Eskil Erlandsson (C):
Eva Sonidsson har frågat försvarsministern vad han avser att göra för att genomföra utredningsförslaget som innebär att Försvarsmakten får i uppdrag att vara huvudman för tjänstehundsförsörjningen med verksamheten förlagd till Sollefteå. Försvarsministern har samtidigt också fått en interpellation från Hans Stenberg i vilken han har frågat vad försvarsministern avser att göra för att säkerställa att statens hundavelsverksamhet förläggs till Sollefteå.
Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationerna. Jag vill gärna inleda med att säga att jag tycker att tjänstehundarna utgör en betydelsefull resurs för såväl enskilda som samhället i stort.
De fungerar bland annat som ett stöd och en hjälp till synskadade, som ett hjälpmedel i arbetet med att upprätthålla ordning och säkerhet och som ett led i samhällets arbete med att spåra och komma nödställda människor till undsättning. Hundarnas nytta överstiger även de nyss nämnda, från samhällssynpunkt, konkreta fördelarna.
De fungerar till exempel säkert också som en god vän och en pålitlig arbetskamrat. Som båda interpellanterna har kommenterat tillsatte den förra regeringen en utredning med uppdrag att kartlägga behovet av tjänstehundar. I utredningen föreslogs bland annat att staten ska ansvara för att det produceras tillräckligt många så kallade tjänstehundsämnen.
Utredningen föreslog också att regeringen ska skapa en organisation som ansvarar för detta. Organisationen föreslogs arbeta med styrning, planering och utveckling av tjänstehundsverksamheten samt att ombesörja viss avels- och fodervärdsverksamhet. En betydande del av den rent praktiska uppfödningen föreslogs dock genomföras av privata uppfödare genom att det upprättas samarbetsavtal med dem.
Utredningen pekade ut fyra möjliga organisationslösningar: en stiftelse, ett statligt bolag, en ny myndighet eller inordnande av verksamheten i en befintlig myndighet. Däremot lämnade utredningen inte några förslag till hur denna organisation mer konkret ska utformas.
Eva Sonidssons påstående om att förslaget i utredningen innebär att Försvarsmakten ska få i uppdrag att vara huvudman för tjänstehundsförsörjningen med verksamheten förlagd till Umeå stämmer således inte!
När det gäller Hans Stenbergs interpellation vill jag understryka att Försvarsmakten har som mål för sin avelsverksamhet att få fram tillräckligt många hundar för att tillgodose myndighetens egna behov av hundar lämpliga att utbilda till tjänstehundar, vilket i dagsläget bedöms kräva ca 200 valpar per år. Någon utökning av verksamheten därutöver är inte aktuell.
En sådan lösning som Hans Stenberg föreslår tar heller inte hänsyn till övriga tjänstehundsanvändares önskemål och behov. De allra flesta hundar som används som ledarhundar är till exempel labradorer. Nästan var femte hund som polisen använder är en malinois, och ungefär hälften av Tullverkets hundar är springer spaniels och labradorer.
Så som nyss nämndes lämnade utredningen inte några förslag till hur ett eventuellt utökat statligt ansvar för framtagandet av tjänstehundar ska organiseras. Regeringen överväger för närvarande hur statens engagemang i frågan ska utformas. Regeringen kommer att återkomma i frågan när de relevanta övervägandena har gjorts och beredningsprocessen är avslutad.