Johan Linander (C):
Detta är ju ett motionsbetänkande som vi har i princip varje år. Det behandlar motioner som har kommit in under allmänna motionstiden och som handlar om våldsbrott och brottsoffer. I det här sammanhanget skulle jag vilja börja med att tala om barn som brottsoffer.
Att ett barn utsätts för våld i den miljö som borde vara den starkaste trygghet man kan ha och utsätts för våld av sina egna föräldrar innebär en djup kränkning av barnet.
Det är ett fysiskt våldsbrott, men det innebär också ett psykiskt lidande som ofta kan vara mer långtgående och sitta i längre än de fysiska skadorna. Därför har vi från Centerpartiets sida vid ett flertal tillfällen framfört att vi skulle vilja se ett särskilt barnmisshandelsbrott där man också tydligare tar in barns psykiska skada.
Barn som utsätts för våld i det egna hemmet utsätts för psykisk misshandel, något som man i dag inte riktigt tar hänsyn till i den strafflag som vi har. En annan aspekt på barn som brottsoffer som inte är riktigt så bra som det skulle kunna vara gäller barn som under en längre tid systematiskt kränks och misshandlas i hemmet.
Det finns ett särskilt kvinnofridskränkningsbrott - grov kvinnofridskränkning - och vi i Centerpartiet skulle också gärna vilja se brottet "grov barnfridskränkning" med en högre straffskala. Vi menar att våld och kränkningar mot barn är särskilt allvarliga.
Låt mig gå vidare till något annat som också handlar om våld i familjerelationer, nämligen riskanalyser. Det är något som är oerhört viktigt och som jag vid flera tillfällen har samtalat om med kvinnor som lever under hot och har varit misshandlade av sina före detta män.
Det finns verktyg för att göra bedömningar av risken för framtida våld i parrelationer. Det kan inte nog betonas hur viktigt det faktiskt är att från samhällets sida i förväg kunna se om det finns en risksituation. Från Rikspolisstyrelsens sida pågår nu ett arbete med att utveckla detta.
Målsättningen är att polisen ska arbeta mer nationellt enhetligt. Det ska inte bero på i vilket län man bor huruvida det görs en ordentlig riskbedömning eller inte. I den här frågan finns en bra motion från två centerpartister. Det blir inget bifall till motionen, för det pågår redan ett bra arbete, men den är värd att nämna i detta sammanhang i alla fall. En tidigare talare kom in på frågan om vård och behandling av sexualbrottsdömda.
Det tycker jag också är en viktig fråga att lyfta fram. Det pågår ett arbete, inte minst inom Kriminalvården, med att få allt fler män att genomgå allt bättre behandlingar, men det finns fortfarande mycket att göra.
Målsättningen borde vara att 100 procent av dem som döms för sexualbrott också ska genomgå den här typen av behandling - allt för att minska risken för återfall i denna fruktansvärda typ av brottslighet.
Till slut vill jag ta upp frågan om påtaglig risk, som inte minst Socialdemokraterna i den här debatten har fastnat i. Vi kan gå tillbaka lite i tid och prata om alla de förslag som vi i Centerpartiet och övriga Alliansen har lagt fram under åren för att stärka besöksförbudet, som numera heter kontaktförbud.
Första gången jag lade fram förslag om att ett besöksförbud skulle kunna kombineras med fotboja sade dåvarande justitieministern Tomas Bodström: Nej, nej, det där går inte! Nu har Alliansen genomfört det. Nu är det möjligt att kombinera kontaktförbudet med elektronisk övervakning, vilket stärker skyddet för dem som är utsatta för hot och våld.
När det gäller påtaglig risk, alltså rekvisitet för kontaktförbud i det gemensamma hemmet, håller vi från Centerpartiet frågan öppen. Vi säger inte nej, men vi håller på den fina svenska traditionen att utreda saker innan vi lagstiftar.
Vi tycker att det är en ganska bra väg att gå, och det ska bli intressant att se vad utredaren kommer fram till. Om utredaren kommer fram till att förslaget är bra kommer vi från Centerpartiets sida också att driva för att det ska genomföras. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.