KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Nu tycker jag nog att justitieministern gjorde det lite lätt för sig. Först och främst bör man som statsråd och chef för ett departement kunna precisera tidpunkten för detta. Vi befinner oss just nu i början av 2004, och det finns goda möjligheter att tala om när de här direktiven kommer att läggas fram.
Jag ska vidare med glädje komma till den hearing som planeras av Justitiedepartementet, som ska bli mycket intressant, men jag vill ändå få förklarat om det är de frågor vilkas allvar vi är överens om som kommer att tas upp. Jag tycker att man kan förvänta sig detta. Om det inte är så att justitieministern delar bedömningen att de här frågorna är av stor vikt är det anmärkningsvärt.
Jag tycker att en väldigt viktig punkt där justitieministern också bör förklara sig är frågan om förutsägbarhet i lagstiftningen. I dag är det faktiskt så att mäklare i efterhand kan fällas för handlingar som de inte har kunnat förutse skulle strida mot det som i lagen kallas god mäklarsed. Det gäller förbudet mot förmedlingsuppdrag till närstående.
Också det är sådana här tydliga och konkreta frågor där statsrådet bör ha en uppfattning och inför riksdagen bör kunna precisera vad han avser att göra, om han kommer att inkludera dem i direktiven eller inte. Jag tycker inte att det är att gå för långt. Man är inte tvungen att säga: Oj, vi måste vänta ett slag, för vi måste lyssna på vad andra har att säga. Politik är ju, som vi mycket väl är medvetna om, en fråga om att vilja. Jag tycker att också justitieministern bör visa lite vilja här i kammaren.
Tobias Billström (M):
Det är rätt fascinerande att den här debatten om näringsministerns uttalande äger rum två veckor efter det att åklagarmyndigheten valt att inleda en förundersökning av Vin & Sprit just på grund av företagets inblandning i Systembolagets skandaler. Om något så bevisar väl detta med all önskad tydlighet att Vin & Sprit inte är bättre eller mer ansvarstagande än något annat bolag på marknaden. Det betyder nödvändigtvis inte att det heller är sämre.
Näringsministerns svar här i dag pekar också i den riktningen, och det föranleder ytterligare en fundering från min sida. Innebär detta att det finns ett alkoholpolitiskt uppdrag för Vin & Sprit, näringsministern? Jag ställer det här som en direkt fråga i dag. Näringsministern skrev i sin artikel i Dagens Nyheter den 16 december om Vin & Sprit att "dessutom tar bolaget ansvar för sin marknadsföring och sin försäljning på ett sätt som ingen privat aktör hade gjort".
Det här är ett uttalande som förpliktigar. Det är specifikt till sin natur. Men om nu näringsministern upptäckt att orden "på ett sätt som ingen privat" är lite väl stora i sammanhanget har jag ingenting att invända. Jag skulle vilja ha svar på en mer specifik fråga.
Näringsministern skriver i sitt svar till mig att kampanjerna för Absolut vodka bygger på en grafisk lek med städer och att det ska jämföras med "en del konkurrenters kampanjer som byggs upp kring exponering av attraktiva ungdomar och hälsa". Herr talman! Låt oss titta på en annons som jag visar upp och som förekom i den enormt populära amerikanska TV-serien Sex and the city, som har visats i mer än 30 länder, däribland Sverige.
Hur rimmar den här produktplaceringen med näringsministerns svar i kammaren i dag om att det bara är de andra, de hemska bolagen, de som sysslar med oschysta marknadsföringsmetoder som använder unga attraktiva män i sina bästa år för att kränga alkohol? Det här är inte resultatet av någon brist i Vin & Sprits efterlevnad av regler, som näringsministern talade om tidigare.
Vin & Sprit har naturligtvis inte bett om ursäkt, tagit avstånd eller på något annat vis försökt undvika att Absolut förekommit i det här sammanhanget. Hur rimmar detta med uppfattningen att Vin & Sprits hållning skulle vara bättre än alla andra aktörers på marknaden? Vad har näringsministern att säga om det?
Tobias Billström (M):
Näringsministern är alltså trots allt ändå av den meningen att det existerar ett alkoholpolitiskt uppdrag för Vin & Sprit, även om det inte är av förstahandskaraktär och att detta till sin natur innebär en restriktivitet i bolagets inställning till marknadsföring och försäljning.
Jag är fuller väl medveten om att denna produktplaceringen - för det är vad det handlar om - inte var följden av ett medvetet köp från Vin & Sprit, men man får i alla fall fundera över hur produktplaceringen går till. Jag undrar om näringsministern skulle kunna meddela kammaren sina synpunkter på följande uttalande som man hittar i Veckans Affärer, nr 41 från oktober i förra året.
I en artikel med rubriken "Absolut statligt understödd spritfest" intervjuas departementssekreteraren Kristina Ekengren som är analytiker och arbetar med Vin & Sprit jämte näringsministern. Hon levererar några mycket intressanta synpunkter i denna artikel som jag ska citera. Hon får bland annat frågan: "Finns det något som helst alkoholpolitiskt uppdrag kvar för Vin & Sprit?" "Nej, det gör det inte", svarar hon. "Vad är uppdraget i stället? Vinstmaximering.
Vin & Sprit är ett bolag under full konkurrens och ska agera därefter." Så mycket var det med restriktiviteten och begränsningen. Detta kontrasterar ju skarpt mot det som näringsministern nyss sade om Vin & Sprits betydelse för att ge alkoholpolitiken i Sverige en annan inriktning. Nu hör vi från hans egna medarbetare på departementet att detta inte stämmer. Herr talman! Moderaternas uppfattning i fråga om Vin & Sprit är helt klar.
Vi vill sälja bolaget, och vi tror att etiska regler har sin givna plats även om bolaget inte skulle vara i statlig ägo. De allra flesta bolag som finns på marknaden arbetar nämligen på det viset. Alkohol är inte som vilken annan vara som helst. Det innebär bland annat att företag som tillverkar och säljer alkohol bör ta ett extra stort ansvar när det handlar om på vilket sätt som företagets produkter marknadsförs och säljs. Den naturliga frågan till näringsministern blir därför vilken väg som han och regeringen är beredda att gå.
Att ni vill behålla Vin & Sprit som en vinstmaximerande guldkossa för statskassan, det vet vi, så det behöver vi inte diskutera här i dag. Men är näringsministern beredd att göra något åt marknadskoden för alkoholförsäljning? Det är ju den som står i centrum för debatten här i dag. Vore det inte en idé att ta upp en diskussion med den övriga branschen och kanske till och med föra en diskussion med den branschförening som Vin & Sprit tillhör, Sprit- och vinleverantörernas förening, om att gå i fronten för en gemensam marknadskod?
Vore det inte en utmärkt idé att bjuda in branschföreningen till en diskussion om hur branschen kan vara självreglerande i stället för att ständigt försöka att lagstifta till ytterlighet? Det här är en mycket aktuell fråga nu när regeringen står i begrepp att formulera en ny alkoholpolitik.
Tobias Billström (M):
Först och främst, näringsministern: På vilket sätt skulle det bli sämre ifall bolaget inte var statligt ägt? Det är ju den naturliga motfrågan. Vi har i dag sett den här typen av produktplacering som väldigt tydligt visar vad som kan hända även med ett bolag som enligt sin egen uppfattning håller sig med en väldigt väl fungerande marknadskod. Det kan naturligtvis diskuteras om så är fallet. Jag hade självfallet hoppats på att näringsministern i dag skulle haft ett mer tydligt anslag i debatten.
Men det verkar väldigt osäkert vad regeringen egentligen tror sig vinna på att avstå från en fördjupad dialog med branschen likaväl som att behålla Vin & Sprit i statlig ägo. Vi har i dag kunnat konstatera att bolagets marknadskod lämnar en hel del övrigt att önska. Det finns till och med skäl, tycker jag, att ifrågasätta om bolaget över huvud taget tillämpar en samlad regelkod av det slag som andra liknande bolag på marknaden gör.
Näringsministern har inte heller uttalat om han anser att det vore en bra idé att låta branschen totalt hantera dessa frågor. Det tycker jag är tråkigt. Från moderat sida hade vi önskat en linje som baserade sig mer på samförstånd och eftertanke kring de här väldigt viktiga frågorna. Det tycker jag är en viktig slutsats, herr talman, av dagens debatt.
Tobias Billström (M):
Jag ber att få tacka statsrådet för svaret men får samtidigt påpeka att innehållet i det tyvärr lämnar rätt mycket i övrigt att önska. När jag ställde den här interpellationen den 26 maj i år var det för att få reda på om socialministern hade verkat för direktiv till Läkemedelsverket med anledning av att EU:s generaladvokat stod i begrepp att göra ett viktigt uttalande om det svenska apoteksmonopolets vara eller inte vara.
När vi nu möts här i kammaren fyra veckor senare svarar socialministern att regeringen bevakar frågorna på lämpligt sätt. Med all respekt för ministern måste jag säga att detta hade jag kunnat räkna ut med min vänstra lilltå - ja, mer än så. Jag hade faktiskt blivit djupt oroad om regeringen inte hade bevakat frågorna på ett adekvat sätt. Jag vill därför inleda med samma förfrågan på nytt så att vi på en gång klargör vad den här debatten handlar om.
Har Läkemedelsverket fått några som helst direktiv för att skapa förutsättningar för ett eventuellt avskaffande av det svenska apoteksmonopolet eller ej? Fru talman! Det finns i denna kammare olika uppfattningar om hur apoteksverksamheten i vårt land ska vara organiserad. Mitt parti önskar avveckla monopolet och ersätta det med andra lösningar, som framför allt bygger på fri etableringsrätt i kombination med generella kompetensregler.
Vi måste acceptera och uppmuntra tanken på en separation gällande det receptfria sortimentet och det icke receptfria. Men vad jag söker svar på i den här debatten är vad regeringen har för långsiktig strategi eftersom monopolet nu är föremål för en rättsprocess.
Jag hade önskat en tydlig offentlig debatt kring de här frågorna, en debatt som förhoppningsvis hade kunnat ge myndigheter, intressenter och kunder - ja, inte minst mina och ministerns egna väljare - tydliga besked om vilka regler som ska gälla i en framtid där Apoteket AB inte längre innehar ett absolut monopol på försäljning av såväl receptbelagda som receptfria läkemedel.
Det är anmärkningsvärt, tycker jag, att socialministern inte förmår att ge klara besked till Sveriges riksdag om vad som är regeringens politik.
Tobias Billström (M):
Det är tydligen inte lätt att hantera verkligheten när man är socialminister. Den verklighet som socialministern försöker skyla över både i den här debatten och där ute i den allmänna debatten är att i det fall att EG-domstolens utslag blir att Sverige inte kan upprätthålla ett fortsatt monopol kommer vårt land att stå utan regelverk för att garantera en sund försäljning av läkemedel i vårt land. Är detta en eftersträvansvärd ordning? Jag bara frågar.
Detta ska dessutom ses mot bakgrund av att det finns ett brett urval av aktörer som trätt fram inom dagligvaruhandeln i Sverige och sagt sig vara beredda att sälja receptfria läkemedel. Många av dessa har redan verksamhet i andra länder, en hel del av dem för övrigt i Europa, socialministern, där man sköter försäljningen av receptfria läkemedel. De har alltså den kompetensen. De har den kunskap som är nödvändig för att hantera detta på ett bra sätt.
Vi har i dag, vilket jag hoppas att socialministern inte är okunnig om, faktiskt fler ombud än statliga apotek. Det bevisar enbart riktigheten i vad jag och Carl-Axel Johansson säger. Men om socialministern och hans kommande efterträdare i regeringen vidhåller sin kallsinniga hållning kommer de här företagens kompetens på detta område inte att kunna utnyttjas.
Jag kan inte tolka ministerns svar på annat sätt än att man varken tänker genomföra remissomgångar eller utforma bestämmelserna i samarbete med marknadens aktörer utan i stället i direkt konflikt med dem. Det är definitivt inte en ordning som kan kallas för önskvärd. Och detta är bara en del av problemet. Om marknaden förblir oreglerad kommer Apoteket AB att få stora konkurrensfördelar i kraft av sin storlek på marknaden, sina marknadsandelar.
Man kommer att dominera marknaden och snedvrida konkurrensen. Det kan inte heller ligga i någons intresse. Slutsatsen kan inte bli annan. Jag vill rikta en mycket stark uppmaning till socialministern att omedelbart börja arbetet för att ta fram direktiv, att utforma en lagstiftning för hur hanteringen av försäljningen av läkemedel som är receptfria ska gå till och dessutom sjösätta en bred dialog med marknadens aktörer och göra det nu.
Tobias Billström (M):
Sanningen är den att regeringen uppenbart inte har någon framförhållning i den här frågan utan enbart ägnar sig åt obstruktion. Det är vad socialministern representerar här framme i kammaren. Han har inte kunnat leverera några trovärdiga argument för varför apoteksmonopolets framtid inte kan diskuteras utan att regeringen ständigt måste fastna i diskussioner som mer präglas av ideologi än av professionalism. Här nämndes kvalitetsindex. Det är väl inte så konstigt att Apoteket hamnar i topp på kvalitetsindex när det inte finns något annat att jämföra med. Som man frågar får man naturligtvis svar.
Hade det funnits andra aktörer hade man kunnat mäta gentemot dem. Men det kan man inte i dag. Vi som följer apoteksmonopolets öden och äventyr har under den här debatten inte blivit ett dugg klokare på regeringens långsiktiga politik. Jag vill jämställa Lars Engqvists syn på apoteksmonopolet med den som socialdemokraterna har på alkoholmonopolet eller på spelmonopolet. Det var bra att socialministern lyfte upp dem i diskussionen, eller i varje fall det ena av dem. Det är också exempel där man kan dra precis samma slutsatser.
Avstår man från att agera blir man obönhörligen omkullsprungen av utvecklingen. Är socialministern beredd att ta den risken? Det verkar så i den här debatten. Men jag och mitt parti är det i varje fall inte. Vi kommer att fortsätta att pressa socialministern här, eller i varje fall hans efterträdare i höst, med frågor om vad man egentligen ska göra för att få tydliga och klara från Läkemedelsverket så att man kan agera på ett bra sätt i den här situationen.
Tobias Billström (M):
Vi måste skydda barn från att användas som redskap i asylprocessen. Bästa sättet att hindra att barn rövas bort och misshandlas av vuxna som hävdar ett föräldraskap är att vara glasklara med att sådant inte lönar sig i vårt land. Barns och föräldrars släktskap bör säkerställas i alla asylfall, inte bara när det gäller anhöriginvandring som regeringen har aviserat. Från moderat sida är vi öppna för att DNA-test bör genomföras för alla asylsökande med barn, inte bara vid återförening.
Det är sant och riktigt att dokumentation kan ge vägledning, men dokumentation är aldrig ett exakt instrument. Dokument kan förfalskas. Dokument kan säljas. Dokument kan överlåtas. Vi kan aldrig vara hundraprocentigt säkra, men DNA-testen lämnar ett väsentligt större bidrag. Redan i dag är det brottsligt att förvanska familjeuppgifter, men det gäller också att se till att de som begår brottet blir upptäckta och gripna.
Frågan är om det verkligen finns garantier för att så kan ske med dagens system. Vi pratar om de asylsökande och inte bara om dem som återförenas. Vi har från moderat sida sagt att barn har rätt till en egen asylprocess och till egna uppehållstillstånd. Självfallet ska deras behov av asyl tillgodoses. Det är inte deras rättigheter som vi ifrågasätter. De får inte påverkas negativt av vuxnas kriminella beteende. Men uppenbarligen har vi här en politisk skiljelinje mellan regeringen och oss moderater.
Jag ser fram emot den diskussion vi kommer att ha i frågan framöver. Den är viktig. Jag vill också passa på att följa upp det som ministern tyvärr inte berörde så mycket i min fråga, nämligen relationen mellan socialtjänsten och migrationsmyndigheterna. Vem är det egentligen som har ansvaret, och hur ska man ta det fullt ut? Däremot vill jag gärna följa upp vad ministern sade i sitt svar om faderskaps- och moderskapspresumtionen.
Det är mycket bra att regeringen enligt statsrådet tydligen funderar på att ändra den nuvarande lagstiftningen, som ju inte alls är tillräcklig för att hantera de situationer som uppkommer. I Malmöfallet var det, som bekant, presumtionsfrågan som var avgörande. Vi moderater vill inte att det ska bli fler sådana fall om det är möjligt att undvika det. Det är anledningen till att vi vill att det biologiska släktskapet ska fastställas redan i asylprocessens början.
Om vuxna inte kan ta med sig barn på falska föresatser kommer naturligtvis behovet av att hävda ett föräldraskap som inte har fastställts aldrig att uppkomma. Det säger sig självt - logiskt. Då blir följdfrågan till statsrådet hur regeringen kommer att hantera den här frågan. Blir det en departementspromemoria? Blir det en departementsskrivelse? Kommer regeringen att lansera en specifik utredning av den här frågan, som statsrådet avslutade sitt svar till mig med?
Och viktigast av allt: Vilken tidsram vill statsrådet i dag ange för den här processen?
Tobias Billström (M):
Det här har varit en intressant diskussion. Först och främst ser vi nu att det finns en klar skiljelinje mellan regeringen å ena sidan och Moderaterna å andra sidan när det gäller synen på att ge myndigheterna i Sverige bra verktyg för att hantera asylfrågorna. Vi tror på DNA-testen. Vi tror att det bör vara första försvarslinjen. Vi tror att det är absolut nödvändigt att garantera att barnen inte hamnar i klorna på människor som falskeligen utger sig för att vara deras föräldrar.
Det är en viktig utgångspunkt för den fortsatta debatten. Vi vill ju stärka barnens ställning så långt som det över huvud taget är möjligt, medan ministern redovisar en ambitionsnivå som ligger på en betydligt lägre nivå. Det handlar för henne bara om återföreningen, inte om asylprocessen i sig.
Det kommer också till uttryck i det som ministern avslutade med, det vill säga att vi redan genom den lagförändring som träder i kraft i vår kommer att få en förändring därför att man i fall där man tror sig ha upptäckt brottslighet kommer att kunna använda DNA-test. Ja, men detta innebär ju inte ett obligatorium för att alltid testa. Det är det som är problemet. Det uppstår luckor.
Då ligger det hela tiden på den enskilde tjänstemannen att tvingas göra dessa bedömningar, i stället för att kunna luta sig mot ett system som med 99,99 % säkerhet talar om huruvida den uppgivna biologiska relationen stämmer eller inte. Avslutningsvis: Jo, det är jättebra med meddelandeblad.
Men man får också ha klart för sig att det är ett stort problem, där vi hoppas att regeringen återkommer med ett förtydligande, att vanliga människor inte alltid lever sitt liv med utgångspunkt från hur regeringen delar upp politikområdena. De fall som vi har kunnat se, inte bara under de senaste veckorna utan även i det förgångna, är att saker och ting faller mellan två stolar, mellan migrationsmyndigheter och socialtjänst. Det gör det nödvändigt med en översyn på den här punkten.
Jag är lite förvånad över att ministern tror att allt detta kommer att kunna avhjälpas enbart med ett meddelandeblad. Jag hade nog förväntat mig att man skulle prata om en utredning av förhållandena.
Tobias Billström (M):
Statsrådet slutade precis där jag lade den tyngsta kritiken, det vill säga att det inte räcker med någon tillfällig förstärkning i form av några miljoner som pytsas ut utan att det handlar om att lösa de långsiktiga åtagandena. Och där har jag fortfarande inte fått något svar. Jag har också svårt att se att någon kommun i det här landet har ett specifikt ansvar för den tillfälliga asyllagstiftningens konsekvenser, oavsett om det är den kommun där statsministern startade sin karriär, Katrineholm, och som är en av dem som säger nej eller om det är Danderyds kommun.
Då har jag också berört de flesta punkter i mina tidigare inlägg, och det torde vara ganska uppenbart att jag och Ewa Thalén Finné respektive Jens Orback och Leif Jakobsson inte kommer överens i den här frågan. Och valet i september får väl visa om väljarna vill ha mer av den misslyckade flyktingpolitik som ni bjuder på, eller om de vill ha någonting som är mer fungerande. Jag vill dock säga att vi i debatten den 9 november väldigt tydligt sade att det gick att förutse vad som nu skulle hända. Ni valde ändå att trycka på voteringsknappen på det sätt som ni gjorde. Vi gjorde någonting annat.
Därmed tar vi också vårt ansvar. Jag ska återvända till brevet från kommunstyrelsen i Malmö och fråga statsrådet om han är beredd att pröva något av Malmös förslag. Det har jag inte fått svar på. En sådan tanke är att införa utökad dagersättning till de asylsökande som väljer bostadsort med tillgång till bostäder och möjligheter till arbete. Vad tycker statsrådet om det? Ett annat förslag är att förlänga Migrationsverkets ekonomiska ansvar efter en kommunplacering till det första folkbokföringsdatumet.
Det skulle vara ganska bra av flera olika anledningar. Är det statsrådets uppfattning att detta är en modell som kan prövas? Malmö föreslår också att Integrationsverket ska få möjlighet att teckna avtal med två eller flera kommuner så att en kommun kan tillhandahålla bostäder och en annan kommun bra introduktionsprogram. Det är vi från moderat sida beredda att överväga. Men vad säger regeringen? Och slutligen den mest avgörande frågan: Malmö vill att regeringen fullt ut, och inte bara tillfälligt, tar ekonomiskt ansvar och täcker kommunens samtliga kostnader för flyktingar.
Det måste också inkludera den grupp invandrare, främst familjeåterföreningar, som nu kommer att segla upp och för vilka kommunerna i dag inte får någon ersättning alls. Vad tycker Jens Orback om detta krav? Det tycker jag att landets kommuner har rätt att få reda på och riksdagen har en skyldighet att fråga om.