Yvonne Ruwaida (MP):
Vi har i dag en debatt om den budget som riksdagen har antagit och som är ett resultat av samarbetet mellan Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet. Mycket här i debatten har handlat om arbete - om att det är en sådan hemsk situation i Sverige när det gäller arbete.
Det är en situation som kan bli bättre, men vi måste också se på omvärlden och se hur vi klarar oss jämfört med omvärlden. Sysselsättningsnivån måste ju vara det bästa mått man kan ha på arbete. Tittar man på sysselsättningsnivån i EU för åldern 15-64 år, både män och kvinnor, så ser man att vi ligger trea vad gäller sysselsättningsnivån.
Tittar vi på bara kvinnor i åldern 15-64 år ser vi att vi ligger etta. Däremot ligger vi ganska dåligt till vad gäller sysselsättningsnivån för invandrarmän. Men totalt sett, när det gäller hur många jobb som finns och hur många som har jobb, så ligger vi väldigt väl till jämfört med de andra EU-länderna.
Sedan tror jag att det finns en stor utmaning i att se till att vi har jobb fördelade över hela världen i framtiden. Det är ingen utmaning som vi kan anta genom att sänka skatterna radikalt, försämra välfärden och tro att vi kan konkurrera ut varandra.
Det kommer att bli en marknad på bara företagens villkor, och det kommer att leda till både lönedumpning och att man helt enkelt osolidariskt försöker spela ut länder mot varandra. Vi måste tänka framåt och tänka: Var finns de nya jobben? Ett område där de nya jobben finns är miljöteknik.
Det är också så att hög kunskapsnivå, teknik, att folk vågar företagande och att det finns riskkapital är saker som bidrar. Men jag tycker att den bild som framställs här om att Sverige är så fruktansvärt dåligt när det gäller jobben är en väldigt farlig bild. Däremot är jobben en viktig fråga och en utmaning som vi måste ta till oss i framtiden.
Det som oroar mig är i någon mån Moderaterna igen. Bakom ett luftslott av vackra ord tycker jag att Moderaterna anklagar invandrarna. Jag lyssnade väldigt noga på Moderaterna här i dag, och jag är väldigt oroad över den attityden. Indirekt säger Moderaterna, om jag ska tala klarspråk: Invandrarna är bidragsparasiter.
Man pratar inte om den diskriminering som finns mot invandrare. Jag tror att vi har en väldigt stor utmaning i att minska diskrimineringen i samhället, och där krävs det åtgärder som handlar om att minska diskrimineringen. Det är en diskriminering som finns i hela samhället, även i vår fackföreningsrörelse, på myndighetsnivå och i de olika partierna.
Vi behöver ett arbete för att diskrimineringen ska upphöra. Jag bor ute i Akalla. De av mina grannar som inte har jobb vill ha ett jobb. De letar förtvivlat efter ett jobb. Det är inte så att de sitter hemma och vill sitta hemma och vara sysslolösa, utan de vill finna en mening genom att få ett jobb.
Om vi skulle minska diskrimineringen - säg att vi skulle halvera den i Sverige - skulle det vara en potential för tillväxt. I Konjunkturinstitutets rapport om lönebildningen i Sverige 2004 visar man att om man skulle halvera diskrimineringen av invandrare fram till år 2013 skulle BNP öka med 76 miljarder kronor.
Det skulle göra att man skulle kunna göra reformer eller skattesänkningar med 53 miljarder. Det här är en möjlighet. Minskar vi diskrimineringen så ökar vi tillväxten i samhället. Vi behöver göra väldigt mycket på det området, och jag hoppas verkligen att vi kan finna fler bland alla partierna som jobbar för den frågan.
En fråga som inte togs upp av något borgerligt parti var miljöpolitiken. Jag kan tyvärr känna att när det gäller miljöpolitiken finns det över huvud taget ett väldigt dåligt engagemang.
Jag vet inte om det beror på att folk tycker att vi har varit så framgångsrika när det gäller miljöpolitiken och att det händer så mycket att vi kan sätta oss ned och bara tycka att det är bra som det är. När det gäller miljöpolitiken har jag tittat lite på borgarnas förslag. När vi hade bordläggningsdebatten här var det också så att de borgerliga partierna teg om miljöpolitiken.
Politik är ju prioriteringar, och nu när man ser budgetförslagen ser man de prioriteringar som partierna gör. Miljön fanns inte heller med i de arbetsgrupper som de fyra borgerliga partierna presenterade i Högfors i somras. Den finns inte heller med i de åtta punkter som utgör högerkartellens gemensamma grundsyn. I dag debatteras budgeten i riksdagen, och då får vi se vad partierna satsar på.
Det är en splittrad och svag miljöpolitik som visas fram. Spannet mellan Moderaternas hårda neddragningar och de satsningar som Centerpartiet ändå vill göra är 1,5 miljarder, och det är en avgrund i attityd och pengar som skiljer de borgerliga partierna åt i miljöpolitiken. Moderaternas 116 sidor för huvudsakligen nationalekonomiska argument, men där ryms inte ett ord om miljöekonomi.
Motionen är intressant, dels för att partiet är störst av de borgerliga partierna, dels för att de avviker mest från de andra. Trots att hållbar utveckling är ett övergripande mål för politiken, nationellt, inom EU och globalt, nämns det inte en enda gång i Moderaternas motion. Ordet hållbar används i samband med frågor som prissättning, skuldsättning och tillväxt.
Också social politik diskuterar man i hållbarhetstermer, men den ekologiska dimensionen i en hållbar utveckling saknas. Miljön finns bara med som ett besparingsområde. Man sparar på tre av de fyra områden som Miljömålsrådet pekat ut som särskilt problematiska: Begränsad klimatpåverkan, Giftfri miljö och levande skogar.
Det enda av de fyra målen som Moderaterna missade att spara på, Ingen övergödning, sänker tyvärr Centern med sin kritik av handelsgödselskatten. När det gäller miljön ser det tyvärr väldigt dystert ut i den borgerliga koalitionen. En av de viktigaste frågorna som vi utgår ifrån när vi tänker på vår politik i framtiden är barnens rätt till trygghet, en god hälsa och en god miljö.
Här har vi mycket i Sverige som är unikt och fantastiskt. Vi har en välutbyggd barnomsorg, gratis läkarvård för våra barn och en öppen förskola för alla barn vars föräldrar är hemma. Mycket av det här är bra politik, men vi tycker att man kan göra mer, och nu gör vi viktiga satsningar just på barnen. Studiemedelssystemet har ju till exempel inte varit anpassat för barnfamiljer, men nu inför vi barntillägg.
Vi höjer också ersättningen för lägstanivådagarna i föräldraförsäkringen från 60 kr till 180 kr per dag. Vi stärker också barnfamiljerna genom ett höjt barnbidrag och genom att införa ett flerbarnstillägg från andra barnet. Vi förstärker barn- och ungdomspsykiatrin, och vi ger ökade resurser till skyddat boende. Alla pengar som vi ger till kommuner och landsting - det är en väldigt stor satsning - ökar också möjligheterna för barnen att få trygghet.
En av de viktiga frågorna för oss är solidaritet. Det gäller både dem som har det tufft här hemma i Sverige och i omvärlden. 2006 når vi äntligen upp till 1 % i bistånd av vår samlade produktion. Det är något som vi kämpat för och nu lyckats uppnå.
Det kommer också att införas en ny och rättssäker ordning för flyktingar när de kommer hit och söker asyl. Vi kommer alltså att lägga ned den hårt kritiserade Utlänningsnämnden, vilket är väldigt viktigt. Vi har fortfarande en del att göra när det gäller ohälsan. Det är ett stort och svårt område, men vi ska inte göra insatser genom att sänka ersättningsnivåerna för förtidspensionerade och sjukskrivna.
Vi ska inte skuldbelägga dem som är sjuka och förtidspensionerade. Vi har en hel rad förslag på viktiga åtgärder som jag tror kommer att ge resultat. Men det finns också annat som är viktigt i ohälsoarbetet. Det handlar om vår syn på arbete och hur mycket vi arbetar. Med tanke på det tempo som funnits i arbetslivet under de senaste tio åren är det inte konstigt att vi har så höga sjukskrivningstal som vi har i dag.
Därför är det mycket viktigt med satsningar på arbetstidsförkortning och att möjligheten till friår införs i hela landet. Vi stärker också arbetet med arbetsmiljön och de regionala skyddsombuden.