Runar Filper (SD):
Jag tackar Morgan Johansson för svaret. Det är mycket viktigt och självklart att barnets bästa följs. Men när det handlar om föräldrapåverkan och föräldraalienation, när man starkt påverkar barnets ställningstagande, kan det leda till barnets sämsta. En vårdnadstvist startar oftast när kärleken tar slut i ett förhållande.
Ovänskap om vårdnad, boende och umgänge styr. Kanske träffar den ene föräldern en ny partner. Till slut vill kanske föräldern att barnet ska kalla den nya partnern för pappa eller mamma. Familjerätten startar en vårdnadsutredning eftersom föräldrarna inte kommer överens.
I familjerättens utredning kan det stå att barnet inte vill träffa pappa, men det kan i själva verket vara mamman som inte vill att barnet ska träffa pappan. I närapå samtliga fall dömer tingsrätten utifrån familjerättens skriftliga vårdnadsutredning, som är huvudsakligt material för domstolen: Min pappa är konstig och gör konstiga saker, eller min mamma bryr sig inte om mig.
Barnet kan vara så påverkat av boendeföräldern att det säger sådant som det matats med eller förväntas säga av en kontrollerande förälder, så kallad föräldrapåverkan eller föräldraalienation, att pappan framställs som en alien, en udda och skrämmande person. Jag vill poängtera att även mammor drabbas av pappor som påverkar deras barn.
Anledningen till min interpellation är att justitieministern levererade ett icke-svar på min skriftliga fråga. Ingenting nämns om föräldrapåverkan. Det här är först och främst ett rop på hjälp från alla de föräldrar och deras barn där den andra föräldern använt barnen som redskap i bittra vårdnadstvister. Vårdnadsreformen från 2006 ser till barnets bästa och är absolut en förbättring jämfört med tiden innan.
Självklart ska de som skadar sina barn inte träffa dem. Men vad reformen inte tog höjd för är att en förälder som vill smutskasta den andre föräldern inför barnet kan vara med och vinna med hjälp av det tillvägagångssättet. Problemet som jag beskriver rör inte minst påverkan av barn som befinner sig i spannet över tio år där barnets vilja ska tas i beaktande i takt med barnets mognad och ålder.
Föräldrabalken säger att om barnet har nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas får verkställighet inte ske mot barnets vilja utom då rätten finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa. Det är såklart bra och jätteviktigt, och det vill jag starkt poängtera. Det är såklart inte den delen jag ifrågasätter och kritiserar, utan det är föräldrars påverkan av barnet.
Jag försvarar självklart inte föräldrar som skadar sitt barn fysiskt, psykiskt, sexuellt eller på annat nedvärderande sätt. De föräldrarna ska såklart inte ha vårdnaden. Jag säger detta så att ministern inte passar på att samla billiga poäng och försöker skjuta budbäraren.
Ett barn som ständigt matas med negativa signaler om sin ena förälder, allt från ständig klagan till rutinmässiga suckar och kontrollfrågor om hur det egentligen är hos pappa, blir förvirrat i sin lojalitet och känner press att ta ställning i föräldrarnas konflikt - påverkad av en förälder, alienerad. Att ett barn påverkas och tar ställning mot en av sina föräldrar kan drabba både mammor och pappor.
Barn berättar vad som förväntas av mamman i samtal med sociala myndigheter och familjerätten som gör vårdnadsutredningen.