KBLab/rixvox huggingface dataset:
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Även jag har en kommunal bakgrund. Möjligen kan jag känna igen mig i bristen på tålamod, som ledamoten ger uttryck för, men jag har också lärt mig att det tar tid att skriva lagar och att stifta lagar.
Det är viktigt att de blir rättssäkra och att de blir trygga, inte minst utifrån det som jag upplever att ledamoten och jag delar: Detta ska vara långsiktigt hållbart, och det ska vara lika och tryggt för människor över hela landet. LSS och personlig assistans är i grunden en väldigt viktig frihetsreform.
Jag, som enskilt statsråd, och regeringen känner också ett särskilt ansvar utifrån att det var en tidigare borgerlig regering som faktiskt införde denna viktiga frihetsreform. Regeringen ser nu med oro på hur förutsättningarna för den personliga assistansen har förändrats. Vi värnar assistansreformens långsiktiga hållbarhet och legitimitet.
Det finns helt enkelt alla skäl att säkerställa förutsägbarhet, kontinuitet och rättssäkerhet. De som allra mest behöver samhällets stöd ska få det. Det finns, fru talman, i denna riksdag glädjande nog ett starkt stöd för ett sammanhållet huvudmannaskap och en statlig huvudman. Hittills är det väl Socialdemokraterna som är det stora frågetecknet.
Jag, som ansvarigt statsråd, och regeringen ser med stor förväntan fram emot utredningens förslag, som nu närmar sig. Fru talman! Jag vill återigen tacka Christofer Bergenblock för denna viktiga fråga, och jag ser fram emot kommande konstruktiva debatter runt hur vi utformar framtidens personliga assistans.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Varmt tack för denna mycket viktiga och högst aktuella fråga från ledamoten! Låt mig först vara väldigt tydlig med att desinformation är ett hot mot demokratin. Ytterst är det ett hot mot dem vi är satta att skydda, det vill säga våra barn. Att socialtjänster nu är utsatta på det här viset är helt oacceptabelt.
Den här regeringen kommer att satsa på ett förebyggande arbete och lyfta socialtjänstens roll i detta. Vi vill se socialtjänsten som ett nav i det förebyggande arbetet. Så sent som i måndags sammankallade jag alla ansvariga myndigheter för att gemensamt hitta en strategi för att möta detta hot och tillsammans arbeta för att också motverka alla de delar som kan ses som rent kriminella.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket för frågan, Ludvig Aspling! Vi lever ju i någonting så fantastiskt som en demokrati. I en demokrati har man yttrandefrihet och åsiktsfrihet, och dessa ska vi verkligen slå vakt om. Det är viktigt; jag vill understryka det. Hot, våld och trakasserier är dock någonting annat. Det ska i alla fall leda till polisanmälan.
Det finns en rad utredningar som nu arbetar med hur vi tydligare ska utforma skyddet för våra socialtjänstmedarbetare. Jag avser att återkomma i frågan.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket, Martina Johansson, för frågan! Utsatta barn är en oerhört prioriterad del av regeringens arbete. Det finns 22 punkter som väldigt tydligt framhåller det brottsförebyggande och förebyggande arbetet i Tidöavtalet.
Det är väldigt tydligt, skulle jag snarare säga, att det är en viktig och prioriterad fråga i just Tidöavtalet. Givet den kriminalitet som är så systemhotande är det viktigt att socialtjänsten och övriga funktioner i samhället är väl rustade att kunna arbeta med just utsatta barn.
Därför ligger det en rad insatser i Tidöavtalet som är svåra att utveckla på några få minuter. Men jag återkommer gärna till Martina Johansson i den frågan.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tackar så mycket för frågan. Till att börja med är det väldigt viktigt att understryka att inget barn föds kriminellt. Socialtjänstens viktiga uppgift som ett nav i arbetet kan inte tillräckligt noga understrykas. Det kommer också att vara en prioriterad fråga för regeringen att lyfta fram socialtjänstens och socialsekreterarnas viktiga roll.
Det är någonting som jag tycker att man tidigare gjort alltför sällan. När det gäller resurser avsätter vi en knapp miljard till det brottsförebyggande arbetet. För att bara nämna några få punkter är de 400 miljonerna till föräldraskapsstöd en väldigt viktig punkt. Vi lägger också nästan en halv miljard för att säkra att det finns tillräckligt med platser för vård av barn och unga. Vi lägger 10 miljoner för att stärka socialtjänstens arbete.
Det är en inledning på ett större arbete. Jag vill slutligen nämna Bris och dess viktiga nationella stödlinje. Det är några få saker.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tackar ledamoten för en angelägen fråga. Låt mig först säga att det vi tar del av i den här rapporteringen verkligen är fruktansvärt och helt oacceptabelt.
Om det är någonting man som utsatt barn och ungdom i Sverige ska kunna vara trygg i är det att om man blir placerad i samhällets vård ska man också kunna vara säker på att man är i trygghet och säkerhet, och att man får den vård som samhället också är skyldigt att ge. Jag är väldig tydlig med att när det handlar om att man ska ha denna trygghet måste detta också ske.
Jag har redan haft flera kontakter med Sis, med generaldirektören och ledningen, för att fortsätta det arbete som jag gjorde också som ledamot i socialutskottet. Det är viktigt att vi vidtar alla åtgärder för att barn och unga ska känna denna trygghet.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket, Johan Hultberg, för den viktiga frågan! Låt mig än en gång vara tydlig, för jag tror inte att det kan upprepas tillräckligt många gånger: Svensk socialtjänst kidnappar inte barn. Denna desinformationskampanj är till stor skada, och det är viktigt att samhället reagerar kraftfullt och sätter sig till motvärn mot just detta. För - och jag upprepar också detta - det här handlar ytterst om de barn vi är satta att skydda.
Därför är det också viktigt att den yrkesgrupp som arbetar med detta viktiga uppdrag, nämligen socialtjänstens medarbetare och socialsekreterarna, känner sig trygga på arbetet. Jag har haft ett möte med alla berörda myndigheter. Vi har också haft möten med fackliga organisationer. De har lämnat en rad förslag. Det finns ett antal utredningar som arbetar, inte minst Socialtjänstutredningen. Den avser vi att ta vidare, och den kommer att saluföras under 2024.
Men det finns också andra lagförslag som vi avser att lägga fram och genomföra som jag kommer att återkomma till i närtid med en presentation av.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket, Karin Sundin, för frågan! Låt mig inledningsvis säga att regeringen anser att det krävs ett fortsatt och systematiskt arbete med utgångspunkt i barnkonventionen och strategin för att stärka barnets rättigheter i Sverige för att barnets rättigheter ska få genomslag i praktiken.
Men med det sagt vill jag också säga att den tidigare regeringens förda politik har lett till parallellsamhällen, och i dessa parallellsamhällen lever såväl barn som vuxna under oerhört svåra förutsättningar. När det har fattats beslut om ett nej - att man inte får vistas i landet - måste ett nej alltid vara ett nej.
Man måste också ställa sig frågan: Vem skyddar man när inte minst barn och unga är de som har det svårast när de hamnar i dessa parallellsamhällen?
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack, ledamoten, för denna fråga! Barns trygghet är en prioriterad fråga för regeringen och för mig personligen. Vi avser att vidta ett antal åtgärder när det gäller att stärka densamma. Det som är glädjande för mig som nyblivet statsråd är att se att det väldigt viktiga oppositionsarbete som vi har drivit under lång tid, inte minst i socialutskottet, har burit frukt.
Jag tror att uppemot 30 tillkännagivanden handlar om just de frågor som Carita tar upp. De finns i flera fall redan i utredningar som jag hoppas ska bli färdiga under den kommande tiden. Där är just detta med ett nationellt familjehemsregister en viktig del.
Men för att säkra tryggheten för barnen och också för de familjer som tar sig an den här viktiga uppgiften är det också viktigt att vi kan säkerställa tryggheten genom en licens.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Stort tack för en mycket angelägen fråga, Malin Björk! Inga barn föds kriminella. Alla barn har rätt att växa upp i en trygg och säker miljö där man kan få en framtid och kan göra allt det bästa av sitt liv. Vi vet att så tyvärr inte är fallet just nu.
Därför innehåller Tidöavtalet inte mindre än 22 punkter om det brottsförebyggande arbetet. I dag pågår arbete med en rad av de olika punkterna på Regeringskansliet. När det gäller budgetsatsningar läggs redan under 2023 ungefär 1,2 miljarder på brottsförebyggande insatser på olika sätt.
Jag vill passa på att särskilt lyfta fram det som enligt forskning är något av det absolut viktigaste: föräldraskapsstöd.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tackar för ännu en viktig och angelägen fråga. I den lagstiftning som nu förbereds, inte minst på Justitiedepartementet men i ett intimt och nära samarbete med Socialdepartementet, är det oerhört viktigt att de aspekter som ledamoten tar upp verkligen inkluderas. Det är något som nu vägs in i den lagstiftning som kommer att presenteras.
En annan viktig del som jag vill lyfta fram är att också barn finns med i själva utredningen, så att deras åsikter tas med där. Det kommer att beaktas.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Jag tackar så mycket för en oerhört angelägen fråga. Att stärka socialt utsatta barns framtid är ett oerhört viktigt fokus för regeringen. Precis som ledamoten lyfter är det otroligt viktigt att vi förändrar fokus. I dag fokuserar man på föräldrars rätt, men det borde på riktigt handla om barns bästa.
Därför har regeringen för avsikt att bland annat genomföra alla de 27 tillkännagivanden som finns bara från socialutskottet när det gäller utsatta barns situation. Jag vill kort nämna att det exempelvis handlar om att göra barn till egna rättighetsbärare och genomföra förslaget i Anders Hagsgårds utredning, som socialutskottet initierade. Det handlar också om förslag gällande umgängesrätt. Ingen förälder ska behöva välja mellan sin egen säkerhet och sina barns trygghet.
Det är många åtgärder vi kommer att återkomma med.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket, ledamoten, för en mycket angelägen fråga! Jag är väldigt glad att jag i min statsrådsportfölj har möjlighet att jobba med de här frågorna. Det är viktigt att ha en dialog med alla de organisationer som arbetar med just assistans och med brukarorganisationerna.
Den funkisrättsdelegation som finns etablerad sedan tidigare men som jag avser att utveckla ytterligare är ett viktigt verktyg. Det är viktigt att lyssna in dem som är brukare och dem som är assistansanordnare för att se vad som verkligen behöver göras. Det är tydligt att vi behöver förbättra arbetsvillkoren på olika sätt.
Jag är också bekymrad över att sådana här frågor kommer upp när man diskuterar välfärdskriminalitet, för det gör att det blir svårare att rekrytera. Detta är också en fråga där regeringen avser att återkomma med åtgärder.
Camilla Waltersson Grönvall (M):
Tack så mycket, ledamoten, för ännu en oerhört angelägen fråga! Som jag redan har sagt är just barnens situation, inte minst utsatta barns situation, en oerhört viktig och prioriterad fråga för regeringen. Här ser vi ytterligare ett område där vi måste sluta att arbeta i stuprör. Det är ett bekymmer här i riksdagen, det är ett bekymmer i kommunerna och det är ett bekymmer i hela samhället.
Det är mycket viktigt att socialtjänsten får andra verktyg och har ett närmare samarbete med bland annat skola. Men den måste också arbeta tillsammans med andra delar av samhället, som hälso- och sjukvården, för att stärka framför allt de barn som befinner sig i störst utsatthet.
Efter att ha varit högstadielärare i många år värnar jag ett mycket närmare samarbete mellan skolan och socialtjänsten för att hjälpa de utsatta barn som ledamoten nämner.
Håkan Bergman (S):
Jag vill inleda med att säga att vi socialdemokrater självfallet står bakom alla socialdemokratiska reservationer i betänkandet. Men jag yrkar för tids vinnande bifall bara till reservationerna 1 och 6. Det är många av de föregående talarna som har framhållit förskolans stora betydelse och viktiga roll i det svenska samhället. Jag vill instämma i det.
Förskolan är oerhört betydelsefull för barn, för föräldrar och för samhället i stort. Förskolan ska erbjuda barn en god pedagogisk verksamhet där omsorg, fostran och lärande bildar en helhet.
Vi har i den socialdemokratiska kommittémotionen föreslagit ett långsiktigt kvalitetsprogram för förskolan. Jag ska utveckla några punkter som vi tycker är särskilt viktiga i ett sådant arbete. Den första punkten är att en grundläggande förutsättning för en bra förskola att det finns personal som har tid för barnen.
När det finns mindre tid för varje barn sjunker kvaliteten. Den borgerliga regeringen avbröt 2007 den framgångsrika satsningen på mer personal i förskolan. Det har resulterat i att antalet barn per anställd har ökat och att barngrupperna blivit större. Vi har tidigare föreslagit en inriktning om maximalt fem barn per anställd i förskolan.
Vi tycker också att staten bör rikta ett särskilt stöd till kommunerna så att de ska kunna uppnå den målsättningen. Den andra punkten gäller rätten till barnomsorg på obekväm arbetstid, vilket många har berört. Föräldrar som arbetar skift, helger och nätter har i dag inte möjlighet i alla kommuner att få sitt behov av omsorg för barnen tillgodosett.
Detta är allvarligt mot bakgrund av att allt fler arbetar på obekväm arbetstid. Det finns ett behov av att nuvarande lagstiftning utvecklas och förtydligas. Vi har tidigare föreslagit att ett särskilt stöd ska utgå till kommunerna för att de i ökad utsträckning ska kunna erbjuda denna verksamhet under obekväm arbetstid.
I sex av tio kommuner saknar småbarnsföräldrar helt tillgång till barnomsorg på obekväm arbetstid. Det är allvarligt och ett exempel på hur förskolan och dess utveckling inte ligger i takt med tiden.
Vi har ett föränderligt arbetsliv där människor arbetar på helt andra tider än vad man gjorde för 20 år sedan. Den tredje punkten jag vill lyfta fram är att all förskoleverksamhet måste kvalitetssäkras. Den senaste tiden har vi kunnat se alltför många exempel på bristande kvalitet i framför allt privat driven förskoleverksamhet.
Det har handlat om outbildad personal, små lokaler, bristande säkerhet för barnen, barnpassning i stället för pedagogisk omsorg, mellanmål som har bestått av knäckebröd och vatten med mera. Detta är oacceptabelt. All förskoleverksamhet oavsett form och huvudman måste följa läroplanen och ha utbildad personal.
Samma kriterier för service, kvalitet, tillgänglighet, föräldrainflytande och kompetensutveckling ska gälla oavsett huvudman. Det är ändå glädjande att det finns en sådan stor enighet om förskolans betydelse och betydelsen av att fortsätta utveckla förskolan. Det lägger en god grund för en fortsatt diskussion. Fru talman!
Jag upprepar mitt tidigare bifall till reservationerna 1 och 6 i betänkandet.
Håkan Bergman (S):
Jabar Amin minns säkert den gemensamma uppgörelsen mellan de rödgröna partierna. Där sade vi att en långsiktig målsättning måste vara att utöka tiden i förskolan för barn till arbetslösa och föräldralediga från 15 till 30 timmar.
Det var en ambition och inriktning som vi trodde var möjlig med tanke på den svenska ekonomins utveckling och det reformutrymme som fanns. Tyvärr fick vi inte stöd att genomföra vår politik. Hade vi fått det skulle vi säkert ha inlett arbetet med att utöka tiden för barn till arbetslösa och föräldralediga.
Håkan Bergman (S):
Det är roligt att höra att Camilla Waltersson Grönvall och Moderata samlingspartiet är hängivna nattis och tycker att det är viktigt. Samtidigt säger de nej till ett stimulansbidrag som syftar till att kommunerna i ökad utsträckning ska kunna erbjuda denna tjänst. Det är märkligt.
Du säger att vi i majoriteten i denna fråga försöker vinna kortsiktiga politiska poäng och att vi inte har någon kunskap om frågan. Mig veterligt har de rödgröna partierna under lång tid drivit just frågan om en utbyggd barnomsorg på obekväma tider. Det är viktigt.
Grundfrågan är ändå att när förskolan i dag stänger i Sverige har arbetsdagen för många föräldrar inte ens börjat. De arbetar på obekväm arbetstid inom exempelvis vården, restaurangbranschen, handeln, stora delar av servicenäringen eller industrin.
I takt med att allt fler verksamheter i samhället kräver bemanning dygnet runt ökar också behoven av barnomsorg på kvällar, nätter och helger. Men i över hälften av Sveriges kommuner saknar småbarnsföräldrar helt tillgång till barnomsorg på sådana tider.
Nu finns det en majoritet i utbildningsutskottet för att regeringen inom ramen för budgetprocessen återkommer till riksdagen med ett förslag till stimulansbidrag så att vi kan öka utbudet av barnomsorg på kvällar, nätter och helger. Men ni säger nej. Min fråga till dig är: Är det acceptabelt att över hälften av landets kommuner saknar barnomsorg på obekväma tider? Är detta någonting som gynnar arbetslinjen?
Och är det en barnomsorg som är i takt med hur samhället och arbetslivet har förändrats?
Håkan Bergman (S):
Det är riktigt att den nya skollagen säger att kommunerna ska sträva efter att erbjuda detta. Förändringen är att orden "verka för" har ersatts av "sträva efter". Men fortfarande finns det ingen skyldighet i att erbjuda eller rätt att kräva.
Faktum är att det avgörande för om en kommun ska erbjuda barnomsorg på andra tider fortfarande är en individuell prövning av föräldrarnas situation och deras reella möjligheter att ordna omsorgen på ett annat sätt.
Om man har en mamma, en pappa eller andra släktingar som kan hjälpa en som förälder och passa barnet föreligger det alltså ingen självklar skyldighet, trots förändringen i skollagen, för en kommun att erbjuda omsorg på andra tider. Detta är ett bekymmer. Visst kan man vara glad att det har tillkommit tolv kommuner som erbjuder nattis i Sverige.
Men faktum är att 160 kommuner inte erbjuder någon barnomsorg alls på obekväma tider. Det har skett en ökning på ett år eller mindre än ett år om man ska dra in skollagen, men ni drar höga växlar på statistik för ett år. Fortfarande är det så att i 160 av landets kommuner erbjuder man inte någon form av barnomsorg på obekväma tider.
Ni säger att ni vill prioritera att fler ska arbeta. Men om man har jobb men ingen barnomsorg - vad ska man göra då? Om man får jobb men inte kan ta det för att det inte finns omsorg på de tider då man ska arbeta - vad ska man göra då?
Håkan Bergman (S):
Jag blir lockad att gå in i diskussionen om barnomsorg på obekväm tid. Jag noterar att regeringsföreträdaren anser det vara oansvarigt av oss att förespråka ett stimulansbidrag. Samtidigt har regeringen på flera andra politiska områden infört stimulansbidrag till kommuner, landsting och andra.
Nu senast var det stora stimulansbidrag för att stärka elevhälsan i Sverige. De kommuner som har byggt ut en elevhälsa blir då naturligtvis diskriminerade i förhållande till de som inte har gjort det. Men regeringen satsar väldigt stora pengar på att bygga ut elevhälsan. Jag tycker inte att det håller. Egentligen var det inte detta jag ville fråga Nyamko Sabuni om. Det är ingen hemlighet att vi socialdemokrater av många skäl är kritiska till vårdnadsbidraget.
Men i ett perspektiv tycker jag att det är oroande. Det handlar om barns rätt till en god utveckling, språklig utveckling och lärande. Av forskningen vet vi, och många har sagt det, att barn som finns i förskolan blir bättre förberedda för skolan och får en bättre språkutveckling och en större social kompetens än barn som inte har haft denna typ av omsorg.
I dag vet vi att vårdnadsbidraget i hög grad utnyttjas av familjer i utsatta områden. Sökande med utländsk bakgrund är överrepresenterade. Det betyder också att barn från dessa familjer, som kanske har de största behoven av språkutveckling, integration och socialt samspel, inte kommer in i förskolan eller kommer in senare i förskolan.
Det skapar risker för att de också ska få problem senare i sin skolgång. Min fråga till Nyamko Sabuni är: Tycker du att det är bra för barnen att det blir så? Är detta en bra utveckling? Även om det är få som utnyttjar vårdnadsbidraget är det rätt många från den här gruppen.
Håkan Bergman (S):
Vi har förstått att regeringen är både irriterad och oroad över förslaget i utbildningsutskottet. Nyamko Sabuni skickade sin statssekreterare till utbildningsutskottet. Hon ägnade merparten åt sin tid åt att läxa upp utskottsledamöterna, och hon tyckte att vi var klåfingriga som ville diskutera och föra fram våra synpunkter.
Jag tycker, och det framfördes också i utskottet, att det är anmärkningsvärt att en statssekreterare kommer och läxar upp riksdagsledamöter som sitter i ett utskott och som har en annan uppfattning. Nu är denna regering en minoritetsregering, och då skapas andra majoriteter.
Om regeringen är bekymrad över detta har man alltid möjlighet att söka samförstånd och diskussion med oppositionen och försöka hitta en bra lösning. Men vi fick aldrig till stånd några mer seriösa diskussioner annat än att statssekreteraren kom och läxade upp utskottet. Detta är en angelägen fråga.
Även om vårdnadsbidraget är en kompromiss - och jag förstår att Nyamko Sabuni tycker att det är få som utnyttjar det - är det ett bekymmer i de områden där vi har många människor som kommer från andra länder och som också utnyttjar vårdnadsbidraget.
Det leder till att barn i utsatta områden inte i tid kommer in i förskolan på ett bra sätt och får en god språkutveckling. Jag har mött många människor i verksamheter - i förskolan, i den kommunala verksamheten men också distriktssjuksköterskor och andra som är djupt oroade över detta.
När jag frågar dem vad de tycker att vi ska göra och vad det viktigaste vi kan göra är svarar de: Ta bort vårdnadsbidraget! Det gynnar inte de här barnen.
Håkan Bergman (S):
Jag tycker att det är glädjande och roligt att Camilla Waltersson Grönvall och Moderaterna har uppmärksammat att Socialdemokraterna börjar föra en intensiv politisk diskussion om kvalitet och utveckling i den svenska förskolan. Det har vi gjort länge, och inför vår partikongress i april kommer en sådan diskussion att fortsätta.
Vi gör det därför att förskolan är så viktig; det sade jag i min inledning. Entydiga forskningsresultat visar att förskolan är väldigt viktig för barns lärande och senare skoltid. Då vill vi att så många barn som möjligt får tillgång till en kvalitativt bra förskola. Vi har lagt fram förslag som ska diskuteras av partikongressen.
De finns inte med i våra motioner nu och är egentligen inte en av den här betänkandedebatten. Det handlar om att vi vill erbjuda en allmän förskola för tvååringar. Vi tror att en stor del av dem som står utanför kanske just är de tvååringar som bäst skulle behöva förskolans samlade resurser. Det andra är att vi vill förena det med en kvalitetssatsning på olika sätt.
Det tredje är att vi vill öka förskolans tillgänglighet och göra det möjligt för människor oavsett var de befinner sig någonstans att ha sina barn i förskolan. De här förslagen ska diskuteras. Vi får se var vi landar. Vi kommer att diskutera mycket mer, till exempel en hel del av de saker som jag nämnde inledningsvis och som påverkar förskolan i dag, som stora barngrupper.
Jag kan dock känna oro inför utvecklingen av barngruppernas storlek och möjligheterna att bedriva ett bra pedagogiskt arbete. I min inledning försökte jag exemplifiera det på olika sätt. Tack för det stora intresset för den socialdemokratiska politiken! Vi utvecklar vår politik.