Peter Johnsson (S):
Jag gjorde en liten paus här i början, för det här är en speciell dag för mig. Jag har varit riksdagsledamot i 16 år, och frågan som vi nu debatterar har följt mig ända sedan jag blev ledamot i kulturutskottet och ansvarig för frågor om spelmarknaden, idrott, föreningsliv och friluftsliv.
Innan dess satt jag åtta år i försvarsutskottet. Det är många år och många gånger jag har stått i den här talarstolen, men nu är det sista gången. Det känns härligt att just den här frågan blir den sista. Jag kommer ihåg hösten 2010. Jag satt på mitt kontor.
En ledamot från finansutskottet, Hans Hoff, kom in och lade ett dokument i knät på mig och sa: Peter! Den här frågan har legat för fäfot länge. Vi måste lösa den. Det handlar om en förändring av spelmarknaden. Jag tittade på frågan som sådan i dokumentet. Jag fick till och med ett antal tidigare utredningar.
Jag började fundera och kom att tänka på när TV3 kom in på den svenska tv-marknaden och det sändes reklam i svensk tv. Vi var ganska irriterade över att reklamen överfördes till tv på det sättet. Man försökte på olika sätt bromsa den utvecklingen, men det gick ju inte eftersom det sändes från utlandet.
På samma sätt såg man att andra aktörer än de som ingick i monopolet var på marknaden utifrån att de var placerade i olika delar av Europa, särskilt på Malta. I det skedet tänkte jag så här: Vi måste titta igenom det här ordentligt. Det tillsattes en liten grupp bestående av tre personer. En av dem som var med i den gruppen hette Lennart Gustavsson. Han var lite av en guru inom spelområdet.
Tyvärr har han lämnat oss, men jag tror säkert att han sitter där uppe nu och hör på debatten och tänker: Äntligen blir det en förändring!
Det har redan kommit ett förslag den här mandatperioden om en ändring av § 6 i socialtjänstlagen så att man likställer spelmissbruk med annat missbruk. Jättebra! Det är precis i linje med vårt förslag. Partiets verkställande utskott och partistyrelsen ställde sig bakom förslaget. Nu var bollen i rullning.
Vi lade fram en motion i utskottet och fick majoritet i frågan, som landade hos finansministern i den dåvarande borgerliga regeringen Anders Borg. I detta förändringståg kan man säga att det fanns två lokförare. Det var Socialdemokraterna, och det var Gustaf Hoffstedt från Moderaterna.
Han var lite ensam om det perspektivet och fick lite skäll av sina partikamrater för att han drev en kompromisslinje i frågan. Det gjorde att han fick utstå inte spott och spe men i alla fall kritik, särskilt från Anders Borg. De övriga borgerliga partierna på den tiden gjorde i princip tummen upp. De tyckte att det var okej.
De hade inga större invändningar, utan man kan säga att de satt i mittenvagnen och åkte med. Miljöpartiet var tveksamt positivt. Det fanns en strimma av möjlighet att de kunde se effekterna om vi inte gjorde någonting på marknaden. Längst bak i tåget satt V och SD och drog i nödbromsen.
Nu har Sverigedemokraterna släppt lite på nödbromsen, men de är fortfarande med och drar i den. Kvar på perrongen stod Anders Borg. Han fattade inte vad som pågick. Självklart är det ett härligt uppvaknande nu, när vi ser att en förändring har skett och kan stå här i dag med ett lagförslag om en förändring av spelmarknaden. Jag kommer särskilt ihåg Almedalen 2013.
Svenska Spel hade ett seminarium där vi diskuterade förändringen i licenssystemet eller skapandet av ett licenssystem. Dåvarande ledningen för Svenska Spel utgick från att man inte ville ha den förändringen, för de jämförde spelmonopolet med alkoholmonopolet. Och visst finns det likheter när det gäller riskfaktorer, konsumtion och liknande.
Men om den utveckling som skett på spelmarknaden skulle ha skett när det gäller alkoholmonopolet skulle man i princip kunna tanka en whisky direkt ur datorn, alltså få den direkt hem via datorn. Att det sker i verkligheten i framtiden tror inte jag. Jag tror inte att det är tekniskt möjligt, herr talman. Men om det hade kunnat ske, ja, då hade spritmonopolet haft ett problem - och det är det problemet spelmonopolet har nu.
Framåt till 2014. Vi hade en socialdemokratisk regering och ett statsråd, Ardalan Shekarabi, som ansvarade för spelpolitiken. Han förstod med en gång att det här var ett problem. Här måste det ske en förändring. Man måste på ett snabbt och brett sätt och med förankring jobba med ett nytt lagförslag.
Jag ska inte gå in och ta över statsrådets debatt- och talartid, utan jag tycker att det är välförtjänt att han senare i debatten får berätta hur det förslaget ser ut. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Eftersom detta är min sista debatt tackar jag också alla ledamöter i utskottet för ett bra samarbete, liksom kammarens och kansliets personal.
I framtiden, när jag inte finns här i kammaren, hoppas jag kunna bevaka så att detta blir verklighet och utvecklas. Jag ska också bevaka er som ledamöter så att ni gör ett bra arbete här i kammaren.