KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Om representanter för universitet och högskolor, de som reagerat mot att kvalitetssatsningarna uteblivit, varit här i dag hade de funderat på i vilken verklighet högskoleministern lever. De menar att det inte blivit några kvalitetspengar och frågar vart pengarna tagit vägen. Jag hoppas verkligen att högskoleministern vet vart pengarna tagit vägen. Det handlar om lönekostnader. Det är lönekostnaderna som ätit upp alltihop. Vi har ett lönekostnadsprisindex i staten på bara 0,77.
Universiteten och högskolorna har löneökningskostnader på ungefär 3,4 procent för nästa år. Redan där finns alltså ett minus på 480 miljoner kronor. Det är klart att det inte är särskilt svårt att räkna ut vart pengarna tagit vägen. Om man säger att man genomför en strategi som innebär att man drar ned på antalet högskoleplatser för att i stället satsa på kvaliteten och resultatet sedan blir att man bara drog ned på antalet platser men inte gjorde någon satsning på kvaliteten känner sig högskolorna lurade. Jag kan förstå det.
Jag tror att det finns ganska många människor i Sverige som i valet röstade på en politik som lät väldigt fin, nämligen att man skulle dra ned på antalet högskoleplatser och i stället satsa på kvalitet. Nu har regeringen dragit ned på antalet platser, trots att ungdomskullarna och därmed söktrycket växer, utan att göra någon kvalitetssatsning. Det blev minus för universiteten och högskolorna. Det var inte särskilt stor poäng med den satsningen. Det är klart att vi kan säga att vi gjort stora satsningar på universitet och högskolor.
Jag tror inte att Lars Leijonborg kan säga annat än att den socialdemokratiska regeringen gjort ganska konsekventa och målmedvetna satsningar för att stärka Sverige som globaliseringsnation. Vi kan diskutera om 50 procent är det ideala målet, eller om det ska vara 49 procent, 47 procent eller 60 procent, men i en internationell jämförelse är Sverige ett av de ledande länderna vad gäller människor med högskoleutbildning.
Nu satsar många länder hårt för att få upp utbildningsnivån bland befolkningen, men den borgerliga regeringen har ingen målsättning för detta. De tycker inte att det är viktigt. Det kanske ger en bild av vilken typ av samhälle vi ska ha och med vilka jobb vi ska konkurrera i framtiden när regeringen i stället för att göra framtidsinvesteringar inför skatteavdrag för hushållsnära tjänster. Om det är rätt prioritering får väl väljarna fundera på i samband med nästa val.
Mikael Damberg (S):
Jag blir också väldigt oroad när jag hör rapporter och ser i skrift vilken dålig lärarledd tid en del studenter får, särskilt på vissa utbildningar. Jag blir också oroad när jag ser att andelen disputerade lärare är väldigt låg på vissa lärosäten. Det är saker och ting som vi måste reagera på från politiskt håll och ställa tuffa kvalitetskrav, men vi måste också tillföra resurser, precis som vi gjorde under den förra regeringsperioden och som den nuvarande regeringen har gjort i viss utsträckning.
Det jag reagerar mot och det jag bygger den här interpellationen på är att man säger: Vi tar bort lite platser och satsar på kvaliteten. Men högskolor och universitet har inte sett några kvalitetspengar. Det blir fortfarande minus. Man kan vända på det hur man vill. Ministern säger att man tar 200 miljoner, och sedan ger man tillbaka 240 miljoner. Det blir ett netto på 40 miljoner kronor.
Sedan har högskolorna kostnader på 480 miljoner kronor bara i löneökningskostnader. Vi kommer inte att ta några jättekliv mot fler lärarledda lektioner och fler disputerade lärare med den politiken. Det enda resultatet av detta är man tog bort ett antal platser. Det var det som blev kvar. Kvalitetssatsningarna har inte slagit igenom. Då kan man säga att allting beror på statsfinansiella realiteter.
Men vi har lite olika statsfinansiella realiteter, Lars Leijonborg och jag. Vi har 3 miljarder mer till forskning och högskola under de här tre åren än vad den borgerliga regeringen har. Varför har vi det? Jo, därför att vi tror att det är viktigt för Sverige att vi har både kvalitetsambitioner och platsambitioner för att ge unga människor samma möjligheter att studera på högskolan och förverkliga sina livsdrömmar. Den borgerliga regeringen har valt en annan väg. Man har använt de här pengarna till annat.
Det är väl jättebra att en liberal utbildningsministern hyllar ett avskaffande av förmögenhetsskatten och avdragsrätten för hushållsnära tjänster. Men frågan är: Bygger det Sverige starkare? Ger det fler unga människor chansen att förverkliga sina drömmar? Det handlar ju inte bara om att få gå på högskolan. En del unga människor drömmer kanske om att bli läkare också och inte bara om att gå på en fristående kurs i statsvetenskap.
Mikael Damberg (S):
Först kanske jag ska säga några ord om Finn Bengtssons och Moderaternas inlägg i detta. Jag vet inte, men det vevades på ganska friskt i det här inlägget. Jag kan säga att vårdköerna i Stockholms läns landsting är längre i dag än vid valet. Det som har hänt i Stockholms läns landsting när det gäller sjukvården är att man stänger närakuter och försämrar tillgängligheten i vården i Stockholmsregionen.
Man gör också kraftiga nedskärningar på de vårdcentraler som finns i de områden som har störst vårdbehov. Det är det som sker i sjukvården i Stockholms läns landsting just nu och som har försämrat tillgängligheten och ökat vårdköerna, snarare än tvärtom. Då säger man att det jag argumenterar för är att en person på en vårdcentral eller på folktandvården skulle kunna stoppa en avknoppning. Absolut inte!
Det som den här interpellationen handlar om är att jag ställer en fråga till socialministern efter det att både socialministern och utbildningsministern har haft presskonferenser där de har sagt att det här med avknoppningar måste regleras och stagas upp, både vilket pris som ska gälla och hur man ska se på personalen. I det konkreta fall som vi har tagit upp i dag, när det gäller folktandvården, är det kanske 10 procent av de anställda som säger att det här är en bra idé.
Det är därför folktandvårdens vd får sparken, därför att han tycker att det här är väldigt oprofessionellt skött. Det är det frågan handlar om. Då säger socialministern: Det här är ett ansvar för de borgerliga politiker i Stockholms läns landsting som sköter den här processen. Det kanske inte är så snyggt skött, men det är de som måste ta ansvar för det. Då ställer jag frågan: Men har regeringen en uppfattning om hur en avknoppning ska gå till i sjukvården?
Är det viktigt att man har personalen med sig eller inte? Då får jag ett glidande svar av socialministern. Han säger: Det är viktigt, men jag kan inte lägga mig i, och jag vill helst inte säga någonting, för ansvaret ligger i Stockholms läns landsting och det borgerliga styret där. När jag ställde samma fråga till utbildningsministern på skolans område var han glasklar: Jag tycker att de gjorde fel i moderatstyrda Täby med Tibble.
Mikael Damberg (S):
Jag tror inte att vi socialdemokrater ska säga att vi inte har gjort något fel, att vi aldrig har bidragit till en situation i Sverige eller i Stockholm där pengarna inte har räckt hela vägen. Det tror jag inte. Nu handlar det om vad som händer nu och om framtiden. Jag läser vad rektorerna säger. De säger att i år stiger löneökningarna mer än de uppjusteringar av medel som de får. Det är något helt annat än vad du sade alldeles nyss.
Det som händer i Stockholm just nu är att vi har en borgerlig regim som väljer att prioritera skattesänkningar i stället för att satsa på skolan. Och vi har en socialdemokratisk opposition som säger: Vi tar hela den skattesänkningen och sätter in den i skolan. Det är enorma pengar som Socialdemokraterna ser att vi skulle behöva investera i skolan. Jag tror att vi alla har ett ansvar. Du har också ett ansvar för skolans utveckling i Stockholmsregionen. Vi hoppar över det och tittar nu och framåt. Vad ska vi göra?
Behöver gymnasieskolan i Stockholm mer pengar för att gå runt, för att förhindra det här kaoset? Alla rektorer skriver under på att vi har ett sjukt system. Ditt besked är nej. Alla är oroade. Det är helt naturligt, säger du. Man brukar vara oroad vid den här tiden på året. Jaha.
Jag träffar skolledare som säger att det inte är omöjligt att varenda rektor nästa år egentligen blir av med kontrollen av pengarna på Stockholms skolor eftersom kommunförvaltningen tar över. Men nej, alla är oroade vid den här tiden på året. Det är ingen fara. Nu skär man ned på syo. Man skär ned på lärare. Man skär ned på bibliotek. Det är ingen fara. Alla är oroade vid den här tiden på året. Det är inte i år vi talar om.
Vi talar om vad det är för gymnasieskola vi ska ha i framtiden, och ni gör ett tydligt val i Stockholm. Jag tänkte: Då kanske skolministern ändå har en uppfattning om ifall gymnasieskolorna går åt rätt håll eller fel håll i Stockholm. Det kunde han ha en uppfattning om. Men nej, han viftar bort oron. Det finns inga problem i gymnasieskolorna i Stockholm. Det är en väldigt märklig inställning. Sedan fick jag en fråga om förstatligandet. Den kanske du kan ta med Moderaterna i alliansregeringen i stället.
Mikael Damberg (S):
Frågan handlar om vilka principer som ska gälla när man inrättar nya examina. Det är exakt det debatten handlar om. Nu har regeringen valt att frångå en princip som har gällt sedan 1977, där regeringens egen myndighet Högskoleverket, som normalt gör det här arbetet, är kritiskt till att regeringen har rundat dem i det här ärendet och hittat på en egen beredningsprocess. Det är klart att det lite grann rubbar den balans som finns mellan regeringen och högskolesektorn.
Vi har varit ganska överens om att sätta stor tilltro till Högskoleverket och den expertis som finns från vetenskapssamhället självt när det gäller vilka utbildningar som är bra eller inte. Här väljer utbildningsministern att göra något som han inte alls har pratat om i valrörelsen. Han klampar rakt in med politiken och säger att nu bestämmer regeringen vilka orter som är aktuella. Efter en egen liten rundringning har vi sett att här bedrivs det vissa utbildningar.
Här tror vi att Karlstads universitet kan vara bra, så vi fördelar de här utbildningsplatserna och ger nya examina på det sättet. Det är en helt ny princip. Varför pratade du inte om det i valrörelsen, Lars Leijonborg, och sade att det här är vårt sätt att göra högskolor och universitet mer autonoma? För att uppvärdera vetenskapssamhället tar regeringen över beslutsunderlag som Högskoleverket har skött sedan 1977. Det är ju det som frågan gäller. Om vi ska vara riktigt ärliga, fru talman, tror jag att högskoleministern kanske har blivit överkörd i den här frågan.
Utbildningsministern kanske sade: Jag ska ha mina utbildningar nu. Ni hinner inte med att ta in Högskoleverket. Det är bara löjligt. Säg att vi kör på de gamla utbildningsplatserna. Det funkar nog bra, och så får du leverera. Det kan ju vara på det sättet. Jag hade förväntat mig en mer kritisk hållning här, där du hade sagt att hade jag fått göra det här igen hade vi gjort på rätt sätt, så som vi brukar göra i Sverige för att garantera kvalitet och visa på en rakare hållning från politikens sida.
Nu väljer högskoleministern att argumentera för att det här var väldigt bra berett. Det här var ett korrekt sätt att göra det på. Det finns ingenting som talar för att resultatet hade blivit något annat. Det är inte det vi pratar om nu. Vi pratar om hur det här ska ske i framtiden. Och nu har vi en högskoleminister som står i riksdagens talarstol och hyllar detta sätt att jobba på. Jag hade förväntat mig det tydliga beskedet att det här inte kommer att ske igen. Det var ett misstag. Vi ska inte göra på det här sättet igen.
Mikael Damberg (S):
Jag har lärt mig en sak under alla år i politiken. Trampar man i klaveret ska man stå still. Man ska inte klafsa omkring och till exempel blanda in dagmammor i statistiken. Det blir inte bättre, statsrådet. Man kan i stället säga uppriktigt: Jag kanske inte hade koll på siffrorna. Det är faktiskt så att enligt Skolverkets siffror är andelen högskoleutbildad personal större i kommunalt drivna förskolor än i enskilt drivna förskolor.
Jag tycker att den kan vara högre överallt och har inga problem med det, men man behöver inte försöka komma undan statistiken. Vad gör regeringen för att få fler förskollärare? Det är det min interpellation handlar om. Är man beredd att kvalitetssäkra? Statsrådet har sagt att han ska överväga det i förhandlingarna och att hans ambition är att det ska bli lite mer likvärdiga regler mellan enskilda och kommunala förskolor.
Det är bra; då kanske vi har samma ambition. Men vad gör man just nu åt bristsituationen - inte minst när det gäller att kunna rekrytera förskollärare till Stockholms förskolor? Vi socialdemokrater har ett alternativ. Vi föreslår en kompetenskommission med över 1 miljard kronor så att man ska kunna beställa utbildningar.
Är det en signaleffekt statsrådet är ute efter har man skickat ganska många signaler till lärarutbildningen, men än så länge har det inte hänt så jättemycket på det området. Söktrycket på lärarutbildningen minskar snarare. Då måste man pröva andra metoder. En metod som vi föreslår är att man tittar på olika bristyrken, till exempel förskollärare, och erbjuder barnskötare att studera och komma upp till en förskollärarexamen. Det är ett sätt att höja utbildningsnivån i de förskolor som har låg andel högskoleutbildad personal.
Ska förskola och fritidshem fortfarande vara kommunala, frågar statsrådet. Vi talar om att vi måste ha någon form av nationella kvalitetskrav. Fritidshemmen går åt skogen. Barngrupperna ökar och andelen personal med högskoleutbildning och rätt utbildning minskar. Då är det tråkigt att se att statsrådet helt abdikerar.
Mikael Damberg (S):
Jag tycker att det här är en viktig interpellation. Göran Persson har på ett mycket tydligt sätt beskrivit den oro och de problem som folkhögskolorna upplever i dag i sin verksamhet när de ser effekterna av förändringarna. Jag uppfattar att statsrådet och vi är överens om att det här är något som vi inte riktigt har förutsett, planerat eller tyckt vara den mest önskvärda utvecklingen.
Jag är glad över att vi har en gemensam problembeskrivning. Då blir frågan: Att statsrådet inte nu har ett förslag som kan lösa detta är fullt rimligt, men är statsrådet beredd att pröva de förslag från bland andra Högskoleverket som ändå finns på bordet? Vad är det som gör att Högskoleverkets lösning på problemet är utesluten för ministern?
Vad är det som gör att Högskoleverket tänker fel när de vill lösa upp situationen och har förespråkat en lösning som skulle klara detta? Jag tycker att man ska lyssna på både Högskoleverket och Folkbildningsrådet. Även om statsrådet inte har ett besked i själva sakfrågan till kammaren nu borde statsrådet i dag kunna ge besked om att man kommer att titta på den här frågan och lösa den på något sätt, så snart det bara är möjligt.
Mikael Damberg (S):
Jag vill börja med att säga att det fortfarande är bra att vi är överens om en problembild och att vi borde hitta en lösning på detta. Däremot blir jag lite mer orolig när jag hör statsrådet tala. Intagningssystem är komplicerade, och man måste se alla konsekvenser. Jag delar helt och hållet den bilden, men man måste också se människorna i systemet. Om vi då har en grupp studenter och elever som går på folkhögskolor måste vi se deras verklighet.
Min erfarenhet av Högskoleverket är inte att de improviserar fram förslag. Jag tycker att de förslag som de lägger fram och de lösningar på problem som de presenterar ofta är väldigt genomtänkta och genomarbetade. Nu har Högskoleverket levererat ett förslag som skulle kunna lösa upp det här och som de anser är mer i linje med vad som var tänkt med reformen.
Då hoppas jag verkligen att ministern också menar allvar när han säger att han inte har avvisat det här utan är beredd att titta vidare på andra lösningar. Jag är lite orolig när statsrådet beskriver konkurrenskomplettering. Det är faktiskt ett ord som jag väldigt sällan hör i folkhögskolor. Det är väldigt sällan jag hör elever som går på folkhögskolor säga: Jag är ute och konkurrenskompletterar. Den diskussionen har vi haft kring komvux.
Vi har täppt till många av de luckor som fanns för att vi gemensamt i Sveriges riksdag inte har tyckt att det automatiskt ska vara vart fjärde eller femte år på gymnasiet i komvux. Det är en diskussion. Men de som väljer att studera på folkhögskolor tar ofta en andra chans eller kanske en tredje chans att komma igen. Om då bilden är att dörrarna mer eller mindre är stängda för vidare studier om man tar den här chansen och satsar på att komma igen är det en ganska allvarlig signal.
Det är lite i linje med den neddragning som ni har gjort - ni har dragit ned på komvux och annat - att man stänger dörrarna för den här andra chansen. Jag skulle vilja att ni för er egen trovärdighets skull löser den här frågan, så att det inte blir en ideologisk politisk fråga utan att vi faktiskt ser människorna och inte bara systemet.
Mikael Damberg (S):
Jag kan inleda med att säga att jag inte tror att det finns några delade meningar kring att jobba med särskilda kompletteringsutbildningar för invandrare. Det tror jag är oerhört viktigt för att de inte ska hamna i ett lägre yrke än vad de faktiskt har utbildning för. Det är ett enormt resursslöseri. Det är för övrigt samma kritik som vi har av regeringens politik när det gäller a-kassan: att man tvingar människor som bor i vårt land att ta arbeten som ligger långt nedanför deras kvalifikationer innebär faktiskt ett resursslöseri för samhället som är ganska gigantiskt.
Men det är väl bra om det på invandrarsidan faktiskt finns en insikt hos regeringen att man slösar med kompetens om man gör på det sättet. Det är bra att man funderar på satsningar på utbildning för obehöriga lärare och naturvetenskapliga och tekniska utbildningar. Vi har som sagt var den här kompetenskommissionen som jag tycker att regeringen borde snegla på. Det handlar om 1 miljard kronor för att jobba mot bristutbildningar, kunna beställa utbildningar och också kunna göra insatser för att öka rekryteringstrycket.
Jag hoppas att regeringen kommer upp i de nivåerna när man nu vill göra insatser för att stärka Sveriges konkurrenskraft för framtiden. Jag välkomnar om det blir en miljardsatsning på att få upp söktrycket och klara bristutbildningar i Sverige framöver. Det vore väldigt bra. Jag vill också säga att det som sägs om resurser inte är riktigt sant. Det verkar ju som om alla har förstått signalerna från regeringen. Varenda utredning som departementet har beställt har i princip finansierat sina förslag med färre platser.
Vi har Resursutredningen, vi har Kårobligatorieutredningen. Yrkeshögskolan ska också finansieras med färre platser på högskolan. Det finns liksom inget område i samhället som inte kan finansieras med färre platser på högskolan. Den signalen är ett tydligt besked; alla utredare har förstått vad regeringen vill. Jag hoppas verkligen att statsrådet kan ge tydligt besked om att de här signalerna är feltolkade.
Det blir inte de här stora neddragningarna på antalet utbildningsplatser, eftersom högskoleministern nu står här och antyder att det inte är det som är meningen. Avslutningsvis när det gäller söktrycket är vi oroade för en annan sak, nämligen att regeringens politik i övrigt minskar söktrycket. Det är färre platser till komvux, snårigare regler för att ta sig in på högskolan och återvändsgränder i gymnasieskolan - en kortsiktig politik som långsiktigt kommer att skada Sverige.
Mikael Damberg (S):
Jag tackar näringsministern för svaret. Jag har besökt Hallstaviks pappersbruk två gånger under de senaste månaderna. Det var efter det att beskedet kom att företaget planerar att lägga ned PM 2 och varsla uppemot 300 personer. Många av de anställda som jag talade med är oroliga för att förlora jobbet och inte klara lånet på huset.
Andra som har jobbat längre i företaget är mer oroliga för Hallstavik som ort eller för företagets långsiktiga framtid. Alla väntar på besked om framtiden. Nu ser det ut som att de får vänta till efter sommaren på de definitiva beskeden, i alla fall enligt de senaste besked jag fått. Några som inte bara väntar är fackförbundet Pappers. Jag har träffat dem.
De är oerhört engagerade, både när det gäller att de anställda ska behandlas bra och kunna komma tillbaka och få nya jobb och när det gäller att skapa andra arbetstillfällen på orten. De deltar och är aktiva i skapandet av nätverk, formar utvecklingsföretag och så vidare. I onsdags kom löntagarkonsultens rapport där man har granskat företagets beslut.
Den visar att deras bild är att företaget gör rätt, att med den vikande efterfrågan som finns, med de höga priser på råvaror som finns och med de höga energipriserna måste man göra denna avställning för att ställa om och säkra de 600 jobb som fortfarande finns kvar i Hallstavik. Företaget har trots neddragningar stora framtidsplaner på nyinvesteringar. Vi är många som hoppas på att de kommer att genomföras.
Då krävs ett antal beslut och långsiktighet i hanteringen. Jag ställde en fråga om Hallstavik eftersom jag känner att det ibland blir så att frågor som hamnar nära Stockholm inte diskuteras lika mycket som frågor som hamnar långt bort från Stockholm. Det är lite omvänd logik.
Jag ställde en fråga om vilka initiativ näringsministern avser att ta för att mildra effekten av nedskärningen och underlätta omställningen för de anställda vid Hallsta pappersbruk. Tyvärr får jag inte så många svar. Näringsministern hänvisar till att detta kommer att lösas lokalt. Jag har stor tilltro till den lokala initiativförmågan.
Jag tror dock att lokala initiativ behöver stöttning från en aktiv regering som visar ledarskap i näringspolitiken och från ett engagerat och närvarande ledarskap. När sådana här saker händer förväntar jag mig att näringsministern är på plats, lyssnar, tar till sig och är en aktiv partner i en process framåt när man investerar.
Det förväntar jag mig av en aktiv svensk näringspolitik. Uppsägningarna i Hallstavik motsvarar uppemot 70 000 personer i Stockholm, för det är en sådan central arbetsgivare i den lilla orten Hallstavik. Skulle 70 000 personer sägas upp i Stockholm kan jag garantera att näringsministern skulle ha varit på plats och lyssnat, tagit till sig och funderat på vad man kan göra tillsammans för att utveckla detta.
Det förväntar jag mig av en svensk näringsminister. Svaret är lite passivt. Jag hoppas att näringsministern i sina kommande inlägg kan ge mer besked om vad som borde göras för att stötta Hallstavik i denna svåra situation där det dock finns mycket initiativkraft underifrån som rätt använd kan utnyttjas för att göra något bra.