Anders Forsberg (SD):
Jag företräder Sverigedemokraterna i dag i debatten om betänkande 5 om landsbygdspolitik. Jag inleder med att yrka bifall till vår reservation nr 4 om livsmedelsstrategi, nr 7 om regelförenkling och nr 13 om gödselspridning. Vi står givetvis bakom samtliga reservationer från Sverigedemokraterna men väljer för tids vinnande att yrka bifall endast till dessa. Sverigedemokraterna tror på en stark och levande landsbygd.
Det finns en otrolig potential på landsbygden för jobbskapande och tillväxt. Vad som behövs är en politik för att skapa de rätta förutsättningarna. Sverigedemokraterna har föreslagit Landsbygdslyftet, som skulle kunna skapa 25 000 nya jobb på Sveriges landsbygd där 1,4 miljoner svenskar i dag bor och verkar. Jord- och skogsbruk utgör fundamentala pelare i den svenska ekonomin och bidrar till en levande och livskraftig landsbygd.
De gröna näringarna - jord, skog, trädgård och landsbygdens miljö - sysselsätter var tionde av alla sysselsatta i Sverige. Omsatt i pengar bidrar jord- och skogsbruket med över 200 miljarder kronor, 8 procent av Sveriges bnp. Landsbygden och alla dess företag har stora möjligheter att växa och utvecklas. Det svenska lantbruket lever i en hård, konkurrensutsatt internationell marknad.
Utöver högre krav på djurskydd och miljö har de svenska bönderna även en konkurrensnackdel genom ett högre skattetryck i form av en koldioxidskatt på diesel för jord- och skogsbruksmaskiner. Sverigedemokraterna vill därför höja återbetalningen och anpassa dieselskatten till europeisk nivå.
Vi motsätter oss dessutom ytterligare landsbygdsfientliga skattehöjningar eller ingrepp som riskerar att straffa ut det svenska jord- eller skogsbruket och som riskerar att hota den svenska landsbygden och de företagare som verkar där. Sverige behöver anta en långsiktig livsmedelsstrategi. Sverige har kanske världens mest ambitiösa djurskydd. Men det är också viktigt att det finns rimliga förutsättningar för att kunna upprätthålla djurskyddet utan att vår livsmedelsproduktion slås ut.
Vår produktion av kött, mjölk och proteingrödor bör kunna öka. Konkurrens är bra, även inom livsmedelssektorn. Men vi bör eftersträva sunda konkurrensvillkor. Vi anser att Sverige behöver sätta upp mål för självförsörjning av livsmedel samtidigt som vi behöver undanröja politiskt satta mål som kan stå i konflikt med en livskraftig livsmedelsproduktion i Sverige. Den byråkrati som omger EU:s regler måste minskas.
Och den tillsyn som svenska myndigheter utför ska vara transparent, rättssäker och fri från onödigt betungande byråkrati. Reglerna ska också kunna anpassas efter lokala förutsättningar. En begränsande faktor för landsbygdens utveckling är infrastrukturen som är grundläggande för att man ska kunna driva företag på landsbygden. Vi vill därför öka anslagen till underhåll och modernisering av väg- och järnvägsnätet.
Dessutom vill vi att bredband, som vi anser vara en viktig förutsättning för att Sverige ska kunna fortsätta utvecklas, jämställs med den traditionella infrastrukturen. Förutom ökade satsningar på väg, järnväg och bredband krävs ett bättre företagsklimat. Landsbygden erbjuder fantastiska möjligheter för en växande turistnäring och företagande i stort. Ett stort problem är de komplicerade regelverken som vi anser måste förenklas genom lokal samordning mellan myndigheterna.
Vi vill också avskaffa småföretagens löneavgifter och reducera sjuklöneansvaret för de små och medelstora företagen, allt detta för att göra det lättare att anställa och driva företag i Sverige. Politiken måste enligt oss skapa de förutsättningar som behövs för att företag ska kunna växa på egen hand även på landsbygden. Fru talman! Öppna svenska landskap kan inte lagstiftas fram. De finns bara där om det är lönsamt att hålla nötkreatur.
Faktum är att ingen civilisation genom historien har överlevt långsiktigt med mindre än att den haft sin egen livsmedelsförsörjning tryggad. Skälen till detta är uppenbara, inte minst i en säkerhetspolitiskt orolig värld och med tanke på att vi globalt sett måste producera mer livsmedel än någonsin.
Grunden för ett livskraftigt och konkurrenskraftigt jordbruk är trots allt att Sveriges bönder tillåts konkurrera på likvärdiga villkor, eftersom de verkar på en tuff internationell marknad. Då duger det inte att ha bland Europas högsta dieselskatter eller de hårdaste djurskydds- och miljöreglerna utan att bönderna får någon ersättning för det, genom konsumenten eller staten.
Många politiker kanske inte förstår att mjölkbönderna är hårt konkurrensutsatta på EU:s inre marknad. Självklart ska vi vara stolta över att vi har ett ambitiöst regelsystem. Men vad händer när regelsystemet driver bönderna i konkurs och vi måste importera livsmedel från andra länder som har mindre långtgående djur- och miljöskyddsregler? Det är nämligen precis vad som pågår. Produktionen av svensk mjölk och svenskt kött minskar medan importen ökar.
Våra svenska bönder och vår livsmedelsindustri konkurreras ut till förmån för just den sortens djurhållning som vi inte vill ha i Sverige. Och vad har vi i Sverige vunnit då? För oss är det tydligt att det behövs kraftiga och verkningsfulla åtgärder för den svenska mjölkproduktionen. Sveriges mjölkbönder står inför en akut ekonomisk kris. Det senaste året har priset på mjölk för till exempel Arlas mjölkleverantörer fallit med nästan 30 procent, och EU:s exportstopp av mejeriprodukter till Ryssland har förvärrat situationen.
Grundproblemet är inte prissvängningarna utan att produktionskostnaderna är för höga. Det beror inte på att Sveriges mjölkbönder skulle vara ineffektiva företagare eller helt enkelt dåliga bönder. Tvärtom har de tvingats till extraordinära åtgärder för att överleva. Många mjölkbönder arbetar i dag i praktiken oavlönat och håller liv i sin verksamhet genom att skuldsätta sig eller avverka skog och så vidare.
Den dåliga lönsamheten har raderat mjölkgårdarnas verkliga marknadsvärde, varför försäljning av verksamheten sällan är något alternativ. Svensk mjölkproduktion kan inte heller sägas vara något särintresse. När mjölkbönderna får lägga ned sin verksamhet bidrar det till att både arbetstillfällen och landsbygdsservice läggs ned. Ett livskraftigt jordbruk är också en förutsättning för ett varierande kulturlandskap och mycket av vår biologiska mångfald.
För oss är det självklart att just den svenska mjölkproduktionen behöver kraftiga och verkningsfulla åtgärder, knappast mer tandlösa utredningar och politiskt tillsatta kriskommissioner. Krisen är nu. Krisen är akut. Mjölkbönderna behöver också en landsbygdspolitik, och den behövs nu. Fru talman!
Jag vill också nämna de förslag från Vattenmyndigheterna som just nu går runt i landet enligt det så kallade åtgärdsprogrammet. Risken är att en stor mängd åkermark tas ur produktion. Enligt förslagen skulle sammanlagt 150 000 hektar produktiv jordbruksmark kunna förvandlas till våtmark, och ytterligare 50 000 hektar skulle kunna bli föremål för skärpta restriktioner. Enligt myndigheternas egna beräkningar kommer detta att medföra investeringskostnader på över 20 miljarder kronor.
Därtill kommer underhåll och kontrollkostnader på 1,2 till 1,3 miljarder per år. För bara Lidans avrinningsområde i Västra Skaraborg till exempel skulle det röra sig om en kostnad på 3 miljarder kronor. Och betänk att de som betalar kostnaden är de som äger fastigheterna, lantbrukarna eller de som har sin verksamhet där. Sverigedemokraterna ifrågasätter det rimliga i att Sveriges lantbrukare ska bära dessa kostnader.
Som referens kan nämnas att lantbrukets samlade nettoresultat enligt Statistiska centralbyrån är lite drygt 5,5 miljarder per år. För en enskild lantbrukare kan förslagen innebära utgifter på flera miljoner. Det är marginaler som i många fall helt enkelt inte finns. Sverigedemokraterna är medvetna om syftet med dessa åtgärder, och vi skriver under på målsättningen att minska läckaget av näringsämnen från jordbruket till sjöar och vattendrag. Det har vi inga problem med.
Däremot motsätter vi oss att skarpa åtgärder lägger en orimlig ekonomisk börda på Sveriges bönder. Enligt miljöbalken får åtgärder inte orsaka icke-proportionerliga kostnader, vilket betyder att en kostnad inte får vara större än miljönyttan. Men om förslagets åtgärdsprogram skulle genomföras fullt ut skulle det få långtgående konsekvenser för svensk livsmedelsproduktion med en självförsörjningsgrad på ungefär 50 procent, vilket i dag är lägst i hela EU. Fru talman!
För oss är landsbygden på riktigt. En sorglig utveckling i svensk politik är att det politiska etablissemanget, från höger till vänster, verkar ha bestämt sig för att vända landsbygden ryggen. Det tycker vi sverigedemokrater är oacceptabelt. Vårt engagemang för landsbygden är mer än vackra ord. Vi omsätter det nämligen i praktisk politik. Sverigedemokraterna vill föra en kraftfull landsbygdspolitik eftersom landsbygden är på riktigt för oss.