Alf Svensson (KD):
Jag får tacka justitieministern för svaret, som jag dock finner otillfredsställande. Justitieministern säger sig av hänsyn till en pågående rättsprocess inte kunna klargöra rättsläget i en fråga i vilken hans kollega socialministern tidigare uttalat sig. Men han säger också att han inte vet. Allt är uppenbarligen oklart också för justitieministern. Enligt rättegångsbalken 27 kap. 1 § får vilket föremål som helst beslagtas som ett led i en brottsutredning.
När jag i en artikel på DN Debatt erinrade om detta hävdade socialministern i en replik i samma tidning att jag skadar rättsstaten.
Lars Engqvist hänvisar till lagen om biobanker inom hälso- och sjukvården och citerar en paragraf där det framgår att "vävnadsproverna i PKU-biobanken 'får användas endast för analyser och andra undersökningar för att spåra och diagnostisera ämnesomsättningssjukdomar, retrospektiv diagnostik av andra sjukdomar hos enskilda barn, epidemiologiska undersökningar, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av verksamheten samt klinisk forskning och utveckling'".
Socialministern fyllde på med följande anklagelse mot mig: "Alf Svensson tycks mena att man får göra undantag från dessa bestämmelser när ändamålet är gott. En sådan hållning riskerar emellertid att undanröja tilltron till rättsstaten. Statliga myndigheter får inte bryta mot de lagar som de folkvalda har beslutat om i demokratisk ordning."
Socialministerns uttalande måste betyda att rättegångsbalkens bestämmelser inte är tillämpliga vid den typ av fall vi här diskuterar. Under rättegången rörande mordet på Anna Lindh har det dock utan reaktioner från såvitt jag vet något håll entydigt lagts fast att polisen fick ut Mijailo Mijailovics blodprov från PKU-registret i bevisföringen.
Detta mål har analyserats av alla tänkbara lagkloka, och rätten har utan att blinka låtit åklagaren nyttja blodprovet från PKU-registret som bevismaterial. Man kan verkligen undra om inte detta skulle minska tilltron till rättsstaten. Den principiella frågan kvarstår: Finns det undantag från rättegångsbalken 27 kap. 1 §?
Det är märkligt att en minister kan uttala sig tvärsäkert i den frågan, medan justitieministern svävar på målet och lämnar dem som ska tillämpa lagen i sticket. Justitieministern gömmer sig bakom det enskilda fallet eftersom han själv inte kan, eller vill , tolka lagen, och han säger i sitt svar till mig att "om det skulle visa sig att rättsläget inte är tillfredsställande på detta område" ska åtgärder vidtas.
Personligen tror jag att tilltron till rättssamhället skulle minska ytterligare om myndigheter i samband med de grövsta illdåd inte skulle få möjlighet att nyttja - gärna sedan domstol beslutat - det material som står till buds för att kunna klarlägga vad som har hänt i ett allvarligt brottmål. Fru talman!
Justitieministern har nu tillsatt en utredare för att "biträda departementet med att överväga" att sänka kraven för att få registrera fler personer i DNA-registret. Men han passar inte på att utreda om ett heltäckande DNA-register vore något att satsa på. Jag beklagar att justitieministern så lättvindigt och utan egentlig motivering avvisar mitt förslag härvidlag.
Det skulle kunna vara till oändligt stor nytta i brottsbekämpningen, hjälpa till att fria oskyldigt misstänkta och exempelvis underlätta identifieringen av våldtäktsmän och sökandet efter försvunna barn och vuxna. Det finns forskning på området som tyder på att ett sådant register kan bli mindre integritetskränkande än vårt redan accepterade system med personnummer för alla.