KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Bodström (S):
Det är, som sagt, inte attityder och inställning som jag kritiserar hos Beatrice Ask, utan det gäller just passiviteten på det här området och på en del andra områden. Det är riktigt att verksamhetsplanen togs. Men i och med att polisstyrelsens ordförande, som är partikamrat till Beatrice Ask, uttalat sig på nämnda sätt finns det förstås en väldigt stor oro för hur det ska bli under de kommande åren. Det är faktiskt ditt ansvar att se till att hon anpassar sig efter regeringens och efter den tidigare regeringens och Rikspolisstyrelsens mål.
Det går inte att säga att man känner sig helt lugn när man hör sådana här uttalanden. Då avslöjas en passivitet som inte får förekomma. Jag utgår från att du omedelbart tar tag i den här situationen. Börje Vestlund jämförde med hur det skulle ha varit om någon förra året hade uttalat sig om friare narkotika. Jag kan försäkra att det också då hade blivit ett väldigt liv om ett motsvarande uttalande gjordes från en polisstyrelseordförande.
Jag kan också försäkra att den dåvarande regeringen hade sett till att polisstyrelserna även i fortsättningen arbetade för de gemensamma mål som finns här. Återigen: Det vi förväntar oss är att dessa idéer inte blir annat just dåliga idéer. Jag känner mig inte lugn när jag hör uttalanden från Moderaterna i Stockholm när det gäller alkohol i allmänhet och rattfylleri i synnerhet och när man klagar över att det här blir en för stor arbetsbörda.
Det måste få kosta stora arbetsinsatser. Vi vet ju att 150 personer varje år dör på grund av att människor kör berusade i trafiken. Då måste det få kosta. Den prioriteringen måste finnas hos varje polisstyrelse i Sverige. Finns inte den prioriteringen är det regeringen och ytterst justitieministern som är ansvariga för att man arbetar på det sätt som regering och riksdag har bestämt. Tack så mycket för den här debatten!
Thomas Bodström (S):
Kära åskådare! Nu säger Beatrice Ask att det här är en viktig fråga. Hennes insats mot rattfylleri har hittills varit att dra tillbaka det förslag som skulle ha inneburit att vi hade fått den särskilda brottsrubricering som många efterfrågat, de straffhöjningar som hade behövts och den möjlighet till provtagning som behövs i mycket större utsträckning - allt detta för att förminska antalet döda i trafiken på grund av rattfylleri. Det är din insats, Beatrice Ask. Och så hänvisar du till remissinstanser!
Här är remissammanställningen. Om du har läst den vet du att de allra flesta är positiva och att det är ganska få som avstyrker, såväl bland domstolar som bland andra myndigheter. Visst är det så att vissa avstyrker och är kritiska, men så är det ju alltid! Varje lagförslag är det några som avstyrker. Men majoriteten gör det inte.
Därför kan det i alla fall inte vara detta som är det verkliga skälet till att man nu sviker alla de människor som hade hoppats på den skärpning som förslaget innebar. Många har ju tyckt det är viktigt med ett särskilt brott för att det ger en markering av hur allvarligt man ser på det. Vi hade ju precis samma diskussion när vi införde brottsrubriceringen människohandel. Det handlade ju också om sådant som redan var straffbelagt.
Men vi kan se hur mycket den frågan har hamnat i fokus när vi nu har en särskild brottsrubricering för det, och hur mycket lättare det är att följa andra saker än lagstiftningen när man har ett särskilt brott. Här hade vi en möjlighet att göra samma sak när det gäller rattfylleri. Vi hade en möjlighet att redan från årsskiftet ha ett sådant brott och en möjlighet att göra provtagningar. Det kunde ha gjort att fler personer som kör berusade hade kunnat dömas och dessutom sedan kanske kunnat få den hjälp och det stöd som behövs.
Allt detta var möjligt, men det var på ditt initiativ, Beatrice Ask, som regeringen drog tillbaka förslaget. Och det är du som har svikit brottsoffren.
Thomas Bodström (S):
Nu säger Beatrice Ask att sådan lagstiftning borde införas också när det gäller sjöfylleri. Det är väl inget som hindrar att man gör det, men man behöver väl inte dra tillbaka ett förslag av det skälet? Man skulle kunna införa lagstiftning enligt förslaget och sedan komplettera med bestämmelser om sjöfylleri. Det har jag inte på något sätt några invändningar emot, och det vore hur enkelt som helst att göra det. Men för den sakens skull behöver man inte dra tillbaka ett förslag och därmed spoliera alla de förväntningar som har funnits på att vi i Sverige ska skärpa de här bestämmelserna.
Nu har du, Beatrice Ask, och den borgerliga regeringen sett till att denna skärpning inte blir verklighet. Beatrice Ask hänvisar till Lagrådet. Det blir närmast en smula komiskt. Om det är något som har hänt under din korta tid som justitieminister är det nämligen att Lagrådet har kritiserat regeringen. Nu säger du att man i Lagrådet kanske skulle ha varit kritisk till förslaget.
Det är möjligt, men av det du säger kan man dra slutsatsen att du som justitieminister skulle reagera starkt om Lagrådet skulle komma med kritik. Nu finns det ett annat lagförslag - det handlar ett förslag om sänkt fastighetsskatt för Fredrik Reinfeldt, Maria Borelius och många andra, och det innebär att de kommer att tjäna tiotusentals kronor - och om det förslaget sade Lagrådet att det stred mot grundlagen, alltså mot demokratin, och att man inte hade berett det i rätt tid.
Det är den allvarligaste kritik som en regering kan få, och du har inte lyft ett finger! Du säger alltså att lagrådskritik är helt acceptabel när det handlar om fastighetsskatt, men när det handlar om rattfylleri drar du tillbaka förslaget innan det ens har hunnit få kritik av Lagrådet. Förklara hur detta går ihop!
Förklara varför det är rätt att gå emot Lagrådets kritik och driva igenom ett förslag om fastighetsskatt trots att man har struntat i grundlagen, som är grunden för demokratin, samtidigt som man med hänvisning till samma lagråd drar tillbaka ett förslag innan Lagrådet ens har hunnit komma med något yttrande!
Thomas Bodström (S):
Det är trist att du använder uttrycket "slängde in". Lars Wallinder och andra som har jobbat med detta i månader och lagt in ett fint arbete i detta ska inte behöva höra deras högsta chef säga att något har slängts in. Det var ett mycket noggrant arbete utfört av ytterst kompetenta tjänstemän. Det handlar inte om att slänga in något utan det handlar om att besluta om en lagrådsremiss. Du bör uttrycka dig på ett annat sätt när det gäller de tjänstemän som har arbetat fram förslaget på Justitiedepartementet.
Jag hoppas att vi slipper den typen av uttryck i framtiden. Det här handlar alltså om ett förslag där vi kunde ha haft en bättre möjlighet för polisen att ta prov. Det gäller ett särskilt brott där många har efterfrågat denna möjlighet. Det gäller höjda straff och minimistraff för dem som kör ihjäl oskyldiga människor berusade. Allt detta kunde ha varit möjligt. Då hänvisar du till Lagrådet, och du försöker ge en förklaring.
Men jag tror att många fortfarande undrar hur det kommer sig att du är så noggrann när det gäller ett lagrådsyttrande om trafikbrott som ännu inte har kommit när du fullständigt struntar i att man har fått den mest allvarliga kritiken en regering kan få när det gäller demokratiska former. Det framgår uttryckligen att det inte handlar om en kort tid utan tvärtom och om att den beredning som har förekommit i ärendet inte motsvarar bestämmelserna i regeringsformen.
Det framgår att trots den knapphet på tid som har rått borde det ha varit möjligt att bredda remissförfarandet. Så säger man, Beatrice Ask. Ingenting annat. Du borde kanske läsa på lite innan du säger sådana saker i riksdagen. Vad du gör, Beatrice Ask, är sammanfattningsvis: Du återkallar något som många människor har hoppats på. Du hänvisar till ett lagråd som ännu inte har fattat beslut.
Du struntar som justitieminister fullständigt, trots att det är din uppgift som justitieminister, i att återkalla de lagförslag som bättre passar en moderatledd regering. Där handlar det om stora förmögenhetsöverföringar till Fredrik Reinfeldt och andra rika människor. Då spelar Lagrådet ingen roll. Men när det handlar om bestämmelser om trafikbrott är det annorlunda.
Thomas Bodström (S):
Det är bra att det kommer fler poliser. Det såg Socialdemokraterna till sex år i rad. Jag är övertygad om att det kommer att bli flera dessa år också. Det är bra. Vi gör olika bedömningar om hur mycket pengar som behövs. Där har den högerledda regeringen uppfattningen att det behövs 1 1⁄2 miljard mer, men man ska då komma ihåg att man anser att brott begångna av små barn kommer att utredas och många andra saker. Men vi får återkomma till vem som har rätt när det gäller bedömningen av hur mycket pengar som behövs till polisen.
Vi kan dock konstatera att till skillnad från vad du har sagt år efter år är det mindre pengar från den moderatledda regeringen till domstolar. Det är mindre pengar än vad Socialdemokraterna vill satsa på åklagarna. Det är mindre pengar på kriminalvården. För såväl åklagare och domstolar som kriminalvård är det mindre pengar från den moderatledda regeringen än från Socialdemokraterna.
För övrigt är det också mindre än från Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Detta rimmar illa med vad Beatrice Ask har sagt tidigare. Vid förra budgetdebatten för mindre än ett år sedan sade Beatrice Ask nämligen att Moderaterna vill lägga 1 1⁄2 miljard mer än Socialdemokraterna på rättsväsendet nästa år, det vill säga det här året. Där hade man alltså fel på 1,2 miljarder. De skulle fortsätta så år efter år.
Det är fullständigt felaktigt, och man har ännu inte förklarat för medborgarna varför man så till den grad sviker de löften man har givit. Jag ska ställa en konkret fråga eftersom det finns ett närmare exempel från så sent som i våras. Den budget som hade lagts fram från Socialdemokraternas sida skulle vara 770 miljoner högre.
Jag antar att du är bekant med siffrorna. Det skulle innebära en sammanlagd satsning på 331 323 000 000 kr. Det blev inte så. Pengarna försvann någonstans på vägen, Beatrice Ask. Nu är du skyldig att förklara vad mellanskillnaden är. Den är 569 100 000 kr.
569 100 000 kr har på något sätt försvunnit från det att ni lade fram ert förslag i våras till det att ni nu kommer med er första budget. Detta gick ni till val på, ni sade det i våras och i somras och det har alla som har följt debatten sett. De blev lurade. Det var inte riktigt så. 569 000 000 kr har försvunnit bara de senaste månaderna. Låt oss gå tillbaka till det jag sade först.
Det skulle alltså bli 1 1⁄2 miljard mer än Socialdemokraternas förslag i år. Det visade sig alltså vara fel på 1,2 miljarder. Förklara nu varför du har sagt att det skulle vara så mycket mera men det alltså blev mindre till domstolar, åklagare och kriminalvård! Och förklara vart de 569 miljonerna tog vägen!
Från det att ni i våras sade detta och var överens till och med i alla borgerliga partier om den gemensamma budget som då lades fram - Beatrice Ask, lyssna nu! - har det alltså försvunnit 569 miljoner. Förklara det och tala om varför ni går till val på någonting annat och gör någonting helt annat när ni sedan lägger er första budget!
Thomas Bodström (S):
Vi tar det väldigt enkelt, Beatrice Ask. Det ni sade var att ni skulle lägga 31 miljarder 323 miljoner kronor. Så blev det inte. Det fattas 569 100 000 kr. Förolämpa inte åhörarna genom att stå här och säga någonting helt annat! Tala om vart pengarna tog vägen! Varför blev det mycket mindre än det man gick till val på? Jag vet att ni har satsat pengar, precis som andra partier gjort. Det är inte det jag vill höra, utan jag vill höra vart pengarna tog vägen.
Varför är det 569 100 000 kr mindre? Bara den frågan vill jag höra ett svar på - ingenting annat! Svara gärna nu bara på den frågan!
Thomas Bodström (S):
Nu frågar jag för tredje gången. Det gäller alltså någonting som ni i våras sade skulle ske till år 2007, och då fattas det 569 100 000 kr. Det handlar inte om att några siffror kan bli lite annorlunda, utan det handlar om 569 miljoner kronor som du under några veckor har sett till att rättsväsendet blivit lurat på. Ni har gått till val på någonting som ni sade i våras. Du kan uttryckligen läsa vad ni sade i våras: Detta kommer att ske om de borgerliga partierna vinner.
Detta visade sig vara en bluff. 569 100 000 kr försvann. Du är faktiskt skyldig medborgarna en ursäkt eller i alla fall en bra förklaring om vart de här pengarna tog vägen.
Thomas Bodström (S):
För att det här ska bli begripligt ska vi kanske här förklara att det handlar om två principer. Den princip som vi hade och som riksdagen har ställt sig bakom men som Moderaterna tillsammans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet har kritiserat är väldigt enkel: Antingen har man hela lagstiftningen på plats när riksdagen fattar beslut om en överenskommelse, eller också har man inte det.
Moderaterna har ju bland annat av just det skälet inte ansett att man vill stödja överenskommelser om terroristbrott, arresteringsorder och rambeslutet om sexuellt utnyttjande. Det var ett ganska glidande svar. Och nu undrar jag om du Beatrice Ask, när det gäller de överenskommelser som det nu förhandlas om, kommer att säga: Vi behöver den tid som krävs för att följdlagstiftningen ska finnas på plats när Sveriges riksdag beslutar om det.
Eller kommer ni att fortsätta på det sätt som det har varit tidigare?
Thomas Bodström (S):
Då kan vi konstatera att det Beatrice Ask nu säger - man får väl ändå dra den slutsatsen - är att vi nu byter princip. Nu ska följdlagstiftningen som regel vara på plats. Det kan finnas något undantag. Och det är ju den linje som Moderaterna har haft tidigare. Det här innebär förstås enorma problem för Folkpartiet och de andra stödpartierna, som i och för sig inte har haft särskilt mycket att säga till om tidigare, och att man fullständigt kör över dem. Talar Beatrice Ask för sin egen räkning eller för hela regeringen?
Är det regeringens ståndpunkt att man nu ska ändra princip så att man i huvudsak ska ha följdlagstiftningen på plats?
Thomas Bodström (S):
Jag tror att vi alla har respekt för det. Och vi alla som arbetar med det här är fullt medvetna om att det är vilandeförklarat. Men jag tror att många vill ha svar så fort som möjligt, och det jag tror att många uppfattar som väldigt handlingsförlamande från regeringens sida är att man faktiskt inte kan ge besked. Man sade inte ett ord om det här i regeringsförklaringen, om preventiva tvångsmedel ska införas. Detta är ju ett sådant oerhört viktigt verktyg för att man ska kunna bekämpa terrorism och annan systemhotande brottslighet. Jag ska inte övertyga dig, Beatrice Ask, för jag vet att vi är överens.
Men jag tror att många tycker att det är väldigt viktigt att så snart som möjligt få ett ordentligt besked från hela regeringen. Kommer detta att fullföljas på det sätt som den socialdemokratiska regeringen gjorde möjligt? Det hade till och med kunnat vara infört i dag om det inte hade blivit på det sätt som det blev. Man kom inte överens inom den borgerliga alliansen, och också Vänsterpartiet och Miljöpartiet ville skjuta upp det. Jag kan bara konstatera att man ännu inte är överens.
Då är min sista fråga: När kan de svenska medborgarna få ett besked om detta, och när kan polis och åklagare få ett besked om att de ska få den här möjligheten med preventiva tvångsmedel som de så väl behöver?
Thomas Bodström (S):
Jag tror att det är viktigt att påpeka att det är självklart att det stöd som kommer från LO till Socialdemokraterna redovisas av varje förbund. Det är bara att ta del av det när man vill ha de uppgifterna. Det är helt offentligt, och det borde man kanske känna till som riksdagsledamot. Däremot vet vi ingenting om de pengar som kommer till Moderaterna. Det är någonting som förekommer i nästan samtliga länder att högerpartier får pengar av de mest rika och att förmögna personer ger pengar till högerpartierna. Det är inget undantag med de svenska Moderaterna.
Det är ett högerparti som andra högerpartier. Det som skiljer dem åt är just det som Carl B Hamilton säger, nämligen att det inte redovisas öppet. Det handlar inte om några principer, Beatrice Ask, utan det handlar om att man vill fortsätta att få in en massa pengar samtidigt som man inte redovisar det öppet.
Är man ett parti som talar för öppenhet är det väldigt enkelt att ansluta sig till samtliga andra partier och genomföra det som behövs, nämligen att se till att väljarna klart och tydligt kan ta ställning till om det här på ett eller annat sätt kan påverka. Det är en väldigt enkel ordning som sex av sju partier står bakom. Det är ingen slump att det parti som motsätter sig det är just det högerparti som vi har och som får de största gåvorna.
Det är därför - säg ingenting annat, Beatrice Ask, det är ingen som tror på det du säger. Säg i stället ärligt: Vi vill ha de här pengarna, vi tycker att det är en fördel för oss att vi får från dem som är de mest förmögna i Sverige, liksom i andra länder, och det tycker vi är bra. Då skulle vi kanske få lite större respekt för ditt ställningstagande.
När man nu dessutom utger sig för att vara ett arbetarparti, vilket i och för sig väckt viss munterhet särskilt under de senaste veckorna, tror jag att det vore ännu viktigare att man faktiskt öppet redovisar det som kommer från enstaka miljonärer och från olika håll men som allmänheten inte får reda på i valrörelsen.
Jag hoppas att Beatrice Ask tar sitt förnuft till fånga och ändrar sin inställning, som hon naturligtvis har med sig på beställning från Fredrik Reinfeldt och andra i den moderata partiledningen, och som justitieminister ser fördelarna med öppenhet, tar initiativ till och genomför de förändringar som behövs. Det vore väldigt trevligt att få ett klargörande här och nu.
Thomas Bodström (S):
Ni märkte väl - det var ganska intressant - att Beatrice Ask sade att de är överens om detta i allianspartierna i regeringen. Det är väl ingen som har missat, Beatrice Ask, att det är en moderatledd regering totalt och att vi har tre lydpartier som inte får något som helst gehör ens när deras egna talesmän säger detta. Det faktum att Moderaterna styr helt och hållet behöver du inte påminna oss om. Vi har hört att det är sex av sju partier som är emot - alltså också Folkpartiet, Centern och Kristdemokraterna.
Att de som tycker att det är så kul att få vara med i regeringen sedan blint accepterar det som Moderaterna föreslår behöver du inte plåga övriga borgerliga ledamöter med här inne. Det känner de väl till redan. Du talar om föreningsfriheten, och det tycker jag också är intressant. Du säger att om vi inför det här så bryter vi mot föreningsfriheten och rösträtten. Det skulle innebära att Norge, Finland, Danmark, Tyskland, Frankrike och Storbritannien gör det. Alla de länderna bryter alltså mot det.
Det är ganska magstarkt av en svensk justitieminister, som i och för sig är en utmärkt skolpolitiker men som faktiskt inte har någon juridisk kunskap, att fullständigt döma ut alla de här ländernas juridiska kunskap om vad man har kommit fram till i föreningsfriheten, som är reglerad i Europakommissionen. De har haft fullständigt fel allihopa, säger skolpolitiker Beatrice Ask. Det är ganska fantastiskt. Nästa anmärkningsvärda påstående är att det handlar om hundralappar. Det gör det inte.
Det handlar om miljoner från förmögna människor, och det vet Beatrice Ask. Alla andra vet också att det är det som det handlar om. Hur mycket ni än försöker lägga över ansvaret är det ändå ett faktum som gäller: Vi är för en reglering. Ni är emot. Vi redovisar öppet våra bidrag. Ni gör det inte. Säg nu i ditt sista anförande att ni i alla fall kan vara beredda att diskutera en förändring i framtiden! Då gör du åtminstone dina borgerliga kamrater här i salen glada.
Thomas Bodström (S):
Låt mig först säga att jag håller med om att lagstiftningen i stort fungerat väl. Beatrice Ask hänvisar nu till att man följer utvecklingen. Det är ju självklart. Regeringen ska alltid följa all utveckling. Det är ingenting speciellt för just denna fråga, utan det gör man vad gäller alla frågor. Annars vore det ju tjänstefel. Det som nu är speciellt, men som då och då händer, är att det uppstått en mycket speciell situation, och man har kommit till klarhet om att det är någonting som inte fungerar.
Detta är ett sådant fall. Utan att vare sig jag eller Beatrice Ask får tala om hur det enligt gällande lagstiftning skulle ha bedömts kan vi dock konstatera att det svajat ordentligt fram och tillbaka och att rättsläget varit allt annat än klart. Då är det justitieministerns uppgift att på olika sätt klargöra läget - genom att utvärdera, genom att göra en egen utredning.
Man behöver inte tillsätta några stora statliga utredningar för det, utan det kan man lätt göra med den kompetens som finns på Justitiedepartementet eller genom att tillsätta en särskild utredare. Det är väldigt, väldigt enkelt. Man behöver inte hänvisa till stora utredningar som kommer så småningom. När det uppkommer ett sådant här specifikt och allvarligt fall ska varningsklockorna naturligtvis genast ringa hos en justitieminister, och hon ska inte säga: Ja, vi följer utvecklingen. Vi får se hur det går. Vi tillsätter en utredning. Tänk om det händer igen nästa vecka!
Då kan man inte gärna säga att man utreder, att man tittar på de här sakerna. Jag förstår att justitieministern, som under de gångna veckorna aktivt hållit sig undan vad gäller den här frågan, inte kan uttala sig i det enskilda fallet, men alla är nog förvånade över att man inte säger: Ja, nu måste vi titta närmare på just det här specifika fallet så att det inte händer igen och att rättsläget i framtiden blir klart.
Ingenting hindrar Beatrice Ask från att göra det, och det vore betydligt mer önskvärt än att hänskjuta saken på framtiden och säga att man följer utvecklingen. Det är ju så självklart att det inte ens behöver nämnas. Min första fråga är: Varför har inte justitieministern tagit initiativ till att göra en omedelbar utvärdering när vi konstaterat att det finns sådana brister, att rättsläget är så oklart som det är i detta fall?
Jag vill också fråga: Vad krävs det för fall för att justitieministern ska reagera? Vad kan vara värre än det här? Vad är det för fall man väntar på för att göra utvärderingen? Det är konkreta frågor som jag hoppas att jag denna gång ska få svar på.
Thomas Bodström (S):
Jag har hittills haft tre interpellationsdebatter med Beatrice Ask. Hon har utvecklat en alldeles speciell egenskap, nämligen att hon inte alls svarar på frågor. Jag ställde här frågan varför man inte gör något konkret, men i stället för att svara på den kallade hon in Hillevi Engström, som brukar få företräda Beatrice Ask i medierna och i andra sammanhang. Det är intressant att detta också gäller i interpellationsdebatter. Hillevi Engström är en duktig ersättare, men det kanske vore bättre om justitieministern själv svarade. I stället tog Hillevi Engström upp en ny fråga med mig.
Jag diskuterar gärna de satsningar som har gjorts, och det får vi tillfälle att göra i justitieutskottet, men här kanske vi ska hålla oss till interpellationen. Låt oss återkomma om de satsningar som har gjorts tidigare när det gäller de utsatta flickorna, de områden där dessa människor bor och de förändringar som har nämnts. Jag tycker dock inte att det hör till den här debatten. Jag vill i stället framföra en konkret synpunkt. Jag ska inte föra in några nya frågor eftersom Beatrice Ask inte har någon möjlighet att replikera.
Jag vill bara upprepa: Det är inga problem alls att omedelbart börja utreda detta på Justitiedepartementet. Det finns inga hinder. Nu har man fått ett slutgiltigt svar, och så snart man ser problematiken är det bara att trycka på startknappen. Den passivitet som har utmärkt detta är slående. Jag hoppas att Beatrice Ask tar sitt förnuft till fånga och omedelbart sätter i gång med detta. Sedan vet vi alla att man inte får lägga sig i ett enskilt ärende.
Men lagstiftningsinitiativ uppkommer gärna när man ser att ett problem uppstår. Jag ställde frågan vad som i så fall krävs för att man ska ta ett sådant initiativ. Det kan inte gärna gå mycket värre än vad det har gjort för den här flickan, för att ett initiativ kan tas. Därför kräver jag att Beatrice Ask omedelbart tar initiativ till att utvärdera den här bestämmelsen, så att vi ska slippa se denna oklarhet i framtiden!
Jag hoppas att man inte lägger detta i framtida stora utredningar utan att man tar initiativ i dag, den 23 november 2006.