Sven Otto Littorin (M):
Tyvärr, Maryam Yazdanfar, fanns det inte något vatten i det där badkaret som ni hade lagt dem i. Det var det som var problemet. Ni gör nu samma misstag som socialdemokrater i alla tider har gjort, det vill säga att ni inte ser de som finns i en programåtgärd som arbetslösa. Det är precis det misstaget som ni återigen gör. Problemet är att den enskilde inte ser det på det sättet. Man vill ha ett riktigt jobb att gå till och en lön att leva på. När vi tog över befann sig över 100 000 ungdomar i utanförskap i Sverige.
Det var över 100 000 ungdomar som ni hade lämnat på perrongen och i det tomma badkaret. Det var faktum. Vi hade den största ungdomsarbetslösheten i hela EU. Det var det som ni lämnade efter er. Det är klart att man måste gå igenom och se vilka verktyg som fungerar och vilken politik som levererar önskvärt resultat.
Om vi lägger ihop antalet öppet långtidsarbetslösa med antalet ungdomar i programåtgärder hade vi i oktober 2006 när vi tog över mer än 29 000 ungdomar som var långtidsarbetslösa. Den senaste siffran visar att det är 17 800 i dag. Det är 11 200 färre långtidsarbetslösa ungdomar. Långtidsarbetslösheten bland ungdomar har sjunkit med mer än en tredjedel.
Det är faktum. Men så ser inte Socialdemokraterna det, utan de kör vidare på samma myt som vanligt, att om man bara stoppar in ungdomar i något slags programåtgärd är arbetslösheten borttrollad. Jag läste för någon vecka sedan Kommunalarbetaren. Sven-Erik Österberg fick frågan: Vari ligger det nya i Socialdemokraternas jobbpolitik? Svaret var: Egentligen är det inte så mycket nytt i sig.
Tänk efter vad han säger. Han säger: Vi gör som vi alltid har gjort. Vi stoppar in ungdomarna i olika Amsåtgärder, så löser vi arbetslösheten på det sättet. Jag måste säga att det är en cynisk och en riktigt elak politik för ungdomar som vill ha ett riktigt jobb att gå till.
Jag vill ändå passa på att tacka interpellanterna för denna viktiga interpellation som har gett mig en väldigt bra möjlighet att visa på skillnaderna mellan socialdemokratisk Amspolitik och alliansregeringens jobbpolitik. Vi kan naturligtvis diskutera de effektiva insatserna i jobbgarantin för unga. Den diskussionen tar jag gärna, och ni vet ju att jag brukar ha en ganska ödmjuk inställning till de verktyg som vi använder oss av.
Är det någonting som inte fungerar ska vi naturligtvis rätta till det, och är det någonting som fungerar bra ska vi vidareutveckla det därför att verktygen aldrig kan vara viktigare än målet. Och målet är helt enkelt och tydligt, och det är full sysselsättning. Alla som vill och kan vara med på arbetsmarknaden ska ha en möjlighet att vara det. Där delar jag Luciano Astudillos ingångsvärde, nämligen att det är självklart och nästan ännu viktigare för ungdomar.
Det är, precis som Luciano Astudillo säger, viktigt att ha ett snabbt inträde på arbetsmarknaden för att man ska kunna känna denna delaktighet och för att man inte ska riskera att hamna i utanförskap. Det är just därför som vi, när vi tittar igenom statistiken och siffrorna, konstaterar att ni lämnade 100 000 på perrongen eller i det tomma badkaret. Vi kan inte fortsätta med den typen av politik, utan vi måste se till att effektivt arbeta på det sätt som vi har gjort.
Ungdomsarbetslösheten har sedan vi tillträdde sjunkit mer än i något annat land i Europa. Detta är faktum. Den totala långtidsarbetslösheten bland ungdomar har minskat med mer än en tredjedel. Det är ett gott betyg. Är jag nöjd? Självklart är jag inte det. Vi ska göra mycket mer. Jag delar också uppfattningen som Luciano Astudillo torgför att det är bättre att vara aktiv än passiv.
Men det är också bättre att ha ett jobb att gå till än en Amsåtgärd att sitta fast i. Det är bra med individuella angreppssätt. Det är bra med praktikplatser. Och det finns utrymme för just detta inom ramen för jobbgarantin för unga.