Thomas Östros (S):
Budskapet som kan skönjas är, trots allt, att Maud Olofsson står fast vid att bonussystem ska användas för statliga vd:ar. Det är ett väldigt brott i politiken. Vi har haft tydliga riktlinjer sedan 2003. Det är riktigt att det finns avtal ingångna före 2003 som inte har följt dessa riktlinjer. Där har styrelsen tagit upp avtalen till omförhandling. Men 2003 fattade regeringen beslut om riktlinjer som säger att det inte ska vara några bonusprogram till vd:ar.
Det vill Maud Olofsson ändra på. Vi hade förr en stor överensstämmelse om detta mellan olika partier i kammaren. Moderaternas näringspolitiska talesman Per Bill sade den 8 juni i år i en interpellationsdebatt att han är glad över att vi är överens om att vi ska hålla oss till 100 % fast lön och att det ska vara öppet och transparent. Men den politiken är nu förändrad. Maud Olofsson går ut med budskapet att vd:ar i statliga företag bör ha bonus om styrelsen så finner.
Allt annat är att peta i bolagen. Detta gör Maud Olofsson när vi står inför den kanske svåraste avtalsförhandling vi har sett på decennier i Sverige. På bredden handlar det om ett par miljoner löntagare. Det finns redan en bonusfest i gång med en fördubbling av antalet bonusar i börsföretag enligt Dagens Industri. Då väljer Maud Olofsson att sända ut denna signal. Det är ett mycket stort ansvar som Maud Olofsson tar på sig därmed.
Dessutom flyr Maud Olofsson från sin ägarroll. Att vara ägare av statliga företag får inte innebära att man säger att man inte ger några budskap, signaler eller riktlinjer till företagen. Varför ska man då vara ägare? Det är kanske det som är själva syftet med att sedan komma fram till att man ska sälja ut stora delar av det statliga innehavet.
Det är klart att ägaren har ett ansvar, en skyldighet och en rätt till att ha principer för hur ersättningarna till bolagens vd:ar ska se ut. Det finns tydliga riktlinjer på den punkten. Löner och övriga förmåner ska vara konkurrenskraftiga, men de statliga företagen ska inte vara löneledande i förhållande till jämförbara företag. Beträffande incitamentsprogram och bonusprogram klargörs att sådana bör undvikas i de statliga bolagen.
I de fall ett företags styrelse trots allt anser det befogat att införa ett incitamentsprogram ska följande gälla. Programmet bör omfatta alla anställda i företaget men inte vd. Bonus kan maximalt uppgå till två månadslöner. En förutsättning för bonus är att bolaget redovisar ett positivt resultat. Det här vill nu Maud Olofsson dra ett streck över, med budskapet till styrelserna: Ja, ordna gärna ett bonusprogram åt era vd:ar.
Maud Olofsson riskerar förtroendet för den statliga bolagssektorn. Maud Olofsson riskerar utvecklingen på arbetsmarknaden, och Maud Olofsson riskerar att sätta i gång ett gigantiskt incitamentsprogram på marknaden där flera kommer att säga att det är så skönt att regeringen också tycker att det ska vara bonusprogram. Det är mycket olyckligt.
Jag vill återigen be näringsministern att hon ska inse det värde som näringsministern har som ansvarig för en så stor bolagssektor. Hon ska vara tydlig i budskapet till övriga näringslivet. Vi får inte hamna i en period av excesser med nya bonusprogram. Behåll de riktlinjer som regeringen har fattat beslut om. Dra inte ett streck över dem.
Bortse från att du menar att det är att peta i bolagen; det här är en viktig ägarfråga som handlar om bolagens utveckling.