KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margareta Cederfelt (M):
Visst är det bra att vi debatterar kommissionens arbetsprogram. Det är någonting som vi måste göra som medlemsländer. Där är det också viktigt med det samarbete som finns i Cosac-mötena för EU-nämnderna i de respektive medlemsländerna. Jag tror att det är viktigt inte bara med det nationella arbetet utan också med samarbete över landsgränserna inom EU.
Frågorna är viktiga, och vi som folkvalda måste naturligtvis debattera dem. Sedan är det ju som så att Sverige inte är ensamt om att debattera det här. Det är därför jag tror att det är viktigt att vi talar med våra partikollegor i andra länder. Jag ser också fram emot att regeringen återkommer till oss när kommissionens förslag presenteras närmare. Den andra frågan var en skattefråga.
Vi anser att det är viktigt att till exempel skattefrågan löses på nationell nivå. Det är ingenting som ska ligga inom EU. Sverige står också utanför den monetära unionen, och då är det viktigt att detta beaktas när det handlar om ekonomin, hur den ska se ut och hur den ska skötas. Vi är inte medlemmar i eurosamarbetet som det ser ut just nu, men vi moderater tror på ett samarbete. Vi tror att det är oerhört angeläget.
Det var också den bilden jag ville ge i mitt anförande: Vi är med i EU, och vi ska som nation stå upp för EU:s grundläggande värderingar. Det är enda vägen framåt.
Margareta Cederfelt (M):
Vi moderater står bakom det utlåtande som vi har lämnat i finansutskottet och som också finns med i utrikesutskottets utlåtande. Där står vi inte bakom en finansminister.
Som jag nämnde är finanspolitiken nationell, men vi ser också vikten av att samarbeta, till exempel när det handlar om småföretagarnas villkor och att kunna underlätta för företagande, för detta är något som behövs för att EU ska växa, för att EU:s befolkning ska få det bättre, för att få fler arbetstillfällen och så vidare.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill i min fråga till statsrådet Ann Linde lyfta upp det som handlar om företagande och småföretagande. En agenda för ett enat, starkare och mer demokratiskt EU inkluderar också ett levande näringsliv.
Företagarna, speciellt småföretagarna, lyfter kontinuerligt upp behovet av regelförändringar och mindre av pålagor. Vad gör statsrådet för att driva på i denna fråga? När jag läser dokumentet ser jag att det står en del mellan raderna om företagande och behovet av företagande inom EU. Det är väldigt viktigt.
Men det är också viktigt att i sammanhanget lyfta upp de svenska företagarnas behov och behovet av regelförändringar. Jag skulle gärna vilja få kommentarer till detta.
Margareta Cederfelt (M):
En konkret fråga i sammanhanget för att underlätta det digitala handlandet men också för den enskilda företagaren, och säkert även för kunderna, handlar om ett enhetligt och enklare system för momsredovisning. Det kan genomföras utan att på något sätt leda till ett enhetligt skattesystem, för det är ingenting som vi moderater är för.
Vi vill definitivt inte se ett skattesystem på EU-nivå. Däremot kan själva momshanteringen för företagare och småföretagare som ingår i denna del underlättas. Jag vet att detta är en fråga som finns med i kommissionens arbetsprogram, och det är därför jag lyfter den. Jag vill förvissa mig om att EU-ministern kommer att se till att ta frågan vidare.
Den finns bland annat med i skatteutskottets utlåtande i riksdagen, där utskottet välkomnar förslag om förenklingar när det gäller momssystem och momsredovisningar och anser att det är något som kan göras på EU-nivå.
Margareta Cederfelt (M):
Hur svårt kan det vara, Patrik Björck? En historia blir inte mer sann bara för att Patrik Björck står och fabulerar ihop någonting i talarstolen. Moderaterna har aldrig sagt att man ska samarbeta med Sverigedemokraterna. Jag säger detta nu, eftersom debatten tv-sänds. Det ska inte råda någon som helst tvekan om den saken.
Jag förväntar mig att en representant för Socialdemokraterna faktiskt kan skilja på vad som är lögn och vad som är sanning, vad vår partiledare har sagt och vad som inte är sagt.
Margareta Cederfelt (M):
Hur svårt kan det vara? Jag undrar hur många gånger först Anna Kinberg Batra och sedan Ulf Kristersson med emfas ska upprepa: Vi samarbetar inte med Sverigedemokraterna i Sveriges riksdag. Detta har upprepats gång på gång på gång. Men Patrik Björck vill gärna basunera ut någonting annat. Tyvärr måste jag säga: Då faller sanningen mellan grenarna.
Jag tycker inte att detta är snyggt. Det är mycket dåligt. Fru talman! Jag tycker att Patrik Björck ska hålla sig till vad som faktiskt är sagt av de personer som han citerar och inte fabulera ihop någonting baserat på vad som skrivs i vissa kvällstidningar.
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga riktar sig till statsrådet Helene Hellmark Knutsson. Frågan handlar om forskning, närmare bestämt om utvecklandet av nya läkemedel för att bekämpa de multiresistenta bakterierna. I dag är forskare, medicinskt verksamma läkare och veterinärer överens om att de multiresistenta bakterierna är här.
Det är ett problem inte bara i Sverige utan internationellt. Att ta fram nya läkemedel är väldigt kostsamt. Det tar tid och kräver också samarbete över länder och världsdelar.
Därför undrar jag vad regeringen gör för att bidra till att forskningen för att bekämpa de multiresistenta bakterierna faktiskt kommer till stånd i betydligt större omfattning än vad som är fallet i dag.
Margareta Cederfelt (M):
Det är alldeles riktigt att användandet måste förändras. Hygienen måste förändras. Men detta räcker inte. Multiresistensen är här nu. Det är ett faktum. Det är utmärkt med ett nationellt program, men det måste till mer. Det måste till ett internationellt samarbete. Det måste till en mycket större omfattning av den forskning som bedrivs i dag. Läkemedelsindustrin gör mycket, men det behövs också anslag. Det behövs grundforskning.
Det behövs patientnära forskning. Det behövs forskning inom alla områden.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill instämma i att Sverige har gjort många bra saker under sitt medlemskap i FN:s säkerhetsråd. Precis som Kerstin Lundgren påpekade tidigare stod också vi från moderat sida bakom ansökan. Vi var även med och tog initiativ till den under alliansregeringens tid.
Men jag vill återkomma till redovisningen. Jag är mycket glad över att utskottet nu föreslår att riksdagen ska ställa sig bakom ett tillkännagivande om en oberoende utvärdering. Då vill jag ställa en fråga till Olle Thorell.
Eftersom jag inte har uppfattat att Socialdemokraterna har varit drivande i utskottet när det gäller att tillsätta en oberoende utredning undrar jag om Olle Thorell är beredd att medverka till att en utredning tillsätts skyndsamt och att det i utredningen också ska ingå en redovisning av kostnaderna för kampanjen. Jag lyfter fram denna fråga eftersom den är oerhört viktig.
Jag tror att utskottets ledamöter måste bistå med detta, och speciellt ledamöterna från regeringspartierna.
Margareta Cederfelt (M):
Att vi har fastnat i frågan håller jag inte med om. Vi vill ha en redovisning, och det är detta som vi har lyft fram gång på gång såväl i utskottet som här i riksdagens plenisal. Vi kommer att fortsätta att göra det tills utvärderingen är färdig och presenterad för oss i utskottet. Det är därför som jag lyfter fram frågan.
Det har dröjt och dragit ut på tiden, vilket jag är helt övertygad om att Olle Thorell är ytterst medveten om, som en av ledamöterna i utrikesutskottet.
Kan jag verkligen tolka Olle Thorells svar som att Socialdemokraterna i utskottet kommer att arbeta mycket aktivt och hårt för att vi ska få en utredning på utskottets bord så snart som möjligt?
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill också framföra ett tack till alla medarbetare som har bidragit till Sveriges insatser under medlemskapet i säkerhetsrådet. Jag vet att många har slitit hårt och gjort fantastiska insatser. Riksdagen har till uppgift att granska regeringen, och det är just därför vi från oppositionen driver vissa frågor.
En fråga som vi återkommer till hela tiden handlar om redovisningarna av kostnaderna för kampanjen. Eftersom vi inte har uppfattat att vi har fått ett svar som är till fyllest fortsätter vi att driva denna fråga. Det är inte bara vi som har lyft upp detta, utan även konstitutionsutskottet.
Det finns andra instanser med, och därför hoppas jag att vi nu kommer att få en enig riksdag som ställer sig bakom utskottets ställningstagande om en oberoende utvärdering. Jag hoppas att regeringen kommer att sörja för denna oberoende utvärdering snarast möjligt och att vi därmed får en redovisning här i riksdagen. Jag vill lyfta fram en fråga till i mitt inlägg här.
Det handlar om FN:s funktion. FN är viktigt - därom råder ingen tvekan eller skillnad. Sverige har gjort mycket - där råder inte heller någon skillnad - men jag vill lyfta upp att jag, när jag har läst i skrivelsen, inte kan se vad Sverige har gjort för att driva på för reformer inom FN.
En plats i säkerhetsrådet ger ju möjligheter att driva på för ett reformerat FN som kan bli mer handlingskraftigt och därmed få ett större mandat när det gäller att arbeta för fred och mänskliga rättigheter. Det handlar både om att arbeta på plats och om att säkerställa att de resultat som uppnås kan kvarstå.
Margareta Cederfelt (M):
För att hinna med vill jag börja med att tacka talmanskansliet och våra talmän för samarbetet och deras arbete under året. Jag vill också önska utrikesministern en trevlig sommar. Jag vill säga att vad som är en bra fråga avgör vi som ställer frågorna, fru utrikesminister.
Det finns mycket som går att göra under ordförandemånaderna men också under medlemskapet i säkerhetsrådet, och det är därför jag lyfter upp frågan om att reformera FN. Det är klart att det finns möjligheter under den perioden, och jag hade gärna sett mer om detta i skrivelsen.
Det är en oerhört viktig fråga för att ett världsomfattande organ som FN verkligen ska kunna arbeta för fred och mänskliga rättigheter. I detta ligger också det som handlar om den utvärdering som nu kommer att komma till stånd.
Ytterst handlar det om ett förtroende för politiken, och det handlar om ett förtroende för internationella organ, inte bara från oss här i kammaren utan från det svenska samhället. Där har vi alla ett ansvar för att se till att befolkningen har förtroende för det arbete som görs.
Jag ser därför fram emot utvärderingen som kommer, inte bara när det gäller vad som gjorts utan också när det gäller finansieringen av kampanjen. Detta är en viktig fråga som har stor betydelse, inte bara för mig och oppositionen utan för oss alla.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har en fråga av allmänpolitisk karaktär till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Jag vill lyfta fram en fråga som har diskuterats mycket under senare tid. Den handlar om segregationen i Sverige, hur landsbygden ställs utanför tillväxt och diskrimineras. Regeringen har sagt att den vill satsa på landsbygden.
Samtidigt är det flera socialdemokratiska kommunalråd som vittnar om de problem som regeringen ställer till med. Jag tänker här på miljöskatterna, som innebär att det blir svårare att arbeta och ta sig fram. Det finns inte bensinstationer att tanka bilen på och så vidare. Jag undrar vad regeringen avser att göra för att minska segregationen som råder mellan stad och landsbygd.
Margareta Cederfelt (M):
Jag kan förstå att ni vill att 10 procent av biståndet ska gå till hbtq-personer, med fokus på kvinnor. Det är en lovvärd inställning eftersom kvinnliga hbtq-personer är extra utsatta. Jag undrar dock hur Yasmine Posio ser på företagande.
Jag hörde inte mer än att marknadsekonomi kan vara problematisk och att det är fagra texter och inget som förbättrar kvinnors villkor. Är det så? Eller kan Yasmine Posio tänka sig att bistånd kan användas för kvinnors företagande och för att kvinnor ska kunna utveckla sin ekonomi i större omfattning än i dag? Om Yasmine Posio kan tänka sig detta, på vilket sätt?
Det är ju utan tvekan så att marknadsekonomi leder till att fler kvinnor får möjlighet att försörja sig. Jag vill gärna höra ett mer utvecklat resonemang om detta.
Margareta Cederfelt (M):
Ja, sjysta arbetsvillkor är något som följer med ekonomisk utveckling. Detta kan vi se världen över. Sjysta arbetsvillkor är oerhört viktigt. Jag skulle vilja fråga lite mer. Det kan faktiskt vara så att det är kvinnor som startar, äger och driver företagen. Hur ser Yasmine Posio och Vänsterpartiet på kvinnligt företagande inom hushållsnära tjänster?
Det är ett område där många kvinnor är yrkesverksamma under svåra och usla förhållanden, men med ett företagande skulle kvinnorna kunna få en annan position. Är detta något som Vänsterpartiet kan se positivt på, eller är det bara vissa former av företagande som accepteras inom Vänsterpartiet?
Margareta Cederfelt (M):
Jag har suttit här och lyssnat på Sara Heikkinen Breitholtz, och jag måste säga att jag inte på ett enda sätt har blivit klokare av denna debatt och av regeringens hållning. Jag hade förväntat mig någon form av svar.
Vad jag säger här är att jag lyfte fram fyra olika organisationer som har framfört kritik - eller ska vi säga förbättringsförslag - men jag har inte fått en enda kommentar kring detta. Det som nämndes var bland annat behovet av att sätta mål och att vara tydlig med vad som ska uppnås. Jag har inte fått några kommentarer kring detta. Vad som också talades om var att bygga partnerskap, eller samarbete.
Jag har lyssnat, men jag har inte hört någonting om samarbete. Det har i stället handlat om vad Sverige - mer eller mindre som ensam aktör - vill och om vad Sverige gör. Men vilket nätverk bygger Sverige? Vad som också framkommer av dessa fyra rapporter är följande: Tala är bra, men det gäller ju att agera. Vad gör Sverige? Vad gör Sverige mer handfast? På vilket sätt agerar Sverige?
Jag nämner detta därför att genom att agera går det också att få trovärdighet och förstärka trovärdigheten. Det är detta som mina frågor handlar om. Utöver att tala om och lyfta fram vad Sverige vill och gör - vad innebär detta konkret?
Vad är det som Sveriges regering vill göra med sin feministiska utrikespolitik? Det är inte bara detta fluff-fluff jag vill höra om, utan jag vill ha mer konkreta exempel. Jag avslutade tidigare med att nämna några exempel, och jag vill inte säga att det är Kanada som följer efter Sverige, utan Kanada har byggt sin egen utrikespolitik.
Margareta Cederfelt (M):
Jag nämnde ICRW, Concord, OECD och Ci Holmgren i Sveriges Radio. Det som har framförts från alla dem är: Bygg partnerskap och samarbete! Man vill inte att det endast ska vara vad Sverige har gjort och att andra har följt efter oss. Det är detta det handlar om. Det är precis den här terminologin som min replik handlade om. I sin utvärdering från 2019 talade OECD om att bygga partnerskap med den privata sektorn och involvera Swedfund.
Jag har inte hört någonting om detta. Vad det handlar om är att nå långvariga, hållbara resultat och att bryta en negativ utveckling och säkerställa att flickor och kvinnor får en möjlighet att leva det liv som kvinnor och flickor världen över vill leva.
Att skaffa sig utbildning och jobb och kunna försörja sig - det är viktiga frågor.
Margareta Cederfelt (M):
Min fråga till Janine Alm Ericson handlar om ungefär vad jag har frågat om tidigare. Är Janine Alm Ericson beredd att agera för att det ska bli fler och mer tydliga mål i regeringens feministiska utrikespolitik?
Jag lyfter fram den här frågan därför att det är precis denna kritik som har framförts av organ och organisationer som har granskat den svenska feministiska utrikespolitiken. Vad de också har efterfrågat är en utvärdering. Då menar jag en oberoende utvärdering av en oberoende part, inte en utvärdering som görs av oss här i riksdagen eller av regeringen närstående organisationer.
Jag säger detta därför att det är viktigt att veta om en politik når de mål den är avsedd att nå eller om det är någonting helt annat som sker.
Margareta Cederfelt (M):
Jag återkommer till OECD:s rapport från 2019, som mycket riktigt också talar om att Sverige gör en hel del bra saker. Det skulle vara skrämmande annars, eftersom det handlar om prioriterade resurser för att bygga utveckling. Det finns mottagare, som förväntar sig utveckling, och avsändare, ytterst de svenska skattebetalarna, som förväntar sig ett positivt resultat. Det som jag nämnde lyfts fram som en stor kritik.
Men det handlar också om liberalism, marknadsekonomi och företagande. Det handlar om samarbete med näringsliv och om att få igång ett större företagande.
Är regeringen - som jag får se det som att Janine Alm Ericson representerar här - beredd att arbeta mer, i enlighet med den kritik och de förslag till rekommendationer som kommit, för att kunna ta ytterligare steg framåt i syfte att stärka kvinnors och flickors positioner och möjligheter i livet?
Margareta Cederfelt (M):
Jag har ett par frågor till utrikesministern. De första handlar om observatörerna i Ukraina. Observatörerna är viktiga. Även om deras mandat är begränsat är det viktigt att styrkan finns kvar.
Jag vet att observatörsstyrkan regelbundet har problem med ekonomin, och det finns krafter som motarbetar att observatörsstyrkan även i fortsättningen ska ha ekonomiskt stöd för att kunna utföra sitt uppdrag. Hur kommer Sverige att ställa sig i denna fråga under det svenska ordförandeskapet? Kan vi här få ett löfte att regeringen kommer att arbeta för att det ska finnas finansiellt stöd för observatörsstyrkan?
Jag undrar också om det finns intentioner att försöka utveckla observatörsstyrkan. Jag tänker här på Georgien, Sydossetien och Abchazien. Den ryska aggressionen har visat sig tydligt där och blivit alltmer framträdande. Till exempel har det arrangerats val i Abchazien med ryskt bakgrundsstöd. Det finns också åtskilliga exempel på militära övergrepp.
Här skulle det behövas fler observatörer och stöd för Georgiens rätt till sitt territorium. Jag hoppas att Sveriges regering kommer att arbeta för att hålla fokus på den europeiska säkerhetsordningen nu när covid-19 härjar.
Det finns åtskilliga krafter som gärna vill se att fokus flyttas från den europeiska säkerhetsordningen till andra frågor, rent av perifera frågor eller frågor som absolut inte ligger inom OSSE:s område. Här måste det finnas kraft i ordförandeskapet.
Margareta Cederfelt (M):
Ja, absolut! Hbtq-personers rättigheter ingår i OSSE:s ansvarsområde. Naturligtvis ska fokus finnas kvar där; det är oerhört angeläget eftersom de finns med i mandatet. Här finns också de som vill rycka bort dessa frågor, men jag inkluderar dem i den europeiska säkerhetsordningen och OSSE:s uppdrag. Det är bra att regeringen kommer att ha fokus på detta.
Men jag vill gå tillbaka till frågan om Georgien, Sydossetien och Abchazien. Situationen förvärras allteftersom, och denna påverkar hela Georgien. Där sker numera en tillbakagång i demokratin. Det ska hållas ett val i höst.
Vad kommer regeringen att göra för att under ordförandeskapet se till att den ryska aggressionen inte spiller över på valet i höst så att det blir mindre demokratiskt eller på något sätt påverkas negativt?
Vi kunde under föregående val se att tendenser till vad som utspelades i Sydossetien och Abchazien också hade påverkan på hur valet genomfördes också i övriga Georgien. Demokratifrågan är viktig. Problemen ökar, och Ryssland är mån om att tiga ihjäl frågan, precis som Ryssland gör när det gäller Ukraina.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill tacka utrikesministern för svaret på min interpellation.
Detta gör naturligtvis att det är viktigt med internationellt arbete. Sverige är ett litet land. Vi kan inte åstadkomma mycket på egen hand, men som land i större organisationer kan vi trycka på. Jag säger detta för att Ryssland är en stormakt. Sverige har självt inte mycket att sätta emot, men EU kan göra desto mer.
OSSE kan också använda sin bas för demokrati och mänskliga rättigheter, liksom förstås Europarådet. Jag tar upp detta för att jag skulle vilja se ännu mer aktivitet från Sveriges sida inom dessa organ. Det finns nämligen möjligheter att göra mer.
Det finns möjligheter att sätta press på det ryska rättsväsendet. Det är utmärkt att Sveriges ambassad är representerad när det handlar om att högtidlighålla minnet av Boris Nemtsov. Men det måste till mer. Jag säger det eftersom jag av Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa, dess parlamentariska församling, är utsedd till rapportör när det gäller mordet på Boris Nemtsov.
Det jag har noterat i dessa sammanhang är behovet av att trycka på rättsväsendet. Rättsväsendet är tyst. Rättsväsendet är slutet. Rättsväsendet svarar inte på frågor. Det gör att det inte finns någon transparens. Här kan EU göra mycket för att påverka och trycka på. Det måste till en öppenhet.
Jag säger detta eftersom det med en ökad transparens i rättsväsendet kan finnas en möjlighet för civilsamhället och för oliktänkande att driva sina frågor med större trygghet. Mordet på Boris Nemtsov den 27 februari 2015 är förfärligt. Det är det yttersta beviset på förtryck av oliktänkande.
Men det handlar inte enbart om Boris Nemtsov. Det finns många fler personer. Elena Grigorieva var en människorätts- och hbtq-aktivist som mördades i juli 2019. Videobloggaren Vadim Kharchenko utsattes för skottlossning och knivattack av för honom okända män.
Boris Ushakov, projektkoordinator för gulagu.net, blev skjuten i mars 2019 - han överlevde attacken. Det finns många fler. Dessa personer förtjänar ett rättsväsen som fungerar. Jag skulle vilja få ett tydligare svar från utrikesministern om hur Sverige agerar och vad Sverige avser att göra för att stärka mänskliga rättigheter i Ryssland.
Margareta Cederfelt (M):
Ja, att det behövs ett kraftfullt och gemensamt agerande på EU-nivå, inom OSSE och inom Europarådet är alldeles uppenbart.
Jag säger det igen: Som rapportör inom OSSE:s parlamentariska församling när det gäller mordet på Boris Nemtsov kan jag inte säga att jag har fått svar på några av de frågor som jag har ställt till de ryska myndigheterna. Jag har ställt frågor till såväl politiker på högsta nivå som domstolar och rättsväsen. Det finns inga svar.
Tystnaden råder. Samtliga verkar vara väl medvetna om mitt uppdrag, men det finns inga svar att få. Det visar att EU måste använda sina muskler. Jag skulle vilja höra mer om detta. Det behövs en kraftsamling.
Jag vill här nämna den tidigare moderate riksdagsledamoten Mats Johansson, som redan 2013 gav ut boken Kalla kriget 2.0 - Ryssland rustar . Redan då nämnde Mats Johansson den allt svårare situationen för människorättskämpar, för dissidenter och för journalister samt de mord som skedde. Det har gått många år sedan 2013.
Nu finns det återkommande rapporter om att situationen försämras ytterligare. Därför vill jag höra mer om det arbete som Sveriges regering bedriver på EU-nivå. Jag kan inte se att Sverige kan göra detta ensamt. Jag kan inte se att Sverige kan göra det bara tillsammans med de nordiska och baltiska länderna - jag vet att de också, framför allt våra baltiska grannar, arbetar för mänskliga rättigheter.
Det behövs större krafter, och här kommer EU in. Jag skulle vilja fråga vad utrikesministern har gjort för att det ska bli ett mer transparent rättssystem och för att säkerhetstjänstens roll i Ryssland ska bli tydligare. Det handlar också om att det ska bli tydligare i en rättegång. Vem gör vad? Vem har vilka uppgifter? Vem ställer vilka frågor? Hur blir svaren?
Vem är det som beordrar attackerna? Varifrån kommer de attacker som görs mot människorättsaktivister? Allt detta är det tyst om i det ryska rättsväsendet. Det leder i sin tur till otydligheter, oklarheter och rädsla. Det finns då ingen kunskap om vem som ligger bakom detta. Vem är ansvarig? Vem utför dåden? Vem blir åtalad?
Vem faller domen mot och på vilka grunder? Det är inte rättsstatens principer vi talar om; det är någonting helt annat. Det värsta, om vi nu talar om Ryssland som sådant, är att vi inte talar om Lenintiden eller om Stalintiden. Vi talar om 2019. Det är Putins Ryssland.
Jag skulle vilja se att Sverige tar täten när det handlar om samarbetet inom EU och krokar arm med de baltiska länderna, som jag vet är mycket intresserade av ett stärkt EU-samarbete på detta område.