Bosse Ringholm (S):
Den borgerliga regeringen är ju fullt sysselsatt med att sälja ut en rad av våra viktigaste statliga företag trots att en majoritet av den svenska befolkningen är emot denna utförsäljning. Men det är inte bara utförsäljningen som är klandervärd. Också själva tillvägagångssättet för utförsäljningen är minst sagt dubiöst.
Mats Odell har ju som statsråd en bakgrund där han har ett stort antal misslyckade affärer på sitt samvete. Han började sin förra statsrådsperiod med att se till att vi fick ett 45-årigt privat monopol på Arlandabanan. Det var verkligen ett misslyckande för passagerarna och för miljön i Stockholmsregionen. Han har fortsatt med att anställa en statssekreterare som han senare har tvingats göra sig av med.
Han har anställt en ordförande i det här rådet för utförsäljning av statliga företag som också har avgått för att det hela tiden har funnits otydligheter i Mats Odells sätt att hantera de här frågorna. Jag har nu, mot den här bakgrunden, frågat på vilket sätt Mats Odell kan garantera att ledamöterna i det råd som han tydligen behöver för att kunna göra de här affärerna inte kan riskera att hamna i jävssituationer.
Jag har inte fått något ordentligt svar, och det kanske hade varit för mycket att begära att få ett svar med tanke på Mats Odells record och meritlista på området. Men jag skulle vilja konstatera att den sammansättning som Mats Odell och regeringen har valt för det här rådet möjliggör alla tänkbara jävssituationer och konflikter.
Mats Odell medger ju till och med i sitt svar här, liksom han gjort i tidningsintervjuer, att det finns betydande konfliktrisker. Och konfliktrisker är naturligtvis början på jävssituationer.
Det är klart att om man, som Mats Odell, utser ett råd där många av ledamöterna själva sitter på aktieinnehav i företag som finns i exakt de branscher som statliga företag nu ska säjas ut i är konfliktriskerna inte bara stora, som Mats Odell nu medger, utan de är betydande, och de kan naturligtvis också övergå i jävssituationer i ett senare skede.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen är så okänslig att regeringen utser personer med sådana betydande jävsrisker. En andrahandsfråga är - naturligtvis - att det kanske är ett bevis på ett mindre bra omdöme hos ledamöterna att acceptera att ställa upp i ett råd om man till exempel är chef för en av Sveriges största banker om rådet ska sälja ut en av de mindre banker som staten råkar äga.
Det är inte fråga om ett särskilt gott omdöme att anta ett sådant erbjudande från regeringen. Men huvudansvaret ligger på regeringen som har kommit på idén att göra denna sammanblandning av privata affärsintressen och statliga intressen. Det är alldeles uppenbart att även den nya omgruppering som har skett under senare tid, som Mats Odell har tvingats till efter sina tidigare misslyckanden, innehåller en rad bekymmer ur jävssynpunkt och konfliktrisksynpunkt.
Därför tänker jag sluta med att ställa tre mer precisa frågor till Mats Odell eftersom han inte har kunnat svara på huvudfrågan. Den första frågan gäller om Mats Odell är beredd att offentliggöra aktieinnehavet och andra finansiella innehav som personerna i rådet har. Den andra frågan gäller om Mats Odell är beredd att redovisa på vilket sätt den nya myndigheten - som rådet ändå är - kommer att offentliggöra protokoll eller andra handlingar från sitt arbete.
Mats Odell säger själv att det är en myndighet. Det finns bestämmelser för myndigheter. Jag vet att det kan finnas möjlighet till sekretess. Vad är Mats Odell beredd att redovisa från rådets arbete till offentligheten? Den tredje frågan gäller hur vi ska veta att de personer som är i en konfliktsituation, som Mats Odell säger, inte kommer att vara närvarande och få sådan jävsmöjlig information i fortsättningen.
Vi vet inte skillnaden mellan beredning och beslut i det här organet. Det är tre konkreta frågor, Mats Odell.