Gunnar Lund (S):
Mia Franzén har frågat mig om jag avser att se över de generella bemötandefrågorna i offentlig service i syfte att skapa förutsättningar för att fler ska kunna hävda sina rättigheter vid kontakter med myndigheter. Mia Franzén ger en bild av förvaltningen som jag inte riktigt känner igen: En förvaltning som inte förändras och med stora brister i servicen till medborgarna.
Enligt min uppfattning genomgår den offentliga förvaltningen nu sin mest radikala förändring under modern tid sett ur ett medborgar- och företagsperspektiv. Alltfler medborgare och företag väljer att använda Internet i kontakterna med förvaltningen. Samverkan över myndighetsgränserna ökar. Nya former av dialog mellan myndigheter och medborgare växer fram. Det är viktigt att denna utveckling fortsätter.
Jag anser att den mångfald av åtgärder som regeringen vidtar för att öka medborgarnas inflytande rimmar väl med de önskemål som Mia Franzén framför. Offentlighet är en av grundprinciperna i det svenska samhället. I regeringens förvaltningspolitiska handlingsprogram slås fast att de statliga myndigheternas arbete och kontakter med medborgare, företag och medier ska kännetecknas av stor tillgänglighet och ett så enkelt och begripligt språk som möjligt.
Medborgarna ska ges tillfälle till dialog och möjlighet att lämna synpunkter på de verksamheter de berörs av. I det enskilda ärendet ska man så långt möjligt behöva ha kontakt med bara en myndighet. Jag vill samtidigt betona att såväl medborgarnas krav som förutsättningarna för att utveckla och tillmötesgå krav på öppenhet ändras över tiden. Förvaltningen måste därför dra nytta av de möjligheter som finns att till exempel använda ny teknik.
Jag vill peka på den dramatiska utveckling som har skett när det gäller myndighetsinformation genom informationstekniken och Internet. Genom regeringens satsningar på 24-timmarsmyndigheter har tillgängligheten till den offentliga informationen ökat kraftigt. Detta innebär en större öppenhet och insyn i myndigheternas verksamhet. Den enskilde har i dag helt andra möjligheter än tidigare att ta del av och värdera den offentliga informationen. Det innebär inte att vi ska slå oss till ro.
Jag anser att en ökad uppmärksamhet behöver riktas mot användar- och tillgänglighetsperspektivet vid utbyggnaden av elektroniska tjänster så att inga grupper utestängs. Alla medborgare, oavsett kön, ålder, eventuella funktionshinder, etnisk och kulturell bakgrund samt bostadsort, ska ha likvärdig tillgång till den offentliga sektorns elektroniska tjänster.
För att främja en bättre myndighetsservice och ett ökat medborgarinflytande har regeringen genomfört en försöksverksamhet med servicedialoger och serviceåtaganden i vilken ett flertal myndigheter och försäkringskassor har deltagit. Försöket har haft positiva effekter på såväl myndigheternas service som medborgarnas och företagens insyn, delaktighet och förtroende. Goda kunskaper bland chefer och anställda i förvaltningen om de lagar och förordningar som reglerar offentlighet och sekretess är grunden för en öppen förvaltning.
Regeringen genomförde under 2000-2002 en offentlighetskampanj, Öppna Sverige, för att öka kunskapen och medvetenheten i samhället och bland de anställda i förvaltningen om offentlighetsprincipen och dess roll för öppenhet och demokrati. Därefter har regeringen gett Statens kvalitets- och kompetensråd, KKR, i uppdrag att i samverkan med kommun- och landstingssektor sprida kampanjens material i öppenhetsfrågor.
Öppenhets- och insynsfrågor ingår numera i de utbildningar för anställda i förvaltningen som KKR arrangerar. Jag vill i sammanhanget också ta tillfället i akt att lyfta fram regeringens arbete för en större öppenhet inom EU. I samband med utvidgningen av EU den 1 maj i år trädde också EU:s nya personalpolitiska regelverk i kraft.
Det nya regelverket innebär en svensk seger, eftersom yttrandefrihet för EU:s tjänstemän på svenskt initiativ skrivits in som en rättighet. Det är en välkommen utveckling att det nu råder en presumtion för yttrandefrihet, i stället för som tidigare en presumtion för tystnadsplikt. Förhoppningen är att detta ska leda till att tjänstemännen i större utsträckning deltar i samhällsdebatten.
Det införs också tydliga regler om tjänstemännens möjlighet att rapportera allvarliga oegentligheter, utan att själva riskera disciplinära påföljder. Någon möjlighet att rapportera sådana oegentligheter utanför institutionerna ges dock inte.