Mikael Damberg (S):
Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation! Den färska sammanställningen från Högskoleverket visar att det är stor variation mellan olika kommuner och län när det gäller hur många ungdomar som börjar studera vid universitet och högskolor. I min valkrets, Stockholms län, varierar det kraftigt. I Norrtälje kanske det är 25 procent, och i Danderyd kanske det är 70 procent.
Det är enorma variationer i övergångsfrekvens från gymnasieskola till högre utbildning. Man kan naturligtvis fråga sig om det är ett problem eller om det är ett slags så-är-det. Jag tror att det är ett problem. Jag tror, av svaret, att statsrådet också tycker det.
Eftersom jag inte tror att det är genetiskt betingat vilka som väljer att studera vidare vid universitet och högskolor tror jag att det finns andra hinder för barn och unga att välja att gå vidare. Det finns en risk att statistiken är en spegel av att vi slösar med talang, att vi slösar med en begåvningsreserv i Sverige.
Det finns ett antal människor i olika kommuner som inte riktigt får den stimulans, det stöd eller kanske den uppbackning eller förebild som krävs för att man ska gå vidare till högre studier och kanske forska senare i livet. Jag tror att det är viktigt att se frågan på det sättet. Vad är det som har gjort Sverige starkt på andra områden? Jag brukar se på idrotten. Vad var det som gjorde att Sverige blev så oerhört framstående i tennis?
En anledning var naturligtvis att Björn Borg och flera efter honom var stora förebilder. Vi satsade på tennis runt om i Sverige. Det fanns banor och hallar överallt. Man startade tennisklubbar där avgifterna inte var särskilt höga och där vanliga människor kunde spela tennis. Det blev en folksport till skillnad från i andra länder där tennis var en rikemanssport, det fanns få banor och man måste ha mycket pengar för att kunna spela tennis.
Det förändrade bilden. Sverige blev världsledande i tennis. Tack vare att vi lyckades få en bredd lyckades vi vaska fram spetsen. På samma sätt måste vi se på utbildningssystemet. Vi måste ge alla begåvningar runt om i Sverige chansen. Här har vi ett problem i dag, enligt den undersökning som finns. Jag frågade om ministern avser att vidta några åtgärder.
Jag får inte riktigt något svar på frågan vad regeringen tänker göra. Jag tvingas konstatera att regeringen under den första tiden vid makten har gjort ganska mycket som jag tror försvårar och förhindrar en ökad övergång och framför allt en minskad social snedrekrytering. Jag kan ge några exempel.
De kraftiga besparingarna på komvux tror jag slår stenhårt mot de människor som i dag kanske hade velat gå in i en högre utbildning men inte fick chansen. Förändringarna av 25:4-regeln vid antagning till högre utbildning gör att arbetslivserfarenhet inte värderas på samma sätt som tidigare. Det är något som också universitet och högskolor beklagar.
Studiemedelssystemet för yrkesverksamma förändrade verkligen möjligheten att gå vidare. Vi har också förändringen av gymnasieskolan. I slutet av svaret säger ministern att han ser att en förändring av gymnasieskolan ska ge goda förutsättningar att inverka positivt på arbetet med breddad rekrytering till högskolan. Det är spännande. Det är en spännande logik när två av tre utbildningslinjer i den nya gymnasieskolan inte ska ge allmän högskolebehörighet.
Jag undrar om någon forskare över huvud taget tror att det kan minska den sociala snedrekryteringen till högre utbildning. Jag hoppas att ministern svarar på det, och framför allt att han svarar på frågan: Vilka åtgärder, om några, tänker regeringen vidta för att rätta till det begåvningstapp vi har i det svenska utbildningssystemet?