KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Vi tar gängvåldet på absolut största allvar. Jag tar ansvar för det som vi nu gör. Vi bygger ut polisen med 10 000 fler anställda. I måndags började 39 nya poliser - tror jag att det var - att arbeta bara i Malmö. Över 100 nya poliser började i Region syd. Detta är den största trygghetssatsning vi gjort i modern tid, och den tar jag ansvar för. Jag tar också ansvar för att vi skärper straff och för att vi ger polisen de verktyg som behövs för att bryta ned de kriminella gängen.
Men jag är noga med att säga att man för att lyckas med detta även måste ge Malmö och andra kommuner resurser för att jobba med de förebyggande insatserna så att skola, socialtjänst, bostadspolitik och arbetsmarknad fungerar - annars kommer vi inte att lyckas med detta. En sak är jag väldigt noga med att säga: I vårt Sverige kommer Malmö aldrig att stå ensamt. Vi kommer att hjälpa till med nationella resurser när det behövs.
När polisen i Malmö har gjort ett bra jobb och på några år minskat antalet skjutningar från - vad var det nu - 81 till 50 under de första månaderna av året ska de ha beröm för det arbetet. De ska ha uppbackning för det, för vi ska fortsätta på den vägen och minska antalet skjutningar i Sverige.
Men då kan man inte bara stå och säga att polisen har no go-zoner och att polisen daltar med de kriminella och bjuder på saft och bullar när de bevisligen burar in kriminella och ser till att antalet skjutningar minskar också i Malmö. Detta arbete är långsiktigt. Det är hårt och tungt, men vi ska pressa tillbaka det gängkriminella våldet i Sverige. Detta arbete hoppas jag att det finns en bred politisk enighet om i Sveriges riksdag.
Mikael Damberg (S):
Elisabeth Björnsdotter Rahm har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att underlätta rekryteringen av deltidsbrandmän, vilka åtgärder jag avser att vidta för att krisberedskap ska bedrivas på ett effektivt och säkert sätt och vilka åtgärder jag avser att vidta för att människor som lever i Sverige ska garanteras att samhällskontraktet fungerar och att krisberedskapen står rustad.
Det är av stor betydelse att Sverige har god beredskap och förmåga att genomföra effektiva räddningsinsatser vid omfattande bränder och andra olyckor. Kommunernas räddningstjänster genomförde, tillsammans med berörda aktörer, storartade insatser för att släcka förra sommarens skogsbränder. Samtidigt visade hanteringen av händelserna att det finns områden att utveckla för en effektivare räddningstjänstförmåga i framtiden. Enligt lagen om skydd mot olyckor är det kommunen som ansvarar för räddningstjänstverksamhet inom kommunen.
Kommunerna har vidtagit flera åtgärder efter förra sommarens skogsbränder för att förstärka sin beredskap och förmåga att effektivt hantera omfattande räddningsinsatser. Exempelvis har åtgärder vidtagits för att snabbt, i samverkan med andra kommuner, kunna kraftsamla vid omfattande bränder och andra olyckor. Att det finns räddningsresurser som snabbt kan vara på plats och påbörja en räddningsinsats är avgörande för effektiva och säkra insatser.
Det är därför av stor vikt att kommunerna ges goda förutsättningar att personalförsörja sin räddningstjänstverksamhet. För att stärka statens stödjande förmåga vid omfattande räddningsinsatser har MSB genom krisberedskapsanslaget tillförts 65 miljoner kronor 2019 och 15 miljoner kronor årligen från 2020. MSB har därför kunnat förbättra sina möjligheter att bistå kommunerna med stödresurser, till exempel med resurser för släckning från mark och luft vid omfattande bränder.
MSB har vidare tillförts 34 miljoner kronor 2018 och ytterligare 36 miljoner kronor 2019 för sin utbildningsverksamhet för att bättre kunna möta räddningstjänsternas behov av kompetens. 2017 års räddningstjänstutredning och 2018 års skogsbrandsutredning har lämnat flera viktiga förslag för att den kommunala räddningstjänsten ska kunna bedrivas på ett mer likvärdigt, effektivt och säkert sätt i hela landet.
Förslagen syftar i grunden till att kommunernas räddningstjänster i nära samverkan ska kunna genomföra snabba och effektiva räddningsinsatser. Ett antal av förslagen berör kommunernas förutsättningar att personalförsörja räddningstjänstverksamheten. Beredning av utredningarnas förslag pågår i Regeringskansliet. Regeringen har således vidtagit en rad åtgärder för att på både kort och lång sikt kunna förbättra samhällets beredskap och förmåga att hantera omfattande bränder och andra olyckor.
Regeringen kommer även i fortsättningen att noga följa utvecklingen av samhällets samlade räddningstjänstförmåga och kommer vid behov att vidta nödvändiga åtgärder. Samtidigt är det av stor vikt att kommunerna själva vidtar de åtgärder som kan behövas för att säkerställa en effektiv räddningstjänstverksamhet i hela landet.
Mikael Damberg (S):
En del av lösningen är att ge sektorn lite mer långsiktig riktning och spelregler. Räddningstjänstutredningen och också Skogsbrandsutredningen har lagt fram ett antal förslag som när jag reser i landet ser är väldigt viktiga att klargöra. Där finns till exempel kraven på kommunerna att de måste samverka. Framför allt små kommuner klarar inte större olyckor eller katastrofer själva.
Det måste finnas en fungerande samverkan med andra men också en möjlighet till ledning av verksamhet som fungerar bättre. Vi såg verkligen förra sommaren att det var där det brast mest. Har man inte ledningen är det inte bara det att man inte kan leda och styra verksamheten. Det är väldigt svårt att ta emot hjälp om man inte har ledningsstrukturen. Jag brukar säga att de rekommendationerna finns i utredningar. Kommunerna behöver inte vänta på att jobba med detta. Jag är tydlig med att de kraven kommer.
Jag har som ambition att nu lägga fram en lagrådsremiss före årsskiftet med förslagen för att vara tydlig. Det blir den utveckling som vi måste se i räddningstjänsten över landet för att klara de lite svårare situationerna. Där finns också frågan om tillsyn av kommunernas förebyggande verksamhet och räddningstjänstverksamhet, som måste fungera för att man ska kunna hålla en lägsta nivå i hela landet. Där finns även rekommendationer om de delar där man kan samverka med andra.
Det gäller både företag och kommuner, som man historiskt sett inte har jobbat så strategiskt med. Det handlar om att hitta också kommunanställda som kan dela en vanlig tjänst med att vara deltidsbrandman vid sidan av ordinarie arbete. Jag tror att vi har mycket att göra på det här området. Jag tror också att vi är inne i en fas där dessa frågor kommer att få allt större betydelse.
Mycket tyder på att de klimatförändringar som vi nu ser ske kommer att leda till mer av annorlunda väder. Det kan också leda till fler typer av olyckor. Då måste samhället skaffa sig en beredskap för detta, och det måste göras i samverkan mellan olika kommuner och med statliga extra resurser som kan sättas in när det behövs.
Mikael Damberg (S):
Jag vill avsluta med att tacka Elisabeth Björnsdotter Rahm för en interpellationsdebatt som visar att vi i mycket har samma syn på verkligheten. Det handlar också mycket om de förväntningar vi har på det som måste genomföras, inte minst i kommunerna, under den närmaste tiden. Det gäller även samverkan mellan olika aktörer, där inte minst den offentliga sektorn och kommunerna kan vara en mycket närmare aktör kopplat till deltidsbrandmän. Det borde kunna fungera på ett bättre sätt.
Jag tror att det är viktigt att lägga ett visst ansvar även på räddningstjänsten i form av bilden av brandmannayrket, som man ofta säger. I dag är rekryteringsbasen nästan bara män. Det är inte någon bra jämställdhet i det här yrket. Det finns de som säger: Kvinnor klarar inte fystest. Det är inte riktigt sant. Titta på hur många kvinnor som i dag är väldigt engagerade i träning och som ser det som en viktig del av sitt liv!
Det är klart att också brandmannayrket och räddningstjänsten måste utvecklas. Annars tackar ju räddningstjänsten nej till halva befolkningen som rekryteringsbas. Om vi dessutom lägger på rastret mångfald ser vi att räddningstjänsten i dag ligger lite efter andra stora myndigheter som jobbar med ungefär samma rekryteringsunderlag. Man kan se på polisen eller Försvarsmakten, som har kommit längre i rekryteringsarbetet. Det är viktigt att man har med detta ansvar.
Om man ska klara rekryteringen och hitta riktigt duktiga människor måste man titta på hela befolkningen för att göra det möjligt.
Mikael Damberg (S):
Thomas Morell har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rikta polisiära resurser till kampen mot kriminaliteten på våra vägar och därmed höja yrkesförarnas trygghet. Sverige ska vara ett tryggt land att leva i för alla. Att bekämpa kriminalitet och öka tryggheten i samhället är en av regeringens mest prioriterade frågor. Många insatser görs på området, och centralt är de historiskt stora satsningar som nu görs på svensk polis. Regeringens målsättning är att öka antalet polisanställda med 10 000 till 2024.
Från startdatumet på tillväxten den 1 januari 2016 till och med september 2019 har antalet ökat med drygt 2 000. Det är en glädjande utveckling, och på sikt kommer detta att göra stor skillnad för ett starkare samhälle och ett tryggare Sverige. I interpellationen hänvisar Thomas Morell till de 100 miljoner som tilldelats Polismyndigheten i vad han kallar cabotagemiljonerna. Dessa medel tilldelades Polismyndigheten 2017 och avses att användas under fyra år.
Polismyndighetens trafiksäkerhetsarbete ska bidra till att minska antalet döda och allvarligt skadade i vägtrafikmiljön i enlighet med nollvisionen. Medlen är till för att utveckla kontroller av cabotagetransporter och flygande inspektioner av nyttofordon samt för att säkerställa att insatserna på dessa områden förbättras. Det är myndigheten som bestämmer hur medlen ska användas. Uppdraget ska slutredovisas i årsredovisningen för 2020.
Polismyndigheten arbetar tillsammans med Trafikverket på en rad områden, till exempel genom upprustning av de kontrollplatser som Trafikverket ansvarar för. I år har Polismyndigheten bland annat redovisat en utbildningsinsats gällande internationell trafik, inklusive cabotage. Insatsen gällde närmare 400 poliser och bilinspektörer.
Antalet ärenden redovisade till Transportstyrelsen avseende sanktionsavgifter i olaga cabotage har som följd ökat avsevärt, från 65 ärenden 2017 till 221 ärenden 2018. Säkerheten på rastplatserna berör många aktörer, och det är glädjande att Sveriges Åkeriföretag nyligen ordnade en konferens om detta. Där deltog bland annat företrädare för Polismyndigheten och Trafikverket.
Aktörerna kommer att fortsätta arbeta med frågor kring säkra rastplatser för yrkestrafiken och hur den organiserade brottsligheten kan bekämpas. Bekämpning av kriminalitet förutsätter bland annat ett starkt rättsväsen, ändamålsenlig straffrättslig lagstiftning och en tillgänglig polis. En av regeringens prioriterade frågor är därför att fortsätta satsningen på att stärka det polisiära arbetet. Samtidigt förstärker vi också de andra delarna av rättskedjan.
Sammantaget ger vi rättsväsendet bättre förutsättningar att öka tryggheten och att bekämpa alla former av brottslighet, oavsett vem den riktas mot.
Mikael Damberg (S):
Om vi ska komma till rätta med kriminaliteten på vägarna måste den här sektorn städas upp. Det måste bli lag som gäller på vägarna. Det måste vara kollektivavtal som gäller på vägarna. Annars får vi en skumraskstruktur som bidrar till kriminalitet. Vi har gjort otroligt mycket för att få ordning och reda på vägarna, och vi kommer att fortsätta att göra det i Sverige men också i Europa, där regelverken behöver stramas upp.
Den ena delen handlar om hur vi får ordning och reda på vägarna, för det minskar utrymmet för kriminella gäng att använda vägarna - som du säger, Thomas Morell - som en infrastruktur för sin kriminalitet. Den andra delen handlar om hur vi stoppar saker och ting vid gräns. Här jobbar vi hårt nu med tullen, som har fått ökade resurser tre år i rad för att inte minst stoppa den insmuggling som du var inne på.
Jag tror att tullen i år satsar på att anställa 100 fler som kommer att vara vid gränserna runt om i Sverige, vilket är bra. Vi har gett tre myndigheter, inklusive tull och polis, i uppdrag att samverka mot de internationella stöldligorna med underrättelsebaserad information om vid vilka tider och från vilka länder kriminella gäng kommer till Sverige för att begå brott. Det arbetet börjar bli mer effektivt i dag.
Det kommer att behöva göras mer. De tre myndigheterna ska i början av året, i februari eller mars, slutredovisa en rapport om hur samarbetet har funkat och vad de ser är nästa steg i det arbetet. Sedan har vi uppställningsplatserna, där jag tror att många som sover över känner oro. Trafikverket har bjudit in flera till en diskussion.
Vad jag förstår håller de nu på med någon form av nulägesbeskrivning och behovsanalys som ska landa i en strategisk plan. Där ska man, vad jag förstått, titta på trygghetsfrågorna och bland annat diskutera om kameror kan vara ett viktigt verktyg för att skapa trygghet men också underlätta lagföring och utredningsarbete för polisen. Jag upplever alltså att en del är på gång.
När det slutligen gäller polisorganisationen skriver jag under på att den ännu inte har vuxit över Sverige. Det är nu tillväxten med poliser kommer att ske. Än så länge har det handlat om civilanställda. Jag hör också rikspolischefen säga att han vill se att fler poliser är ute på vägarna och gör kontroller. Han talar också om den större översynen om hur ansvarsfördelningen ska ske på lite längre sikt.
Allt detta säger jag inte för att visa på att allt i dag är bra, utan jag säger att väldigt mycket görs och att fokus finns på frågorna. Jag hoppas Thomas Morell även fortsättningsvis kan vara engagerad i dessa viktiga frågor, för jag tror att det behövs. Vi behöver mer ordning och reda på vägarna. Det skulle också skapa mer trygghet på vägarna.
Mikael Damberg (S):
Tack, Thomas Morell, för en viktig interpellation om ordning och reda på vägarna! Framför allt handlar det om trygghet för dem som arbetar på vägarna. Denna fråga kommer vi även fortsättningsvis att jobba med. Det viktigaste ansvar jag har som inrikesminister är att se till att polisen fortsätter att växa, så att vi får fler. Det behövs även fler blåklädda poliser runt om i hela Sverige, inte bara civilanställda. Vi är på god väg, men mycket arbete återstår innan vi når upp till de 10 000 fler anställda.
Däremot kommer jag inte att exakt bestämma var och med vilka arbetsuppgifter poliserna jobbar. Det kommer jag att låta rikspolischefen bestämma, för jag tror att han är mer kunnig och bättre lämpad för detta än att den svenska regeringen styr här. Jag har dock flera gånger hört rikspolischefen tala mycket om trafik.
Han ser att i dag används trafikledare för brottslig verksamhet, och han känner själv att detta är ett område som har fått stå tillbaka under de många år då poliserna har minskat i antal och har haft stora och svåra avvägningar att göra. Med den kraftsamling som vi nu gör för vägar och ordning och reda tror jag att vi kommer att se en skillnad.
Det kräver dock också ett bra samarbete mellan Trafikverket, polisen och åkarna så att detta tas på allvar och tas som en viktig arbetsmiljöfråga för landets åkare.
Mikael Damberg (S):
Elisabeth Björnsdotter Rahm har frågat mig vad regeringen och jag gör för att utbildningen för blåljuspersonal i utryckningskörning ska bli nationellt likriktad och vad regeringen och jag gör för att ett ökat antal blåljuspersonal ska ha rätt utbildning i utryckningskörning och att det inte ska bortses från detta. Hon har också frågat mig vad regeringen och jag gör för att olyckor med personskador som vållas av utryckningsförare ska minska.
Det är av stor vikt att blåljusaktörerna, det vill säga Polismyndigheten, räddningstjänsterna och ambulanssjukvården, har god förmåga att genomföra effektiva och säkra hjälpinsatser och ingripanden när sjukdomsfall eller olyckor har inträffat och när brott har begåtts. Att utryckningsfordon framförs på ett säkert sätt är i det sammanhanget av betydelse för andra trafikanter, blåljuspersonal och hjälpbehövande.
Vid framförande av utryckningsfordon i trängande fall, det vill säga vid utryckningskörning, får föraren enligt trafikförordningen låta bli att följa trafikregler under förutsättning att särskild försiktighet iakttas. Utryckningskörning är riskfyllt och ställer höga krav på att föraren har rätt kompetens för att kunna framföra fordonet på ett säkert sätt. Det är blåljusaktörerna som ansvarar för att personalen genom utbildning och erfarenhet har den kompetens som krävs för att utföra sina uppgifter, till exempel utryckningskörning.
Aktörerna ska även bedriva ett systematiskt arbetsmiljöarbete. MSB har inom ramen för det arbetet i samarbete med bland andra Trafikverket och Polismyndigheten under 2017 tagit fram vägledningen Säkerhet i vägtrafikmiljö , där det anges att alla utryckningsförare behöver genomgå en förarutbildning som uppfyller särskilda kompetensmål.
Dessa mål återfinns i vägledningen Grundläggande kompetensmål för utryckningsförare , som togs fram 2008 av bland andra MSB, Arbetsmiljöverket, Polismyndigheten, Socialstyrelsen och Trafikverket gemensamt. Baserat på denna vägledning finns även en instruktörsutbildning tillgänglig för de aktörer som utbildar utryckningsförare. Det har således på nationell nivå vidtagits aktörsgemensamma åtgärder i syfte att säkerställa en ändamålsenlig och mer enhetlig kompetens för utryckningsförare.
Regeringen kommer noga att följa utvecklingen av samhällets förmåga att genomföra effektiva och säkra hjälpinsatser och ingripanden och kommer vid behov att vidta nödvändiga åtgärder. Samtidigt är det av stor vikt att blåljusaktörerna själva även i fortsättningen vidtar de åtgärder som behövs för att hålla hög kvalitet och säkerhet i sin verksamhet.
Mikael Damberg (S):
Frågan har flera olika bottnar. Jag tolkade interpellanten lite grann som att det skulle finnas en enda utbildning för detta, men jag kanske övertolkade det något. Det har förekommit diskussioner om att man skulle ha en specifik utbildning för alla som jobbar med utryckningsfordon.
När jag får frågan om huruvida detta är bra eller inte hör jag att det är ganska stor skillnad mellan att jobba med utryckning med en stegbil i räddningstjänsten och att köra en ambulans eller till och med en polisbil. Det är olika fordon, och det finns olika krav för både patienter, i vissa fall, anhöriga, människor runt omkring, medtrafikanter och så vidare. Det är viktigt att se att behoven och kompetensen är delvis annorlunda i de olika verksamheterna.
Men jag delar verkligen bilden att det är otroligt viktigt att arbetsgivarna tar den här frågan på stort allvar och att vi följer frågan över tid. Vi har ju höga trafiksäkerhetsambitioner i Sverige. Vi har en nollvision. I det här fallet väljer vi att frångå de regler som finns i trafikmiljön eftersom det är så viktigt för att klara allmän säkerhet och trygghet och för att rädda liv.
Men då är det också viktigt att de personer som har denna befogenhet har utbildning för det, har möjlighet att träna och därmed också har den kunskap som krävs för att framföra fordonen. Om det över tid finns diskussioner eller signaler om att detta blir ett allt större problem eller om vi ser en utveckling som är illavarslande utesluter jag inte att jag kan ta ytterligare initiativ på området.
Jag tror dock att det är viktigt att i dag klargöra att det är arbetsgivarna som har ett väldigt stort ansvar för att deras personal, både av arbetsmiljöskäl och med tanke på andra medtrafikanter, har rätt utbildning och kompetens för uppgiften.
Mikael Damberg (S):
Detta är en viktig fråga om trafiksäkerhet, både för de anställda i blåljusmyndigheterna och för andra trafikanter som kan befinna sig på vägarna. Det är ett problem i dag. Jag vill dock nyansera frågan något. Det är lite svårt att få fram exakt statistik. Jag har försökt borra i detta. MSB konstaterar att det inte finns någon samlad olycksstatistik inom området när det gäller just blåljusutryckningar.
Dock finns det statistik från Transportstyrelsen, även om man inte riktigt kan avgöra om det handlar om utryckning eller om vanlig trafik. Båda olyckstyperna är lika illa, men jag antar att vi just nu talar om de mer aggressiva körningar som man tvingas till när det är en utryckning som kan rädda liv.
Transportstyrelsens statistik för åren 2007-2016 visar att ca 90 personer årligen skadades och att ca 1 person årligen omkom under dessa år vid framförande av blåljusfordon. Statistiken avser både blåljuspersonal och tredje person. Framför allt var det i storstadsregionerna som olyckorna inträffade.
Tittar man på de olika kategorierna i Arbetsmiljöverkets statistik ser man att flest olyckor sker kopplat till polisverksamheten. Den är ju igång och rullar hela tiden, och det finns naturligtvis fler bilar i polisverksamheten än vad det finns räddningstjänstfordon som rullar hela tiden. Det är dock en ganska stor skillnad mellan dessa. Vi kommer att följa frågan noga.
Jag tror att det viktigaste nu är att se till att arbetsgivarna tar ansvar, att man följer detta noga och att vi är tydliga med att vi inte accepterar att man bänder regelverket eller avstår från att göra de insatser som krävs för att personalen ska ha både utbildning och erfarenhet för att framföra tunga fordon så som det är meningen. Just nu kommer jag inte att vidta några ytterligare åtgärder.
Men jag följer frågan väldigt noga, och skulle det visa sig att detta är ett problem som växer över tid eller att det behöver göras ytterligare saker från statens sida, vid sidan av den vägledning som nu finns, är jag beredd att titta på det. Jag tror dock att det just nu är viktigast att lägga ansvaret där det hör hemma, nämligen på de arbetsgivare som har anställda i blåljusmyndigheterna.
Mikael Damberg (S):
Jag vill börja med att säga att blåljuspersonalen gör viktiga insatser för liv, hälsa och säkerhet varje dag - 24 timmar om dygnet, sju dagar i veckan, årets alla dagar. Det är ett otroligt viktigt arbete som bedrivs. Men de behöver också långsiktiga spelregler. De behöver veta vad som gäller. Vi har haft två tunga utredningar, Skogsbrandsutredningen och Räddningstjänstutredningen, som lagt fram sina förslag.
Min ambition är att lägga fram en lagrådsremiss före årsskiftet för att ge en tydlig signal framåt om vad som gäller. När det gäller ledningsstöd och samordning mellan kommuner kommer detta inte att vara fritt valt arbete. Det måste ske, därför att inte minst de mindre har behov av att kunna sammanlänka sig med de större och göra insatser. Vi vet att de tidiga insatserna spelar mycket stor roll för att rädda liv eller förhindra olyckor, och då måste det fungera från början och det måste fungera under dygnets alla timmar.
Jag tar med mig detta och ser fram emot fortsatt diskussion. Jag ska också kolla upp Umeå universitet.