Maria Stenberg (S):
Eftersom vi nu skulle ägna tid åt att referera till vad som skedde på 90-talet och kanske något år framåt eller bakåt skulle jag kunna påminna statsrådet om vilka stora nedskärningar den borgerliga regeringen gjorde i vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen i början av förra mandatperioden.
Jag skulle kunna ägna tid åt att påminna statsrådet om de otaliga debatter som vi har haft i kammaren där vi har påtalat faran i att inte rusta och ge människor nya och fler chanser i de olika utbildningssystemen. Ändå tror jag faktiskt att bevisen talar sitt eget språk i dag. Massarbetslösheten har spritt ut sig och långtidsarbetslösheten biter sig fast.
Unga människor far ut och in i tillfälliga jobb och allt fler människor fullständigt rasar in i fas 3. Där hamnar människor i ett näst intill permanent utanförskap. Samtidigt ropar arbetsgivare och företag efter kompetent arbetskraft. Man vill ju anställa.
Jag undrar liksom var logiken finns i allt detta och hur statsrådet Engström tänker agera för att bryta den kompetensbrist som breder ut sig och faktiskt också ge människor som rasat in i fas 3 nya chanser till jobb. Eftersom vi nu också ägnar oss åt lite sifferexercis kan jag påminna statsrådet om att arbetslösheten faktiskt är 8,6 procent i dag. Men eftersom jag är från Norrbottens inland kan jag säga att siffrorna blir lite lägre.
Det finns en basindustri i det här landet som levererar in pengar till välfärden, bland annat gruvorna och malmen. Under en lång tid har det varit diskussion om att det ska starta en ny gruvbrytning i Pajala. Pajala har en befolkning på 6 000 människor. 6 000 människor bor i Pajala, och här ska vi starta en ny gruva som förhoppningsvis ska ge nya intäkter till välfärdssamhället.
I Pajala, som består av 6 000 invånare, finns det 168 arbetslösa. Endast 9 av de 168 får en arbetsmarknadsutbildning. 125 Pajalabor finns i jobb- och utvecklingsgarantin och 46 personer har rasat in i fas 3. Här ska det nu startas en helt ny gren i basindustrin som är själva ryggraden i vår exportindustri, som ser till att vi har pengar till att bygga upp välfärden.
Var finns logiken i det? Var finns den borgerliga regeringens ambitioner att faktiskt se till att basindustrin, som står för så mycket av tillväxten, har kompetent arbetskraft? Det är det jag menar, det finns otroliga regionala skillnader och även lokala. Jag är fullständigt övertygad om att ministern förstår att utmaningarna är stora, men jag menar att det borde finnas ett nationellt intresse.
Det borde finnas ett intresse från statsrådet Engström att se till att det till båda de branscher som jag har pratat om, biltestbranschen under halva året i min hemkommun och gruvindustrin, som är en stor del av basindustrin, finns arbetskraft som faktiskt kan ta de jobben när de kommer, så att det inte blir så att man flyger in människor och flyger ut dem igen. Det är ingen god utveckling vare sig för samhället eller för Norrbotten i dess helhet.
Det är klart att statsrådet och den borgerliga regeringen har ansvar för att det finns stora brister i kompetensen bland arbetskraften. Man kan inte säga att man är nöjd när arbetslösheten ändå är 8,6 procent - det är ju massarbetslöshet - och människor rasar in i fas 3. De fastnar där och får inte nya chanser, nya möjligheter och möjligheter till utbildning så att de kan komma igen på arbetsmarknaden.
Hur man än vrider och vänder på sig, arbetsmarknadsutskottets ordförande, är det den borgerliga regeringen och den borgerliga politiken som har ansvar för det som sker på svensk arbetsmarknad i dag. Som oppositionspolitiker har jag förslag, men jag är fortfarande i opposition. Det är faktiskt ni som bestämmer. Varsågod och gör något!