KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Nilsson (C):
Jag tackar för frågan. Tullen ligger inte under justitieministerns ansvar. Därför kan inte justitieministern lova några pengar, däremot givetvis samverkan. Jag vet att det finns en oro från det hållet också när det gäller tullen. Därför är finansministerns löfte om mer pengar till tullen oerhört viktigt.
Jag har varit och träffat tullen i Lernacken i Malmö, i Karlskrona och i Karlshamn under de senaste åren och nu givetvis i samband med just detta förslag. Förslaget uppskattar inte jag heller som politiker från Centerpartiet. Jag ser att löftena om tillskjutna medel kommer väldigt väl till pass och kommer att förändra den situation som utredningen hade kommit fram till.
Jag hoppas att den inte står fast utan kan förändras på grund av de tillskjutna medlen.
Karin Nilsson (C):
Jag tycker också att tullfrågan hänger ihop med polisen, eftersom de är besläktade med varandra. Men precis som jag inte kan gå in i och styra Tullverkets användning av budgetmedel kan jag heller inte styra eller peta i Rikspolisstyrelsens användning av budgetmedel när det gäller polisutbildningen. Det är samma sak egentligen. Det är två myndigheter som har fått sina pengar, men självklart kan jag ha en åsikt, en uppfattning. Det har jag i båda fallen.
Jag är glad för de pengar som är lovade till Tullverket. Jag kommer givetvis att ha en uppfattning i behandlingen av dem. Det blir i form av debattartiklar, diskussioner och hearingar här, men jag kan inte vara med och peta och styra i det slutliga beslutet så att man verkligen använder de pengarna till den brottsbekämpande verksamheten till fotfolket ute vid gränsen som jag hoppas.
Men en åsikt om att det ska bli så har jag givetvis. Den rätten anser jag mig kunna ha. Jag vill också gärna flika in om polisutbildningen att där har jag en åsikt. Jag har skrivit ett öppet brev till Rikspolisstyrelsen. Från min sida skulle jag vilja se att man fördelade det mer jämnt över landet när man nu gör en neddragning.
Att man gör en neddragning har jag fått förklarat, och jag kan förstå förklaringen också. Men just att man fördelar det så ojämnt har jag lite svårt att acceptera. Därför har jag en annorlunda åsikt än det förslag som utredaren har kommit fram till. Jag hoppas att beslutet inte kommer att se ut som utredningen.
Vi har den 16 april framför oss med det nya förslaget på polisutbildning. Jag hoppas att det också kan skapa möjlighet och förutsättningar för att man ska behålla kompetensen ute på de skolor som blir av med rätt många av sina platser.
Karin Nilsson (C):
I fråga efter fråga i betänkandet reserverar sig oppositionen till förmån för förslag som man redan är i färd med att implementera. Det är precis vad föregående talare, Krister Hammarbergh, här har påpekat. Jag har använt båda öronen till att lyssna så jag känner att jag kanske inte behöver upprepa allt om det nu möjligtvis är så att oppositionen inte har lyssnat. Visst är det många bra tankar som förs fram i motionerna och reservationerna.
Just därför håller man på och utreder många av förslagen. En del av det som föreslås är rent av på väg att införas. När det gäller införandet av förmånssystem har justitieministern för bara några månader sedan svarat att det på vissa områden krävs ytterligare underlag för att finna lämpliga lösningar.
I regeringens regleringsbrev till Kriminalvården för 2008 ingår i uppdraget att utarbeta ett system för att uppmuntra och förstärka ett positivt beteende bland intagna. Av regleringsbrevet framgår också att Kriminalvården har i uppdrag att testa och utarbeta system på ett begränsat antal anstalter och att återkomma med en rapport senast den 30 april 2008.
Hur långt bort är det? Ja, det är en vecka till dess. Herr talman! Nog kan vi väl lugna oss en vecka med att se vad Kriminalvården har att redovisa. Ett tillkännagivande, som Socialdemokraterna förespråkar, påskyndar knappast den processen. Sysselsättningen är nästa område i betänkandet. Av betänkandet framgår att ett stort antal påverkansprogram genomförs - detta för att motverka risken för återfall i brott.
Det kan röra sig om våldsbrott och om sexualrelaterade program. Det kan också handla om program för att komma till rätta med missbruksproblem. När det gäller missbruksproblemen har programverksamheten utökats så det är nästan en dubblering mellan år 2006 och år 2007. Det är också något som de tabeller innehåller som Krister Hammarbergh redovisat. Också övriga program har kraftigt ökat i omfattning.
Alla behandlingsprogram är dessutom kvalitetssäkrade genom att de först granskas och godkänns av ett vetenskapligt råd - detta för att säkerställa att programmen har vetenskapligt dokumenterade effekter när det gäller återfall i brott. Behandlingsprogrammen för att bryta missbruksproblem, psykiska problem och brottsbeteenden hos de intagna är ofta grundförutsättningar för att man ska kunna gå vidare till studier och yrkesförberedande eller yrkesinriktade program.
Regeringen har ett stort intresse av att arbetslinjen också omfattar dem som verkställer en påföljd. Herr talman! Justitiedepartementet och Arbetsmarknadsdepartementet har inlett ett samarbete just för att underlätta för de dömda att återanpassas i samhället och vara självförsörjande genom etablering på arbetsmarknaden. Herr talman!
Jag tror på det arbetet och den ambition som de båda departementen lägger på att utforma de politiska styrmedlen för att sysselsättningen ska bli så effektiv och meningsfull för de intagna som det bara går. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag.
Karin Nilsson (C):
Varför höjer vi inte mer? Jag är fullt medveten om att Miljöpartiet vill höja koldioxidskatten fem gånger så mycket som regeringen nu föreslår. Men det är ett avvägande som vi har gjort och som vi i stort har kunnat ställa oss bakom. Vi ser att de fyra allianspartierna och Socialdemokraterna ställer sig bakom förslaget med just denna nivå.
Att få till den här bredden är viktig, därför att det finns en väldigt stor mängd människor i vårt land som ska övertygas. Jag ser det som en markering, men som en väldigt viktig markering, även om det är en liten summa. Det är nog så svårt att debattera och få förståelse för det ute bland folk.
Det är möjligt att det här kan betraktas som ett första steg, och vi befinner oss i så fall på det första trappsteget i dag.
Karin Nilsson (C):
När jag pratar om att reseavdragen höjs innebär det att den som skaffar en bil som gör att man kör på 0,5 i stället för 1 liter kanske får några ören över. Jag anser att det kan vara en uppmuntran som är väl värd den differensen.
Ersättningen är framräknad på de bensinpriser och de förbrukningsnivåer som den normale bilföraren har. När det gäller koldioxidutsläppen och skatter på dem ser jag första steget. Men vi har också utsläppsrätter och många andra system som vi tittar på. Du är mycket väl medveten om att vi diskuterar samtliga. Det finns många delar i det här.
Vi hörde också Lena Asplund beskriva att priserna överlag kommer att stiga i takt med efterfrågan. Vi vet att vi kommer att ha höga energipriser och höga drivmedelspriser för våra bilar framöver, oavsett om vi lägger på högre koldioxidskatter. Jag kan inte här i dag säga att vi kommer att höja koldioxidskatten successivt.
Men med den hotbild vi har framför oss ser jag det inte som otroligt när det gäller de här olika insatserna för att få ned koldioxidmängden i atmosfären.
Karin Nilsson (C):
Jag är ny i sammanhanget som riksdagsledamot, så jag var inte med under den tidigare perioden och såg när mina partivänner gjorde dessa markeringar. Men jag uppfattar detta mer som markeringar än som konstruktivt framarbetade förslag eftersom frågorna är under beredning och det så tydligt framgår i de dokument vi har - i materialet och betänkandet - att mycket är under arbete och under utredning.
Det visar att det faktiskt inte kan skyndas på särskilt mycket mer genom att man skriver en reservation till fördel för en motion. Beslutet om beredskapspolisen verkställdes den 1 januari 2009. Det finns ju möjlighet att låta saker få börja gälla innan man börjar ställa ytterligare nya krav. Mycket av materialet med 22 reservationer innebär att man slår in öppna dörrar.
Det finns säkert reservationer som kan vara befogade också, men de jag fastnade mest för här var inte sådana. Det kändes omöjligt att gå förbi den beskrivningen att slå in öppna dörrar när man såg materialet.
Karin Nilsson (C):
Det där sista ska vi bli fler om förstås. Alla ledamöter i riksdagen är självfallet inte insatta i allt som sker, och de är nyfikna på vad som sker; det inledde jag mitt anförande med att säga. Det tycker jag är självklart. Motioner ska vi ha i mängder, för det visar att man vill ha svar på sina frågor. Men detta betänkande på 80 sidor innehåller faktiskt många svar på just dessa frågor.
Då är också ett instämmande utan en reservation en åsiktsyttring. Därför känner jag att svaren i sig hade kunnat tala för att man hade ansett sig ha fått många av sina motioner besvarade även om det sedan heter att de avslås.
Karin Nilsson (C):
Jag tycker fortfarande att det låter skrämmande att det du har i kroppen skulle vara lagligt medan det du har i fickan skulle vara olagligt. I en razziasituation går det väldigt kvickt att stoppa i sig det man råkar ha i fickan för att inte åka fast, vilket verkligen skulle kunna ha en förödande effekt.
Jag känner alltså att denna gränsdragning är märklig, och jag ser nog ändå att det om vi ska kunna ha ett redskap för polisen att jobba med måste handla om att behålla kriminaliseringen. Söka hjälp bör man kunna göra i sammanhang då man inte är under rus. Då är man alltså inte olaglig.
Det måste finnas möjligheter för samhället att hjälpa utan att för den skull göra ett användande av droger lagligt här i Sverige. Det handlar om droger som vi gör allt för att varna nya generationer för att komma in i. Skulle vi då dessutom säga att vi är beredda att godkänna det och inte blunda för det, att det är helt okej?
Jag förstår över huvud taget inte idén, och jag förstår som sagt inte polisens möjligheter att jobba med detta på ett förebyggande sätt där man hittar gränserna för vad som är möjligt. Det är som sagt lätt att plocka upp det ur fickan och stoppa det i sig, och så är man helt plötsligt laglig.
Karin Nilsson (C):
Det är definitivt inte fel att jobba förebyggande. Det var inte min avsikt att uttrycka mig så att det kunde missuppfattas. Jag ifrågasätter hur detta rimmar med det förebyggande arbetet. Jag har väldigt svårt att se att Vänsterpartiets förslag går ihop med det förebyggande arbetet. Jag tycker precis tvärtom - jag tycker att man öppnar för droganvändning i samhället.
Det finns vårdinstanser i dag, sociala myndigheter och socialkontor som givetvis tar emot dem som söker vård. Inte sjutton står det en polis på tröskeln och säger: Nehej, det här är olagligt, du åker fast bara för att du kommer hit.
Visst, det är olagligt, men om man söker vård även i ett påverkat tillstånd är man naturligtvis välkommen in för att tas om hand om man aktivt söker vård. Det man önskar är att många söker och vill ha vård. Att detta skulle vara en hindrande tröskel att ta sig över har jag väldigt svårt att se.
Jag har otroligt svårt att se att det skulle förändra situationen till det positiva att göra det lagligt.
Karin Nilsson (C):
Det är intressant att du gör jämförelser mellan två olika mätningar, Marie Engström. Den som du verkar ta på större allvar är hämtad från 2008. Då var fakturamodellen inte införd, vilket gjorde att man köpte tjänster ena året men först kunde göra avdrag året därpå i samband med deklarationen.
Hur många i det normala inkomstläget hade möjlighet att utnyttja en tjänst och göra ett skatteavdrag långt senare? Förhållandet ser annorlunda ut i dag. De siffror jag redovisade var för sista halvåret 2009. Där ser man en explosionsartad utveckling, och det är ändå bara ett halvår.
Jag tror att det här kan ge betydligt bättre siffror på ett år och också visa att människor med låga och medellåga inkomster har större förutsättningar att köpa sig tjänster i de sammanhang där de behöver en lättnad för att få livspusslet att gå ihop.
Jag anser givetvis att den senare mätningen där pusselbitarna har kommit på plats är mer tillförlitlig i sammanhanget. Var gränsen går för vad som kan omfattas av hushållsnära tjänster har vi nog inte svaret på i dag. Där det finns svarta branscher och marknader som kan omvandlas till vita, och insatsen kostar mindre än vad den ger tillbaka, finns det goda skäl att titta på det och utreda det.
Förslaget om att gå ut med hunden har jag inte tagit ställning till; det är ett nytt förslag.
Karin Nilsson (C):
Jag har svårt att se att olika branscher skulle ställa sig i kö och att det skulle finnas argument för att bevilja skattesubventioner utifrån att de har stått i kö och stampat. Det här handlar om att plocka fram osynliga branscher. Det finns saker som pågår i det fördolda och som i dag betalas på något vis men inte kommer upp till ytan.
Kan vi få dessa svarta jobb att bli vita vore det bra. I många fall tror jag att IT-branschen kan innehålla sådana jobb. I dag har varje hushåll en eller flera datorer. Det var en överdrift; det finns de som inte har det. Det finns tyvärr fortfarande de som inte har Internetuppkoppling av god standard, men det är trots allt väldigt många hushåll som har det, och många gånger händer det något med detta och man behöver anlita hjälp.
Det är något som borde utredas och prövas. Naturligtvis sätts ingenting i verket förrän det har utretts och prövats. Som jag nämnde i mitt anförande har flera organisationer utrett och skrivit rapporter om de uppdrag som ingår i ROT och RUT.
Vi har sett att de har haft den effekt som var avsikten när vi införde detta. Det kan säkert dyka upp fler idéer framöver, men de ska givetvis prövas innan de blir verklighet. Jag beklagar att jag inte kan ge dig något svar när det gäller frivilligarbetet.
Karin Nilsson (C):
Redovisningen av hushållsnära tjänster och antalet sysselsatta visar att nio av tio kommer från arbetslöshet. Det tycker jag måste kallas för en åtgärd som ökar arbetsutbudet. Infrastrukturen i landet har faktiskt fått större stöd än någonsin.
Man har lagt in en infrastrukturmiljard och tagit hand om underhåll av järnvägar och vägar som var otroligt eftersatt. Jag ser inte att det råder något motsatsförhållande. Man har använt tillfället i en konjunkturnedgång att investera i infrastruktur.
Vi har gjort två sänkningar. Vi kommer att göra fler. De sker i tur och ordning. Börje Hörnlund har varit minister och är centerpartist. Han får stå för sina uttalanden i de här frågorna. Jag vill också säga något om de 18 jämförbara länderna som Britta Rådström hänvisar till.
Jag välkomnar en redovisning där arbetsgivaravgifterna syns när man pratar om vad ett lönearbete kostar. I många andra länder syns det, och då blir det skillnad.
Karin Nilsson (C):
Det var bra att jag fick lite mer tid att prata om hur man redovisar skatter i olika länder, vilket jag inte hann med i min förra replik. Om man i alla länder redovisar det som i vårt land ingår i arbetsgivaravgifterna kommer vi att kunna visa vilka skatter vi har på arbete.
Eftersom pensionärerna inte har någon arbetsgivaravgift, som du själv nämnde, har de lägre skatt. De har alltså inte den delen i sin skatteredovisning. När man visar hur skatterna ligger i landet blir det därför en lägre summa skatt på pensioner. Den delen redovisas inte på samma sätt som många andra länder gör.
Vi redovisar en del, men det är fortfarande många delar som är inkomstskatt som vi aldrig ser i våra lönekuvert eller i redovisningarna. Om de hade varit tydliga hade vi sett skillnaden. Det skulle jag önska. Vi kan jobba för att det blir så. I kommuner och landsting har 25 000 blivit arbetslösa.
Jag har svårt att förstå hur det hänger ihop med att vi gör satsningar som RUT- och ROT-avdragen och jobbskatteavdraget som skapar fler jobb. RUT- och ROT-avdragen och jobbskatteavdraget ska generera pengar till skattesystemet. De har genererat pengar till skattesystemet. De har inte varit tärande i budgeten och slagit ut andra verksamheter som är betalade med offentliga medel.
Jag förstår inte att frågan ständigt ska behöva komma upp från er socialdemokrater.
Karin Nilsson (C):
Det stämmer att man utgår från att alla ska känna till det för att maximal effekt ska uppnås. Så stod det i rapporten. Vi har inte behandlat frågan än. Vi kommer att behandla den och Riksrevisionens rapport när det gäller jobbskatteavdraget senare. Men om jag minns hur man har formulerat sig från oppositionen vill man lämna Riksrevisionens rapport utan åtgärd.
Åtgärden skulle i så fall handla om en större informationsinsats för att just uppnå en förväntad effekt på 88 000 jobb. Den säger man alltså nej till. Om man säger nej till den säger man också nej till möjligheten att åstadkomma dessa 88 000 jobb.
Jag förstår inte varför man skulle säga nej till en redan vidtagen åtgärd och möjligheten att uppnå maximalt resultat när det maximala resultatet faktiskt är något så positivt som att folk kommer i arbete. Färre skulle då stå utan arbete och slippa vara bidragsberoende, och vi får in fler skattekronor i landet.
Varför säger man nej till en sådan arbetsinsats som kanske kan handla om ganska lite i pengar räknat när det gäller information men som kan ge en bra utdelning? När det gäller en nedtrappning vid högre inkomster och det fjärde steget vill jag säga följande. Det fjärde steget har inte gett lika mycket som det tredje steget vid denna simulering. Men det betyder inte att det är effektlöst.
Vad det femte steget skulle innebära, om ett sådant införs, måste man räkna på. Men det som vi känner till är att vi måste titta på detta parallellt med pensionerna för att där komma i fatt till en del i detta sammanhang. Vi ska inte i huvudsak rikta in oss på att höja skatter för att alla ska få samma och rättvisa skatter.
Det som vi främst eftersträvar är att successivt få ned skattenivån över hela linjen samtidigt som vi upprätthåller servicen i landet.
Karin Nilsson (C):
När Helena Leander påstår att fjärde steget kostar 1 miljon per jobb kan jag inte motbevisa det för jag har inte dessa siffror. Jag har inte heller siffror som visar vad utanförskapet kostar per person. Jag kan tänka mig att det kan ligga på samma nivå eller kosta ännu mer. Ett utanförskap kostar i bidrag, men det kostar också i form av andra effekter i samhället. Frågan är vilken avvägning man gör.
Ju fler som kommer i arbete och kan lämna detta utanförskap, desto mer bidrar de till att fylla igen det skatteåtagande som görs för att få fler i jobb. Vi har för avsikt att slutsumman ska hamna på plus. Att alla dessa jobbskapande åtgärder har ett plusvärde som genererar mer in än vad de belastar skattesystemet visar att vi är på rätt väg.
Då handlar det om RUT-avdrag, ROT-avdrag och jobbskatteavdragets fyra steg. Sedan vet vi att vi inte får denna effekt när vi sänker skatter för pensionärer. Men där handlar det om ett annat perspektiv. Vi vill göra allt vi kan för att på sikt sänka skattebördan här i landet för samtliga invånare. Men vi måste börja i den ändan där vi kan se en uppväxling i fråga om skatteintäkterna för att åstadkomma övriga skattesänkningar.
Karin Nilsson (C):
När det gäller ekonomiska styrmedel och god kvalitet, javisst, den goda kvaliteten i de svenska jordbruksprodukterna är ju det som vi vill marknadsföra och saluföra i matlandet Sverige.
Men vi måste ändå ge utrymme för en ekonomisk situation som gör att man kan livnära sig inte bara på delikatesser och specialiteter utan på den basråvara som vi äter varje dag i form av mjölk och kött och som vi inte vill se i huvudsak från import.
Det regelverk som vi har i dag, som ger den här kvaliteten som vi är så stolta över, missar hela effekten om vi lägger på för mycket skatter i andra former. När det gäller skatter på fosfor i kraftfoder och i djurens mat finns det också fosfor i de salladsblad som Helena Leander äter och det finns fosfor i hö. Fosfor och kväve ingår ju i djurens mat.
Jag tycker att det låter otroligt omständligt, tidskrävande och krångligt på alla vis om vi skulle börja plocka ut beståndsdelarna ur det naturliga som bönderna själva odlar på sina åkrar och det som djuren äter på sitt bete för att konstatera hur mycket fosfor och kväve det finns i grödan och sedan beskatta det.
Jag kan bara se att den debatt som möjligtvis kan skapas är vilken effekt sojaodlingen kan få i andra länder. Men jag har väldigt svårt att se att det vi odlar på våra egna betesmarker skulle vara till skada för miljön på något vis eller skulle behöva ändras på genom en beskattningsåtgärd.
Karin Nilsson (C):
Jag betraktar lantbrukarna i Sverige som miljöarbetare. Jag ser dem som en del i att bevara det landskap och den miljö som vi alla vill njuta av, till exempel när vi får en ledig stund och kommer utanför det här huset. Vi betraktar alltså näringarna lite olika i de olika partierna. Det är rätt uppenbart.
Vi kan börja med att försöka styra över konsumenten till att äta mindre kött, men ett styrmedel som belastar de svenska jordbruken mer än några andra jordbruk gör att det blir ännu mer av importerat kött.
När vi nu har de här reglerna runt det svenska jordbruket som gör att vi har god kvalitet - det är många som har gått över till ekologisk produktion - tycker jag att det skulle kännas märkligt att införa ytterligare regler.
Det finns ju också ekologisk produktion av kött, och jag tycker att man gör ett otroligt bra jobb när man hela tiden försöker hitta lösningar för att möta nya miljökrav, nya miljöaspekter och nya rön som kommer hela tiden.
Men att lägga på jordbrukarna den ena skatten efter den andra har jag väldigt svårt att se någon logik i. Att dessutom bryta ned till olika beståndsdelar i foder och lägga olika skatter på det tycker jag är att otroligt komplicera för näringen.
Från Centerpartiets sida gör vi nu allt för att förenkla för företagen och se till att vi får ett levande näringsliv också när det gäller lantbruksföretagen.
Karin Nilsson (C):
Jag vill först tillstyrka att ramen för utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution för 2011 fastställs enligt regeringens förslag. Så till Helena Leanders fråga. När det gäller miljöstyrning har Konjunkturinstitutet, som sagt, konstaterat att kilometerskatten inte har någon miljöstyrande effekt.
Dessutom belastar den alla som inte bedriver sin verksamhet intill ett järnvägsspår. Det finns oerhört stora ytor i vårt land som inte har några järnvägsspår. Det handlar inte bara om skogsprodukter utan också om matvaror, som Helena Leander själv nämnde. Visst, från Centerpartiets sida förespråkar vi matlandet Sverige.
Också vi vill se närproducerade produkter, men även det närproducerade måste hämtas på gården, köras till ett mejeri och därefter levereras till butikerna och kunderna. På något vis måste varorna alltså transporteras, och mycket få av dessa varor kan fraktas på järnväg. Det kommer att öka kostnaderna för konsumenten, och då slår det väldigt brett.
Det slår definitivt mot barnfamiljer, som använder sig av mycket livsmedelsråvaror, men även mot äldre. Det undgår ingen, oavsett vilken inkomst man har.