KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Henriksson (KD):
Att det i så fall ska införas i begränsad omfattning är inte bara någonting som jag säger i debatten, utan det är detta som är beslutet. Det är detta - att det möjliggör gårdsförsäljning i begränsad utsträckning - som är utskottsmajoritetens text. Det kan naturligtvis vara lite svårt att definiera.
Vi har dock just denna problematik: Är det bara det som produceras på den egna platsen som man möjliggör, eller skulle det innebära att man öppnar upp möjligheten för fullsortimentsförsäljning? Då menar vi att det inte är gårdsförsäljning - det är inte i begränsad utsträckning. Det är alltså en förutsättning i det beslut som tas.
Ledamoten frågade också vad som har ändrats sedan den senaste utredningen. Jag är inte övertygad om att någonting har ändrats. Jag är inte övertygad om att ytterligare en utredning kommer att komma fram till någon annat.
Men jag är heller inte rädd för att med de förbehåll som finns - att det ska vara i begränsad utsträckning och under förutsättning att alkoholmonopolet kan upprätthållas - öppna möjligheten om det skulle finnas förutsättningar att göra det.
Emma Henriksson (KD):
Det jag vet är vad som är Kristdemokraternas hållning. Jag har lyssnat på företrädare för andra partier, både nuvarande regeringspartier och aspirerande partier i Alliansen, och på det som är utskottsmajoritetens förslag - och det är bevarande av alkoholmonopolet, inte ett riskerande av alkoholmonopolet. Det finns ingen majoritet för någonting som skulle riskera alkoholmonopolet.
Givet att jag inte tror att partierna genomgår någon metamorfos inför nästa mandatperiod är jag rätt övertygad om att detta kommer att fortsätta gälla, därför att det är det som är ställningstagandet i de ingående partierna. Sedan är det klart att jag lika lite som någon annan i någon som helst fråga kan lova att alla partier för alltid kommer att inta samma ståndpunkter som de för närvarande har. Men beslutet vi tar nu är helt tydligt.
Det som mitt parti och de andra allianspartierna, som vi vill ingå i en regering med, kommer att arbeta för är att om det är möjligt möjliggöra gårdsförsäljning i begränsad omfattning med bevarat alkoholmonopol. Om det är möjligt är vi beredda att göra det, men inte under några andra förutsättningar. Det är detta som vi söker stöd för. Det är inget annat vi söker stöd för, inget annat vi vill göra och inget annat vi kommer att göra.
Det finns ingen dold agenda, utan det här är det beslut som vi vill att riksdagen ska fatta.
Emma Henriksson (KD):
Till att börja med vill jag fokusera på just cancerstrategin. Under den här mandatperioden har vi glatt oss åt att den nuvarande regeringen fullföljer den viktiga cancerstrategi som vår regering införde och påbörjade, och det har varit bra.
Samtidigt kommer det löpande rapporter om hur personer med svår cancerdiagnos - ibland med livshotande tillstånd - ändå får vänta. Det kan ha att göra med brister inom vissa specialiteter i vården. Vi vet att det kan handla om att man på en del håll ännu inte jobbar tillräckligt med kvalitetsförbättringar och att man inte gör det tillräckligt metodiskt.
Vi har ett yrkande som det nu finns majoritet för i socialutskottet. Men Socialdemokraterna. Miljöpartiet och Vänstern har valt att reservera sig mot det. Yrkandet handlar om att sjösätta en mer utvecklad cancerstrategi så att vi fortsätter att ta ytterligare steg för en förbättrad cancersjukvård.
Vi vill ha en metodisk kvalitetsförbättring, kortare väntetider och en långsiktighet i kompetensförsörjningen. Varför har Socialdemokraterna motsatt sig detta?
Emma Henriksson (KD):
Det är just en utveckling som riksdagens majoritet ställer sig bakom. Det är synd att regeringspartierna inte gör detsamma. Låt mig byta fokus till det som handlar om barns och ungdomars psykiska ohälsa. Det finns mycket vi är överens om. Det är viktigt att satsa på det förebyggande.
Det är också viktigt att satsa på att de olika delarna i organisationerna kan samarbeta. Men det som Socialdemokraterna och andra partier motsätter sig handlar om kartläggning av orsaken. Det finns mycket vi är överens om. En sak är att jobba förebyggande. En annan är det som Anna-Lena Sörenson tog upp vad gäller att ta fram bättre screeningprogram för tidig upptäckt.
Det här är bra och viktiga saker, och vi är överens om dem. Men det som Kristdemokraternas förslag handlar om, och som avstyrks av Socialdemokraterna, är inte bara att tidigt hitta barn som mår dåligt, vilket är viktigt, utan också ta reda på vilka orsakerna är. Vad är skälet till detta? Vi vet att det kan finnas orsaker i tidig barndom. Det kan finnas orsaker i skolan. Det kan också finnas orsaker i hur dagens samhälle fungerar.
Men vi behöver dessutom en ordentlig kartläggning av hur sambanden ser ut, vilka de är och hur man kan undvika att man någonsin börjar må dåligt. Det handlar om den tidigaste formen av förebyggande arbete. Man behöver inte bara upptäcka tidigt när man börjar må dåligt, utan se till att man aldrig hamnar där. Ett sådant ordentligt arbete pågår inte i dag. Det pågår mycket annat viktigt arbete, men just detta arbete pågår inte. Det vore välkommet om vi kom överens om att det behövs.
Varför är Socialdemokraterna inte beredda att ta ett initiativ till att ett sådant arbete påbörjas?
Emma Henriksson (KD):
Jag vill börja med att tacka ledamoten för att han i debatten tar upp dessa frågor, som har varit angelägna för utskottet under verksamhetsåret. Jag vill ta tillfället i akt och berätta att vi i utskottet just på grund av de osäkerheter som ledamoten lyfter upp vid flera tillfällen har bett både Rättsmedicinalverket och Migrationsverket att komma till utskottet.
Vi känner en oro över att den vetenskapliga grund som behövs inte finns och att det man kommer fram till i undersökningarna i vissa fall används på ett annat sätt än underlaget ger möjlighet till.
För den enskilde som gör en undersökning kan resultatet av undersökningen, om den visar att man med stor sannolikhet har uppnått myndighetsålder, bli avgörande för möjligheten att överleva. Om ett osäkert underlag används som om det vore en sanning, och därmed inte undersöker andra saker för att avgöra om personen har uppnått myndighetsålder eller inte, kan felaktiga beslut fattas.
Det handlar inte bara om det går att lita på resultatet, utan det handlar också om hur vi använder resultatet.
Var och en av oss som har besökt en skolklass med 15- eller 19-åringar vet att bara genom att titta på dem i klassrummet kan man inte se om de är i samma ålder eftersom de inte ser ut att vara i samma ålder. Med den osäkerheten måste vi faktiskt behandla undersökningarna. Det finns ingen möjlighet att med exakthet fastställa någons kronologiska ålder.
Jag är glad att ledamoten har lyft upp frågan. Det finns redan uppdrag att följa upp frågan, men vi får inte ensidigt fokusera på bara metoden, utan vi måste också titta på hur metoden används.
Emma Henriksson (KD):
Jag är glad att motionen har väckts, och jag är glad om riksdagen och regeringen kommer att fortsätta att hålla ett starkt fokus på att titta på hur metoden används, hur den är utformad och att man fortsätter att söka efter bättre metoder. Men vi måste hela tiden påminna oss om att det hittills inte i något land finns en metod som kan fastställa ålder.
Det finns olika metoder där man med viss sannolikhet kan komma fram till om man har uppnått en viss gräns i ålder, men vi får inte förledas till att tro att det går att hitta en metod som likt kol-14-metoden kan säga med exakthet när något har skett. Det går inte! Jag delar Finn Bengtssons bedömning att vi därför måste när vi använder en metod - oavsett vilken den är - fortsätta att titta på om det finns andra metoder.
Vi ska inte låsa fast oss i den här metoden eftersom det finns stora osäkerheter. Det finns också en del metoder som det i debatten har hänvisats till och som skulle vara mycket bättre. Jag tror inte att det är de metoderna Finn Bengtsson hänvisar till. Det gäller bland annat metoder som till exempel Fifa använder. De metoderna har låg precisionsgrad. Men huruvida en ung person ska få vara med och spela en fotbollsturnering eller inte är inte så livsavgörande.
Där gör det inget att man använder en låg sannolikhetsgrad. Här handlar det om barns och ungdomars liv. Därför måste vi vara mycket mer noggranna med hur vi använder metoderna. Precis som Finn Bengtsson lyfter upp är jag vän av att vi försöker hitta metoder som kan hjälpa oss i bedömningarna av ålder. Alternativet är att enskilda handläggare på Migrationsverket bara genom att titta och prata med ett barn eller en ungdom ska försöka gissa hur gammal personen är.
Många av dessa barn och ungdomar har ingen id-handling eftersom det inte utfärdades något födelsebevis när de föddes.
Emma Henriksson (KD):
Förra veckan blev jag kontaktad av en pappa som samma dag hade fått tid för besök på barn- och ungdomspsykiatrin för sitt barn efter att ha väntat i tre år. De hade väntat i tre år utan att få komma fram till vården. Detta är någonting vi ser på flera olika områden i svensk hälso- och sjukvård i dag: Det är en bra vård när du väl kommer fram, men alldeles för många kommer inte fram.
Vi kan se att antalet landsting som klarar av att inom 30 dagar ge ett första besök inom barn- och ungdomspsykiatrin har sjunkit från 16 till ett enda bara under de senaste tre åren.
Min fråga till statsrådet är: När regeringen nu ser vad som är effekterna av de egna besluten, är man beredd att ompröva borttagandet av kömiljarden och av den förstärkta vårdgarantin?
Emma Henriksson (KD):
Detta är ett område där vi behöver göra stora ansträngningar; det är någonting vi är helt överens om. Det var också någonting vi i Kristdemokraterna gjorde när vi satt i ledning, och det är någonting vi fullföljer med de ökade satsningar vi gör i vårt budgetalternativ i förhållande till regeringens satsningar. Men det räcker inte med pengar. Det räcker inte att säga att detta är viktigt. Det regeringen har gjort är nämligen att vidta åtgärder som har förvärrat problemen.
I går kom Försäkringskassan med en ny prognos för utvecklingen inom sina ansvarsområden, bland annat självklart sådant som gäller assistansersättningen. Det handlar om personer som behöver samhällets stöd som mest. Det är fråga om en upprepning och en fortsättning av den riktning som vi har sett i de senaste budgetprognoserna.
Min fråga till statsrådet är därför: Ser ni att ni har skapat problem, och är ni beredda att ompröva detta?
Allt färre människor har i dag rätt till assistansersättning från Försäkringskassan, och för varje prognos gör de en ny bedömning som visar att utvecklingen fortsätter - det blir färre och färre. Två och en halv person per dag minskade antalet assistansberättigade med under sommarmånaderna, och minskningen ligger stabilt över två.
Min fråga till statsrådet är: När ska regeringen komma till insikt om att vi behöver göra en lagändring? Det är bara så vi kan återupprätta LSS. Det är bara så vi kan rädda vår viktigaste frihetsreform.
Emma Henriksson (KD):
Vi är helt överens om att våra myndigheter ska följa lagar och den tolkning av lagar som görs. Men för oss kristdemokrater är det helt uppenbart att den förändring av rättspraxis som har skett gör att vi måste ta politiskt ansvar och ändra lagen. Den lagstiftning vi har haft fungerar inte längre så som den fungerade för bara ett par år sedan.
En ny dom som kom i somras kommer att beröra ytterligare 6 000 av de 15 000 som har assistansersättning, visar Försäkringskassan. Det är akut.
Emma Henriksson (KD):
Hösten 2015 sa finansminister Magdalena Andersson att det finns skäl att påbörja besparingar på personlig assistans. Det blev en vändpunkt. Då hände någonting, för efter det kan vi se en drastisk minskning av antalet personer som är berättigade till personlig assistans.
De personer i vårt samhälle som har störst behov av samhällets stöd ska var och en få möjligheten, som det en gång i tiden fanns en stor enighet i Sveriges riksdag om, att leva ett liv som andra.
Vi ska inte bli begränsade i våra liv på grund av vilka förmågor vi föds med eller har, utan vi alla, var och en, ska få det stöd vi behöver utifrån våra behov.
Men när regeringen går ut och säger att man är beredd att göra besparingar på det område som kanske är det viktigaste för att visa att vi är ett välfärdssamhälle, då är det någonting som håller på att gå sönder, inte bara för dem som berörs utan för oss alla, för det är helt avgörande för vilket samhälle vi är och vill vara.
Kristdemokraterna har för andra gången begärt att vi ska debattera den här frågan, därför att det är en akut kris som pågår här och nu, varje dag. Min förhoppning är att dagens debatt ska ge några nya besked om vart vi vill i framtiden.
Vi ska inte bara diskutera den enorma kris vi har haft nu under ett par års tid utan framför allt hur vi ska ta oss ur den - hur vi inte bara kortsiktigt ska rädda ansiktet på dem som har ansvaret utan hur vi på lång sikt räddar vår egen värdighet.
Emma Henriksson (KD):
Just den här debatten är snart slut. Men statsrådet har ytterligare två minuter på sig att yttra sig. Jag hoppas att vi då kan få ett ordentligt svar på vad regeringen avser att göra. Vi har underlag som visar att det är en ändrad rättstillämpning som har lett till den här assistanskrisen.
Det är en kris som accelererar och blir värre. Den har blivit värre. Nu kommer det sannolikt inte att synas särskilt tydligt på grund av att man stoppar tvåårsomprövningar. Inflödet kommer sannolikt att fortsätta vara lika lågt eftersom domarna fortfarande påverkar det. Det stora problemet är alltså inte det beslut regeringen har tagit.
Det stora problemet är de beslut regeringen inte har tagit. Jag önskar också få svar på om regeringen är beredd att ändra direktiven till utredningen. För att det ska vara tydligt för alla vad regeringen faktiskt har sagt att utredningen ska göra ska jag läsa innantill.
Det står i sammanfattningen till utredningsdirektiven: "Förstärkt kvalitet, träffsäkerhet, helhetssyn och mångfald i de stödinsatser som LSS omfattar ska finansieras med besparingar inom assistansersättningen." Längre ned fortsätter det: "Med hänsyn till kraftiga kostnadsökningar inom assistansersättningen behöver även ytterligare besparingar göras."
Är det de här besparingsförslagen som regeringen väntar på - frysningen av tvåårsomprövningar i väntan på att det ska bli än värre? Regeringen kan ta ansvar genom att ändra utredningsdirektiven och genom att ändra lagen. Det är vad Kristdemokraterna vill. Jag hoppas att vi nu får besked om att regeringen tänker göra det.
Emma Henriksson (KD):
Det här tillfälliga stoppet och de här tillfälliga lösningarna handlar som sagt om sommarens dom, men än så länge finns inget besked från regeringen om att man vidtar samma åtgärder för de andra och genomför helt nödvändiga lagändringar för att ge människor det de har rätt till när det gäller de tidigare domarna. Vilket är svaret till just de personerna, som inte hjälps av den här tillfälliga lösningen utan här och nu faktiskt inte får det stöd de behöver?
Emma Henriksson (KD):
Regeringen har gjort sken av att vilja stoppa den nedmontering som pågår av assistansersättningen. Men i den remiss som skickades ut förra veckan framgår det att under tiden då tvåårsstoppet ska gälla är uppdraget till myndigheten, när man gör en omprövning, att det bara kan leda till att den försäkrade beviljas färre timmar. Och det är bara förhållanden som negativt påverkar den enskilde som man ska ta hänsyn till vid omprövningen.
I ett brev som skickades i måndags från Försäkringskassan till en försäkrad har beslutet från regeringen föranlett att man skriver på följande sätt: Som ni tidigare har fått information om stoppade Försäkringskassan tillfälligt omprövningarna av assistansersättning. Nu har vi fått nya besked om att personer som har ändrade förhållanden ska utredas. Eftersom vederbörande har haft assistans i skolan räknas det som ett ändrat förhållande.
Min fråga till statsministern är: Vilka andra skyddsnät tänker regeringen föreslå sina myndigheter att man bara ska ta beslut om ifall de leder till försämringar för den enskilde?
Emma Henriksson (KD):
Jag fortsätter på samma tema, och gärna på det som statsrådet var inne på i sitt svar: Rätt person ska ha rätt insats. Men när det gäller personlig assistans visar det underlag som kom från myndigheterna strax före jul att denna rätt har urholkats på grund av domar. Det är någonting som vi har känt till, och det är någonting som vi har debatterat i den här kammaren många gånger.
Försäkringskassan säger att åtta av tio har fått indragen assistans helt utan att deras behov har minskat. Rätten har alltså urholkats. Det märks också genom att nästan ingen i dag längre får rätt till personlig assistans. Barn drabbas allra mest. Frågan är: Vad gör regeringen åt detta? Ni hänvisade hela förra året till det underlag som skulle komma från myndigheterna. Det kom i december. Vi har underlaget. Vi vet vad orsaken är.
Men när kommer regeringens förslag till lagändring för att återupprätta det som skulle vara en rättighet?
Emma Henriksson (KD):
Finansministern har varit ute med statsministern och besökt vården här i veckan. Inför förra valet lovade Socialdemokraterna att ingen patient med cancer skulle behöva vänta på vård i mer än fyra veckor. Nu lovar man samma sak igen. Men det som har hänt under denna mandatperiod är att köerna till vård växer på område efter område.
När det gäller livmoderhalscancer är det bara 11 procent av de drabbade som får vård inom den tid som man från cancerstrategin säger att det är nödvändigt att påbörja vård inom. När det gäller bröstcancer, som är en av de vanligaste cancerformerna, är det mindre än hälften som får påbörjad behandling i tid.
Min fråga till statsrådet Andersson är: Varför ska man lita på att Socialdemokraterna kan leverera det som man hittills i stället har lyckats att försämra under den tid som man har haft ansvar för vårdfrågorna?
Emma Henriksson (KD):
Jag vill påminna statsrådet om att frågestunden handlar om att statsråden ska svara på ledamöternas frågor. Jag ställde en fråga om varför ni för fyra år sedan lovade att ni skulle korta köerna men har sett till att köerna har vuxit. På område efter område får man vänta. Jag talade om cancer, och vi kan ta psykiatrin, där barn och ungdomar nu får vänta längre än den utsatta tiden i alla landsting, men värst är det i de socialdemokratiskt styrda landstingen.
Varför ska någon lita på att ni kan leverera när ni försämrar?
Emma Henriksson (KD):
Det är bra att regeringen fullföljer den utbyggnad som vi påbörjade. Det är bra att regeringen ser till att fortsätta bygga ut personalen, vilket vi gjorde. Det blev fler läkare per medborgare i vårt land under vår tid i regeringen. Det som den här regeringen har åstadkommit är att fördubbla de vårdköer som vi hade lyckats korta, och det är det frågan handlar om. Det är ert ansvar!
Emma Henriksson (KD):
Skillnaden mellan regeringens sista budget och Kristdemokraternas från i höstas är lite drygt 7 1⁄2 miljard på området vård och omsorg. Trots att vi har så mycket mer resurser ligger dock inte den största skillnaden där, utan den ligger i reformer och framför allt i resultat.
Det går i dag nästan inte att hitta någon cancerdiagnos där patienterna får vård inom den tid som professionen har bedömt att man behöver få vården. Socialdemokraterna lovade inför förra valet att ingen cancerpatient ska vänta längre än fyra veckor. Nu har vi hört att Socialdemokraterna går till val på samma sak igen.
Under tiden som ni återanvänder ouppfyllda vallöften växer köerna, och förtroendet för vården sjunker. Min fråga till statsrådet är därför: Hur många fler patienter ska det bli i vårdköerna innan ni inser att ni faktiskt inte klarar den här uppgiften?
Emma Henriksson (KD):
Jag tänker låta vice statsministern fortsätta prata om den viktiga frågan om stöd och service till personer med funktionsnedsättningar. Sedan regeringen i oktober 2016 började tala om att man var beredd att göra nedskärningar på stödet till personer med assistansersättning från staten har precis det genomförts.
Jämfört med de prognoser som fanns om de utgifter på området för de behov som hade bedömts finnas blev utfallet för 2016 besparingar på 5 miljarder. För 2017 blev det 4 miljarder, och för 2018 blev det nästan 4 miljarder. För 2019 är beräkningen nu drygt 4 miljarder i besparingar, och den senaste beräkningen för 2020 är 4,5 miljarder.
Min fråga till statsrådet är: Varför är det rätt att göra besparingar på dem som har det största behovet av samhällets stöd?
Emma Henriksson (KD):
Tack så mycket, statsrådet, för svaret! Den utredning som statsrådet hänvisar till har dock i uppgift att komma med ytterligare besparingar, förutom besparingarna på 20 miljarder som redan har gjorts enligt prognosen och i det utfall som vi redan kan se. Varenda krona av detta kan det väl knappast ligga fusk bakom? Utifrån vad jag har förstått och utifrån de utredningar som myndigheten har gjort rör det sig om personer med erkända och mycket omfattande behov som inte längre har fått sina behov av assistans tillgodosedda.
Emma Henriksson (KD):
Sedan hösten 2015 och vintern 2016 har antalet personer som beviljats assistansersättning från staten minskat med över 1 400. Med tanke på befolkningsökningen hade vi snarare kunnat förvänta oss att antalet skulle ha ökat. Det här har lett till att staten varje år sparar i runda slängar 4-5 miljarder.
Man sparar på dem som kanske mer än några andra har behov av samhällets stöd. Min fråga går till statsrådet Hallengren. Vilka åtgärder vidtar regeringen nu för att de tusentals personer som har blivit av med eller nekats assistansersättning faktiskt ska få den? Och hur ska regeringen sätta stopp för de nedskärningar som pågår tills vi gör någon ändring i lagen?
Emma Henriksson (KD):
Det är nog många där ute som har dragit en lättnadens suck över att det inte kommer ytterligare försämringar. Saker var på gång som skulle ha lett till att ännu fler skulle bli av med sin personliga assistans, stöd och andra insatser som man har rätt till enligt LSS. Men faktum kvarstår: Mer än tusen personer har blivit av med en rättighet och ett stöd som det från början var lagstiftarens intentioner att de skulle få. Det innebär att statens kostnader har minskat med 4-5 miljarder årligen.
Och det kommer att fortsätta tills vi ändrar lagen.
Emma Henriksson (KD):
Det är tredje gången som Kristdemokraterna har begärt att riksdagen, av aktuella och akuta skäl, ska hålla en aktuell debatt när det gäller de frågor som rör personlig assistans och LSS.
När de behövde det som bäst har stödet fallerat. Vi har under de senaste månaderna diskuterat och fått se hur rättsläget kring personlig assistans har belysts ännu mer. När vi i riksdagen har stiftat lagar är det sedan domstolar och myndigheter som ska pröva dem.
Det som har hänt när det gäller just personlig assistans är att lagen har börjat tolkas annorlunda i efterhand - inte under de första åren, då rättsläget för en lagstiftning brukar stabiliseras, utan årtionden i efterhand.
I vissa fall har en särskild dom från Högsta förvaltningsdomstolen börjat tolkas på ett nytt sätt av myndigheten tre år efter det att domen kom. I samband med att vi begärde denna debatt har den domstol som avkunnade domen sagt att den feltolkas, men fortfarande råder i dag osäkerhet kring dem som behöver beslut.