Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar Monica Green och Ylva Johansson för interpellationerna. Under de senaste åren har det, precis som Ylva Johansson var inne på, blivit tufft för vissa personer på svensk arbetsmarknad. Monica Green säger att vi skyller på krisen, men vi har haft en tuff kris. Den har påverkat många på svensk arbetsmarknad. Det är också så att fler har kommit i arbete.
Det är inte bara tur att de har blivit fler. Gå tillbaka till 90-talskrisen och fundera över varför vi tappade 500 000 i sysselsättning. Detta sker inte per automatik, utan det är naturligtvis så att politik påverkar. Det är viktigt att vi ser sammansättningen av dem som har det allra tuffast på svensk arbetsmarknad. Någon har sagt att vi glömmer människor.
Men det var precis det man gjorde innan. Här har vi människor eller grupper som tidigare var förtidspensionerade eller långtidssjukskrivna år efter år. Många av dem vittnar om att ingen frågade efter deras arbetsförmåga. Det var ingen som såg att de hade arbetsförmåga. De räknades inte till arbetskraften och var därmed heller inte arbetslösa. Nu ser vi de personerna.
De får insatser, exempelvis genom Arbetsförmedlingen. Det tycker jag är otroligt viktigt. Med det sagt är utmaningen inte desto mindre att jobben också ska komma dem till del. För detta krävs stora ansträngningar. Det krävs matchning - att de rustas och matchas. Det krävs - för en del som har varit arbetslösa eller långtidssjukskrivna under många år - att de finns i sysselsättningsfaser, hos en arbetsgivare eller i en organisation.
Att de känner att de finns och är delaktiga tror jag är otroligt väsentligt. Jag vill vara tydlig med att vår målsättning är att bryta utanförskapet helt. Vi har gjort många reformer. Låt mig svara på någonting om sysselsättningsfasen. Vi permanentar dessa insatser nu. Därför kommer det att finnas pengar under 2014. Det var svaret på Ylva Johanssons fråga.
Hillevi Larsson hade en fråga om ett stopp. Vi har gjort en rad åtgärder för att förbättra sysselsättningsfasen, men jag har inte sett något alternativ hos fyra partier här i Sveriges riksdag när det gäller vad de här personerna skulle göra i stället. Jag kan lova att jag aldrig bara skulle lämna dem i sticket. Vi gömmer och glömmer inte människor. Vi ser till att de finns i en aktivitet och får vara med och vara delaktiga. Men vi jobbar också aktivt på flera olika fronter därför att alla personer inte står jättelångt bort.
En del behöver komma närmare arbetsmarknaden. Vi jobbar mycket med att motivera människor till bristyrken. För alla är inte en arbetsmarknadsutbildning eller en högskoleutbildning lösningen, men för en del är det så. Det handlar om att motivera människor. Därför har vi ökat antalet platser på yrkesutbildningar som arbetsmarknaden efterfrågar. Vi möjliggör också för vuxna att omskola sig. Vi - den här regeringen - har förändrat CSN-systemet så att man kan studera lite längre i livet.
Det tror jag inte att den tidigare regeringen - för lång tid sedan - gjorde. Vi har studiemotiverande kurser som betyder att många nu kommer tillbaka. Men låt oss inte glömma att vi behöver fler arbetsgivare som öppnar dörren för de personer som står längst bort. Den här regeringen jobbar mycket med anställningsstöd i olika former.
Arbetsförmedlingen ska vara ute och besöka företag så att dessa personer får en chans att komma in. Jag tycker att det är otroligt väsentligt och viktigt att vi hjälps åt med detta och att arbetsgivare ser mångfalden i de personer som finns och står till förfogande. Vi jobbar med verktyg, men vi måste också fortsätta att arbeta med att fler arbetsgivare ska våga och vilja öppna dörren.