KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lage Rahm (MP):
Jag vill börja med att fråga Karin Pilsäter någonting. Jag tyckte att det var lite oklart, även om oklart är bättre än givet dåligt, när det gällde frågan om Internetleverantörers ansvar.
Vi i Miljöpartiet menar att det ska vara väldigt tydligt att Internetleverantörer inte ska göras ansvariga för den trafik som de förmedlar, utan det är de som orsakar trafiken, som gör själva trafiken, som ska vara ansvariga. Jag tror att vi allihop kan stå bakom den huvudprincipen.
Men nu har det varit rättsfall där domstolar, som är de som tolkar lagen, till skillnad från riksdagen, har visat att det kanske inte är så tydligt på det här området.
Om man nu anser att Internetleverantörer inte ska göras ansvariga för trafiken kan man fråga sig om det inte vore bättre att riksdagen tydliggjorde hur riksdagen menar att lagen ska se ut, om nu andra tolkar den annorlunda. Jag tycker att det vore väldigt bra att veta om vi inte är överens om att Internetleverantörer inte ska vara ansvariga för trafiken. Karin Pilsäter sade: Än har inte helvetet brutit löst när det gäller Ipred.
Det är vi nog allihop väldigt glada över. Jag nämnde i mitt anförande i den debatten att det alltid finns en chans att det här blir verkningslöst. Jag nämnde specifikt att man då inte får alla de negativa effekterna. Men jag menade att det var svårt att få detta verkningsfullt utan att få de negativa effekterna. Det är just det som det här visar. I dagsläget verkar det vara ganska verkningslöst.
På sikt kanske det blir verkningsfullt, och då får vi väldigt många negativa effekter, eller så kommer det att kvarstå som det är. Oavsett hur det blir är det inte en tillfredsställande situation.
Lage Rahm (MP):
Jag ser fram emot att få höra om leverantörsansvaret. Jag kan återknyta till det som Karin Pilsäter nämnde om Ipred. Jag kan hålla med om att det är svårt att utvärdera det helt och hållet som det nu ser ut. Jag menar att man inte ens ska ha en lagstiftning där det finns stora risker för att det går väldigt fel och där man hoppas att det inte gör det i domstolsprocessen.
Det är inte ett bra sätt att stifta lagar. Men det är klart att det är mycket bättre om det inte går fel. Då kan man åtminstone vara halvnöjd. Sedan vill jag bara påpeka att vår motion bara berör upphovsrättsdelen av Ipredlagen. Jag är fullt medveten om att det finns betydligt mer. Det har jag alltid sagt. Det tror jag också att Karin Pilsäter vet, så det var ingen anmärkning. Men det finns någonting som man bör vara medveten om.
Den här lagen, som riksdagen stiftade, har inte gett så mycket effekt. Man kan diskutera varför det har blivit så. Men några effekter har den ändå gett. I stort sett samtliga, tror jag, Internetleverantörer har kortat ned den tid som de lagrar abonnentuppgifter och IP-adresser ihopkopplade. Den tiden har de kortat ned rejält för att de vill garantera sina kunders integritet. Det tycker jag är någonting som är positivt.
Men det här får också några negativa följder, som jag sade i mitt anförande, nämligen att det har blivit betydligt svårare att spåra och lagföra grövre brottslighet. Det här var någonting som också framfördes väldigt tydligt till näringsutskottet och andra av dem som just jobbar med att spåra grövre brottslighet. Jag tycker att det här är ett stort problem, eftersom det finns grov brottslighet på Internet som behöver lagföras.
Jag hade hoppats att vi skulle vara eniga om det och att regeringen eller riksdagsmajoriteten ändå skulle försöka se över och lösa det på något sätt.
Lage Rahm (MP):
Jag skulle vilja ställa en fråga som är ganska kort till Staffan Anger, och jag hoppas att jag kan få ett kort svar. Frågan gäller ACTA. Det lät på Staffan Anger som om det ändå var bra att vi höll på med denna process.
Jag undrar om det är värt att processen är vad jag kallade odemokratisk i mitt anförande eftersom vi i processen jobbar för oförändrade regler. Är det därför som det är värt det?
Lage Rahm (MP):
Jag tyckte inte att jag riktigt fick något svar från Staffan Anger, även om jag förstår hur Staffan Anger helst skulle vilja att det var. Det är förstås inte en helt osmaklig vision. Det är positivt. Däremot ser verkligheten inte ut riktigt så. Vi har förhandlingar som är väldigt slutna och som jag skulle vilja kalla odemokratiska.
Är det inte rimligt att man tar konsekvenserna av det och ser över detta och funderar på om man verkligen ska sluta den typen av avtal?
Lage Rahm (MP):
Jag uppskattar att Johan Linander debatterar för Centerpartiet eftersom han nu representerar Centerpartiet - det är ju inte alltid som alla debatterar för sitt parti, så det känns bra.
Däremot är det lite konstigt att höra Johan Linander säga att det inte är bra som det är i dag med upphovsrättslagstiftningen, att det inte utvecklats ett alternativ när det gäller teknikutvecklingen och så vidare samt att det krävs en bred översyn och en modernisering. Vi i Miljöpartiet håller verkligen med om detta. Men det är väldigt mycket prat samtidigt som mycket lite händer.
När det gäller den översyn som gjorts på de här områdena har det snarare gått åt andra hållet. Centerpartiet har röstat för. Just därför tycker jag att det, som Johan Linander sade, är relevant att i förväg inför väljarna spela med öppna kort. Han uppmanade också oss i de rödgröna partierna att tala om hur vi kommer att göra inför nästa val. Ja, det är klart.
Jag tycker att vi spelar med öppna kort eftersom vi säger vad våra respektive partier vill. Dessutom har vi en del överenskommelser. Men det är klart att vi inte är helt eniga om allt. Inför förra valet, 2006, kan man inte säga att Centerpartiet på de här områdena inför väljarna spelade med öppna kort, särskilt som man nu säger att det inte är i takt med tiden och man talar om en integritetsombudsman, om en upphovsrättskommission och så vidare.
Inget sådant har genomförts - för att inte tala om exempelvis signalspaningen och Försvarets radioanstalt! Där är det helt uppenbart att Centerpartiet snarast bedrog väljarna. Åtminstone är det så de flesta väljare uppfattat situationen. Därför tycker jag att det är lite av överord här. I stället borde vi prata om vad Centerpartiet kan göra i den nuvarande regeringen för att förbättra när det gäller den ohållbara situationen i dag.
Lage Rahm (MP):
Jag ställde trots allt en fråga, men den undvek Johan Linander att besvara. Det kanske är för att han inte uppfattade den; den ställdes precis i slutet. Det handlade om vad Centern kunde göra i regeringen för att förbättra situationen. Det vore intressant att veta om Centerpartiet över huvud taget kan göra någonting i denna regering för att förbättra situationen på området. Jag delar annars uppfattningen att man tvingas till kompromisser. Man inte bara tvingas, utan det är så det fungerar och ska fungera.
Sedan kan det förstås ifrågasättas på vilket sätt en kompromiss går till. Det är klart att det är bra att vi inte tvingas stänga av från Internet, men man kan ju fabulera ihop en mängd olika förslag som man sedan kan kompromissa om att inte genomföra. Då kan man komma långt och ha fått igenom mycket, eftersom man har fått igenom att mycket dåligt inte genomförs.
Varje dag är det dock extremt många dåliga förslag som inte genomförs i riksdagen. Det är vi förstås tacksamma för, men det finns alltså någon sorts gräns för hur mycket man kan ta åt sig äran för när det gäller den typen av faktorer. Jag vill ändå säga att jag tycker att det har hänt alldeles för lite på detta område. Jag uppskattar att Centerpartiet ursprungligen, som jag tyckte, hade en hel del bra förslag på detta område, men jag är rätt besviken på hur det har gått till hittills.
Det är trots allt resultaten som räknas, inte vad man säger. Jag tycker att det vore på sin plats att vi får höra vilka positiva och framtidsinriktade resultat vi faktiskt kan få på detta område.
Lage Rahm (MP):
Jag måste ha hört fel när jag hörde Christer Winbäck säga att jag skulle ha pratat för att vi ska hålla fast vid en gammal teknik. Jag funderade länge på vad det kunde ha inneburit och kom fram till att det måste ha varit detta att jag sade att det är rimligt att människor har tillgång till telefoni. Det är onekligen en gammal teknik, om än inte föråldrad.
Det finns fortfarande många människor som ringer och som anser att det är ett bra sätt att kommunicera. Jag hade nog trott att också Christer Winbäck ansåg det. Han menade kanske att problemet är att det sker via kopparnätet och att det är en gammal teknik som man inte ska ha. Jag menar att det inte är givet att man måste ha ett kopparnät överallt.
Däremot är det givet att man ska kunna vara garanterad att tekniken faktiskt fungerar. Annars är det inte en fungerande teknik. Om man vill ha en teknik och tycker att det är rimligt att människor kan ringa i telefon är det rimligt att det också är möjligt i praktiken.
Jag skulle gärna vilja få ett svar från Christer Winbäck om vad han egentligen menade med att jag skulle ha sagt någonting om att vi skulle vilja hålla kvar vid en gammal teknik.
Lage Rahm (MP):
Självklart är det så. Däremot är det rimligt att man i de fall man har en fungerande teknik inte byter ut den mot en icke fungerande teknik, vilket mobiltelefoni kan vara på de ställen där det inte finns en tillräckligt bra täckning. Det tycker jag att man ska utgå från. Man ska inte heller glömma de andra användningsområden, utöver telefoni, som finns för kopparnätet.
Men jag vill vara tydlig med att det inte är en speciell teknik eller ett specifikt sätt att förmedla tekniken som jag vill slå vakt om, utan det viktiga är att det ska finnas en garanti för att det fungerar. Man kan inte från statens sida bara hoppas att telefonin för människor fungerar.
Det är rimligt att vi går in och säger att vi vill ha fungerande tjänster med telefoni i Sverige och att man ser till att det blir så.
Lage Rahm (MP):
Trots att det inte är Åsa Torstensson som har begärt replik beklagar hon att andra inte svarar på frågor. Det är lite konstigt särskilt som hon själv notoriskt vägrar att svara på frågor. Jag har inte hört att Åsa Torstensson någonsin har svarat på någon fråga när hon har deltagit i någon debatt. Jag har inte deltagit i alla debatter som Åsa Torstensson har deltagit i, men jag tycker att detta är lite anmärkningsvärt. Trots att hon inte svarar överskrider hon notoriskt talartiden. Men nog om det.
Jag fick här höra att marknaden efterlyser oppositionens svar. Jag har aldrig hört marknaden efterlysa oppositionens svar på denna fråga. Faktum är att jag undrar vem eller vilka som man i detta fall skulle definiera som marknaden. Den enda som jag har hört efterlysa oppositionens svar är Åsa Torstensson. Jag kan förstå att hon vill ha ett svar eftersom det hade varit bra om det hade funnits något svar över huvud taget.
Då är det kanske oppositionen som har möjlighet att bidra med det när regeringen inte gör det. Det svenska IT-undret äventyras, säger Åsa Torstensson, för att en person har sagt någonting vid ett tillfälle. Det är Åsa Torstensson som säger att det svenska IT-undret äventyras.
Däremot har många företrädare från IT-branschen gått ut och sagt att det svenska IT-undret äventyras. Men det har de sagt i samband med att regeringen hårdnackat och utan att lyssna på någon annan har drivit igenom den så kallade FRA-lagen. Det är då som man har gått ut och sagt att det svenska IT-undret äventyras. Det är snarare där som problemet ligger.
Jag tycker att detta är konstiga dimridåer, och jag önskar att Åsa Torstensson kunde tydliggöra att det faktiskt är så att FRA-lagen är ett större problem än om en enskild person som inte sitter i regeringen uttalar någonting.
Lage Rahm (MP):
Ytterligare en gång grep Åsa Torstensson tillfället att prata om oppositionens förslag. Helst talar hon om andra; åtminstone är det den uppfattning jag fått. Inte heller har Åsa Torstensson svarat på den fråga som jag ställt. Med mina inledande påståenden ville jag vederlägga det felaktiga i Åsa Torstenssons anförande. Jag ville att det som där var felaktigt tydligt skulle framgå och därmed visa att det är någonting som inte stämmer.
Jag ställde också frågan om det inte är så att det svenska IT-undret äventyras mer av regeringens instiftande av FRA-lagen än av att någon enskild från oppositionen säger någonting - vad det än må vara. Åsa Torstensson har inte svarat så jag vill fortfarande ha ett svar på min fråga. Jag förstår att Åsa Torstensson inte tycker att det tillhör debatten.
Men problemet är att det var Åsa Torstensson som från början lyfte fram hela den här grejen. Då är det väl rimligt att också svara på ställda frågor.
Lage Rahm (MP):
Jag undrar om vi skulle kunna få svar från Betty Malmberg om hon tycker att kvaliteten i högskolan är bra i dag. Är det rimligt att tre av tio studenter får fem timmar eller mindre i veckan? Det är undervisningstimmar på kanske 45 minuter. Många får mindre än fem.
Är det rimligt och bra? Betty Malmberg säger: Vi har tänkt. Man undrar hur regeringen har tänkt när det är som det är och det inte görs någonting. Vi i den rödgröna oppositionen satsar 400 miljoner kronor, för vi menar att det här är ett viktigt område och att det måste göras saker. Hur har regeringen tänkt när man helt struntar i detta?
Det måste rimligtvis vara så att man har tänkt: Det är bra som det är nu. Vi har viktigare saker för oss än att tänka på kvaliteten i högskolan. Jag undrar uppriktigt hur man har tänkt - om man nu har tänkt, vilket man uppenbarligen gjort. Jag undrar vidare: Ser regeringen över huvud taget inte problemet med att man tog bort kårobligatoriet och inte finansierar ett studentinflytande?
Antingen måste det tas av medlen för kvaliteten på högskolorna eller också tappar man studentinflytandet helt. Ser man inte det? Har man tänkt på det men tyckt att det är bra? Eller hur har man tänkt egentligen?
Lage Rahm (MP):
Jag ska börja med att svara på Betty Malmbergs fråga - jag tycker om när man svarar på frågor. Nu vet jag inte precis vilket stycke hon citerade. Det berör inte heller mitt område, men jag ska ändå försöka ge ett svar.
Det har påvisats i en utredning som en reporter på Sveriges Radio gjorde att dåvarande och även nuvarande skolministern regelmässigt feltolkade undersökningar. Jag tror att det är det som åsyftas, men jag är inte helt säker. Jag återkommer i så fall.
Jag vill också påtala att Betty Malmberg menade att jag sade att vissa högskolor inte vill ha studentinflytande. Det tror jag verkligen inte att jag sade, men om jag sade det var det en felsägning. Det tror jag inte alls. Däremot är det så att vissa högskolor kanske ser att de inte har möjlighet att ta pengar från undervisningen och ge till studentkårerna. Jag kan förstå det.
Jag tycker inte att det är någonting som högskolor ska behöva välja mellan, att antingen ha studentinflytande eller ha lite högre kvalitet i utbildningen. Det är inte en rimlig sits som regeringen sätter dem i. Det är klart att det är bra att det kommer en kvalitetsproposition. Problemet är att ni redan har lagt budgeten, och i den finns inga extra pengar till kvaliteten i högskolan.
Slutligen gäller det kårobligatoriet. Ja, regeringen lägger, men regeringen lägger ungefär en fjärdedel av vad som var miniminivån för att kunna upprätthålla studentinflytandet. Det är väl inte rimligt att tro att det fungerar.
Lage Rahm (MP):
Ulrika Carlsson nämnde tidigare att vi inte ska konkurrera med gratis utbildningar utan med kvalitet.
Då kan man fråga sig varför regeringen i propositionen tar tillbaka de pengar som man förmodar att universitet och högskolor får in på att införa avgifter för studenter från länder utanför EU och EES. Varför tar man tillbaka pengarna om man tänkt sig att de ska gå till att höja kvaliteten?
Om nu de 100 miljoner som man tänkt få in skulle höja kvaliteten så bra, varför säger man då nej till oppositionens förslag om 400 miljoner kronor utan avgifter från fattiga studenter från u-länder? Om logiken är att kvaliteten i utbildningen höjs när man börjar ta betalt, varför har vi fortfarande gratis utbildning för svenska studenter?
Det är rimligtvis så att kvaliteten i utbildningen inte beror på om man tar betalt för den eller inte, utan den beror på helt andra faktorer. Då vore det rimligt att man sade det. Att regeringen inte lägger några nya pengar på kvalitet - och jag visade i mitt anförande att det knappt lades några pengar tidigare heller - får mig att undra: Är det bra nu?
Är det rimligt och bra att tre av tio studenter får mindre än sex timmar lärarledd tid i veckan och kanske så lite som två tre timmar? Om det inte är bra, varför gör man inte något? Är det rimligt att, som studentkårerna menar, studentinflytandet äventyras eftersom regeringen inte satsar några pengar? Är det bra? Om inte, varför lägger man inte åtminstone miniminivån?
Lage Rahm (MP):
Jag tackar Ulrika Carlsson för att hon svarade på samtliga frågor. Det är inte alltid det görs, så det uppskattar jag. Jag är dock inte nöjd med svaren. Jag menade aldrig att man skulle välja mellan studentinflytande och kvalitet, utan jag menade att regeringen nu tyvärr tvingar universitet och högskolor att göra detta val. Det är inte rimligt.
Jag tycker att regeringen därmed inte tar ansvar för studentinflytande och kvalitet och undrar hur man har tänkt. Regeringen borde i stället ha skjutit till åtminstone det minimibelopp som utredningen föreslog och som Miljöpartiet föreslår i sitt budgetförslag.
Det är glädjande att höra att Ulrika Carlsson menar att man inte ska sätta det ena mot det andra när det gäller gratis och kvalitet. Jag håller med. Man ska inte välja det ena eller andra, utan det rimliga är att vi i Sverige ska ha gratis högre utbildning och att den ska vara av hög kvalitet.
Just av den anledningen finns ett gemensamt rödgrönt förslag om 400 miljoner kronor till kvalitetssatsningen. Vi avvisar också avgifter och lägger till de pengar som regeringen tar bort från universitet och högskolor för de avgifter de kanske får in från utländska studenter.
Jag undrar fortfarande: Om det inte är bra som det är i dag, varför gör inte regeringen mer? Svaret är att det kommer en proposition. Men kommer det mer pengar i propositionen? Jag har förstått det som att det inte kommer ens i närheten av de 400 miljoner kronor som oppositionen föreslår. Men om det kommer mer pengar välkomnar jag det.
Lage Rahm (MP):
Sofia Larsen framförde ett par saker som får mig att fundera. Jag är glad att Sofia Larsen delar vår uppfattning att det finns luckor i kvaliteten. Att de håller på att fyllas igen har vi kanske delade uppfattningar om. Det beror på hur man ser det.
Jag tycker att det är tydligt att regeringen gått ut och sagt att de i sin stora välvilja låter universiteten behålla de pengar de redan har och sedan kallar det en kvalitetssatsning. Man drar alltså inte tillbaka pengar som man skulle ha kunnat dra tillbaka för att det blivit något färre som studerar. Ur kvalitetssynpunkt är det givetvis bra att inte dra tillbaka pengarna, men frågan är om man ska stanna där.
Är det inte rimligt att faktiskt gå vidare och göra någonting som i praktiken förändrar till exempel antalet timmar som de studerande har på utbildningar, särskilt de utbildningar som i dagsläget har väldigt få timmar? Sedan undrar jag också: Var ska regeringens detaljstyrningsmani sluta?
Lage Rahm (MP):
Låt mig börja med frågan om kvalitetssatsningar. Jag kan absolut tycka att vi kan vara självkritiska och inse att det inte satsats tillräckligt mycket på kvalitet under tidigare mandatperioder, vilket nu visar sig. Det borde man förstås ha gjort, och därför anser vi att man ska gå in med nya friska pengar och satsa på kvalitet. Jag hade önskat att regeringen gjort det.
När det gäller detaljstyrningen handlar det inte bara om att regeringen nämnt de tre strategiska områdena, som vi tycker är fullt rimliga, utan det handlar också om att man gått in i detaljerna på dessa tre områden. Jag träffade i dag Göteborgs universitets rektor.
Hon nämnde detaljstyrningen och tog som exempel diabetessatsningen - ett bra exempel, tycker jag. Man går in och säger att just de här pengarna ska satsas på det här området, diabetes. Ja, det är ett viktigt område. Det ska satsas på det här sättet också inom de här medicinska "fårorna" och så vidare - utan att se i ett bredare perspektiv på hur man motverkar diabetes. Det blir alltså inte möjligt med den här satsningen, utan man går in och specificerar precis hur detta ska genomföras.
Jag säger inte att det är dåligt att satsa pengar på att göra den här typen av forskning kring diabetes. Jag säger bara att det kanske inte är regeringen som är bäst lämpad att göra alla de här avvägningarna. Det är där frågan hamnar. Hur ser man på akademin, samhället och regeringen?
Är regeringen den som är bäst lämpad att göra precis alla avvägningar, eller är det så att människor sitter på sina poster på universitet, Högskoleverket och andra ställen därför att de är duktiga på det de gör och faktiskt kan hantera frågor kring vetenskaplighet och satsningar?
Lage Rahm (MP):
Jag blir lite bekymrad när jag lyssnar på Betty Malmberg, för det förekom rena felaktigheter i anförandet. Betty Malmberg sade att vi inte har något eget förslag när det gäller kvalitetssatsningen. Jag hoppas att det var oavsiktligt. Icke desto mindre är det olyckligt att det kommer dylika påståenden från talarstolen.
Jag är också lite bekymrad över det som jag uppfattade som en insinuation om att vi inte skulle tycka att det var nödvändigt med forskning om cancer. Det blir lite löjligt. Det är självklart att det är bra med forskning om cancer och att det behövs. Vad vi kritiserar är den detaljstyrning som regeringen har använt sig av i de strategiska forskningssatsningarna.
Det jag nämnde som exempel gällde inte cancerforskningen utan diabetesförslaget, som är skrivet på ett sådant sätt att forskning om diabetes måste ske på ett visst specifikt sätt och inte gälla diabetes över huvud taget. Men nog om detta - det finns mycket annat att ha synpunkter på i Betty Malmbergs anförande.
Det gäller bland annat detta att vi skulle kritisera detaljstyrningen och sedan ha egna pengar till olika forskningssatsningar, som Betty Malmberg nämnde. Vi har givetvis förslag på olika forskningssatsningar, men det är oerhört lite pengar som skulle detaljstyras jämfört med de förslag som regeringen har fört fram. Jag vill ställa en fråga.
Beror forskningens frihet på att ni har satsat mer pengar och att regeringen har ändrat lite i styrelserna? Kan man därmed göra vad som helst med olika förslag?
Lage Rahm (MP):
Jag ska upplysa Betty Malmberg om vad jag menade. Det är nämligen så att Miljöpartiet hade ett eget förslag om kvalitetssystem som lades fram i samband med att propositionen lades fram. Sedan har propositionen röstats igenom. I det läget är det inte givet att man direkt ska ändra ett system utan att utvärdera det. Vi måste visa någon sorts hänsyn till de verksamheter vi har.
Man kan inte slänga ut ett helt nytt system utan att ha en utvärdering, men det är rimligt att vi har synpunkter. Vi lade fram ett ursprungligt förslag, som tyvärr röstades ned av kammaren. Det var det jag menade. Jag tycker inte att det är ett bra sätt att hantera debatten att påstå att vi inte har något förslag. Det är bra att Betty Malmberg uppfattar det som positivt att det kommer kritik och att man kan ta till sig den.
Men man kan undra i vilken mån regeringen har tyckt att det har varit kul med den massiva kritik som har kommit från forskarsamhället och i vilken mån man har tagit till sig den.
Jag menar att de små detaljstyrningsförslag som vi har inte främst handlar om att vi vill detaljstyra den stora forskningen, utan det handlar om att man vill beställa vissa specifika forskningsinsatser, och det är en helt annan sak. Det hinner jag inte utveckla mer nu, utan i stället vill jag påpeka någonting som Betty Malmberg har sagt som blir konstigt, nämligen att det är bra om elever möter lärare som själva har forskat.
Jag håller helt och hållet med om det, men i det läget är det konstigt att vi satsar så oerhört lite på forskning kopplat till lärarprogram och på forskning om lärande i förhållande till andra saker. Det här borde regeringen ha kunnat rätta till, men det har man låtit bli. Hur kommer det sig?