Per Ramhorn (SD):
I dag ska vi debattera hälso- och sjukvård. Det är ett stort och viktigt område som berör oss alla förr eller senare. Jag börjar med att yrka bifall till våra reservationer 4, 10, 13, 18 och 20. Det är särskilt en reservation som jag kommer att hålla mig till i denna debatt, och det är reservation 13 som handlar om lika villkor för mammografi oavsett var i landet man bor. Herr talman!
Ordet cancer väcker oro och ångest hos de flesta av oss. Ett cancerbesked blir för de flesta av oss en påminnelse om hur skört livet är. Statistiskt kommer var tredje person i Sverige att drabbas av cancer under sin livstid. Det gör att cancern räknas som en folksjukdom här i Sverige. Hos kvinnor är bröstcancer den absolut vanligaste cancersjukdomen.
Varje år insjuknar ca 7 000 kvinnor i Sverige i bröstcancer. Det innebär att närmare 20 kvinnor varje dag får en bröstcancerdiagnos.
Det absoluta mest avgörande för ett bra behandlingsresultat och överlevnad är att man upptäcker bröstcancern i ett tidigt skede, och då främst genom mammografi där man bedömer att förmågan att upptäcka kvinnor med bröstcancer är 80-90 procent. Säkerheten att utesluta bröstcancer bedöms vara hela 98 procent.
Därför är det oerhört viktigt att kvinnor får tillgång till mammografi. Enligt Socialstyrelsens riktlinjer ska mammografi omfatta alla kvinnor i åldern 40-74 år. Men alla landsting erbjuder inte mammografi till kvinnor i åldern 40-49 år.
De erbjuder mammografi oftast först från 50 års ålder fast forskning visar att dödligheten i bröstcancer är betydligt högre för kvinnor i åldersgruppen 40-49 år som inte har erbjudits mammografi. Detta tycker vi sverigedemokrater inte är rimligt.
Vi anser att alla landsting ska erbjuda mammografi från 40 års ålder eftersom ca 700 kvinnor som är under 45 år varje år får bröstcancer. Det är elva unga kvinnor i veckan. Dessutom är risken att dö i bröstcancer betydligt större om man är ung när man får diagnosen. Det finns flera anledningar till detta.
En förklaring är att tumörerna upptäcks i ett senare skede men också att tumörerna är mer aggressiva hos yngre kvinnor än hos äldre.
Därför är det oerhört viktigt att dessa unga kvinnor också får möjlighet till mammografi så att man kan upptäcka cancern i ett tidigt skede så att dessa kvinnor som kan vara våra döttrar, systrar och fruar får chans till bot och överlevnad från denna allvarliga sjukdom.
Därför skrev vi en motion i denna viktiga fråga som vi hade stora förhoppningar att få igenom tillsammans med S, V och MP och därmed få en majoritet i riksdagen för denna ytterst viktiga fråga. Men tyvärr, och det är jag uppriktigt väldigt ledsen för, väljer S, V och MP att inte stödja förslaget fast man under de senaste två åren här i riksdagen krävt exakt samma sak.
Jag vill påminna om vad som stod i S:s, V:s och MP:s gemensamma reservation som skrevs för mindre än ett år sedan: "Det finns inget hållbart argument för landstingen att utestänga kvinnor under 50 år från mammografi. Tvärtom är det extra allvarligt att kvinnor i denna åldersgrupp inte kallas. Vi anser att det bör bli obligatoriskt att erbjuda mammografi åt alla kvinnor i Sverige i åldern 40-49 år."
Det är naturligtvis anmärkningsvärt att när det nu i Sveriges riksdag skulle kunna finns en majoritet för förslaget väljer man att inte stödja det. Det är beklagligt. Främst är det beklagligt för alla dessa unga kvinnor som nu inte får möjlighet till mammografi där man i ett tidigt skede kan upptäcka cancern och därmed rädda liv. Herr talman!
Till sist skulle jag vilja läsa upp några rader från en ung kvinna som har drabbats av just denna fasansfulla sjukdom. De beskriver på ett bra sätt hur det känns att drabbas av bröstcancer i unga år. Hon skriver: Den var inte större än en ärta. Det är svårt att förklara, men jag kände den tydligt. Jag visste att man kunde drabbas av bröstcancer i unga år. Men trodde aldrig att det skulle hända mig. I dag är jag en av dem.
I dag har jag obotlig bröstcancer. Jag sökte vård för att undersöka knölen. Knölen i mitt högra bröst var bara en körtel, det var alla säkra på, en vanlig och ofarlig svullnad som man kan få. Jag visste att körtlar kan bli lite svullna, men svullnader brukar ju gå tillbaka. Det gjorde inte den här. Det går egentligen inte att beskriva med ord hur rädd jag blev när jag fick reda på att det var cancer.
Det var den värsta dagen i mitt liv. Jag trodde att jag skulle dö. Sedan dess har jag haft en ständig oro i min kropp. Ibland kan jag kontrollera mina känslor, men ibland går det inte, och de dagarna gråter jag. Jag tänker mycket på döden och är rädd för att dö i den här sjukdomen. Jag är arg och besviken på läkarna som inte tog mig på allvar och som sade att jag var för ung för att få cancer.
Tänk, ja tänk, om de upptäckt cancern i ett tidigt stadium, innan det var för sent.