Maria Malmer Stenergard (M):
Under ett års tid arbetade den parlamentariska migrationskommittén intensivt, och i mitten av september i år överlämnades betänkandet. Det fick namnet En långsiktigt hållbar migrationspolitik . Titeln är mycket ambitiös med tanke på att många delar som utgör viktiga förutsättningar för just en långsiktigt hållbar migrationspolitik faktiskt saknas helt.
Det handlar exempelvis om att ett nej ska vara ett nej, det vill säga att de som har fått nej på sin asylansökan ska återvända till sina hemländer. Det handlar om att nyanlända successivt ska arbeta sig in i den svenska välfärden, betala skatt och i takt med det också få tillgång till välfärden. Det handlar också om ett volymmål för mottagande av asylsökande. När förhandlingarna bröt samman resulterade det i ett minimalistiskt betänkande med bara 26 förslag.
Enligt konsekvensanalysen i detta betänkande leder förslagen till att Sverige får samma nivå på invandringen som i dag. Det innebär att vi ligger på plats sex i EU. Vi tar emot nästan dubbelt så många i förhållande till vår andel av befolkningen i EU. Det är knappast långsiktigt. Till detta ska man naturligtvis lägga att vi har haft en mycket stor invandring under många år samtidigt som vi har misslyckats fullständigt med integrationen.
Många far nu illa i utanförskap. Barn får inte tillräckliga kunskaper i skolan, unga känner hopplöshet och kriminaliteten breder ut sig och sätter skräck i segregerade bostadsområden. Herr talman! Som enda parti ställde sig Socialdemokraterna bakom hela detta betänkande och därmed förslagen som innebär samma höga nivå på invandringen som i dag.
Men redan några veckor senare svängde Socialdemokraterna och öppnade upp för nya förslag som otvivelaktigt skulle leda till ökad invandring till Sverige. Då kom nämligen besked om att regeringen förvisso ska sända ut hela betänkandet på remiss. Men samtidigt jobbar man med ett antal lagförslag som går stick i stäv med en del av förslagen i betänkandet. Det är bakgrunden till denna interpellation. Det finns ingenting skriftligt att tillgå i fråga om förslagen som regeringen jobbar med.
Men utifrån presskonferensen har jag kunnat utläsa följande: För det första vill man se lättnader i gymnasielagen, så att det blir lättare för dem som omfattas av den att få permanenta uppehållstillstånd i Sverige. För det andra vill man ha nya grunder för uppehållstillstånd av humanitära skäl som står i direkt motsats till Migrationskommitténs förslag och som går stick i stäv med den linje som Socialdemokraterna också drev då.
För det tredje vill man genomföra lättnader vad gäller anhöriginvandring för kvotflyktingar. Dessa nya lättnader verkar man, enligt vad som framkom i Ekots lördagsintervju med Morgan Johansson nyligen, vara överens om att man ska lägga fram förslag om. Det verkar finnas någon form av oktoberöverenskommelse mellan Socialdemokraterna och Miljöpartiet, och i den ingår också att ytterligare lättnader kan bli aktuella efter remissomgången.
Justitieminister Morgan Johansson har gång på gång sagt att han vill ha en långsiktig och hållbar politik. Därför tillsatte regeringen en parlamentarisk utredning. Hur kommer det sig då att man i princip i samma stund som betänkandet kom underkände resultatet och förhandlade fram ett eget förslag med Miljöpartiet?
Och hur kommer det sig att regeringen är överens om en ökad invandring, trots att statsminister Stefan Löfven har sagt till svenska folket att antalet asylsökande måste minska drastiskt?