KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marco Venegas (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet. Arbetslösheten minskar, och sysselsättningen ökar. Konjunkturläget i kombination med regeringens politik ger resultat. Trots det finns det fortfarande stora utmaningar när det gäller arbetsmarknaden.
Gruppen arbetslösa i utsatt ställning står långt från arbetsmarknaden trots regeringens ansträngningar att hjälpa dem in på den. Det handlar om personer som är födda utanför Europas gränser, som är över 55 år eller som har någon funktionsnedsättning med nedsatt arbetsförmåga. Herr talman!
Det är viktig att påpeka att sysselsättningsgraden för utrikes födda har förbättras de senaste fem åren, och det gäller både män och kvinnor. Men den ligger fortfarande lägre än för inrikes födda. Herr talman! I betänkandet finns yrkanden om nya tidsbegränsade anställningsformer.
I dessa yrkanden sätts stort hopp till att osäkra jobb ska lösa problemet för personer som befinner sig utanför arbetsmarknaden. Men jag ser inte hur dessa förslag löser utmaningen. Miljöpartiet tycker att anställningsskyddet är och ska fortsätta att vara ett viktigt inslag i vår arbetsmarknadsmodell.
Vi tycker att visstidsanställning bör vara en övergång till en vidareanställning och att sex månaders provanställning är en rimlig tid för arbetsgivaren att testa sin nya arbetstagare. Herr talman! Vi har redan i dag ett brett utbud av arbetsmarknadsåtgärder med varierande resultat. Regeringen har inte stått stilla i denna viktiga fråga.
Arbetsförmedlingen erbjuder generösa incitament till företagen för att de ska anställa personer som befinner sig långt från arbetsmarknaden. Trots det utmynnar inte alltid dessa insatser i en långvarig anställning för individen.
Anledningen till det kan vara att personen i fråga saknar kompetens som arbetsgivaren efterfrågar, att personen är i behov av kompletterande insatser av social karaktär eller utbildningskaraktär, att arbetsgivare inte har för avsikt att anställa nya medarbetare eller något annat. Herr talman!
De personer som inte lyckas ta sig från en arbetsmarknadsåtgärd till fortsatt anställning behöver inte otrygga anställningsformer. De behöver ett arbete som passar just deras förmågor och kompetens. Ett sätt att skapa den typen av tjänster är genom sociala företag - en företagsform som Miljöpartiet värnar och vill underlätta för.
Arbetsintegrerande sociala företag gör i dag en stor insats när det gäller att skapa arbetstillfällen för personer som har varit arbetslösa länge. Det finns en hel del utmaningar, men också stora möjligheter, för arbetsintegrerande sociala företag att bidra med sina kunskaper och erfarenheter. Herr talman! Jag var i mitt gamla hemland Chile i förra veckan.
Där träffade jag människor som berättade om sin vardagliga kamp för sina rättigheter på arbetsplatserna. Det är i sådana samtal man får perspektiv. Man känner stolthet och tänker: Vad bra vi har det i Sverige med vår arbetsmarknadsmodell. Rör inte den så att det blir sämre för arbetstagarna, utan stärk den i stället!
Marco Venegas (MP):
I dag debatterar vi regeringens förslag till ändringar i lagen om utstationering av arbetstagare. Det handlar om de regler som gäller när arbetstagare från ett annat land skickas till Sverige för att arbeta tillfälligt här i landet. Syftet med lagändringarna är att den svenska modellen ska fungera bättre vid utstationeringssituationer.
Lagändringarna innebär också att den så kallade lex Laval rivs upp och ersätts med ett nytt system som på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt genomför EU-reglerna för utstationering. Herr ålderspresident! Miljöpartiet välkomnar dessa lagändringar. Det är viktigt att människor som kommer till vårt land för att arbeta ska ha minst lika bra arbetsvillkor som våra svenska arbetstagare.
Bland annat föreslår regeringen ökade kontrollbefogenheter och en skyldighet för utstationerande arbetsgivare att utse en företrädare med behörighet att förhandla om och sluta kollektivavtal. Den viktigaste förändringen i lagförslaget är att fackförbund alltid ska kunna kräva svenskt kollektivavtal, ytterst med stöd av stridsåtgärder.
Herr ålderspresident! Miljöpartiet välkomnar att människor från andra EU-länder kommer hit för att arbeta. Den fria rörligheten är viktig, lika viktig som arbetsvillkor, för de arbetstagare som hamnar i Sverige. Detsamma gäller konkurrensen mellan företag. Kompetensen och inget annat ska vara ledstjärnan. Herr ålderspresident!
De bestämmelser som regeringen föreslår syftar till att öka transparensen och förutsebarheten vid utstationering. De utstationerande företagen ska på ett enklare sätt kunna ta reda på de villkor som gäller på den svenska marknaden. Det är glädjande att det också föreslås ett skydd mot repressalier för utstationerade arbetstagare i lagförslagsändringen.
Som enskild arbetstagare är man inte stark nog för att försöka rätta till om man har hamnat i en tvist med sin arbetsgivare eller inte vågar gå emot sin arbetsgivare på grund av risken att bli hemskickad och därmed förlora jobbet. För Miljöpartiet är det en självklarhet att de som kommer till oss för att arbeta ska ha goda villkor, oavsett varifrån de kommer.
Vi som värdland ska se till att arbetstagarnas rättigheter garanteras och respekteras. Herr ålderspresident! En annan aspekt som är viktig att beakta är de höga siffrorna för dödsfall bland personer från ett annat land som arbetar tillfälligt i Sverige.
Enligt Arbetsmiljöverket förekom 25 dödsfall på arbetsplatserna i landet mellan år 2011 och år 2014. Siffran är troligen egentligen högre, då Arbetsmiljöverket konstaterar att dödsfall och allvarliga händelser bland utländsk arbetskraft i Sverige inte anmäls i den omfattning som de ska.
Orsaken till den låga anmälningsfrekvensen bedöms bland annat vara brist på information. Därför hoppas jag på att med bättre kontroll, transparens och skärpta regler bidra till att dödsfall på arbetsplatserna minimeras och så småningom försvinner helt. Med de orden yrkar jag bifall till utskottets förslag i dess helhet och avslag på samtliga motioner.
Marco Venegas (MP):
Som jag nämnde tidigare har regeringen tillsatt en utredning som ska se över LSS-frågor på ett brett sätt. Där är frågan om en långsiktigt hållbar kostnadsutveckling bara en del.
Huvudfokus är att se över hur lagen fungerar med det övergripande målet, som är detsamma som tidigare: att den enskilde får möjlighet att leva som andra och de övriga mycket fina formuleringar lagen innehåller.
Tanken är dock att se över hur förstärkt kvalitet, träffsäkerhet, helhetssyn och mångfald i insatserna ska kunna förverkligas. Utvecklingen av tekniska hjälpmedel går med blixtfart, och mycket har hänt sedan lagen skrevs.
Det är verkligen hoppingivande, och Miljöpartiet tror mycket på både e-hälsans möjligheter och teknikens framsteg på detta område. Likaså är dagens kunskap om rehabilitering en helt annan än tidigare, och det är viktigt att var och en som behöver rehabilitering får det enligt senast tillgängliga kunskap.
Att ha rätt till och ges möjlighet att träna upp den egna förmågan maximalt är viktigt för att bli så självständig som möjligt och minska behovet av stöd utifrån. Det är väldigt angeläget. Rättssäkerheten är också något som behöver ses över, och det ska utredningen göra.
Att det är viktigt visar inte minst olika personers berättelser om hur olika det faktiskt kan se ut. Jämlikheten i tillgång till insatser är en annan sida av samma mynt. Utredningen kommer även att se över andra frågor, som personkretsindelningen.
Där har en del behov som i dag faller utanför, och kompletteringar till lagen kan behöva göras. Det är ett stort och angeläget uppdrag, och vi ser fram emot utredningens förslag. Jag vill också nämna ett område som vi både som enskilt parti och regeringsparti tycker är särskilt angeläget.
Det gäller den höga arbetslösheten bland personer med funktionsnedsättning om man jämför med befolkningen i övrigt. Vissa insatser görs i budgeten för 2017, men på det här området finns det all anledning att återkomma. Diskrimineringsfrågorna är också och har alltid varit centrala för Miljöpartiet.
I regeringen har demokratiminister Alice Bah Kuhnke tagit fram ett förslag om att förstärka lagen om bristande tillgänglighet som diskriminering. Förslaget är att också företag med färre än tio anställda ska omfattas, vilket inte är fallet i dag.
Marco Venegas (MP):
Jag vill kort bara säga att assistansreformen och LSS i sin helhet är otroligt viktiga, och de betyder mycket för enskilda individer, familjemedlemmar och hela vårt samhälle. Jag hoppas att dagens debatt fortsätter i många andra konstruktiva samtal om hur vi både bevarar och utvecklar en av vårt samhälles kanske viktigaste reformer.
Jag vill också rikta ett tack till Kristdemokraterna som tog initiativ till debatten liksom till alla medverkande partier. Jag tackar även alla som kommit hit för att lyssna på debatten.
Marco Venegas (MP):
Min fråga går till utrikesminister Margot Wallström. Relationerna mellan USA och Nordkorea är värre än någonsin, och båda länderna använder sig av en aggressiv retorik.
Statsrådet uttalade i samband med att Sverige fick en plats i FN:s säkerhetsråd att vi i Sverige nu framför allt skulle arbeta förebyggande så att nya militära konflikter inte skulle kunna uppstå och agera så att befintliga inte skulle eskalera. Statsrådet har fördömt Nordkoreas nyligen genomförda robottester och deras kärnvapenprogram.
Min fråga är: Hur har Sverige agerat och hur kommer Sverige att agera gentemot USA för att få till stånd en process för avspänning och fred på Koreahalvön? USA, som nu fortsätter att förstärka sin militära närvaro i regionen samtidigt med den mycket aggressiva retoriken, hävdar att man överväger militära interventioner i Nordkorea. Ett militärt angrepp på Nordkorea skulle få katastrofala följder.
Marco Venegas (MP):
Jag ska fatta mig väldigt kort. Till att börja med vill jag säga att det är statens uppgift att skapa förutsättningar för parterna att ta sitt ansvar. Det är också statens uppgift att säkerställa grundläggande villkor. Det är centralt att arbetsrätten lägger grunden för ett arbetsliv som tillgodoser både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov av flexibilitet, trygghet och inflytande.
Jag förlitar mig på att regeringen och arbetsmarknadens parter bedriver ett arbete för att skapa och upprätthålla ett system som erbjuder en fortsatt god balans på området. Herr talman! Det är detta system och denna modell som gör att Sverige kan behålla både hög sysselsättning och hög produktivitet.
Jag tycker att vårt land är exemplariskt när det gäller dialogen mellan arbetsmarknadens parter. Miljöpartiet och jag är till exempel väldigt positiva till de så kallade etableringsjobben, som parterna och regeringen har kommit överens om.
Den som blir anställd på ett etableringsjobb får möjlighet att samtidigt delta i svenska för invandrare och annan kortare utbildning som arbetsgivaren och arbetstagaren kommer överens om.
Modellen möter två av våra riktigt stora utmaningar under den kommande mandatperioden, nämligen att skapa fler vägar in på arbetsmarknaden för dem som i dag står långt ifrån och att avhjälpa den stora brist på arbetskraft som finns i många branscher. Herr talman! Med dessa ord yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet, och jag yrkar avslag på samtliga motionsyrkanden.
Marco Venegas (MP):
Jag vill ställa en fråga till utrikesminister Margot Wallström. Vi som följer utvecklingen i Colombia är djupt oroade över de svårigheter som genomförandet av fredsavtalet med Farc-EP möter. Kongressen kommer inte att nå målet att bli klar med lagstiftningsarbetet för genomförandeavtalet i slutet av november.
Vi är också djupt oroade över hoten och angreppen mot folkliga ledare och MR-försvarare. Under året har 57 sociala ledare och MR-försvarare mördats i Colombia. Illegala väpnade grupper, som paramilitära Autodefensas Unidas de Colombia, är ansvariga för 59 procent av dessa mord.
Min fråga är: Kan statsrådet i samtal med Colombia betona vikten av att punkterna i fredsavtalet med Farc-EP snarast genomförs?
Marco Venegas (MP):
Min fråga går till utrikesminister Margot Wallström. Implementeringen av fredsavtalet som undertecknades av Farcgerillan och den colombianska regeringen i november 2016 är inne på sitt andra år. Men efter kriget överskuggas landet nu i stället av en växande våldsvåg mot bland annat människorättsförsvarare.
Den växande våldsvågen är en konsekvens av en ny konfliktdynamik där andra olagliga beväpnade grupper som ELN-gerillan och paramilitära grupper tar kontroll över de delar av landet som förut kontrollerades av Farcgerillan och där staten inte har närvaro. Min fråga är: Har Sverige en dialog med Colombia om den här situationen?
Magnus Persson (SD):
Jag försöker inte lura någon. Jag träffar mina väljare varenda dag jag är ledig härifrån. Jag besöker arbetsplatser, och jag besöker fabriker. Jag lurar ingen. Jag talar om hur sanningen ser ut. Ni valde själva att fälla er egen budget, Ali Esbati, när ni inte ville diskutera med Sverigedemokraterna. Vi räckte ut en hand till den rödgröna regeringen och ville diskutera sakfrågorna, men det ville inte ni.
Ni slog dörren i ansiktet på oss, och vi valde därför att rösta ned en underfinansierad budget som är byggd på monopolpengar. Den är ett luftslott som tyvärr inte går att genomföra.
Magnus Persson (SD):
Jag ser inga problem med det över huvud taget, Ali Esbati. Problemet i den här kammaren är att det är för få människor här inne som har en uppfattning om hur det ser ut ute i verkligheten och som har arbetslivserfarenhet och dylikt. Jag behöver inte förklara för människor, för de vet vad det handlar om. Det är bara att se på en av de senaste opinionsmätningarna. Efter det att ni slog igen dörren i ansiktet på oss och inte ville diskutera med oss får Sverigedemokraterna nu 17,7 procent, medan Vänstern åker ned till 4,2.
Förhoppningsvis lär vi inte stå här och debattera efter nyvalet.
Magnus Persson (SD):
Jag vet inte om du hängde med i valrörelsen den sista tiden före valet, Patrik Björck. Då stod din egen statsminister, inte min, och knöt näven och sa: Vi ska riva upp Lavaldomen. Vi ska riva upp fördraget. Vi ska strida mot besluten. Vi vill ha myndighetsprövning. Thorwaldsson inom LO sa: Vi ska ta tillbaka myndighetsprövningen. Vi ska driva den frågan. Men hur blev det?
Man satte sig med Miljöpartiet, och med svansen mellan benen fick man gå därifrån och ta tillbaka allt man hade lovat svenska arbetare - att svenska jobb först och främst ska gå till svenska arbetare. Så var det. Vi vill omförhandla fördraget i första hand - det är ingen hemlighet. Vi vill ha en folkomröstning om fortsatt medlemskap i EU - det är ingen hemlighet. Det står jag för, och det står partiet för. Du får dra vilka floskler du vill. Vi vet att vi har rätt. Det är bara att titta på opinionsmätningarna.
Titta på hur svenska folket reagerar på den ansvarslösa politik som ni bedriver! Ni låter Miljöpartiet och Vänstern diktera villkoren på den svenska arbetsmarknaden. Er tid som arbetarparti ser jag som förbrukad. Jag är glad att jag tillhör Sverigedemokraterna, som kommer att bli det nya svenska arbetarpartiet.
Magnus Persson (SD):
Jag tycker att debatten börjar likna en pajasdebatt. Men så blir det när man ser att slaget är förlorat. Det är ganska pinsamt att se det stolta arbetarpartiet Socialdemokraterna - som jag har varit medlem i en gång i tiden, som min far och farfar, kommunpolitiker för Socialdemokraterna - väljer att ge upp arbetarpolitiken och låta extrema partier som Miljöpartiet och Vänstern diktera villkoren i svensk arbetsmiljöpolitik. Det tycker jag är ett hån mot svenska arbetare. Jag tycker att Socialdemokraterna ska skämmas.
Magnus Persson (SD):
Det svaret är ganska enkelt. Jag tänker säga till dem allihop: Det är synd att Sveriges största parti svek er och inte ville ta debatten med det tredje största partiet i Sverige med 800 000 väljare utan vände ryggen åt det. Efter den senaste mätningen tror jag att vi är uppe i 1,1 miljoner väljare. Ni valde att vända alla dessa invånare ryggen genom att slå dörren i ansiktet på oss på ett typiskt socialdemokratiskt härskarmanér. Det håller inte längre i Sverige.
Det är andra tider nu.
Magnus Persson (SD):
Budgetförhandlingarna kan vi lämna därhän. Vi ville förhandla med Socialdemokraterna, men Magnus Manhammars partiledare stängde dörren. Detta hade varit en ypperlig fråga som vi kunnat samarbeta om hur bra som helst med perfekta diskussioner. Det hade varit jättebra. Men det ville inte Socialdemokraterna, så det föll. Magnus Manhammar är ganska hård i sin retorik. Han anklagar Sverigedemokraterna och bland annat mig för att inte ha någon arbetsmiljöpolitik och för att sakna kunskaper.
Jag kan tala om för Magnus Manhammar att jag har jobbat i 25 år som byggnadsarbetare. Jag är medlem i Byggnads och har varit facklig förtroendeman och skyddsombud. Jag var ute och besökte arbetsplatser när Magnus Manhammar fortfarande struttade runt i blöjorna, skulle jag tro. Den där retoriken håller inte. Magnus Manhammar påstår att han har besökt en mängd arbetsplatser och pratat med skyddsombud.
Jag har jobbat i Karlskrona kommun i över tio år, men jag har aldrig sett dig på någon arbetsplats i Karlskrona, Magnus Manhammar, inte heller på ABB, förutom 14 dagar före valet, då du stod utanför grindarna och delade ut frallor. Jag vet inte vad du har för erfarenhet av svensk arbetsmarknad, hur du jobbat och vad du haft för sysselsättning, men jag uppfattar dig som en politisk broiler som läser dig till vad du ska göra. Jag tror inte att du har någon arbetslivserfarenhet, och du ska definitivt inte stå och döma mig för att jag inte skulle ha det.
Magnus Persson (SD):
Jag är väl insatt i bostadsmarknaden i min egen kommun där jag är kommunpolitiker. Jag har en annan fråga också. Socialdemokraterna och Miljöpartiet har kommit överens om att bilda en feministisk regering som ska ta konkreta steg för att ge kvinnor och män lika rättigheter. I dag vet man att ROT- och RUT-avdrag kraftigt har bidragit till att öka möjligheterna för kvinnor att starta företag och få jobb men också till att tusentals kvinnor blir hälftenägare i fastigheter som de länge bott i. Detta leder till ett mycket jämlikare samhälle.
En sänkning av ROT-avdraget kommer att påverka dessa möjligheter kraftigt. Min fråga är: Hur ser arbetsmarknadsministern på detta ur ett jämställt och feministiskt perspektiv?
Magnus Persson (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation 2 i betänkandet. Vi i Sverigedemokraterna välkomnar regeringens proposition om så kallade visselblåsare eftersom vi anser att det är ett väldigt aktuellt område i dag. I det stora hela anser vi förslaget vara bra, men det finns vissa områden där vi har synpunkter och anser att man kunde ha utrett saken lite djupare och granskat det hela hårdare.
Vi vill se ett utökat skydd för visselblåsarens identitet i såväl offentlig som privat verksamhet. I dag råder det lagstadgad absolut sekretess vid anmälan om brister i arbetsmiljö eller om överträdelser inom finanssektorn medan motsvarande skydd tyvärr inte gäller inom andra områden och verksamheter.
Vi anser att skyddet ska vara likvärdigt oavsett om man jobbar som handläggare på till exempel Migrationsverket, där vi i dag ser stora problem, eller inom finanssektorn. Många tunga instanser och forskare anser att förslaget till skydd är svagt och otillräckligt och på sikt kan leda till ett tystare samhälle där visselblåsaren helt enkelt inte vågar rapportera av rädsla för repressalier från sin arbetsgivare.
En av de som har uttalat sig i frågan är Claes Sandgren, professor i civilrätt och tidigare ordförande för Institutet mot mutor. Han anser att skyddet i många fall blir otillräckligt eftersom det innebär att det är möjligt att få ersättning först när repressalier har vidtagits mot medarbetare. Det är fel prioriteringsordning, tycker vi. Vi anser att fokus ska ligga på att man ska få sin identitet skyddad på ett likvärdigt sätt oavsett område.
Då kan arbetsgivaren inte omedelbart vidta repressalier mot visselblåsaren. Också från fackligt håll tycker man som Sverigedemokraterna, att förslaget inte är tillräckligt långtgående. Sacos referensgrupp och dess chefsjurist anser att man har gjort alldeles för lite och att lagen fokuserar för mycket på begreppet "allvarliga missförhållanden".
Detta ställer onödiga kunskapskrav på den enskilda medarbetaren, som själv får anta nivån om det ska anses lönt att anmäla med risk för repressalier. Risken är då att man som enskild avstår från att larma. Man vet inte vad som kommer att hända eller vilka repressalier som kan komma. Detta kan göra att lagen blir tandlös, inte minst utifrån det perspektivet att det kan vara svårt för den anställde att se om missförhållandet verkligen är allvarligt eller inte.
Därför är det viktigt att vi har ett likvärdigt skydd för alla visselblåsare, och det ska gälla oavsett bransch och område. Fru talman! Vi anser också att man på ett tydligare vis ska klargöra var gränsen går när det gäller visselblåsare och anställningar med tystnadsplikt. I remissvaren kunde vi se att framför allt Försvarsmakten såg problem med tolkning av lagen och krävde klarare riktlinjer.
Detta är viktigt för att undvika att lagen missbrukas och används som ett sätt att avslöja försvars- och företagshemligheter. Här anser vi att man bör göra en rejäl djupdykning och en klarare analys om hur man sätter gränserna. I övrigt tycker vi att det är ett bra förslag som är välkommet.
Magnus Persson (SD):
Jag vet inte om det framgick, men vi var mycket positiva till förslaget. Vi ville dock ha fler tillägg för att utöka skyddet för den enskilde. Om sedan arbetsmarknadsministern ser detta som en tankevurpa får det stå för henne. Fackliga organisationer tycker att förslaget är alldeles för dolt. Saco har till exempel uttalat detta. Är det en tankevurpa? Många professorer och advokatbyråer har uttalat sig om att skyddet är svagt.
Är det en tankevurpa från dem också? Jag vet inte vad arbetsmarknadsministern menar. Jag skulle gärna vilja ha svar på om det är fler än jag som har gjort en tankevurpa. Alla i remissinstanserna som kommit med motförslag - har de också gjort en tankevurpa? Jag skulle vara tacksam för ett nyanserat svar.
Magnus Persson (SD):
Jag kan till exempel citera Claes Sandgren - jag tog hans egna ord när jag sa detta. Arbetsmarknadsministern förutsätter att varje enskild arbetstagare ska ha koll på hela lagverket och kunna lagen likt en advokat. Och kan man inte det ska man söka stöd hos facket.
I dag finns det jättemånga arbetsplatser som saknar facklig organisation och där arbetarna inte är fackligt anslutna. Det kan gälla utländsk arbetskraft utan facklig anslutning. Hur ska de hantera detta? Ska vi lämna dem åt sidan? Jag menar att sekretessen är det viktigaste. Ersättningen kommer i andra hand. Visselblåsaren måste få en viss sekretess - det måste ju vara det viktigaste om man ska våga anmäla.