Morgan Johansson (S):
Det som Markus Wiechel ägnar sig åt är djupt falskt. Han bryr sig egentligen inte om dessa människor. Han försöker ge intryck av att han gör det, men han vill använda dem för att göra en politisk poäng.
Han påstår att han har något slags känsla för dem när det i själva verket bara handlar om att använda dem för att flytta fram sina politiska positioner. Om man frågar Markus Wiechels partivänner i andra länder hur de ser på romerna upptäcker man, om man tar ett land som Ungern, att det är hans kamrater där som mest ägnar sig åt att jaga, håna och förakta romerna. Så är det.
Det är en del av en europeisk politisk linje som Sverigedemokraterna och andra högerextrema partier står för. Både jag och Markus Wiechel är lyckligt lottade som bor i ett land som präglas av socialdemokratisk välfärdspolitik. När han frågar mig varför de kommer hit är svaret att vi är ett av världens mest jämlika och rika länder.
Dessa människor tillhör en av Europas fattigaste grupper. Hur angriper man detta? Jo, det gör man framför allt genom att försöka rikta in sig på fattigdomen i sig och se till att diskrimineringen minskar och att det finns bra arbetsmöjligheter och framtidsutsikter för dessa människor i Rumänien, Bulgarien och Ungern.
Jag tror egentligen inte att det ska till så förfärligt mycket för att göra detta, utan det handlar i stor utsträckning om politisk vilja i de länder vi talar om. Men det handlar också om kunskap och vad exakt man ska göra för att inkludera så många som möjligt i samhället. Den kunskapen kan vi bidra med, och det gör vi också genom bland annat det avtal som jag hänvisade till i mitt förra inlägg.
Sedan måste vi vara beredda att agera när vi ser situationen på marken i Sverige. Markus Wiechel tar upp frågeställningen om kriminalitet, men ibland blandar man ihop begreppen. Vad betyder det egentligen att kriminalisera organiserandet av tiggeri? Att till exempel hyra en bil eller buss i Rumänien och sedan åka upp hit är en form av organisering.
Det är en sak, och den kan vi inte kriminalisera. Däremot är det möjligt att kriminalisera exploateringen och utnyttjandet av de människor som tigger. Den nationella samordnaren har pekat på att det finns en lucka i lagstiftningen där.
Om någon till exempel organiserar bussresor till Sverige och man får kliva på en buss och åka hit behöver man inte betala något vid det tillfället, utan det första man får göra när man kommer fram är att börja tigga till den skuld som man har satt sig i. Det är inget självkostnadspris för den, utan där gör entreprenören en vinst. När det gäller situationen där man gör vinst på att andra människor tigger finns det förmodligen en lucka i lagstiftningen.
Den är jag beredd att täppa till. Den andra del där jag är beredd att göra något och där vi måste göra något är bosättningsplatserna. Det är en sak att tillåta tiggeri. Markus Wiechel vill förbjuda tiggeri, för han tror att man då kan komma till rätta med fattigdomen. Så enkelt är det inte; det kan man aldrig klara.
Det är en sak att tillåta tiggeriet i sig, men vi kan inte tillåta att det växer upp en massa illegala bosättningar överallt. Där har vi en problematik när det gäller den privata marken. Det är väldigt krångligt för en privat markägare att hävda sin rätt när andra människor bosätter sig där. Det måste vi också rätta till.