Annika Hirvonen (MP):
De senaste veckorna har frågan om bekämpandet av terrorism varit närvarande på ett sätt i våra liv som vi nog alla önskar att vi hade sluppit. Vi har sett hur hundratals människor personligen har drabbats, mördats eller mist anhöriga i fruktansvärda terrordåd som har skakat samhällen i grunden.
Precis som min kollega Arhe Hamednaca tog upp är terrorism inte bara ett mördande såsom annat mördande. Det handlar i grunden om att störta samhällets grundläggande värderingar och ordning. Det är ett hot mot mänskliga rättigheter och mot demokratin.
De samordnade attentaten i Paris i Frankrike visar på ett obehagligt sätt på den verklighet som vi alla måste förlika oss med.
Insikten om att inte ens ett land som har en stor säkerhetstjänst med mycket långtgående befogenheter kan skydda sig mot den här typen av samordnade attentat är någonting som vi måste leva med.
Hur väl vi än förbereder oss, förebygger och försvårar finns inga garantier för att något liknande inte skulle kunna hända också här Sverige. Fru talman!
Det innebär inte att vi inte ska agera mot terrorism på alla de sätt som är effektiva och som ligger i linje med mänskliga rättigheter och de demokratiska principer som vi vill värna mot terrorismen. Jag välkomnar den nationella strategi som regeringen presenterade i somras och som vi nu har att ta ställning till här i riksdagens kammare.
Det handlar inte heller om att Sverige ska lyfta sina händer från ansvaret och låta andra länder hantera alla terrorister genom att stänga ute dem som vi borde ställa inför rätta. Tvärtom handlar det om att rättsväsendet ska få verktygen för att kunna ställa dem som har begått terrorbrott utomlands inför rätta.
Sveriges nya strategi mot terrorism har fått namnet Förebygga, för hindra och försvåra . Det område som särskilt utvecklats i den här strategin är det första, det förebyggande området. Det har pratats mycket den senaste tiden om huruvida Sverige har varit naivt eller inte. Om jag skulle vilja peka särskilt på någon punkt där vi varit det är det när det gäller det förebyggande arbetet.
På alltför många håll i landet har kommuner och andra aktörer inte sett vad som hållit på att hända. Unga människor har radikaliserats och lämnat Sverige för att strida med olika terrorgrupper i Syrien och Irak. Av dessa har redan ett fyrtiotal omkommit i stridigheterna. En del har återvänt till Sverige, och många är kvar. Hur många som är på väg att radikaliseras vet vi inte.
Tack och lov har nu ändå de flesta kommuner tack vare den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism kommit igång med ett förebyggande arbete. Även denna problematik med att personer reser för att strida utomlands är en fråga som berördes ganska sparsamt i den förra strategin, som togs fram så sent som 2011.
Det visar på behovet av den här uppdateringen. Fru talman! Ibland är mitt intryck av den bredare debatten om terrorism att det förebyggande arbetet ställs emot det repressiva. Min enkla reflektion på den punkten är att samhället måste göra både och. Den här frågan är alldeles för viktig för att förenklas till enkel retorik.
Vi måste se till att göra vad vi kan även när det innebär att arbeta förebyggande eller med avhopparverksamhet av olika slag så att den som annars riskerar att ansluta sig till terrororganisationer eller att begå terrorbrott inte gör det.
Några av de förebyggande åtgärder som läggs fram i strategin handlar om förstärkning av samordningen av det lokala brottsförebyggande arbetet och att ta vara på och ta fram kunskap om vilka åtgärder som är effektiva för att förebygga terrorism och att förebygga att framför allt ungdomar radikaliseras.
Det handlar också om kunskapshöjande insatser riktade mot rättsväsendet och ett uppdrag till Kriminalvården att utveckla sitt arbete mot radikalisering och våldsbejakande extremism. Fru talman! Den del av strategin som handlar om att förhindra tar sikte bland annat på lagstiftningen som rör terroristbrott men också på åtgärder för att förhindra finansiering av terrorism på andra sätt än bara genom lagstiftningen.
Här berörs det förslag till ny kriminalisering som regeringen inom kort kommer att lägga fram på riksdagens bord i syfte att se till att svensk rätt överensstämmer med bland annat FN:s resolution 2178 om kriminalisering av resa utomlands i syfte att utföra, planera och förbereda terroristbrott eller delta i terroristträning. Oppositionen har ställt sig bakom att riksdagen ska göra ett tillkännagivande till regeringen i den här frågan.
Eftersom lagrådsremissen redan är beslutad och regeringen har utlovat en proposition före jul ser jag inget behov av att göra ett sådant tillkännagivande. Fru talman! Att försvåra handlar inte minst om att göra det vi kan för att skydda människor genom att göra det så svårt som möjligt att lyckas med storskaliga attentat. Här är vapenregleringen särskilt central.
Möjligheten att till exempel kontrollera vapen och andra hjälpmedel som kan användas vid terrorism vid EU:s yttre gräns, liksom en bättre EU-intern gemensam reglering av deaktiverade vapen i hela unionen är två centrala förslag. Det ska helt enkelt bli mycket svårare att hantera illegala vapen inom EU och i Sverige. För att uppnå detta krävs en utvidgad kriminalisering i vissa delar, till exempel när det gäller förstadier till vapenbrott.
Det pågår också diskussioner inom Europeiska unionen kring vilken typ av vapen som över huvud taget bör kunna fås lagligt av privatpersoner. Det är mycket bra. För att effektivt kunna försvåra terrorbrott krävs också ett aktivt arbete med risk- och sårbarhetsanalyser liksom en förbättrad beredskap inom informations- och cybersäkerhetsområdet.
Jag hinner inte gå in på alla åtgärder i den här ganska omfattande om än kortfattade strategin, men den berör också polisens förmåga att avbryta terroristattentat och samhällets förmåga att hantera konsekvenserna om ett attentat skulle inträffa. Samtliga områden behandlas också utifrån ett internationellt perspektiv, där inte minst insatser inom framför allt EU men även FN lyfts fram.
Eftersom regeringen har tydliga ambitioner på det här området saknas det behov av ett tillkännagivande. Med detta vill jag slutligen ställa mig bakom betänkandet som tillstyrker regeringens nationella strategi mot terrorism. För tids vinnande kommer jag inte att yrka på att vi ska ha någon votering, även om jag naturligtvis vidhåller i sak att några ytterligare tillkännagivanden enligt förslaget inte behövs.