Mats Odell (KD):
Thomas Östros, min gode vän här, har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att det långsiktiga ägandet av Nordea, Telia Sonera och OMX inte försvagas vid en försäljning av statens aktieinnehav och vilka bedömningar jag gör av betydelsen av att Nordeas, Telia Soneras och OMX huvudkontor är förlagda till Sverige.
Thomas Östros har också frågat mig om det finns några problem förknippade med att ägare med statliga eller huvudsakligen statliga intressen kan vara köpare av OMX och vilka åtgärder jag kommer att vidta för att säkerställa Sveriges ledande roll som IT- och telekomnation inför en försäljning av Telia Sonera.
Först vill jag säga att jag håller med Thomas Östros om att svenska staten varit en ägare som stått dessa bolag bi under resan genom teknisk utveckling och genom fusioner, kriser och internationell expansion. I dag är Nordea, Telia Sonera och OMX börsnoterade och verkar på konkurrensutsatta och gränsöverskridande marknader där konkurrensen delvis sker utifrån bolagens storlek.
Inom dessa sektorer har det statliga ägandet spelat ut sin roll som välståndsskapare och pådrivare för utvecklingen. Regeringens inställning är att staten bara ska äga företag där det finns tydliga motiv till att staten äger dem. Det är en hållning som även den regering som Thomas Östros satt i upprepade så sent som i budgetpropositionen 2006.
Samma regering sökte och fick också riksdagens mandat att minska ägandet i Nordea, Telia Sonera och OMX. I så måtto har vår regering endast sökt utvidga det mandatet så att staten också kan ta emot annan likvid än kontanter vid en försäljning - alltså även kan delta i en strukturaffär som kan vara till de här bolagens fromma.
På senare år har ägarna av noterade bolag blivit allt synligare, och Svensk kod för bolagsstyrning har medfört att ägarna fått träda fram och ta ett större ansvar. Det är viktigt med långsiktiga ägare, men det finns fler ägare än svenska staten som känner ett ansvar för sitt ägande och som har ett långsiktigt perspektiv.
Det finns också ägare som har bättre förutsättningar att ta ett långsiktigt ansvar, bland annat när det gäller möjligheten att tillskjuta kapital för framtida expansion. Regeringen har för avsikt att sköta försäljningarna på ett ansvarsfullt sätt, så att dessa företag även i fortsättningen kan utvecklas för att svara mot kundernas behov och anpassas till rådande marknadsförutsättningar.
Jag är övertygad om att Nordea, Telia Sonera och OMX kan fortsätta att utvecklas i en positiv riktning även med andra ägare än den svenska staten. Staten äger bara delar av dessa bolag. En majoritet är andra ägare än staten i samtliga tre bolag. Frågan om huvudkontorets placering är en fråga om vad som bedöms vara bäst för bolaget.
Här har regeringen, tillsammans med riksdagen, ett ansvar att skapa goda förutsättningar för företagande, forskning och utveckling i Sverige. För detta finns det många instrument som är överlägsna de möjligheter som erbjuds staten som delägare till börsnoterade bolag. Detsamma gäller den tekniska utvecklingen av och tillgången till IT och telekom.
Förutsättningarna för en dynamisk marknadsutveckling skapas genom incitament och en konkurrensfrämjande reglering. Då det rör sig om bolag vars aktier är noterade och överlåtbara på en aktiebörs står det var och en fritt att köpa, sälja och lägga bud i enlighet med gällande regler. Det är de möjligheter som finns för alla investerare, såväl statliga som privata, finansiella liksom strategiska.
De intressenter som nu finns kring OMX har båda av Finansinspektionen godkänts som lämpliga ägare, och det finns ingen anledning för regeringen att göra en annan bedömning.