Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det ska bli väldigt spännande att se Socialdemokraternas förslag med anledning av infrastrukturpropositionen. Det Isak From nu säger låter nämligen väldigt motsägelsefullt när vi, inte minst i går i partiledardebatten, har hört företrädare för Socialdemokraterna egentligen beskylla regeringen för att göra för mycket satsningar i en tid när man borde strama åt.
Samtidigt ska jag nu tolka det som att vi ska se ett förslag i storleksordningen 30 miljarder till åt Norrbotniabanan. Det ska bli väldigt intressant att se om ni tänker leva upp till detta. När det däremot gäller frågan om E4:an och, skulle man väl kunna säga, andra Europavägar i hela landet frågade Isak From om den inte borde vara mötesfri i hela landet.
Tittar man i infrastrukturpropositionen och vad vi faktiskt knyter hela fokuset till ser man att det är att se till de stora stråken, inte minst på vägsidan. Där har vi de stora stråken som går, och de stora huvudvägarna är naturligtvis de som ska vara i bäst klass. Det utrymme vi medger i samband med den satsning vi har föreslagit ger dessutom utrymme även till de mindre vägarna. Då ska det också vara med fokus på hela landet.
Herr talman! Varför partiledarna reser som de gör är väl en fråga som kanske bäst ställs till dem, men ofta handlar det om tid. Det gör det för många, oavsett om man är företagare eller privatperson. Har man ungefär en och en halv timme på sig att ta sig till ett ställe kan det vara naturligt att ta tåget till Linköping och flyget till Luleå. Det är fantastiskt att detta långa land ändå erbjuder dessa möjligheter. Annars skulle somliga vara totalt isolerade, och det är i alla fall inte regeringens ambition.
Leif Pettersson är inne på en viktig sak också när det gäller problemet med vägar, inte minst Norrlandsvägar som i många år har lidit av eftersatt underhåll. Det blir nämligen en korrelation till trafiksäkerheten, och det är alldeles riktigt att det också är en av anledningarna till att man jobbar med hastighetssänkning. På vissa vägar kan det bli kontraproduktivt eftersom man också vill ha framkomligheten i tid räknat.
Hastighetssänkning är naturligtvis en temporär lösning tills man har en annan standard på vägen, så att man kan hålla en annan hastighet. Det är just därför vi fokuserar väldigt mycket på att vårda den infrastruktur vi har. Vi ska vårda och se till att den sköts men också kvalitetsmässigt förbättras.
För att avsluta där Johan Johansson också var är det naturligtvis så att trafiksäkerhet, samhällsnytta, planering och investering hänger ihop i väldigt mycket. Mitt tydliga fokus är att vi oavsett om det är järnväg, väg, flyg eller sjöfart måste använda varje trafikslag så bra som möjligt. Sedan handlar det väldigt mycket om den som ska använda det - man vill ha någon form av förutsägbarhet i tid, kostnad och funktion.
För att koppla tillbaka till det Leif Pettersson var inne på i sitt första inlägg talar vi väldigt tydligt om i infrastrukturpropositionen att den förra propositionen, där vi slog fast de transportpolitiska målen och där vi också har ett hänsynsmål och ett funktionsmål, fortfarande ligger fast som en grund. Den proposition som kommer nu är en komplettering och en fortsättning för att visa på hur vi går vidare.
Det handlar mycket om att hålla ihop hela landet men också ta hänsyn till storstadens problematik, där det förvisso är betydligt lättare att utnyttja den kollektiva trafiken - och det görs mer - än vad som ens är möjligt i många andra delar av landet, där bilen många gånger är det enda alternativet.