Hillevi Larsson (S):
Det är någonting alldeles oerhört som håller på att hända här. Diabetes är faktiskt en potentiellt livshotande sjukdom. De här pumparna är avsedda för personer som har diabetes 1, och det får man som regel redan som barn.
Här har vi alltså små barn som riskerar att gå miste om denna pump som kan underlätta deras liv så mycket och förebygga allvarliga sjukdomar som hjärtinfarkt, njursvikt, stroke, amputation av fötter och blindhet i framtiden. Då kan man fråga sig: Är det inte lätt för föräldrarna att fixa detta? Nej, det är det inte.
En sådan här pump kostar mellan 30 000 och 40 000 kronor, och den måste bytas ut ungefär vart fjärde år. Det innebär att detta riskerar att bli en klassfråga där de som inte har råd varken kan ge sina barn eller sig själva det här hjälpmedlet om de lider av diabetes. Det kommer nog att lösa sig i vissa landsting, men det kommer att bli helt avgörande var man råkar bo.
Regeringen har inte tillskjutit mer pengar till landstingen för att de ska kunna sköta den här frågan. Det är rätt mycket pengar det handlar om. Risken är att det blir en sämre form av pumpar i en del landsting eller att en del tvingas gå tillbaka till sprutbehandling. Det var vad som stod till buds innan, och en del håller fortfarande på med det. Det innebär att man tvingas ta i genomsnitt åtta sprutor per dygn.
Det kan vara jobbigt nog för en vuxen människa, men tänk på hur det skulle vara för ett litet barn i två- till treårsåldern. Ska föräldrarna tvingas hålla fast dem åtta gånger per dygn? Det blir ytterligare ett problem när det gäller alla barn som går i förskolan. Förskolepersonalen är inte utbildad för att behandla diabetespatienter. De har inte heller resurser till detta. De har svårt att hinna med som det är. Med en sådan här pump kan man klara vardagen ganska enkelt.
Pumpen mäter blodsockernivåer, och man anpassar detta efter måltiderna. Det är även så att pumpen anpassar sig efter måltider och blodsockernivåer. Man kan hålla sig på en mycket jämnare nivå och därmed slippa obehag för den enskilde och risk för svimning och att det ska gå snett på olika sätt. Man kan också, som jag var inne på tidigare, förebygga framtida mycket allvarliga sjukdomar.
Jag tycker att det är helt sanslöst att detta har kunnat glida igenom. Som motivering har det här verket, TLV, använt att den här pumpen inte är någon förbrukningsvara. Det är klart att den är en förbrukningsvara. Den byts ju ut även om det är mer sällan, det vill säga vart fjärde år.
En annan oro som diabetiker som är beroende av sin pump känner är att det kommer att bli problem även med alla förbrukningsartiklar som byts ut oftare, med tanke på TLV:s motivering att man inte innefattar förbrukningsvaror. Det kan vara lika dyrt med alla dessa enskilda nålar som ska bytas ut i pumpen och alla små tillbehör som kostar. Ska den enskilde stå för det?
Det blir upp till landstingen att besluta om det, och vi vet ju att landstingen redan går på knäna ekonomiskt. Risken är att man i en del landsting inte kommer att ge den absolut bästa behandlingen. Det är mycket allvarligt med tanke på att antalet med diabetes 1 växer och att man får det redan i barndomen. Jag kan inte för mitt liv förstå hur detta kan accepteras.
Det är klart att verket får fatta sina beslut självständigt, men regeringen måste ta ansvar för att förebygga en folkhälsokatastrof. Detta kan också bli livshotande i förlängningen.