KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karolina Skog (MP):
Tack för bra frågor, som ger möjlighet att vidareutveckla exakt vad som görs inom detta område. Uppdraget till SSM är alltså att utveckla nationell kompetens inom myndighetens verksamhetsområde. Det handlar inte bara om att förse myndigheten själv med kompetens, utan detta ska ske brett inom hela verksamhetsområdet.
Huvuddelen av detta arbete handlar om forskning. Ett grundläggande syfte med den forskning som myndigheten finansierar och bedriver genom finansiering är att få fram ny kunskap, som kan ligga till grund för de beslut som ska fattas inom området och bidra till att myndigheten själv kan bedriva effektiv verksamhet.
Ett lika viktigt syfte är att utveckla och upprätthålla kompetensen för att utveckla ny och tillgänglig kunskap, både inom myndigheten och i hela landet. Man kan notera att det finns ett antal ämnesområden som behövs för att vi ska kunna ha säker kärnkraft i Sverige. Exempel på detta är svåra haverier, reaktorfysik, safeguards och radioekologi.
I dessa fall har myndigheterna ett särskilt ansvar för att trygga utvecklingen av kompetens. Detta gör man bland annat genom att finansiera professurer, doktorstjänster och postdoktorstjänster. Personerna på dessa tjänster fungerar självklart också som lärare för studenter i sin verksamhet. Den här forskningen finansieras av avgifter från kärnkraftsindustrin.
Vi går nu mot ett system med förnybar energi, som vi har beslutat och kommit överens om i energiöverenskommelsen, och vi ser nedläggningar av reaktorer. Detta påverkar uppenbart avgiftsbeloppet och vilka resurser som finns för denna forskning.
Det är viktigt att vi följer detta så att vi kan säkerställa ett fortsatt hög nivå på den här forskningen, som också - direkt eller indirekt - är en del av den utbildning som behövs. Regeringen har gett SSM i uppdrag att redovisa den nationella kompetensen inom strålskyddsområdet. SSM lyfter fram att strålskyddsforskningen är splittrad och att den ofta utförs i små grupper med begränsad finansiering.
Det finns en utmaning i att skapa forskningsgrupper med en kritisk massa, så att forskningen kan bedrivas med hög kvalitet. Enligt SSM behövs också insatser för att etablera forskningsnätverk, bland annat inom strålningsbiologi och radioekologi. De saker som jag nu har talat om är grunder för den dialog som du nämner. Dels finns en dialog mellan regeringen och myndigheten, dels finns en dialog mellan myndigheten och branschen.
Vad gäller dialogen mellan regeringen och myndigheten kan jag meddela att den pågår och att den är intensiv. Den del som myndigheten sköter ska jag inte stå här och ge detaljerade uppgifter om, eftersom den inte är inom mitt ansvarsområde.
Karolina Skog (MP):
Då kan jag börja med att försäkra ledamoten om att det inte finns några säkerhetsrisker i dag. Nu har vi fått aviseringar, både internationellt och från myndigheten, om att i framtiden är frågan om kompetens något som vi behöver titta närmare på.
Vi har med anledning av detta efterfrågat fler uppgifter, så att vi får en detaljerad bild av läget, men också inlett en tät dialog med myndigheten för att identifiera behov av eventuella åtgärder framöver. Sedan länge har alltså myndigheten ett uppdrag att upprätthålla kompetens på området.
Det fokuseras då på forskningsinsatser och på vad man kalla den högre delen av den efterfrågade avancerade kompetens som behövs, som professorer, lärare och doktorander. Vissa av dem får vi räkna med kommer att gå ut i branschen med sin doktorsgrad och den kompetensen.
Sedan är huvuddelen i säkerhetsfrågan viktig att komma ihåg, nämligen tillståndshavarna, det vill säga de kraftbolag som driver kärnkraftverken och som har ansvar för att anläggningarna drivs på ett säkert sätt. I tillståndet ingår även frågor kring kompetens i en bredare mening.
Säkerhetsfrågan bör hanteras på precis det sätt som ledamoten beskriver, alltså på plats i regionen tillsammans med utbildningsinstitutionerna, arbetsförmedlingen och dem som arbetar med den bredare kompetensförsörjningen i respektive region.
Detta ligger i tillståndshavarnas uppdrag och de krav som finns vad gäller verksamhetstillsynen. Det är ett arbete i flera delar. Det har flaggats från IAEA att det här är ett område som vi behöver ha fokus på, och det har vi också. Vi följer utvecklingen väldigt nära, tillsammans med den ansvariga myndigheten.
Det gäller både frågorna om kompetens, som myndigheten själv arbetar med, men också analyser av den bredare frågan, så att vi absolut inte, som ledamoten säger, vid något tillfälle kommer att hamna i situationen att vi får säkerhetsrisker beroende på kompetensbrist. Vi ska fånga upp detta tidigt, och det gör vi så fort vi ser tecken på en sådan utveckling.
Karolina Skog (MP):
Jag vill avsluta med att tacka ledamoten för att han aviserar en viktig fråga som jag tror att det är bra att vi får en lite mer allmän debatt om. Den har förts ett tag vid det här laget inom Strålsäkerhetsmyndigheten, mellan Strålsäkerhetsmyndigheten och regeringen och inom branschen.
Men det är bra om den också kommer fram till den bredare allmänheten, så att vi får ögonen på att kärnkraftbranschen är en bransch som behöver skarp kompetens i dag och ett tag framöver. Det är viktigt för att branschen ska fungera säkert och för att vi inte ska rucka på någon del av de säkerhetskrav som ställs. Det pågår en aktiv dialog med myndigheten.
Det är ett pågående arbete, och vi kommer att presentera olika typer av åtgärder. Nivån på forskningen är densamma, och den här regeringen gör samma bedömning av forskningsbehovet som tidigare regeringar har gjort.
Nu har det aviserats att strukturen kanske behöver justeras för att det ska fungera ännu bättre och kvaliteten inom forskningen upprätthålls. Jag tror att vi får anledning att återkomma till frågan när vi har en mer detaljerad bild. Eventuellt kommer fler nedläggningar av reaktorer att aviseras. Det tror jag att vi kan förvänta oss inom en ganska snar framtid.
Karolina Skog (MP):
Som jag sa i mitt första inlägg avgörs det av domstolen vilka som har möjlighet att överklaga. Beslutet i varje enskilt ärende avgörs i enlighet med de principer som läggs fram i Århuskonventionen, som också är EU-rätt.
Det görs inte hipp som happ utan är välstrukturerat och tydligt. Det finns tydliga gränser. Frågan om de organisationer som nämns i interpellationen är överspelad. Det finns senare domar än den som nämns i interpellationen som reder ut det, och domstolar har slagit fast att just de här organisationerna har rätt att överklaga enligt regelverket.
Jag är glad att det finns bred samsyn i fråga om att miljöorganisationer ska kunna överklaga miljöbeslut, inklusive jaktbeslut.
Miljöbalkskommittén har en gång i Sverige noggrant tittat igenom det här sättet att arbeta och i sitt betänkande slagit fast följande: De synpunkter och faktauppgifter som lämnas av miljöorganisationer är värdefulla, då en organisation kan lyfta fram vissa aspekter i ett omfattande utredningsmaterial och ibland förmå sökande och prövningsmyndighet att fördjupa resonemang och motivera ställningstaganden tydligare.
Genom sina sakkunskaper har miljöorganisationer bidragit till bättre beslutsunderlag och i vissa fall till skärpt miljöprövning i vissa ärenden. Miljöorganisationers överklaganden har också bidragit till praxisbildningen på miljöbalkens område.
En miljöorganisation kan genom att lämna in kompletterande underlag och argumentera utifrån det allmänna miljöintresset bidra till större spännvidd i de frågor som en prövningsmyndighet har att ta ställning till. Dessutom har en organisation många gånger bättre förutsättningar än enskilda sakägare att på ett koncentrerat och kunnigt sätt ge uttryck för de synpunkter som finns både hos enskilda och i organisationer.
Miljöbalkskommittén drog slutsatsen att miljöorganisationer har en viktig roll i miljöprövningen och att det sammantaget inte finns något stöd för att möjligheten att delta i miljöärenden i första instans eller rätten att överklaga har missbrukats av miljöorganisationer i något otillbörligt syfte, exempelvis att fördröja besluten. Jag uppfattar att principen vi arbetar med, att miljöorganisationer ska ha rätt att överklaga, är väl förankrad i riksdagen.
Vi har sett över hur det fungerar. Det som har hänt de senaste åren är att regeringen har skapat ordning och reda i besluten om jakt i Sverige. Det är en tämligen ny ordning, men den är mycket mer stringent. Nu finns det tydliga handläggningstider, och det är tydligt uppstyrt när under året besluten ska hanteras.
Det ger möjlighet till en mycket godare ordning som kan lägga grunden för bred förståelse och acceptans för den förda politiken.
Karolina Skog (MP):
Jag reagerar starkt mot ledamotens sätt att misskreditera föreningslivet i Sverige och sprida rykten i kammaren. Det är domstolar som avgör vilka som har rätt att överklaga de beslut som domstolar har fattat. Jag ser inte att det ska ske politiskt i kammaren. Det ska ske i laga ordning.
Det handlar om att uttolka en internationell konvention och EU-rätten. Det gör Sveriges domstolar på ett utmärkt sätt. Jag blir lite upprörd, som ni märker. Jag kan däremot vara glad åt att de åtgärder som regeringen har vidtagit för att skapa ordning och reda i besluten kring jakt i Sverige uppenbarligen har stöd av riksdagens alla partier.
Jag är glad att ledamoten kan erkänna det. Denna nya ordning, där vi har avpolitiserat besluten kring jakt och fört in dem i förvaltningsrätt och i domstol, förväntas leda till att antalet överklaganden minskar över tid. Vi får ge denna nya ordning viss tid.
En viktig del i denna ordning är att de slutgiltiga besluten om jakt ska komma i god tid, så att alla berörda kan planera och vet vad som gäller. Vi ser också att det under denna korta tid redan har blivit bättre. Men vi ska ge detta något år för att ytterligare sätta sig. Och, som sagt, antalet överklaganden förväntas minska. Det är viktigt.
Jaktpolitiken i Sverige måste baseras på fakta och vetenskap. Det ska vara ordning och reda när beslut tas, och det ska ske i lugn och ro. Det ska inte vara någon politisk klåfingrighet. Det är detta som regeringen har sett till med den nyordning som vi har skapat.
Karolina Skog (MP):
Det som ledamoten gör här i kammaren är att döma ut förmågan hos Kammarrätten i Sundsvall att läsa svensk lag och agera i enlighet med den i sina beslut. Kammarrätten i Sundsvall har bedömt att de föreningar som nämns här har rätt att överklaga beslut som omfattas av Århuskonventionen.
Det enda som jag behöver veta om denna förening gäller överklagandedelen, eftersom det är sagt att det är detta som är Kammarrättens uppgift. Det ska inte göras av politiker. Svar på interpellationer Om ledamoten dessutom har uppgifter om hur medlemmar i denna förening agerar, som skulle vara brottsligt och så vidare, bör ledamoten ta detta i laga ordning och inte förmedla det i kammaren.
Det är inte det som vi har politiska debatter till. Syftet med att miljöorganisationer ska kunna överklaga exempelvis beslut om jakt är att de kan företräda allmänheten och kan föra in kunskap i beslutsprocesserna och göra beslutsprocesserna bättre. Det är en princip som är viktig och som har lett till att rättspraxis inom miljöområdet i stort har förbättrats i Sverige.
Vad gäller just jaktbesluten har vi historiskt sett haft en oordning i Sverige. Denna regering har skapat en bättre ordning och en bättre kontinuitet genom att lägga dessa beslut i samma domstol och skapa tydliga regler för handläggningstider.
Jag hoppas att denna ordning över tid också kommer att leda till färre överklaganden och mer stiltje kring dessa frågor, som ska hanteras som de administrativa beslut som de är.
Karolina Skog (MP):
Jag måste säga: Äntligen en sansad röst i den här diskussionen! Jag har bland annat diskuterat frågan med landshövdingar. De har ett tydligt medskick till kammaren. Det är att lagar i Sverige stiftas här. Det är riksdagen som fattar beslut. Länsstyrelsen är tillsynsmyndighet. Ska vi ändra lagen ska det självklart göras här. Det är den process som pågår.
Baserat på Vattenverksamhetsutredningen och den energiöverenskommelse som har gjorts arbetar vi nu intensivt. Självklart arbetar vi väldigt intensivt med att formulera en proposition för att kunna komma med den till kammaren före sommaren. Men detta är - jag tror att jag har sagt det ett tiotal gånger i denna kammare - komplicerade frågor. Man har diskuterat dem i många år utan att landa riktigt rätt.
När vi nu gör detta ska vi självklart göra det med noggrannhet och väga in de olika aspekter som finns, så att vi får en proposition som landar rätt, där vi styr mot det som efterfrågas, vilket jag uppfattar att det finns politisk konsensus kring. Det är väl formulerat av Lars Tysklind här.
Det handlar om att man vidtar de åtgärder som har stor miljönytta och fokuserar på de delarna och väger samman de småskaliga, de storskaliga och de olika aspekterna. Men det är oerhört förvånande att få höra att jag skulle göra detta genom att okonstitutionellt gå in och uppmana våra myndigheter att inte följa den lag som riksdagens kammare har stiftat.
Skulle jag göra det hoppas jag att någon vettig ledamot genast skulle anmäla mig till konstitutionsutskottet och fråga vad sjutton jag håller på med. Jag har länge, när jag har försökt förstå frågan, uppfattat det som att det skulle ha handlat om en konflikt inom den tidigare alliansregeringen.
Men nu ser jag att det bland annat är Centerpartiet, som under alliansregeringen formulerade extra medel och var tydlig mot länsstyrelserna om att de skulle arbeta mer med just tillsynen, som nu reagerar på resultatet av detsamma. Det är häpnadsväckande.
Men jag är lugn med att vi vet att vi nu har en bred politisk överenskommelse om i vilken riktning vi ska gå. Våra myndigheter har gjort ett gediget arbete för att kunna hamna rätt i prioriteringarna och för att kunna göra de insatser som har miljönytta och fokusera där.
Jag uppfattar också att detta har gjort att diskussionerna mellan de olika parterna, exempelvis från NGO-sidan och näringsaktörer, har blivit mer sansade. Man sätter sig ned i olika områden och fokuserar: Vad är viktigt här? Vilken åtgärd ska vi vidta, och vilka kan vi vänta med? Efter en proposition kan vi säkert landa detta rätt.
Men det måste självklart - det är förvånande att jag behöver upprepa det - först göras en lagändring, baserad på den proposition jag ämnar återkomma med.
Karolina Skog (MP):
Annika Qarlsson sätter väldigt tydligt och väl fokus på det som behöver hända nu, men det blir också väldigt tydligt att det hon föreslår är en tulipanaros och någonting som inte är möjligt. En del av det arbete som behöver göras under våren är att se till att den fondlösning som vi är överens om i energiöverenskommelsen kommer på plats.
Det pågår ett arbete inom branschen för att ta fram ett förslag om en sådan fond i enlighet med vad som står i energiöverenskommelsen. Vi följer det arbetet med stort intresse, och vi måste ju, precis som ni sagt, matcha propositionen med det arbetet.
Att springa fram för fort, innan branschens arbete hade kunnat avslutas, skulle ha varit ett stort misstag som kanske hade fått hela förslaget att halta betänkligt. Om vi kräver mycket av en ny lagstiftning och förväntar oss att finansiering ska hänga med krävs några månaders beredning. Det är inte lång tid.
Länsstyrelserna och alla andra har nu fått det tydliga beskedet att det kommer förslag på ny lagstiftning på plats. Vi måste självklart fokusera på att det blir riktigt, riktigt bra, och det är självklart och uppenbart en nyckel för framtiden att det i den helheten också finns finansieringslösningar.
Som jag upprepat tidigare är det ett arbete som fokuserar på det som har stor miljönytta, eftersom vi ju har problem i våra vattendrag och det är relevant att fortsätta. Jag uppfattar också att vi är överens om att eftersträva att de verksamheter som är tillståndspliktiga och enligt miljöbalken har varit så under lång tid alla ska ha erforderliga tillstånd.
Det är en grundläggande princip, men när vi arbetar ska vi fokusera på de åtgärder som har relevant miljönytta och väga dem samman med andra. Där är länsstyrelserna alldeles utmärkta eftersom de också har ansvar för kulturmiljöfrågor och strategiska utvecklingsfrågor i regionerna. Jag uppfattar inte att det finns några andra förslag än att det även i fortsättningen ska vara länsstyrelsen som är tillsynsmyndighet i dessa frågor.
Karolina Skog (MP):
Angående fonden upprepar jag att det pågår ett arbete i branschen. Jag tycker att det är väldigt bra att de är tydliga i att verkligen ta sig an den här uppgiften. Skulle jag då som miljöminister mitt i den processen stå här och diktera villkoren vore det väldigt respektlöst mot det arbetet.
Vi följer det arbete som branschen nu gör med att utarbeta en fond mycket nära och ser till att det tidsmässigt kommer att stämma med den proposition vi kommer att lägga fram. Det finns en otålighet här i kammaren. På ett sätt kan jag förstå den, baserat på att vi alla vet att det finns en oro ute i landet.
Men vi som finns här måste ju veta hur man gör saker i ordning och reda och vad som ska komma före det andra. Vi fokuserar nu på att få fram en bra proposition och tidsmässigt lägga detta samtidigt som det kommer att finnas en fondlösning klar så att vi får en helhet.
Att gå förbi de lagar och regler som gäller om vem som har tillstånd och hur tillsyn bedrivs i det här landet vore principiellt felaktigt. Det är inte rätt väg för att komma till en bra slutprodukt i en viktig men också komplicerad och segdragen politisk fråga.
Karolina Skog (MP):
Lotta Finstorp har frågat landsbygdsministern hur statsrådet avser att verka för att tillämpningen av strandskyddsreglerna inte ska ha negativ påverkan på Sveriges hästnäring. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det svenska strandskyddet är tillsammans med allemansrätten unikt ur ett internationellt perspektiv.
Strandskyddsreglerna syftar till att skapa förutsättningar för allmänhetens tillgång till naturupplevelser och för bevarandet av biologisk mångfald i strandnära områden. Strandzonen är också särskilt viktig för biologisk mångfald. Samtidigt finns det flexibilitet i reglerna för att främja landsbygdsutveckling och lokalt beslutsfattande.
Det finns ett generellt undantag från strandskyddsreglerna för byggnader, anläggningar, anordningar eller åtgärder som behövs för att bedriva jordbruk, skogsbruk, fiske eller renskötsel. Andra areella näringar än dessa omfattas inte av undantaget.
Åtgärder som behövs för hästhållning, som exempelvis att uppföra stall, ridhus eller hästhagar, kan omfattas av undantaget om de behövs för en jordbruksverksamhet. Jag noterar att Mark- och miljööverdomstolen nyligen har gett prövningstillstånd för att pröva frågan om även träning av hästar kan omfattas av undantaget för jordbruksverksamhet. Jag vill inte föregripa domstolens prövning i denna fråga.
Jag vill framhålla att flera förändringar i strandskyddslagstiftningen har gjorts under senare år. Framför allt har ändringarna från 2009 och 2010 förändrat förutsättningarna genom att beslutsrätten i högre grad har flyttats till kommunerna och att dispensmöjligheten för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, LIS, har tillkommit.
Vidare trädde en regel om nya möjligheter för att upphäva strandskyddet vid små sjöar och vattendrag i kraft så sent som år 2014. Jag konstaterar att ändringarna av strandskyddsreglerna har varit i kraft under en relativt kort tid. Regeringen anser dock att det redan nu är lämpligt att se över reglerna om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen - de så kallade LIS-reglerna.
Regeringen vill se en levande landsbygd som kan utvecklas, samtidigt som ett attraktivt landskap kan bevaras och värdefulla naturmiljöer skyddas, och bedömer att det finns potential att utveckla LIS-instrumentet i det syftet. Utformningen av det aktuella uppdraget bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Vi får inte glömma att strandskyddet i sig innebär ett värde för landsbygdsutvecklingen genom möjligheter till boendemiljöer nära orörd natur och tillgång till naturupplevelser för besöksnäringen.
Karolina Skog (MP):
Jag vill börja med att konstatera att det finns många verksamheter som har stor betydelse för landsbygdens utveckling och som inte omfattas av det generella undantaget. Även om man flyttade gränsen skulle en annan avgränsning av ett generellt undantag alltid innebära svåra gränsdragningsproblem och en svår balansgång.
Jag tror inte att vi ens ska tänka att det finns en perfekt gräns för sådana undantag. Jag vill upprepa att jag inte kommer att kommentera de delar som är direkt berörda av en aktuell domstolsprövning.
Det kan dock vara värt att poängtera att det finns en skillnad mellan nötkreatur, som nämndes, och hästar, vilket har noterats av Sveriges lantbruksuniversitet. En hage kan tillföra nästan tre gånger så mycket fosfor till marken som en lantbrukare får tillföra sina åkrar. Detta beror på att hästar ofta är ute året runt, till skillnad från exempelvis nötkreatur. Det här är en faktisk skillnad.
Jag vet dock inte om detta låg till grund när man en gång skrev lagen. Det är hur som helst en kunskap som vi har och som är aktuell i dag. Jag vill också uppmärksamma det som Stina Bergström tar upp. Vilka hinder finns för att bedriva olika slags verksamheter, såsom hästnäring, på landsbygden i Sverige i dag? Strandskyddet kommer ofta upp i debatten, men det är viktigt att vi har fokus även på andra delar.
Tillgång till finansiering är en del som behöver diskuteras mer. Regeringen gör stora satsningar på naturskyddet och tillgången till områden för rekreation runt om i Sverige. Vi gör det i nära samverkan med blick på besöksnäringen och det aktiva, rörliga friluftslivets behov.
I vår tid med ganska stora förändringar i hur vi bor och lever finns behov av en aktiv politik i denna del. Det gäller exempelvis att verkligen ta hand om de skyddade områdena och göra dem tillgängliga för både besökare och organiserad friluftsnäring, som hästnäringen, genom att ta hand om leder etcetera.
Detta är ett sätt att skapa förutsättningar för hästnäring såsom professionell företagsverksamhet och fritidsintresse. Här finns många aspekter, varav strandskyddet endast är en. Jag vill upprepa att den förra regeringen genomförde stora reformer vad gäller strandskyddet. Vi hanterar nu två av dem i form av överklagande och genom att rättspraxis håller på att sätta sig.
Vi ska ha respekt för effekterna av att rada stora reformer på varandra innan tidigare reformer har satt sig. Vi har inte ens någon rättspraxis på plats i dessa delar. Det gäller bland annat väldigt små sjöar och vattendrag, vilket Lotta Finstorp tog upp. Det här är ny lagstiftning, och vi hanterar överklaganden när det gäller detta just nu och fastlägger därmed rättspraxis.
Den är till för att det ska bli lättare och för att allmänhetens förståelse ska öka. Regeringen har valt att fokusera på LIS. Vi verkar vara överens om att det inte fungerar bra. Jag tycker att det är vettigt att ta ett steg i taget i stället för att måla med väldigt stora penslar och dra igång stora reformer innan vi vet hur tidigare reformer har landat.