Sven Otto Littorin (M):
Den här regeringen strävar mot full sysselsättning, det vill säga att alla som vill och kan vara med också ska ha möjlighet till det. Jag kan naturligtvis dela den oro som Jennie Nilsson ger uttryck för. Det finns många på den svenska arbetsmarknaden som arbetar deltid men skulle vilja gå upp till heltid. Det vore givetvis fantastiskt om det blev på det sättet. Jag önskar att alla som vill ska ha den möjligheten.
Där finns en stor del av dem vi i statistiken kallar undersysselsatta, det vill säga de som vill arbeta mer än de har möjlighet till. Jag vill naturligtvis se till att de har möjlighet att arbeta mer. Jag kan alltså dela oron. Däremot tror jag att receptet är helt fel. Jag bara konstaterar att när utredningen gick ut på remiss avstyrkte 30 av 41 remissinstanser det förslag som fanns. Endast sex tillstyrkte förslaget.
Bland dem som avstyrkte finner man Ams, Arbetslivsinstitutet, TCO, Saco och många andra. De tyckte att det var fel väg att gå, och de hade sex skäl för det. Låt mig repetera dem. Det första skälet var att det skulle innebära, som de såg det, ett ingrepp i partsautonomin. Det andra var att det skulle vara ett allvarligt ingrepp i arbetsgivarens arbetsledningsrätt på det sätt som jag utgick ifrån i svaret.
Det kan kanske tyckas lite töntigt att utgå från decemberkompromissen 1906, följt av kollektivavtalslagen och de andra rättsakterna, eller vad vi ska kalla dem, som ligger till grund för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Där ligger just en respekt för parternas möjlighet att själva träffa den typen av avtal.
Det tredje argumentet mot förslaget var ökad administrativ börda för företagen, det fjärde att det skulle försvåra konkurrensen för svenska företag och det femte att en rättslig prövning skulle, som man såg det, komma i konflikt med reglerna om uppsägning, alltså en juridisk problematik. Det sjätte skälet var att förslaget riskerade att leda till ökad heltidsarbetslöshet. Jag tycker att det kanske är den allra viktigaste invändningen. Om jag ska sammanfatta kritiken säger man alltså att med det tvingande förslaget kommer heltidsarbetslösheten att öka mer än vad deltidsarbetslösheten kommer att minska.
De redan svaga grupperna på arbetsmarknaden drabbas mest. Ams pratar om problem för ungdomar. Integrationsverket pratar om problem för invandrare att ta sig in på svensk arbetsmarknad. Försäkringskassan, som också var emot, talar om problem för sjukskrivna att ta sig in på arbetsmarknaden om denna lagstiftning införs. Slutsatsen är, för att lugna Gunnar Andrén, att jag inte tycker att man alls ska lagstifta på detta område, varken dispositivt, tvingande eller på något annat vis.
Sammanfattningsvis är slutsatserna av remissinstansernas behandling av det förslag som fanns att det inte riskerar att innebära vare sig heltid eller deltid utan just nolltid, det vill säga att arbetslösheten faktiskt ökar med förslaget. Då tycker jag att man grovt åsidosatt det som åtminstone är den här regeringens utgångspunkt, nämligen att öka sysselsättningen, se till att arbetslösheten sjunker, utanförskapet minskar och obalanstalen förbättras.
Jag kan dela utgångspunkten, men receptet att göra det på är tyvärr fel.