KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Andersson (S):
Jag tänkte faktiskt göra så att jag i mitt inlägg skickar med jämställdhetsministern lite synpunkter på det fortsatta jämställdhetsarbetet - om det nu skulle hända sig att ministern är kvar efter valet.
Om inte annat kanske det kan dokumenteras på något sätt i det kommande arbetet som sker på departementet, oavsett vilken minister som kommer att leda det. Vi socialdemokrater är verkligen förespråkare för jämställdhet och har försökt visa på det i lite olika delar och i olika sammanhang.
Vi har under de åtta år som vi har suttit i opposition i våra kommittémotioner, budgetmotioner och enskilda motioner i riksdagen försökt föra fram olika frågor som är kopplade till jämställdhet. Ett av några konkreta förslag gäller anställningstryggheten.
Då handlar det om att begränsa de rullande visstidsanställningarna, som är ett jättebekymmer på marknaden och berör kvinnor i allra högsta grad. Många finns inom Handels område, Kommunals område och andra områden. Lönekartläggningarna har vi talat mycket om.
Vi vill att lönekartläggningar genomförs årligen för att få en bättre och mer jämförbar statistik och på så sätt driva på parterna i jämställdhetsarbetet. Något som jag också tror är viktigt är att få bort de delade turerna, som vi har talat lite grann om här. Då krävs det i allra högsta grad fler händer i vården. Det handlar om resurser till äldreomsorg och barnomsorg.
Jag är fullt medveten om att det är ett problem som kan vara svårt att knäcka, men det är avgörande när det gäller jämställdheten. Det handlar också om en betydligt bättre styrning och uppföljning av hur arbetstiderna ser ut ute på arbetsplatserna.
För ett par veckor sedan var jag i Dalarna, i Avesta, och tittade på ett projekt där man jobbade med rätt till heltid, vilket var väldigt spännande. Kommunstyrelsen hade varit tydlig med att det inte ska finnas några deltidsanställningar i Avesta kommun, utan man jobbade stringent med att avskaffa dem.
Man hade gjort det hela vägen från kommunstyrelsen till den enskilda arbetsplatsen. Det hade naturligtvis inte helt varit av godo för alla. Det fanns de som tyckte att det var ganska besvärligt, för det innebar att man under så kallad övertid fick flytta på sig från sin ordinarie arbetsplats till en annan arbetsplats.
Det visade sig ändå att det var många som accepterade att jobba heltid och tyckte att det kändes väldigt bra. Vi socialdemokrater tycker att heltid ska vara norm på arbetsmarknaden och deltid en möjlighet. Vi har sagt att vi är beredda att lagstifta om vi inte kommer fram i den delen.
Något som också är viktigt, och som vi inte har talat så mycket om, är jämställda bolagsstyrelser. Det handlar om kampen om makten, alltså vem som ska ha makten över samhället. Vi vill vi gärna se en lagstiftning även när det gäller jämställda bolagsstyrelser. Detta var några medskick till jämställdhetsministern, om hon fortsatt kommer att vara det.
Johan Andersson (S):
Till jämställdhetsministerns sista inlägg tänkte jag skicka med en fråga. Ministern var inne på att vi står inför stora rekryteringsbehov framöver i de olika sektorerna.
Det är spännande med det arbete som genomförs framför allt i Norrbotten när det gäller att få kvinnor att gå över till traditionellt mansdominerade yrken, inte minst inom gruvnäringen. För ett par år sedan besökte vår utskottsgrupp Kiruna och Gällivare och fick bra beskrivet hur detta arbete skedde. Det är fascinerande att kvinnor i dag kör dessa jättestora maskiner.
Det hade inte varit tänkbart för ett antal år sedan, nu håller man på att bryta könsmönstret. Offentlig sektor står också inför gigantiska utmaningar framöver vad gäller rekrytering. Sveriges Kommuner och Landsting räknar med att det de kommande sju åren behöver rekryteras ungefär 420 000.
Här skulle det vara ypperligt att bryta könsmönstret i de dominerande yrkesgrupperna. Ministern nämnde lärare, sjuksköterskor och andra, och det finns många andra yrken där det också vore värt att bryta könsmönstret.
Min fråga till ministern är: Vilka konkreta åtgärder kan regeringen vidta för att få till en förändring? Kommunerna och landstingen är visserligen huvudmän, men det borde finnas stimulansåtgärder för att bryta könsmönstret.
Johan Andersson (S):
Jag hade inte tänkt ge mig in i den här debatten, men när jag läste svaret från arbetsmarknadsministern och huruvida utskottet hade fått information om det sekretessbelagda brevet till Europakommissionen eller ej blev jag lite förvånad.
Utskotten får kontinuerligt information om aktuella frågor i olika avseenden. När det gäller den här frågan är informationen framför allt övergripande. Det vi vet är att regeringen har svarat att de inte har för avsikt att göra justeringar i lagstiftningen eftersom de är nöjda med det resultat som finns. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Varför denna tystnad kring frågan?
Det finns en stor potential, många är intresserade och det är viktigt hur den hanteras på svensk arbetsmarknad. Det är en viktig fråga för parterna. Jag kan hålla med ministern om att det är parterna som i första hand bör avgöra sådana frågor, men när de inte kommer dithän måste vi gå lagstiftningsvägen. Jag blev lite förvånad över svaret och skulle gärna vilja ha kompletterande information.
Johan Andersson (S):
Jag tackar ministern för svaret, även om jag inte är nöjd med det fullt ut. Men vi kanske kan få svaret utvecklat lite grann här under debatten.
Bakgrunden till att jag skrev interpellationen var att jag och många med mig hade ganska stora förväntningar på att regeringen i sin sista budget före valet skulle komma med förslag till åtgärder mot framför allt ungdomsarbetslösheten, som vi debatterar nu, men också åtgärder för dem som varit ifrån arbetsmarknaden ganska länge.
Men det kom inte särskilt mycket. En annan bakgrund är att jag fick uppmaningar hemifrån att försöka trycka på ytterligare. Jag kommer från en kommun där vi har en ungdomsarbetslöshet på runt 25 procent. I kommunen är vi ganska överens mellan de båda politiska blocken om att satsa kommunala medel för att få ungdomar i sysselsättning.
Alternativet är försörjningsstöd eller annat, och det är inte särskilt bra att få en sådan start i livet. Därför har vi sagt att vi ska jobba med att försöka få fram kommunala jobb. Jag förklarade i fullmäktige hemma att regeringen nu har chansen att lägga fram sin sista budget inför kommande val och efter åtta år göra slag i saken för att få ned den höga ungdomsarbetslösheten i landet.
Därav mina och våra förväntningar på att det äntligen skulle komma förslag i den delen, men det kom inte särskilt många, knappt några alls. I svaret säger ministern att sysselsättningen har ökat med 250 000 personer. Samtidigt ska vi komma ihåg att befolkningsökningen har varit ganska stor i Sverige under de senaste åren.
Här handlar det väldigt mycket om statistik, och Ann-Christin Ahlberg tog upp tricksandet fram och tillbaka med statistiken. Vi socialdemokrater har varit tydliga med att vi kommer att gå till val på en politik som gör att fler unga kommer i jobb. Det handlar naturligtvis om olika insatser. Det handlar om att ingen ung ska behöva gå utan jobb eller praktik.
Vi vill få in dem i någon form av åtgärd redan från första dagen så att de inte hamnar i sysslolöshet och därmed besvär. Men precis som ministern själv säger i sitt svar handlar det också mycket om satsningar inom skolans värld. Där har vi lagt fram en rad konkreta förslag.
Min följdfråga till ministern med anledning av svaret är: Är regeringen nöjd med den höga ungdomsarbetslösheten?
Det skiljer sig ganska mycket mellan våra kommuner runt om i landet, och det tror jag att ministern väl känner till. Om man inte är nöjd, vad har man då för förslag till bättre åtgärder för att få in fler ungdomar i jobb?
Johan Andersson (S):
Jag börjar inse att jag inte kommer att få så mycket mer svar från arbetsmarknadsministern på mina frågeställningar. Ministern har inte lagt någon proposition under sin tid. Det må så vara - nu är det för sent att göra det. Det man kanske skulle kunna ta med sig - jag var inne lite kort på det - är en översyn av Arbetsförmedlingens funktionssätt och matchningsproblematiken.
Vart femte arbetstillfälle går förlorat i dag när det gäller matchningen. Där handlar det naturligtvis om de unga, som också har svårt att komma ut.
Man kanske skulle ge ett tilläggsuppdrag när det gäller Arbetsförmedlingen eller styra upp den delen, så att de får ett tydligare uppdrag att jobba mer med att vara ute och inte minst besöka mindre företag för att få fram arbetstillfällen, vilket är möjligt och lämpligt, för att kunna använda för olika insatser i form av YA-jobb och annat.
Det finns mycket man kan göra om man vill. Jag kan bara konstatera att jag inte har så mycket mer svar att ge till mina kamrater hemmavid. Jag kan meddela att regeringen är mätt och glad just nu, när det gäller de åtgärder på arbetsmarknaden som man har genomfört för ungdomarna.
Det behövs inte några nya förslag, några nya åtgärder, utan de kommuner som sliter med sina kostnader och tar pengar ur den kommunala budgeten som skulle ha gått till äldreomsorg, barnomsorg och annat, för att få fler ungdomar i jobb, får fortsätta med det utan någon form av stöd eller viljeinriktning från den alliansledda regeringen.
Johan Andersson (S):
Jag kunde inte hålla mig, utan jag ville gärna gå upp i debatten. Arbetsmarknadsministern har gett ett svar på en väldigt angelägen fråga, som också visar hur pass viktigt vårt arbetsmiljöarbete är. Nu ökar ju talen när det gäller ohälsan inom vissa branscher och inte minst när det gäller arbetsskadeanmälningar och annat.
Något som är viktigt för att man ska kunna få rätsida på den här delen tror jag handlar om en samlad forskning när det gäller arbetsmiljöarbetet. Sverige låg väldigt långt framme fram till dess att man avvecklade Arbetslivsinstitutet, som jobbade mycket med just forskningsdelen i fråga om arbetsmiljön och arbetslivet.
Ett av de första besluten som den nytillträdda borgerliga regeringen fattade efter valet 2006 var att man skulle lägga ned Arbetslivsinstitutet. Man ansåg att det var en socialdemokratisk skapelse som var av ondo för arbetsmarknaden och arbetsmiljön. Jag tycker att det som Raimo Pärssinen pekar på i sin interpellation visar på att det är precis tvärtom.
Det handlar om att försöka få till nationell forskning och att skapa ett centrum för att man ska kunna forska. Det behöver kanske inte se ut på precis samma sätt som det gjorde tidigare med ett arbetslivsinstitut. Men man ska i varje fall ge ett tydligt uppdrag till någon av våra högskolor att jobba med den här frågan.
Min konkreta fråga till arbetsmarknadsministern utifrån detta är naturligtvis: Hur funderar man från regeringens sida när det gäller samlad forskning inom arbetsmiljöområdet? Detta visar att det är viktigt inte minst också med den statistik som nu håller på att gå åt fel håll när det gäller de här frågorna. Analysen från de regionala skyddsombuden talar väl sitt tydliga språk.
Även forskningsdelen är en viktig del för att man ska kunna lära sig mer. Den konkreta frågan till arbetsmarknadsministern är: Vilken ingång har ministern och regeringen när det gäller forskningen i framtiden?
Johan Andersson (S):
Jag ställde en konkret fråga till ministern när det gäller forskningen på arbetsmiljöområdet. Jag fick inget svar. Jag ska hjälpa ministern med ett svar om hur vi resonerar i frågan från Socialdemokraternas sida. Vi har i vår budgetmotion lagt fram förslag på att samla forskningen inom arbetsmiljöområdet i någon form av nationellt center. Hur det ska se ut kan naturligtvis utredas. Det finns möjligheter.
Det finns flera framstående högskolor runt om i landet där det finns spridda skurar i forskningen inom arbetsmiljöområdet och arbetslivsområdet. Vi vill samla forskningen i ett nationellt center för att på så sätt få mer tryck i frågorna.
Jag tycker att debatten klart och tydligt visar att vi behöver ha en samlad forskning på ett eller annat sätt för att få bättre möjligheter att utveckla arbetsmiljön på våra arbetsplatser. Det är värdefullt för alla anställda.
Jag förstår inte hur ministern kan vara nöjd med den rådande utvecklingen och inte heller varför hon inte på något sätt försöker få ett annat tryck i frågan om forskningen. Min följdfråga kvarstår: Vad är regeringens och ministerns ambition när det gäller arbetsmiljö- och arbetslivsforskning?
Johan Andersson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. När jag läste svaret som statsrådet har författat kändes det positivt att statsrådet har samma syn som undertecknad på att vi i allra högsta grad har ett matchningsproblem på arbetsmarknaden.
Men när jag läste svaret ännu en gång tänkte jag efter och funderade på vilka fokusområden regeringen har, och det saknar jag i denna del. Vad har regeringen för sätt att lösa det problem som finns på arbetsmarknaden när det gäller att kunna matcha till rätt jobb? Bakgrunden till interpellationen är att jag har genomfört en hel del arbetsplatsbesök inom offentlig sektor, privat sektor och tjänstesektor.
På nästan alla arbetsplatser, med något undantag, fick jag frågan: Vad gör Arbetsförmedlingen för att kunna matcha sökande till våra lediga jobb? Inom offentlig sektor kunde det gälla framför allt sjuksköterskor. Inom kvalificerad verkstadsindustri handlade det om yrkesarbetare. Svetsare är alltid ett bristyrke, åtminstone i mitt hemlän Östergötland. Det var också inom tjänstesektorn, och då saknade man andra grupper.
Det föranledde att jag ställde denna interpellation till statsrådet. Regeringens politik när det gäller just matchningen känns lite andefattig. I arbetsmarknadsutskottet hade vi i dag besök av Konjunkturinstitutet som pekade på att matchningen på arbetsmarknaden fungerar ganska dåligt.
Det säger också ministern i sitt interpellationssvar och att det har försämrats ytterligare. Vi socialdemokrater har tagit detta på fullaste allvar.
I vår budgetmotion som är inlämnad och kommer att behandlas i kammaren framöver har vi pekat på en rad konkreta förslag som vi vill lyfta fram för att få en förbättrad situation för att kunna matcha de arbetslösa till jobb.
Min följdfråga till statsrådet med anledning av svaret är: Vad har regeringen konkret för åtgärder för att förbättra matchningen av dem som i dag är arbetssökande?
Johan Andersson (S):
Jag kan bara vidimera det ministern säger när det gäller det här med arbetsgivarkontakter. Jag har ett färskt exempel från min hemkommun Motala, där man gick in i en projektorganisation när den värsta industrikrisen kom för ett par år sedan då lågkonjunkturen spridde sig även till verkstadsindustrin. Där har man jobbat målmedvetet från Arbetsförmedlingens sida med framför allt kontakter med mindre arbetsgivare och nått ett väldigt gott resultat.
Man har också jobbat målmedvetet med matchning mot de arbetssökande. Man har inom ramen för de möjligheter som funnits gett möjligheter till utbildningar, men man saknar - eller har saknat - ett regelverk för att kunna förstärka utbildningarna, även om vissa delar har blivit tillgodosedda.
För Socialdemokraternas del tar vi allvarligt på problematiken när det gäller matchningen på arbetsmarknaden. Men precis som ministern pekar på är jag väl medveten om att det inte bara handlar om Arbetsförmedlingens roll. Arbetsförmedlingen har dock en central roll, framför allt för de arbetssökande, när det gäller att ge dem råd och möjligheter och inte minst att coacha dem mot nya vägar.
Vi har föreslagit en rad olika åtgärder i vår budgetmotion för att komma till rätta med detta. Vi pekar bland annat på utbildning när det gäller bristyrkesområden. Svetsare, som jag nämnde i mitt tidigare inlägg, är alltid ett sådant område som uppstår när en konjunktur håller på och vänder, åtminstone i de länder där det finns mycket verkstadsindustri.
Man måste se arbetsgivarna i ett annat sammanhang och också ha en tät dialog med dem, framför allt från kommunernas utbildningsanordnares sida men också - inte minst - från Arbetsförmedlingens sida. Naturligtvis handlar det mycket om att jobba med de arbetssökande och ge dem ett professionellt stöd.
Vi hörde i tidigare interpellationsdebatter om arbetssökande som inte haft några kontakter alls med sina arbetsförmedlare. Här måste Arbetsförmedlingen få ett helt annat uppdrag, tycker vi, nämligen att jobba mycket mer med de arbetssökande. Min fråga till ministern kvarstår. Vilka konkreta förbättringar anser regeringen och statsrådet att vi kan göra? Nu ska det bli en översyn av Arbetsförmedlingens verksamheter.
Är statsrådet beredd att ge något nytt uppdrag när det gäller Arbetsförmedlingens framtida roll som matchningsspecialist?
Johan Andersson (S):
Jag tackar statsrådet för inlägget. Jag tycker fortfarande inte att det har kommit fram hur regeringen och statsrådet konkret ser på matchningsproblematiken och framför allt vad man ska göra för att undanröja den. Utbildning har nämnts. Vi kan vara helt överens om att det krävs mer sådant, men jag tycker att konkreta åtgärder saknas, framför allt för de arbetssökande.
Jag kan ge ett tips till regeringen och arbetsmarknadsministern, och det är att läsa vår motion grundligt. Vi har ett stort antal förslag om hur man ska kunna förbättra matchningen på arbetsmarknaden. Ett av de förslag som är konkreta handlar i mycket om att Arbetsförmedlingen måste få ett annat och tydligare uppdrag. Jag fick inte svar av ministern om den kommande översynen när det gäller Arbetsförmedlingen.
Kommer den på något sätt att innebära att man får ett tydligare uppdrag att jobba med matchning av arbetssökande till rätt jobb, utbildningssatsningar och annat?
Johan Andersson (S):
Vi har att ta ställning till ett betänkande som behandlar förslag till en lagstiftning som den gamla regeringen tog fram. Betänkandet handlar om tydliga prisuppgifter vid taxiresor, men det handlar också om ett antal andra delar.
Vi socialdemokrater tycker att det är bra att lagstiftningen har tagits fram, och vi tycker att det finns all anledning att styra upp marknaden. De tidigare talarna har förtjänstfullt beskrivit en del av avarterna inom taxinäringen. Taxinäringen är viktig för landet, inte minst när det gäller samhällsbetalda resor.
Det finns ett stort ansvar för kommunerna att se till att de fungerar på ett bra sätt. Det handlar vidare om privatresor och företagsresor. Vi får signaler om att det i vissa delar av vårt land råder brist på taxibilar medan det i stället råder en överetablering på vissa andra orter.
Den trafiklagstiftning som finns i dag trädde i kraft 2012. Det är ett par år sedan, och det har skett en del. Avregleringen skedde 2000, och det har skett ännu mer sedan dess. Ett antal utredningar har gjorts, men vi tycker att det bör göras en ordentlig översyn av näringen i dess helhet.
Hur ser det ut med anställningstryggheten? Hur ser det ut med täckningsgraden när det gäller möjligheten att kunna nyttja taxi i hela landet? Hur ser det ut med upphandlingen av samhällsbetalda resor? Sedan händer hela tiden saker och ting på marknaden.
Det senaste vi har fått information om handlar om företeelsen som kallas Uber och Uberpop. Man kan via en app enkelt beställa en taxibil och betala via nätet - utan tillstånd och andra delar. Detta föranleder oss att i allra högsta grad också göra en ordentlig översyn av hur branschen och näringen ser ut.
Vi förutsätter att regeringen återkommer med förslag till en sådan utredning för att se över näringen i dess helhet. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Johan Andersson (S):
Tack för frågan, Boriana! Ja, de vallöften som vi har ställt ut kommer naturligtvis att infrias när det finns möjlighet till detta utifrån ekonomiska perspektiv och andra perspektiv. Jag vet inte om Boriana kommer ihåg det, men vi har haft en ganska besvärlig parlamentarisk situation i Sverige som löstes den 27 december förra året, med decemberöverenskommelsen om hur vi ska processa budgethanteringen.
Det är första gången nu den 15 april som regeringen kommer att lägga fram en vårändringsbudget och sedan förhoppningsvis också en höstbudget för 2016. Jag ser fram emot, när vi kommer att processa igenom de här delarna, Moderaternas ställningstagande då när man så tydligt i denna kammare deklarerar att man kommer att stå bakom ett sådant förslag.
Johan Andersson (S):
Tack, Boriana, för följdfrågan! Jag kan säga till Boriana och till lyssnare och åhörare i kammaren att jag vet - regeringssituationen är nog mindre besvärlig än det politiska läget var, framför allt vid jul - och är helt övertygad om att vi kommer att lösa den här frågan på ett bra sätt framöver. Exakt hur det kommer att se ut får vi återkomma till.
Johan Andersson (S):
Min fråga går till inrikesminister Anders Ygeman, och den tangerar det som Anders Åkesson var inne på. Från den 1 mars 2015 är det möjligt för polisen att klampa fordon som bryter mot cabotagereglerna eller på annat sätt bryter mot gällande lagstiftning. Hur polisen ska se till att lagstiftningen efterlevs är dock ett problem som till viss del kvarstår.
Vi måste se till att polisen får nödvändiga resurser och medel som krävs för detta. Jag tänker närmast på trafikpolisens specialkompetens. Om vi inte lyckas med detta kommer problemet att kvarstå, och det kommer att slå radikalt mot åkerinäringen men framför allt mot hela näringslivet.
Min fråga till inrikesministern är därför: Hur avser regeringen att konkret öka polisens resurser, närvaro och kompetens inom området?
Johan Andersson (S):
Jag tackar för svaret. Det känns som ett glädjande svar som jag kan ta med mig hem till åkerierna och företagen i min valkrets och inte minst till de poliser som i dag jobbar med trafikövervakning och som känner en viss oro. Vi kommer att ha nödvändiga resurser och annat. Jag tackar verkligen för svaret och ser fram emot verkställigheten.
Johan Andersson (S):
Tack, Anders, för frågorna! Det är helt rätt som du säger. Jag brinner för cykelfrämjande, vilket jag tror är en väldigt viktig del. Där kan vi göra mycket mer i landet. Parallellt med framtagandet av infrastrukturpropositionen håller regeringen på att arbeta fram en cykelstrategi.
Det sker väldigt brett med de organisationer som är väldigt aktiva i den delen men också med privatpersoner och andra. Jag ser fram emot att den kommer att presenteras, vilket kommer att ske före sommaren.
Vad man har kommit fram till i de fem arbetsgrupper som har jobbat med cykelstrategin kommer också att vara en del i det kommande arbetet med infrastrukturpropositionen. Det är klart att det är alldeles nödvändigt att öka säkerheten. Det gäller andelen skadade i trafiken bland dem som färdas med cykel. Hur ska vi annars kunna få fler att använda cykel i dagsläget?
Sedan tror jag inte att vi ska glömma att det pågår ett stort arbete i våra kommuner när det gäller cykelstrategier i olika delar. Det är ett arbete med att ta fram cykelplaner för att öka andelen vägar där oskyddade trafikanter kan färdas. Det är inte så många år sedan som det var väldigt ovanligt i stadsplaneringen att man planerade för gång- och cykelvägar.
I dag är det näst intill en självklarhet i många av våra kommuner.
Johan Andersson (S):
Jag kan lugna Anders Åkesson med att vi redan i innevarande års budget har avsatt 100 miljoner kronor på två år för satsningar när det gäller cykelfrämjande åtgärder. Det är 75 miljoner 2016 och 25 miljoner 2017, har jag för mig. Eller om det var tvärtom, men det var 100 miljoner i alla fall. Detta är ett sätt att bland annat kunna öka på arbetet när det gäller cykelstrategin, men det handlar också om konkreta åtgärder.
Vi lär återkomma till vad det är för någonting som ska ske. Det vore förmätet att ge några löften, Anders Åkesson, eftersom det inte är riksdagen som framlägger infrastrukturpropositionen utan regeringen, men jag tror att vi skulle bli väldigt förvånade om den kommer hit till kammaren och inte innehåller en bred satsning när det gäller cykelstrategi och främjande för att få fler att cykla säkrare.