det blir ett lägre avdrag än vad det har varit. Bakgrunden till det är att vi har en ohyggligt bekymmersam bostadsbrist i landet.
Och vi har under många års tid sett att alltför mycket av bostadssektorns kapacitet har gått till att bygga om kök och verandor. För lite har gått till att bygga nya bostäder. Vi tycker inte att man ska ta bort ROT-avdraget, men vi har gjort en lite annan balanspunkt. Det har vi gjort eftersom vi behöver frigöra både resurser och arbetskapacitet för bostadsbyggande.
För mig som arbetsmarknadsminister är det oerhört angeläget, eftersom bostadsbristen har en bevisat hämmande effekt på tillväxten och är ett viktigt skäl till att vi har en arbetsmarknad där många lediga jobb i dag inte kan tillsättas. Därför är det akut. Det handlar om att vi kan frigöra resurser och kapacitet för bostadsbyggande. Det kommer också fortsättningsvis att vara subventionerat att använda ROT-tjänster.