KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Carlsson (S):
Jag tror att detta är otroligt viktigt om vi ska värna demokratin. Vi måste hitta verktygen för att människor ska kunna vara journalister. Men en annan fråga är också hur vi agerar för att faktiskt se till att detta sker. Vilket ansvar har vi som medborgare? Det handlar om hur man stöttar de journalister som blir utsatta för hot och hat, men hur kan vi också få medborgarna att fundera på vilket ansvar de har i processen?
Gunilla Carlsson (S):
Vi socialdemokrater och regeringen satsar väldigt mycket på att fler ska få möjlighet att ta del av kultur. Tidigare i frågestunden lyftes möjligheten att ta del av musik- och kulturskolan. En annan jätteviktig reform som har gjorts är att vi har återinfört fri entré på de statliga museerna.
För några veckor sedan fick vi ta del av en rapport från Myndigheten för kulturanalys som visar att besöken på de museer som införde fri entré den 1 februari 2016 har ökat med närmare 50 procent. Det är fantastiska siffror. Detta gör att fler har möjlighet att ta del av vårt gemensamma kulturarv. Unga vuxnas och pensionärers besök har ökat mest.
Min fråga till kulturministern är: Vad ser kulturministern för ytterligare utmaningar när det gäller att se till att öppna upp ännu mer för dem som inte tar del av våra gemensamma samlingar? Kan inte minst den kulturarvsproposition som nu ligger på bordet vara en del i detta?
Gunilla Carlsson (S):
Ja, vi har precis som Olof Lavesson lyfte fram ändrat i filmpolitiken. Vi har infört en statlig filmpolitik. Vi har tillfört ett rejält anslag till filmpolitiken. Filmavtalet har tidigare varit bra för filmen och för Sverige, får jag säga. Men det visade sig inte fungera.
Jag som socialdemokrat tycker att vi har ett ansvar när vi inte längre kan få ihop ett filmavtal som fungerar för branschen och för alla de delar som är med. Då måste vi ta ett ansvar för filmen så att den kan fortsätta att utvecklas. En del är dessa branschråd. De är ganska nytillsatta. De har inte träffats jättemånga gånger ännu, men de har börjat sitt arbete.
Det jag får till mig är att dialogen ser väldigt olika ut beroende på med vilka deltagare man pratar och vilka branschråd det är. Jag tror att vi måste ge det lite tid för att se om man kan hitta gemensamma nämnare och gemensamma områden att diskutera i dessa branschråd. Jag tycker att det är för tidigt att säga att vi ska bolla upp det rakt upp i luften igen och inte ha någon bra struktur.
Däremot håller jag med om att vi måste följa filmpolitiken framöver och se till att det som inte fungerar i dag får bättre förutsättningar framöver. Regeringen säger i budgetpropositionen att man har tagit till sig detta tillkännagivande. Jag kan ställa mig bakom det och tycka att vi nu får avvakta och se hur det blir framöver. Det handlar om att jobba vidare med hela filmpolitiken och också med dessa branschråd.
Gunilla Carlsson (S):
Denna regering har tagit tag i det underskott som den borgerliga regeringen lämnade efter sig. Precis som finansminister Magdalena Andersson sa var det tomt i ladorna när vi tog över. Det var till och med så att man hade sänkt skatterna utan att kunna finansiera det. Nu har vi ett läge där vi faktiskt har överskott - 80 miljarder i de statliga finanserna. 40 miljarder går till att betala av på statsskulden, och 40 miljarder går till reformer.
En del av de 40 miljarderna kommer just kulturen till del. Jag är jätteglad och stolt över att man väljer att prioritera konsten, kulturen och bildningen. Det handlar om att nå ut med mer kultur till fler, till exempel via musik och kulturskolan och möjligheten att ta del av de samlingar som finns på våra museer.
Det handlar om möjligheten för fler att ta del av folkbildningens verksamhet. Man ska jobba med uppsökande verksamhet när det gäller dem som står långt ifrån. Men det handlar också om möjligheten för människor att öka sin kunskap och få bättre förutsättningar att komma ut på arbetsmarknaden. Det tycker jag är bättre prioriteringar än att sänka skatten.
Gunilla Carlsson (S):
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. I går presenterade finansminister Magdalena Andersson en stark budget här i riksdagen. En del av den ska gå till kulturområdet, hela 745 miljoner. Det är den största satsningen någonsin, och det är fantastiskt roligt. En del av satsningen - 115 miljoner kronor - går till den fria konsten. Konstnärerna är och har varit en eftersatt grupp under lång tid.
De har oftast lång utbildning. Denna fråga har vi fått ta del av vid många olika tillfällen. Med tanke på satsningen är min fråga till kulturministern: Vad förväntar du dig för effekter av de 115 miljonerna till den fria konsten?
Gunilla Carlsson (S):
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. Frågan tangerar samma fråga som Emma Hult ställde tidigare, och den berör oss mycket, både ledamöter och andra. Det gäller de sexuella trakasserier och övergrepp - fruktansvärda berättelser - som vi har fått ta del av de senaste veckorna.
Flera branscher har lyfts upp, bland annat musik, teater och scenkonst. Min fråga till kulturministern är framför allt vad man tänker göra men också vad institutionerna säger om den tysthetskultur som det vittnas om.
Vad tänker man - vad tänker kulturministern kring vad man ska göra för att människor ska våga tala om vad som sker?
Gunilla Carlsson (S):
Jag är jätteglad att dessa diskussioner kommer upp på allas dagordning, även politikernas. Vi hade en utredning som presenterades för ungefär tio år sedan och som handlade om jämställdhet på scenkonstområdet. I dag blir det mycket diskussioner på kulturområdet om det som ligger på den nationella nivån, men kulturministern och vi alla har också ett ansvar utifrån att det finns institutioner också på regional och lokal nivå.
Ser kulturministern någon möjlighet att påverka där?
Gunilla Carlsson (S):
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. I går presenterade pressfrihetsorganisationen Reportrar utan gränser sitt pressfrihetsindex över världens länder. Det visar en ökad fientlighet mot journalister och medier runt om i världen. Politiker visar öppet förakt mot journalister och medier. Fyra av de fem länder som har tappat mest i årets rankning ligger i Europa.
Europa har tidigare alltid varit en bastion för pressfrihet men är i dag den världsdel där det går snabbast nedåt jämfört med andra delar i världen. Sverige behåller sin andraplats, vilket är jättebra. Men jag har ändå en fråga till ministern: Vad tänker regeringen och kultur- och demokratiministern att man kan och bör göra för att påverka denna oroande utveckling dels i EU-sammanhang, dels gentemot de nordiska länderna? Finland har ju tappat rejält.
Gunilla Carlsson (S):
Tack, ministern, för svaret! Jag tycker att det är jättebra att regeringen och kultur- och demokratiministern är så tydliga i de här frågorna. Sverige ligger på andra plats, vilket är fantastiskt och bra, men dessa hot finns ju även mot svenska journalister och medier. Hur kan vi använda det som vi gör i Sverige vid våra kontakter med politiker i exempelvis de europeiska länderna i EU-sammanhang?
Gunilla Carlsson (S):
Jag tackar Ulla Andersson för frågan. Jag instämmer i att vi aldrig någonsin kan acceptera att människor avlider på arbetsplatsen eller drabbas av allvarliga skador där. Här är vi helt överens. Detta är också någonting som arbetsmarknadsminister Ylva Johansson varit tydlig med - vi vill ha en nolltolerans för dödsfall på arbetsplatser.
Är lösningen att inte ha underleverantörer eller att vara mer tydlig i fråga om ansvarstagande och arbetsmiljölagstiftningen?
Det är kanske än viktigare att se till att varje arbetsgivare, oavsett om man är huvudentreprenör eller underentreprenör, har ett ansvar för de anställda i företaget som har uppdraget.
Här vill jag hellre se att man tittar på arbetsmiljölagstiftningen och ser till att alla arbetsgivare tar det ansvaret. Det vi lyfter fram i betänkandet handlar om den förändring som gjordes nyss, nämligen att arbetstagaren ska få ut sin lön även om man hör till en firma som är underleverantör. Det är viktigt.
Det Ulla Andersson lyfte fram är något som vi socialdemokrater också kommer att jobba vidare med.
Gunilla Carlsson (S):
Jag instämmer i att alla arbetsgivare, oavsett om man är huvudentreprenör eller underentreprenör, ska ta ansvar för att de som arbetar har en bra arbetsmiljö. Ingen ska riskera att inte komma hem från jobbet, utan alla ska ha så bra möjligheter som det går. Här kan vi titta på arbetsmiljölagstiftningen. Den behöver säkert skärpas.
Ingen domstol ska behöva fundera över vem som har ansvaret, om man mot all förmodan hamnar i en situation där människor faktiskt mister livet. Jag hoppas verkligen att vi ska nå fram till en nolltolerans. Ingen ska behöva vara orolig när man går till jobbet.
Gunilla Carlsson (S):
Jan Ericson! Det ni gjorde var också att ni sänkte skatterna med 20 miljarder. Ni sänkte skatterna för dem som har det allra bäst, medan vi vill använda våra gemensamma resurser till att se till att människor kommer i arbete, att man får utbildning och att vi har en bra arbetsförmedling som ser till att människor får den hjälp och det stöd de behöver.
Ni gjorde också stora förändringar genom att dra undan många miljoner från till exempel Arbetsförmedlingen. Du pratar så fint om hur vi kan få in människor i arbete, men just nu råder faktiskt ett läge där väldigt många kanske inte kommer att få den hjälpen via Arbetsförmedlingen.
Som jag sa i mitt anförande är inte tanken att bara Jämställdhetsmyndigheten ska jobba med jämställdhetsfrågor; det ska alla myndigheter och organisationer göra. Däremot såg vi att det inte fanns ett samlat grepp om jämställdhetsfrågorna, och det är precis det som den här myndigheten ska jobba med. Den ska se till att vi får bra underlag och att vi kan nå de jämställdhetspolitiska målen.
Det är ett sätt att använda en myndighet. Men det är inte de som ska bedriva jämställdhetsarbetet - det behöver vi göra på bred front med flera olika insatser och flera olika reformer.
Gunilla Carlsson (S):
Det här är helt underbart. Här står Jan Ericson i riksdagens talarstol efter att han själv har beslutat om 400 miljoners minskning av anslaget till Arbetsförmedlingen. Som han sa i sitt anförande är det den borgerliga budgeten, vilken lades fram av M och KD och fick stöd av SD, som arbetar ute i samhället i dag. Och så står han här och kritiserar att regeringen inte har en plan!
Vilken plan hade Jan Ericson och Moderaterna när de lade fram sin budget i form av en servettskiss och sa: Nu drar vi undan pengar från Arbetsförmedlingen! Jag tycker att detta är oansvarigt. Vad hade man för plan för Arbetsförmedlingen? Sedan kan Jan Ericson till och med skriva på Twitter att han gjort besök hos Arbetsförmedlingen i Kinna till exempel och att det är så fruktansvärt att de behöver lägga ned sitt kontor.
Det är ju precis det som är resultatet av den budget som Jan Ericson har suttit här i Sveriges riksdags kammare och tryckt igenom. Detta kallar jag oansvarigt. Extra ändringsbudget för 2019 - Sänkt moms på e-publikationer samt ändrad använd-ning av vissa anslag När det gäller pensionerna vill jag säga att det är Jan Ericson och hans parti som har sett till att vi har fått denna orättvisa pensionärsskatt.
Att en pensionär ska betala mer i skatt än vad en löntagare gör är resultatet av Jan Ericsons politik. Vi har successivt ökat pensionerna. Vi har minskat skatteklyftan mellan dem som arbetar och dem som är pensionärer, för vi socialdemokrater ser att pensionen är en del av en lön som man tidigare har jobbat till. Man ska inte behöva skatta mer för det man får i pension än för det man får i lön.
Gunilla Carlsson (S):
I och med avslöjanden som Panamadokumenten och paradisläckan har vi under de senaste åren kunnat läsa om hur förmögna individer och globala storföretag ägnar enorma resurser åt att gömma undan skattepengar. För ett antal år sedan uppskattades att världens länder gick miste om 130 miljarder euro varje år i uteblivna skatteintäkter. Det är mer än hela Sveriges budget.
Medan vanligt folk arbetar och betalar skatt på sina inkomster ägnar sig en liten men superrik elit åt att smussla undan astronomiska belopp som egentligen ska gå till att bygga vägar, anställa lärare och utbilda fler poliser. I går presenterade finansministern och statsministern förslag för att växla upp EU:s arbete mot just skatteflykt.
Med anledning av detta undrar jag om finansministern skulle kunna redogöra för betydelsen av den svarta listan och arbetet med att bekämpa skatteflykten.
Gunilla Carlsson (S):
Tack så jättemycket för svaret, finansministern! Det är bra att den svarta listan finns och att den till vissa delar har haft effekter. Här lyfter man också upp att man vill göra ytterligare insatser. Ser finansministern vilka andra länder som man skulle kunna få med sig i att driva de ytterligare regelverken på den svarta listan?
Gunilla Carlsson (S):
Tack, Ulla Andersson, för frågan! Jag är jätteglad att vi under förra mandatperioden kunde ta viktiga steg. Jag är också lite ledsen att vi inte fick majoritet i kammaren till att bli ännu skarpare vad gäller de arbetsrättsliga villkoren inom offentlig upphandling. Vi får väl fortsätta att jobba vidare i den frågan.
När det gäller underleverantörskedjorna ser arbetsmarknaden i dag ganska annorlunda ut mot vad den gjorde förr. I dag har vi ganska många kanske mindre företag som kommer in och får uppdrag när man ska göra stora offentliga upphandlingar. Vi har en huvudentreprenör som står som den som är garanten i själva upphandlingen. Sedan kommer det in andra bolag under.
Det är en förändring som har skett på arbetsmarknaden. Jag tror att det är svårt att backa tillbaka och säga att man bara ska ha två underleverantörer. Med det sagt är det inte så att vi på något sätt ska acceptera att de som kommer in som underleverantörer har sämre villkor vad gäller arbetsmiljö men också andra villkor på arbetsmarknaden. Det som regeringen nu gör är viktigt.
Man går in ordentligt och tittar på detta. Arbetsgivaren har ett arbetsmiljöansvar. Det kan man aldrig friskriva sig från. Det ansvaret har man. Då måste vi se till att myndigheterna kontrollerar det men också att vi ställer tydliga krav i upphandlingarna.
Vi kan aldrig acceptera att det ska vara otrygga anställningar med risk för till exempel dödsolyckor men också skador på arbetsplatserna. Det är ett arbete. Det handlar om skyddsombudsverksamheten, information men också många andra olika delar. De måste få ordentligt med stöd och regler för hur de ska kunna arbeta ute.
Gunilla Carlsson (S):
Jag delar Ulla Anderssons synpunkter på att vi aldrig kan acceptera att människor blir utsatta för en dålig arbetsmiljö ute på sin arbetsplats. Här gör regeringen nu stora insatser, för vi kan aldrig acceptera det. När det sedan handlar om att göra förändringar vad gäller underleverantörskedjorna får man möjligtvis titta vidare på det.
Men vi gör stora satsningar vad gäller myndigheterna. Man går ut och inspekterar. Det ska inte få genomföras arbete utan att man har bra skyddsutrustning och annat. Det handlar också om det förslag som nu ligger med de regionala skyddsombuden. De ska få möjlighet att komma in på arbetsplatser även om det inte finns kollektivavtal på arbetsplatserna.
Det tror jag är en jätteviktig del i det fortsatta arbetet tillsammans med att myndigheter i olika delar kan gå in och kontrollera underleverantörerna men också dem som är huvudentreprenörer. Det handlar också om att man i upphandlingen är tydlig med att ställa de arbetsrättsliga krav som man kan göra i upphandlingarna. Här har vi Upphandlingsmyndigheten som jobbar aktivt.
Den kan säkert göra ännu mer för att informera alla arbetsgivare som får uppdrag inom offentlig upphandling att de har det ansvaret och att vi ställer de kraven.
Gunilla Carlsson (S):
På den första frågan gäller precis det som jag sa innan, nämligen att det inte fanns något beredningsunderlag. Det beredningsunderlag som ligger till grund för denna proposition är Förenklingsutredningens betänkande, och i den fanns detta inte med. Man kan såklart i efterhand fundera över varför inte också detta fanns med. Nu görs dock ett arbete här, och jag tror att det kommer en proposition under nästa år. Jag hoppas verkligen det.
Det är regeringens ambition att jobba vidare med den departementsskrivelse som nu har gått ut. Det finns vidare inget som säger att man inte kan ställa dessa krav. Det kan man absolut göra i en upphandling. Det finns inget som förbjuder det, vilket är viktigt att ha med sig. Ibland ges en bild av att man inte får ha med arbetsrättsliga villkor i en upphandling, men det får man absolut ha.
Jag skulle till och med vilja uppmana till att man har med det. Vad gäller frågan om låga anbud hänvisas det till att det ska finnas ett utrymme för att man inte ska hamna i domstolsprocesser och annat. Det är såklart väldigt viktigt att de som gör en upphandling verkligen tittar på varför ett anbud är lågt.
Om det beror på sämre villkor, löner och arbetsmiljö för arbetstagarna tycker jag absolut att man ska säga nej till anbudet och tala om att det är alldeles för lågt. Även här har de upphandlande myndigheterna och ledningarna alltså möjlighet att själva vara aktiva och se till att inte gynna dem som bland annat inte har bra villkor för sina anställda.
Gunilla Carlsson (S):
Jag tackar Charlotte Quensel för frågan. I Sverige har vi en myndighet som heter Statistiska centralbyrån, och den hämtar in uppgifter om precis det som du tar upp, Charlotte Quensel. Nu har man inte pekat ut just SCB som den myndighet som ska leverera dessa uppgifter till LIS, men det är kanske inte helt omöjligt att det kan bli så.
Då är det naturligtvis de uppgifter som SCB plockar in som man har möjlighet att leverera till LIS-systemet, precis som man gjorde före 2005. Det är också viktigt att peka på att uppgifterna ska vara avidentifierade.
Det är alltså inte så att man kommer att få in uppgifter om hur Charlotte Quensel eller Gunilla Carlsson har levt, utan det är avidentifierade fakta som kommer in i systemet, precis som man plockar in annan statistik.
Gunilla Carlsson (S):
Återigen: Den information som ska skickas till LIS för statistikändamål ska vara avidentifierad. Man ska inte kunna gå in och titta på varje individ, utan man ska se bara persondata som inte berättar om det är du eller jag som gör detta. Det är viktigt att det ska ske enligt lagen om den officiella statistiken.
Orsaken till att vi har propositionen i dag är att man inte tyckt att man har haft den tydligare lagen för statistikutlämningen. Det är därför som riksdagen nu beslutar utifrån propositionen.
Hans Olsson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag är glad att jag kunnat gå statsrådet till mötes genom att vi flyttat debatten från gårdagen till i dag. Mitt tåg går om 30 minuter. När vi antagit en budget på närmare 800 miljarder kanske finansministern tänker att här kommer det en och börjar tjata om 300 miljoner.
Och det är väl småpengar i den stora budgeten. Jag delar finansministerns syn att det är viktigt att se politiken i ett sammanhang, och det var det jag försökte göra när jag såg avdraget. Jag tänkte: Vem är det egentligen som drabbas av det? Hur ser killen eller tjejen ut som gör avdraget?
När jag är osäker på något brukar jag alltid kontrollera med min hemkommun Borås. Jag ringde alltså till skattekontoret där och fick en profil, inte en stor utredning utan en beskrivning av killen och tjejen som gör avdraget.
Den som kan göra avdraget är alltså en byggnadsarbetare som kan dra av sina mätningsavgifter, det är sådana som har lite mer fria yrken, som de uttryckte det; de drar av för till exempel skyddsskor. De som jobbar i skogen kan dra av för skyddsbyxor - det är speciella byxor, sådana man använder när man kör motorsåg. Det är nog ganska tryggt att ha sådana; jag använder dem själv.
Det är också killar och tjejer som arvoderas, och de drar då av för dator och telefon i hemmet, samt killar och tjejer i små idrottsklubbar. De har ett schablonavdrag och får alltså en liten slant från idrottsklubben - och då talar jag om småklubbar, inte om Älvsborg i Borås utan om sådana som Rydboholms Sportklubb.
Alla dessa mister avdraget. Det är klart att jag sätter in det i det större sammanhanget, vilket jag tycker att man ska göra. Kanske handlar det om just de människor som hamnat lite i skymundan i den sammantagna politiken. Signalsystem är viktiga.
Nu ser killar och tjejer att det blir dyrare, att vissa får större skattesänkningar än andra och så sitter de där och tänker: Nu tog de avdraget också. Jag förstår att det inte går att göra något åt detta nu när budgeten är antagen, men det ska ju göras flera budgetar. Tiderna är som sagt goda, och man behöver kanske inte vända på varenda krona.
Samtidigt tror jag att det här är ett viktigt avdrag för många vanliga människor. Jag ska kanske erkänna en sak; det är ju inte så mycket folk i kammaren. Det är svårt att avgöra var man blir politiskt aktiv. Någon gång på 70-talet hände en massa saker.
Bland annat hade jag en hård kamp med dåvarande taxeringsordföranden ifall man fick dra av för kläder som man hade under skyddskläderna. Jag vann den striden och fick dra av jag tror det var 300 kr. Symboliskt var det väldigt viktigt för mig. När jag inte fick det godkänt tänkte jag att det var typiskt att en vanlig kille eller tjej på fabriken inte skulle få göra avdraget. Det handlar om signalsystemet.
Min uppmaning till finansministern är därför: Tänk över detta, för det är ett viktigt avdrag för den vanliga människan.
Hans Olsson (S):
Jag tror säkert att skattemyndigheterna tycker att det är kanonbra. Om vi får bort en massa småavdrag förenklar det väldigt mycket för dem. Precis som finansministern säger handlar politik om att få ett samhälle som är gott att leva i för många. Då är de signaler man skickar ut viktiga så att folk känner att det blir rättvist.
Det gäller fördelningsnycklar och annat som vi tittar på. Riksdagens utredningstjänst gjorde en undersökning som visar att sådana som finansministern och jag från nyåret kommer att få omkring 10 000 mer per år när alla våra ökade kostnader och skattesänkningar slår igenom.
Men för de killar och tjejer som ligger lite sämre till handlar det kanske bara om några tior i månaden. Så förhåller det sig. Dessutom tillkommer nu höjningen av beloppsgränsen, och då tänker de att nu tar de avdraget också. Att det statsfinansiella läget är ganska gott torde vi vara överens om.
Och om vi blickar framåt är det, vad jag förstår, inte någon statsfinansiell kris på gång för att få plus och minus att gå ihop. Finansministern får tänka att det var ju det här avdraget som gjorde mig så väldigt politiskt aktiv. Tänk om det är det här avdraget som får fram Socialdemokraterna. Tänk den tanken.
Tänk dig när vi sitter här 2010, och så kommer det in massor med nya riksdagsledamöter och väldigt många socialdemokrater, och dina kolleger säger: Oj, oj, oj vad många socialdemokrater. Men då kan finansministern säga till Fredrik Reinfeldt att det kunde ha varit värre om jag inte hade lyssnat på Hans Olsson och återinfört det där avdraget. Jag vet hur det är.
Men min förhoppning är att finansministern ska tänka över detta. Jag tror att det är viktigt, om du inte kan åstadkomma ett sådant skattesystem som gör att de som tjänar omkring 15 000 kr i månaden får ut lika mycket som du och jag av detta. Men det tror jag är lite svårare. Då är det viktigt med dessa saker. Återkom gärna i nästa budget, så kanske det blir en liten extra julklapp.