Bosse Ringholm (S):
När Carl Bildt blir trängd väljer han att fly över till andra områden. Då undervisar han oss andra om det nya Europa och docerar på det sätt han är mästare i. Men, Carl Bildt, det är inte det diskussionen handlar om. Carl Bildt kan hålla många föreläsningar om det nya Europa, men det kan vi ta i ett annat sammanhang. Det handlar i stället om hur vi tolkar Lissabonfördraget och vad det står i Lissabonfördraget.
Carl Bildt har uppenbarligen lyckats med den fantastiska bedriften att påstå att det inte finns några särskilda undantag för de alliansfria staterna. Det sade han i en tidigare debatt. Han har nu backat, retirerat, slagit till reträtt. Exakt det som jag har citerat i min interpellation tvingas han själv konstatera och citera i svaret.
Han konstaterar att det naturligtvis finns en särskild möjlighet för de alliansfria staterna att just utifrån att de är alliansfria göra sina bedömningar. Det innebär inte att man avstår från den solidaritet som finns i själva Lissabonfördraget, men avgörandet ligger naturligtvis hos det land som är alliansfritt. Det är det som är skillnaden mellan att vara alliansfri och att ingå i exempelvis en militärallians.
Jag skulle välkomna Carl Bildt till en diskussion om en samlad säkerhetspolitik, eftersom Carl Bildt ingår i en regering där man verkligen har olika uppfattningar i en av de stora och centrala frågorna i säkerhetspolitiken, nämligen vårt förhållande till Atlantpakten Nato.
Ett parti i Carl Bildts regering - eller det är väl snarast Fredrik Reinfeldts regering, och Carl Bildt är en del av den regeringen - tycker att vi ska gå med i Nato omedelbart. Carl Bildt och Moderaterna, och rimligen även Fredrik Reinfeldt, tycker också att vi borde gå med i Nato, men inte just nu. Det är nämligen inte passande, taktiskt och strategiskt rätt att aktualisera frågan.
De är väl medvetna om att en majoritet av svenska folket inte vill ha något svenskt medlemskap i Atlantpakten Nato. Jag kan förstå och respektera den taktiska aspekt Moderaterna, Carl Bildt och Fredrik Reinfeldt har: Man vill inte gå med i Nato, för det vill inte svenska folket. Men det är klart att det är en ganska splittrad borgerlig regerings utrikes- och säkerhetspolitik som har sådana krafter.
Några vill gå med i Nato, några vill inte gå med och med andra är det mer obestämbart var de för närvarande står. Jag konstaterar att Carl Bildt har lämnat en som jag tycker vilseledande uppgift i en tidigare debatt. Han påstod att det inte finns några undantag för de alliansfria staterna. Han har nu kommit till insikt om att det var fel, och nu säger han att det finns undantag.
Det finns inte bara undantag för de alliansfria, säger han, utan det kan även tolkas så att de länder som tillhör Atlantpakten har en särskild karaktär på sin säkerhetspolitik och därför också kan räknas in i sammanhanget. Om Carl Bildt håller sig till detta ämne kan jag dock konstatera att diskussionen hade varit överflödig om Carl Bildt från början hade respekterat det som står i Lissabonfördraget, nämligen att man ska ta hänsyn till den alliansfrihet som Sverige och andra har.
Jag ska inte förirra mig in på andra områden, som Carl Bildt har lätt att göra i denna diskussion, men alla vet att Carl Bildt är mannen som har sett fler ubåtar än någon svensk - både de synliga och de osynliga ubåtarna. Det är väl därför han lätt byter ämnesområde när han inte längre har särskilt mycket på fötterna i denna diskussion.