Jessica Rosencrantz (M):
Vi ser att attackerna runt om på internationellt vatten inte bara blir fler utan framför allt mer brutala. Pirater kapar fartyg och begär höga lösesummor. Förhållandena för de personer som hålls som gisslan är mycket allvarliga. Många svensk fartyg trafikerar också dessa områden. Allvarliga situationer kräver förstås särskilda lösningar. Det är därför dags att agera, precis som regeringen föreslår. Förslaget från regeringen är också i linje med IMO:s rekommendationer.
Det har framförts invändningar från Miljöpartiet om att det är bättre att låta militären ansvara för bevakningen av fartygen snarare än privata företag. Jag kan förstå synpunkten och till viss del sympatisera med den. Men den är tyvärr inte realistisk. I propositionen framgår att det inte är möjligt att bevaka hela riskområdet i Indiska oceanen med marina stridskrafter eller kustbevakningsenheter.
Ett sådant kontinuerligt åtagande skulle helt enkelt innebära en stor kostnadsmässig och organisatorisk belastning för att skydda ett de facto litet antal privata aktörer. Som ett illustrerande exempel kan nämnas just Operation Atalanta, där Sverige deltar med militär personal utanför Somalias kust. Kostnaden under denna begränsade tidsperiod om bara fyra månader som uppdraget innebär uppgår för svensk del till 212 miljoner kronor.
Det säger sig självt att det skulle vara ekonomiskt orimligt att ha fartyg stationerade permanent, särskilt som behoven är minst lika påtagliga i större områden som hela Indiska oceanen och även längs Afrikas västkust och i Guineabukten. Sverige har varken ekonomin eller det antal örlogsfartyg som skulle fordras för en sådan insats. Även alternativet att låta militär personal följa med fartygen är en mycket dyr och administrativt sett svår lösning.
Det är också så att flera länder som i dag använder militär personal har uttryckt önskemål om att övergå till en lösning med civil personal i stället. Vi har också Storbritannien, som definitivt har den militära kapaciteten med örlogsfartyg anpassade för uppdrag långt ute till havs men som ändå har valt en lösning med civila bevakningsföretag. Herr talman!
Möjligheten att anlita beväpnad säkerhetspersonal från privata säkerhetsföretag ombord på svenska fartyg bör därmed vara det mest realistiska alternativet och det mest effektiva sättet att skydda svenska fartyg. Det är vad vi alla är ute efter. När det sedan gäller risken för en ökad våldsspiral kan man ändå konstatera att det inte finns något känt exempel på att pirater har lyckats ta sig ombord på fartyg som har beväpnad säkerhetspersonal.
Personalen ska fungera i förebyggande syfte för att undvika attacker och hålla piraterna på avstånd. Frågan adresseras också i propositionen. Herr talman! Detta är en komplex fråga och en unik situation som kräver unika lösningar. Förslaget från regeringen ligger helt i linje med IMO:s riktlinjer och är det mest realistiska, kostnadseffektiva och helt enkelt bästa sättet att ta detta stora problem på allvar.
Svenska fartyg, passagerare, besättningar och last är utsatta för en stor fara och stora risker. Med ett tydligt regelverk och krav på att få tillstånd utfärdat möjliggör förslaget att vi effektivt kan skydda svenska fartyg på bästa möjliga sätt, och svenska intressen försvaras och liv kan räddas.