Patrik Forslund (M):
Jag vill först passa på att säga att det är positivt att Europeiska kommissionen har presenterat en grönbok om ungas rörlighet i utbildningssystemet i Europa och att vi i utbildningsutskottet har kunnat få ta del av denna. EU:s forskningsministrar har enats under det senaste året om att minst 20 procent av dem som avslutar en universitetsutbildning år 2020 ska ha spenderat en del av sina studier utomlands.
År 2006 tillbringade endast 0,3 procent av EU:s studenter en studieperiod utomlands. Det är alltså ett gediget arbete som krävs för att nå målet om 20 procent. Vi i alliansen delar kommissionens slutsats, nämligen den att rörlighet i utbildningssyfte är en viktig faktor för att ungdomar ska kunna bli mer anställningsbara och samtidigt utvecklas som människor.
Vi behöver fler svenska ungdomar som beger sig till andra länder för att skaffa sig nya färdigheter och erfarenheter som de sedan tar med sig hem till oss i Sverige. Vi behöver också fler ungdomar från andra europeiska länder som kommer hit till Sverige och berikar vårt utbildningssystem och vårt samhälle. Med fler ungdomar som söker sig till nya länder för att studera eller arbeta ökar både språkkunskaper och interkulturell kompetens.
Förutom den uppenbara nytta som detta innebär för de enskilda ungdomarna är denna internationalisering något som även samhället i stort tjänar på. Det är därför viktigt att vi från politikens håll slår vakt om möjligheterna att studera och arbeta utomlands och gör vårt bästa för att underlätta förutsättningarna för detta.
Det måste exempelvis bli enklare att delta i olika typer av utbytesprogram, och möjligheterna att under sin studietid förlägga delar av sin utbildning eller sin praktik utomlands måste öka. Även informationen på lärosätena om möjligheten att läsa en period av sin studietid i ett annat land behöver öka.
Samtidigt måste även svenska lärosäten bli bättre på att stimulera utbyte genom en mer flexibel inställning till erkännande av kurser utförda vid universitet i andra länder. Detta är något som även svenska gymnasieskolor måste bli bättre på. Många av de elever som under gymnasietiden väljer att studera en tid, kanske till och med ett år, utomlands tvingas när de kommer hem att börja om där de avslutade den svenska gymnasieutbildningen.
I praktiken innebär det här att de tvingas till en fyraårig gymnasieutbildning i stället för en treårig bara för att de har valt att i stället läsa en del av sin utbildning i ett annat land. Här finns det, fru talman, en stor utmaning i att genom en mer flexibel inställning till vilka utländska kurser man kan räkna in i sitt svenska gymnasie- eller universitetsprogram stimulera fler ungdomar att söka sig utomlands för delar av sina studier.
Alliansens utgångspunkt är att politiken i mångt och mycket handlar om att underlätta vardagen för människor. Förenklingar av det slag som jag nu nämnt är viktiga exempel på detta. Antalet svenska studenter som studerar utomlands har varit relativt konstant under de senaste tio åren.
Av de ca 24 000 studenter som årligen söker sig utomlands för att studera är det två tredjedelar som väljer att studera inom Europa och en tredjedel som väljer att studera utanför Europa. Med sin grönbok om ungas rörlighet i utbildningssystemet har Europeiska kommissionen initierat en viktig process för att kartlägga olika hinder och stimulera ökad rörlighet och ökat utbyte.
Vi i alliansen vill vara en del i denna process och hjälpa till att öka ungdomars rörlighet och internationella utbyte. Genom att ta till vara och utnyttja de fördelar som en sådan utveckling medför kan vi både öka Sveriges konkurrenskraft och svenska ungdomars anställningsbarhet i internationella företag och organisationer. Jag yrkar därmed bifall till utskottets förslag om att lägga utlåtandet till handlingarna.