KBLab/rixvox huggingface dataset:
Birgitta Ohlsson (L):
Vi vidhåller att skattekompetensen ska behållas på nationell nivå. Vi tror inte att en så kallad Tobinskatt är det rätta elementet. Det skulle snarare leda till att det globala kapitalet flyr. Har man inte en sådan skatt på global nivå är den tämligen meningslös. Det finns dock en skillnad på hur partier på höger- och vänsterkanten ser på detta.
När det gäller bankerna är den finansiella sektorns risktagande ett stort problem. Det kan jag definitivt hålla med om. Det har inte minst visat sig under finanskrisen som varit mycket påtaglig i Europa. Därför anser vi att den finansiella sektorn ska kunna bära sin rättmätiga del av kostnaden tydligare. Låt mig ta några exempel på vad vi har gjort här i Sverige. Vi har infört stabilitetsavgift för banker, vilket har varit vägledande.
Avgifterna går in i en stabilitetsfond som skyddar skattebetalarnas pengar och intressen. En annan åtgärd är att vi har höjt kapitaltäckningskraven för bankerna. Ett sådant arbete har påbörjats inom EU, där Sverige driver frågan. Det är viktigt att se att man kan göra konkreta och bra reformer. Låt mig återgå till finanspakten och vilket sällskap man vill hamna i.
De socialdemokratiska regeringarna i Europa är inte så många nu för tiden, men de flesta har som engagerade Europavänner valt att ansluta sig till finanspakten. Vilka två länder har valt att stå utanför? Jo, Storbritannien på grund av högerkonservativa tories, så kallade backbenchers, och Tjeckien på grund av sin president Václav Klaus.
Man väljer det sällskap man vill hamna i. Det är för övrigt samma sällskap som Vänsterpartiet har valt då man liksom endast ett annat parti, Sverigedemokraterna, vill att Sverige ska lämna Europeiska unionen.
Birgitta Ohlsson (L):
Som jag nämnde i mitt anförande har Europeiska unionen genomgått en svår ekonomisk kris det senaste året. En del medlemsländer har haft det oerhört tufft. Nu har man skapat till exempel sexpacken, den ekonomiska terminen med mera.
Att få fram olika hängslen och livremmar tillsammans med EU 2020 där man utvärderar länder, vad man gör och hur man kan förbättra sig för att till exempel få ut fler kvinnor på arbetsmarknaden eller komma tillbaka till sunda statsfinanser, är centralt i detta arbete. Här ses Sverige som en förebild på många sätt, och här har vi också gjort inspel.
Ett annat instrument som vi har tillsammans är förstås kommande långtidsbudget som ska förhandlas klart det närmaste året och presenteras om ungefär ett år. Den löper under lång tid, från 2013 till 2020. Här måste vi trycka på för att se till att våra gemensamma pengar investeras i framtidssektorer som forskning och utveckling, innovation med mera.
Europa står inför en krass verklighet. Tidigare talade vi om att jobb inom tillverkningssektorn lämnade Europa. Tekoindustrin lämnade Borås för Baltikum och sedan Indien. I dag ser vi att jobb inom exempelvis innovation, teknik med mera lämnar oss. Här måste vi ta skarpa grepp, och det är viktigt att vi använder de miljarder det handlar om inom den gemensamma långtidsbudgeten för att få en förändring.
I dag går 42 procent av långtidsbudgeten till olika former av jordbruksstöd. Det är ohållbart. Över en tredjedel går till olika regionala projekt, strukturfonder, som ofta är omoderna. Här måste vi få ett stort skifte. Hur jobbar vi då? Jo, vi jobbar med likasinnade länder som tar avstånd från protektionism och vill ha mer frihandel. Det är länder som jobbar med att avreglera sektorer och som inser att man inte får sunda statsfinanser genom quick fix-lösningar utan genom hårt och långvarigt arbete.
Birgitta Ohlsson (L):
Många av de saker som Kenneth G Forslund lyfter fram och som kopplas till kommissionens arbetsprogram har en nationell kompetens. EU har en rådgivande funktion, och kommissionen driver på, men medlemsstaterna har huvudansvaret. Här har Sverige jobbat mycket genom att marknadsföra vad som tog oss ur den finansiella kris som Sverige hade på 90-talet.
Vi gjorde det genom att skapa sunda offentliga statsfinanser, genom att avreglera en del fält och genom att lyfta frågor som exempelvis att fler måste arbeta längre. Europas demografiska modell ser i dag ut som en uppochnedvänd pyramid med många äldre och få yngre. Här måste vi också ta konsekvenserna. Därför värnar vi till exempel om en öppnare invandring till Europa så att människor från andra delar av världen lättare kan komma hit och söka arbete.
Att bekämpa arbetslöshet och förhindra att den biter sig fast är en stor utmaning framför allt för enskilda medlemsstater. Där måste de olika instrumenten bli starkare. När det gäller exempelvis finanspakten och utstationeringsdirektivet som kommer att vara högaktuella i vår i denna kammare jobbar vi med att få ett tydligt svenskt perspektiv.
Vi värnar den svenska modellen där arbetsmarknadens parter är huvudansvariga. Vi delar den syn som de flesta partier i denna kammare tycker är central och viktig. Här gör vi inspel på många olika fält. Det är en viktig sak att lyfta fram i denna institution.
Det är viktigt att komma ihåg att när det gäller att få tillbaka tillväxten i Europa och när det gäller att investera i rätt sektorer är det ett arbete som länderna till stor del måste göra på hemmaplan. Kommissionen ger rekommendationer och granskar hur vi lever upp till EU 2020-målen. Där ligger Sverige bra till på de flesta fronter. Länderna måste själva ta ansvar. Det är där vi ser huvuddelen av bristerna.
Birgitta Ohlsson (L):
Det är ingen hemlighet att liberala politiker och gröna politiker har olika syn på hur tillväxt skapas och kanske också på marknadsekonomi och kapitalism. Därmed inte sagt att denna regering inte väljer att lyfta fram en ambitiös miljö- och klimatpolitik. Det centrala är hur vi kan ställa om till en grön ekonomi, framför allt hur vi kan vara mer resursaktiva.
Genom det danska ordförandeskapet har vi en möjlighet som vi inte får missa. En av Danmarks huvudprioriteringar är hur gröna jobb ska kunna skapas. Det är också kopplat till den långtidsbudget som vi lyfter fram där man pratar om en grön omställning. Det är viktigt att det blir en reell omställning och inte ett traditionellt jordbruksstöd med förgröningsstämpel utan förändring av innehållet. Där kan vi spela in.
Det gör vi också väldigt tydligt. Det måste vara reella ambitioner. Det är bra att kommissionen har tagit fram ett meddelande som man kallar för ett flaggskepp för resurseffektivitet och en färdplan för ett resurseffektivt Europa. Den kom förra året. Där finns det flera förslag som man bör lyfta fram när det handlar om att få en grönare ekonomi.
Man har också jobbat med revidering av en handlingsplan för hållbar konsumtion och produktion och en hållbar industripolitik. Den väntas komma till hösten. Då får vi säkert tillfälle att diskutera det här i kammaren. Det är centralt att det finns med. Det gröna danska ordförandeskapet i Europa tror jag kan vara en bra grund för detta.
Vi har klimatutmaningar i Europa som inte bara präglar industripolitiken utan också Europas röst i världen. I vår är det 20 år sedan Riomötet. Det kommer att följas upp.
Birgitta Ohlsson (L):
Det är viktigt med en grön omställning och att fokusera mer på hållbar konsumtion. Det är också viktigt att Europa fortsätter att ha ledartröjan när det gäller den ambitiösa politiken på klimatfältet. Det är också viktigt att se att världen förändras. Vi jobbar mycket med likasinnade länder, exempelvis utvecklingsländer och öriken, när det gäller att forma en global allians för en sundare och mer hållbar global miljöpolitik. Det är ett viktigt spår.
Vi måste också inse att vi inte lever i den bästa av världar. Vi lever i en värld där vi måste ta hänsyn till vad som sker i andra länder. Att fördjupa sig i en bnp-diskussion kan vara intressant, men det handlar också om att se hur Europa kan vara konkurrenskraftigt gentemot Asien. Det kan vi vara genom att få en starkare grön dimension i industripolitiken.
Man kan inte bortse från etablerade begrepp. Många EU-länder i dag är låsta i en veta-bäst-attityd. Vi har varit världsbäst på att producera medicinsk utrustning och bilar och på att bygga de högsta husen i världen. Nu görs det på andra håll i världen. Vi ska då konkurrera med att få med en grön dimension.
Vi måste också se att det är en verklighet där Europa halkar efter. Bnp-begreppet i sin klassiska form är nog en av många utmärkta baser.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag tackar Jonas Sjöstedt för interpellationen. Jag glömde det i mitt första inlägg. Som Jonas Sjöstedt nämnde befinner vi oss just nu i ett moment där förhandlingar pågår i Bryssel. Utgångspunkten för den svenska regeringen är att se till att Europeiska unionen fortsätter enat.
Vi har länge arbetat för att undvika några större fördragsändringar, men diskussionen pågår. Ett mellanstatligt avtal, som diskuteras nu, skulle kunna vara en övergående lösning som lugnar marknaden. Men vi hoppas kunna hålla ihop.
För oss är det centralt att frågor som berör 27 medlemsstater inom Europeiska unionen också ska beslutas av 27 medlemsstater. Vi ser en oro för ett Europa och en union som glider isär. Euroländerna måste naturligtvis få besluta i frågor som rör dem specifikt.
Men det är farligt om stora frågor som den inre marknaden där 500 miljoner människor varje dag rör sig, handlar och lever skulle inskränkas. Det gäller också banksektorn. Det är viktigt att frågor som rör 27 länder beslutas av 27 länder.
När det gäller den ekonomiska styrningen välkomnar regeringen att man har föreslagit ytterligare åtgärder för att stärka regelverket och förebygga framtida kriser. Något som vi inte kan bortse från en dag som denna - en europeisk ödesvecka säger en del - är att den ekonomiska finansiella skuldkris som vi i dag ser i Europas länder kanske är den värsta i modern tid. Då krävs det ibland exceptionella lösningar.
Jag gillar inte att tempot är så högt. Det gör att vi får mindre tid att reflektera. Men det är ett exceptionellt läge. Precis som många av oss som har varit engagerade i lokalpolitiken förväntar oss att vår kommunstyrelseordförande och kommunstyrelsen ska ingripa vid kris förväntar vi oss att EU:s ledare tar ansvar. Utgångspunkten är att nationell suveränitet fortsatt ska gälla i fråga om beslut om medlemsstaternas budgetar.
Medlemsstaterna måste själva få välja på vilket sätt de vill hantera olika rekommendationer från kommissionen. Jag vill betona att arbetsmarknadens parters roll och de nationella systemen för lönebildning också ska respekteras. Ett inflytande som rör 27 länder ska beslutas av 27 länder. Det är rörlig materia.
Nu på morgonen fick regeringen mandat från riksdagen i EU-nämnden att gå med på en ändring av artikel 126 i fördraget. Ändringen innebär att euroländer som bryter mot regeln om ett budgetunderskott på högst 3 procent av bnp ska få automatiska sanktioner. Det kommer att krävas två tredjedels majoritet i rådet för att häva beslutet. Jag vill betona att detta bara gäller euroländerna.
Förhandlingarna kommer att fortsätta på Europeiska rådet under eftermiddagen. Jag kan inte föregripa var man kommer att landa. Regeringen har självklart en nära dialog med EU-nämnden så att det finns bred politisk majoritet för de förslag som Sverige driver i Bryssel.
Birgitta Ohlsson (L):
Den svenska regeringen har också tidigare, självklart med stöd från den svenska riksdagen, givit lån till länder som har befunnit sig djupt nere i den ekonomiska krisen, exempelvis Lettland och även Irland, som Jonas Sjöstedt nämnde tidigare. Dessa länder börjar nu ta sig upp ur krisen. Då var det väldigt viktigt för oss som tror på Europa och tycker att solidaritet är mer än ett honnörsord i partipolitiska texter att ta ansvar. Det är någonting som dessa länder tackar för.
Ekonomin är inte fläckfri och perfekt i dag, men man har tagit sig ur den djupaste krisen. Då är det också viktigt att ställa upp i sådana sammanhang, givetvis med ett brett politiskt stöd från den svenska riksdagen. Jonas Sjöstedt hävdar i sedvanlig vänsterpartistisk anda att allt beror på EU och att eurons kris är orsaken till allting, men han bortser från ländernas egna nationella ansvar.
Det handlar om flera länder i Sydeuropa som konsekvent under år har överkonsumerat, överbelånat och inte vågat göra de viktiga, nödvändiga och tuffa politiska reformer man måste göra för att kunna ha sunda statsfinanser. Det får man aldrig bortse från. Det är väldigt lätt att på sedvanligt vänsterpartistiskt sätt göra den nuvarande skuldkrisen till en valutakris när vi ser att det handlar om så mycket mer än det.
Det är också väldigt lätt att kategorisera de länder inom EU som i dag har euron som valuta och säga att det skulle vara eurons fel. Även det är Vänsterpartiets melodi. Men vi vet att också Europas allra starkaste ekonomi, Tyskland, har haft euron som valuta och gynnats mycket av det. Vi vet också att länder som inte har haft euron som valuta har haft en väldigt tuff ekonomisk kris. Man gör det väldigt lätt för sig genom att skylla allting på euron. Det vägrar jag att göra som folkpartist.
Som vi har nämnt tidigare i debatten är detta rörlig materia. Det händer saker snabbt för tillfället. När vi diskuterar fördragsändringar har också flera personer lyft fram detta med ett socialt protokoll, vilket jag väl får återkomma till i nästa inlägg.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag kan först direkt bolla över frågan - på tal om enighet i Europafrågan - hur Tommy Waidelichs framtida regeringsalternativ ser ut. Ett parti, Vänsterpartiet, vill inte vara med i unionen. Det andra partiet, Miljöpartiet, blev - positivt, tycker jag - för EU för bara ett par år sedan. Det tredje partiet, ni själva, har haft ett starkt och långt engagemang för Europa under mer än 20 år. Enigheten i vår fyramannagrupp är faktiskt något tydligare. Sedan är det klart att vi är fyra partier i regeringen som har olika långtgående visioner.
Jag skäms inte för att säga att Folkpartiet är det mest proeuropeiska partiet, och det är vi oerhört stolta över. Det är också viktigt att om EU-samarbetet ska fördjupas - och det kommer det nog att behöva göra på en hel del fronter - måste vi ha mycket bättre demokratisk legitimitet och förankring. Det kan jag säga. Även jag, som personligen och som liberal kallar mig för federalist, tror att det är jätteviktigt att man ser till att ha hängslen och livrem när det gäller att ett fördjupat samarbete också ska ha starkare legitimitet bland folket.
Jag tror att det vore tråkigt och sorgligt om diskussionen som har varit vägledande i Storbritannien också blir vägledande i vårt land. Det har den inte varit, för vi är en stor majoritet av partier i denna riksdag och också bland svenska folket som tycker att Sverige ska vara med i unionen och tycker att vi ska jobba fast och tydligt med de värderingar som vi står för. Men jag tror också att det är viktigt att se att vi i dagsläget kanske tydligare måste gå tillbaka till Europas rötter.
EU skulle bli väldigt fattigt om Storbritannien lämnade unionen, och Storbritannien skulle bli fattigt om de lämnade EU. Sverige skulle också bli fattigt, för Storbritannien är en av de absolut viktigaste lierade vi har i frågor som inre marknad, modern budget, frihandel, fri rörlighet med mera. Där har vi en liknande grund som jag tycker är viktig. Det europeiska samarbetet kommer att behöva fördjupas på en hel del fronter.
En av orsakerna till att vi har den skuldkris vi har i dag är att länder inte har följt de regler som har satts upp. Men legitimiteten måste komma först.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag instämmer i mycket av det som Tommy Waidelich tar upp när det gäller Storbritannien. Det är av yttersta vikt för oss som vill ha ett modernt och starkt Europa att Storbritannien blir kvar, inte minst när det gäller de värderingar som jag tror är vägledande för vad svenska folket tycker är viktigt att EU ska syssla med. Vi ska vara öppna, och vi ska slå vakt om de traditionella, europeiska värderingarna.
Det jag reagerade på i Camerons tal var dock att han beskrev unionen som ett löst nätverk, och det är inte unionen, utan den är mycket mer än så. Jag tror att det är viktigt att man är principfast och tydlig när det gäller det. David Cameron sade också att EU när det startade byggde på fredstanken men att det i dag bygger på välstånd. Det stämmer inte riktigt heller, för det bygger fortfarande i hög grad på fredstanken.
Många av oss som reser till Balkan ser när vi träffar de unga, medelålders och äldre som upplevde folkmorden på 90-talet och i dag strävar så innerligt och djupt efter att komma med i unionen att fredstanken är synnerligen vital och viktig för dem. Det är viktigt att ha kvar de värderingarna som en tydlig bas. Däremot tycker jag att man ska ge David Cameron en poäng när det gäller att modernisera unionen, för där har vi mycket att göra.
Vi måste se till att beslut blir mer transparenta och öppna, och vi måste se till att de nationella parlamenten blir mer involverade i EU-arbetet. Det tror jag är en nyckel för att få större legitimitet också för hela Europa. Tommy Waidelich lyfte också förstås frågorna kring långtidsbudgeten, och det är en tuff förhandlingsvecka vi står inför.
Statsministern åker till toppmötet i Bryssel i nästa vecka och kommer också förstås att komma till EU-nämnden för att förankra Sveriges positioner. Sverige fortsätter att jobba med likasinnade länder, och vi har tydliga krav på modernisering men också på att behålla värdet av våra rabatter. Statsministern återkommer när det gäller detta. Nu ligger bollen hos honom.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag tyckte mig höra i Johnny Skalins anförande att han faktiskt tycker att den inre marknaden är bra. Är det korrekt? : Ja.) Då ska man vara tydlig med att om vi skulle följa en sverigedemokratisk vision om att lämna den europeiska unionen skulle Sverige inte ha tillgång till den inre marknaden. Man kan inte som icke-medlem plocka russinen ur kakan och ta vissa delar - frihandel, inre marknad och öppenhet, alltså det som innebär jobb - utan man måste ta ett större ansvar.
Tycker man att den inre marknaden är viktig och ska fungera måste man inse att den förutsätter en tydlig domstol som kan se till att de beslut som fattats följs. Den förutsätter också en aktiv kommission som ser till att det finns ett bra regelverk. Det är alltså svårt att säga att man inte ska ha någon form av regelverk och stabilitet i unionen samtidigt som man vill ha en inre marknad. Dessa hör intensivt ihop.
Vad gäller diskussionen i Storbritannien är det förstås upp till brittiska politiker och det brittiska folket att bestämma vad de vill göra med Europeiska unionen. Det är inget som vi ska bestämma åt dem. Det vore helt fel. Vill de ha en diskussion och utlysa en folkomröstning har de självklart rätt att göra det. Det som skiljer Storbritannien från Sverige är att Storbritannien varit med i EU sedan 1970-talet.
Sverige har ännu inte varit med 20 år. Så sent som i november 2009 tog vi efter en maratondebatt i denna kammare ställning för Lissabonfördraget. Mycket av det som David Cameron lyfter fram beträffande modernisering och reformer av EU, som är nödvändigt och bra, kan man göra via Lissabonfördraget. Man kan fortsätta där. Man kan gräva där man står. Där landar vi alltså lite olika.
Att som jag vara en varm Europavän innebär inte att man är okritisk till det som sker i EU i dag. Vi måste vara mycket tydliga när det gäller brott mot mänskliga fri- och rättigheter. Jag tror inte att jag är den enda i denna kammare som blir upprörd över hur grekiska nynazister attackerar invandrare, immigranter och olika utsatta grupper. Jag är inte den enda i denna kammare som tycker att vi måste ha ett starkare arbete på den fronten.
Birgitta Ohlsson (L):
EU har vuxit genom demokratiska beslut. Folken i de länder som är med - 27 länder, snart 28 - har valt att vidga unionens mandat till att från början mycket riktigt ha varit inriktat på handel till att också täcka andra fält. Där har jag och Johnny Skalin ganska olika åsikter. Han talar om onda element, sådant som vidgar den inre marknaden. Jag ser det inte som ett ont element att EU-länderna tillsammans tar ett brett grepp om de klimatutmaningar vi har.
Jag ser det inte som ett ont element att vi jobbar tillsammans när det gäller den gränsöverskridande brottsligheten, att hjälpa flickor och också en hel del pojkar som hamnar som offer i människohandlarnas nät. Jag ser det inte som ett ont element att man får en skarp granskning av mänskliga fri- och rättigheter i unionens länder. Det är naturliga frågor där man inte kan tro att länder är nationalistiska, isolerade öar utan där vi måste samarbeta för att lösa de gränsöverskridande utmaningarna.
Det är ett oerhört viktigt politiskt sätt att agera. När det gäller frågor som rör långtidsbudgeten kommer statsministern till EU-nämnden till veckan och diskuterar vidare. Det blir en intensiv och tuff förhandlingsvecka. Sverige är och förblir ett av de länder som allra hårdast driver frågan om moderniseringen, men vi slår förstås också vakt om de frågor som gäller den specifika svenska situationen. Det kommer vi att fortsätta att göra. Det kan jag garantera.
Birgitta Ohlsson (L):
Vi ska komma ihåg att det vi nu diskuterar är kommissionens arbetsprogram, de förslag som kommissionen har lagt fram. Regeringen kommer förstås att återkomma med egna prioriteringar, hur vi ämnar intensifiera EU-frågor under året. Jag kan lova Hans Linde att frågor som rör demokratisk legitimitet, mänskliga fri- och rättigheter med mera kommer att vara med. Det är oerhört viktigt. Jag sade i mitt anförande att allt inte är bra i kommissionens förslag.
Där finns såklart delar som kunde ha varit mycket starkare och mycket bättre. En fråga som diskuterats mycket i denna kammare under det senaste året, och som anknyter till det som Hans Linde var inne på, är det som arbetsmarknadsutskottet tog upp och gjorde ett tillkännagivande om, nämligen det sociala protokollet. Det har diskuterats intensivt. Där har regeringen tagit emot riksdagens tillkännagivande. Det är mycket komplicerade rättsliga frågor, och ärendet bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Vi kommer alltså att få tillfälle att komma tillbaka och diskutera det. Utgångspunkten, som för oss är central, är att det måste finnas en väl fungerande arbetsmarknadsmodell. Det har vi i Sverige, och den är viktig att värna. Likvärdiga villkor måste gälla för de svenska kollektivavtalen. Där måste man vara klar och tydlig. Regeringen respekterar förstås alltid det som riksdagen lyfter fram på det sättet.
Samtidigt måste vi komma ihåg att vi i dag har 27 medlemsstater, snart 28, och då finns det också nästan 28 olika arbetsmarknadsmodeller. Man har olika syn på den rätta balansen mellan fri rörlighet och arbetstagarskydd. I Sverige har vi en mycket säkrare, solidare och bättre modell än på de allra flesta håll i Europa. Det finns också en risk i den diskussion vi nu för.
Även jag ser och lider med de utsatta människorna, men vi ser samtidigt en stor risk när vi öppnar upp för den här diskussionen på EU-nivå, för det är väldigt osäkert om diskussionen skulle gå i svensk riktning. Det är inte säkert. Det är lite grann som att öppna Pandoras ask. Vi måste ha det i åtanke. Sverige har en solid modell där arbetsmarknadens parter tar ett mycket stort ansvar. Den ska vi bevara.