Lena Ek (C):
Ärade ledamöter och åhörare! Åsa Romson har frågat mig hur jag avser att verka för att de svenska klimatmålen till 2020 ska klaras om AAU:er från första Kyotoperioden säljs. Vidare frågar Åsa Romson om jag avser att verka för att Sverige även för nästa åtagandeperiod ska sälja de nationella utsläppsrätterna som överskrider EU:s bördefördelning, eller svenska klimatmål.
Slutligen ställer Åsa Romson en tredje fråga: Hur avser ministern att verka för att aktörerna i Sverige, enskilda kommuner och företag, ska ha incitament för att bidra till ett ambitiöst klimatarbete om alla utsläppsminskningar över de lågt ställda internationella säljs till länder som skjuter på sitt klimatarbete?
Jag tackar för dessa frågor som rör viktiga delar av den svenska klimatpolitiken och dess bidrag till klimatkonventionens och Kyotoprotokollets uppfordran till parterna, länderna, att samarbeta över gränserna för att motverka globala klimatförändringar. Låt mig innan jag svarar på frågorna göra ett tillrättaläggande. Både sparande och försäljning av AAU:er fordrar aktiva beslut.
Om Sverige inte skulle annullera AAU:erna innebär detta inte nödvändigtvis att de kommer till användning i andra länder i motsats till vad Åsa Romson vill låta påskina. Överskottet förfaller i själva verket om ingen aktiv begäran att behålla det sker. Nu till frågorna. Den första frågan avser hur vi klarar klimatmålet till 2020 om AAU:erna säljs. Det enkla svaret är att vi fortfarande skulle ha möjligheter att klara målet till 2020.
Målet ska nås genom dubbelt så mycket utsläppsminskningar inom landet som genom internationella insatser, som står för en tredjedel. Någon användning av överskotts-AAU:er har vi inte räknat med vid denna bedömning av att vi klarar målet. Regeringen har för avsikt att återkomma till riksdagen i höstens budgetproposition i frågan om hur ett svenskt överskott ska hanteras.
I den andra frågan har interpellanten smugit in ett försåtligt "även", som om jag verkar för att Sverige för den innevarande perioden ska sälja våra överskotts-AAU:er! Så är inte fallet. Regeringen har för avsikt att hantera överskottet på ett sätt som inte innebär ökade utsläpp netto utomlands, vilket har redovisats i tidigare interpellationssvar .
Regleringen av andra Kyotoperiodens saldo kommer att äga rum omkring 2023. Det är viktigt att vi i god tid bestämmer och kommunicerar hur vi ska behandla över- och underskott av AAU:er inom EU till dess en förhoppningsvis global överenskommelse efterträder Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod.
Inom EU är vi överens om att incitament att överträffa åtaganden ska bevaras men också att den miljömässiga integriteten ska upprätthållas. Vi bör redovisa hur protokollet är konstruerat och hur AAU-systemet syftar till utjämning över tiden och mellan parter som inte nått sina mål och sådana som överträffat dem och därför har överskott.
Tillgången till AAU-mekanismen innebär en säkerhetsventil för parterna och gör mer långtgående åtaganden möjliga, och Sverige bör i god tid etablera en medveten hållning i frågan. Vi som tar klimatfrågan på allvar, både regering och opposition, och ser nödvändigheten av djupare åtaganden, måste också ta ansvar för att förmedla värdet av AAU-systemet och internationellt samarbete till det klimatengagerade svenska folket.
Jag är därför glad att Åsa Romson tar upp denna fråga så att vi får vidareutveckla hur vi ska vidga förståelsen för internationellt samarbete. Svaret på den tredje frågan hänger samman med den förra. Vi har ett gemensamt ansvar. Vi behöver ytterligare tydliggöra att frukten av svenska ansträngningar och anpassningar ingår i ett internationellt sammanhang. Utsläpp och utsläppsminskningar ger global verkan oberoende av var på jorden de sker.
Möjligheter att överlåta utrymme mellan parterna är ett centralt element i Kyotoprotokollet. De länder som nu behöver överföringar av överskott är inte nödvändigtvis sådana som skjuter på sitt klimatarbete. Underskott kan ha andra orsaker. Ett aktuellt exempel är när Japan blev tvungna att använda betydligt mer fossilkraft än planerat i samband med förra årets naturkatastrof. Detta behöver vi förklara i stället för att förfalla till en inåtvänd nationell retorik.
Vårt ambitiösa svenska klimatarbete understöds av ekonomiska incitament, vilkas legitimitet vilar på att de ger klimatnytta. Regeringens hantering av det svenska överskottet kommer inte att medföra några nettoökningar av utsläppen i andra länder.