KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Rothenberg (M):
Tack, Markus Wiechel! Här behövde man inte lyssna mellan raderna, utan här sas det faktiskt rent ut. Vi ser vilken potential vi har att förändra EU, sa Markus Wiechel - inte vilken potential EU har. Den opportunism som frodas i EU-kritiska sammanhang vill man nu använda inifrån.
Men då finns det en del uppgifter att göra. Jag utgår från att Sverigedemokraterna liksom Moderaterna och andra partier i grunden värnar om yttrandefriheten, pressfriheten och demokratin och dess utveckling.
Som jag tidigare nämnde gör V-Dem-institutet vid Göteborgs universitet årliga undersökningar av demokratiutvecklingen i världen. Den senaste rapporteringen visar att en tredjedel av världens befolkning lever i länder där den demokratiska tendensen går tillbaka.
Det finns länder även i Europa där tendensen är stark men också länder inom Europeiska unionen som har en starkt regressiv utveckling. I två av dessa länder har artikel 7 aktiverats. Nu kommer jag att upprepa min andra fråga, som jag inte fick svar på förra gången.
Med anledning av Sverigedemokraternas plötsliga stöd till EU som institution undrar jag om Markus Wiechel kan förklara hur man ytterligare vill arbeta för att vända utvecklingen och stärka demokratin i de här två artikel 7-länderna, alltså Ungern och Polen. Som jag sa tidigare vore det verkligen att hjälpa på plats.
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar minister för klarläggandet. Det ska vi ta med oss och följa upp. Att samla kunders mätdata på ett ställe, att centralisera data, ökar risken. Världen ser inte riktigt ut som den gjorde 2009 när detta initiativ togs. I dag ser vi andra hotbilder.
I dag finns det helt andra cyberkrigförande tekniker, som inte skapar blodspillan men informationsspillan. Många remissinstanser anser att nationella säkerhetsobjekt och nationella säkerhetsaspekter inte är analyserade.
Jag hoppas verkligen att regeringen tar detta i beaktande, analyserar det och lägger fram en proposition som innebär att datautbytet mellan marknadens aktörer kan förenklas. I detta sammanhang ska regeringen dock inte leka affärsutvecklare. Mycket kan ske med annan teknik än en samlad tjänstehubb. Man kan ha smarta mätare. Man kan lösa det med en teknologi som är helt annorlunda än den som fanns när detta initiativ togs 2009.
Herr talman! Arbetet fortsätter - men hittills utan en analys som kan påverka utformningen av reform och lösning. Hotbilden har som sagt förändrats avsevärt under den långa tid som gått. Konsekvenserna för rikets säkerhet måste utredas grundligt innan denna modell kan införas. Vi är i stadiet innan regeringen har lagt fram sin proposition.
Jag tar upp frågan nu så att vi inte ska komma när den väl ligger på riksdagens bord för att behandlas i ett betänkande och sedan slutdebatteras i kammaren. Då kan det vara för sent. Se därför detta som en vänlig reminder om att lägga fram en bra proposition, ministern. Jag önskar ministern och hela regeringen en härlig och säker sommar, oavsett om strömmen går eller ej.
Hans Rothenberg (M):
Den här debatten kan nog för åhörare synas som något märklig. Det är inte Moderaterna som har sanktionerat kommunismen på Kuba. Moderaterna vill driva på den svenska regeringen, oavsett vilken regering det är inom fem år.
Om inte det här avtalet visar några framsteg ska EU kliva ur detsamma - jag tror inte att den kubanska befolkningen fnissar lika mycket åt det. Det är med detta förbehåll som vi säger att vi vill ge det här en chans.
Det handlar om att vi har olika syn på hur det efter sex decennier ska bli möjligt att åstadkomma någon som helst förbättring för demokrati och mänskliga rättigheter på Kuba. Den gemensamma reservationen från Fredrik Malm och Liberalerna och andra partier är kanske en av årets mest intressanta.
Liberalerna och andra partier som inte var beredda att stödja regeringsunderlaget har nu skrivit ihop sig i en ohelig reservation. Den innehåller inte särskilt många förslag eller substans när det gäller vad man egentligen vill. Jag tror inte att någon här behöver oroa sig över att det är något skifte i Moderaternas syn på Kuba och kommunismen.
För att parafrasera en tidigare statsminister: Kom inte och tala om för oss moderater vad Kubakommunismen innebär! Vi har sett den, vi har vuxit upp med den, vi hatar den, och vi vill göra någonting åt den.
Hans Rothenberg (M):
Jag tycker att Kerstin Lundgren och Centerpartiet landar i ett försök till en konstruktiv ansats i detta. Sedan landar vi - Moderaterna och Centerpartiet - i lite olika metoder och olika förhållningssätt. Jag kan ha respekt för att en metod kan vara att lägga detta åt sidan i några år.
Men vad händer då? Det är på det sättet att 25 av EU:s nuvarande 28 länder har ratificerat detta avtal. Det är tre länder som inte har gjort det, och det är Sverige, Litauen och Holland. Så länge någon inte säger nej löper detta avtal på, det vill säga att om vi lägger detta åt sidan kommer ingenting att hända. Det kommer inte att vara någon som helst signal till Havanna.
Det kommer inte ens att vara en röksignal från en slocknad Kubacigarr. Det ändrar ingenting. Det är där som vi menar att vi vill ställa extra krav på Sveriges acceptans av detta. Vi vill ha hållpunkter, vi vill ha avstämningar och vi vill i en framtid kunna säga: Nu är det dags för EU att kliva ur detta eftersom det inte fungerar.
Personligen tror jag att det är 5-10 procents sannolikhet att detta kommer att förändra villkoren på Kuba. Men det vore ett historiskt fel att säga nej till möjligheten till dessa 5-10 procent.
Hans Rothenberg (M):
Hur förändrar man en diktatur? Hur förändrade omvärlden Sovjetunionens och östblockets fall? Den mest gigantiska och världsdominerande diktaturmakt som någonsin har funnits föll av sig själv. Burma var också en diktatur som någonstans ruttnade sönder inifrån. Det finns tyvärr inget recept på hur man knäcker en diktatur.
En del tror att man gör det med vapen, en del tror att man gör det med gerillor, en del tror att man gör det med handelsbojkotter och en del tror att man gör det med någon form av dialog. Det finns inget standardknep. Vi föredrar att vara pragmatiska och testa detta avtal men samtidigt också ställa krav. Moderaterna har i riksdagen varit drivande för att det måste finnas en ambitiös kontroll för uppföljning av detta avtal.
Vi har inget till övers för totalitära kommunistregimer, och vi kommer aldrig att ha det. Men vi har inte heller trott på isolering som metod. Vill man isolera är man också svaret skyldig att tala om vad man vill göra i stället. Vi vill ge avtalet en chans, och senast fem år efter att det har trätt i full kraft ska en avstämning och en utvärdering göras.
Om inte ordentliga framsteg och förbättringar gjorts ska Sverige driva att avtalet sägs upp från EU:s sida. Det kan ske med sex månaders intervall - absolut. Nu är det faktiskt upp till Kuba att visa att man är seriös i fråga om detta. Det är inte upp till Moderaterna, det är inte upp till Centerpartiet utan det är upp till Kubas regim att visa detta. Detta är ett ansvar som vi har i dag.
Kommunism är någonting som världen mår mycket dåligt av, och kommunism är någonting som Kubas befolkning alldeles för länge har mått alldeles för illa av.
Hans Rothenberg (M):
I detta ärende har vi landat i lite oortodoxa konstellationer. Jag tycker att det är viktigt att vi klargör var skiljelinjen går, även om vi - den här gången - råkar hamna på samma planhalva. Jag förklarade Moderaternas hållning. Vi vill vara toleranta, och vi vill ge detta en möjlighet. Vi tror inte på isolering.
Men vi vill också vara med och bidra och ge möjlighet till det som har varit västvärldens lycka - en demokratisk hållning byggd på liberala värderingar, med frihandel - för att också kunna öppna upp Kuba på sikt. Vi kan konstatera att Vänsterpartiet också ställer upp på detta avtal och att man, precis som vi moderater, har lämnat ett särskilt yttrande.
Det är där någonstans vi märker skillnaden våra partier emellan. I Vänsterpartiets särskilda yttrande nämns Kuba tolv gånger på en A4-sida, men med klassisk retorik nämns USA sex gånger.
Jag tycker att det är lite tråkigt att det när vi talar om världens mest symboliska kvarvarande kommunistregim - Nordkorea må vara den absolut mest obehagliga, men Kuba är den symboliskt viktigaste kommunistregimen - är så viktigt för Vänsterpartiet att ta upp den negativa betydelsen av USA:s blockad.
Håkan Svenneling talar om att "den ekonomiska blockad som hållits vid liv av USA i decennier ursäktas med hänvisning till brott mot mänskliga rättigheter" och att Vänsterpartiet håller med om FN:s kritik mot USA:s blockad. Håkan Svenneling anser också att "USA:s ekonomiska blockad mot Kuba tydligt bör fördömas och att USA omgående bör upphäva densamma". Varför denna fixering vid USA? Varför är det så svårt att säga att den kubanska kommunistregimen ensam har ansvaret för Kubas förtryck?
Hans Rothenberg (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Bilden av företagare kan variera beroende på vems ögon man ser med. Men om det är något som företagare gör är det att de bygger värden. Vissa anser att de bygger världen, men framför allt bygger de värden för sig själva.
Man tar till vara möjligheter att förverkliga sina idéer och det man vill göra med sitt liv. Men man bygger också värden för de anställda, som kan få ett tryggt, spännande och intressant arbete. Man bygger också värden för samhället. Men med företagandet följer möjligheter och tyvärr också en stor del oro.
Det finns ingen annan som tar ansvar för det som en företagare, framför allt en småföretagare, måste göra. Företagarens vardag ser annorlunda ut än vardagen för många andra människor. Småföretagare dominerar den svenska företagsamheten. En stor del av Sveriges företagare, över 90 procent, är småföretagare. De har små marginaler och stort ansvar.
När olyckan är framme och man blir sjuk, skadad eller arbetsoförmögen, är företagare väldigt sårbara. Man ser inte bara sin egen hälsa gå omkull, utan man riskerar också att få se sitt företag gå omkull. Det blir ett dubbelt elände. En företagare som hamnar under de här premisserna kan inte med lätthet skala ned sin verksamhet eller byta verksamhet.
Företagare kan inte byta jobb på samma sätt som en anställd människa kan göra. Därför har jag skrivit den här interpellationen, för den här frågan är alltid lika viktig. Företagare har på många sätt svåra förutsättningar att passa in i sociala försäkringssystem då dessa är uppbyggda utifrån att anställning är normen.
Det finns otaliga exempel på att företagare råkat ut för sjukdom eller olyckor som innebär att de under en längre tid inte är arbetsföra. Deras företag måste fungera ändå. När företagaren hamnar i sjukskrivning kan konsekvenserna bli dramatiska. Det blir de även för deras personal och deras familjer. Efter 180 dagars sjukskrivning är det inte ovanligt att dessa företagare av Försäkringskassan får rådet att söka nytt jobb.
För vissa kan det innebära att de får lägga ned hela sitt livsverk. Företagare som bygger värden och skapar jobb åt andra människor är på många sätt åsidosatta i de sociala försäkringssystemen. Den här frågan är ständigt aktuell. Jag kom in i riksdagen för - ja, nu är det jättelänge sedan. Detta var en av de första frågor som jag började engagera mig i. Alliansen tog upp frågorna. Man utvecklade systemen.
Då var inte Socialdemokraterna direkt pådrivande, men det var ju i ett annat decennium. Det här är frågor som ständigt behöver vara under luppen. Jag tackar för svaren. Jag tycker att det är bra att regeringen har tagit fram utredningar och att utredningarna har lagt fram bra förslag.
Jag noterar ministerns ambition att ständigt vara uppmärksam på de här frågorna, men jag vill ändå locka ut honom lite grann: Vad är det i utredningsförslagen som ministern känner att vi kan bygga vidare på och som han vill skriva en proposition om? Det är svar som Sveriges nuvarande och blivande småföretagare skulle vara väldigt tacksamma för.
Hans Rothenberg (M):
Tack för den retoriska uppvisningen! Den var spännande. Att berömma, daska till och gärna byta ämne på vägen innebär ju att debatten blir mycket mer dynamisk. När det gäller de justeringar i socialförsäkringen som är generella och som Moderaterna står bakom behöver statsrådet inte vara orolig. Jag kommer att hålla mig till den knapp som övriga moderater trycker på.
De förändringar som sker där är inte i närheten av den vardag som företagare och småföretagare har när det gäller sjukförsäkring och socialförsäkring. Jag kan dra en historia om sotaren Peter, som ramlade ned från ett tak. Det var en arbetsplatsolycka. Eftersom han var företagare var han inte med i facket. Han hade inte något skyddsombud som tog till vara hans intressen.
Han bröt båda benen. Hans få anställda i det lilla företaget var beroende av att han fungerade. Han var satt ur spel under de 180 dagar som gällde för sjukförsäkringen. Han fick ingen sjukförsäkring. Han fick gå ned kraftfullt i löneuttag. Hur skulle då de sju anställda kunna hantera företaget?
Jo, Peter rullade in i rullstol någon gång i veckan och såg till att fakturorna betalades. När han kom till Försäkringskassan blev han rekommenderad att ta en anställning. Det var rekommendationen i dagens Sverige, i verkligheten.
Den myndighet och de personer som är satta att hjälpa människor som har problem med sin hälsa och med skador uppmanar alltså en företagare att lägga ned sitt företag och ta ett jobb. Det är detsamma som att säga: Säg upp dina sju anställda, med alla konsekvenser som det innebär för dem, deras familjer och deras barn! Svar på interpellationer Jag ska inte dra mer snyft över den historien.
Men vi har kanske båda nu visat på en viss retorisk flexibilitet och nyfikenhet. Detta är frågor som är väldigt allvarliga. Vi vill ju alla att det ska byggas fler företag. Vi vill att människor ska våga göra någonting som går utanför komfortzonen.
Att starta ett företag är någonting helt annat än att ta en anställning. Det är att kasta sig ut på hal is, ofta i motvind. Men det innebär också frihet och möjligheter. I det sammanhanget är det viktigt att man känner en viss trygghet. Den tryggheten känner inte företagare och småföretagare i dag.
Det är en mycket svårare och tuffare situation än den nidbild som statsrådet visar upp om de moderata förslagen till hur en sund sjukförsäkring ska fungera rent generellt. Jag vill få statsrådet att i nästa inlägg svara lite grann på: Vad är det i dessa utredningar som statsrådet känner är mest kittlande?
Vad är det för någonting som skulle kunna bli en proposition? Vad är det Sveriges småföretagare kan se fram emot för att deras trygghet, när olyckan väl är framme, ska kunna vara bättre i framtiden än vad den är i dag?
Hans Rothenberg (M):
Vi pratade lite grann tidigare om att blanda bort korten. Man kan tala om socialförsäkringar generellt eller om det jag har ställt frågor om i min interpellation, nämligen socialförsäkringssystemet för småföretagare.
Det, om något, skulle möjligen kunna passa in i begreppet stupstock - inte det som Moderaterna står för när det gäller socialförsäkring generellt sett. Där tycker jag inte att ministern landade rätt.
Däremot välkomnar jag det som Ardalan Shekarabi nu har tagit upp om ambitionen att rätta till missförhållandena för de företagare som hamnar i besvärliga lägen med sjukdom eller skador, när deras företag, deras livsverk, riskerar att gå omkull på grund av ohälsa. Detta måste rättas till, och det måste göras kontinuerligt.
Det måste finnas mänskliga hänsyn även mot företagare. Det behövs flexibilitet i hanteringen och handläggningen från de myndigheter som ska följa upp detta. Och jag tror inte att någon socialdemokrat skulle acceptera att någon anställd i Sverige hanterades på samma sätt av myndigheter som företagare gör.
Statsrådet riktade en hyllning till mig och min kollega för att vi lyfter de här frågorna. Jag kommer att återgälda den hyllningen när lagförslaget ligger framme på riksdagens bord, när det kommer att innebära möjligheter för företagare att ha en drägligare framtid när de hamnar i obestånd. Gärna en hyllning, men först en rejäl proposition som svarar upp mot det som Sveriges företagare behöver!
Hans Rothenberg (M):
Tack för svaret, statsrådet! Kina är på många sätt en ny aktör, samtidigt som landet kanske är världens äldsta handelsaktör.
Det är därför omvärlden har så mycket funderingar över vad det är som händer när världens största land, som dessutom är världens största icke-demokrati, nu börjar visa en aktivitet på världsscenen för handel.
Man vet inte riktigt hur man ska förhålla sig, för detta är en stor spelare som inte följer reglerna i alla sammanhang. Det är där världshandeln utmanas, och detta har vi inte sett på väldigt många år. Vi har sett hur isolationism och protektionism tar sig uttryck, inte minst under 30-talet när USA slöt sig.
Vi har sett handelskrig, varav de flesta har varit förödande. Till skillnad från vad USA:s president hävdar går ett handelskrig inte att vinna; det finns bara förlorare. Därför finns Världshandelsorganisationen, WTO - för att etablera gemensamma spelregler för hur det ska fungera på den globala marknaden.
Kina är i dag världens största land sett till befolkning, och det är världens tredje största ekonomi. Det är många som glömmer bort att EU är världens största ekonomi - och kommer att vara det även efter att brexit har fullbordats, om några decennier. I närtid kommer man att flytta fram sina positioner ytterligare, och därför är det av yttersta betydelse att Kina också blir en pålitlig aktör i internationella handelssammanhang.
Regeringen har nyligen presenterat en skrivelse, den som kallas Kinastrategin och som behandlar Sveriges relationer - framför allt handelsrelationer - med Kina. Som regeringen konstaterar i Arbetet i frågor som rör Kina blev landet medlem i WTO för 18 år sedan, men det finns fortfarande uppenbara brister i landets tillämpning av regelverket.
Efter 18 år får väl Kina ändå betraktas vara myndigt på den internationella handelsscenen. Det här gäller inte minst frågor om öppenhet. I strategin menar man att det är viktigt att det multilaterala världshandelssystemet, det vill säga WTO, moderniseras och att Kina ska respektera detta. Väl så viktigt är dock att Kina respekterar WTO:s regelverk innan man är med och reformerar detsamma.
Här tycker jag att det finns anledning att diskutera den modernisering av WTO som det talas om. WTO har etablerade regelverk, och det är inte svårt att följa dem om man vill. Det är dock lätt att avvika från dem om man vill, och repressalierna blir ganska ringa. Det kostar alltså lite att ställa till med mycket.
Jag skulle vilja fråga handelsministern: Vad är det ministern ser som mest primärt att förändra i WTO:s regelverk för att Kina ska kunna bli en fullvärdig och regelföljande aktör i handelssystemet?
Hans Rothenberg (M):
Kina är ett mycket komplext land. Det är svårt att lära sig hur detta land fungerar, för det har varit slutet under så lång tid. Det har varit separerat från framför allt den västerländska delen av världen. Hela världen håller nu på att lära sig hur Kina tänker.
Ungefär samma sak sker i Kina - man lär sig hur resten av världen tänker. Kina är ett land som har väldigt stora muskler. Det har ekonomiska muskler.
Det såg vi inte minst under finanskrisen - under den globala fastighetskrisen - när det flödade krediter ut ur Kina till länder i västvärlden och i tredje världen som drabbades väldigt hårt efter Lehmankraschen. Detta är ett maktmedel. Det är ett maktmedel som Kina kan använda när man håller krediter med andra länder.
Samtidigt är det också en sårbarhet för Kina - man vill ha tillbaka pengarna, men det kanske inte alltid är så att man får tillbaka pengarna. Det kan vara så att kredittagarna kan sätta press på Kina. Detta visar dock en del av Kinas enorma makt.
Man har också politiska ambitioner, och för dem är handel ett redskap. Vi kan ta Kinas relation till Taiwan som exempel. Denna relation är ofta väldigt känslig. Den är ofta känslig att diskutera i parlament, oavsett vilket lands parlament det är.
Detta är ett land som är det andra Kina. Det är ett land som sedan 1949 har levt under ständigt hot. Taiwan har under många år levt under hotet att bli anfallet av Kina.
I dag är det få taiwanesiska representanter som tror att Taiwan kommer att bli anfallet militärt, men det som är det stora hotet i dag är att bli uppköpt ekonomiskt. Detta ser vi i andra länder än Taiwan.
Vi ser i Sverige och i europeiska länder, framför allt i Sydeuropa, att man med ekonomiska medel köper sig in i ett land och därmed använder ägandet som ett maktmedel. Detta är en del av en långsiktig kinesisk strategi att år 2049 vara världens ledande politiska, militära, ekonomiska och kulturella makt.
Det är detta vi behöver förhålla oss till när vi talar om WTO och när vi talar om huruvida WTO ska moderniseras eller ej. Jag skulle vilja hävda att WTO:s regelverk fungerar om det följs. Men hur man än vrider och vänder på WTO:s regelverk spelar det ingen större roll om inte den goda viljan att följa regelverket finns.
Vid de senaste WTO-ministermötena har det varit tre länder som alltid satt sig på tvären. Det är de tre största i världen. Det första är USA, som mer eller mindre fick mötet i Buenos Aires 2017 att haverera. Det andra är Indien, som mer eller mindre fick mötet på Bali 2013 att haverera. Där gäller det livsmedelsaspekten.
Det tredje är Kina, som genom att helt enkelt bara säga nej blockerar väldigt mycket av det som händer. Jag tror inte att WTO behöver moderniseras. Däremot är det så att vissa länder i WTO behöver moderniseras för att lära sig att respektera saker och ting.
Hans Rothenberg (M):
Tack, statsrådet! Det här är en fråga som inte ger de största rubrikerna på tidningarnas förstasidor, och det är inte detta som människor i gemen funderar över till vardags. Men det påverkar alla människors dagliga liv indirekt, mer eller mindre märkbart.
Att ha en ordnad världshandel är en förutsättning för att undanröja många andra konflikter, för de flesta militära konflikter uppstår när det finns en obalans, när någon part uppfattar sig orättvist behandlad, och de uppstår ofta ur ekonomiska tvister.
Därför är det viktigt att markera tydligt att vi måste ha ett gemensamt förhållningssätt och efterleva de regler som vi har kommit överens om. WTO är en gammal organisation, och Kina kom in i den 2001. Om man kommer in får man förhålla sig till den verklighet som erbjuds. Statsrådet nämnde här samarbete med USA och Japan.
Där tror jag att den stora nyckeln är att vi får med USA på banan igen. USA måste komma tillbaka till den globala världshandelns familj och tillsammans med EU agera som den andra axeln över Atlanten för den västerländska marknadsekonomins bästa.
Kan EU och USA gå samman kommer vi att ha mycket större möjligheter att se en förändring av Kinas agerande. Att förändra WTO:s regelverk är lite grann som att flytta på mobboffret, det vill säga att man anpassar sig efter den som inte följer reglerna. Kina måste få veta att fel inte lönar sig, och där har EU och Sverige en stor roll att spela.