Henrik von Sydow (M):
Vi har diskuterat frågan i riksdagens justitieutskott vid ett flertal tillfällen. Jag kan börja med att notera den omsvängning som finns i synen på genomslagskraften för Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna från Socialdemokraternas sida.
Jag har vid flera tillfällen diskuterat statusen och ställningen för Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och dess genomslagskraft här i Sverige, det vill säga om den ska vara som en grundlag, om det ska vara möjligt att lagpröva eller om det ska vara möjligt att testa politiska beslut mot konventionen. Där har Socialdemokraterna historiskt haft en rätt kärv, ljum, inställning. Det är väl bra att det finns ett engagemang för genomslagskraften från Thomas Bodströms sida. Jag välkomnar det.
Jag välkomnar också att perspektivet med fokus på rättigheterna är så pass centralt under det svenska ordförandeskapet och i Stockholmsprogrammet. Riksdagens justitieutskott har tidigare i kammaren påpekat att det är oerhört angeläget att vi nu åstadkommer en bättre balans än vad tidigare rättsliga program har haft. Det ska vara en bättre balans i Stockholmsprogrammet jämfört med Haagprogrammet som skärper rättighetsperspektivet och fyller det med ett innehåll.
Riksdagens justitieutskott har inte bara debatterat frågan här i kammaren, vi hade också ett möte med representanter för det tunga rättsliga utskottet i Europaparlamentet, JURI-utskottet, den 24 september. Då kunde Thomas Bodström tyvärr inte vara med, men vi hade ett bra samtal med Europaparlamentariker från olika delar av Europa. Då förstod man att det handlar om 27 olika perspektiv, att det är 27 olika medlemsländer som ska samlas. Det är viktigt att man lär sig det.
Det hade varit enkelt att skriva ett Stockholmsprogram om det bara hade varit den här kammaren som skulle rösta om det. Nu handlar det om att visa ledarskap och att komma framåt med dessa för hela Europa otroligt viktiga frågor. När man deltar i dessa diskussioner och för dessa samtal får man ett stöd för att gå fram steg för steg.
Man måste börja med det som i dag inte alls är utkrävbara rättigheter i EU:s alla medlemsländer. Vi kan använda oss av retorik och stora ord men att göra rättigheterna utkrävbara, rätten till tolkning och rätten till information, är ohyggligt centralt för att faktiskt förändra verkligheten för Europas medborgare. Det är inte fråga om bara stora ord utan om att faktiskt på ett positivt sätt förändra verkligheten.
Det är därför inte helt ansvarstagande att prata om att göra ett försök. Det är mer att stånga huvudet mot väggen. Här är det fråga om ett viktigt tillfälle, ett viktigt momentum. Vi kan inte bara stå här i talarstolen, vara tuffa och prata med stora ord om att det naturligtvis ska vara på ett visst sätt, utan vi har ett ansvar som ledare för EU att ta frågorna framåt.
Därför finns det ett stort stöd från riksdagens justitieutskott att arbeta med en färdplan, att börja med de saker som är väsentliga för rättssäkerheten, det vill säga information och rätten till tolkning. Det ska göras utkrävbart i hela Europa. Det skulle vara att verkligen förändra verkligheten. Alternativet att bara stå och prata innebär en risk att köra huvudet i väggen. Det är inte att ta ansvar.
Om man hade varit med i diskussionen med det tunga rättsliga utskottet i Europaparlamentet hade man vetat att det är fråga om ett ledarskap som har ett starkt stöd därifrån. Vi vet att den färdplanen uppskattas av en sådan institution.