Mats Odell (KD):
I det här betänkandet behandlar utskottet 30 motionsyrkanden om olika energipolitiska frågor från den allmänna motionstiden 2012. Yrkandena handlar om allt möjligt. De handlar om biogas, vindkraft, solenergi, vågkraft, fastprissystem, energieffektivisering och vissa övriga energipolitiska frågor. Jag kommer inte att gå in på samtliga dessa energislag här i dag.
Jag tror att det är klokt att börja med ett helikopterperspektiv innan vi dyker ned i de olika energislagen. Sverige är i många avseenden mycket lyckligt lottat när det gäller tillgången på råvaror och andra förutsättningar för en hållbar energiproduktion.
Riksdagen har beslutat att andelen förnybar energi år 2020 ska vara minst 50 procent av den totala energianvändningen. Andelen förnybar energi i transportsektorn ska år 2020 vara minst 10 procent. Vi har också fastställt ett mål om 20 procent effektivare energianvändning till år 2020.
Som vi har hört här i dag vill flera partier gå längre och försöka få med sig riksdagen på målet 100 procent förnybar energiproduktion. Jag menar att detta under överskådlig tid knappast är möjligt att förena med den välfärdsnivå och den näringsstruktur som Sverige har.
Regeringens målsättningar är mer realistiska att uppnå. Sveriges välfärdsproduktion vilar i väldigt hög grad ytterst på förädlingen av våra viktiga naturresurser skogen och malmen.
Genom hela den förädlingsprocessen handlar det nästan uteslutande om en synnerligen elintensiv industri som ska gå dygnet runt året runt, oavsett om det blåser eller om det är vindstilla, om solen har gått upp eller har gått ned, om den är i moln eller lyser från en klarblå himmel. Då ska det finnas elektricitet.
Vad det handlar om när det gäller förnybar energi är att det är intermittent energi - i alla fall i dagens läge - som inte uppfyller dessa krav. Sverige är ett land som är oerhört beroende av vår basindustri. Det är över 100 kommuner i Sverige som är helt beroende av elpriset, genom att de har så mycket elintensiv industri. Det är inte ansvarsfullt att försöka göra gällande att detta är möjligt.
Flera talare har sagt: Varför gör ni ingenting? Detta har vi ju lagt fram förslag om - det är bara att genomföra! Det är hyckleri, skulle jag vilja säga. Vi hade Energimyndighetens nya generaldirektör Erik Brandsma i utskottet den gångna veckan.
Han sade tydligt på frågan om det går att uppnå 100 procent förnybart: Ja, det kan gå på mycket, mycket lång sikt. En del säger att detta är lätt och enkelt och att regeringen bara ska få ändan ur vagnen och ge något uppdrag till någon myndighet, så blir det klart. Det är inte en trovärdig politik. Detta är en stor utmaning.
Vi har utmaningar på det här området och behöver, som flera har sagt, skruva upp ambitionsnivån på några områden för att nå framför allt energieffektiviseringsmålet. Som ni alla vet pågår det också ett arbete som jag strax ska återkomma till. För att börja med biogas: En av de största energiutmaningarna i fråga om behovet av en storskalig energiomställning ligger i just transportsystemet.
Vi har en elproduktion som i princip är helt koldioxidfri. Det handlar om att transportsystemet är den stora boven i sammanhanget. Där har vi målet om en fossiloberoende fordonsflotta till år 2030. I juli förra året tillsatta regeringen en särskild utredare som har till uppgift att ta fram handlingsalternativ och förslag på åtgärder för att minska transportsektorns utsläpp och fossilberoende.
I det arbetet kan biogas spela en viktig roll. Regeringen har också gett särskilt stöd till biogas för att uppmuntra ökad produktion, distribution och användning. Nu vill som sagt Socialdemokraterna och Miljöpartiet se en nationell biogasstrategi.
Då ska vi komma ihåg att regeringen redan år 2009 gav Energimyndigheten i uppdrag att i samråd med Statens jordbruksverk och Naturvårdsverket utveckla en långsiktig strategi som bidrar till ökad användning av biogas. Det kallar jag biogasstrategi. Det uppdraget har alltså redan getts. Detta är förslag som beaktas i den fortsatta processen.
Vi tror nämligen att en biogasstrategi ska inkluderas i arbetet med att uppnå en fossiloberoende fordonsflotta. Däremot är det knappast särskilt smart att föregripa utredarens arbete genom att bryta ut just frågan om en särskild biogasstrategi. Det skapar förvisso sysselsättning men tyvärr i form av dubbelarbete.
Vindkraften är en prioriterad del av regeringens energipolitik med förnybara energikällor. Utöver stimulanser genom elcertifikatssystemet har regeringen gett stöd till teknikutveckling och marknadsintroduktion av storskaliga vindkraftstillämpningar och stöd till bland annat kommuner och länsstyrelser för att genomföra planeringsinsatser för vindkraften.
De kraftfulla åtgärder som regeringen har vidtagit till stöd för vindkraften har också gett stort resultat. Vindkraftsproduktionen i Sverige ökade till exempel år 2011 med 74 procent jämfört med år 2010. Vi kan också konstatera att utbyggnaden av den landbaserade vindkraften går snabbt.
Den havsbaserade vindkraften utvecklas däremot inte i samma snabba takt, till viss del naturligtvis beroende på att kostnaderna där är betydligt högre när det gäller byggnation och framför allt anslutning till nätet. Vi anser på goda grunder att stöden till förnybara energikällor ska vara så generella som möjligt.
Miljöpartiet lyfte, som vi hörde, fram frågorna om vindkraftsutbyggnad, och tycker också att det finns ett behov av folklig acceptans.
Men, herr talman, Miljöpartiets metod är att försöka styra ägandet i vindkraften genom att 20 procent ska ägas av de boende i området - oavsett om människor vill äga vindkraft eller inte och oavsett om de vill ha vindkraft i sitt närområde eller inte. Jag gillar ägarspridning.
Men detta är en form av tvångsägarspridning som är ganska illa genomtänkt, att sporadiskt tvinga på medborgare i slumpvisa, drabbade områden att plötsligt börja äga vindkraft kan knappast vara en långsiktigt hållbar strategi ens för ägarspridning. Frågan är då vad man ska ha i stället.
Vi anser att vi ska behålla det kommunala veto som finns. Det leder sammantaget med andra åtgärder till att vindkraften i första hand lokaliseras till områden där det finns en acceptans för vindkraft, vilket är en viktig dimension, om man vill värna möjligheten att bygga ny vindkraft i Sverige. Så till solenergi, herr talman.
Målsättningen är att ställa om svensk energiproduktion till större andel förnybart, och då är solenergin en bidragande del, även solen skiner betydligt mindre här än i andra delar av Europa och världen. Den kommer ju fram ibland och kan säkert bidra - det är alldeles uppenbart. Sedan 2009 finns också ett särskilt statligt stöd för att främja installation av solceller.
Det huvudsakliga styrmedlet för förnybara energikällor är elcertifikatssystemet, som bygger på att de mest kostnadseffektiva investeringarna ska göras först.
Vår uppfattning är att de statliga forsknings- och investeringsstöden ska inriktas på att få fram system som kan minska kostnaderna för att producera solenergi och därigenom förbättra solenergins möjligheter att konkurrera med andra energislag. Herr talman! Allra sist ska jag säga någonting om energieffektivisering. Riksdagen har satt upp ett mål om energieffektivisering där energianvändningen 2020 ska vara 20 procent effektivare jämfört med 2008.
Precis som vid tidigare riksdagsbehandlingar ställer vi oss tveksamma till införandet av system med så kallade vita certifikat som Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänstern förespråkar.
Energimyndighetens egna slutsatser i delanalysen av införandet av direktivet om energieffektivisering är att förstärkning av befintliga styrmedel i regel är att föredra framför helt nya styrmedel eftersom det finns erfarenhet av det nuvarande systemet. Det spelar roll inte minst för att tiden för genomförandet av energieffektiviseringsdirektivet är kort.
Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motionsyrkanden.