KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Det är väl ändå bra om vi har något att stödja oss på när vi kastar ur oss påståenden. När det gäller att ungdomsarbetslösheten skulle bero på min gymnasiereform har de första eleverna inte ens gått ur det nya gymnasiet, för det första. För det andra kom det häromdagen en stor forskningsrapport från Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, IFAU. De skulle hitta förklaringar till varför den svenska ungdomsarbetslösheten är hög - för det är den.
IFAU pekar ut det treåriga gymnasiet med krav på högskolebehörighet som en avgörande faktor för att Sverige har en högre ungdomsarbetslöshet. Bakgrunden till det är inte den interpellanten säger, alltså att det är bra om alla har med sig kunskaper. Det håller jag med om - om alla grejade att läsa in högskolebehörighet vore det fantastiskt; då är det en jättebra reform. IFAU konstaterar dock att det har skapat en massutslagning att alla ska tvingas läsa in akademisk behörighet.
Alla måste inte bli akademiker, men alla ska tvingas läsa in akademisk behörighet i er gymnasieskola. Det har skapat en massutslagning. En tredjedel av varje årskull når inte målen, och så har det varit i 20 år. Det är därför vi gör om gymnasiet. Enligt IFAU är detta orsaken. Att säga att den gymnasiereform den här regeringen har genomfört har orsakat ungdomsarbetslösheten förstår jag inte hur man får ihop, för de första eleverna har inte ens gått ur det nya gymnasiet.
Det är den gamla gymnasieskolan, som vi nu lämnar, som är huvudorsaken till ungdomsarbetslösheten - enligt IFAU. Fru talman! Vi behöver öka attraktionskraften i vårdutbildningarna. Det pågår ett arbete, och regeringen har gett ett uppdrag till Skolverket. Jag delar uppfattningen att vård- och omsorgsprogrammet måste bli mer attraktivt, och jag har redogjort för de förändringar vi planerar. Jag uppfattade att interpellanten höll med om flera av dem.
Sedan får vi ta ställning till förslagen när de kommer från våra myndigheter. Det ligger naturligtvis också ett ansvar hos landsting och kommuner att göra dessa yrken attraktiva när det gäller anställningsvillkor och annat.
Jan Björklund (L):
Agneta Gille har frågat mig varför regeringen skär ned på anslagen till Uppsala universitet när söktrycket till universitetet är mycket stort samtidigt som ungdomsarbetslösheten är hög. Mellan 2006 och 2012 ökade antalet helårsstudenter vid Uppsala universitet med 2 500. De senaste åren har antalet helårsstudenter vid de svenska lärosätena varit högre än någonsin.
År 2011 var det till och med en rekordnotering, och utbildningsvolymen ligger kvar på en historiskt sett mycket hög nivå. Jämfört med 2006 var antalet helårsstudenter i Sverige ungefär 27 000 fler 2012. Varje universitet och högskola ansvarar för att utbildning och forskning bedrivs med hög kvalitet och att de tillgängliga resurserna används effektivt.
Det är även respektive universitets och högskolas sak att avgöra vilka utbildningar som ska erbjudas för att möta studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Vad gäller frågan om resurser har regeringen genomfört ett antal angelägna förändringar för att öka kvaliteten i den högre utbildningen och för att möta behov på arbetsmarknaden.
Bland annat har avgifter för utomeuropeiska studenter införts, ersättning för inaktiva studenter dragits in och utbyggnad av vissa utbildningar som leder till yrkesexamen genomförts. Dessa förändringar innebär en viss omfördelning, men det ska betonas att alla resurser återförs till universitet och högskolor i form av åtgärder för att höja kvaliteten i utbildningen.
För att fortsätta att möta den svaga konjunkturutvecklingen vidtas en rad tillfälliga åtgärder inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken på initiativ av regeringen. I den senaste budgetproposition föreslås och beräknas universitet och högskolor tilldelas nya tillfälliga platser under åren 2013-2015.
I vårändringsbudgeten för 2013 föreslår och beräknar regeringen också att antalet platser på ingenjörsutbildningar och sjuksköterskeutbildningar ökas med 1 400 platser under 2013 och 2014. Uppsala universitet har fått ta del av satsningar genom medel för såväl kvalitetshöjningar som tillfälliga platser samt läkarutbildning och ingenjörsutbildning.
Jämfört med lågkonjunkturens inledning 2009 har Uppsala universitet 2013 fått drygt 40 miljoner kronor mer i anslag per år beräknat i fasta priser. Därutöver tog universitetet del av en tillfällig satsning på högskoleplatser 2010-2011, vilket innebar ett tillskott på 83 miljoner kronor per år. Enligt beräkningar i budgetpropositionen för innevarande år har Uppsala universitet även en stabil utveckling av takbeloppet de närmaste åren.
För att möta framtidens utmaningar är det viktigt att såväl Uppsala universitet som övriga lärosäten planerar verksamheten så att det ges långsiktiga förutsättningar för en hög kvalitet som samtidigt möter studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov.
Jan Björklund (L):
Jag är glad att Agneta Gille berömde sammanläggningen av Uppsala universitet och högskolan på Gotland. Hon skulle ha hört sina partikamrater när jag fattade det beslutet. Det var inte populärt. Det talades om nedläggning, och det var alla möjliga ord som användes i kritiken mot mig. Jag tycker att det är bra att det beslutet fattades, men det hade inte fattats med en rödgrön regering, det kan jag säga. Nu flög debatten i väg till andra frågor.
Ja, utbildningsresultaten sjunker i svensk skola. Så är det. Därför lägger vi om hela den svenska utbildningspolitiken. Det blir nya läroplaner, nytt betygssystem, ny lärarutbildning, lärarlegitimation, ny skollagstiftning, hela paketet. Socialdemokraterna har röstat nej till nästan allt. De har varit emot allt. De vill bara ha det gamla. Den politik som skapade problemen skulle fortsätta att föras. Det var ert alternativ, Agneta Gille. Vi lägger nu om politiken.
Det blir högre krav för att bli lärare, högre krav i skolan, mer utvärdering och bedömning, fler speciallärare, alltså en lång rad förändringar. Vi gör det för att den gamla politiken hade totalhavererat. Det är sanningen. När det gäller högskolan kan man inte bara räkna antalet platser. Trots det, ska jag säga, har det aldrig varit så många platser i svensk högskola som under min tid som minister, aldrig någonsin under de röda regeringarna. Det är fler platser nu, men jag tror inte att den enda vägen till frälsning är att tala om fler platser.
Det måste också finnas kvalitet i utbildningarna. Där ligger fokus numera, att upprätthålla en mycket hög kvalitet. Det räcker inte att vi döper om gymnasierna i Sverige till högskolor och tror att vi därmed höjer utbildningsmålen. Det gör vi inte. Vi måste ha akademisk kvalitet på våra högskolor. Det är bakgrunden till våra reformer.
Uppsala har fler platser nu - om vi enbart talar om Uppsala universitet - än de hade när Agneta Gilles parti styrde. Det vet också rektor och skolledning där.
Jan Björklund (L):
Fredrik Lundh Sammeli har frågat mig om vilka initiativ jag tänker ta så att de nya yrkesprogrammen rustar unga människor både för yrkeslivet och för kommande behov av studier. Sverige behöver yrkesutbildning av hög kvalitet för att klara den globala konkurrensen. Gymnasieskolans yrkesprogram utgör en viktig del av den nationella kompetensförsörjningen.
Yrkesutbildningarna ska hålla hög kvalitet, leda till skicklighet i yrket och möjliggöra en övergång till arbetslivet direkt efter examen. Samtidigt får inga program utgöra återvändsgränder, och alla elever ska erbjudas möjlighet att förbereda sig för vidare studier. Därför finns det i dag en rättighet för eleverna på yrkesprogrammen att inom gymnasieskolan skaffa sig grundläggande behörighet till högre utbildning.
Skolverket arbetar för närvarande, på regeringens uppdrag, med att förändra vilka kurser som huvudmännen får erbjuda eleverna på de olika yrkesprogrammen, i syfte att det på samtliga yrkesprogram ska vara möjligt att erhålla grundläggande behörighet inom ramen för 2 500 gymnasiepoäng. Dessutom har den som har yrkesexamen rätt att senare läsa in den grundläggande behörigheten inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen.
Jag vill också upplysa Lundh Sammeli om att Skolverket i sin senaste lägesbedömning konstaterar att man för närvarande inte har kunskap om orsakerna till ungdomars gymnasieval. De senaste åren har regeringen vidtagit en rad åtgärder som syftar till att öka kvaliteten i yrkesprogrammen och därmed även attraktionskraften. Låt mig nämna några av regeringens insatser.
Skolverket har fått resurser för att genomföra insatser för att höja kvaliteten i det arbetsplatsförlagda lärandet. Satsningar görs för att utbilda handledare på arbetsplatserna och för att öka antalet yrkeslärare med lärarexamen. Skolinspektionen och Statens skolverk har fått permanent ökade anslag för att kunna öka sitt fokus på yrkesutbildning.
Avslutningsvis vill jag peka på att det tar tid innan åtgärderna ger effekt i form av något slags kraftigt märkbar ökad andel sökande till yrkesprogrammen och i form av färre avhopp och ökad genomströmning. Yrkesprogrammens kvalitet och attraktionskraft är en prioriterad fråga, och jag följer utvecklingen noga.
Jan Björklund (L):
Precis före den här debatten hade vi en annan interpellationsdebatt, som handlade om vård- och omsorgsprogrammet. Det är, skulle jag säga, det yrkesprogram där det verkligen är rekryteringsproblem. Det har ganska lite att göra med hur gymnasieskolan är konstruerad. I varje fall har det väldigt lite att göra med den gymnasiereform vi nu gjorde. Det stora fallet för vård- och omsorgsprogrammet skedde på 90-talet, när man gjorde det treårigt, högskoleförberedande och mera äldreomsorgsinriktat i stället för sjukvårdsinriktat. Det var då det föll.
Det är för få ungdomar som vill gå in på vård- och omsorgsprogrammet. Det har säkert att göra också med hur man upplever att jobba i den sektorn. Det är inte bara hur skolväsendet är konstruerat, utan det är hur sektorn uppfattas av ungdomar som arbetsplats för resten av livet. Vi behöver också fundera över de tekniska utbildningarna.
På grund av den tekniska utvecklingen moderniseras yrkeslivet i några av de yrkestekniska branscherna snabbt. När interpellanten frågar mig om vi är färdigreformerade är mitt svar att vi förmodligen aldrig blir det. Det kommer alltid att finnas förändringar och förbättringar som behöver göras på grund av att arbetslivet utvecklas och att man vinner erfarenhet.
Plötsligt blir det trender för ungdomar att söka på ett visst sätt, och så måste vi justera utbildningarna så att de mer motsvarar arbetsmarknadens behov, så färdigreformerat tror jag aldrig att det blir. Det finns alltid mer att göra. Det vi nu behöver koncentrera oss på är vård- och omsorgsprogrammet och möjligen också de yrkestekniska utbildningarna. Det är där jag vill att vi tänker vidare och går vidare i utvecklingen.
Jag vill däremot inte gå tillbaka till en gymnasieskola där en tredjedel av varje årskull slogs ut. Det var ett grymt system, och jag hoppas att det inte kommer igen.
Jan Björklund (L):
Gunilla Svantorp har frågat mig vilka konkreta åtgärder jag avser att ta initiativ till för att minska ojämlikheten i den svenska skolan och säkerställa att alla barn oavsett bakgrund faktiskt klarar skolgången med minst godkända betyg. Regeringen har genomfört flera stora skolreformer i syfte att förbättra resultaten i skolan, men ansvaret för skolan delas mellan staten och huvudmännen.
Riksdag och regering anger mål och riktlinjer som gäller för alla skolor, och detta regelverk ska garantera utbildning av hög kvalitet för alla. I skollagen regleras det även att utbildningen ska vara likvärdig, oavsett var i landet den anordnas. Av grund- och gymnasieskolans läroplaner framgår det att likvärdigheten inte innebär lika resurser till alla utan att resursfördelningen ska vara anpassad till elevers olika behov och förutsättningar.
Jag vill dock understryka att det inte är staten utan kommunerna som ansvarar för att skolorna får de resurser som behövs för en likvärdig skola och utbildning av hög kvalitet. Regeringen gav i slutet av 2012 Skolverket i uppdrag att genomföra en fördjupad studie av hur kommunerna fördelar sina resurser till kommunala och fristående grundskolor.
Syftet med studien är att få en tydligare bild av hur skolhuvudmän och enskilda skolor anpassar resursfördelningen till elevernas olika behov för att alla elever ska ges förutsättningar att uppnå målen för utbildningen och utvecklas så långt som möjligt, oavsett kön eller bakgrund i övrigt. Uppdraget ska redovisas till Regeringskansliet senast den 1 september 2013.
Inom Regeringskansliet ses regelverket för närvarande över. Regeringen avser därför att återkomma till riksdagen med förslag om förändringar i skollagen för att förtydliga att kommunerna i sin fördelning av resurser till skolorna bör ta hänsyn till elevers olika behov och förutsättningar.
Jan Björklund (L):
Socialdemokraterna föreslår ännu fler förändringar av skollagen. Det skulle bli ytterligare förändringar om era motioner bifölls. Och det behövs också ständigt ytterligare förändringar. Det är inte färdigreformerat. Att vi hela tiden ändrar och gör nya reformer beror på att vi inte är nöjda, Gunilla Svantorp. Samtidigt måste man ha respekt för att det tar tid innan reformerna ger effekt om man förändrar läroplan och lärarutbildning. Det finns inget sätt att ändra på detta faktum.
Det gjordes reformer på 90-talet, först med Göran Persson som skolminister och sedan under borgerlig regering. Det tog årtionden innan de satte sig. Kommunaliseringens effekter ser vi först nu. De är katastrofala, Gunilla Svantorp. Vad drar ni för slutsatser av det? Det har blivit så olika mellan kommunerna. Är det bra? Ni har röstat nej till betyg från årskurs 6, Gunilla Svantorp. Ni kommer inte ifrån att ni var emot det. Socialdemokraterna röstade nej till hela den nya skollagen. Det är sant.
Med er vid rodret hade ingenting hänt. Gunilla Svantorp säger att hon är otålig. Men det finns inga egna förslag på vad som ska göras, och de reformer som nu är beslutade och som är de största på 150 år har ni röstat nej till. Ni är just nu kritiska på fyra punkter. Det första är att det är för mycket reformer. Det andra är att det är för lite reformer. Det tredje är att det går för fort. Det fjärde är att det går för långsamt. Vad är ni egentligen kritiska till?
Ni hojtar, viftar, ropar och kallar till möten. Men ni har inget eget alternativ. Framför allt är ni väldigt oeniga med de båda andra rödgröna partierna. Vänsterpartiet vill helt förbjuda betyg i skolan och avskaffa läxorna. Hur ser ert alternativ ut, mer än att ni är oroliga? Jag är bekymrad över läget, men vi gör mängder av reformer för att räta upp det, och reformerna har ett mycket starkt stöd i forskning. De kommer att leda till att skolresultaten vänder.
Jag skulle önska att de vände över en natt, men så är det inte. Det handlar om nio år i grundskolan och tre år i gymnasiet. Elever lär sig hela tiden. Summan av det man lär sig registreras i slutbetygen. De höjs inte över en natt för att vi beslutar om en ny läroplan. Det är en långsiktig process. Vi vill göra ännu mer reformer. Det enda ni gör är att gnälla och rösta nej.
Jan Björklund (L):
Där kom det på slutet. Det var betygen det var fel på. Det är betygssystemets och betygens fel. Sorteringsskola var samma som att vi har betyg. Några blir underkända. Så är det med betyg. Det är innebörden i betyg. Eleverna får lite olika betyg beroende på vad de presterar. Det är innebörden i betyg. När det kom till sist var det vad som var fel. Det är precis så det är. Ni vill gå tillbaka till en skola utan några kunskapskrav. Det är vad det handlar om.
Vad bra att du sade det, Gunilla Svantorp. Det är framför allt från gymnasieskolan som utslagningen sker när eleverna kommer upp i övre tonåren. Jag tror att kravet att alla ska tvingas bli högskolebehöriga har varit förödande. Jag har sagt det många gånger. Forskningsinstitutet IFAU säger att det är förödande. En av de viktigaste orsakerna till att Sverige har en högre ungdomsarbetslöshet än andra länder är att vi ställer ett krav att alla ska bli universitetskompetenta i Sverige.
Socialdemokraterna vill dessutom göra gymnasiet obligatoriskt. Det innebär att vi som enda land i världen skulle lagstifta om att tvinga alla att läsa in universitetskompetens. Vad kommer detta förakt för yrkesarbetarutbildningar ifrån hos Socialdemokraterna? Det är ett parti som är uppbyggt som och kallar sig för arbetarparti, men ni verkar skämmas för yrkesutbildningar. Varför då?
Den stora utslagning som gör att övergången till arbetsmarknaden är besvärlig är att många ungdomar inte är så teoretiskt skolmotiverade längre i 16-, 17- och 18-årsåldern. Det finns ingen plats för dem i utbildningsväsendet. Vi har avskaffat yrkesinriktade utbildningar. Allt handlar om att man ska läsa teori och bli högskolebehörig. Där ligger den stora feltanken. Det är där problemet finns. Det är bakgrunden. Det skriver inte LO i sin rapport.
Bakgrunden till problemen är att Sverige har valt en helt unik modell. Studera Österrike, Tyskland, Nederländerna och Danmark. De har lägre ungdomsarbetslöshet. De har lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar. De kräver inte att alla ska bli akademiker.
Jan Björklund (L):
Carin Runeson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra att antalet studieplatser vid Högskolan Dalarna minskar. Fru talman! Högskolan Dalarna har likt landet i övrigt haft fler högskoleplatser än någonsin under den pågående lågkonjunkturen, och antalet platser fortsätter ligga på historiskt höga nivåer.
Mellan 2006 och 2012 ökade antalet helårsstudenter vid Högskolan Dalarna med drygt 1 200 från omkring 5 100 år 2006 till 6 400 år 2012. Det bör ur ett regionalt arbetslöshetsperspektiv också framhållas att Högskolan Dalarnas studenter i dag är bland dem med minst regional anknytning av studenterna vid alla högskolor.
Av studenterna som registrerades för första gången vid Högskolan Dalarna för höstterminen 2012 var bara 19 procent från Dalarnas län. Högskolan skulle alltså inom befintliga ramar kunna erbjuda mycket mer utbildning riktad mot regionala behov om man så önskade. Vad som också kan ha stor påverkan på lärosätenas framtida utbildningsutbud är Universitetskanslersämbetets kvalitetsutvärderingar.
Tyvärr har utvärderingen av Högskolan Dalarna visat på kvalitetsproblem med ett flertal utbildningar som fått betyget "bristande kvalitet". Hur Högskolan Dalarna hanterar kvalitetsarbetet är dock en fråga som i första hand måste hanteras av högskolan själv. Regeringens bedömning är att Högskolan Dalarna har av staten givits väl avvägda ramar för sin verksamhet.
Men varje universitet och högskola ansvarar för att utbildning och forskning bedrivs med hög kvalitet och att de tillgängliga resurserna används effektivt. Det är även respektive universitets och högskolas sak att avgöra vilka utbildningar som ska erbjudas för att möta studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov.
Jan Björklund (L):
De regionala högskolorna har en viktig roll i de avseenden jag nämnde, nämligen att förse regionen med kompetent arbetskraft och ge människor möjlighet att bo kvar i sin region även när de ska utbilda sig vidare. En fråga som jag tycker måste ställas är: Är en regional högskola som ägnar 81 procent av sina platser till studenter från andra delar av landet verkligen en regional högskola, eller är det någonting annat?
Jag tror att Högskolan Dalarna behöver fundera på sitt regionala uppdrag. Tar man uppdraget att hjälpa Dalarna på allvar när bara 19 procent av platserna går till personer som bor i Dalarna? Eller ska man höja den andelen? Jag tror att den diskussionen är viktig att föra utifrån den diskussion som interpellanten för. Regionala högskolor behövs just av de här skälen.
Men flera, inte alla, av de regionala högskolorna som har svagt söktryck och många anmärkningar om underkännanden från Universitetskanslersämbetet kommer att ha ett rätt tufft jobb framför sig, och dit hör nog Högskolan Dalarna. Man har många underkända resultat i utvärderingarna. I huvuddelen av de kvalitetsgranskningar som har gjorts av Högskolan Dalarna har man fått underkänt. Det är en allvarlig utmaning.
En annan allvarlig utmaning är att eftersom ungdomskullarna blir mindre kommer studentantalet att sjunka de kommande åren. De högskolor som då har svagt söktryck kommer att få bekymmer. Jag tycker att man tar i detta på Högskolan Dalarna med stort allvar, med stor medvetenhet och hög professionalitet. Ledningen gör det, men det är en stor utmaning man står inför. Exakta resursfrågor avgörs i budgeten varje år. Vi får väl återkomma till dem i höst.
Men oron för framtiden handlar nog snarare om att man får för få sökande än om att det fattas platser. Man kommer att ha tomma platser om några år. Det tror jag att både interpellanten och andra som månar om denna högskola bör ha med sig när man går in i diskussioner om framtiden.
Jan Björklund (L):
Cecilia Dalman Eek har frågat mig hur jag och regeringen kommer att arbeta för att möjliggöra att Sveriges elever får tillgång till öppna lärresurser i enlighet med Parisdeklarationen och vilket ansvar regeringen tar för att överbrygga de digitala klyftorna i skolan. Jag har nyligen svarat på liknande frågor från Cecilia Dalman Eeks partikamrater här i riksdagen.
Svenska elever ska ha moderna och bra lärverktyg. Det är därför som skollagen ställer krav på skolhuvudmännen - kommuner och friskolor - att säkerställa att eleverna har tillgång till de lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning. Av läroplanen för grundskolan framgår det att eleverna ska kunna använda modern teknik som ett verktyg för att söka kunskap, kommunicera, skapa och lära.
Digitala verktyg är också något som lyfts fram i flera av grundskolans kursplaner. Motsvarande skrivningar finns i gymnasieskolans styrdokument. Skolinspektionens granskning från 2012 av användningen av it-verktyg i undervisningen pekade på skolledningens betydelse när det gäller om och hur it används.
Det är dock viktigt att understryka att det är lärarna som mer i detalj planerar undervisningen, det vill säga vilka metoder och lärverktyg som ska användas så att de nationella målen och kunskapskraven nås, exempelvis om och i vilken utsträckning öppna lärresurser ska användas. Det är rektor och skolhuvudmannen som ansvarar för att lärarna får den kompetensutveckling som behövs för detta.
Regeringen har gett Statens skolverk i uppdrag att kontinuerligt följa upp och ge en nationell bild av barns, elevers och lärares it-användning och it-kompetens. Den senaste redovisningen lämnades till Regeringskansliet i april 2013. Av den framgick det bland annat att i grundskolan har elevernas tillgång till datorer fördubblats sedan 2008. Skolverket har även i uppdrag att fortlöpande arbeta med att främja utvecklingen och användningen av it i skolan.
Myndigheten genomför därför bland annat fortbildningar i praktisk it-kompetens, och över 155 000 pedagoger och skolledare har tagit del av den fortbildningen. Jag kan dock sammanfattningsvis konstatera att det är huvudmännen som ansvarar för att läroplanens ambitioner uppfylls.