KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
Kent Persson har frågat Anna-Karin Hatt vilka åtgärder hon avser att vidta för att säkerställa att Vattenfalls planer på att förlänga drifttider för kärnkraftverk är förenliga med regeringens ägardirektiv till Vattenfall samt vilka åtgärder hon avser att vidta för att Vattenfalls planer ska ligga i linje med regeringens energipolitik. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Vattenfalls uppdrag beslutades av riksdagen 2010 och är att "generera en marknadsmässig avkastning genom att affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget tillhör ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion". Jag tycker att det är viktigt att bolaget tydligt förhåller sig till detta uppdrag. Det innebär bland annat att vi som ägare tydligt sagt att en framtida strategi bör innehålla fortsatta investeringar i förnybar energi.
Vattenfall har mot bakgrund av det nämnda uppdraget formulerat tydliga mål för att det ska vara möjligt att mäta och följa upp att verksamheten utvecklas i enlighet med uppdraget. Vattenfalls redan beslutade målsättning att reducera koldioxidutsläppen till 65 miljoner ton per år till år 2020 ligger fast.
Vidare beslutade bolaget i samband med den extra bolagsstämman den 28 november 2012 om ett ambitiöst tillväxtmål inom förnybar produktion, nämligen att växa mer än den genomsnittliga tillväxten på de marknader man verkar på. Att Vattenfall har definierat mål att reducera koldioxidutsläpp samt att växa mer i förnybar produktion än den marknad man verkar på är i linje med det av riksdagen beslutade uppdraget.
Vad gäller de åtgärder som jag avser att vidta för att Vattenfalls planer ska ligga i linje med regeringens energipolitik vill jag börja med att förtydliga att bolaget ska verka i enlighet med det uppdrag som jag tidigare redogjorde för och som riksdagen har beslutat om. När det gäller eventuell investering i ersättningsreaktor i Sverige pågår det inom Vattenfall ett analysarbete. Eventuella investeringsbeslut ligger flera år fram i tiden.
Fram till denna tidpunkt är det rimligt att samtliga aktörer, utifrån det riksdagsbeslut som fattades den 17 juni 2010, kan utvärdera förutsättningarna för att ersätta befintlig kärnkraft när livslängden når sitt slut. Här har Vattenfall samma förutsättningar som övriga aktörer.
Jag avser därför inte att vidta några speciella åtgärder i denna frågeställning.
Peter Norman (M):
Vad gäller kärnkraften finns det många känslor och åsikter om den. Ett antal personer önskar att vi ger subventioner till kärnkraften för att utveckla den ordentligt, andra tycker att vi ska lägga på skatter så att den inte utvecklas. Den linje som regeringen mejslat ut är att den ska bära sina egna kostnader. Den ska också betala för sin avfallshantering genom avgifter till Kärnavfallsfonden. Jag tycker att det är en rimlig åtgärd, en rimlig politik.
Kent Persson frågar vad som händer om det inte går att finansiera aggregaten. Ja, då är väl andra tillgångar bättre, billigare och att föredra. Som ett konkret svar på frågan kan jag säga att det kontinuerligt sker en effektivisering av vattenkraften, som ju är vår stora kraftkälla. Förutom det måste vi komma längre med att få mer och bättre förnybart.
Här är Sverige ledande i Europa exempelvis vad gäller vindkraft - onshore vindkraft, som visat sig vara mycket konkurrenskraftigt jämfört med offshore, som inte alls har gett de säkra elleveranser som man trodde från början. Förutom detta har vi projekt där vi gett Svenska kraftnät och andra i uppdrag att ha en pannordisk marknad och i framtiden kanske till och med en paneuropeisk marknad.
Då hamnar vi i ett läge där produktionen av elektricitet inte blir lika viktig som i vilket land den sker, utan det gäller att se till att regionen får den elektricitet den behöver. Sedan måste vi också diskutera frågan om hushållning och pris. Om vi har en elmarknad med ett mycket lågt pris kommer effektiviseringar och produktivitet att avstanna när det handlar om att spara energi.
Jag är inte säker på att det alltid är att föredra. Därför tror jag att vi även måste diskutera prisfrågan och hushållningen i sig. Till Jens Holm vill jag säga - jag hann inte med det i mitt förra inlägg - att jag gärna tar upp frågan om Enea och Liberia med Vattenfall. Enea känner jag över huvud taget inte till, och jag skulle därför välkomna om Jens Holm ställde en interpellation i den frågan. Då kan jag läsa på och ge ett bättre svar.
Vad gäller Liberia känner jag till att såväl Vattenfall som Swedfund har haft investeringar i Liberia, men jag måste erkänna att jag inte vet exakt hur det ligger till. Jag har inga problem att ta upp frågan med Vattenfalls ledning, som jag träffar ungefär en gång i kvartalet. Tyvärr blir jag Jens Holm svaret skyldig. Frågan ligger lite utanför dagens interpellationsdebatt.
Peter Norman (M):
Jag vill tacka Kent Persson, Jens Holm och Gunnar Andrén för debatten. Det är alltid roligt att diskutera med kunniga människor, vilket jag haft glädjen att göra i dag. Jag uppskattar det verkligen.
Man kan se en vision för svensk elproduktion där Sverige har förutsättningar att med vattenkraft, kärnkraft, förnybara energikällor bli en elproducent som inom två eller tre decennier kan bli självförsörjande på förnybar energi, om vi däri inräknar kärnkraften.
Vi skulle även ha möjlighet att låta en del av denna gröna el gå på export. Det vore ett bra tillskott till Europa och världen. Jag är enig med Kent Persson om att kärnkraften inte är en långsiktig lösning. Också jag ser problemen med kärnkraften och ser den faktiskt som en parentes. Sedan kan vi diskutera hur lång den parentesen kommer att vara, men det är inte på det energislaget vi ska bygga Sverige under mycket lång tid.
Vi måste samtidigt acceptera de problem som finns. Låt mig nämna att IEA, International Energy Agency säger att vi i Tyskland i dag ser den kraftfullaste tillväxten inom kolkraft sedan efterkrigstiden. Dessa kolkraftverk kommer att ha en livslängd fram till åtminstone 2050 och kommer med största sannolikhet att vara en hörnsten inom tysk elproduktion under mycket lång tid framöver. Det är inte så vi vill ha det.
Vi vill inte bli beroende av kolkraft som man förmodligen - men förhoppningsvis inte - blir i Tyskland.
Det tycker jag är alldeles utmärkt.
Peter Norman (M):
Eva-Lena Jansson har frågat statsrådet Ulf Kristersson om han avser att ta initiativ för att avskaffa dagens premiepensionssystem. Därtill ställs frågan om Kristersson avser att ta några initiativ i nutid för att sätta ett tak för hur höga avgifter som kan tas ut av fondbolagen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Det är i år 18 år sedan de första pengarna avsattes till premiepensionssystemet, Sveriges första allmänna fonderade pensionssystem. Av den allmänna inkomstgrundande pension som nu betalas ut är det endast 1 procent som utgörs av premiepension. Erfarenheterna av faktiskt utfall är alltså begränsade. Premiepensionens betydelse för hela pensionen blir dock under de närmaste åren snabbt allt större. Mot bakgrund av detta har Pensionsgruppen initierat en översyn.
Utgångspunkten för översynen var att komma med förslag och möjliga förbättringsåtgärder i befintligt system. I Ds 2013:35, Vägval för premiepensionen , som nyligen remitterats, identifieras och beskrivs ett antal problem med det nuvarande premiepensionssystemet.
Det framkommer bland annat att nuvarande premiepensionssystem kan medföra stor spridning i slutlig pension och onödigt höga kostnader samt att det stora fondutbudet är svårt att hantera för de flesta sparare. I Ds 2013:35 diskuteras två alternativa vägval för att hantera ovan nämnda problemområden. Det första alternativet tar sin utgångspunkt i dagens fondtorg, med ett i princip oförändrat antal fonder, och bevarar därmed en stor valfrihet.
För att mildra de identifierade problemen införs bekräftelseval samt kostnads- och riskbegränsningar. Det andra alternativet innebär att ett nytt fondtorg skapas med upp till tio valbara fonder med intern och extern förvaltning. Dessa fonder föreslås ha olika risk- och investeringsinriktning, som pensionsspararna fritt kan välja mellan. Både alternativ 1 och 2 förväntas öka andelen medvetna val och bidra till lägre kostnader och en lägre förväntad spridning i pensionen.
Det första alternativet prioriterar en fortsatt stor valfrihet, medan det andra alternativet hanterar de tre problemområdena i större utsträckning, men till priset av att valalternativen begränsas. Det är angeläget att komma till rätta med de problemområden som identifierats. Remissinstansernas svar kommer att utgöra ett viktigt beslutsunderlag för den framtida hanteringen av översynen av premiepensionssystemet. Jag ser därför fram emot att få ta del av remissinstansernas synpunkter.
Frågor till följd av översynen av premiepensionssystemet, inklusive frågan om avgifter som fondbolagen kan ta ut inom systemet, kommer därefter att beredas vidare inom Pensionsgruppen, med företrädare för regeringspartierna och Socialdemokraterna samt inom Regeringskansliet.
Peter Norman (M):
En av de stora poängerna med premiepensionssystemet är att de som har svårt att göra sådana här val hamnar i en förvalsfond som förvaltas av Sjunde AP-fonden. De har, under dessa ganska många år som systemet har funnits, haft en fin utveckling på sina pengar. Det är alldeles utmärkt. Man kan alltid diskutera om personer ska ha möjlighet att göra både bra och dåliga val.
Det är i någon mening en evig fråga. Vi tycker att det är rimligt att man får köpa lotter i lotterier, och vi tycker att det är rimligt att folk får köpa aktier för sina pengar. Vissa tycker kanske inte det. Det här är en evig fråga med svåra avvägningar. Jag ska naturligtvis svara på alla frågor som Eva-Lena Jansson ställde, och jag förväntar mig att hon svarar på min enda fråga. Hur länge vi ska ha systemet är inte en fråga för mig att avgöra.
Det är en fråga som Pensionsgruppen ska avgöra. Här skiljer vi oss åt. Jag tycker att det är rimligt att vi behåller Pensionsgruppens stabilitet. Det är där som besluten ska fattas. Kommer det något förslag? Ja, det kommer väl ett förslag om Pensionsgruppen kommer överens om det. Regeringen ska inte lägga något förslag om detta. Här tycker vi tydligen olika. Eva-Lena Jansson vill att regeringen ska lägga fram ett förslag, men jag tycker att uppgörelsen ska vårdas av alla fem partier.
Det är omöjligt att tolka Eva-Lena Jansson på annat sätt än att hon tycker att fempartiuppgörelsen har spelat ut sin roll och att det är dags för regeringen att agera och lägga fram ett förslag. Om det inte är så hoppas jag att Eva-Lena Jansson kan klargöra detta i sin nästa replik. Det här är en viktig fråga och inte vilken fråga som helst. Ska vi ha en fempartiuppgörelse, eller ska vi inte ha det? Min inställning är väldigt tydlig i den frågan.
Därmed har jag svarat på alla frågor Eva-Lena Jansson hade ställt förutom på hur jag själv ser på frågan. Jag har problematiserat frågan bland annat genom att titta på forskning som visar att en konsument som ställs inför en stor mängd olika varor - det kan vara fonder eller varor i vilken affär som helst - ibland kan drabbas av beslutsvånda. Man får svårt att göra valen.
Detta måste tas på allvar och vägas mot valfrihet och andra frågor. Jag har inte tagit ställning, vare sig nu eller tidigare, för vilket system jag tycker är rimligt. Jag tycker att det är rimligt att vi har en utredare som på vetenskaplig grund går igenom argumenten för och emot ett premiepensionssystem och att utredningen skickas ut på remiss.
Jag tycker också att det är rimligt att den sedan behandlas av de fem partier som är satta att vårda överenskommelsen.
Peter Norman (M):
Jag tycker att Eva-Lena Jansson talar med kluven tunga. Å ena sidan säger hon att det är självklart att man står upp bakom pensionsreformen och att det är de fem partierna som ska fatta beslut. Å andra sidan vill Eva-Lena Jansson att regeringen tar initiativ till att förändra systemet. Detta håller inte ihop. Antingen tycker man att regeringen ska förändra systemet på egen hand eller så värnar man de fem partiernas uppgörelse.
Jag värnar de fem partiernas uppgörelse. Eva-Lena Jansson gör det ibland, och ibland gör hon det inte. Jag tycker att det är olyckligt. Det leder till osäkerhet inte bara för den politiska frågan i sig utan för alla oss - vi som sparar i pensionssystemet. Här måste er retorik bli bättre, enligt min uppfattning. Dagens system är avundsvärt om man jämför med alla andra länder.
Jag håller med om att det är viktigt att man ska få en stabil och bra pension. Men titta hur det ser ut i andra länder! Man trodde att man hade ett bra pensionssystem i Grekland. När det sedan blev kaos försvann plötsligt tillgångarna. Här har vi ett system som den största delen av Sveriges riksdag ställer sig bakom. Se till att det bevaras! Börja inte tricksa och sväva i formuleringarna, utan stå upp för systemet.
Se till att Pensionsgruppen blir ansvarig, och kom inte med konstiga gliringar om att regeringen bör göra si och så. Stötta Pensionsgruppens arbete för att göra ett bra system ännu bättre!
Peter Norman (M):
Mikael Damberg har frågat statsministern om han var informerad om Nuonaffären, om statsministern kände till de varningar som förelåg inför Nuonaffären samt varför statsministern i så fall godkände Nuonaffären. Interpellationen har överlämnats till mig. Inledningsvis vill jag klargöra att regeringen inte fattat något beslut avseende Vattenfalls förvärv av Nuon. Det följer av aktiebolagslagen att bolagets styrelse ansvarar för bolagets förvaltning.
Styrelsen fattar, med beaktande av eventuella särskilda anvisningar från bolagsstämman, beslut i samtliga bolagsfrågor där stämman inte är exklusiv beslutsfattare. Styrelsen för Vattenfall samordnade sin syn med ägaren innan Nuon förvärvades. Informationen lämnades av bolaget vid kontakt med det ansvariga statsrådet, som vid denna tidpunkt var dåvarande chefen för Näringsdepartementet. Genom att ett ansvarigt statsråd får information får regeringen anses bli informerad.
Det ansvariga statsrådet ställde relevanta kontrollfrågor, bland annat om Vattenfall kunde klara avkastningen med denna investering. Mot bakgrund av det positiva svaret från styrelsen på denna fråga, och budskapet i rapporter som beställts från externa rådgivare, fann statsrådet inte skäl att ifrågasätta den eniga styrelsens bedömning. Eftersom något regeringsbeslut inte fattades kring förvärvet lämnades inte information till övriga partiledare före förvärvet.
Peter Norman (M):
Det första jag vill säga är att jag välkomnar Gunnar Andréns klarläggande om Socialdemokraternas ställningstagande beträffande Nuon, vilket är en bumerang till Mikael Damberg när han talar om ansvar. Det var ett bra klarläggande. Det andra jag vill säga är att jag fått en interpellation om huruvida statsministern var informerad och om han hade några uppfattningar i frågan. Mitt svar på frågan är kort och gott: Nej, han var inte informerad, och det var inte heller övriga partiledare.
Jag förstår att det kan vara svårt att svälja med tanke på att man gått ut så hårt i sin retorik. Jag sade det i juli, det vet Mikael Damberg. Jag skrev det i en debattartikel i Svenska Dagbladet den 26 juli, vilket Mikael Damberg svarade på. Det jag säger i dag är alltså ingen överraskning, utan det har jag sagt under en tid. För mig är det viktigt att försöka bringa klarhet i frågan. I och med att det enligt min uppfattning fanns felaktig information - att de hade informerats - tyckte jag att det var en poäng.
Jag hoppas att Mikael Damberg håller med om att vi ska försöka bringa klarhet i frågan. Exakt vem som sagt vad till vem och vid vilken tidpunkt tycker jag är lämpligt att låta KU reda ut. De kan kalla in de personer de vill och fråga vad de vill. Det är nog det bästa sättet att få en bra genomgång av frågan, vilket jag förstås välkomnar. Låt mig gå tillbaka till Vattenfall.
Mellan 1999 och 2006, den period då Socialdemokraterna hade regeringsmakten, ökade koldioxidutsläppen från 0 till 100 miljoner ton per år i Vattenfall. Hur gick det till?
Jo, det gick till så att den dåvarande S-regeringen släppte igenom en gigantisk expansion av köp av kolkraftverk i Tyskland. Därtill gjordes stora kärnkraftsinvesteringar i Tyskland, som genom dåligt management tyvärr inte visat sig vara bra för Vattenfall. Man har fått skriva ned det med 117 procent, mer än värdet faktiskt, eftersom det tillkom kostnader för att iordningsställa området. Det är betydligt mer än nedskrivningarna i Nuon.
En journalist bad att få ut dokument som klargjorde vad det fanns för analyser, regeringsunderlag, promemorior, samordningsdiskussioner, dialoger mellan bolaget och den socialdemokratiska regeringen under den perioden. Man hittade ingenting.
Jag undrar därför: Hur gick det till när ni hade makten, Mikael Damberg, när ni släppte igenom denna brutala koldioxidframställning - från 0 till 100 miljoner ton om året - vid Vattenfall? Inga dokument finns. Hur gick samordningen till? Vem bestämde? Varför finns det inga promemorior över huvud taget?
Peter Norman (M):
Jag tycker att jag har svarat tydligt på Mikael Dambergs interpellation. Var statsministern informerad? Nej. Då faller frågan varför han inte gjorde någonting, och inte heller de andra partiledarna. Jag kan konstatera att Mikael Damberg väljer att över huvud taget inte kommentera hur det gick till när Vattenfall blev den största miljöboven i Sveriges historia.
Man släpper ut mer koldioxid än vad Sverige gör sammantaget - från 0 till 100 miljoner ton per år under perioden 1999-2006. Det finns inga dokument, inga promemorior, inga dialogprotokoll, inga anteckningar. Vattenfall, liksom övriga energibolag i Europa, lider av och har lidit av en betydligt längre lågkonjunktur än man kunde förutse från början, med låga energipriser och låg efterfrågan på el.
Det slår ganska blint och brett över samtliga energibolag i Europa, Vattenfall inräknat. Vattenfall är där inget särfall. Vattenfall är ett särfall såtillvida att det ägs av svenska skattebetalare och ska vårdas på allra bästa sätt. Effekterna av lågkonjunkturen drabbar alla energibolag i Europa. Det kan vara beklagligt, men Vattenfall står inte ut som något speciellt och märkligt exempel. Vattenfall är som alla andra.
Vattenfall ska nu genom vår försorg trycka tillbaka de höga koldioxidutsläppen, som tillkom under den socialdemokratiska regeringen, satsa mer på förnybart och försöka få ordning på bolaget så att svenska folket kan bli stolt över det.
Peter Norman (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att företag som staten har delägarskap i föregår med gott exempel när det gäller etiska regler. Att verka för att statligt ägda bolag agerar föredömligt i hållbarhetsfrågor är för mig en högt prioriterad fråga. I detta ingår att bolagen måste ha en etisk kompass. Som Monica Green påpekar sätts den etiska kompassen särskilt på prov när företag verkar i länder med svag eller ingen demokrati.
Vissa branscher är också betydligt mer utsatta än andra branscher för till exempel korruptionsrisker. Det gäller såväl i Sverige som utomlands. I statens ägarpolicy slås fast att statligt ägda bolag ska vara föredömen inom området Hållbart företagande. Ägarpolicyn fastställer vilka internationella riktlinjer som alla statligt ägda företag ska efterleva. År 2012 utökades dessa med FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter .
Såväl i FN:s vägledande principer som i OECD:s nyligen reviderade riktlinjer ställs skärpta krav på bolagen att genomföra en riskbaserad due diligence som en del i beslutsfattandet och riskhanteringssystemet inom företaget. Riktlinjerna beskriver dessutom vad som avses med en riskbaserad due diligence.
Sedan 2007 har staten också ett krav på statligt ägda bolag att de årligen ska hållbarhetsrapportera i enlighet med GRI, global reporting initiative, en internationell standard för hållbarhetsrapportering. I en sådan hållbarhetsrapport bör bolagen beskriva de utmaningar som man möter i bland annat länder med svag demokrati och hur man agerar för att leva upp till riktlinjerna i ägarpolicyn.
I våras tog jag tillsammans med övriga i regeringen ett viktigt initiativ som syftade till att de statligt ägda bolagen ska ta nästa viktiga steg i hållbarhetsarbetet. Styrelsen i alla 55 bolagen har fått i uppdrag att under 2013 fastställa hållbarhetsmål och strategier för att nå dit. Målen ska vara relevanta för affärsverksamheten, utmanande, få och övergripande, uppföljningsbara samt tydliga och enkla att kommunicera.
För att kunna fastställa relevanta hållbarhetsmål måste bolagen först göra en ordentlig genomlysning och kartlägga sina risker och möjligheter. På så vis kan de statligt ägda bolagen skapa värden samtidigt som de minskar riskerna i verksamheten. Från och med våren 2014 kommer vi som ägare att följa upp bolagens respektive hållbarhetsmål. Vi arbetar också löpande med att se över kompetensen och engagemanget i styrelserummen i hållbarhetsfrågor.
Till detta arbete hör även rekryteringsfrågor. Förutom via ägarpolicyn är det främst genom styrelserna som vi, som ägare, direkt kan påverka arbetet med hållbarhet och etiska frågor i bolagen. Det är därför centralt att dessa frågor hanteras på styrelsenivå. Det är också där som ansvaret för att fastställa strategiska hållbarhetsmål i alla bolag ska ligga.
Peter Norman (M):
Jag tackar för interpellationen i denna viktiga fråga. Jag antar att interpellanten avser förhållandet i Telia Sonera, även om det inte sägs uttryckligen. Jag kommer in på detta efter en generell exposé. Till skillnad från den socialdemokratiska regeringen, vill jag påstå, har den nuvarande borgerliga regeringen satt dessa frågor i fokus.
Det inleddes snabbt med Maud Olofsson, som 2007 såg till att man skulle ha en så kallad GRI-rapportering, global reporting initiative. Det var första landet i världen som hade detta för statliga bolag. Sverige gick alltså i bräschen. Maud Olofsson fick åka land och rike kring och berätta om detta arbete - både i olika länder och i olika internationella sammanhang, vilket inte bara gav Sverige goodwill utan även, vill jag påstå, ledde till ett bättre governance för företagen i allmänhet.
Detta följer vi nu upp genom att säga åt de statliga bolagen att det är bra att de rapporterar så här men att det inte räcker. Nu ska de även se till att hållbarheten kommer in i affärsverksamheten. LKAB har gjort detta på ett utmärkt sätt genom att framställa järnpellets med en koldioxidanvändning som är bara en sjundedel av vad normala pelletsanvändare använder.
De har nu döpt produkten till Green Pellets för att poängtera miljöansvaret, och de tar mer betalt för produkten än andra. Det har också lett till att kunderna gärna köper produkten, för mer pengar. De vill nämligen i sin tur framstå som miljövänliga. Här vinner miljön, här vinner LKAB och här vinner tydligen kunden också. Det är ett skolexempel på hur hållbarheten kan integreras.
Jag är övertygad om att hållbarheten är ett krav för långsiktig vinstutveckling. Jag ser inga konflikter mellan ett etik- eller hållbarhetsarbete och vinstutveckling. Tittar man på enkäter visar det sig att ungdomar som i dag får sina första jobb vill vara stolta över sina bolag, och då gäller det att ha ordning och reda på detta.
Vi ser i affären Telia Sonera, för att nu gå in på den, att det blir väldiga effekter om man inte kan klargöra att man har agerat på ett etiskt försvarbart sätt. Vi kunde se att ett borgarråd i Stockholms stad ifrågasatte 40 000 abonnemang som Stockholm hade med Telia. Vi såg bankägda fondbolag sälja ut tillgångar och så vidare.
Bolaget har alltså ett egenintresse av att se till att man har ordning och reda på dessa frågor. Nu är det så att bolaget har, på vårt initiativ, satt i gång en utredning av vad som faktiskt har hänt i Uzbekistan och dess närområde. Dessutom är det en brottsutredning som pågår. Jag väljer för min egen del att undvika att vara absolut i vad som har hänt, utan jag vill avvakta utredningarna för att se vad som hänt och för att undvika ytterligare spekulationer och gissningar.
Sedan ska vi bilda oss en uppfattning och vidta mått och steg.