KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Det är glädjande att finansministern använder det begrepp som vi har använt hela tiden, nämligen fastighetsskatten. Det är en fastighetsskatt - ni kan kalla det fastighetsavgift eller inte. Nej, jag har inte gett pensionärer i Pålsboda några andra uppgifter än dem jag hade att komma med. Hon hade läst sig till att hon skulle få en höjning. Därför hörde hon av sig till mig.
Av den information jag hade hade jag svårt att reda ut huruvida hon skulle få en höjd fastighetsskatt. Jag har lovat att återkomma till henne. Som sagt var, den gamla begränsningsregeln omfattade, som jag uppfattade det, 120 000 individer - det kan vara 110 000 som Marie Engström sade. Den nya kommer att omfatta 51 000. Det betyder att 69 000 personer inte kommer att omfattas av er regel.
Då blir frågan om man har tittat mer på den här gruppen från Finansdepartementet. Den här regeringen och framför allt vår finansminister är väldigt förtjust i nationalekonomisk teori. Man pratar om ekonomiska och skattemässiga incitament till arbete.
Den som är förtidspensionär, har sjukersättning och är på väg till arbete kommer att behöva beakta den skattemässiga negativa effekten av att inte längre omfattas av begränsningsregeln för fastighetsskatten om han eller hon går tillbaka till arbete. Har man tänkt på att den person som har sjukersättning kanske inte får högre inkomst bara för att han eller hon börjar arbeta?
Hur har ni tänkt på den frågan? Ni pratar om att det är viktigt att folk går tillbaka till jobbet och att man ska ta bort sådant som minskar möjligheterna att komma tillbaka till jobb som att man får högre skatt och så vidare. Men det här är de facto det som händer för den här personen. Jag tycker att det är jättebra att människor kommer tillbaka till arbete. Det vill jag understryka.
Men regeringen håller på att göra vårt skattesystem så krångligt och så ogenomträngligt för vanliga människor att det är obegripligt snart också för oss politiker. Jag hoppas i alla fall att statsrådet kommer att återkomma när det gäller just uppföljning av fastighetsskatten överlag, för det är viktigt att se vad den får för effekter.
Att jag som boende i Örebro får en sänkning av fastighetsskatten och en sänkning av skatten på många olika sätt känner jag till, men det är också viktigt att se hur det här slår ur fördelningsynpunkt och hur det slår i staden, på landet och i glesbygden i olika delar av Sverige.
Eva-Lena Jansson (S):
Valrörelsen 2010 ska bedrivas 2010, och då lovar jag att det kommer att finnas besked i alla frågor man är intresserad av. Det stämmer att pensionären i Pålsboda förmodligen inte får höjd fastighetsskatt, men boende i Pålsboda som har låga inkomster kommer att få det. Det är precis vad finansministern nu har stått och redovisat. De kommer nämligen inte att omfattas av den här begränsningsregeln som Anders Borg har pratat om. Det är Anders Borg som är nationalekonom, inte jag.
Jag är brevbärare, för tillfället tjänstledig från Posten och numera ledamot av Sveriges riksdag. Men jag försöker ändå sätta mig in i de här frågorna med de begränsade erfarenheter jag har, och jag försöker göra så gott jag kan. Fastighetsskatten är inget jag kan till hundra procent, men jag förstår i alla fall när människor som i dag har höga inkomster får sänkt skatt medan de som är sjuka och arbetslösa får sänkt ersättning och vilka effekter detta får.
Jag förstår också vilka effekter det får när människor med låga inkomster inte omfattas av begränsningsregeln och när 69 000 personer får betala mer än vad de tidigare gjorde. Till och med det resonemanget förstår jag - men jag är inte nationalekonom.
Jag tyckte att det var viktigt att lyfta upp frågan och tydliggöra hur de här reglerna ser ut, och jag hoppas i alla fall, hur mycket Anders Borg och Göran Hägglund än tycker om det här med fastighetsskatten, att man ändå försöker utvärdera systemet för att se vad det får för konsekvenser med ett system där människor som kanske har samma inkomst betalar olika typer av fastighetsskatt. Man måste få stor kunskap om det.
Med det, herr talman, vill jag önska personalen i kammaren och hela riksdagen inklusive talmannen en trevlig sommar. Till finansministern vill jag säga att jag hoppas att han begrundar det jag just har sagt.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har hört arbetsmarknadsministern anföra att vi socialdemokrater bara är intresserade av pengar till myndigheter, men så är inte fallet. Det är därför jag har ställt min interpellation. Jag har ställt en fråga om hur arbetsgivarnas ansvar ska kunna skärpas och hur straffsanktioner mot arbetsgivare som bryter mot arbetsmiljölagen kan bli tuffare. Här står arbetsmarknadsministern och pratar om incitament, men när det gäller arbetslösa är det bara piskan som gäller.
Min uppfattning är att arbetsgivarna måste få hårdare krav så att man inte ska kunna åsidosätta arbetsmiljölagen som man har gjort. Jag tycker att det är viktigt att vi då också har en myndighet som kan vara ett stöd i ryggen för lokala skyddsombud och olika fackliga organisationer som eventuellt får syn på dessa problem. Då är det viktigt att vi har en polis som har tid att utreda.
Det är viktigt att vi har åklagare som har kunskap, och det är också viktigt att ha arbetsmiljöinspektörer som kan hjälpa till att göra utredning när det till exempel har skett ett dödsfall. Det är viktigt att ha ett förebyggande arbete så att vi slipper få de här dödsfallen. Det som är det bekymmersamma i Jobbtrafficking - Så skapas en ny underklass är att det visar att det sker hela tiden, varje dag i Sverige.
På Stureplan pratar man om ett antal arbetare som utsätts för både det ena och det andra. Så här säger ordföranden för Byggnads i Jämtland: Våra problem finns mest i fjällvärlden, speciellt när det gäller arbetsmiljön. Vi har fotograferat en bod i Åretrakten där polska arbetare skulle klä om och rasta på vintern. Det är fruktansvärt hur våra utländska arbetskolleger behandlas. Vi befarar att det blir ännu värre med arbetsmiljön när regeringen minskar stödet till denna verksamhet framöver.
Det är liksom inte bara vi socialdemokrater som har den här synen på arbetsmiljöarbetet, och då är det viktigt att vi får tydliga signaler. Jag tyckte inte att jag fick några signaler här, utan i svaret från arbetsmarknadsministern kan man läsa: "Jag ser för närvarande inte något behov av att införa hårdare straffsanktioner." Jag tycker att det finns behov!
Uppenbara behov finns det när människor faktiskt har dött i Sverige på en arbetsplats, där arbetsgivaren inte ens åtalas och där man lägger ned åtalet. Det är solklart att det behövs hårdare straffsanktioner, och jag förstår inte varför regeringen inte är intresserad av att vidta några åtgärder. Jag skulle faktiskt vilja ha ett förtydligande av arbetsmarknadsministern, herr talman!
Eva-Lena Jansson (S):
Det är trevligt att arbetsmarknadsministern välkomnar mig. Jag hoppas att han välkomnar alla skyddsombud runt om i landet och att han välkomnar de arbetsmiljöinspektörer som finns kvar. Det är klart att deras signaler är viktiga att ta på allvar.
Jag har lyft fram hur arbetsgivare faktiskt försöker runda sitt arbetsmiljöansvar genom att anlita konsultföretag när man har sjuka personer, där företagshälsovården inte ens får komma ut på arbetsplatsen för att se vad det är för fel, utan där arbetsgivaren egentligen vill bli av med dem som har blivit sjuka på arbetsplatsen och struntar i sitt arbetsmiljöansvar. Det är det jag har försökt peka på i min interpellation.
Jag försöker också peka på hur många arbetsgivare som inte har det minsta intresse av vare sig företagshälsovård eller ett förebyggande arbetsmiljöarbete, utan det enda man vill göra är att tjäna pengar på de anställda. Man vill betala så lite lön som möjligt, och man vill ha så odrägliga arbetsvillkor som möjligt därför att det kostar väldigt lite. Det är uppenbart att de straffsanktioner som finns inte är tillräckliga.
Jag skulle önska att vår arbetsmarknadsminister inte bara här i talarstolen talade om att han har ett stort engagemang i frågan utan att han faktiskt gjorde något också, herr talman.
Med tanke på att vi nu går mot en sommarledighet - fast jag vet förstås inte om Littorin kommer att få fler interpellationer eller frågor att svara på - hoppas jag att arbetsmarknadsministern använder sitt sommarlov till att betänka vikten av ett framgångsrikt och aktivt arbetsmiljöarbete!
Eva-Lena Jansson (S):
Jo, vi lyssnar alltid på svaren som vi får på våra frågor. Jag ska ta tillfället i akt att tacka Jan Björklund för de svar han har gett till Ann-Christin Ahlberg på hennes interpellation, för det glömde jag tidigare. Jag ställde en fråga om synen på skolsköterskor, men jag upplevde att jag inte fick något svar.
När det gäller barn med särskilda behov, barn med svår allergi och diabetes, pekar Ann-Christin Ahlberg på vikten av att införa någon form av utbildning för dem som ska jobba i förskolor och på fritidshem. Herr talman! Jag anser att Jan Björklund gör en egen tolkning av Socialdemokraternas syn på förskollärare.
Det är inte alls så att vi har någon negativ syn på förskollärare, men vi anser att barnskötare har en viktig kompetens och också bör finnas kvar i förskolorna. När det gäller hur det ser ut i de kommunala respektive de privata förskolorna kan jag ge statsrådet uppgiften att i Örebro län finns det 60 procent med högskoleutbildning i de kommunala förskolorna, medan det finns 52 procent i de privata verksamheterna.
I Västra Götaland, som Ann-Christin Ahlberg kommer från, är 65 procent högskoleutbildad personal i kommunal verksamhet, medan det är 43 procent i de privata verksamheterna. Där har alltså statsrådet helt fel. Jag tycker att det var bra att statsrådet ändå svarade delvis på frågan om det ska vara samma krav på kommunal och enskild verksamhet.
För mig är det självklart att det måste säkerställas att barnen får en god verksamhet även om man väljer ett privat alternativ. Jag är inte förtjust i de privata alternativen, men om det är så att föräldrar väljer ett privat alternativ för sina barn måste det finnas kunskap hos dem som jobbar där. I de kommunala verksamheterna säkerställs till exempel att inte någon pedofil jobbar där, men i en privat verksamhet har man inte alls något krav på att säkerställa att inte personer med brottslig verksamhet kommer in.
Det kan inte vara så att privat verksamhet ska ha lägre krav vad gäller den pedagogiska verksamheten. Om man nu aktivt vill ha in och ta del av skattemedel vore det väl självklart att man också rättar sig efter de krav som finns, så jag tycker i alla fall att det är viktigt att statsrådet här och nu säger att det ska vara lika regler. Jag tycker att det är viktigt.
När det återigen gäller de olika yrkesgrupperna har statsrådet i svaret till Ann-Christin Ahlberg, som jag uppfattat det, tagit upp just barnskötare och förskollärare, men han har inte nämnt fritidspedagoger, fritidsledare, elevassistenter och inte heller till exempel den kompetens som en skolsköterska har. Jag skulle i alla fall vilja ha svar från statsrådet, herr talman, på de frågor som jag ställde tidigare.
Eva-Lena Jansson (S):
När det gäller mitt exempel till statsrådet på vad som skulle kunna uppstå om man har olika regler är det viktigt att peka på att det finns likadana regler. Jag skulle aldrig komma på tanken att beskylla statsrådet för de konstigheter som skulle kunna uppstå. Däremot tycker jag att det viktigt att statsrådet tar ansvar för sin verksamhet och inte pratar om hur det såg ut före 2006.
Sedan oktober 2006 har vi ett statsråd som är ansvarig för utbildningsfrågor som heter Jan Björklund. Han måste ta ansvar för det. När jag ställer frågan om hur det kan bli om man inte har likadana regler måste han redovisa varför han i så fall vill ha olika regler för privat och kommunal verksamhet. Det var därför jag ställde frågan och gjorde det med ett exempel.
När det gäller barn med särskilda behov är det viktigt att man förtydligar att dessa kompetenser måste finnas både i förskola och på fritidshem. Har man inte dessa kompetenser kommer dessa barn att få det mycket svårt. Så fort en kommun får det tufft med pengar är det ofta denna kategori man sparar på - barn med särskilda behov - trots att det borde vara precis tvärtom.
Det är då viktigt att det framgår hur lagstiftaren ser på detta. Det ska vara ett slags rättesnöre för kommunerna som sedan ska bedriva verksamheten. Barnskötare har en bra kunskap som också är en stor tillgång för förskolan. Det ska man inte glömma bort. De är inte bara ett komplement, utan de har en egen speciell utbildning och kunskap som tillför något. Det ska man inte negligera.
Vad gäller skolsköterskor hörde jag svaret från statsrådet. Det är ändå viktigt att man konstaterar att vårdnadsbidraget kan bli den resurskostnad som gör att kommunerna kommer att få svårt att tillhandahålla rätt kompetens på förskolor och fritidshem.
Eva-Lena Jansson (S):
Bakgrunden till min interpellation är att den borgerliga regeringen med ideologiska utgångspunkter har bestämt sig för att göra en utförsäljning av flera statliga bolag. Ett av skälen som statsrådet Odell har angett för denna utförsäljning är att det inte är statens uppgift att riskera skattemedel genom att ha stora investeringar i företag. Samtidigt pekar man på att man inte tycker att det är en statlig uppgift att äga företag.
Däremot tycker statsrådet inte att det är ett problem - tvärtom är det snarare okej - för andra stater att köpa och äga bolag som tidigare har ägts av det svenska folket tillsammans. Många ekonomiska bedömare menar nu att det är helt fel tidpunkt att sälja flera av de statliga bolagen på grund av den ekonomiska kris som har spridit sig runt om i världen när det gäller fastighetsmarknaden och som har bidragit till fallande priser.
I min interpellation tar jag upp att ett av de bolag som är intresserade av Vasakronan är AP Fastigheter som ägs av de fyra statliga AP-fonderna. Därav min fråga. Om man ogillar statligt ägande borde det här väl vara något som Mats Odell är emot. Uppenbarligen är inte Mats Odell det - i alla fall när det gäller det här. Hur rimmar det med synen på att det inte är så bra att staten äger?
Nu är det fyra statliga AP-fonder som i sin tur äger AP Fastigheter. När de gäller hanteringen av Vasakronan kommer frågan om avyttring av Vasakronan att bli föremål för diskussion i rådet för försäljning som regeringen har tillsatt. I går kunde vi läsa i Dagens Nyheter att regeringens rådgivare är jäviga och att de inte kan delta i beslutet om att sälja Vasakronan.
Det här borde innebära också en viss fördröjning. Man borde fundera på vad det får för konsekvenser. Marknaden säger att det inte är bra läge att försälja. Regeringen har ett råd som inte kan yttra sig därför att nästan alla rådgivarna är jäviga.
Samtidigt finns bolag som vill stoppa försäljningen av Vasakronan därför att de menar att det kommer att innebära en oacceptabel situation på marknaden. Mats Odell tycker inte att det är några problem alls. Min grundfråga återstår: Varför är det okej den här gången att sälja till något som kan uppfattas som ett statligt ägande?
Varför är det inte okej att äga direkt när man kan äga indirekt, Mats Odell?
Eva-Lena Jansson (S):
Det som i alla fall har framgått när det gäller rådet för utförsäljningar är att ledamöterna inte ska ha någon kunskap och inte någon insikt i affärerna. Det är viktigt - det har statsrådet sagt till mig i tidigare interpellationsdebatter. Uppenbarligen kommer flera av dem att kunna ha åtminstone kunskap om affärer, precis som till exempel Marianne Nivert som styrelseordförande i Posten var föredragande för rådet trots att hon sitter i rådet.
Sedan deltog hon naturligtvis inte i beslutet om huruvida rådet skulle yttra sig i frågan eller ej. Det kan väl påpekas. Jag tycker att det är ett problem, och det har jag upprepat vid flera tillfällen. Vi vet fortfarande inte om övriga ledamöter i rådet har intressen i fastighetsvärlden, så det kvarstår. Vi vet inte hur det är med övriga delar av rådet som kan delta.
Tre personer är uppenbarligen jäviga, och övriga kan också vara jäviga. Även om Mats Odell i sitt svar pekar på att det finns ett bra intresse för Vasakronan innebär inte det med automatik att det leder till en bra affär. Ett bra intresse betyder inte alltid en bra affär. Mats Odell pekar på att försäljningen av Vin & Sprit skulle ha varit framgångsrik. Ja, det får historien visa.
Jag tror att det är alldeles för tidigt att dra de slutsatserna nu. Vad jag pekar på är att flera ekonomiska experter säger att det är en alldeles för instabil situation att just nu avyttra statliga bolag, framför allt Vasakronan, med tanke på hur fastighetsmarknaden ser ut.
Eftersom många av de ekonomiska experter som uttalar sig befinner sig på den här marknaden och skulle kunna vara sådana personer som satt i regeringens råd blir min fråga: Vad är det för kompetens de inte har som de som sitter i rådet har? Man gör ju helt olika bedömningar.
Det är klart att de som sitter i rådet som har intressen i fastighetsvärlden kommer att tycka att det är bra att Vasakronan säljs ut, därför att det kan finnas intressen även för dem. Men varför är det en så lysande affär just nu att sälja Vasakronan när de ekonomiska experterna säger att det inte är det? Bra intressen, som sagt var, leder inte automatiskt till en bra affär.
Jag tycker inte att jag har fått några kommentarer om hur det ser ut på den ekonomiska marknaden och hur man påverkas av den situation som finns i USA. Det skulle jag vilja ha svar på.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack för svaret, statsrådet! Jag kan konstatera att det alltså inte är något problem för staten att äga bolag indirekt. Det är inte heller något problem att sälja statliga bolag till andra stater. Däremot är det uppenbarligen problem för staten att äga de här bolagen direkt.
Jag tycker att det hade varit på sin plats att också nämna den försäljning av 8 procent av Telias aktier som inte var någon lyckad affär, om man nu ändå vill framhålla att man har gjort en bra affär. Det visar att man inte alltid gör de bästa affärerna bara för att man säljer delar av de statliga bolagen.
Vi har från Socialdemokraterna vid flera tillfällen talat om att vi ogillar det sätt som man hanterar de statliga bolagen på och den ideologiska ivern att sälja och sälja till vilket pris som helst. Jag utgår från att frågan om de statliga bolagen kommer att debatteras i riksdagen även till hösten.
Eva-Lena Jansson (S):
Nej, det kan jag hålla med om: Skolan kan inte lösa alla samhällsproblem. Men skolan kan vara en viktig del av samhället och ge den information som man kan behöva ha. Det jag försöker peka på är att tanken är att när barn väl slutar skolan så ska de gå in i arbetslivet. En del kommer att gå vidare till universitet, men merparten kommer att gå vidare ut i arbetslivet.
Jag vill understryka att jag ganska ofta möter även företagare som säger att problemet är att man inte har tillräcklig kunskap om hur arbetsmarknaden fungerar bland många av de elever som kommer ut på arbetsmarknaden. Man känner inte till vad det är för regler som gäller och vilka rättigheter och skyldigheter man har. Jag pratar inte bara om rättigheter, utan jag pratar också om skyldigheter.
Det ser lite annorlunda ut att befinna sig i skolans värld och sedan komma ut i arbetslivet. För en del kan det vara jättetrevligt att gå ut i arbetslivet, och för en del kan det bli en väldigt speciell erfarenhet som man kommer att må dåligt av resten av sitt liv. Jag tycker att det är viktigt att skolan drar sitt strå till stacken och ser till att man får del av viktig information.
Det jag vill peka på är att arbetsmarknadens parter, som kan de här frågorna, borde vara en tillgång för skolan. Om man nu pratar om att man har problem med resurser och inte tillräckligt med tid att lägga ned på andra viktiga ämnen, varför tycker man inte att det här är viktigt? Då tror jag att det finns en poäng med att lagstiftaren också har ett signalsystem som säger: Det här är en möjlighet!
Se det här som en viktig och bra möjlighet att stärka elevernas möjlighet att komma ut, inte som nyfödda bebisar utan med någorlunda kunskap om frågorna.
Eva-Lena Jansson (S):
Inte heller jag hade egentligen tänkt delta i den här debatten, men när Mats Odell svarar Matilda Ernkrans på det här sättet kan jag inte låta bli. Här står Mats Odell och säger till Matilda Ernkrans att han kritiserar den socialdemokratiska bostadspolitiken för att den byggde upp bostadsköer. Det finns all anledning att vara självkritisk från vårt parti. Men det Mats Odell nu gör är ju att öka bostadsköerna i stället. Han medverkar till att bostadsbyggandet går ned.
Det blir inte fler hyresrätter för att han bedriver den politik han gör. Det blir inte fler hyresrätter bara för att människor kan omvandla en hyresrätt till ett eget boende. Det blir liksom inte fler lägenheter av det. Att han står här och kritiserar oss socialdemokrater när han faktiskt har varit finansmarknads- och bostadsminister i två års tid tycker jag är häpnadsväckande. I min hemkommun Örebro satsar det kommunala bostadsbolaget ÖBO och bygger nytt.
Man gör inte det tack vare regeringen, utan man gör det trots den nuvarande regeringen, för man tycker att det är viktigt att se till att det blir fler hyresrätter. Det har det funnits en politisk enighet bakom tidigare. Hur den enigheten ser ut nu när vi har ett borgerligt kommunstyre återstår att se, men det byggs i alla fall, och det här är långsiktiga planer sedan tidigare.
Mats Odell står dessutom i den här talarstolen och talar om för Matilda Ernkrans att han har ett tydligt intresse för allmännyttan. Då kan jag säga att förra veckan hade civilutskottet ett betänkande som man debatterade här. Då var inte Odell intresserad av att ens delta i debatten. Det tycker jag visar vilket intresse ministern har. Min fråga till statsrådet är: Hur kan det blir fler hyreslägenheter?
Hur kan allmännyttan stärkas när man faktiskt drar ned på bostadspolitiken från regeringens sida? Och hur kan barnperspektivet stärkas när man faktiskt ser till att fler tvingas köpa lägenheter som de inte har råd att köpa medan de däremot har råd att hyra dem? Hur kan det gå ihop i Mats Odells och regeringens huvud? Jag förstår inte det.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag begärde ordet därför att Mats Odell stod här och kritiserade den socialdemokratiska regeringen. Han verkar knappt inse att det är han som är bostadsminister. Det är klart att jag tycker att det är viktigt att vi satsar. Mats Odell frågar mig om vår nedtrappning. Det är klart att om vi har en regering som sänker skatten med 80 miljarder får det konsekvenser också för vår budget. Konstigt vore annat.
Vi satsar 250 miljoner under 2008, 600 under 2009 och 700 under 2010. Vad satsar regeringen 2008? Noll. Vad satsar regeringen 2009? Noll. Vad satsar regeringen 2010? Noll. Det är lite mer pengar som vi satsar, Mats Odell. Vi gör dessutom en miljardsatsning på miljonprogrammet, det vill säga de stora bostadsprogrammen. Ett sådant område har jag själv vuxit upp i, och jag vet att det på en del ställen behövs omfattande renoveringar.
Vi stärker allmännyttan, och vi ser att allmännyttan är viktig eftersom många hyresrätter finns hos just allmännyttan. Många barn bor där. Precis som Matilda Ernkrans framhöll är detta en viktig fråga. Då väljer Sveriges bostadsminister att prata om den socialdemokratiska bostadspolitiken i stället för att faktiskt svara på vad han själv tänker göra för att stärka allmännyttan. Jag tycker att det är häpnadsväckande.