Tomas Eneroth (S):
Tack till Teres Lindberg och Lars Thomsson, som båda i sina inlägg beskriver vilken utmaning vi står inför! Vi ska komma ihåg att vi redan före pandemin kunde se förändrade resvanor.
Här i Sverige pratade vi om flygskam, och som infrastrukturminister märkte jag tydligt den tågboom som gav ett kraftigt ökat tågresande, eftersom man ville välja klimatsmarta resor. Sedan kom en pandemi som för flygets del innebar att i princip allt flyg stod stilla.
Regeringens utgångspunkt var då att ganska snabbt gå in och agera för att säkerställa att vi åtminstone kunde upprätthålla samhällsviktiga transporter. När kommersiella flygbolag lägger ned sina linjer eftersom de inte är lönsamma, när marknaden inte fungerar, då måste ett starkt samhälle gripa in. Gotland höll på att stå utan flygförbindelser över huvud taget. Därför fattade regeringen ett beslut om allmän trafikplikt.
Det innebar att vi säkerställde flygförbindelser för Gotland till fastlandet och för Norrland. I den händelse vi skulle hamna i ett läge där man snabbt behövde transportera sjukvårdspersonal eller sjukvårdsmateriel var det viktigt att säkerställa att det ändå fanns snabba transporter.
Det var ett extraordinärt beslut vi fattade, och nu har det från regeringens sida föreslagits en förlängning av den allmänna trafikplikten just för att inte hamna i ett läge där en ökad smittspridning skulle leda till att vi inte klarar grundläggande samhällsviktiga transporter. I vanliga fall är vi vana vid att kommersiella krafter och flyget kan tillgodose, ihop med andra transportaktörer, de behov av transporter som finns i Sverige.
Men när pandemin slår till, och inte minst när de ekonomiska förutsättningarna för flygbolagen förändras, då måste ändå samhället garantera och säkerställa att samhällsviktiga transporter är möjliga. För flygets aktörer har regeringen gått in med kreditgarantier, stöd till infrastrukturen och inte minst stöd till de regionala flygplatserna för att klara brandflyg och räddningsflygsförutsättningar - inte minst under sommaren.
Och flygets aktörer säger att det kommer att ta tid innan vi ser en återhämtning. Jag tror att den internationella branschorganisationen har nämnt 2024 för möjlig återstart. Detta visar på vikten att vi i Sverige måste ha beredskap för att säkerställa samhällsviktiga transporter. Men detta visar också på att det finns ett fönster för den omställning som flyget behöver göra.
Både jag och Lars Thomsson gästade Göteborg i går. På Säve flygplats visade man upp motorn till det elflygplan som Heart Aerospace nu bygger. Nu finns möjligheten att säkerställa att rätt investeringar görs så att flyget klarar att bli fossilfritt. Det råder inget tvivel om att flyget är viktigt för Sverige, men flyget behöver ställa om.
Här är regeringen tydlig i Biojetutredningen, med stödet till elektrifieringen och med uppdraget till Trafikanalys att se hur konsekvenserna av en elektrifiering av flyget framöver kan se ut så att rätt infrastruktur finns på plats. Detta måste vara utgångspunkten för det långsiktiga arbete som Lars Thomsson beskriver, det vill säga att nu titta på hur flyget ska ställa om och vilka infrastrukturella förutsättningar som krävs för att det ska vara möjligt.
Då finns också hopp och möjlighet att vi kan få ett flyg som inte bara ökar tillgängligheten utan också klarar klimatkraven. Det måste vara ett grundkrav framöver.