Margareta Israelsson (S):
Också jag vill tacka ministern för svaret, men kanske främst Tasso Stafilidis för initiativet att göra det möjligt för oss att diskutera den här frågan. Jag tycker att det skulle vara väldigt bra om den svenska regeringen kunde stödja det här förslaget.
Jag noterar också i ministerns svar någonting som jag faktiskt inte kände till, att det redan finns en arbetsgrupp under kommissionens rådgivande kommitté som arbetar med turism och som ska utarbeta förslag i kampen mot barnsexturismen. Jag funderade på om kanske ministern skulle kunna säga någonting om vad det är.
Jag är inte den som vanligtvis arbetar med EU-frågor så jag kan inte riktigt säga om den gruppen kanske är något som på sätt och vis arbetar med samma frågor. Jag har dock noterat att EU som sådant med förslaget till ny kommission också skulle lyfta fram barnfrågorna som ett av målen för arbetet.
Det behov av mainstreaming som vi också ser i Sverige behövs naturligtvis i Europasamarbetet. Det är inte så enkelt alltid att klara ut det här. Jag har förstått att man också i Sverige tycker att alla de här frågorna ska ligga antingen under socialministern, som har ansvaret för barnens situation i Sverige, eller på utrikesministern när det gäller turism utifrån, så jag skulle vilja välkomna också Ulrica Messing in i den diskussionen.
Det här är en så stor fråga att jag tror att det är alldeles utmärkt om fler av regeringens ministrar på olika sätt kan finna vägar för att delta i det här arbetet. Det dras naturligtvis fram väldigt mycket utifrån tanken på en uppförandekod och man funderar över hur man kan förhålla sig.
Jag har tittat lite på vad som har hänt i EU-parlamentet och fann då att en socialdemokratisk kollega, Inger Segelström, har arbetat inom Kommittén för medborgerliga rättigheter för att se om man skulle kunna jobba fram mer kunskaper om barnens situation. Hon har lagt fram ett förslag om fördjupade kontakter med resebranschen och tredjeländer, därifrån offren ofta kommer.
Inger Segelström sade till mig när jag ringde henne i dag för att få veta mer om det här att man ser det som en viktig del. Jag lyfte fram det av den anledningen att jag tror att det är just de här många olika delarna som kan samverka. Det är lätt att instämma med Tasso Stafilidis i att Ecpat är oerhört väsentligt, och den uppförandekod som man har arbetat fram kan ju vara ett led i det här.
Jag tror generellt sett att det väldigt mycket handlar om kunskap. Det märker vi också i diskussionen om sexturism. Jag hoppas verkligen att det inte också kommer att handla om att vi kan förvänta oss barnsexturism till fotbolls-VM. Jag tycker att det görs ett väldigt bra arbete från regeringens sida och från idrottsrörelsens sida för att på olika sätt markera i de här frågorna.
I det förslag som jag nämnde tidigare talar man också om EU:s och medlemsstaternas ansvar för kvinnor och barn som fallit offer för sexslavhandel i EU. Men det ligger naturligtvis utanför ministerns ansvarsområde att fundera över hur de här barnen så att säga hanteras.
Avslutningsvis förstod jag att jämställdhetsutskottet i Europaparlamentet i höstas enades om en EU-finansierad kampanj om den förnedring som det innebär att män köper och utnyttjar kvinnor och barn. Ecpat söker ju påpeka för alla oss som turistar utomlands att det här är något vi ska tänka extra på, och jag tror att det är oerhört väsentligt.