Camilla Waltersson Grönvall (M):
Det är i sanning en orolig tid vi befinner oss i. Runt om i världen når oss scener som vi knappast trodde var möjliga, och globalt kämpar vi mot en pandemi som slår, och har slagit, hårt mot människors liv och mot sjukvårdens personal, som kämpar på ett sätt som jag tror att få av oss riktigt förstår.
Den slår mot företag och arbetstillfällen där människor ser sina livsverk brytas ned och försvinna. De effekter ett nedstängt samhälle får är många för människors fysiska och psykiska hälsa och för människors försörjning och förmåga att betala för något så grundläggande som mat och hyra.
Det blir effekter för värden inom bland annat musik, historia, kultur och idrott - värden som kanske kommer att vara omöjliga att återställa. Ljuset i denna pandemitunnel är att vaccinationerna mot covid-19 har kommit igång. Herr talman!
Även om Sverige inte har stängt ned lika mycket som många andra länder har de ekonomiska effekterna för många verksamheter och många människor varit skoningslösa, och många har fått se sina livsverk gå till spillo.
Vi moderater är stolta över att vi har varit en konstruktiv part genom hela pandemin och knuffat regeringen framför oss när det gäller viktiga stöd till bland annat näringsliv och företag - stora likaväl som de så viktiga småföretagen. Herr talman!
Under sen vår kontaktade statssekreterare Maja Fjaestad ett antal av oss talespersoner för olika partier i socialutskottet för att man behövde skarpare verktyg för att hantera smittspridningen. Fredag kväll före jul hände det igen.
Det är ett faktum att Sverige saknar de lagar många andra länder har eller snabbt har fått på plats för att begränsa eller stänga ned verksamheter där smittspridningen måste begränsas. Man behövde då, och man behöver nu, därför en tillfällig lag som ska gälla under bara ett antal månader i den akuta situationen.
Det är också uppenbart att Sverige måste få en lag som gäller vid civila kriser. Det räcker inte med den lagstiftning som finns vid händelse av krig. En sådan lag kräver dock ett stort och omfattande arbete och kommer att ta betydligt längre tid att få på plats. Herr talman! Vi moderater vill understryka vår grundläggande inställning att i kriser samarbetar man. Så gjorde vi i våras, och så gjorde vi över jul och nyår.
Vi konstaterar att samarbetet har skett snabbt och utan att ytterligare försena det redan alltför senfärdiga arbetet från regeringen.
Resultatet från i våras var bland annat att vi tillförde den viktiga underställandemekanismen, som innebar att regeringen nu senast inom en vecka måste underställa riksdagen de beslut man fattar om eventuella nedstängningar med stöd av denna tillfälliga pandemilag.
Denna underställandemekanism fanns nu, glädjande nog, med i förslaget redan från början, även om det har skett en anmärkningsvärd hantering från regeringens sida, där man i det ursprungliga förslaget hade skrivit 30 dagars underställandetid, snabbt drog ned till 14 dagar, efter bland annat riksdagspartiernas kritik, och sedan snabbt accepterade 7 dagar efter Lagrådets kritik.
Att initialt ha utgått från 30 dagar kan inte anses som seriöst. Det slutliga resultatet när det gäller underställande innebär nu att regeringen ges den handlingskraft man efterfrågar samtidigt som det säkerställs att demokratin vidmakthålls.
När förslaget presenterades i våras vid en presskonferens lovordade socialminister Lena Hallengren både lagförslaget och samarbetet som hade gjort lagförslaget bättre. När man hade fått det man behövde för att bekämpa smittspridningen hade man äntligen fått lagen på plats. Denna lag trädde i kraft den 18 april i år och upphörde i och med juni månads utgång. Herr talman! Denna tillfälliga lag användes inte en enda gång.
När vi debatterade denna fråga den 17 december var inte socialministern på plats. Regeringspartierna företräddes av utskottets vice ordförande Kristina Nilsson, och jag hade fyra frågor till henne om regeringens agerande som hon valde att inte besvara. Jag är glad att socialministern i dag är på plats för att svara på dessa frågor, som faktiskt är lika aktuella än i dag. Den första är varför lagen aldrig användes.
Om ministern var så nöjd som det uttalades på presskonferensen undrar jag varför den aldrig användes. Jag tycker och tror, herr talman, att man kan ha stor förståelse för att det hände mycket och gick snabbt den våren, och det är min uppfattning att alla arbetade stenhårt. Men, icke desto mindre, regeringen styr riket och har ansvar därför.
Att man kom tillbaka efter sommaren utan förslag på hur man skulle möta en eventuell andra våg och ökad smittspridning ter sig både obegripligt och oansvarigt. Det har många kritiserat, inte minst Lagrådet. Regeringen får svidande kritik för sin senfärdighet, och det är ytterst berättigat. Min andra fråga berörde och berör just detta. Varför hade inte regeringen använt sommaren till att förbereda hösten?
Hade man så till den grad köpt Folkhälsomyndighetens strategi eller plan eller framtidsspaning om att det inte skulle bli en andra våg? Hade man inte lyssnat på vad WHO sa och varnade för? Varför var man helt enkelt inte bättre förberedd från regeringens sida? När smittspridningen snabbt eskalerade i höstas lades ett utskottsinitiativ om en pandemilag på socialutskottets bord.
Det var ett välkommet initiativ som vi moderater naturligtvis stödde. Regeringen förklarade samtidigt att man faktiskt hade påbörjat ett arbete med en pandemilag. Utskottsinitiativet lades fram den 15 oktober. Som brukligt är - och eftersom regeringen påstod sig arbeta med en dylik lag - kallade vi i utskottet regeringen till utskottet för att vi på sedvanligt vis skulle kunna börja bereda frågan.
Det tog en och en halv månad innan statssekreteraren kom till utskottet. Var och en kan ju fundera över vad det betydde för beredningen. Min tredje fråga handlar om detta. Varför kom inte regeringen till utskottet när utskottet vid upprepade tillfällen kallade den? Herr talman! Det är ändå välkommet att lagen nu kommer på plats för att ge regeringen verktyg att mer träffsäkert bekämpa pandemin. Men man kan inte säga att tajmning är den här regeringens grej.
Det konstaterade Coronakommissionen i sin rapport om äldreomsorgen, och pandemilagen är nästa sorgliga exempel på detta. I våras kom den tydligen på plats vid fel tillfälle, och jag tror att alla är överens om att situationen nu är så allvarlig att lagen redan borde vara på plats. Herr talman! Denna nya tillfälliga lag ska utgå från verksamheters möjlighet att undvika smittspridning.
Den ska ge de drabbade verksamheterna möjligheter till förutsägbarhet och förutsebarhet och vara logisk och rimlig för befolkningen. Bara så bygger man förtroende. Vi har samlat Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Liberalerna tillsammans med Sverigedemokraterna för att tvinga regeringen att säkerställa ekonomisk kompensation till företag och verksamheter som drabbas av denna tillfälliga lag.
Jag har hört flera regeringsrepresentanter, däribland socialministern i morse, uttala sig som om det inte vore någon större skillnad mellan vad regeringen säger och vad våra fem partier säger. Låt mig vara mycket tydlig på den punkten: Ett löfte om att göra en konsekvensanalys leder inte till pengar till blödande företag.
Det gör däremot en ersättning som faktiskt betalas ut. Därför är min allra sista fråga densamma som den 17 december, då jag inte fick svar. Kan socialministern i dag lova att drabbade företag och verksamheter får ekonomisk ersättning och inte bara en konsekvensanalys? Avslutningsvis: Behövs då lagen?
Ja, situationen är mycket allvarlig - jag skulle säga förtvivlad på många ställen. Domen över regeringen kommer att bli hård för att man inte gjorde mer i ett mycket tidigare skede. Men det blir en senare debatt i denna kammare. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.