Sofia Fölster (M):
Att regeringens agerande försvårar för de tusentals företag som verkar i den här branschen är ett faktum. Vi ser gång på gång exempel på företagare som inte får banklån, som inte får förnyade hyresavtal, som självmant väljer att nu dra sig ur branschen eller sälja sina verksamheter - försöka sälja, eftersom det knappt finns någon som vill investera i denna bransch längre.
Detta bekräftas av svidande kritik från bland andra Vårdföretagarna, som samlar alla de företagare som är verksamma i branschen. Det här beror på regeringens agerande för att försvåra för branschen. Det är bland annat att man dubblerar arbetsgivaravgiften för unga, där alla de tusentals privata vårdföretagarna inte blir kompenserade på samma sätt som de kommunala eller landstingsdrivna blir.
Det beror på att man vill ta bort garanten för att valfrihet finns kvar inom alla landsting, som ju är lagen om valfrihet, där ni har aviserat att ni ska återkomma i vår. Det beror också på den våta filt som följer av utredningen vars huvudsyfte är att se hur man kan begränsa företag och reglera företag mer inom denna bransch. Det framkommer tydligt av er överenskommelse.
Jag tror att vi alla är överens om att vi ska ta krafttag för att öka kvaliteten i välfärden. Den debatten har vi haft här i kammaren tidigare. Men det blir tydligare och tydligare att regeringen återigen prioriterar ideologiska käpphästar när det inte är kvaliteten som man vill åt utan driftsformen. Oavsett om det är jätteduktiga privata aktörer blir de straffade av alla de tre åtgärderna som jag nyss nämnde.
Att det råkar vara denna bransch som enormt många kvinnor arbetar i och som ligger i topp vad gäller kvinnliga företagsledare gör mig som feminist djupt oroad. Som feminist vill man krossa glastaken för kvinnor att kunna göra karriär och kunna bli chefer på samma sätt som män.
I stället kommer nu bromskloss efter bromskloss för alla de 7 000 kvinnliga företagare som verkar inom denna bransch. Många av dessa kvinnor är kvinnor som tidigare har varit anställda med låg lön och haft få möjligheter att göra karriär och som sedan till slut vågat ta steget att starta eget. De har också kunnat starta eget tack vare lagen om valfrihet, bland annat.
När karriärmöjligheterna nu begränsas i en av Sveriges mest kvinnodominerade branscher bör man som feminist säga ifrån. Det är också därför jag har ställt den här interpellationen. Jag vill återkomma till det som Kristina Nilsson nämnde. Det finns många viktiga jämställdhetsfrågor som jag ser fram emot att diskutera, inte minst i denna kammare.
Men det är viktigt för mig att jämställdhetsperspektivet tas med inom alla områden även på Socialdepartementet, som regeringschefen och statsministern faktiskt lovade i sin regeringsförklaring. Därför ser jag nu de här stegen som steg tillbaka, och kliv tillbaka för feminismen.
Sjukvårdsministern besvarar i sitt senaste inlägg flera av de frågor som kan ställas generellt kring dessa åtgärder, men jag väntar fortfarande på svar utifrån ett jämställdhetsperspektiv, utifrån ett feministiskt perspektiv. Hur ska det bli lättare för kvinnor att göra karriär inom vården och omsorgen? Hur ska det bli lättare för kvinnor att starta och driva företag inom vården och omsorgen, och inte svårare, vilket verkar vara regeringens ambition?
De här frågorna vill jag väldigt gärna ha svar på.