Hillevi Larsson (S):
Så länge man inte lagstiftar i frågan kommer frågan om heltid i den offentliga sektorn att ligga på kommunerna och landstingen. Då handlar det om att driva på enskilda kommuner och landsting. I Malmö, som jag kommer från, styr Socialdemokraterna tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet, och där har rätt till heltid införts. Det har visat sig att det går alldeles utmärkt.
Det kommer fram många undanflykter när frågan påtalas, men det går faktiskt. Alla har inte heltid i Malmö, men det är extremt få som vill ha heltid som inte redan har fått det. Vi jobbar mot målet att alla som vill ha heltid ska få det. Alla problem löses inte över natt. Det finns till exempel problem med timanställningar i Malmö, som vi också jobbar med.
Det är uppenbart att om ett tydligt mål sätts upp ökar chansen att också nå målet. Där finns ändå en skillnad med Lena Micko, ordförande i Sveriges Kommuner och Landsting. Nu är heltid inte bara ett mål utan också en norm. Heltid ska vara norm på arbetsmarknaden. Det är klokt att man väljer den konstruktionen.
Om man bara uttalar en rätt till heltid innebär det att deltid ska vara en möjlighet. Tyvärr hänvisar man ofta till att det finns så många med deltid därför att folk vill ha deltid. Det har ofta visat sig vara en sanning med modifikation. Det kan vara så att anställda under perioder av livet, till exempel småbarnsåren, vill ha deltid för att sedan gå upp till heltid, vilket kan vara svårt.
Man ska inte behöva jobba deltid under någon del av sitt arbetsliv på grund av att villkoren är för tuffa. Därför måste målet gå hand i hand med förbättrad arbetsmiljö. Det är ingen liten uppgift, men det är definitivt möjligt om viljan finns. Det är bättre att vara djärv och säga att heltid ska vara norm.
Då kan det bli en debatt om att det inte har gått tillräckligt bra i stället för att man inte vågar ta steget med hänvisning till att det inte går. Där kan man se en skillnad om man jämför med tidigare styre i Sveriges Kommuner och Landsting: Då hade man inte heltid som norm, och nu har vi det. Jag tycker också att det är alldeles för tidigt att döma ut det här. Det var ju inte länge sedan man införde det.
Vi måste ge det lite tid att fungera, och ansvaret ligger på oss alla att driva på kommuner och landsting i den här frågan så att vi uppnår det. Det är helt klart att Sveriges Kommuner och Landsting kommer att prioritera den här frågan. Det är också viktigt. Det finns ofta tusen mål, men alla kan inte genomföras samtidigt. Därför är det viktigt att man nu lyfter fram detta som ett högt prioriterat mål. Denna fråga är över huvud taget avgörande.
Vi kan se att kvinnor i dag tjänar i genomsnitt 3,6 miljoner kronor mindre än män under arbetslivet. För pensionärerna ser det ännu värre ut: Varannan kvinna som går i pension blir garantipensionär, och bland dem som redan är garantipensionärer är 80 procent kvinnor. Det här har ett samband med deltidsfrågan.
Det finns definitivt män som är drabbade, till exempel bland bussförare i offentlig sektor. Där finns det en hel del män. Men överlag är det betydligt fler kvinnor som är drabbade av ofrivillig deltid. Därför är det en viktig jämställdhetsfråga. Jag tycker att det borde tas emot positivt att vi sätter det här målet. Sedan får vi alla hjälpas åt för att se till att vi kommer närmare det. Vi kanske inte uppnår det helt, men det måste vi klara.