Kalle Larsson (V):
Man hade kunnat sammanfatta Tobias Billströms svar med meningen: Jag vill framhålla för Kalle Larsson att jag inte är beredd att gå in i någon sakdebatt. Det är nämligen det enda som det här svaret innehåller, förutom en uppräkning av i vilka sammanhang Tobias Billström inte är beredd att svara på någonting alls. Sedan var förstås en tredjedel av svaret en upprepning av mina frågor, och det är kul att ha dem på två ställen så att man inte tappar bort dem.
Om Tobias Billström och regeringen tycker att den nya instans- och processordningen är värdefull tror jag att Tobias Billström just nu är i färd med att begå ett allvarligt misstag. Det står nämligen ingenstans i den nya instans- och processordningen eller i svensk statsvetenskaplig praxis att ministrar inte får ha åsikter. Visst är det sant att man inte får lägga sig i enskilda ärenden. Visst är det till och med betydelsefullt att man inte gör det.
Jag säger själv många gånger att jag inte kan lyfta fram frågan om ett enskilt flyktingärende med ministern därför att ministern inte har och inte heller ska ha någon rätt att lägga sig i ett pågående ärende. Det är en viktig rättssäkerhetsprincip. Det är inte bara de som har kontakter som gör att en minister uttalar sig som ska ha möjlighet att stanna i Sverige. Jag delar den grundläggande inställningen. Men det fråntar inte Tobias Billström möjligheten att vara politiker.
Det kan man ändå hoppas att det finns ett visst intresse från en minister av att vara. Jag gav i april månad Tobias Billström en lista. Jag kallade den då "tips från coachen".
Jag tror att jag fick ihop elva sätt på hur man kan vara migrationsminister och ändå ha en åsikt - elva olika metoder som kan påverka svensk politik utan att man träder över gränsen för vad som kan kallas ministerstyre eller att lägga sig i enskilda ärenden.
Om Tobias inte har kvar listan, om han av någon anledning skulle ha tappat bort den på väg ut ur kammaren vid det tillfället, kan han läsa den på min blogg eller få den av mig här i efterhand. Man kan göra generella uttalanden om situationen i enskilda länder. Man kan prata om lagstiftarens intentioner med svensk lagstiftning. Man kan införa en ny lagstiftning och därmed nya förarbeten och ny praxis.
Man kan låta utreda saker och i utredningsdirektiven vara mer eller mindre tydlig med vad avsikten med utredningen är. Alla de här sakerna kunde man göra om man hade velat. Jag tror att slutsatsen nu egentligen inte är att Tobias Billström inte vill uttala sig.
Jag tror i stället att Tobias Billström precis nu har uttalat sig och att slutsatsen inte är att han inte kan säga huruvida det råder väpnad konflikt i Irak och Afghanistan eller ej utan att det inte gör det. Det är den enda logiska slutsatsen. Då är jag visserligen bönhörd på den punkten att jag har fått ett svar från Tobias Billström på frågan om han anser att det råder en väpnad konflikt eller inte, nämligen ett nekande svar.
Men han har lika fullt lagt sig i en pågående rättsutövning, vilket var hans ursprungliga påstådda problem. Om man inte är beredd att vidta några som helst åtgärder låter man processen ha sin gång, och vad det leder till har vi redan sett.
Jag försökte, och fick i det försöket stöd av socialdemokrater och miljöpartister i socialförsäkringsutskottet, ta initiativ till en snabböversyn av begreppet väpnad konflikt i utlänningslagen. Det valde alla allianspartier att motsätta sig. Jag vill nu fråga Tobias Billström: Är du ändå inte beredd att med förtur utreda vad väpnad konflikt innebär? Fru talman!
Jag ska återkomma i nästa inlägg till varför det är betydelsefullt att våga ta itu med de mycket svåra inre motsättningar som råder i såväl Irak som Afghanistan.