Katarina Brännström (M):
Jag tror inte att investeringsstödet - om vi ska uppehålla oss vid det en liten stund - har någon särskilt stor påverkan över huvud taget. Det handlar om alldeles för lite pengar. För att få till någonting ordentligt skulle man behöva satsa betydligt mer. Någon miljon till varje kommun kommer inte att ge nya bostäder. Vad gäller de stora allmänna statsbidrag som ges till kommunerna är det ju upp till kommunerna själva att bestämma över dessa pengar.
Tyvärr tror jag inte att kommunerna avsätter dem till att bygga fler boenden. Det har blivit så att man försöker att hålla sig undan detta problem - man ser det inte utan sopar det under mattan. Människor får bo kvar hemma med stora insatser, vilket sätter press på dem som ska jobba med dessa människor. Detta tangerar delvis den debatt som vi hade tidigare. I Sverige är det väldigt krångligt och dyrt att bygga.
Så är det när det gäller vanliga bostäder, och det är inte billigare att bygga särskilda bostäder. Jag tror att det som efterfrågas är andra typer av boenden - mer som ett hotellboende - vilket ministern var lite inne på. De flesta behöver till exempel inte något kök. Det är för dålig konkurrens i Sverige när vi bygger, och kostnaderna är för höga - det kan vi konstatera.
I dag ser vi en tendens att det byggs ganska lyxiga äldreboenden med pooler, gym och många andra fina saker. Men det är väldigt få som kommer att ha råd att bo där. Det känns som att ingen har något intresse av de enkla bostäderna. Jag tror att man måste trycka på från regeringshåll i den här frågan. Det är ju regeringen som har ansvaret för att människor har någonstans att bo - även om det är kommunerna som utför det hela - och det görs för lite.
Jag besökte i veckan ett boende i Ljungby som heter Åsikten. Jag kan verkligen rekommendera det. Där fanns ett trygghetsboende i samma hus som äldreboendet. Det var väldigt lätt. Man kom in som till en hotellreception. Om man gick åt ena hållet gick man till sin egen lägenhet - det fanns väldigt trevliga aktiviteter i huset. Om man i stället gick åt andra hållet kom man till äldreboendet, där det fanns alla insatser som krävs. Det är jättelång kö till detta boende.
Jag tror att man måste börja tänka mer på det sättet för att få ihop det. Det är ett stort problem att vi har för få äldreboenden i Sverige. Man ska inte vara så gammal att man endast bor där ett par månader, för då kommer också hela den miljö som var tänkt på äldreboendet att falla.
När jag nu har varit ute och besökt äldreboenden har jag också märkt att man blandar senildementa med andra som inte är senila, vilket gör att de som så att säga är friska i hjärnan men skröpliga i kroppen blir deprimerade. De trivs inte med att se dem som är så pass dåliga.
Jag skulle säga att hela äldreomsorgen har blivit sämre på så vis att man inte längre har möjligheten med till exempel särskilda avdelningar, som man hade för bara ett tiotal år sedan. Man bygger inte det heller. Jag tror att vi borde fundera över hur vi kan bygga enklare och billigare samtidigt som vi behåller kvaliteten för dem som bor där - det är ju därför vi bygger. Att komma dit de sista månaderna i livet är inte värdigt.
Man borde kunna få ett trygghetsboende de sista åren av sitt liv om man behöver det. Det måste då sättas in saker på många områden, förutom vårt. Det kan gälla byggnormer och annat. Jag tror att vi måste trycka på och lyfta fram dessa frågor. Det måste byggas fler äldreboenden. Det är inte värdigt att människor sitter ensamma hemma och känner sig otrygga och har anhöriga som försöker slå knut på sig själva för att lösa allt. Så ska vi inte ha det i Sverige.