KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Wallmark (M):
Jag tycker möjligtvis att försvarsministern är lite onödigt grälsjuk. Jag kritiserar på inget sätt regeringen eller försvarsministern för önskan och viljan att fördjupa samarbetet med de länder som försvarsministern räknar upp, inklusive USA. Tvärtom tycker jag att det är bra att vi stärker banden; det finns absolut ingen anledning att utifrån min utgångspunkt kritisera regeringen på den punkten. Det jag betonade var: Låt oss värna dem!
Där finns det nu i närtid ett potentiellt hot i form av kärnvapenförbudet, det så kallade NBT. Men låt oss se hur det går till! Jag skulle gärna komma med följande uppmaning, fru talman: Låt oss här i kammaren tävla om att förverkliga maximalt antal goda förbindelser! På så sätt ökar också vår egen svenska säkerhet. Det absolut bästa och mest eleganta sättet att göra detta är att få bindande försvarsgarantier.
Det handlar inte om att hoppas, tro eller önska sig sådana utan om att faktiskt skaffa sig dem, och detta sker genom ett svenskt Natomedlemskap. Där vet vi dock att det finns politiska blockeringar på andra sidan. Jag delar också försvarsministerns bedömning att det gäller att bredda perspektivet när det gäller samarbets- och samverkansområden. Det handlar om Norden - utifrån ett naturligt perspektiv - och om Norden och Baltikum. Sedan växer det ut i vad vi brukar beteckna som den norra flanken med Polen, Tyskland, Nederländerna och Storbritannien.
Som av en händelse är merparten av dessa länder dessutom med i Nato. Vi talade ju lite grann om pengar. Man säger att det fanns all tanke på att genomföra en trappa liknande den som Moderaterna och Kristdemokraterna fick denna kammare att rösta för. Jag har bara en fråga: Varför plågade man sig då så mycket under valrörelsen 2018 för att inte ge några svar? Man var ju hela tiden under valrörelsen 2018 svaret skyldig på hur försvarsekonomin skulle se ut. Men låt oss se det så här: Nu är vi överens om detta.
Vi kanske kan bli överens även om fortsättningen, för mitt parti står bakom idén om och tanken på att 2 procent av bnp ska gå till försvarsutgifter.
Hans Wallmark (M):
Jag brukar själv tala om 1 246 kilometer landgräns mellan Republiken Finland och Ryska federationen. Jag har inte räknat på metern när, men det är en rätt betydande sträcka. Jag tycker också att det är väsentligt att se skillnaden i strategi mellan Finland och Sverige, och det finns säkert en mängd olika förklaringar till den.
Men jag noterar ändå att man i finsk politik, över parti- och blockgränser, är oerhört angelägen om att säga å ena sidan att Natomedlemskap inte är aktuellt just nu men å andra sidan att man förbehåller sig rätten att som land fatta sitt eget avgörande. Jag tycker att det är rätt klokt. Jag ska inte tala för andra partier, men, fru talman, utrikesministern förde på tal att det har skett en rörelse i svensk politik de senaste åren.
Det är alldeles riktigt att vid sidan av Liberalerna och Moderaterna har nu även Kristdemokraterna och Centerpartiet uttalat sig för ett svenskt Natomedlemskap. Jag tycker att detta är ganska intressant och borde leda till någon form av självreflektion hos Socialdemokraterna. I decennier har den svenska allianslöshetslinjen nämligen försvarats av just Centerpartiet och Socialdemokraterna, sida vid sida. Detta har, tror jag, delvis skänkt legitimitet till den politiken.
Vad Centern har visat de senaste åren är att det går att påverkas av yttre omständigheter - hur världen ser ut. Detta leder till ett antal operativa slutsatser. Jag tycker, fru talman, att Socialdemokraterna och utrikesministern borde vara lite oroliga över att ha förlorat det stödet och faktiskt ägna sig åt en reflektion över hur det kommer sig att en så stabil partner, som ändå har varit inne på samma linje år ut och år in, inte längre är det.
Jag tror att detta ska besvaras med den fråga som utrikesministern ställer: Hur kommer ett Natomedlemskap att leda till ökad säkerhet? Jo, fru talman, jag tror att det är för att man vet. Det är detta som är den stora skillnaden mellan dem som är för respektive emot ett medlemskap. De som är emot hoppas på hjälp.
Skulle något allvarligt inträffa kommer de att vilja ha hjälp; de kommer att vädja och bedja. Men det är bara som medlem man vet att hjälpen och stödet kommer, och det är detta som är den dramatiska skillnaden. Fru talman! Utrikesministern hänvisade också till den gemensamma övning som genomfördes i Norge för ett par månader sedan, Trident Juncture.
Det var en av de största övningarna i modern tid, med 40 000 soldater från ett trettiotal länder. Vad som övades var ett angrepp på Norge, där andra länder slöt upp för att skydda, hjälpa och stödja. Det är i grunden en väldigt bra övning.
Vad jag önskar är att vi skulle veta att man kunde genomföra liknande övningar i Sverige, där man simulerar att Sverige attackeras och att andra länder kommer till vårt stöd och vår hjälp. Skillnaden, fru talman, mellan utrikesministern och Socialdemokraterna å ena sidan och mig och Moderaterna å den andra är att en politik utan medlemskap bygger på att man tror och hoppas. En politik enligt min linje bygger på att man vet. Det ökar vår säkerhet.
Hans Wallmark (M):
Utrikesministern brukar återkommande använda metaforen om spiken och hammaren. Det enda vi kan uppmuntra utrikesministern till är väl att akta sig så att hon inte slår sig på tummen med hammaren. Det är alldeles riktigt att det finns en komplex säkerhetsutmaning och en komplex säkerhetsbild. Men det gör inte att man ska tänka bort den typ av organiserade samarbeten som ett Natomedlemskap skulle innebära.
Låt mig, fru talman, få peka på den typ av centre of excellence som Nato nu har byggt upp i vårt närområde: i Tallinn när det gäller cybersäkerhetsfrågor, i Riga när det gäller strategisk kommunikation, det vill säga kampen mot desinformation och lögn, och i Vilnius när det gäller energifrågor och energisäkerhet. Jag tycker att det är rätt smarta frågor. Jag tycker att det är bra områden som man har identifierat, som verkligen ingår i den säkerhetspolitiska miljön.
Jag kan inte på något sätt se varför det skulle vara fel för Sverige att vara delaktig i detta. I själva verket är vi ju delaktiga. Vi sekonderar ju till flera av dessa center, åtminstone i Riga och, tror jag, också i Tallinn. Möjligtvis funderar vi nu också på Vilnius. Det som är skillnaden - och detta lär vi få återkomma till - är hur man ser på den svenska säkerhetspolitiken.
Ska den ytterst vila på ett fundament i form av hopp, önskan och vädjan - att man ska behöva be om hjälp om det verkligen behövs - eller ska den vila på fundamentet att veta ? Det är detta som är den stora skillnaden. Därför beklagar jag att den här regeringen avhänder sig ett av de viktigaste verktygen för att säkra svensk säkerhet.
Hans Wallmark (M):
I denna sena timme måste jag säga att det känns som lite déjà vu att få diskutera säkerhetsrutiner och säkerhetsrisker med statsrådet Anders Ygeman, även om han denna kväll dyker upp i sin nya roll som energi- och digitaliseringsminister. Fru talman! Detta är mycket centrala frågor.
I min interpellation hänvisar jag till den delrapport, Motståndskraft , som Försvarsberedningen presenterade i december i december 2017, där vi just visar på samhällets sårbarhet och att en antagonist, en fiende, inte nödvändigtvis behöver använda bara militära maktmedel för att slå mot Sverige. Man kan också få Sverige på knä genom att slå mot centrala funktioner.
Jag brukar själv, fru talman, påminna om hur Sverige skulle se ut då vi under en vecka har saknat tillgång till el, vatten och internet. Hur påverkar det samhället och samhällets funktioner? Det är därför som denna typ av säkerhetsrutiner och säkerhetsfrågor är så centrala i Myndighetssverige. Fru talman!
Då måste jag ändå säga att denna regering i mitt tycke har tagit lite lättsinnigt på dessa frågor, alternativt har drabbats av en makalös otur. Det är ju inte en gång eller två gånger utan återkommande som vi ser denna typ av aningslöshet gestalta sig från svenska myndigheter. I dag talar vi om Svenska kraftnät.
För ett drygt år sedan talade vi från riksdagens talarstol om Transportstyrelsen. Risken är stor att vi om ett år talar om någonting annat. Det är det som är det problematiska. Därför efterlyser jag lite grann svar från statsrådet Ygeman som en del av den kollektiva regeringen hur man långsiktigt, målmedvetet och kontinuerligt arbetar med dessa frågor.
Jag måste säga att jag tycker att det är bra att statsrådet har entledigat generaldirektören och utsett en annan tillfällig. För bara ett par veckor sedan lät det på ett annat sätt. Jag tror att det var den 11 januari som det meddelades att generaldirektören skulle vara kvar. Men den 7 februari fick generaldirektören gå.
En annan utmärkande faktor när det gäller denna typ av säkerhetsrutiner och säkerhetsrisker är att det sällan eller aldrig är regeringen själv som berättar detta, utan det är tack vare granskande och uppföljande medier som avslöjandena kommer. Så har det varit hela resan när det gäller Svenska kraftnät, och så var det tidigare när det gäller Transportstyrelsen.
I denna sena timme skulle jag vilja att statsrådet Ygeman berättar för oss få ledamöter som är kvar i kammaren hur regeringen arbetar med detta. Jag vet inte om Svenska kraftnät har varit föremål för statsministerns eget säkerhetsrådsarbete. Jag tror att det borde vara det.
Avslutningsvis: Den fråga som vi väl alla funderar på, fru talman, är om statsrådet Ygeman nu har hittat ett säkert rum i vilket han kan föra konversationer obetvingat med sin statsminister.
Hans Wallmark (M):
I all välmening får man kanske påpeka för regeringens medlemmar att det när man har varit en del av makten sedan 2014 blir svårare och svårare att distansera sig från det egna ansvaret genom att peka på regeringsperioden 2006-2014.
Däremot ska jag faktiskt ge det erkännandet att jag tycker att en del av de förändringar som har genomförts de senaste åren - lagskärpningar, säkerhetsskyddslagen och en del av det som statsrådet Ygeman räknade upp - i allt väsentligt har varit bra. Jag tror inte heller att regeringen har mött något aktivt motstånd här inne i kammaren när det gäller den typen av förändringar.
Det är ändå viktigt att ta den här typen av frågeställningar och hot på största allvar och betona hur viktigt det är att myndigheter inte är aningslösa. Det gäller både myndigheter som har varit inblandade i säkerhetsrisker, som Svenska kraftnät och Transportstyrelsen, och myndigheter som hittills inte har varit det. De måste inse allvaret.
Sedan har det faktiskt inte varit tillåtet att frångå tidigare regler och lagstiftning heller. Det finns all anledning att påminna om det. Jag vill återvända till Försvarsberedningens delrapport, som just visar på det moderna samhällets utsatthet och sårbarhet, fru talman.
Det menar jag ärligt talat att vi över parti- och blockgränser, oavsett om man för närvarande är en del av regeringen eller en del av oppositionen, i större utsträckning borde reflektera kring.
Det tycker jag är Försvarsberedningens stora bidrag i delrapporten: insikten om det moderna samhällets komplexitet och därmed sårbarhet, liksom hur viktigt det är att man följer rutiner och lagstiftning samt att lagstiftare vid behov, när blottor identifieras, följer upp med ny, skärpt lagstiftning.
Där tycker jag ändå att kammaren kan se tillbaka på ett antal år av att kontinuerligt ha skärpt lagstiftningen, fru talman. Jag kan bara utlova en sak till statsrådet Ygeman, fru talman, och det är att jag kommer att fortsätta bevaka den här typen av frågor kring säkerhetsrutiner och säkerhetsrisker från statliga myndigheter och statliga företag.
Jag tror nämligen att det är viktigt, och för oss som än så länge befinner oss i opposition är det dessutom en skyldighet att följa upp regeringen, regeringens myndigheter och regeringens ansvar på det här området.
Hans Wallmark (M):
Jag tänkte bara avsluta med att påpeka följande. Jag tycker att det är bra att statsrådet bekräftar och vidimerar att vi har gjort ett arbete på det här området. Jag skulle också tycka att det var klädsamt, fru talman, om statsrådet i sitt sista inlägg bekräftade och vidimerade att det har förekommit en del slarv, övergrepp, övertramp och lagöverträdelser hos svenska myndigheter och att det i grunden inte är bra.
Sedan kan vi dividera om exakt vem som skulle ha åtgärdat saker och ting samt när och var det skulle ha gjorts, men det är just när slarv och rena lagbrott begås som vi riskerar vår gemensamma säkerhet. Alldeles oavsett huruvida vi för närvarande sitter i regering eller opposition måste vi ändå vara besjälade av att säkra våra rutiner och funktioner - i Sveriges intresse.
Hans Wallmark (M):
Varför står justitie-, migrations- och demokratiminister Morgan Johansson här? Jo, det gör han för att när jag ställde min interpellation, som tog sitt ursprung i ett uttalande som statsminister Stefan Löfven gjort, hänvisade man till att demokratifrågor hanteras av statsrådet Morgan Johansson.
Av det skälet kunde jag alltså inte ställa min interpellation till statsministern, utan det är Morgan Johansson som får företräda regeringen i den här demokratidebatten. Det är ett väldigt korrekt svar statsrådet Johansson avger, fru talman. Allt har dock inte varit alldeles korrekt i dess förspel.
Framför allt läste jag, i likhet med många andra, Svenska Dagbladet den 8 februari, och vi var nog rätt många i Sverige som studsade till. Där sa nämligen statsminister Stefan Löfven - Morgan Johanssons chef samt regeringschef - så här: "Nu med januariavtalet kan vi stå upp för ett samhälle med fria medier och oberoende rättsväsendet, själva grunden för den liberala demokratin."
Andra kollegor till Morgan Johansson har sagt att den öppna demokratin står på spel, och i sitt svar, fru talman, sa Morgan Johansson: "Även i Sverige har det förekommit politiska uttalanden som kan tolkas som en vilja att inskränka mediernas frihet." För Socialdemokraterna är 73-punktsprogrammet ett sätt att försäkra sig om ett parlamentariskt stöd för att kunna fortsätta som minoritetsregering.
De andra alternativ som har funnits under 2018 och vintern 2019 när det gäller regeringsbildning har huvudsakligen inneburit att Moderaterna har erbjudit sig att bilda en regering med sig själva och antingen ett ytterligare parti eller två eller tre ytterligare partier, för att föra en borgerlig politik på Alliansens grund.
Därför måste jag ändå ställa frågan, fru talman: På vilket sätt anser regeringen och dess företrädare i kammaren i dag, Morgan Johansson, att en sådan regering - bestående av Moderaterna, av Moderaterna och Kristdemokraterna, av Moderaterna och Kristdemokraterna och Centerpartiet eller av Moderaterna och Kristdemokraterna och Centerpartiet och Liberalerna - skulle ha utgjort ett hot mot den liberala demokratin?
Sanningen är ju den, fru talman, att merparten av partierna i den här kammaren nog står bakom att en välmående demokrati förutsätter såväl oberoende domstolar som fria medier. Därför är min uppmaning till Morgan Johansson - och det är även en förhoppning - att han ska ta med sig följande budskap till sin krets av andra regeringsföreträdare, och ytterst till Sveriges statsminister: Lugna ned er! Sänk tonläget.
Använd inte uttryck som "hot mot den liberala demokratin" när ni tänker kritisera det största oppositionspartiet!
Hans Wallmark (M):
Låt mig först börja med den långa vänskap som Morgan Johansson och jag har haft. Det är helt riktigt som han säger, fru talman, och det innebär att jag fortfarande är tjänstledig från mitt arbete som journalist eftersom jag sedan ett antal år har ett uppdrag här i kammaren.
Detta gör det naturligt för mig och mitt parti att, till skillnad från en del socialdemokrater, i debatter ständigt påminna om att tryckfriheten och rätten att publicera och ge ut böcker är universell. Därför förtjänar namn som Gui Minhai och Dawit Isaak att sägas i den här kammaren även i samband med utrikesdeklarationen.
En gång i tiden har jag dessutom kontrakterat Morgan Johansson som krönikör och fick då efter varje publicerad krönika ägna mig åt att ha telefonjour för arga läsare som ringde in och hade synpunkter på den unge radikalens texter. Fru talman!
När Morgan Johansson som företrädare för regeringen uttrycker offentlig misstro mot Sveriges största oppositionsparti och menar att det inte skulle klara av gränshållningen är det faktiskt ett långt djupare uttalande än Morgan Johansson och hans regering kanske tänker sig.
Å ena sidan kräver man i olika debatter att vi ska komma överens. Det talas om samförstånd, och man bjuder in till samtal. Å andra sidan försöker man att uttala denna misstro. Den som lyssnade på Morgan Johanssons tidigare inlägg hörde att han huvudsakligen uppehöll sig kring ett parti - Sverigedemokraterna - när han kritiserade ett annat parti: Moderaterna.
Det finns ingen som helst evidens eller några som helst bevis för Morgan Johanssons tes att en borgerlig regering bestående av ett, två, tre eller fyra partier - baserad på borgerlig politik, vilket ytterst var vad Alliansen gick till val på - skulle schackra med detta och att den i så fall inte skulle ta konsekvenserna av om den skulle hamna i det Morgan Johansson beskriver som en utpressningssituation.
Problem, fru talman, är ju att Morgan Johanssons regering - 73-punktsprogramsregeringen - sitter på nåder av ett vänsterparti som jag vill hävda är demokratiskt dubiöst i sin historia. Fru talman! Jag skulle verkligen vilja upprepa det jag sa för ett par minuter sedan: Lugna ned er! Sänk tonläget!
Tänk igenom exakt vad det är ni säger, för det får konsekvenser för det politiska samtalet i Sverige så länge 73-punktsprogramsregeringen sitter kvar. Avslutningsvis, fru talman: Morgan Johansson och jag representerar ju olika delar av Skåne, inte bara politiskt utan även ortsmässigt. Danmark är naturligtvis ett mycket intressant exempel.
Det kommer att bli än mer intressant, fru talman, att se hur de danska socialdemokraterna efter vårens val kommer att förhålla sig till Dansk Folkeparti. Jag delar Morgan Johanssons bedömning att det sker saker och ting i Danmark som jag skulle beskriva som politiskt ohälsosamma på flera områden. Det finns även saker och ting som är mycket bra i Danmark.
Jag utgår från att Morgan Johansson har framfört denna typ av argument till sin demokratiministerkollega i Köpenhamn.
Hans Wallmark (M):
Jag tackar statsrådet för den europeiska tour han har gett oss ut på. Låt mig bara turnera det tillbaka. Jag delar fullt ut bedömningen när det gäller Polen. Det kan jag också göra därför att Moderaternas systerparti är det största oppositionspartiet i Polen, liksom Moderaterna är i Sverige. När det gäller Ungern är det ingen tvekan om att vi också oroar oss över utvecklingen. Det är även därför vi markerar mot Fidesz.
Däremot är det intressant, fru talman, att Morgan Johansson när han går ut och tittar på den europeiska kartan glömmer bort ett land som Rumänien, där socialdemokraterna styr med ett liberalt parti och nu ägnar sig åt att upphäva korruptionslagar. Jag tror att vi alla har en liten byk att tvätta i den europeiska familjen. Vi försöker att göra det från vår sida. Fru talman!
Därför, fru talman, finns det anledning att avsluta denna interpellationsdebatt med att än en gång upprepa uppmaningen till regeringen, som här är företrädd av Morgan Johansson: Lugna ned er! Sänk tonläget! Inse vad det är ni säger!
Hans Wallmark (M):
Statsrådet Ann Linde kunde ha stått kvar i talarstolen, för jag vänder mig till henne. Låt mig först i närvaro av Ängelholmssonen Morgan Johansson hälsa Ann Linde välkommen i sin nya roll som handelsminister och ansvarig även för det nordiska samarbetet. Då är det gott att tala med en helsingborgare som ändå förstår lite grann av hur det ser ut i världen. Jag ska ta upp en fråga som en tid har varit inflammerad i det nordiska samarbetet och gällde placeringen av EU:s läkemedelsmyndighet EMA.
Som av en händelse var statsrådet Ann Linde då som Europaminister ansvarig för denna fråga. Danskarna var förtvivlade över det svenska agerandet. De uppfattade sig som svikna av Sverige. Man försöker nämligen koordinera denna typ av satsningar. När det ska göras större etableringar, till exempel denna läkemedelsmyndighet, måste man tänka lite större. Om den hade hamnat i Köpenhamn hade det varit till fördel och gagn också för Skåne, eftersom det finns en intimitet mellan Skåne och Danmark.
Därför är min fråga till den nordiska samarbetsministern: Kommer man att försöka samordna denna typ av myndighetsetableringar bättre än vad som tidigare har skett?
Hans Wallmark (M):
Jag kan förstå att man vill köra själv, som statsrådet säger, i den första omgången. Då fanns Stockholm och Uppsala, men då fanns även Köpenhamn. Men när Stockholm och Uppsala försvann tycker jag att det skulle vara rätt naturligt och i grunden en instinkt hos oss nordbor att sluta upp bakom någon annan. I valet mellan Milano och Köpenhamn - i valet mellan att arbetstillfällen och kunskap kommer till Italien eller till Öresundsregionen - är valet mycket enkelt för mig.
Jag hoppas att den nordiska samarbetsministern har en annan inställning än den tidigare Europaansvariga ministern.
Hans Wallmark (M):
Statsministern! Statsministern sa att det var synd att man inte kunde enas partierna emellan i Försvarsberedningen. Under ett antal år har det förhandlats fram ett antal försvarsuppgörelser i Sverige brett över parti- och blockgränserna. Varje gång Moderaterna har föreslagit en nivå har Socialdemokraterna avfärdat det med uttryck som "anslagsbingo".
Finansministern uttalade sig i dag i en tidningsintervju, där hon säger att det handlar om att prioritera och att det är som en tioåring som frågar sig: "Ska jag gå på bio, eller ska jag köpa godis?" Då blir min fråga: Delar statsministern Försvarsberedningens bedömning om att det behövs minst 84 miljarder kronor till försvaret i enlighet med den inriktning man vill ha, eller inte?
Har det över huvud taget någonsin varit Socialdemokraternas idé att komma fram till dessa 84 miljarder? Herr talman! Det vi pratar om är rikets säkerhet. Det är inte en biobiljett, och det är inte en godispåse!