KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Luciano Astudillo har frågat mig vad jag avser att göra för att öka mångfalden i de statligt ägda bolagen och styrelserna. Frågan är ställd mot bakgrund av bland annat en artikel i SvD Näringsliv i november 2006 och en tidigare ställd fråga till integrationsminister Nyamko Sabuni i december 2006. Jag vill börja med att säga att arbetet med jämställdhets- och mångfaldsfrågor är såväl självklart som viktigt för den här regeringen. Och det gäller i alla verksamheter, såväl privata som statligt ägda företag eller för den delen myndigheter.
Precis som vi behöver ta till vara både kvinnors och mäns kompetens i styrelser och ledningsgrupper behöver vi också personer med olika erfarenhet och bakgrund. Det tjänar vi alla på, både ur ett affärs- och kompetensperspektiv. När vi rekryterar ledamöter till våra statligt ägda bolags styrelser utgår vi från en bred rekryteringsbas som omfattar kvinnor, män, personer i olika åldrar och även personer med utomnordisk bakgrund.
Vi tror nämligen att om man utgår från varje bolags behov att få fram kompetenta styrelser så är det en överlevnadsfråga att få en bra och balanserad sammansättning av ledamöterna. I arbetet med mångfaldsfrågor har vi alla ett ansvar. I de statligt ägda företagen är det styrelsernas ansvar att företagen arbetar med frågor som denna. Just därför är det också viktigt att styrelserna har kompetens för att ta ansvar för företagens arbete på detta område. Alla har ett ansvar.
Det är min bestämda uppfattning att den förra regeringen lämnade mycket ogjort på detta område och att det finns mycket att förbättra. Jag är övertygad om att vi genom att vara medvetna om mångfaldsaspekten och genom att utgå från en bred rekryteringsbas med kompetens som ledstjärna kommer att nå en bra bit på vägen i detta arbete. Precis som Luciano Astudillo vänder jag mig mot kvotering eller att för den delen på annat sätt sätta etiketter på individer, eftersom jag tror att det skulle motverka utvecklingen.
Maud Olofsson (C):
När vi nu tillsätter är det inte partiboken som är det viktigaste. Det är därför vi har gått igenom och gjort kompetensprofiler. Jag förstår att Socialdemokraterna enkelt tänker sig att det är partiboken som ska gälla, men så är det faktiskt inte. Var och en kommer att kunna gå in och granska vad det är för kompetensprofiler som vi har efterfrågat. Det ska vara öppet, och det ska vara tydligt.
För oss är försäljning av bolag som vi inte tycker att vi ska äga lika viktigt som att vi får bolagsstyrelser och statliga myndigheter att präglas av mångfald och en bred etnisk bakgrund. Det är lika viktigt. Och det är som jag säger: Vi kan klara av att jobba med de sakerna samtidigt. När det handlar om regeringen kan man väl se att regeringen i sig är det tydligaste tecknet på mångfald.
Jag tror inte att vi någonsin har haft en regering som har haft en tydlig signal om såväl jämställdhet som annan etnisk bakgrund, annan sexuell läggning, olika ålder och olika geografi. Alla de delarna finns ju i den regering som i dag sitter. Och det är vi jättestolta och glada över. Till sist till sakfrågan.
Ja, jag tror att vi har ärvt en politik, och vi har ärvt ett resultat av den tidigare socialdemokratiska regeringen som inte är särskilt imponerande. Jag vill, och jag har en ambition, att vi ska bli mycket bättre än den gamla regeringen. Men jag inser också, eftersom jag har jobbat med jämställdhet under så lång tid, vilken tid det kommer att ta för att åstadkomma detta.
Det enda jag kan lova er i dag är att jag kommer att fortsätta på den handlingsplan som vi har spikat upp. Jag kommer att fortsätta att vara ambitiös när det gäller att försöka få en bättre mångfald i våra styrelser, inte av rättviseskäl utan för att vi behöver effektiva styrelser i våra statliga bolag som faktiskt präglas av att vi finns på en global marknad. Det är därför som vi ska rekrytera människor med annan etnisk bakgrund, inte av något annat skäl.
Maud Olofsson (C):
Marie Nordén, Hans Stenberg, Karin Åström och Karl Gustav Abrahamsson har, i för övrigt likalydande interpellationer, ställt följande frågor: Hur kommer jag att agera för att kunna behålla den nuvarande omfattningen av transportbidraget? Hur kommer jag att leva upp till de löften om höjda bidrag, som jag gett i medierna, när nivån för transportbidraget har sänkts? Kommer jag att verka för att företagare i Norrland får besked om förhandlingsresultatet och i så fall när? Har jag verkat för att minska transportbidraget därför att det är att jämställa med andra bidrag och därmed komma bort från bidragsberoendet som man sagt sig vilja bekämpa?
Vilka åtgärder avser jag att vidta för att en anmälan till EU ska ske? Jag väljer att besvara samtliga fyra interpellationer gemensamt. Jag är väl medveten om att transportbidraget minskar företags avståndsnackdelar och således dess särskilda betydelse för de företag i Norrlandslänen som är berättigade till bidraget. Jag har ingen som helst ambition att ta bort detta bidrag.
Vid den nya regeringens tillträde uppdagades för 2006 att det saknades 28 miljoner kronor samt att det även för 2007 saknades närmare 150 miljoner kronor förutsatt att framtida transportbidrag ska ha samma utformning som tidigare transportbidrags omfattning. I budgetpropositionen aviserades att anslagets nivå kan behöva justeras under 2007.
Jag och regeringen gör nu vårt yttersta för att kunna utforma ett transportbidrag som på ett bra sätt kompenserar företagen i norra Sverige för deras kostnadsnackdelar och avser att återkomma om anslagets slutliga nivå för år 2007.
Maud Olofsson (C):
Jag vill också tacka för debatten. Det är viktigt att vi diskuterar de norrländska företagens förutsättningar att komma ut på exportmarknaden. När vi diskuterar historien är det inte för att vi vill skylla ifrån oss utan mer för att få en rättvis beskrivning av hur det är. Jag hade naturligtvis inte tillgång till en socialdemokratisk budget, men jag hade tillgång till de siffror som utgjorde underlag för budgeten.
Socialdemokraternas budget i riksdagen blev knappt godkänd eftersom det inte gick att utläsa vad ni satsade på. Det går visst att säga att det finns en ram, att man satsar på det och det räcker till det och det. Men när ni räknar ihop allt räcker det inte till den ram som ni själva har satt upp. Regeringen tycker att transportstödet är ett bra stöd. Det är ett förhållandevis enkelt stöd.
Det är effektivt, och det stöder de norrländska företagens möjligheter att komma ut på exportmarknaden. Vi lade fram en budget i höstas. Det är den första och enda budget vi har hunnit lägga fram på dessa fem månader. Vi kommer att ha en ny budgetomgång i vår, precis som den förra regeringen. Det är exakt samma ordning nu som det har varit tidigare. Vi kommer att återkomma till att skapa goda förutsättningar för de norrländska företagen.
Det är viktigt att säga att det vi ser hända i Norrland med de nya programmen för företagsutveckling är en positiv utveckling. Det ska vi glädjas åt. Det är bra att de socialdemokratiska riksdagsledamöterna nu är aktiva i att försvara småföretagens villkor för att bidra till tillväxten.
Vi har inte sett det stora intresset tidigare, men det är väl bra om oppositionsrollen ger lite nya förutsättningar i det sammanhanget. Jag är glad att jag har en stark supporterklubb. Det är alltid tacksamt för en minister. Efter denna långa interpellationsdebatt vill jag önska trevlig helg och tacka för mig.
Maud Olofsson (C):
Först och främst vill jag säga att det är en bra fråga. Jag tror att många både i Övertorneå och i Haparanda, men också i Sverige som helhet, är lite fundersamma över hur detta kan pågå. Det är viktigt att säga att detta har pågått en lång tid. Under många år hade också den tidigare regeringen detta som ärende. Därför är det viktigt att man försöker hitta bra och framkomliga vägar.
Det jag menar med samhällsviktig verksamhet är att det i dag finns en garanti för att vi som elkunder får elleverans, även om vi slarvar med att betala. När det gäller gatubelysning och den typen av elverksamhet finns inte samma lagstiftning. Det är precis det som vi vill åtgärda från regeringens håll.
Vi tycker att det finns en lucka i lagen. Vi vill kunna garantera just det som är problemet i det här sammanhanget. Företag som har verksamhet på en monopolmarknad har en ganska strikt lagstiftning att hålla sig till. Bekymret uppstår när man bryter mot så många regler som det här företaget gör.
Jag skulle kunna läsa upp en ganska lång lista med problem som vi har haft med det här företaget. Energimarknadsinspektionen har åsikten att trots att det här regelverket finns följer inte företaget det. Det som är viktigt är att vi från vår sida följer den lagstiftning som finns och att vi använder den för att skärpa tonen och komma fram till en lösning.
I slutändan är det ju Övertorneåborna som vill ha gatubelysningen på igen. Vi har en mycket intensiv dialog med Energimarknadsinspektionen för att komma fram på det här området. Det finns en aktivitet från det hållet som jag har försökt påskynda, därför att jag känner också en jättestor oro för alla ungdomar som ska ta sig till skolan och alla gamla som ska ta sig fram.
Om det blir kallt vet jag ju vilken situation som uppstår. Det är precis därför som vi försöker skynda på den här processen parallellt med att vi stärker lagstiftningen, så att detta inte kan inträffa framöver.
Maud Olofsson (C):
Först tycker jag att det är viktigt att slå fast att majoriteten, de allra flesta, av de här bolagen sköter sig alldeles utmärkt. Vi har en fungerande lagstiftning där vi kan kontrollera att de sköter sig. De lämnar in årsrapporter och dokumenterar hur de sköter sina bolag. Jag tror att det är rätt viktigt att säga det. Det andra som det är viktigt att säga är att den här tvisten har pågått väldigt länge.
Jag tycker att man kan reflektera och fundera över de brister som Jan Lindholm har påpekat. Varför har man inte gjort någonting åt det? Varför är det när det tillträder en ny regering som vi tar itu med de brister i lagstiftningen som finns? Varför har man inte gjort något tidigare? Vi har, som jag sade, ett skydd för den enskilda individen. Det går inte att stänga av strömmen bara så där hux flux även om man träter om räkningen. Men när det gäller den här typen av anläggningar finns det en lucka i lagen.
Nu åtgärdar vi det, och det är svaret på frågan. Ja, vi ser problemet. Vi accepterar inte att det finns den här möjligheten att kringgå lagstiftningen eller att det ska drabba tredje man, och vi gör något åt det. Det tycker jag är viktigt att säga i den här debatten. När det gäller det som händer nu är det viktigt att se att lagstiftningen har olika steg.
Jag kan möjligen bara beklaga att man har låtit det pågå så länge och inte har snabbat på den här processen. Men jag erfar ändå att det nu finns propåer om tvångsinlösen. Det vi behöver är någon som driver det här elnätsföretaget. Vi behöver någon som kan ge en ekonomisk garanti för att det ska vara möjligt att driva det här.
Det undersöker vi nu från regeringens sida tillsammans med myndigheten: Hur kan vi lösa den här frågan på ett praktiskt sätt så att Övertorneåborna inte behöver känna den här oron? Jag använder den lagstiftning som finns för att snabba på den processen, för det är också viktigt att oavsett vem man är i det här samhället ska regering, myndigheter och andra följa lagarna.
Finns det brister i lagarna ska man också se till att ändra det som brister. När vi nu har tagit de här olika stegen, också de senaste i den här historien, tror jag att vi kan komma till en vettig lösning. Men själva lagstiftningen som garanterar skyddet för tredje man följer ju den vanliga proceduren för att ta fram lagstiftning. Man kan som sagt bara beklaga att inte den förra regeringen tog på sig ansvaret att faktiskt förändra detta.
Maud Olofsson (C):
Det var det jag försökte förklara. Vi har använt de rättsliga åtgärder som finns i det här sammanhanget, som är tvångsförvaltning, överlämnande till en särskild förvaltare och så vidare. Nu är vi inne i ett skede där det handlar om tvångsinlösen. Där erfar jag att ansvarig myndighet föreslår den åtgärden.
Men ska man gå så långt innebär det också att någon måste kunna ta över elnätet, och någon måste garantera den ekonomiska situationen för att det ska gå att göra det. Jag är beredd att snabba på den här processen, för till syvende och sist handlar det om människorna i Övertorneå och Haparanda, det vill säga att de ska kunna känna trygghet när de går ut på gator och torg och att de har rätt att ha en elleverantör som faktiskt har gatljuset på. Jag har suttit som minister i fem veckor.
Jag har varit mycket oroad under de här fem veckorna och snabbat på den här processen allt vad jag har kunnat. Det är väl möjligen det som är det viktigaste beskedet till de människor som är utsatta: att det finns en minister som vill göra något, som förstår problemet och som har tänkt göra det här lite snabbare än den förra regeringen.
Maud Olofsson (C):
Bosse Ringholm har ställt tre frågor till mig. För det första frågar Bosse Ringholm när jag avser att redovisa konsekvensanalysen av de sex statliga bolag som är aktuella för försäljning för riksdagen och allmänheten. För det andra frågar Bosse Ringholm när jag kommer att redovisa motsvarande konsekvensanalys för övriga statliga bolag som kan bli aktuella för försäljning.
För det tredje frågar Bosse Ringholm vilka motiven är för min taktik att först föreslå utförsäljning av vissa statliga bolag och sedan i efterhand - om ens då - redovisa aktuella konsekvensanalyser som uppenbarligen görs inom Näringsdepartementet men som hemlighålls. Jag svarar på frågorna i ett sammanhang. Frågorna baserar sig på flera missförstånd från Bosse Ringholms sida. Regeringen anmälde i budgetpropositionen att vi avsåg att genomföra en genomgång av alla statligt ägda företag där argument för och emot ett statligt ägarengagemang vägs mot varandra.
Regeringen lämnade den 2 mars 2007 propositionen Försäljning av vissa statligt ägda bolag till riksdagen. Av den framgår att regeringen gjort bedömningen att en försäljningsprocess för sex av de statligt ägda bolagen nu kan inledas. Regeringens motiv för förslaget framgår av propositionen. Regeringen säger också i propositionen att vi kommer att rapportera om försäljningarna till riksdagen i kommande skrivelser, rapporter och budgetpropositioner.
Resultatet av den genomgång av övriga statligt ägda bolag som regeringen aviserade i budgeten kommer att presenteras när den är klar men så är ännu inte fallet. Regeringen bedriver inte något hemlighetsmakeri som Bosse Ringholm tycks tro.
Maud Olofsson (C):
Då måste Eva-Lena Jansson förklara för mig hur man kan göra en konsekvensanalys av en försäljning som antas komma att genomföras. Man måste först se vad det är för köpare. Sedan kan man ta ställning till om någon produktion kommer att flyttas, om man kommer att bygga ut eller om det blir fler jobb - vilket lika gärna kan bli konsekvensen. Du måste alltså först se vem det är som köper.
Det andra som jag måste säga är att vi tycker att det när det finns en marknad, en kommersiell marknad där staten agerar precis som vilken kommersiell aktör som helst, inte finns motiv för staten att äga. Jag tog exemplet med Vin & Sprit av just den anledningen. Om det ska finnas ett samhälleligt intresse för att äga Vin & Sprit måste det gälla alkoholpolitiska saker. Men sådana ägardirektiv finns inte!
Vin och & Sprit ska inte ta någon som helst hänsyn till alkoholpolitiska konsekvenser av sin försäljning. Det har inte heller den socialdemokratiska regeringen skrivit in i något ägardirektiv. Jag tror att det är rätt angeläget att man bestämmer sig för vad som är viktigt för samhället att äga. Det kan handla om naturresurser. Det kan handla om tjänster som ingen annan utför eller som kompletterar den kommersiella marknaden.
Men när staten är ute och konkurrerar med de privata bolagen, precis på samma sätt som marknaden gör, tycker inte vi att det finns motiv för att äga. Där finns det en ideologisk skillnad mellan Allians för Sverige och oppositionen. Det sägs att man tappar inkomster. Det vet ni väl ingenting om. Det är inte så att de här statliga bolagen alltid har gått plus.
Det har skett ägartillskott, och det tar resurser från lärarkåren, från sjuksköterskor, från vårdpersonal och annat som man kan behöva satsa resurser på. Det är också intressant att ni gör den prioriteringen. Det tredje jag vill säga är att vi tror på marknadsekonomin, och vi tror på den privata äganderätten. Vi tror att de privata är mycket duktigare på att också äga företag.
Men det finns ibland skäl för staten att äga, och de skälen kommer vi att hålla fast vid. Vi kommer också att sälja på ett mycket ansvarsfullt sätt.
Maud Olofsson (C):
Jag tror att det är få som tvivlar på min ambition att öka den kvinnliga representationen både i statliga styrelser och på annat håll. Jag tror också att jag med viss trovärdighet kan ha den här dialogen med våra statliga bolag. Man kan konstatera att även om Eva-Lena Jansson är tveksam till att vi har tagit bort målet så har jag förbättrat representationen jämfört med den socialdemokratiska regeringen. Det visar väl ändå att jag har en ambition att göra det här bättre även om jag tycker att det skulle kunna bli ännu bättre.
Men jag har också angett förklaringen. När jag ser att det är 70 procent som tackar nej inser jag också att man måste jobba mycket bredare. Vi måste jobba med en rekrytering både i ledningsgrupper för att få kvinnliga vd:ar och med nätverk runt om i landet för att få fler kvinnor att ställa upp. Vi kan behöva ordna utbildningar så att det är fler kvinnor som tar på sig den här typen av uppdrag.
Men en annan sak som är viktig och som vi inte diskuterar här är mångfalden i övrigt när det gäller den etniska bakgrunden. Det är samma sak där; vi har många styrelser som inte har några människor med en annan etnisk bakgrund än den svenska. Det är ett arv som Socialdemokraterna har lämnat efter sig till mig att försöka göra någonting åt. Jag tänker fortsätta den här dialogen med våra bolag och ledningar.
Vi kommer också att ha en ständig uppföljning av vad man uppnår för resultat. Jag tror att det är i dialog med de här bolagen som vi kan nå det bästa resultatet. Men det måste naturligtvis också finnas ett statsråd som vill göra något och som hela tiden pekat med hela handen - så tror jag att Fredrik Lundh sade.
Ja, jag pekar med hela handen därför att jag menar att det handlar om goda affärer med kompetenta människor som ska se till att det blir ett värdeskapande i de här bolagen. Var så säker på att det här arbetet kommer att fortsätta med oförminskad styrka. Jag har nått en bit på vägen, men jag har en högre ambition än så.
Maud Olofsson (C):
Det är en mycket förkyld minister som ska försöka svara på de här frågorna. Thomas Östros har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för att säkerställa att forskningen i de små och medelstora företagen fortgår trots avvecklingen av FoU-satsningen Forska och väx. Regeringen genomför nu en politik som ska göra Sverige till ett av världens bästa länder att starta och driva företag i och som ska ge flera jobb.
Ett antal åtgärder genomförs successivt för att förbättra företagens villkor, inte minst vad gäller de små och medelstora företagen. Dessa insatser ger ökade möjligheter för företagen att avsätta resurser för att satsa på till exempel forskning och utveckling. Bland annat ska företagens administrativa kostnader för samtliga statliga regelverk minskas med 25 % under en period av fyra år. Dessutom genomförs ett antal reformer inom skatteområdet.
En särskild satsning om 100 miljoner kronor görs också för att främja företagande bland kvinnor och öka forskningen och kunskaperna om kvinnors företagande. Ett program för att öka kvinnors företagande ska tas fram. Nuteks program, Produktutveckling i små och medelstora företag, visar på mycket goda resultat. Hittills har 111 miljoner kronor satsats i programmet. Jag delar helt uppfattningen att Sverige behöver flera små och medelstora företag som bedriver eller beställer forskning.
Forskning och utveckling har en mycket betydelsefull roll för utvecklingen av näringsliv och samhälle och för att Sveriges konkurrenskraft ska kunna upprätthållas i den alltmer integrerade världsekonomin. Samarbetet med näringslivet genom gemensamt finansierade FoU-program spelar här en avgörande roll. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat en stor forskningssatsning som fram till och med 2009 kommer att höja nivån på forskningsanslagen med 900 miljoner kronor.
Det finns dessutom beslut om kraftiga ökningar av stödet till bland annat Vinnova och industriforskningsinstituten under kommande år, som Thomas Östros väl känner till. Vinnova kommer 2008 att kunna satsa över 1,7 miljarder kronor. Sammantaget ger detta goda förutsättningar för att de små och medelstora företagens användning av FoU i sin verksamhet ska kunna öka.
Maud Olofsson (C):
Jag vet inte vad man ska säga är märkligt. Jag bara räknar: 5 miljarder är mindre än 14 miljarder. År 2 är det 17 miljarder kronor. Utöver det lägger vi 585 miljoner på just Vinnova. Vi lägger 900 miljoner kronor på forskning varav en stor del är tillämpad forskning.
Var och en som lyssnar till den här debatten kan ju räkna själv: Vad väger tyngre, 14 miljarder eller 5 miljarder, om vi ska ta arbetsgivaravgiften? Vad väger tyngre, 575 miljoner, som den socialdemokratiska regeringen påstod att man skulle satsa i sin budget, eller 900 miljoner ytterligare? Jag tror att var och en förstår att vi satsar mer pengar än vad den socialdemokratiska regeringen hade tänkt.
Sedan kan man förstås i dag i sin oppositionsroll vilja försöka lägga fram ytterligare förslag, som om man hade gjort mer ifall man hade haft regeringsmakten, men så är det faktiskt inte. Ni satsade de här 575 miljonerna, påstår ni, men ni satsade inte de 14 miljarder som vi satsar. Jag tror att småföretagen kommer att vara väldigt nöjda när alla de här förslagen genomförs.
Utöver detta gör vi de kraftfulla satsningar som jag nämnde på nystartsjobb, på sänkta kostnader för dem som anställer och kvinnors företagande. Vi lägger fram förslag om hur man ska kunna bygga upp riskkapital i bolag och så vidare. Det finns alltså en rad åtgärder som är till just för att stödja småföretagen. Men om nu Socialdemokraterna och även Vänsterpartiet är så angelägna om småföretagen, låt oss göra armkrok!
Om vi skulle göra dessa kraftfulla satsningar tillsammans, om vi skulle anstränga oss till det yttersta för att göra småföretagen till de riktigt stora hjältarna, ja, då kanske vi kunde ge jobb till alla som i dag står utanför arbetsmarknaden, de över en miljon människor som ni har lämnat utanför efter er period vid regeringsmakten. Jag tror att det är precis det vi behöver göra. De stora företagen säger upp och rationaliserar, men de små företagen måste få växa och kunna nyanställa.
Är Socialdemokraterna och Vänsterpartiet beredda att bidra till det är vi glada.