KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Det blir tydligt i diskussionen att det Robert Hannah är ute efter inte är någon diskussion om kvotering i sig. Han vill konstruera ett argument för att slippa vara för kvotering i bolag. Det är väl gott så. Och när jag hör Robert Hannah resonera om detta förstår jag varför. Ni är inte riktigt färdiga i Folkpartiet.
Ni vet inte vilken fot ni egentligen vill stå på när det gäller kvotering i Sverige, och det är väl bra så. Jag har sett olika uttalanden från Folkpartiets sida. Men vi har något år på oss. Vi har från regeringens sida sagt att vi avvaktar utvecklingen i näringslivet. Om det inte blir bättre kommer vi att vara beredda att lägga fram ett lagstiftningsförslag.
Ett sådant förslag utarbetas just nu på Justitiedepartementet, så att vi ska vara klara med det om man inte når upp till de mål som är satta - och det måste nog hända någonting ganska radikalt för att det ska kunna ske. Om ett lagstiftningsförslag läggs fram kanske Folkpartiet vid det laget har kommit lite längre i sina funderingar. Då kanske vi kan få en majoritet i riksdagen för en progressiv linje i denna fråga.
Jag tror att detta har en väldigt stor betydelse, inte bara för jämställdheten, som vi var inne på tidigare, utan faktiskt också för konkurrenskraften. Nu talar vi om europeisk konkurrenskraft. Vi måste också tala om svensk konkurrenskraft. Om svenskt näringsliv och svenska bolag inte utnyttjar den kompetens som finns fullt ut även i sin högsta ledning kommer Sverige helt enkelt att halka efter när det gäller näringslivsutveckling.
Det borde hela näringslivet ta till sig.
Morgan Johansson (S):
Christina Höj Larsen har frågat mig vilka generella slutsatser jag drar av utfallet av en dom från Migrationsöverdomstolen, om fler barn kan få stanna i Sverige med domen som praxis samt om jag tänker ta några lagstiftningsinitiativ eller vidta någon annan åtgärd för att förtydliga barnrättsperspektivet och barnets bästa. Inledningsvis vill jag understryka att varken jag eller någon annan i regeringen kan kommentera ett avgörande i ett enskilt ärende.
Det är Migrationsverkets och migrationsdomstolarnas uppgift att utifrån lagstiftningen och det underlag som presenteras i det enskilda ärendet besluta om det finns grund för uppehållstillstånd. Begreppet särskilt ömmande omständigheter när det gäller barn infördes i utlänningslagen i juli 2014 för att ytterligare lyfta fram barnrättsperspektivet, framhålla principen om barnets bästa samt möjliggöra att fler barn ska kunna omfattas av bestämmelsen och beviljas uppehållstillstånd.
Ändringen syftade dock inte till att frångå tidigare uttalanden om att "barnets bästa" inte kan ges en så långtgående innebörd att det i princip blir till ett eget kriterium för uppehållstillstånd att vara barn. Det rör sig om en sammantagen bedömning i varje enskilt fall av flera olika omständigheter, där hälsotillstånd, anpassning till Sverige och situationen i hemlandet särskilt ska beaktas. Det är för tidigt att dra slutsatser om huruvida syftet med lagstiftningen har uppnåtts när det gäller särskilt ömmande omständigheter.
Jag ser för närvarande ingen anledning att se över lagstiftningen, men jag vill poängtera att jag kommer att följa den fortsatta rättsutvecklingen noga. När det gäller åtgärder för att förtydliga barnrättsperspektivet har regeringen uttalat i regeringsförklaringen att ett arbete ska påbörjas med att göra barnkonventionen till lag. Det pågår för närvarande en utredning i vilken en särskild utredare gör en kartläggning inom särskilt angelägna områden av hur tillämpningen av lagar och andra föreskrifter stämmer överens med barnkonventionen.
Utredaren har nyligen fått ett utökat uppdrag som bland annat innebär att lämna förslag på en lag om inkorporering av barnkonventionen. Uppdraget ska redovisas senast den 28 februari 2016. Regeringen kommer att ta med sig slutsatserna från utredningen i det fortsatta arbetet med att säkerställa och stärka barns rättigheter.
Morgan Johansson (S):
Det är väldigt svårt att diskutera en enskild dom på det här sättet. Frågan från interpellanten är vilka generella slutsatser jag drar av domen. Det enkla svaret är att jag inte kan dra några generella slutsatser av en enskild dom.
Det är alldeles för tidigt, skulle jag vilja säga, att utvärdera hur den här lagstiftningen kommer att fungera baserat på en enda dom. Dessutom är omständigheterna i fallet väldigt speciella. Ibland låter det som att dessa ärenden är asylärenden, och det är de inte. Det är det inte heller i det här fallet. Det är egentligen i botten en arbetskraftsinvandring där pappan kom till Sverige 2008 och då hävdade att han var från Bulgarien och hade bulgariskt pass.
Året efter kom mamman och dottern till Sverige, och då på makedoniska passhandlingar. Det visade sig efteråt att det bulgariska passet var förfalskat. Det var mot bakgrund av det som uppehållstillståndet hävdes och hela frågeställningen omprövades.
Sedan gick det sin gång i de rättsliga instanser som finns, och så fick vi ett beslut i februari 2015 där domstolen menade att anknytningen till Sverige inte var stark nog. Dessutom pekade man på att familjen varit i Makedonien två gånger efter det att de kommit till Sverige. Bland annat mot bakgrund av det motiverade man sitt avslag.
Jag anser att det är alldeles för tidigt att bedöma hur lagstiftningen kommer att fungera och hur den kommer att tolkas baserat på en enda dom. Därför kan jag inte dra några sådana generella slutsatser som Christina Höj Larsen efterfrågar.
Morgan Johansson (S):
Det är oerhört svårt att dra generella slutsatser utifrån en enda dom. Jag tänker inte göra det. Jag måste nog säga att vi måste få fler avgöranden från domstolarna innan vi kan göra någon bedömning av hur praxis kommer att utvecklas. Christina Höj Larsen väljer här att lyfta fram frågeställningen om illegalt-legalt.
Jag fäster mig vid att man resonerar kring vilken anknytning barnet i fråga hade vid tiden för prövningen och att man fällde avgörandet utifrån det. Det är svårt att spekulera om det, och jag ska heller inte göra det och gå över gränsen för vad jag får lov att säga och inte säga. Det jag säger i mitt interpellationssvar är att jag följer utvecklingen noga.
Det är för tidigt att säga hur lagstiftningen kommer att fungera, och jag drar inte några generella slutsatser utifrån praxis. Grunden för svensk asylpolitik är att om man har asylskäl får man stanna, och om man inte har asylskäl får man inte stanna. Man ska åka hem till det land man kom ifrån om det visar sig att man inte har asylskäl.
Även om man inte har asylskäl finns ändå denna ventil och de särskilt ömmande skälen, och barnets bästa ska väga tungt i de prövningarna. Vi har varit överens om att det är så vi ska se på den möjligheten. I grunden är det för tidigt att säga hur praxis kommer att utvecklas utifrån en enda dom.
Morgan Johansson (S):
Det finns inte mycket mer för mig att tillägga. Jag får frågan från Christina Höj Larsen: Om så skulle vara, hur skulle jag i så fall förhålla mig till det? Det blir alltför spekulativt, och det är rätt svårt för mig att förhålla mig till en sådan frågeställning. Det kan vara så att Christina Höj Larsen läser in mer i domen än vad kanske jag gör.
Jag tycker inte att vi ska göra någon bedömning av hur praxisläget är innan vi har sett fler domar. Vi fortsätter att följa vad som kommer från domstolarna om denna lagstiftning.
Morgan Johansson (S):
Christina Höj Larsen har frågat mig när i tid jag bedömer att utredningarna för att granska Sprakab samt systemet med språkanalyser i dess helhet är klara. Vidare har hon frågat om jag har någon uppfattning om hur kvalitet och kompetens ska säkerställas vid upphandling av språktjänster utanför Migrationsverket. Slutligen har jag fått frågan vilka åtgärder jag tänker vidta för att de individer som nu är utvisningshotade på grund av Sprakabs analyser inte ska utvisas innan de två utredningarna som är tillsatta för att granska Sprakab och systemet med språkanalyser är klara.
Jag vill börja med att klargöra att regeringen inte, så som nämns i interpellationen, har tillsatt några utredningar om språkanalyser. Däremot har Migrationsverket tagit initiativ till att granska tio språkanalyser. De översändes till den nederländska migrationsmyndigheten för omanalys under hösten 2014. Svaren från dessa omanalyser granskas nu av Migrationsverket.
Härutöver har Migrationsverket anlitat en extern utredare som granskar användningen av språkanalyser inom verket samt hur språkanalysföretag arbetar. Uppdraget ska redovisas i maj 2015 och kommer då även att inkludera resultatet från den nederländska omanalysen. Migrationsverket är som alla myndigheter bundet av lagen om offentlig upphandling, och enligt gällande bestämmelser har Migrationsverket upphandlat språkanalystjänster framför allt av företaget Sprakab. Migrationsverket ställer i upphandlingen höga krav på leverantören.
Det görs löpande uppföljning och utvärdering när det gäller de tjänster som företaget levererar. Verket granskar också regelbundet att handläggare och beslutsfattare på Migrationsverket använder språkanalyser på ett korrekt sätt. Även språkanalysföretagen har förstås ansvar för sina medarbetare och kvaliteten i arbetet. Migrationsverket har rätt att under avtalstiden låta utföra kvalitetsrevisioner. Sådana kvalitetsgranskningar har genomförts när det gäller somaliska språkanalyser från Sprakab.
Jag vill understryka att jag inte får ingripa i eller påverka ansvariga myndigheter eller domstolar när det gäller handläggningen av enskilda ärenden. Jag har också högt förtroende för den svenska asylprocessen. Den som söker asyl i Sverige får sitt skyddsbehov prövat i enlighet med utlänningslagen. Att en asylsökandes identitet klargörs är avgörande för att Migrationsverket ska kunna göra en bedömning av skyddsbehovet. Den asylsökande har bevisbördan och ska göra sitt behov av skydd sannolikt. Kostnadsfritt juridiskt biträde tillhandahålls genom hela processen.
Principen om fri bevisprövning gäller i svensk rätt, och det nuvarande regelverket ger goda förutsättningar för en rättssäker prövning och svarar mot höga krav på rättssäkerhet. Språkanalyser är ett komplement till hela den utredning som görs kring en persons asylskäl, identitet och medborgarskap. Språkanalyser utgör aldrig ensamt underlag för beslut. Det är viktigt att prövningen i ett asylärende, inklusive språkanalyser, håller hög kvalitet för att rättssäkerheten ska upprätthållas.
Jag följer Migrationsverkets pågående arbete med kvalitetssäkring av språkanalyser med stort intresse.
Morgan Johansson (S):
I grunden är det på det sättet att den som söker asyl i Sverige har bevisbördan och måste visa om man har skyddsbehov eller inte. Man måste också göra det troligt varifrån man kommer, via handlingar eller egen berättelse, så att det kan utredas. Det är förstås ganska viktig information när det ska prövas om det finns asylskäl eller inte.
Om man inte har passhandlingar eller andra dokument som styrker vem man är och varifrån man kommer finns det andra sätt att försöka styrka det. Ett av de sätten är just en språkanalys. Språkanalys erbjuds den som är asylsökande. På det sättet kan ens berättelse styrkas.
Och i 60 procent av fallen bekräftas den historia man har, det vill säga att med hjälp av språkanalys blir slutsatsen att man verkligen kommer från det ställe som man säger att man kommer ifrån. Om vi inte hade haft språkanalyser hade faktiskt färre fått stanna i Sverige. Färre hade fått asyl. Språkanalys hjälper 60 procent av de asylsökande att verifiera varifrån de verkligen kommer.
Det tycker jag nog att vi ska ha i minnet innan vi avfärdar metoden helt. Om vi inte hade haft språkanalyser hade förmodligen färre kunnat styrka var de kommer ifrån. Språkanalyserna måste dock göras med hög kvalitet. Det måste gå att lita på dem. Det har uppkommit frågetecken, framför allt efter fallet som togs upp i Uppdrag granskning i höstas. Migrationsverket vidtog då två åtgärder.
En är omanalysen. Och det är tio fall som har tillsänts de nederländska myndigheterna eftersom Nederländerna har egna lingvister som tittar på sådant. Efter att ha fått tillbaka svaren har Migrationsverket tittat närmare på tre av fallen. Det kanske är de uppgifterna på hemsidan som Désirée Pethrus talar om. Man tittade närmare på de tre fall som togs upp i tv-programmet Uppdrag granskning .
Övriga har man tillsammans med dessa tre fall lämnat över till en särskild utredare som har utsetts, och det är Sten Heckscher. Han ska se över hela verksamheten, och han har ett ganska långtgående uppdrag från Migrationsverket. Han ska granska verkets användning av språkanalyser och vid behov lämna förslag till en annan metod.
Han utvärderar Migrationsverkets kvalitetsarbete för att se hur det fungerar. Han inhämtar då förstås information från de två företagen Sprakab och Verified AB för att se hur de jobbar, och med ledning av detta ska han utvärdera kvaliteten i dessa företags verksamhet.
Utredaren ska särskilt se över Uppdrag gransknings uppgifter om en viss språkanalytikers arbete som var så graverande att det fanns väldigt stora frågetecken kring kvaliteten. Det är en ganska omfattande utredning som Sten Heckscher ska göra.
Jag ska inte redovisa den eftersom resultatet kommer i maj. Men jag vill bara säga att vi från regeringen är fast beslutna om att se till att kvaliteten i dessa analyser ska säkerställas.
Morgan Johansson (S):
Det är klart att det får betydelse. Vad jag pekade på var att man får använda sig av vilket stöd som helst för att styrka sin historia. Sprakab kan vara en del när man kommer till domstol. Finns det andra lingvister eller analytiker som anser att historien är sann får man använda det materialet i domstolen. Det var det som jag pekade på.
Christina Höj Larsen frågade mig när ungefär i tid som arbetet är färdigt. Svaret är att resultatet av utredningen kommer i maj. Sedan undrade hon om hur jag ville säkerställa kvalitet och kompetens. Den frågan har jag redan svarat på genom att säga att det ligger inom ramen för utredarens uppdrag.
Det gäller också frågan om hur man ska bedöma transparensen. Jag utgår ifrån att utredaren särskilt tittar på detta. När vi har fått resultatet av utredningen får vi återkomma till diskussionen.
Morgan Johansson (S):
Fredrik Schulte har frågat statsrådet Mehmet Kaplan dels om han är öppen för att förlänga tidsgränsen för hur länge man får hyra ut en bostadsrätt i andra hand, dels om han är öppen för att separera frågan huruvida en bostadsrättshavare får hyra ut sin lägenhet från frågan om vem som blir den faktiska hyresgästen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Möjligheterna för en bostadsrättshavare att hyra ut sin lägenhet utökades för att på kort sikt öka antalet tillgängliga bostäder.
Lagändringarna utformades i samråd med intresseorganisationer på området för att säkerställa att bostadsrättsföreningar har förutsättningar att fungera väl. Jag är inte beredd att gå i strid med resultatet av det samråd som låg till grund för lagändringarna. Vi behöver långsiktiga lösningar på bostadsbristen. Vi behöver fler bostäder där människor vill och kan bo. Regeringen för en politik som skapar förutsättningar för att öka byggandet av bostäder.
Ett exempel är att en stimulans för nybyggnation genom investeringsstöd på 3,2 miljarder kronor per år nyligen har presenterats. Idén att separera frågan om bostadsrättshavaren får hyra ut sin lägenhet från frågan om vem som blir andrahandshyresgäst är knappast praktiskt genomförbar. Även principiella skäl talar mot den. Eftersom regeln vilar på en intresseavvägning bör bostadsrättshavarens skäl för en uthyrning och föreningens invändningar mot den prövas i ett sammanhang.
Jag avser därför inte att ta initiativ i den riktning som föreslås.
Morgan Johansson (S):
Fredrik Schulte gör det enkelt för sig. Han plockar upp en symbolfråga och försöker säga att det ska lösa bostadsbristen. Jag vill naturligtvis inte riva upp lagstiftningen. I så fall har Fredrik Schulte inte lyssnat på mitt interpellationssvar. Jag säger att jag tycker att den avvägning mellan de olika intressen som här står mot varandra är väl gjord. Den gjordes av den tidigare regeringen. Det är inte där min kritik ligger.
Min kritik vad gäller bostadspolitiken ligger på en helt annan bog. Den riktas mot den tidigare regeringen. Fredrik Schulte säger att vi har haft bostadsbrist under lång tid. Ja, det har vi haft. Problemet är att under den tidigare regeringen försämrades situationen på bostadsmarknaden för varje år som gick. Det blev inte precis bättre av att det första den borgerliga regeringen gjorde var att ta bort investeringsstödet till hyresrätter.
Det gjordes 2006, och från 2006 till 2007 kollapsade byggandet av hyresrätter. Det ligger på ert samvete, Fredrik Schulte. Dessutom för ni i nästan alla de kommuner där ni har majoritet en politik som handlar om att systematiskt sälja ut hyresrätter.
Jag fick i förra veckan en siffra från Hyresgästföreningen som visar att det i Stockholmsområdet sedan år 2000 har sålts ut 120 000 hyresrätter som har gjorts om till bostadsrätter. Det innebär att man höjer trösklarna för de ungdomar som vill flytta hemifrån och bilda familj. Alla har inte 1 miljon på banken. De behöver ha möjlighet att hyra lägenhet i stället för att köpa bostadsrätt.
Det ska Fredrik Schulte då lösa genom att de som har en bostadsrätt i stället hyr ut den. Det är som sagt en symbolfråga. Det Fredrik Schulte borde göra, om han verkligen bryr sig om att människor har bra hyresmöjligheter, är att se till att det byggs fler hyresrätter. Det har han inte gjort. I stället försvårade den borgerliga regeringen den möjligheten. Här finns en intresseavvägning mellan föreningens intressen och den enskilda bostadsrättshavarens intressen.
När den enskilda bostadsrättshavaren köpte sin lägenhet gjorde han eller hon det på precis de premisserna, det vill säga visste att ifall man ska hyra ut lägenheten måste bostadsrättsföreningen ha ett inflytande över det. Det handlar också om vem man ska hyra ut till eftersom hela upplägget vilar på en förvaltningstanke.
Det är människor som gemensamt ska förvalta den fastighet de äger tillsammans. I stället för att slå sönder, eller riskera att slå sönder, bostadsrättsföreningstanken på det sätt som Fredrik Schulte är ute efter tror jag att det är mycket bättre att vi gör de stora satsningarna så att det byggs fler hyresrätter.
Morgan Johansson (S):
Jag sa att den bedömning som den förra regeringen gjorde i den här frågan var väl avvägd beträffande de olika intressen som står mot varandra. Om det nu är så att man har en bostadsrätt som man inte tänker använda under lång tid, varför säljer man den då inte så att någon annan får möjlighet att flytta in i den? Varför ska den stå tom?
Det som Fredrik Schulte nu öppnar för, om man vill gå den vägen, är att människor ska kunna sitta och tjuvhålla på sina bostadsrätter hur länge som helst och sedan hyra ut dem i spekulativt syfte. Det tycker jag är helt fel väg att gå. Låt oss i stället ha en politik som innebär att vi bygger fler hyresrätter.
Det tillkommer inte en enda ny lägenhet med Fredrik Schultes förslag, utan det är samma gamla symbolpolitik i fråga om bostäder som den som man ägnade sig åt under åtta års tid och som ledde till att bostadsbristen ökade för varje år. Sedan vill jag säga till Fredrik Schulte att jag faktiskt inte är jurist. Jag är statsvetare.
Det är ibland en fördel i det här jobbet eftersom man kanske mer ser rättssystemet som en del av samhället och inte enbart själva rättsväsendet. Möjligen gör det också att jag på ett annat sätt ser vilka effekter en ny lagstiftning skulle kunna få både för bostadsrättsföreningarna och för förvaltningstanken i stort, hur föreningar fungerar.
Låt oss fortsätta diskussionen om hur vi bäst får ordning på bostadsmarknaden. Där finns egentligen bara en väg att gå, att se till att det byggs fler hyresrätter. Om Fredrik Schulte vill att det ska byggas fler hyresrätter tycker jag att han ska stödja det stora investeringsprogram som regeringen från och med nästa år går fram med.
Morgan Johansson (S):
Maria Abrahamsson har frågat kultur- och demokratiministern vad hon vill göra för att det svenska valsedelssystemet ska nå upp till godtagbara krav på bevarad valhemlighet i valet 2018. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Att riksdagen ska utses genom fria, hemliga och direkta val läggs fast i grundlag. I kravet på fria val ligger främst att valhandlingen ska kunna utföras utan yttre påverkan och att väljaren får bestämma själv vilket parti han eller hon ska rösta på.
Kravet att val ska vara hemliga motiveras också främst av intresset att skydda väljaren från den påverkan som kan uppkomma om andra får kännedom om hur väljaren röstar. Väljaren ska inte vara tvungen att visa eller tala om hur han eller hon har röstat. I vallagen finns vissa bestämmelser som syftar till att säkerställa skyddet för valhemligheten. I val- och röstningslokaler ska det till exempel finnas ett lämpligt antal avskilda platser med valskärmar där väljarna kan rösta utan insyn.
Valsedlarna ska läggas i kuvert som försluts och lämnas till röstmottagaren. För att möjliggöra för väljare att få tillgång till valsedlar ska det i anslutning till röstmottagningsstället ordnas en lämplig plats där valsedlar kan läggas ut. Från denna plats kan väljaren ta valsedlar från ett eller flera partier, men han eller hon kan också ta med sig och använda valsedlar som distribuerats till honom eller henne på annat sätt. Valprövningsnämnden har vid flera tillfällen bekräftat att detta arrangemang tillgodoser grundlagens krav. Den bedömningen ifrågasätter jag inte.
Samtidigt är jag medveten om att många väljare upplever ett visst obehag av att behöva ta valsedlar när andra tittar på och att det kan kännas onödigt omständligt att behöva plocka åt sig valsedlar från flera partier när man vet vilket man ska rösta på. Det är viktigt att demokratin har legitimitet och att valen genomförs korrekt och rättssäkert på alla nivåer. För att upprätthålla förtroendet måste brister i förfarandet som noteras följas upp och åtgärdas. Regeringen är därför lyhörd för synpunkter som lämnas på hur förfarandet hela tiden kan göras ännu bättre.
Jag ser det samtidigt som viktigt att värna den tradition vi haft under lång tid att inte göra några betydande förändringar i valsystemet utan en bred parlamentarisk förankring. En översyn av valsystemet gjordes senast av 2011 års parlamentariska vallagskommitté. Översynen resulterade bland annat i ett förslag om att partierna ska få använda sin partisymbol på valsedlarna.
Det jag ser som möjligen skulle kunna behövas är lagstiftningsåtgärder inom ramen för det nuvarande systemet som kan bidra till att ytterligare öka enskildas upplevelse av att kunna rösta fritt utan någon som helst påverkan av andra. Däremot ser jag inte anledning att överväga en omfattande reform av hela valsedelsystemet. Sammanfattningsvis vill jag inte utesluta att vi tittar närmare på om man bör skärpa kraven på hur valsedlar görs tillgängliga i anslutning till val- och röstningslokalerna.
Morgan Johansson (S):
Jag tycker att Maria Abrahamsson ska vara väldigt nöjd med svaret. Jag öppnar faktiskt upp för att vi ska göra en översyn av detta. Sedan ska jag vara fullständigt ärlig mot Maria Abrahamsson och säga att beredningen av den här frågan internt i Regeringskansliet inte är färdig. Därför är det här så långt jag kan gå i dag. Men jag ser att problematiken finns.
Vi ska också svara före den 12 maj på den kritik som vi har fått av EU-pilotprojektet, den kritik som där har yttrats. Den beredningen pågår, som sagt. Ska man göra någonting här får man i så fall ta in det. Vi har ett par andra frågor som man också ska se över. Det finns tillkännagivanden som gäller omvalsfrågan, alltså reglerna kring omval, som också berör våra vallagar.
Man skulle eventuellt kunna göra ett översynspaket av det. Regeringens situation när det gäller utredningar generellt sett underlättas inte precis av att riksdagsmajoriteten har dragit in 200 miljoner kronor från oss i vårt förvaltningsanslag. Våra möjligheter att dra igång utredningar har alltså försvårats. Men det jag säger här och nu är att vi ska ta det här på allvar och att vi öppnar upp för att göra en sådan här översyn.
Men vi är ännu inte helt färdiga med beredningen av hur en sådan översyn i så fall skulle se ut.