KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roza Güclü Hedin (S):
Det var väldigt många frågor. Jag ska försöka svara. Utemiljön satsades det drygt 500 miljoner på, om jag inte minns helt fel. Ulrika Carlsson undrar hur det kan bidra till ett bättre lärande. Det finns forskning om utformningen av utemiljöer. Det handlar om hur man försäkrar sig om att barnen kan upptäcka sin kreativitet och nyfikenhet utifrån hur utemiljön är utformad.
Om den är stor eller liten påverkar deras psykosociala miljö. Den får inte vara för stor, för då blir det svårare att se och bemöta varje barn och så vidare. Inom det här området kan man göra en hel del som är av vikt för att kunna bedriva en bra undervisning och ge möjlighet för barn att upptäcka olika saker. Jag tycker inte på något vis att det är fel med friförskolor.
Vi har väldigt många goda exempel i min hemkommun. De bedriver en väldigt god verksamhet. Mitt problem är att jag inte tycker att man ska ta ut vinst genom våra gemensamma resurser. Vinsten ska återinvesteras för att kunna ge en bättre verksamhet och öka kvaliteten. Du nämnde Förskolelyftet, Ulrika Carlsson. Det fanns absolut delar i förskolepolitiken som var bra även under alliansregeringens tid.
Du är en väldigt sympatisk centerpartist på alla sätt och vis, men i er nuvarande budget finns det jättemycket nedskärningar. Ni vill ta bort i princip varenda satsning som skulle kunna ge en förskola med bättre kvalitet. Till exempel vill ni inte satsa 830 miljoner på minskade barngrupper, som vi gör.
Ni drar ned på upprustningen av skollokaler, ni vill inte att vi ska stimulera till nattis och så vidare.
Roza Güclü Hedin (S):
Det är bra att jag får höra lite grann om centerpolitiken. Det jag läser mig till är att ni kommer att dra ned 12 miljarder på kommunsidan. Det motsvarar kostnaden för ungefär 25 000 förskollärare. Det vore en olycklig riktning om det skulle vara så att vi inte ska ha råd och möjlighet att satsa mer på förskolan.
Debatten har tyvärr kommit att handla för mycket om den vinstutredning som finns och för lite om hur vi vill jobba framåt. Det är väldigt viktigt att vi säger till de förskollärare och barnskötare som lyssnar att vi kommer att fortsätta att utveckla svensk förskola. Om vi får möjlighet kommer vi att fortsätta att minska barngrupperna.
Vi kommer att fortsätta att satsa på kvalitativa insatser med stöd av Skolverket för att kunna utveckla varenda förskola till att bli bra och med en god kvalitet. Vi kommer att fortsätta att kompetensutveckla vår personal inom förskolan. Vi kommer att se till att de får de verktyg som behövs för att kunna bedriva sitt uppdrag på bästa möjliga sätt.
Vi kommer att stärka det pedagogiska ledarskapet i förskolan genom att förhoppningsvis få förskolerektorer att bli en del av det sammanhållna skolsystemet. Vi måste satsa på förskolan för att komma ifrån en känsla av oro som många inom personalen har. Det handlar om att komma ifrån samvetsstressen. Vi måste verkligen jobba gemensamt.
Jag hoppas att Ulrika Carlsson bidrar till att vi i framtiden gemensamt kan diskutera olika professioner och pedagogiska inriktningar även inom förskolan. Jag tror att det kan berika på många sätt. Men det viktiga är kvaliteten.
Roza Güclü Hedin (S):
Den sista frågan väljer jag att inte besvara, eftersom jag känner att den rör andra delar. Men man kan inte ha den både-och-politik som ni sverigedemokrater står här och pratar om. Det ska vara så att man ska erbjuda studiehandledning på modersmålet bara om man kan erbjuda det, om det finns möjligheter. I propositionen finns det olika förslag på hur man skulle kunna hantera denna fråga. Man skulle kunna använda sig av fjärrundervisning, till exempel.
Det är en del som vi också har verkat för här i kammaren. Men problemet, som jag liksom opponerar mig mot, handlar om synen på barn. Man säger att man måste vara pragmatisk och undrar hur man ska lösa detta. Det är klart att man kan ha respekt för att det finns svårigheter för skolorna och för huvudmännen att leva upp till de lagar som vi stiftar i Sveriges riksdag.
Men det måste väl ändå vara en skyldighet att följa skollagen, där alla barns rätt till stöd utifrån sina behov är en skyldighet. Vi kan absolut vara med och underlätta, men vi kan absolut inte från denna kammare bidra till att man kan hantera olika barn olika bara för att de har ett annat ursprung. Är du nyanländ har du fyra år på dig.
Du har möjlighet att få en studieplan som är anpassad för att du ska kunna garanteras stöd och förutsättningar för att kunna klara att ta dig in på ett nationellt program. Vi gör inte skillnad på barn i svensk skola. Alla barn har rätt till stöd, oavsett var de kommer ifrån, Stefan Jakobsson.
Roza Güclü Hedin (S):
Jag tror att man ska vara lite ödmjuk när man från Sverigedemokraternas sida står här och pratar om en ekonomisk krasch för våra kommuner när man faktiskt i budget föreslår neddragningar. Du skakar på huvudet, men jag kommer att påminna om att ni kommer att dra ned med drygt 13 miljarder för kommunerna om ni kommer till makten.
Därtill kommer våra kommuner, särskilt kommuner som behöver ta del av skatteutjämningssystemet för att kunna leverera bra välfärd, att förlora pengar för att ni tycker att man ska sänka skatter för dem som redan har. Nu blir det en helt retorisk fråga. Jag glömde faktiskt att säga en sak i mitt anförande. Det gäller förskolechefer och förskolerektorer.
I er motion står det så här: "En förskolechef har inte läroplaner och betygssättning att handskas med, för att nämna ett par exempel." Jag tycker att det säger ganska mycket om hur mycket man ska lyssna på Sverigedemokraterna när det kommer till utbildningspolitik. Det står att förskolechefer inte har läroplaner att förhålla sig till. Det är i vanlig ordning ett skott från höften. Jag skulle säga att er politik på detta område är helt ogenomtänkt.
Jag hoppas verkligen att väljarna den 9 september inser vad det skulle innebära för vårt land om ni kom till makten. Skolan skulle vara ännu mer segregerad. Barn från olika bakgrunder och miljöer skulle skiljas åt och stigmatiseras. Ett sådant samhälle vill inte jag att mina barn ska växa upp i, och jag kommer att göra allt i min makt för att det inte ska bli så.
Roza Güclü Hedin (S):
Tack, Maria Stockhaus, för frågorna! Det är just utifrån dessa rapporter, bland annat Skolinspektionens rapport som visade på brister i kvaliteten, som vi har gjort förstärkningar. Vi vill att förskoleklassen ska vara läroplansstyrd, och vi vill att man ska ha ett tydligt uppdrag. Vi gör därför särskilda insatser. Vi fortbildar våra lärare och förskollärare för att de ska kunna möta de krav som finns i de nya mål som satts upp.
Övergången tycker jag är viktig och intressant. Precis som Maria Stockhaus sa kan det vara utmanande med övergångar för både barnen och personalen. Vi som har besökt en förskola vet hur det kan vara. Man kan brottas med ointresse ibland, man kan mötas av en stängd dörr eller av lärare som har för mycket att göra och så vidare.
Jag anser dock att förskoleklassen till sin natur är en viktig brygga mellan förskola, skola och fritidshem. Därför måste vi verka för att övergången ska underlättas, och det tror jag att vi gör genom att lyfta fram förskoleklassens pedagogiska roll och dess vikt.
Roza Güclü Hedin (S):
Vi kan inte springa ifrån problemen genom att bara ta bort dem och göra någonting helt annat. Vi är ändå överens om att det är viktigt med ett obligatorium och att barnen ska börja i skolan när de är sex år. Men jag vill fortfarande hävda, precis som jag sa i mitt anförande, att förskoleklassen och dess pedagogik är anpassad till sexåringarnas lärande.
Av just denna anledning tycker jag att det är viktigt att vi stärker möjligheterna för förskoleklassen att utföra sitt uppdrag på bästa möjliga sätt. Genom att göra förskoleklassen obligatorisk ger vi den också en status i den övriga skolverksamheten och skolorganisationen. Det finns säkert röster som säger att förskoleklassen är onödig, att den inte är bra eller att den inte är tillräcklig.
Men det finns också väldigt mycket forskning och profession som säger att det är viktigt att förskoleklassen får fortsätta utvecklas och inte avvecklas.
Roza Güclü Hedin (S):
Det finns en samsyn från de borgerliga partierna när det gäller förskoleklassen. Min uppfattning är att de faktiskt underkänner förskoleklassen och dess pedagogik. Varför gör de det?
Jo, det gör de genom att faktiskt lägga fram förslag som i princip innebär att förskollärarna blir obehöriga att undervisa sexåringar, när det finns profession som säger att denna yrkesgrupp är expert och kunnig på att just lära ut till sexåringar.
Den forskning som jag hänvisar till är bland annat en forskare som heter Sven Persson vid Malmö högskola, som lyfter fram att förskolepedagogiken är mycket viktig. Den är mycket viktig för det fortsatta lärandet och möjligheten att nå de kunskapsmål som krävs. Men jag får ändå inte ihop detta och måste ställa en fråga.
Ni klagar på förskoleklassens bristande likvärdighet och på att den inte är tillräcklig. Men vi ska snart bereda den proposition som handlar om läsa-skriva-räkna-garantin i utbildningsutskottet. Den är ni helt emot. Hur går det ihop med synen på likvärdighet? Är ni överens i de borgerliga partierna? Vill ni verka för att aktivt stöd ska kunna sättas in i rätt tid?
Varför vill ni då inte gå vidare med läsa-skriva-räkna-garantin i förskoleklass?
Roza Güclü Hedin (S):
Jag tycker att det är mycket viktigt att vi har en bred politisk samsyn om detta och att det också ska vara obligatoriskt för barn i Sverige att börja i skolan redan vid sex års ålder. Att vi nu gör förskoleklassen obligatorisk innebär att 2 000 fler barn får möjlighet att gå i skolan. Det är klart att man också måste vara konstruktiv och självkritisk. Det räcker inte att göra förskoleklassen obligatorisk. Vi måste samtidigt stärka det pedagogiska uppdraget.
I syfte att göra det har regeringen genomfört flera reformer, och fler är på väg. Därför hoppas jag att vi ska nå en överenskommelse när det gäller läsa-skriva-räkna-garantin, just för att man som lärare ska kunna ha mandatet att säga till sin rektor att man behöver särskilt stöd för ett barn som har ett visst behov. Vi är överens om att alla barn ska få bättre förutsättningar att nå kunskapsmålen.
Men jag tror fortfarande att förskoleklassen är ett forum där man som förskollärare kan använda lusten och kreativiteten på ett helt annat sätt för att möta barnen, eftersom alla barn är olika. De är på olika nivåer. Det handlar om att kunna möta ett visst barn som kanske inte är riktigt redo att sitta i skolbänken än, medan ett annat barn är det. Det är mycket viktigt att kunna möta dessa två individer med förskoleklassens pedagogik.
Det är därför som det är viktigt att förskoleklassen också får fortsätta att utvecklas. Man måste i förskoleklassen få känna arbetsro och känna att man har möjlighet att genomföra det uppdrag som man har. Det är därför som det är viktigt att förskolan stärks genom att den görs obligatorisk.
Roza Güclü Hedin (S):
Jag vill rikta min fråga till statsrådet Ibrahim Baylan. Skolan ska ge alla barn och ungdomar förutsättningar och möjlighet att förverkliga sina drömmar oavsett var du bor eller vilka som är dina föräldrar. Vi vet att ökad boendesegregation och det fria skolvalet har bidragit till den ökade segregeringen. Skolan har tidigare varit en mötesplats där undersköterskans barn har varit klasskamrat med överläkarens. I dag är skolvalet för vissa, nämligen de resursstarka och de som kanske redan på BB har ställt sina barn i rätt skolkö.
I Sverige har vi tidigare haft höga kunskapsresultat och ett av världens mest jämlika skolsystem. Därför är det väldigt viktigt att lyfta fram den forskning som visar att om resultaten ska fortsätta att öka behöver skolsegregationen brytas. Därför är min fråga till statsrådet Baylan: Vad avser regeringen att göra för att bryta skolsegregationen?
Roza Güclü Hedin (S):
Jag har mött alltför många barn och unga som tidigt säger att deras framtid är utstakad, att de aldrig kommer att få ta del av det samhället har att erbjuda på lika villkor på grund av deras ursprung, var de bor eller vilken samhällsklass de tillhör. Tillgång till en bra skola och utbildning är en grundläggande rättighet för alla, från förskola till högre utbildning. Utbildning är inte enbart det viktigaste verktyget för jämlikhet, det är också av stor betydelse för hela samhällets utveckling.
Att rikta medel till utsatta områden, att diskutera skolsegregation och att verka för att ge rätt förutsättningar till alla elever är viktiga frågor. Här krävs det både investeringar och åtgärder. Min fråga till statsministern är därför: Vilka är de viktigaste investeringarna regeringen gör - och vill göra - på utbildningsområdet?
Roza Güclü Hedin (S):
Tack, ledamoten, för frågan! Jag vill fortsätta på Nils trallande: Och alla är här! Men SD har precis kommit hit. Välkomna, Sverigedemokraterna, in i förskoledebatten! Det stämmer helt enkelt inte som ni påstår att vi skär ned 700 miljoner på satsningen för att minska barngruppernas storlek.
Vi satsar 1,23 miljarder på det här området, och vi har gjort det under alla de år som vi har regerat tillsammans med Miljöpartiet med stöd av andra partier. Det stämmer inte, och jag måste säga att det är anmärkningsvärt att Sverigedemokraterna och Michael Rubbestad står här i kammaren och kommer med felaktiga uppgifter.
Jag vill inte använda ordet "skäms" men att ni inte funderar lite kring var ni har varit de här senaste åren när ni har skurit ned på det här området gång efter gång! Vi har satsat gång på gång, medan ni har valt att inte stödja det förslaget. Ni har inte någon gång under många år i denna kammare haft en satsning på att minska barngruppernas storlek.
Men i dag är Michael Rubbestad här, och han är välkommen.
Roza Güclü Hedin (S):
Tack, Michael Rubbestad! Jag upprepar det jag sa: Vi satsar 1,23 miljarder för att minska barngruppernas storlek, och det har haft effekt. Mer behöver dock göras, och där är Michael Rubbestad återigen välkommen att göra det man bör göra för att det ska bli bättre. Michael Rubbestad ställde en väldigt relevant fråga: Varför yrkar jag avslag på era motioner?
Det är för att vi inte delar utgångspunkter när det gäller hur man ska bedriva en bra politik. Vi delar inte värderingar, inte heller på det här området. Ni för en politik som går emot forskning. Ni går emot forskning och beprövad erfarenhet på flera områden inom förskolan och har extremt konservativa idéer som jag inte tycker hör hemma i ett Välfärdssverige eller i en svensk förskola.
Ni är emot att förskolan ska bidra till att bilda och vägleda våra barn i att bli demokratiska och fria individer som är medvetna om sina rättigheter och som lär sig värderingar om hur man accepterar och respekterar varandras olikheter. Detta är någonting som är väldigt skrämmande för Sverigedemokraterna, och därför finns det all anledning för mig att aldrig stödja någonting som ni föreslår på det här området.
Däremot vet jag vad mitt parti och vi gör: Vi satsar på att minska barngruppernas storlek. Vi satsar på förskollärarutbildningen. Vi satsar på barnskötarutbildningen. Vi gör insatser för arbetsmiljön och för att huvudmännen ska få de resurser som de behöver för att kunna göra adekvata och viktiga insatser för arbetsmiljön och för dem som arbetar i förskolan, för att kunna göra det som är bra för barnen i förskolan.
De satsningar som Michael Rubbestad nämnde gör vi redan, och vi kommer att fortsätta att utveckla svensk förskola - utan Sverigedemokraterna.
Roza Güclü Hedin (S):
Tack, Gudrun Brunegård, för ditt anförande! Anförandet väckte många tankar hos mig. Att stå i riksdagens kammare och säga att kommunerna inte orkar med sitt uppdrag gör att jag funderar på vilka signaler man skickar.
Gudrun Brunegård säger att vi ska lägga det ideologiska pratet åt sidan. Men jag undrar vad Kristdemokraterna vill göra med politiken som verktyg. Varför vill man verka inom politikens ramar? Det finns en mängd olika saker man kan göra, bör göra och fortsätta att göra inom området.
Förskolan förtjänar mer ansträngning, och barnen förtjänar mer ansträngning. De som arbetar inom förskolan förtjänar mer ansträngning för att allt ska bli bra. Här har regeringen återinfört riktmärkena för barngruppernas storlek. Det är någonting som Kristdemokraterna tog bort under alliansregeringen. Jag är nyfiken på hur Gudrun Brunegård funderar i den frågan.
Förskolan Vi har investerat över 1 miljard för att minska barngruppernas storlek. Det har inte varit en prioriterad fråga för Kristdemokraterna. Vi har satsat på förskollärarutbildningen, och vi har utökat utbildningsplatserna.
Vi har stärkt det pedagogiska ledarskapet, och vi har investerat för att man ska kunna stimulera till mer nattis och barnomsorg kvällstid så att det ska förenas med ett arbetsliv på sådana tider. Hur tänker Gudrun Brunegård att man ska använda politikens verktyg härifrån?
Roza Güclü Hedin (S):
Jag skulle säga att det är bättre att skriva på näsan än att dra bort 140 miljarder från välfärden. Vi satsar också 35 miljarder för att kunna göra förstärkningar, vilket Gudrun Brunegård faktiskt nämnde i sitt svar. Någonting som är väldigt viktigt, och som Gudrun Brunegård också nämnde, är frågan om vem som vet bäst.
Jag är allergisk mot den frågan - föräldrar är naturligtvis de som bäst vet hur deras barn mår och vad som är viktigt och bra för dem. Forskningen säger dock att förskolan är bäst för barn för att de ska kunna ta till sig och påbörja sin livsresa med det livslånga lärandet. Förskolan är i särklass bäst på att bereda barnen möjligheter för framtiden.
Här är Kristdemokraterna det parti som sticker ut ganska mycket, skulle jag vilja säga. Man är för vårdnadsbidrag - i min värld handlar detta om att åter låsa in kvinnor i hemmet. Vi vet också att de flesta av dem som har nyttjat vårdnadsbidraget tidigare är kvinnor som kommer från andra länder. Detta kommer inte att gynna deras möjligheter på arbetsmarknaden. Det går helt stick i stäv med den integrationspolitik som vi för. Förskolan Kristdemokraterna är för pedagogisk omsorg.
Sådan kan ibland vara bra - absolut. Det finns också en utredning på detta område. Men det finns även tecken på att den pedagogiska omsorg som bedrivs ute i landet som ett alternativ - det är oftast föräldrar om sköter detta - inte håller den kvalitet som vi alla eftersträvar. Det är inte utbildad personal som ansvarar för den pedagogiska omsorgen, och oftast är det väldigt många barn i dessa grupper.
Jag skulle uppskatta att få ett svar på detta, fru talman. Åt vilket håll går vi? Kommer Kristdemokraterna att verka för att förskolan ska komma in i familjepolitiken och bli en del av socialpolitiken i framtiden?
Roza Güclü Hedin (S):
Jag håller med om att det är jättebra att ha egna kvalitetssystem. Det finns också ett sådant uppdrag som Anna Ekström har gett till våra skolmyndigheter. Det kommer snart att återrapporteras hur det arbetet går. Det tycker jag är väldigt bra. Men jag kan inte låta bli att reagera på det höga tonläge som Moderaterna har.
När Moderaterna satt i regeringsställning byggde utbildningspolitiken på bilden att den svenska skolan var en katastrof. Då var PISA väldigt trovärdigt. Man använde PISA som en slägga mot skolan. Man slog också på skolan med snabba och väldigt illa genomförda reformer. Nu när vi har makten kan vi se att resultaten har vänt lite grann.
Är det så att det finns felaktigheter är det klart att man ska få bukt med dem. Men vi ser i alla fall en viss skiftning, en viss vändning i resultaten. Jag kan inte låta bli att undra om kritiken bara handlar om att bedriva en aggressiv oppositionspolitik för att misskreditera regeringen och undersökningen och visa att regeringen inte gör någonting rätt. Stämmer det, Kristina Axén Olin?
Roza Güclü Hedin (S):
Vi delar bilden att vi har en hel del stora utmaningar i svensk skola. Men jag måste ändå återkomma till tiden när ni satt vid regeringsmakten. År 2012 var PISA-resultatet det sämsta någonsin. Det var ett slag i ansiktet. Ni satt åtta år i regeringsställning, och ni satsade 60 procent av reformutrymmet på att sänka skatter. 2 procent gick till reformer inom skolan.
Det bidrog till sjunkande kunskapsresultat, minskad likvärdighet och större arbetsbörda för våra lärare. Ja, vi delar bilden att vi har utmaningar. Men jag tror inte att medicinen mot problemet är mer av den politik vi fick se under åtta år med er vid regeringsmakten.
Jag är genuint intresserad av att veta på vilket sätt vi ska ta oss an de här utmaningarna. Vi delar bilden, men jag tror att vi har lite olika sätt att se på hur:et. Jag är jättenyfiken på det, Kristina Axén Olin.
Roza Güclü Hedin (S):
Richard Jomshof väckte den björn som höll på att somna, tänkte jag säga. Men det gjorde jag inte. Det är väldigt mycket i Richard Jomshofs anförande som får en att både häpna och förvånas. Det ger också upphov till en massa frågetecken som jag känner att jag behöver räta ut i detta nu. Richard Jomshof säger att det inte är skolmarknaden och skolsystemet som är problemet.
Samtidigt säger Richard Jomshof att det finns problem och att de primärt förekommer i områden där det finns många barn och unga med utländskt påbrå. Vi vill motverka segregation, för vi vill att alla ska bli en del av samhället och bli de samhällsmedborgare som vi behöver.
Därför måste jag ställa frågan till Richard Jomshof: Hur ska vi komma åt segregationsproblemen, och hur ska vi garantera att de barn och unga som växer upp i segregerade områden får ta del av det valfrihetssystem som Richard Jomshof så fint värnar om?
Roza Güclü Hedin (S):
Tack, Richard Jomshof, för svaret! Ett av problemen står här - jag är själv flyktingbarn. Jag skulle vilja påstå att jag inte är ett problem, snarare tvärtom. Genom att jag har fått förutsättningar har jag kunnat bidra till det här samhället på samma villkor som alla andra. Men det är väldigt intressant att Richard Jomshof så tydligt säger att det är massinvandringen som är problemet. Samtidigt värnar man om friskolesystemet och om valfriheten för vissa, inte alla, barn.
Richard Jomshof står här i talarstolen och säger tydligt att alla barn inte är stöpta i samma form och att vi inte heller kan förvänta oss det. Men Richard Jomshof förväntar sig att alla människor ska vara stöpta i samma form.
Jag tycker faktiskt att det är väldigt befriande att det blir så tydligt att Sverigedemokraternas fokus är att värna friskolekoncernernas möjligheter att verka på en marknad där vissa elever sorteras bort och där elever som inte är lönsamma inte får ta del av valfriheten. Samtidigt säger Richard Jomshof att det är skillnad på barn och barn.
Lösningen på problemet är inte att förändra systemet, verka för fler integrationsinsatser, stärka varje individ, ge människor möjlighet att utvecklas och ta del av arbetsmarknaden och så vidare. Detta är åtgärder som inte finns i Sverigedemokraternas ordlista, och jag tycker att det är väldigt befriande att det blir så tydligt här att de står för den högerpolitik som vi alltid talar om att de står för.
Roza Güclü Hedin (S):
Jag tackar Fredrik Malm för frågorna. Jag vill börja med att säga att när det gäller jämställdhet delar jag uppfattningen att vi har enorma utmaningar när det kommer till flickors och pojkars studier och deras resultat. Här vilar ett stort ansvar på ansvarig huvudman att jobba med att sänka trösklarna, att vara inkluderande och inbjudande och att jobba särskilt motiverande med framför allt pojkar.
Detta är ett ansvar som vilar på huvudmannen. Men det är också kopplat till frågan om obligatorium, för det är förknippat med ett stigma. Det handlar om att man stämplas som studiemisslyckad och att det snarare bekräftar bilden som personen har utåt. Det gör att det kan vara ännu svårare för pojken eller flickan att träda in i den här miljön. Fru talman!
Forskningen säger att närvaron förvisso kanske kommer att öka om det blir ett obligatorium, men därmed inte sagt att kunskaperna kommer att öka. Därför anser jag och vi socialdemokrater att det är viktigare att vi jobbar med att få fler att frivilligt delta i den här verksamheten, vilken ska vara motiverande och inkluderande och sänka trösklarna. Så tror vi att man når fler som vill delta i verksamheten.