Jan Björklund (L):
Jag är inte ett dugg förvånad över att en undersökning visar att eleverna tror att deras uppträdande i skolan påverkar betyget. Om man frågar Sveriges lärare tror jag till och med att många av dem, även om de inser att de då gör fel, skulle erkänna, mellan skål och vägg, att så är fallet. Elevernas uppträdande och uppförande påverkar betyget.
Jag tror att det är en mänsklig egenskap hos lärarna att något väga in det. Det är ett av skälen till att jag tycker att vi borde ha ett särskilt betyg i ordning och uppförande, så att ämneskunskapsbetyget skulle kunna avspegla enbart just ämneskunskaperna.
Det finns en legitim, tycker jag, upplevelse hos lärarna att det bör markeras också hur eleven uppträder, och när det inte finns ett betyg i ordning och uppförande vägs detta in i ämneskunskapsbetyget, vilket inte är förenligt med de bestämmelser vi har. Det skulle då underlätta om vi hade ett särskilt betyg i ordning och uppförande. Det är en fråga.
Jag tror i och för sig inte att detta skulle påverkas av en möjlighet att överklaga betyget. Jag har inget färdigt svar på den fråga som Mats Pertoft nu upprepar till mig. Mitt svar är att frågan bereds i Regeringskansliet. Regeringen kommer att ta ställning i förslaget till ny skollag, och ett sådant förslag till ny skollag kommer att redovisas under vintern. Hur det lutar i denna fråga vill jag inte för dagen gå in på. Vi kommer att redovisa det när förslaget läggs fram.
Men jag kan ändå utveckla för- och nackdelar med en möjlighet att överklaga. Fördelen är uppenbar. Det skulle naturligtvis ge en känsla av ökad rättssäkerhet för den elev som känner sig felaktigt bedömd. Å andra sidan menar jag att även nackdelen är påtaglig och uppenbar. Hur ska någon annan lärare än den som har undervisat eleven i tre års tid kunna bedöma elevens förmåga i ämnet?
Hur ska någon annan lärare som inte har undervisat eleven kunna göra det? Jag menar att det finns en betydande risk att den här utomstående aktören, som gör en bedömning av en elevs kunskaper, bara kommer att kunna gå på det som är arkiverat skriftligt material, det vill säga i allt väsentligt skriftliga prov.
En lärare som undervisar en elev väger naturligtvis in proven och provresultaten i betygssättningen men kan också väga in så mycket annat. Man märker att en elev deltar i diskussionen på lektionen, och man märker på elevens inlägg i diskussionen i klassrummet att den här eleven har förstått ämnet, förstått sammanhangen, förstått det som man vill förmedla i undervisningen. En annan lärare som inte har varit med i undervisningen har naturligtvis inte den referensbakgrunden över huvud taget utan kan bara gå på de skriftliga proven.
Då tror jag att det finns en risk som man måste väga in om man överväger det här med överklagande av betyg. Om man inför den här rätten kommer naturligtvis betyg omedelbart att börja överklagas. Då kommer de första utslagen att ge vid handen att det är de skriftliga proven som blir vägledande för betygssättningen. Det kommer att bli normerande för all betygssättning i svensk skola efter det.
De skriftliga proven blir mycket mer dominerande när det gäller hur betyg ska sättas i Sverige. Jag har, som Mats Pertoft vet, inget emot nationella prov och skriftliga prov och betyg, men jag tycker att det vore olyckligt om vi går mot en utveckling där det bara är de skriftliga proven som ger grund för betygen. Jag är orolig för att detta blir följden, även om Mats Pertoft inte vill det med att införa överklaganderätten. Det är därför jag tvekar, och det är därför jag genom åren har haft en skeptisk attityd till detta.
Men, som jag säger, det finns också fördelar, och vi väger nu för och emot i beredningsarbetet.