Lars Tysklind (L):
Jag tänkte att jag skulle börja med att hålla med några av de föregående talarna, och jag tänkte börja med Sara Karlsson. Hon talade om principen om att förorenaren ska betala. Det är en grundläggande princip också för Liberalerna. Det tycker jag är en bra princip. Jens Holm talade om att avveckla miljöskadliga subventioner.
Det är en uppfattning som vi också delar. Vi har en del förslag redan i vår budget. Det handlar om ett reformerat reseavdrag och minskade dieselsubventioner till bland annat gruvindustrin och jordbruket. Det är ingen färdig plan, men det är ändå en tanke som vi kan dela. Och jag tror inte att det är någon här som egentligen tycker att miljöskadliga subventioner är någon speciellt bra idé. Fru talman!
Detta betänkande är mångfasetterat eller spretigt, om man använder ett annat ord. Det finns ändå vissa röda trådar i det. En del handlar om regelverket som styr olika tillståndsprocesser. Det finns även en diskussion om ersättningsmodeller. Denna diskussion är mycket parallell med den diskussion som vi hade alldeles nyss om skogspolitiken.
När det gäller de två tillkännagivandena har det kanske blivit dagens tema att vi talar om vidöppna dörrar som slås in. Jag vill återkomma till det som jag sa tidigare om att detta ändå ska ses som en otålighet och att det ändå är resultaten som räknas. Att det pågår en massa arbete är vi nog mycket medvetna om allihop. Men det gäller ändå att regeringen får fram något resultat.
Johan Hultberg sa under debatten om det förra betänkandet att man någon gång måste sluta bereda och gå till aktion i stället. Det är egentligen på det sättet som man ska se dessa tillkännagivanden. Vi ser, som sagt, att det pågår en del arbete kring detta.
Men dessa tillkännagivanden är en tydlig signal från riksdagen om vad vi vill se för resultat och att vi vill se detta resultat ganska snabbt. Det handlar i grunden inte om att man ska ställa lägre miljökrav, utan det handlar om att få fram effektiva och ändamålsenliga tillståndsprocesser.
Vi vill från Liberalerna verkligen framhålla olika myndigheters roll i detta. I alla sammanhang när vi diskuterar tillståndsprocesser handlar det om att vi måste gå från myndighetsperspektivet till brukarperspektivet.
När vi talar om brukarperspektivet är just långdragna och oförutsägbara tillståndsprocesser det som lamslår en verksamhet och som till och med gör att man avstår från att ge sig på en verksamhet. Jag ser en tydlig parallell med den diskussion vi har haft kring att vi vill ha mer flexibla tillståndsprocesser när det gäller vattenverksamhet.
Liberalerna är inte med i energiöverenskommelsen, men i denna del har vi varit med och gjort tillkännagivanden från riksdagen. Vi står alltså bakom delen om att man måste kunna anpassa tillståndsprocesserna till verksamhetens storlek och risk för miljöpåverkan. Som jag kan utläsa det nu är det dit vi är på väg.
Även här handlar det om att man ska kunna ställa tydliga och relevanta miljökrav men ändå lägga fokus på själva miljöåtgärderna, så att inte kostnaderna för själva tillståndsprocessen suddar utan alla typer av möjligheter att gå vidare. Tillkännagivandet om kompensation vid inskränkningar i äganderätten behöver jag inte upprepa. Vi hade denna diskussion nästan alldeles nyss.
Jag tror att det var Sara Karlsson som sa att vi har sagt att det är tråkigt att diskutera budgetanslag.
Det är inte tråkigt, men jag tror att jag sa att det blev en mycket ensidig diskussion och att vi måste öppna upp för nya kompensationsmodeller för att kunna få effektivare ersättningsmodeller där vi verkligen får ett skydd av skogen på ett bra sätt.
Jag yrkar bifall till reservation 8, där vi stöder en moderatmotion om ekosystemtjänster. Man måste tydliggöra värdet av dem och sätta dem i ett samhällsplaneringsperspektiv. Det är inte en helt enkel uppgift hur man ska värdera och sätta ett värde. Men ofta handlar detta också mycket om kunskap och medvetenhet kring känslan av att de finns.
Många har försökt sätta ett exakt krontal, men det är inte alldeles enkelt.
Jag ska kommentera det som togs upp av Stina Bergström och Miljöpartiet när det gäller att skydd av värdefull natur, hav och biologisk mångfald kräver finansiering från det offentliga.
Liberalernas utgångspunkt är ändå att framtagandet av smarta och hållbara lösningar ändå bygger på vetenskap, teknikutveckling, marknadsekonomi och frihandel men att vi även ser att det finns tillfällen där det offentliga måste gå in och finansiera vissa skyddsåtgärder. Det var ingen som tog upp vindkraften här, och jag tror att även jag avstår.
Men när vi för denna diskussion finns det säkert väldigt mycket att göra i fråga om den modell som finns. Men kommunerna måste fortsatt även ha en viktig roll i planeringen av sina markområden. Det gäller alla andra områden. Jag tycker att den jämförelse som Vänsterpartiet gör i sin motion om fossil brytning inte är riktigt relevant.
Den är helt väsensskild. Vindkraftverk byggs i mycket större utsträckning än man över huvud taget kommer att utvinna fossila bränslen. Jag tycker att Vänsterpartiet förenklar detta när man bara säger att det så kallade kommunala vetot ska tas bort. Jag brukar aldrig använda detta ord. Detta handlar om att kommunerna ska göra en tillstyrkan och att man ska få till denna process på ett bra sätt.