Jan Björklund (L):
Detta är den femte interpellationsdebatten på i stort sett samma tema. Jag tar den gärna. Det är en viktig debatt. Mats Pertoft har frågat mig hur jag avser att verka för att anpassa den nya gymnasieskolan till elevers önskan att läsa in högskolebehörighet på yrkesprogrammen. Varje ung människa behöver en gymnasieutbildning som grund för sitt framtida liv och lärande.
Visserligen är gymnasieskolan en frivillig skolform, men i realiteten är den en förutsättning för att ungdomar ska kunna etablera sig på arbetsmarknaden respektive kvalificera sig för fortsatta studier. Fler ungdomar måste slutföra en gymnasieutbildning med godkända resultat och detta är också ett av de viktigaste syftena med gymnasiereformen.
Det är inte godtagbart att endast sju av tio elever på gymnasieskolans nationella program har slutfört sin utbildning och uppnått grundläggande högskolebehörighet efter tre år. En stor andel av de elever som inte lyckas fullfölja en gymnasieutbildning går antingen på yrkesinriktade eller individuella program. Ungdomar är olika och har olika sätt att lära.
Därför måste det finnas utbildningsvägar som passar elever med olika fallenhet, intressen och förutsättningar. Alla vill inte och kan inte bli akademiker, och det är heller inte önskvärt för samhället. De senaste 20 åren har kvalitetsmåttet för en yrkesutbildning varit att en elev fått slutbetyg och uppfyllt kraven för grundläggande behörighet till högskolan. Att eleven uppfyllt de krav som ställs i arbetslivet har däremot varit mindre viktigt. Många elever på yrkesprogram som inte nått målet att få ett slutbetyg har fallit på att utbildningarna varit alltför teoretiserade.
Därför inför vi nu yrkesprogram där mer tid ska ägnas åt yrkesutbildning och där branscherna får ett större inflytande över utbildningarna. Lärlingsutbildningen blir ett alternativt sätt att nå målen. Mats Pertoft tycks anse att det faktum att många skolor i dag erbjuder högskolekompletterande kurser på yrkesprogram är ett misslyckande för den nya gymnasieskolan. Men detta är ju tvärtom något som regeringen eftersträvar och tycker är bra.
De ungdomar som är motiverade för det ska ha möjlighet att under sin gymnasietid läsa de kurser som krävs för grundläggande behörighet antingen som individuellt val eller som utökat program. I gymnasieförordningen har införts en rätt för eleverna att göra detta, och skolorna är därmed skyldiga att erbjuda alla elever dessa kurser.
En elev med yrkesexamen som inte satsat på detta under gymnasietiden har genom bestämmelser i skollagen fått rätt att komplettera till grundläggande behörighet inom den gymnasiala vuxenutbildningen senare i livet. Det är sannolikt att det även i framtiden kommer att vara en hög övergång till utbildningar i högskolan från vissa yrkesprogram. Regeringen har därför sett det som viktigt att ge elever som har detta mål förutsättningar för att läsa in kurser som krävs för särskild behörighet på yrkesprogrammen.
Skolverket meddelar föreskrifter om vad som får erbjudas som programfördjupning på varje program. I uppdraget till Skolverket om att förbereda reformen uttryckte vi att kurser som är av betydelse för fortsatta studier inom närliggande områden ska ingå i utbudet. Vidare gavs som förutsättning att de karaktärsämnen som erbjuds för yrkesprogram bör svara mot krav som arbetslivet och branscherna ställer. Det ska vidare framgå hur olika kurser i utbudet kan kombineras till tydliga yrkesutgångar på ett yrkesprogram.
På vissa yrkesprogram ska det finnas utgångar med högskolebehörighet där eleverna har fått möjlighet att som programfördjupning läsa kurser som krävs för särskild behörighet till högre utbildning inom yrkesområdet. Regeringen har enligt mitt synsätt gjort det möjligt för fler ungdomar att välja en utbildningsväg som passar dem och som inte tvingar in alla i samma fåra.
Att välja en yrkesutbildning av god kvalitet som leder till yrkeskicklighet är ett bra val i sig, samtidigt som det fortfarande ska vara fullt möjligt för de yrkeselever som så vill att gå vidare till högskolan.