Peter Hultqvist (S):
Tack för svaret, statsrådet! På många håll i landet utarmas i dag den statliga servicen. Kontor slås samman, antalet handläggare minskar, avståndet mellan myndigheter och medborgare ökar. Inom många myndigheter försvinner det förebyggande arbetet. Kraften går i stället åt till det mest akuta. Utredningen Se medborgarna - för bättre offentlig service pekar på en verklighet som måste åtgärdas.
Några enkla konstateranden som man kan göra när man har läst utredningen är att de mindre orterna och landsbygden har fått en sämre service. Även i de större städerna märks denna utveckling. Myndigheterna blir alltmer koncentrerade och specialiserade. Många upplever det svårare att få kontakt och service.
I takt med hårdare rationaliseringskrav och hårdare press riktad mot exempelvis arbetslösa och sjuka förstärks många människors känsla av att inte tas emot på sina egna villkor och av att vara opersonligt och byråkratiskt hanterade i mötet med den aktuella myndigheten. Utredningens namn - Se medborgarna - för bättre offentlig service - är bra valt.
Medborgarna måste bli synliga för myndigheterna. Det är dags att perspektivet blir ett annat. Om dagens utveckling får fortsätta där myndigheter av de mest skilda slag i ökad grad lever sina egna liv kommer inte servicen till medborgarna att stå i centrum. I stället kommer centraliseringen och specialiseringen att fortsätta och gapet blir ännu större.
Den logiska slutsatsen av utredarens förslag om servicecentrum i varje kommun är att det måste upprättas ett samhällskontrakt som innebär statlig grundservice i varje kommun och ett servicecentrum som ger en direkt kontakt med sådant som arbetsförmedling, försäkringskassa, skatteverk, polis, kronofogde etc.
Det ska finnas en bemanning och en serviceinriktad öppettid som kan ge medborgarna den hjälp som behövs. Denna organisation ska utformas tillsammans med kommunen. Då vill jag också att det noteras att just samarbetet med kommunen är något som utredaren pekar på som viktigt. Men man noterar också att det är ovanligt förekommande. En utveckling av det slag som skisseras är möjlig om den politiska viljan finns.
Men det kräver en kursändring och en insikt om att den statliga servicen runt om i landet inte på alla ställen fungerar som den ska. Myndigheterna klarar inte att ändra perspektiv och kurs av egen kraft. Det krävs att regering och riksdag tar ansvar för det och söker metoder för att man ska kunna få i gång det nödvändiga förändringsarbetet.
Myndigheterna har i dag svårigheter att hitta fungerande samarbete över sektorsgränserna. Det är inte den idyll som man säger, att det här skulle pågå i någon sorts automatisk process. Så ser det inte ut ute i verkligheten. Den offentliga servicen utvecklas i dag enligt olika mönster. De olika myndigheterna sätter sin egen dagordning. Det här leder ofta till att svåra människoöden hamnar mellan stolarna.
Den politiska styrningen är för svag, och det finns ingen enhetlig myndighetsstruktur över hela landet. Oavsett remissomgångar och det som ska ske: Är ministern beredd att använda direktiv i form av regleringsbrev för att förändra utvecklingen och komma någonvart?
Om inte det hjälper, är ministern beredd att använda sig av lagstiftning för att vi ska komma vidare och göra någonting åt problemen?