Jennie Nilsson (S):
Tack, Magnus Oscarsson, för frågan! Det exempel som Magnus Oscarsson tar upp är naturligtvis inget som någon står bakom. Det är givetvis bekymmersamt för enskilda individer när de kommer i kläm. Samtidigt har man som skogsägare och som näringsidkare ibland att förhålla sig till olika lagstiftning. Ibland kan regler bli motstridiga och skapa problem.
Detta är något som vi successivt måste jobba med att undanröja. Det bästa sättet att göra detta på är genom att utveckla myndighetssamverkan ännu mer och också se över regler och jobba med regelförenkling som instrument. Detta är något som den här regeringen gör väldigt brett. Exempelvis har Tillväxtverket fått i uppdrag att titta på förenklingsåtgärder, och när det gäller myndighetssamverkan tror jag att det är 19 olika myndigheter man ska lämna förslag om.
Inom livsmedelsstrategin har vi ett tydligt, konkret uppdrag som utvecklar detta för den sektorn. När det gäller skogen, som ju det här exemplet handlar om, är en del i Skogsutredningen att titta på äganderättsfrågorna och stärka äganderätten.
Då handlar det kanske inte i första hand om att undanröja krångel och hinder, även om det är en del i detta, utan mer om att säkerställa att man får en rimlig betalning för skog som man av olika skäl inte kan bruka. Exemplet här handlar om att man både kan och inte kan bruka skogen. Framför allt är det väl handläggningstiden som är bekymmersam.
Men även om det här exemplet nog är upprörande för alla som lyssnar vill jag säga att den normala handläggningstiden i dag är sex veckor om det gäller större volymer - jag tror att det gäller ytor över ett halvt hektar. I normalfallet tar det inte längre tid än så.
I Skogsutredningen finns också förslag om att det borde bli tre veckor i stället, och det ingår givetvis i den beredningsprocess som nu pågår. Jag kan också konstatera att detta normalt sett fungerar väl. Det fungerar betydligt bättre än i den här berättelsen. Det är ändå viktigt att ha med sig detta i den fortsatta diskussionen. Exempelvis inkom 60 000 anmälningsärenden om avverkning under 2020.
Bland dessa genomfördes 3 000 tillsynsärenden. Av dem ledde 600 till olika former av beslut, varav 218 handlade om förbud, exempelvis med anledning av förelägganden om fridlysta arter. För varje enskild näringsidkare som drabbas när det inte fungerar är det givetvis ett jättestort problem, men på totalen skulle jag ändå vilja säga att det fungerar rimligt väl.
Trots detta är det angeläget att vi fortsätter att jobba med framför allt myndighetssamverkan, som gör att man inte hamnar i en situation där olika storheter ställs mot varandra, som i det här exemplet.
Här har Skogsstyrelsen tagit egna initiativ för att utveckla ändamålsenlig myndighetshandläggning, och syftet med det är ju att automatisera och digitalisera en större del av ärendena, så att de går snabbare. Det handlar om de ärenden som det inte finns någon anledning att lägga så mycket tid på. Då frigör man tid för att mer effektivt kunna jobba med de ärenden som ska ha översyn.
Då kan man både göra översynen snabbare och ha relevanta dialoger med exempelvis andra myndigheter och aktörer. Frågan är alltså viktig. Det är inte acceptabelt när det inte fungerar. Men jag tycker att vi är på bollen.