Hans Eklind (KD):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. Vi har under de senaste åren sett en våg av medmänsklighet svepa över vårt land när situationen var som allra mest ansträngd med människor som kom till vårt land för att söka asyl.
Frivilliga och det civila samhällets insatser var faktiskt direkt avgörande för att vi ändå klarade situationen så pass bra som vi gjorde. Vi kan och ska vara stolta över det ansvar som Sverige har tagit. Utmaningarna kommer dock att fortgå under många år framöver.
Om vi ska ha ett Sverige där vi lever med varandra och inte bredvid varandra behövs det politiska beslut där vi inom ramen för den reglerade invandringen sjösätter en reformagenda som bryter ett långvarigt utanförskap, med integration från dag ett. Kristdemokraterna förordar därför en fortsatt stram migrationspolitik under de närmaste åren, och vi gör det för att klara de integrationspolitiska utmaningarna.
Vi måste ta itu med utanförskap, utsatthet, bostadsbrist och klyftan mellan utrikes och inrikes födda på arbetsmarknaden. Här behövs också öronmärkta insatser. Moderaterna och Kristdemokraterna har därför valt att förlänga den förstärkning med 195 miljoner kronor som har skett till kommunerna för arbetet med ensamkommande unga asylsökande.
En rättssäker migrationspolitik är central. Vi ska göra en individuell bedömning av varje ansökan, och de som fått ett nej på sin asylansökan ska också lämna landet. Därför har vi också i vår gemensamma budget anvisat 100 miljoner ytterligare för att skapa fler förvarsplatser. Det råder stor brist på förvarsplatser redan i dag, och vi vet att det kommer att behövas fler platser de kommande åren.
Att avvika är inte bra för vare sig den enskilde eller samhället. Jag tror att alla här i kammaren under de senaste veckorna har tagit del av artiklar om hur unga män gått med i kriminella gäng för att kunna överleva. Man har i Malmö unga pojkar som säljer sin kropp för att kunna få mat i magen och tak över huvudet.
Det finns dessutom en uppenbar risk att vi får skuggsamhällen som växer fram med trångboddhet, social utsatthet och illegalt arbete. Det är min bestämda uppfattning att förtroendet och legitimiteten för en rättssäker asylrätt och vår reglerade migrationspolitik vilar på att det måste finnas en avgjord skillnad i och konsekvens av ett få ett ja eller ett nej. Herr talman!
Vi kristdemokrater har gång efter annan slagit fast att barn inte ska hållas skilda från sina föräldrar. Från en kristdemokratisk utgångspunkt är därför detta med familjeåterförening någonting vi drivit, driver och kommer fortsätta att driva.
För nästan exakt en månad sedan, den 14 november, fattade Migrationsöverdomstolen ett för familjeåterföreningen väldigt viktigt beslut som gällde en liten åttaårig pojke som ville återförenas med sina föräldrar och syskon som är kvar i Syrien. Pojken hade beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande när han kom med sina släktingar till Sverige.
Migrationsöverdomstolen ansåg att ett nekande för familjemedlemmarna att få uppehållstillstånd inte bedömdes stå i rimlig proportion till regeringens angivna syfte att under en tid begränsa antalet asylsökande. Migrationsöverdomstolen ansåg att särskild vikt måste fästas vid principen om att barnets bästa ska ges företräde.
Jag menar att Migrationsöverdomstolens beslut ökar möjligheterna för att vi nu blir fler som ser att vi måste skapa utrymme för en familjeåterförening som ligger i linje med de konventioner som Sverige skrivit under och som vi ska följa och därmed hedra. Vi kristdemokrater menar att vi har all anledning att se över det otydliga familjeåterföreningsregelverket när den tillfälliga lagen ska ersättas av en permanent lag.
Här vill vi se en bred politisk förankring. Herr talman! Jag vill också ta upp en fråga som av naturliga skäl ligger mig mycket varmt om hjärtat, nämligen att ge konvertiter det skydd som de rimligen ska få. Här fungerar det inte i Sverige. För bara drygt en månad sedan tog en ung afghansk man sitt liv.
Efter det tredje avslaget orkade han inte längre. Hans tro på Jesus Kristus som sin personlige frälsare bedömdes av Migrationsverket som att den inte var genuin. Den räknades alltså inte. Som präst och församlingsherde har jag vid åtskilliga tillfällen mött människor som när de kommit till Sverige och fått höra evangeliets budskap kommit till tro. De har gått in i församlingar och deltagit i gudstjänster, bibelstudier och andra aktiviteter.
De har låtit döpa sig, och de har öppet berättat om sin nyvunna tro. För mig är det därför direkt märkligt att prästers och pastorers vittnesbörd väger så lätt eller inte alls när det ska avgöras huruvida en persons konvertering är äkta eller inte. Det förekommer absolut konvertering som bara är läpparnas bekännelse som sägs därför att man vill stanna i Sverige.
Men, och detta är ett mycket avgörande och viktigt men: Det finns personer som har konverterat när de har kommit till Sverige. Därför måste vi skapa bättre rutiner kring detta. Om det dessutom är så att konverteringen sker från muslimsk till kristen tro är en sådan konvertering ytterst allvarlig. Det gäller inte minst om konvertiten varit öppen med att han eller hon konverterat.
Jag har i min absoluta närhet människor som konverterat och som varje dag lever under hot. Den religionsfrihet som vi talar så vackert om i Sverige gäller inte dem. För de asylsökande som kommer till en annan tro när de är här i Sverige måste vi se till att det vägs in på ett mycket tydligare och bättre sätt än vad som hittills har varit fallet. Vi får inte göra fler misstag.
Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.