Jan Lindholm (MP):
Åhörare, tittare och lyssnare! Den rödgröna feministiska regeringen arbetar, som ni numera alla vet, långsiktigt och målmedvetet med att utveckla och förstärka välfärdspolitiken. I internationella forum, som FN och OECD, finns det i dag ingen tvekan om att ojämlika villkor för medborgarna inte går att förena med ett framgångsrikt arbete på klimatområdet.
Välfärden måste fördelas solidariskt och efter behov mellan alla medborgare. Tilliten till samhället och dess förmåga att hantera de stora utmaningarna kan annars ta skada, och medborgarnas vilja att medverka kan då i värsta fall minska. Med växande klyftor bland medborgarna får man problem.
Men samhällen som lyckas begränsa ojämlikheten och fördela välfärden mer solidariskt har faktiskt färre "motborgare" och en större andel medborgare. Danmark är det land som har det högsta skatteuttaget och är samtidigt det land där drygt 25 procent av medborgarna, trots detta höga skatteuttag, anser att det faktiskt inte vore fel med skattehöjningar.
Man upplever helt enkelt att man får väldigt mycket för det som man avsätter i den gemensamma kassan. Danskarna är också världens lyckligaste folk. Jag besökte förra veckan OECD:s temasession 2017.
Budskapet därifrån var mycket tydligt: De växande klyftorna i världen mellan länder och internt i länder är det största hotet mot vår gemensamma förmåga att hantera de avgörande globala hoten. Girigheten pekades ut som ett av de största problemen i våra samhällen.
Företagandet prisades också på OECD-mötet för den betydelse det har för att skapa den tillväxt som är nödvändig för att kunna bygga välfärd för alla. Samtidigt påtalades problemen med vinstintressen i välfärden. Generalsekreteraren påpekade vid upprepade tillfällen behovet av ökad politisk styrning och att välfärden faktiskt inte lämpar sig för att distribueras enligt marknadsprinciper.
Rätt verktyg till de olika uppgifterna var det tydliga budskapet. Jag valde att ta med denna rekommendation från OECD-mötet till denna debatt, eftersom jag tror att det är viktigt att vi tar till oss erfarenhet från andra.
Debatten i Sverige har tyvärr ofta fastnat i någon sorts politisk prestige och är mycket hårt drabbad av en sorts privatiseringsiver. Fru talman! Denna debatt handlar som vanligt om någon form av konflikt.
Denna gång handlar det om konflikten mellan säkerställandet av att välfärden distribueras på ett solidariskt sätt till medborgarna och de drivkrafter som OECD varnar för. När marknadskrafter blandas in via avtal, upphandlingar eller på andra sätt följer andra prioriteringar än det solidariska distributionstänkandet i fråga om välfärden med, enligt OECD. De talar alltså öppet om girighet som ett problem.
Fru talman! Hälso- och sjukvården i Sverige har i förhållande till hälso och sjukvården i många andra länder mycket bra medicinska resultat. Som ofta upprepas här från talarstolen har vi trots det stora utmaningar framför oss, inte minst av demografiska skäl.
Under åtta år har allianspartierna suttit i majoritet, och då har de valt att avstyrka samtliga motioner som jag har skrivit om olika kronikergruppers behov av ökad förståelse och systematik när det gäller vård värd namnet. Fru talman!
Samma politiker väljer nu i opposition att i detta betänkande ge ett uppdrag till regeringen "att förbättra vården och omhändertagandet av de mest sjuka äldre och kroniskt multisjuka patienterna." Hur trovärdigt är det? Det är just dessa grupper som ni har sagt nej till under åtta år vid makten när ni har avstyrkt mina motioner.
Vi har nu en regering som har tagit tag i just denna fråga, det vill säga hur vi kan omsätta förslagen i utredningen Effektiv vård till riksdagsbeslut och regeringsbeslut som underlättar för vårdhuvudmännen och berörda myndigheter att utveckla och samordna en mer jämlik, tillgänglig och effektiv hälso- och sjukvård med fokus på primärvården och därmed indirekt med fokus på i huvudsak patienter med kroniska sjukdomar.
Fru talman! Under mina mer än tolv år i riksdagen kan jag inte påminna mig ett mer onödigt tillkännagivande än det som finns i detta betänkande. Det är ett praktexempel på att slå in öppna dörrar, som det brukar heta när någon föreslår det som redan sker. I övrigt bill jag bara instämma i Catharina Bråkenhielms anförande. Jag yrkar bifall till reservationen.