Börje Vestlund (S):
Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation nr 1. Vi socialdemokrater kommer att lägga ned våra röster under punkt 3 och i detta sammanhang anmäla vårt särskilda yttrande, där vi närmare preciserar våra ståndpunkter kring vårt alternativ till anslagen inom detta utgiftsområde. Herr talman! Det är nu dags att behandla näringsutskottets betänkande nr 1, nämligen Utgiftsområde 24 Näringsliv .
Dessutom behandlas i detta betänkande 16 motioner från allmänna motionstiden, däribland de motioner från S, MP, SD och V som tar upp utgiftsramarna inom detta utgiftsområde. Utgiftsområdet behandlar målet och inriktningen för näringspolitiken, anslagen till de olika anslagstyperna, bland annat till de myndigheter som hanterar näringsfrågor, frågor kring konkurrens, regelförenkling, statlig finansiering av företag, innovationsfrågor med mera.
Betänkandet behandlar också förvaltningen av de statliga företagen, men i denna debatt kommer vi inte att ta upp de frågorna, då detta debatterades så sent som den 24 november i kammaren. Jag kommer inte att beröra det i detta anförande. Jag kommer inte heller att beröra innovationsfrågor i mitt anförande, utan dessa kommer att tas upp av ledamoten Nylund Watz i ett senare inlägg.
Slutligen tar man i detta betänkande upp frågor om utrikeshandel samt handels- och investeringsfrämjande. Herr talman! Jag noterar för jag vet inte vilken gång i ordningen att vi inte heller i år har äran att få diskutera näringspolitiken i ett allmänt perspektiv med vår näringsminister.
Det har inte hänt en enda gång sedan alliansregeringen tillträdde att en näringsminister behagat närvara vid budgetdebatten. Det beklagar vi socialdemokrater djupt.
Jag hade dock kunnat tycka att det varit okej om näringsministern hade varit anmäld men meddelat förhinder i sista minuten för att besöka Trollhättan eller diskutera Saabfrågan i någon mening.
Jag kan lova Annie Lööf följande: Jag kommer med utgångspunkt i detta anförande att lämna in minst fem interpellationer till Annie Lööf. Vill inte Annie Lööf komma till kammaren får kammaren komma till Annie Lööf. Det är min slutsats. Jag tycker att det är beklagligt och korkat att hon inte kommer till kammaren när vi diskuterar viktiga frågor.
Ett av löftena från talmannen Westerberg var att det skulle bli bättre på den fronten. Men när det gäller näringspolitiken och regionalpolitiken har vi inte sett något sådant. Det är väldigt beklagligt. Vi får nöja oss med att vi har en före detta minister med i denna debatt. Honom får vi återkomma till senare i något replikinlägg. Herr talman!
Innan jag presenterar vårt förslag till en aktiv näringspolitik och kommenterar regeringens förslag kan jag inte låta bli att denna dag lämna några kommentarer till den näringspolitiska nyheten för dagen, nämligen Saabs konkurs. Självklart beklagar vi alla den situation som uppstått. Naturligtvis känner vi också djupt för situationen för de anställda.
När nu en av de största aktörerna försvinner är det vanskligt att överblicka konsekvenserna för övriga delar av fordonsindustrin. Det är därför beklagligt att regeringen saknar visioner för svensk industri, i synnerhet fordonsindustrin, vilket riskerar Sveriges framtida konkurrenskraft.
Många andra länders regeringar har varit betydligt mer intresserade av att söka konstruktiva lösningar i samverkan med fordonsindustrin, däribland Tyskland, Frankrike med flera. Vi är inte de enda som haft kriser i fordonsindustrin.
Jag kan bara konstatera att även om också andra EU-länder har haft problem i sin fordonsindustri kan enbart Sverige ståta med en konkurs inom sitt land. Jag kunde inte låta bli att lyssna på den presskonferens som näringsminister Lööf hade i dag. Vad var det man hade att säga? Jo, man skulle åka till Trollhättan och lyssna in.
Så hette det inte när Annie Lööf var hos oss i näringsutskottet. Då sade man sig ha en beredskap om det värsta skulle ske, nämligen konkursen. Jag bara undrar i denna debatt: Var finns den beredskapen i dag? Jag kan inte se någon. Svenska folket har inte fått veta något.
Jag hoppas verkligen för regeringens trovärdighets skull att Annie Lööf har någonting att säga till de drabbade. Herr talman! För att gå in på dagens ämne: Vi kan återigen notera att den svenska borgerliga regeringen bedriver en förvånansvärt passiv näringspolitik.
Jag har som riksdagsledamot haft ansvaret för dessa frågor i princip sedan 2007, och jag kan inte säga att jag nött ut denna talarstol genom att diskutera annat än budgetbetänkanden. Jag kan bara tolka det på två sätt.
Det ena är att den tillträdande borgerliga regeringen år 2006 måste ha varit väldigt nöjd med den näringspolitik vi socialdemokrater hade bedrivit. Det andra är att man inte har några idéer. Mot detta kan man invända att det inte är inom näringspolitikens område man ska fatta de stora besluten utan på andra områden, till exempel skatteområdet eller socialförsäkringsområdet.
Men när vi tittar på de områdena kan vi konstatera att man vill plottra lite här och lite där. Det är lite RUT-avdrag, lite ROT-avdrag och så lite restaurangmoms. Sedan har man klarat hela näringspolitiken. Det duger inte!
Vad har man för besked till industrin, den privata tjänstesektorn, de sociala företagen och den ideella sektorn? I princip inget alls, för man vill ingenting på de här områdena.
Vår socialdemokratiska inriktning för svensk näringspolitik grundar sig på behovet av företagsfrämjande, entreprenörskap och näringslivsutveckling samt av att främja samspelet mellan industrin och tjänstesektorn. Vi socialdemokrater ska bygga på insikten om betydelsen av värdeburen tillväxt och kunskapsbaserad ekonomi.
Sverige måste konkurrera med hög kompetens och goda arbetsvillkor och inte med låga löner för att stå starkt i en globaliserad ekonomi. Den nuvarande tillväxten ska inte ske på bekostnad av framtida generationers möjligheter att leva ett gott liv. För att stå starkt i framtiden måste Sverige sträva efter en hållbar ekonomisk utveckling och ökad jämlikhet. Herr talman!
Sverige behöver fler företag som kan välfärd, tillväxt och näringslivsutveckling. I detta kan nog hela kammaren instämma. Men vi socialdemokrater vill mer. För oss räcker det inte med lite plottriga insatser här och där. Vi vill ha en generell näringspolitik där inte bara en liten del av den privata servicesektorn kan få fördelar. Vi vill ha en servicesektor som kan anställa, expandera men också exportera.
För detta, herr talman, krävs att den utredning som regeringen säger ska komma angående statliga insatser för företagsfinansiering nu verkligen kommer till stånd och att kammaren så snart som möjligt kan få en proposition att behandla. Det brådskar. Redan när regeringen tillträde år 2006 fanns ett antal utredningar. Man lade fram en proposition år 2010 där man bara kunde skrapa fram ett förslag. Det gällde företagsrådgivning.
Sedan skulle man fortsätta utredandet. Det duger inte, herr talman, att en regering som anser sig ha ambitioner för att förbättra näringslivsklimatet inte kan återkomma till kammaren med konkreta förslag för hur man ska anstränga sig för att nå bättre företagsfinansiering.
Ett område där denna regering har förhållit sig förvånansvärt passiv är forskning, innovation och branschprogram. Sveriges framskjutna plats i världsekonomin vilar på gemensamma investeringar i forskning och utveckling mellan staten och näringslivet. Men denna regering har snarast haft en beröringsskräck för att näringslivet ska vara inblandat i forskning och innovation.
Man vill helt enkelt inte inse att för att företagen även långsiktigt ska kunna vara ledande och världsledande inom sina respektive produktionsområden krävs långsiktiga insatser vad gäller forskning och innovation. Vi socialdemokrater införde branschprogrammen som ett sätt att i praktiken och inte bara i de stolta talen bedriva en aktiv näringspolitik. Detta var enligt den nuvarande regeringen gammalmodigt och förlegat och gav ingenting.
Vi kan nu konstatera att efter fem år med alliansregeringen frågar företagen fortfarande efter dessa. Något annat har ju inte kommit i stället. Det fanns säkert en del brister i branschprogrammen, men de lyfte fram respektive bransch på ett bra sätt. En befogad kritik mot dem var att de gällde endast traditionell industri. Vi menar därför att servicesektorn bör ha sådana program.
Rimligen kan man ta fram ett sådant program vad gäller besöksnäringen. Vi har därför inom detta utgiftsområde förslagit 500 miljoner kronor per år för att inrätta strategiska arbetsformer med forskning och näringsliv för att stärka svensk konkurrenskraft.