KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Jag skulle vilja börja med att säga att det egentligen är mycket bra att den här typen av frågor blivit viktiga även för allianspartierna. Det kan vara bra att ha den utgångspunkten i debatten. Jag ska därför försöka avhålla mig från att berätta vad ni tidigare tyckt när vi försökt driva på frågan.
Vad beträffar diskussionerna på Bali och den eventuella kompromissen säger Lena Asplund att vi inte ska spekulera. Nej, vi ska inte spekulera. Däremot kan vi tycka någonting. Jag tycker någonting. Jag tycker att Sverige ska vidhålla sin ursprungliga hållning.
Jag tycker att det är viktigt att få ett avtal om att vi ska minska utsläppen med mellan 25 och 40 procent till år 2020. Och jag tycker att det är viktigt att föra debatten och inte bara avfärda den med att vi inte kan stå här och spekulera. Precis som sades tidigare är vi med i det politiska skeendet. Vad vi tycker, säger och beslutar i Sveriges riksdag har betydelse.
Det tar vi upp på stora konferenser om klimatfrågorna, och vi måste tänka på det sättet. Vi får inte på något sätt minska riksdagens betydelse, utan det vi tycker och beslutar måste ge avtryck. Jag har ett antal frågor. Jag kan dela det tidigare resonemanget som gällde miljöklass 3, att det kan missgynna den miljövänliga dieseln.
Men om vi ser till transportsektorn som helhet, och att det egentligen är transportsektorns ökade utsläpp vi måste komma till rätta med så att de i stället minskar, undrar jag vad regeringen har för strategi utöver de förslag som lades fram i höstbudgeten. Vi måste göra någonting för framtiden.
Marie Engström (V):
En bra strategi vore väl att USA fick bli svartepetter, att alla andra länder tycker någonting annat än USA gör. Det kan vara en bra strategi. Men nu ska jag ta upp transportsektorn. Vi föreslår att fordonsskatten koldioxidrelateras ytterligare. Det står att läsa i vår reservation. Vi kan tänka oss att införa en registreringsavgift på nybilar. Vi vill ytterligare höja drivmedelsskatterna.
Detta är ett sätt att minska utsläppen från transportsektorn. Naturligtvis måste detta kombineras med ökade investeringar i järnvägen, ökade satsningar på kollektivtrafik och så vidare. Människorna måste ges ett alternativ. Det tycker vi i Vänsterpartiet är en viktig strategi för att minska utsläppen från denna sektor. Men vad har regeringen för strategi? Det var min andra fråga, som blev väldigt kort i min förra replik.
Nu kanske jag förtydligade mig lite grann. Jag tänkte ställa en fråga till. I Lena Asplunds anförande diskuterades alternativa drivmedel, olika typer av syntetiska lösningar och så vidare. Det är viktigt att allt sådant kommer fram, men det kräver också forskning och utveckling.
I mitt anförande pratade jag om att den här regeringen har väldigt lätt att skattesubventionera olika tjänstesektorer, hushållsnära tjänster och så vidare. Men varför finns inte samma intresse för att skattestimulera sektorer som försöker utveckla miljöteknik eller olika alternativa energiformer?
Marie Engström (V):
Jag tycker att det är bra att Kristdemokraterna har vänt i frågan om drivmedelsskatterna. Heder åt er! Sedan till frågan om förhandlingar om eventuell sänkning och debattartikeln, som ni diskuterade förut. Det är väl EU-kommissionen som säger nej till att sänka momsen på drivmedel. Det var väl där debatten skulle ha förts.
Vad jag förstår har frågan egentligen aldrig tagits upp där från den svenska regeringens sida. Men, som sagt, jag tycker att det är bra att ni har lämnat den tidigare positionen. Därför blev jag lite förvånad när jag hörde Lennart Sacrédeus anförande. Om jag uppfattade det rätt föreslog ni att reseavdragen skulle höjas till 20 kronor per mil.
Ni vill ha ett schabloniserat reseavdrag som är baserat på bostadsort och som avser icke-arbetsresor. Vad är det här för främmande fågel i svensk skattelagstiftning? Ska vi införa avdrag för personliga levnadsomkostnader? Så har inte systemet sett ut hittills. Vad öppnar detta för? För mig blir detta väldigt stora frågetecken.
Och vem är Lennart Sacrédeus talesperson för när den här typen av förslag kommer fram? Är du talesperson för alliansregeringen eller för Kristdemokraterna? Det här blir väldigt förvirrande, fru talman.
Marie Engström (V):
Det är kanske viktigt att förtydliga att det var heder åt Kristdemokraterna för att de släppte den tidigare positionen om att vilja sänka bensinskatterna. Det var inte heder åt Kristdemokraterna för hela deras miljö- och energipolitik. Det är någonting helt annat. Det måste jag få säga för protokollets skull. Men jag ska fortsätta på det temat.
Då blir nästa fråga: Hur blir den långsiktiga strategin, när ni nu har släppt er tidigare position, för att minska effekterna av utsläppen från transportsektorn? Det är en jätteviktig fråga för framtiden.
Marie Engström (V):
Jag tänker ställa samma fråga som Helena Leander ställde. Jag hörde också att Fredrik Schulte i sitt anförande sade: Vi har stärkt välfärden, och detta trots skattesänkningarna. Jag noterade även att det inte kom någonting mer sedan. På vilket sätt har ni stärkt välfärden? Är det Vårdval Stockholm som är en förstärkning av välfärden?
Jag tänker genast på de kommuner som har fått större utbetalningar av socialbidrag till följd av att människor har trillat ur olika försäkringssystem. Försök att vara lite tydligare i den frågan! Det florerade väldigt mycket siffror om hushållsnära tjänster. Jag tog också upp detta i mitt anförande.
Fredrik Schulte sade att det nu finns 100 000 ansökningar, och Skatteverket säger att det är ca 40 000 ansökningar. Du pratade också om att det har gett 16 000 nya jobb. Jag vet inte vem som säger någonting sådant.
Jag vill passa på att säga att med de knappa resurser som vi faktiskt har är det väl bättre att satsa de pengarna på servicetjänster i kommunerna som riktar sig direkt till människor, ofta äldre människor, som behöver hjälp. Varför har ni inte gjort den typen av satsningar?
Varför ska ni stå fast vid att satsa på människor som har höga inkomster och en egen ekonomisk möjlighet att köpa de tjänsterna om de skulle behöva dem?
Marie Engström (V):
Svaret på Fredrik Schultes sista fråga låg kanske i min fråga. Jag pratade om att den typen av insatser ska göras gentemot de människor som verkligen är i behov av stöd och hjälp. Det gör man bäst genom att satsa på servicetjänster i kommunerna. Det var svaret på den frågan.
Vi har tagit upp det tidigare. Det skapar nya arbetstillfällen, men man stöder och hjälper också en grupp av människor som är i behov av stöd och hjälp.
Du ska inte inbilla mig att alla de som söker skatterabatt för hushållstjänster i dag egentligen är i behov av samhällets stöd för att få hjälp med olika tjänster i hemmet. Det tror inte jag.
Sedan var det intressant att få höra Fredrik Schultes svar att regeringen inte har kommit med några förbättringar på välfärdsområdet, vilket han sade i talarstolen. I svaret till mig nu sade han att vi får vänta till slutet av mandatperioden för att se vilka förslag regeringen har. Det var ett intressant svar.
På något sätt faller det också på plats eftersom jag inte har hittat några förbättringar av välfärd hittills i regeringens budget. Det är snarare tvärtom så att jag har sett ett ökat utanförskap, för att använda era egna ord. Jag har sett fler människor som har hamnat utanför trygghetssystemen och farit illa. Framför allt har de fått vara med och betala skattesänkningar för höginkomsttagare.
Marie Engström (V):
Lennart Sacrédeus sade att inkomstskatten har gått spikrakt uppåt under en socialdemokratisk regering med stöd av v och mp.
Jag vill påminna om att i mitten av 90-talet var den dåvarande regeringen tvungen att sanera statens finanser, som då hade ett budgetunderskott på över 200 miljarder kronor efter det att regeringen Bildt hade styrt landet mellan 1991 och 1994.
Då var man tvungen att införa egenavgifterna, som också kallades för allmänna pensionsavgifter, för tillsammans 50-60 miljarder kronor. Detta gjordes för att kunna sanera statsfinanserna. Det gjordes inte därför att man tyckte att det var kul att höja inkomstskatterna. Det berodde på att vi hade haft en regering som var oförmögen att hålla i statsfinanserna. Det var det som var orsaken.
Det är bra att teckna en bakgrund innan man kommer med den här typen av påståenden. Jag har en fråga till Lennart Sacrédeus. Den gäller de förslag som kan komma om avdragsrätt för gåvor. Lennart Sacrédeus pratade länge och väl i talarstolen om detta.
Men är det inte lite pinsamt att ni samtidigt har höjt skatten för de frivilligarbetare som gör stora insatser i dag? Flera ifrån oppositionen har pratat om dessa människor, och vi skriver om dem i vårt särskilda yttrande.
Marie Engström (V):
Jag ska förtydliga när det gäller de så kallade frivilligarbetarnas situation. Vi pratar alltså om människor som jobbar som gode män eller som övervakare eller ställer upp som kontaktfamiljer.
Regeringen har begränsat möjligheterna att göra avdrag för de kostnadsersättningar som de här människor får för sitt arbete genom att man har höjt beloppsgränsen från 1 000 till 5 000 kronor per år för övriga avdrag. Det är det som ligger i botten för min fråga.
Inkomstskattehöjningarna går ju spikrakt upp, men jag glömde säga förut att från och med år 2000 till år 2005 sänktes de här skatterna av den tidigare socialdemokratiska regeringen tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet. I realiteten var det en inkomstskattesänkning på runt 50 miljarder kronor. Man utlovade från början att det skulle vara en tillfällig skattehöjning.
Sedan skulle den tas tillbaka. Så ser det ut. Jag skulle vilja ställa en fråga till som gäller möjligheten att göra avdrag för gåvor och donationer. Lennart Sacrédeus sade att staten inte ska detaljstyra föreningslivet. Det kan jag hålla med om. Föreningslivet ska styra föreningslivet. Det ska inte staten göra.
Men om vi får det som Lennart Sacrédeus och Kristdemokraterna vill blir det kanske den som har pengar som kan vara med och styra. Då kanske det blir så att fördelningen av resurser, om det så gäller föreningslivet, kulturlivet eller någon annan sektor, inte kommer att ställas under en demokratisk process. Det blir faktiskt den som har pengar som kan välja var resurserna ska hamna någonstans.
Är det en bra styrning, Lennart Sacrédeus?
Marie Engström (V):
Titeln på detta betänkande är Allmänna motioner om energiskatter m.m. Jag tänkte tala lite grann om Klimatberedningens förslag. Vid nästa sekelskifte bör utsläppen av växthusgaser vara nära noll. Det är bra, och det är alla överens om. År 2050 bör utsläppen vara minst 75-90 procent lägre än år 1990. Det är bra, och alla är överens om det.
År 2020 bör utsläppen ha minskat med ca 30 procent enligt majoriteten och med 40 procent enligt oppositionen, både här och i Klimatberedningen, bestående av s, v och mp. Det är problematiskt eftersom det målet är väldigt styrande för de åtgärder som måste vidtas och i vilken takt som åtgärderna måste vidtas.
Detta var kanske väldigt mycket. Men flera av dessa åtgärder är egentligen inom ramen för skatteutskottets verksamhet och ansvarsområde. Om man nu skulle rösta på samma sätt som man gjorde i Klimatberedningen är det många av Vänsterpartiets och även Miljöpartiets och Socialdemokraternas förslag som nu skulle gå igenom.
Det kan jag konstatera när jag läser reservationerna i betänkandet. Det är viktigt att ta med sig. Men vad kommer Klimatberedningen att bli mest känd för egentligen?
Det är framför allt två saker, tror jag, nämligen att man inte kom överens om ett utsläppsmål och att den faktiskt sågades av ansvariga ministrar i ett väldigt tidigt skede. En storsatsning på tågtrafik ifrågasattes tidigt av statsministern.
En kilometerskatt på lastbilstransporter var både finansministern och näringsministern väldigt tveksamma till. Det är faktiskt väldigt tråkigt eftersom det finns ett 200 sidor stort dokument där sju partier är överens om väldigt många åtgärder. Fru talman!
Vänsterpartiet har ett antal reservationer i betänkandet, och jag ska ta upp ett par av dem.
I reservation 2 föreslår vi att 1 procent av bnp satsas på klimatåtgärder fram till år 2010 och att klimatbiståndet till de fattiga länder som drabbas värst och som behöver stöd från de rika länderna måste förstärkas.
Vi har motsatt oss avvecklingen av klimatinvesteringsprogrammet som regeringen har initierat. Vi anser också att anslagen till energiforskningen måste höjas. I reservation 8 från s, v och mp föreslås att en kilometerskatt införs för lastfordon.
Det är trafiken som i ökande utsträckning står bakom de ökade utsläppen av koldioxid. Vi menar därför att detta är ett bra styrmedel i miljöhänseende och pekar på att det faktiskt redan har genomförts i en rad länder i Europa. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 8.
Marie Engström (V):
Lena Asplund sade i sitt anförande att vänsterblocket vill styra med skatter och att Moderaterna tror på människan. Jag skulle vilja säga att Vänsterpartiet tror på att vi kan göra något för kommande generationer. Jag måste fråga om Lena Asplund inte delar sina partivänners uppfattning i Klimatberedningen.
Bland Klimatberedningens förslag återfinns en hel del förslag på skatteområdet som jag tog upp i mitt anförande förut. Klimatåtgärder har blivit Sveriges paradgren när man lyssnar på Fredrik Reinfeldt, i alla fall när han är i andra länder och pratar.
Man kan tycka att det är lite pinsamt att han ifrågasätter Klimatberedningens arbete nästan innan det har kommit på regeringens bord. Vad säger Lena Asplund om det? Finns det inte en pinsamhet i det? År 2009 när Sverige ska stå som värd för EU:s arbete har det väl väldigt stor betydelse hur vi agerar i klimatfrågorna.
Hur tycker Lena Asplund att Sverige som värd år 2009 ska agera i klimatfrågorna?
Marie Engström (V):
Jag förstår inte vari motsättningen ligger mellan att tro på människan och att tro på att man ska kunna styra beteenden med skatter. Det finns ingen uppenbar motsättning i det. Vi har höjt koldioxidskatten under en rad år innan alliansregeringen tillträdde.
Det har haft betydelse för en omställning till miljövänligare alternativ i de val människor gör i vardagen och en påverkan på industri. Transportsektorn kanske är den sektor som tyvärr har varit fredad alltför länge.
Därför är det viktigt och bra, tycker jag, att Klimatberedningen har kommit fram till en rad förslag som gäller just den sektorn. Det innefattar olika typer av skatteförslag. Många från alliansen har också många gånger sagt att skatter kanske är en av de mest effektiva åtgärderna att använda i klimatarbetet.
Det är märkligt att Lena Asplund har en delvis annan inställning i de här frågorna. Många i Klimatberedningen eller i andra sammanhang har faktiskt en samsyn.
Att ha en samsyn i de här frågorna - även om vi i partierna inte är helt överens om målsättningen och hastigheten - är väl en förutsättning för att vi över huvud taget ska klara klimatmålen och de stora utmaningar som är förenade med dem.
Marie Engström (V):
Folkpartiet har i många sammanhang sagt sig vilja värna basindustrin, och bland annat när det gäller de här frågorna. Det är väl en sympatisk inställning i många fall.
I den gemensamma reservation som finns från s, v och mp om Klimatkommittén betonar man att man inte vill beskatta den elintensiva industrin tuffare än vad man gör i dag. Det kanske är viktigt att ha med sig. Många delar av basindustrin har el som insatsvara.
Det kan ibland finnas begränsade möjligheter att göra inbesparingar. Men i takt med att ny teknik kommer fram kan också de möjligheterna finnas. I Sverige har vi haft den industrin helt befriad från elskatt medan EU har satt en miniminivå som vi också infört i landet.
Det gäller under förutsättning att man förbinder sig att göra vissa besparingar, och så vidare. Samma sak är det med koldioxidskatten. Den kan vara tuff för vissa delar av basindustrin. Där har vi haft olika typer av nedsättningar och har fortfarande. Det största hotet mot den industrin kanske är EU-kommissionen även där.
Den ser ogärna sådana saker och vill ofta lägga sig i. Jag tar upp detta därför att basindustrin utgör en stor del av vår industri jämfört med andra länder. Jag hade en helt annan fråga till Gunnar Andrén. Det gäller alliansens gemensamma energi- och klimatpolitik, som andra också har varit inne på.
Vad är det för gemensam politik ni ska visa upp inför år 2009 när Sverige ska leda EU-arbetet och klimatfrågan kommer att bli en väldigt central fråga?
Marie Engström (V):
Jag tycker att vi håller oss till ordningen att jag ställer frågan och Gunnar Andrén svarar. Vi var båda överens om att den viktigaste utgångspunkten för dagens debatt var Klimatberedningen. Gunnar Andrén gav mig rätt i det förut. Jag ställde frågan om Sveriges position utifrån att Sverige också kommer att skärskådas när det gäller vårt klimatarbete inför ordförandeskapet 2009.
Jag ställde den frågan till Lena Asplund, och hon tyckte att det var tidigt att svara på det redan nu. Jag tycker för min del att det är hög tid att svara på det nu - det är ju redan mars 2008. Gunnar Andrén verkar också ha lite problem att svara på den frågan. Han tyckte att den var väldigt stor och att han hade för lite tid. Men vi kan säkert återkomma till detta. Jag tycker ändå att detta är frågan för dagen när det gäller klimatet.
Vad ska Sverige göra? Vad ska vi gå före med? Vi vill ju vara ett föregångsland - det säger i alla fall Fredrik Reinfeldt. Vad är det vi ska göra? Vad är det vi ska visa upp? Vad har ni för strategi?
Marie Engström (V):
Tack för svaret på bland annat min interpellation! Jag skrev interpellationen för nästan en månad sedan, och det var innan regeringen hade tillsatt en utredare att se över de sociala trygghetssystemen. Det är viktigt att påpeka.
Interpellationen var också skriven utifrån regeringens valretorik, nämligen att det var så viktigt att satsa på småföretagen. Det var också viktigt att inte tappa tempo. Det är därför jag har tagit upp ett antal olika frågor. Det gäller trygghetssystemen, regelkrånglet och satsningarna på forskning och utveckling - alltså tre delar.
När det gäller satsning på forskning och utveckling har jag sedan jag skrev den här interpellationen skrivit en ny interpellation, och jag kommer att debattera den frågan med Anders Borg nästa vecka. Jag kanske inte lägger så mycket energi på det i den här debatten.
När det gäller den sociala tryggheten har mindre företag, i synnerhet de företag som är enskilda firmor eller handelsbolag, ofta haft en svår situation i och med att det är nettoinkomsten som har legat till grund för den trygghet man har fått i form av sjukersättning och föräldraförsäkring. Det har många gånger varit besvärligt.
En låg nettoinkomst, vilket är vanligt i ett uppstartsskede i ett företag, har påverkat den enskilde företagaren när han eller hon har blivit sjuk eller föräldraledig. Det har också påverkat beräkningen av pensionen. Det är bra att man nu försöker se över detta. Jag beklagar bara att man har tappat i tempo.
Man tappade lite över ett år i och med att regeringen inte tillsatte en utredare förrän alldeles nyligen. Så till frågan om regelförenkling. Regeringen har ett ganska tufft mål, nämligen att minska reglerna med 25 procent till år 2010.
Näringslivets Regelnämnd har utsett sig själv till att utvärdera vad regeringen gör. Det är lite intressant att läsa vad nämnden skriver. Man verkar hittills inte vara speciellt nöjd med regeringens arbete. Man menar att regeringens handlingsplan behöver förbättras.
Det krävs politiskt ledarskap och hårt arbete, för att citera ett brev som har skickats till oss riksdagsledamöter. Man visar också på att det är ett faktum att företagens administrativa kostnader har ökat till följd av flera av de förslag som den nya regeringen har genomfört. Det är också intressant.
Det här väcker frågor om hur regeringen egentligen gör när regeringen lägger fram nya förslag - även om de inte var så många som någon från Näringsdepartementet sade.
Finns det någon typ av mått eller system där de nya förslagen plockas in för att mäta vad de betyder för det enskilda företaget, hur det kan bli bättre och förhindra att regelbördan ökar?
Vi kan ändå konstatera att den enskilde företagaren inte på något sätt har upplevt någon förändring från tidigare.
Marie Engström (V):
Apropå de frågor som näringsministern ställde är det klart att vi kan ägna oss åt att gräva i hur det var för några år sedan. Jag vet bara att jag för min del har skrivit motioner i frågan även under tidigare regeringar, och jag företrädde då Vänsterpartiet. Jag förstår faktiskt vad det betyder för företagare att ha trygghet.
Jag skulle inte ha skrivit en interpellation i frågan annars. Kopplingen mellan det man betalar in och det man får ut finns redan i dag. I sin sjukförsäkring kan den enskilde företagaren besluta om han vill ha en, tre eller flera karensdagar.
Man kan också sätta nivån på den avgift man ska betala. Det finns redan i dag. Låt mig få återkomma till att kommentera det när utredaren har lagt fram sitt förslag. Jag sitter i skatteutskottet. Där har vi många debatter i höst.
Eftersom regeringen enbart gjorde bedömningar i budgetpropositionen kommer alla skattefrågor via särpropositioner. Alliansföreträdarna i mitt utskott säger jämt att man inte ska leva på bidrag, utan människor ska i arbete. Det kan man i och för sig hålla med om. Men det visar sig att bidrag i detta fall många gånger handlar om sjukförsäkring, föräldraförsäkring och a-kasseförsäkring.
Det är ett nyspråk som jag inte tycker om. Hur ser Maud Olofsson på detta? Om en företagare går på a-kassa, har sjukförsäkring eller föräldraförsäkring, är det i Maud Olofssons vokabulär att gå på bidrag? Det vore intressant att ta upp den diskussionen med näringsministern. Frågan om tomten är avdragsgill eller inte är en jättebra frågeställning.
Det regeringen har gjort detta år är dels att införa skatteavdrag för hushållsnära tjänster, dels att föra en diskussion när det gäller reducerade arbetsgivaravgifter för vissa tjänsteföretag. Om det är något som man då skapar så är det gränsdragningsproblem och regelkrångel på många olika sätt. Jag blev bland annat uppringd av en branschorganisation i förmiddags.
Man ondgjorde sig över att man inte skulle omfattas av kommande förslag om tjänsteföretag. Man visade på ett tydligt gränsdragningsproblem där man i princip kunde tillhandahålla en likartad tjänst som andra som skulle omfattas. Detta faller inte i god jord.
När det gäller avdrag för hushållsnära tjänster visar det sig att det som skulle bli ett sätt att komma till rätta med skattebortfall snarare har bidragit till att man har hittat helt nya sätt att kringgå skattereglerna. Till exempel visade Skatteverket för någon vecka sedan att ett företag hade fakturerat en trädfällning med 300 kronor medan klippning av gräsmatta skulle kosta 8 000 kronor.
Detta var i akt och mening att försöka få mer jobb och för att få till stånd ett skattefusk som inte har funnits förut men som kanske kommer att finnas nu. Det är bara att beklaga att regeringen med denna typ av åtgärder inte bara skapar mer krångel utan också påskyndar en utveckling med skattefiffel.