Luciano Astudillo (S):
Jag ska börja med att säga något om Sven-Erik Österbergs eventuella uttalande i Kommunalarbetaren. Först och främst handlar vår rapport, den första som vi levererar från vårt rådslag, om entreprenörskap och företagande. Där finns en rad konkreta förslag, och jag ska villigt mejla över den till Sven-Erik Österberg eftersom det finns mycket av nytänkande i den. Vi kan därför skippa den diskussionen. Sven-Erik Österberg finns inte här i kammaren.
Det är därför olyckligt att man använder ett uttalande ryckt ur sitt sammanhang utan att veta något om resten av artikeln. När det sedan gäller Littorins pragmatiska förhållningssätt, åtminstone det som han retoriskt ger uttryck för här i kammaren, håller han ändå i slutändan fast vid något helt annat när det sedan verkligen gäller.
Ett av de stora misstagen när det gäller jobbgarantin är att även om Littorin håller med mig om att aktivitet alltid är bättre än passivitet har han med sin så kallade jobbgaranti bidragit till att långtidsarbetslösheten har tredubblats på grund av denna jobbgaranti. Så är det, Littorin.
Då kan han stå här och hävda att vi försöker dölja detta, men så är det inte. Problemet är att de ungdomar som fortfarande står och väntar, de nästan 20 000 som Littorin talar om, har det absolut svårast att få ett jobb. Det är dessa ungdomar som man måste investera i. Man måste satsa på arbetsmarknadspolitik, utbildning, kortare yrkesutbildningar och ge möjligheter till praktik.
Där är denna så kallade jobbgarantin rena skämtet. Det är brist på resurser i den. Det är brist på ett individuellt tänk i den. Man behandlar alla exakt lika. Jag ska bara redogöra för ett nedslag i verkligheten, som jag mötte när jag senast var i Trollhättan och besökte Arbetsförmedlingen där, för Littorin.
En arbetsgivare kommer i armkrok med en arbetslös ung människa och säger: Den här personen skulle jag vilja pröva genom att ge praktik en eller två månader innan jag kanske kan ge denna unga människa en anställning. Littorin och vi är ju helt överens där, nämligen att jobb är målet med arbetsmarknadspolitiken. Där är det ingen skillnad. Men då måste Arbetsförmedlingen säga: Nej, vi kan inte erbjuda en praktikplats.
Så är Littorins regler. Man måste vänta ett par månader till tills denna unga människa har varit arbetslös i sex månader. Det är dåligt för den arbetslösa unga människan. Det är dåligt för företaget som kanske behöver just denna person och har byggt upp ett förtroende och vill pröva honom eller henne. Det är dåligt för samhällsekonomin. Det är den så kallade Littorinska jobbgarantin för ungdomar.
Det är så den ser ut i verkligheten, oavsett vad Littorin står och säger i kammaren. Det är två år av missade chanser. Nu vänder ekonomin. Kvar står de 20 000 ungdomar som är absolut längst från arbetsmarknaden. Borgerligheten förutspår själv ökad arbetslöshet kommande år. Vi vet att när konjunkturen viker är det unga människor som drabbas först. Det är de som åker ut först.
Jag hade hoppats på en borgerlig regering som tog initiativ när det är fara å färde. Förutom att vi har en diskriminerande a-kassa för unga människor, som ni har infört i den här så kallade jobbgarantin, är det ungdomar som riskerar att hamna totalt utanför på grund av er politik som har misslyckats helt på detta område.