KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Österberg (S):
Varifrån har jag fått det här med ett år? Som vanligt är det väl en medieuppgift som man har hakat på. Ingen är gladare än jag om arbetsmarknadsministern kan dementera den uppgiften och säga att det här går snabbare. Det var det som var min poäng i hela det här, att man kunde komma fram. Kan jag få ett sådant löfte här i dag blir det en alldeles ypperlig debatt. Det finns en väldigt viktig poäng med det. Utredningen är viktig, för det där ska man titta på ordentligt.
Vad behöver vi göra för att kunna hantera det där? I avtalsfrågan har också Byggnads själva sagt att man kan vara tydlig. Nu är det inte okomplicerat om man tittar på domen. Det går egentligen lite grann emot den svenska tradition som parterna har velat ha på arbetsmarknaden. Man ska inte ha tarifflöner och fasta löner, utan man har haft en lokal lönesättning på många ställen, och det där finns det skäl att fundera på också.
Lex Britanniadelen går likaså säkert att hantera. Min tolkning är att vi egentligen har fått ordentligt stöd för också strejkrätten i Lavaldomen. Det som oroar mig är däremot den tolkning som har gjorts att EU-domstolen har gjort minimilöner till ett slags maximilöner, vilket inte är tänkt enligt den svenska modellen.
Det där tror jag inte att man kan lösa bara i Sverige, utan där måste vi ha en ordentlig diskussion med hela EU. Det är där jag vill att regeringen är tydligare och skarpare tillsammans med de andra länder som också oroar sig för det här. Det är därför jag tycker att det är så intressant med den tyska delen också.
Där kan man få en ordentlig dragkraft som kan gynna också de svenska löntagarna om arbetsmarknadsministern och övriga regeringen agerar rätt och verkligen menar allvar med att vi ska slå vakt om detta. Jag har också här sett oro från Svenskt Näringsliv, som nästan med glädje noterade att man nu kan hantera det här och få lönekonkurrens. Det gör mig väldigt orolig, eftersom de är en avtalsslutande part och borde slå vakt om den svenska modellen och avtal som de har skrivit under.
Där tycker jag att arbetsmarknadsministern skulle vara skarpare mot dem. Sådant där vill vi inte se om vi värnar den svenska modellen.
Sven-Erik Österberg (S):
Det är intressant att höra den här debatten och även arbetsmarknadsministerns svar om alla insatser som ska göras och hur alla ska bemötas. Arbetsmarknadsministern slår sig för bröstet och talar om på vilket sätt han har gjort de riktigt långtidsarbetslösa synliga. Det har varit mycket prat om det i denna kammare. Det har ägnats mycket tid åt denna grupp. Men i praktiken och ute på fältet har det inte hänt någonting. Långtidsarbetslösheten ligger stadigt kvar på en väldigt hög nivå.
Det har hänt väldigt lite på den punkten. Det beror på att insatserna inte har nått dem över huvud taget. Det går an att tala om allt man ska göra, men man tillför inga resurser. Det spelar ingen roll om det är Arbetsförmedlingen eller en privat aktör som ska jobba med det här; de ska ändå ha betalt. Arbetsförmedlingens tjänster bekostas via anslag. Privata aktörer kommer inte att göra detta gratis utan kommer att vilja ha betalt för de tjänster de utför. Då måste det fram resurser som är riktade till detta.
Där har man inte gett någon indikation på vad man ska göra. Vi går in i en lågkonjunktur. Jag behöver inte överdriva på något sätt, det räcker med att ta regeringens siffror för att se hur det ser ut. När det gäller arbetsmarknadspolitiken kan vi se att Riksrevisionen just nu kommer med ett betänkande som ger en svidande kritik, som i princip säger att regeringens arbetsmarknadspolitik inte har haft någon effekt alls.
När regeringen i vårmotionen ska visa vilken bra jobbutveckling man har haft måste man gå tillbaka och ta in hela 2006, då nuvarande regering över huvud taget inte hade någonting med politiken att göra. Då var det en annan regering, som man nu dömer ut som gammalmodig, värdelös och oförmögen att blicka framåt. Ändå tillkom det så mycket jobb under 2006, trots denna regering. Man borde hyfsa språket lite grann på det området.
Till sist: Jag förstår att Littorin inte vill svara när det gäller generaldirektören. Jag vet inte; kanske talar det rykte sanning som säger att Littorin är överkörd av Finansdepartementet, att det var en beställning därifrån att generaldirektören skulle bort.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag har full respekt för att arbetsmarknadsministern vill besöka en fotbollsmatch. Livet är inte bara att vara minister; det består av annat också. Därför ska jag inte krångla till detta och förstöra det. Att vi har så många interpellationer beror på att det är den möjlighet man har att debattera med arbetsmarknadsministern.
Jag vet inte hur många gånger det har varit mediekontakter där man har velat ha debatt i radio och tv. Jag vet inte om det har varit en medveten strategi från arbetsmarknadsministern, men det har varit svårt att komma till skott. Om man vill debattera med ministern är det interpellationer som gäller. Tänk på det i fortsättningen så kanske det blir färre om vi kan mötas på andra arenor också.
När det gäller arbetsmarknadsutbildning är problemet, som jag ser det, att det saknas utbildning och att det inte matchar mot företagen. Det blir så uppenbart i ett sådant här läge när arbetslösheten fortfarande är hög, trots en väldigt god utveckling, och man inte får tag på den arbetskraft man vill ha och många är arbetslösa.
Det måste på olika sätt beredas genom arbetsmarknadspolitiken att man får rätt utbildning och kan möta efterfrågan. Det har regeringen missat. I jobb- och utvecklingsgarantin gäller förstås också kvaliteten. Nästa stora utmaning får ministern i höst när de börjar gå ur jobb- och utvecklingsgarantin och man ska ha en samhällsnyttig insats. Jag avundas inte ministern de uppgifterna. Vi har funderat på sådant tidigare.
Det är svårt att hitta på något permanent som inte blir permanent. Det är där problemet ligger. Där ska arbetsmarknadsministern lämna förslag i höst. Erkänn att det borde ha gjorts insatser för att matcha. Det är inte något bra läge när Svenskt Näringsliv säger att man har 90 000 missade rekryteringar och är kritisk till att det har varit för lite utbildningsinsatser. Det tycker jag att regeringen skulle lyssna på.
Sven-Erik Österberg (S):
Det sista är väl bara en fri tolkning i den politiska retoriken. Arbetsmarknadsministern har ju inte en aning om vilken arbetsmarknadspolitik vi skulle ha fört under den här mandatperioden och i det här läget om regeringsläget hade varit omvänt. Det kan vi låta vara. Retoriken härstammar från någon amerikansk reklambyrå. Jag har sett det tidigare. Så fort vi pratar om något är det Amspolitik.
Till och med när vi presenterar ett helt program för småföretagare och entreprenörer där vi över huvud taget inte på ett enda ställe nämner Arbetsförmedlingen säger Littorins regeringskollega Borg, finansministern, att det är Amspolitik. Det är väl något mantra som nu ska upprepas hela tiden så fort vi föreslår någonting. Jag betackar mig för det, arbetsmarknadsministern. När det gäller inlåsningseffekter handlar det om vilka man väljer att satsa utbildning på.
Det är klart att man inte ska utbilda dem som står nära arbetsmarknaden och som har en god utbildning. De ska naturligtvis ut i jobb. Men man ser också ganska tydligt att det är de som saknar gymnasieutbildning och som står längst från arbetsmarknaden som inte ens högkonjunkturen rår på. Då måste politiken göra någonting. Om inte konjunkturen rår på detta och människor fortsätter att stå utanför arbetsmarknaden, då måste politiken gripa in och se till att man rustar dessa människor så att de kan ta de jobb som finns. Det är detta tåg som jag tycker att regeringen har missat i detta läge.
Nu befinner man sig i en situation där det är brist på arbetskraft samtidigt som många fortfarande är arbetslösa, och regeringens egen prognos pekar på att arbetslösheten kommer att öka ytterligare nästa år. Inte är det dessa människor som kommer att få jobb då. Näringslivet blir nu än mer kräset när det gäller vilka som man vill anställa när fler står i kö och väntar på att få komma in på arbetsmarknaden. Och dessa människor kommer även i fortsättningen att stå kvar utanför arbetsmarknaden. Det är riktade insatser som skulle finnas där.
De generella insatserna ändrar inte kön på arbetsmarknaden - det har jag sagt många gånger förut - utan de gör det egentligen bara lite billigare att anställa dem som ändå skulle ha fått jobb. Det är kontentan av detta. Beträffande nystartsjobben sade Sven Otto Littorin själv i en debatt här att 70 procent skulle ha fått jobb i vilket fall som helst. Det var regeringens egen prognos. Siffran skulle förmodligen ha varit ännu högre, skulle jag vilja säga.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Det ger väl inte så mycket om på vilket sätt man tänker göra detta utan att det egentligen ska komma.
När det gäller sammanfattningen från Riksrevisionens slutsatser hävdar arbetsmarknadsministerns egen statssekreterare Eva Uddén Sonnegård att den förda politiken bygger på forskning och erfarenheter men att man tar åt sig kritiken. Att den bygger på forskning och så vidare har vi sett i olika fall. Det är mycket detta som har styrt hela det upplägg som har varit. Det är ganska lätt att se.
Man tar till sig kritiken. Det är ungefär vad man får göra när man sitter i regeringen när det gäller Riksrevisionens slutsatser. Det är på det sättet man hanterar detta. Det är inget märkvärdigt i sig. Men sedan säger Eva Uddén Sonnegård: "Nationalekonomer på området vet vilken litteratur den här politiken baserar sig på, men vi måste naturligtvis göra det tillgängligt för allmänheten." Jag vet inte varför det ska behöva ta så lång tid om det står fullständigt klart var man har hämtat detta och hur man har byggt upp detta.
Då kunde man också berätta det för allmänheten och se hur den här prognosen ser ut. Jag menar att det då vore ganska lätt att ge denna redovisning. Där tycker jag att det kanske finns en hund begraven på något sätt. Det är väl lite mer krångligt än att bara som svar peka tillbaka. Detta är inte något som är lätt. Jag kan inte heller hävda att man ska göra en bedömning.
Men om man säger att sysselsättningen ska öka med 0,9 procent är det väldigt viktigt att få veta: Vad har man för substans i det? Vad är det som ligger bakom när man säger det? Riksrevisionen menar väl att de inte får nöjaktiga svar. De hade dessutom svårt att få tag i detta material. Det var det som föranledde rapporten. De var också ganska kritiska till på vilket sätt de frågor som Riksrevisionen hade bemöttes.
Då får man lätt känslan av att detta lite grann är skjutet från höften - någon forskning någonstans där det hävdas att om man gör si eller så kommer det att bli lite grann på det här sättet. Men när det gäller hur regeringen hamnar på en exakt siffra och gör denna bedömning är den fortfarande svaret skyldig. Vi får väl se vad som händer så småningom. Men jag önskar att arbetsmarknadsministern kunde vara lite tydlig när det gäller hur man tänker ta fram detta och hur man tänker agera framgent.
Jag emotser naturligtvis i kommande ekonomiska propositioner hur man bygger upp sina nya antaganden i fråga om hur sysselsättningen förändras och vilken grund man har när det gäller underlaget för att fatta beslut och hur man kommer fram till ett resultat.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag ska fatta mig mycket kort. Vi kommer inte så mycket längre här. Jag har begärt att man ska följa upp Riksrevisionens rapport och att man ska återkomma med ett system så att man kan redovisa hur man får fram de prognoser som man lägger fram - vad som ligger bakom. Arbetsmarknadsministern lovar att det ska komma till hösten. Jag kan nöja mig med det. Det är väl ungefär detta arbete som har varit. Jag skulle också vilja säga att det väl är bra med forskning och så vidare. Men det måste också göras om så att det så att säga blir ett praktiskt handlag.
Det är inte alltid så enkelt när man möter praktiken med svängande konjunkturer och så vidare. Det handlar också om hur man väger in dessa olika delar. Det är därför väldigt viktigt att det inte bara handlar om forskningsdelen utan att det också finns praktisk erfarenhet. Hur fungerar detta system när det kommer ut i olika konjunkturlägen och så vidare? Det handlar om hur det mottas. Det är väldigt viktigt att det också belyses, så att man inte får ett svar som egentligen inte är ett svar på frågan.
Det måste också finnas med hur området täcks in. Det är väl det som Riksrevisionen pekar på. Också vi från oppositionen är naturligtvis intresserade av hur man har kommit fram till de olika ställningstagandena.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag vill för det första vara väldigt tydlig till arbetsmarknadsministern och säga att jag i sig inte ser något problem med integration med våra grannländer, tvärtom. Det är naturligtvis väldigt bra. Hela frågan att vi ska ha en mer integrerad arbetsmarknad bejakar jag i allra högsta grad. Det är bra. Jag delar arbetsmarknadsministerns uppfattning. Det stärker och kan jämna ut olika ekonomiska situationer, kanske konjunkturlägen till viss del också.
Det är sådant som kan vara väldigt positivt. Det är inte där problemet ligger. Men i och med att man säger det och vi dessutom får en dom som pekar på att vi tar ett steg längre mot att man måste ta ett jobb i ett annat land när vi vet att det kan innebära konsekvenser är det där problemet ligger. Arbetsmarknadsministern säger att han tar den här oron på allvar. Jag skulle vilja ha ett förtydligande här.
Jag lyssnade till det svar som arbetsmarknadsministern gav. Det står i det sista stycket i det skriftliga svaret: "Med hänsyn till de slutsatser av den analys som gjorts inom Arbetsmarknadsdepartementet avser jag i nuläget inte att vidta några åtgärder i frågan" - alltså ingenting. Så står det i svaret. När jag hör arbetsmarknadsministern svara är det något annat mellanläge, där ni håller på med en rad olika saker, där man analyserar det här och tittar på det här också.
Gör ett förtydligande! Vad är det som gäller? Gäller det som står i det skriftliga svaret eller gäller det som arbetsmarknadsministern sade i det muntliga svaret? Det tycker jag är väldigt viktigt för min del här. När det gäller hela den här problematiken finns det ett jättebra studiebesök att göra. Det är på arbetsförmedlingen i Morokulien, den gemensamma mellan Sverige och Norge.
Där har de en problempärm där det finns en massa personer som har drabbats väldigt besvärligt av att bo på ena stället och jobba på det andra när inte regelverket fungerar. Det är väl precis där insatserna ska sättas in. Hur kan vi lösa det här så att det fungerar smidigt? Det är väl precis där jag tycker att arbetsmarknadsministern skulle sätta in stöten och se till vad man kan göra, hur man kan lösa upp de problem som finns så inte fler hamnar där.
Jag tolkar det som står här om att man inte ska vidta åtgärder som att man inte tänker göra något alls. Men så säger som sagt var arbetsmarknadsministern något annat. Ett förtydligande om vad regeringen egentligen avser att göra i den här frågan och vad arbetsmarknadsministern avser att göra vill jag ha så jag vet vad jag ska rätta mig efter.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag fick en förklaring: Långsiktigt jobbar regeringen med att försöka få till regelverken så att de fungerar över gränserna. Det är min tolkning av arbetsministerns svar. Det tycker jag är bra. Det har vi viss erfarenhet av. Det finns två parter, och det är inte alltid man tycker lika om dessa frågor, så det tar alltid tid att komma fram. Där förväntar jag mig inga revolutionerande saker, utan man får stega fram det.
Jag tycker dock att arbetsmarknadsministern missar poängen i att den här domen ju skärper kravet på att ta jobb i en annan del av landet. Men det tar inte regeringen till intäkt för att accelerera eller titta djupare på frågan. Det betyder att människor som kanske inte har varit motiverade att ta ett jobb måste göra det av det skälet att det finns en regeringsdom och kan hamna i klammeri med de regler som finns.
Jag tycker att det skulle ha varit smakligt med ett svar som sade att jo, det här sätter frågan under en lite starkare lupp, och det gör att vi måste skynda på det arbete som vi redan har i gång. Det hade varit ett smakfullt svar på frågan. Men arbetsmarknadsministern står fast vid att han inte tänker göra något speciellt med anledning av domen. Problemet med en sådan här dom är också, och det känner jag till, att man tycker att reglerna är ganska lika mellan Sverige och Norge.
Det är på den grunden domen har fattats - det skiljer inte så mycket mellan Sverige och Norge. Men vi vet hur det är i själva verket när man går in i det. Det skiljer sig på en rad punkter när det gäller olika regler som gör att enskilda människor kan hamna i klammeri, och det måste väl vara både regeringens och riksdagens sak att se till att man undviker det så långt som möjligt.
Det är så det fungerar, och jag tycker att domen skärper kravet väldigt mycket eftersom det tidigare egentligen var frivilligt att ta jobb, vilket många i och för sig har gjort. Det här ställer hårdare krav på regeringen, och jag tycker att arbetsmarknadsministern lite enkelt smiter ifrån det.
Sven-Erik Österberg (S):
Statsrådets tal om att köpa sig väljare i valrörelsens slutskede skulle jag vilja säga är att kasta sten i glashus. Det var ju något som borgerligheten verkligen förde fram. Dessbättre verkar det, om man ska tro opinionsmätningarna, som om väljarna inte riktigt gillar löftena nu när de ska verkställas. Vad gäller förtidspensioneringarna såg jag nyss uppgifter om att de inte trappats av över huvud taget. Antalet förtidspensionerade fortsätter att öka.
Att påstå att vi inte gjorde någonting åt sjukskrivningarna är en ren lögn. Hasse Karlsson lade fram en rad olika program för hur vi skulle få ned sjukskrivningarna som rusade i höjden. Till viss del berodde det på effekterna av den stora ekonomiska nedgången, som var ett resultat av den förra borgerliga regeringens politik 1991-1994 när 500 000 personer på två år förlorade jobbet.
I det läget sade vi från den socialdemokratiska regeringen att alla skulle bära bördan av krisen, även de välbeställda. Det räckte emellertid inte, och därför infördes detta under en kort period. Men som Tomas Eneroth mycket riktigt påpekade rättade vi snart till det. I dag går Sveriges ekonomi på högvarv, och då prioriterar ni de välbeställda genom att ge dem ordentliga skattesänkningar. Inte minst gäller det fastighetsskatten i välbeställda områden i Stockholmsregionen.
Samtidigt trycker ni med er riktade politik till dem som är sjuka och arbetslösa eftersom ni tror att de på så sätt blir friskare och bättre på att söka jobb. Det är er politik. När det gäller parterna vore det kanske på sin plats att tala med dem innan man bestämmer sig, går ut med en budgetproposition och flaggar för vad man ska göra. De kanske hade åsikter om detta. För övrigt tror jag att det, åtminstone vad gäller den ena parten, nog är ganska klart vad den tycker när man annullerar försäkringar som folk använt sina pengar till att betala.
Det kanske inte är så mycket att fråga efter. Jag tror inte att det behövs någon längre diskussion för att ta reda på vad de tycker om det hela.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag skulle vilja säga så här när det gäller det sistnämnda: Jag anser, med erfarenhet av regeringsarbete, att näringsministern har ett så stort och övergripande ansvar för bilindustrin att hon bör vara insatt och också kunna svara på frågor som ligger i direkt anslutning till just fordonsindustrin.
Och Trollhättepaketet var en sådan fråga och en viktig deal med GM om att fortsätta investera i Trollhättan, se till att göra nödvändiga insatser där, och att, om detta inte skulle gå, naturligtvis skapa bra förutsättningar för annan näringslivsverksamhet i området när infrastrukturen var på plats. Jag tycker därför att Leif Pagrotsky mycket väl ska kunna få ett svar på en sådan fråga. Nu fick vi ett besked. Näringsministern sade att Trollhättepaketet ska ligga kvar, att det är regeringens avsikt, och det är vi väldigt tacksamma för.
Det är ett klart och tydligt besked. När det gäller 6 miljoner har jag bara använt en medieuppgift, och den kan vara fel. Om det är på det sättet är jag beredd att ändra mig. Det blir väl ungefär åtta timmar i stället för 45 minuter som de här pengarna kommer att räcka, om man nu ska lyssna på Olle Axelson som sade det här till TT.
Visst har Saab och Volvo nytta av den generella miljöbilspremien, men man ska veta att av Saabs och Volvos totala bilproduktion är det 85 procent som går på export. Det måste vara konkurrenskraftigt när man möter andra bilmärken i andra länder för att kunna göra det här. Jag har ingenting emot det där utan tycker att det är bra.
Jag vill inte bli missförstådd - jag sade det förra gången också - men när det gäller svensk fordonsindustri är det så oerhört viktigt att vi också har en nationell inriktning på hur vi hjälper till med det. De 450 miljoner som näringsministern slår sig för bröstet med och säger att regeringen satsar härrör sig ju från den satsning 2004 som den socialdemokratiska regeringen gjorde på det här. Det är samma sak när det gäller forskningsprogrammet. Problemet är att det löper ut 2008. Det är kris i fråga om hur det ska bli i fortsättningen.
Där behöver man ett besked från regeringen om vad som händer på området. Jag vill att Maud Olofsson i sitt sista inlägg tar chansen och säger någonting om forskningsprogrammet som går ut 2008. Vad händer med det?
Sven-Erik Österberg (S):
Jag kan instämma i det sista. Jag tror att det, som jag sade i mitt förra inlägg, skulle vara nyttigt för den fortsatta processen. Jag delar också Mats Odells uppfattning och tror inte att man behöver ha de hårda nypor som man hade i Danmark. Det var ungefär som i det militära när man skulle ta sprutor, nämligen att det var frivilligt men alla tog dem. Det var väl ungefär så man sade I Danmark: Nu får ni organisera hur ni vill men så här ungefär ska det vara.
Det är lite överdrivet, men det var lite grann så som den danska modellen var. När det gäller Finland vill jag säga att jag definitivt inte menar att det finns anledning att ge sig på den kommunala strukturen här, det tror jag inte att det finns förutsättningar för. Är det något som är kärt i detta land för befolkningen så är det kommunerna, och jag tror det skulle möta ett oerhört stort motstånd. Finland däremot hade 450 kommuner eller någonting sådant och det fanns ett starkt behov.
Vi får väl se hur det går i Finland, för risken är att det inte händer så mycket där, som sades inledningsvis, men det är möjligt att nöden kommer att kräva att det händer saker där också eftersom en del kommuner är oerhört små. Från socialdemokratiskt håll är vi positiva till att det händer saker när det gäller detta.
Vi tror att det är nödvändigt för framtiden för att vi ska kunna klara välfärden och för att Sverige ska klara konkurrenskraften gentemot omvärlden att vi också är effektiva i den offentliga delen av livet och möter de utmaningar som finns, kanske inte minst på sjukvårdens område. Men detta är så mycket mer, och det ser vi också i Skåne och Västra Götaland som har varit väldigt framgångsrika, inte minst näringspolitiskt, när det gäller att jobba med framtidsfrågor och se till att få en bra tillväxt och utveckling.
När det gäller detta tror jag att regionerna spelar en stor roll, och det är väl där drivkraften ligger för många andra som ser vad som faktiskt lyckats åstadkommas och tror att man själva också kan göra det om man får ungefär samma redskap och möjligheter. Låt oss alltså tillsammans se till att fler får denna möjlighet. Det tycker jag kan vara resultatet av denna diskussion.