KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Persson (SD):
Min kollega Alexander Christiansson tog lite udden av min replik med sitt anförande. Men det jag hänger upp mig lite på är varför regeringen inte är beredd att ens titta på att anpassa regelverket. Vi måste ju vara väldigt överens om att arbetsmarknaden i dag absolut inte ser ut som den gjorde 1998.
Då kunde man i ett brukssamhälle som det jag kommer ifrån gå ned och knacka på dörren på fabriken och få jobb om man inte ville läsa vidare. Så ser det inte ut i dag. Vi har ett enormt utanförskap i dag. Vi har nästan de högsta arbetslöshetssiffrorna i EU med nästan 180 000 personer som är långtidsarbetslösa. Allt färre personer med ett reguljärt arbete ska försörja fler. Det går åt fel håll i Sverige.
Jag tror att vi är 10 miljoner invånare i Sverige, och ungefär 5,2 miljoner har ett reguljärt arbete. Det är helt fel utveckling. Varför ser regeringen det som ett problem att titta på detta? Det här skulle gagna alla. Det skulle framför allt öka sysselsättningen och ge dem som vill starta företag chans att göra det.
Visst kan man utöka ledigheten i samråd med sin arbetsgivare, men då har man inte den trygghet som man skulle ha med ett lagstadgat förslag. Jag vill bolla detta vidare till ministern. Varför ser man så stora problem med det här? Jag vet ju att det finns falanger inom socialdemokratin som kanske är lite emot företagande. Så har det alltid varit. Och det finns samarbetspartier som inte tycker om företagande. Jag hoppas dock inte att det här är en ideologisk fråga. Jag vill gärna få svar från ministern på varför man inte så gärna vill titta på det här.
Det har gått lång tid sedan 1998, och det ser helt annorlunda ut i dag.
Magnus Persson (SD):
Jag håller med om mycket av det som arbetsmarknadsministern säger. Vi ska vända på varje sten för att skapa jobb. Och jag tycker att det hade varit en väldigt liten sten att vända på om man skapade en åtgärd som helt enkelt bara handlade om att förlänga ett åtagande. Det hade gynnat väldigt många. Enligt Tillväxtverket kan ungefär 50 procent av svenskarna tänka sig att starta ett företag, men bara runt 10 procent gör det i slutändan.
Det stora hindret är att man anser att sex månader är för kort tid. Man känner sig inte trygg i sin strävan att bilda ett företag. Jag hoppas att regeringen verkligen lyssnar på det här och tar det med sig. Vi har en arbetsmarknad som ser annorlunda ut och som kommer att se annorlunda ut. Vi kommer aldrig att återgå till den gamla arbetsmarknaden, så som den såg ut förr i tiden, på grund av digitaliseringen med mera. De enkla jobben finns inte. De är bortrationaliserade i dag. Det finns inga sådana inom industrin.
Även om man ofta talar om de enkla jobben kommer de aldrig att komma tillbaka. Vi har därför enorma problem på svensk arbetsmarknad när det gäller hur vi ska få in alla de människor i sysselsättning som står utanför arbetsmarknaden i dag. Det är inget problem som bara vår generation kan hantera, utan detta problem kommer även efterföljande generationer att få arbeta med. Det är bara att beklaga att regeringen inte lyssnar på detta. Det är småföretag och fler företag vi behöver.
Som Alexander sa tidigare är det här bara en arbetsmarknadsåtgärd för oss. Det handlar om att göra allt för att skapa fler jobb.
Magnus Persson (SD):
Det är i dag brist på undersköterskor inom äldreomsorgen samtidigt som allt fler äldre behöver vård. Att göra yrket attraktivt är viktigt, men då måste man kunna erbjuda en bra arbetsmiljö. Då är införandet av så kallade delade turer helt fel väg att gå. Fru talman! I dag är delade turer vanligast i socialdemokratiskt styrda kommuner, där man ofta har stora underskott i driftsbudgeten av helt andra orsaker. Då väljer man i vanlig ordning att minska på personal inom bland annat vården och omsorgen.
Statsbidrag som skulle kunna användas till äldreomsorgen används i stället för att täppa till underskott, ofta kopplat till bland annat en extrem invandringspolitik. Fru talman! I november 2019 tillsatte regeringen en nationell samordnare som fick uppdraget att främja en god arbetsmiljö inom kommunalt finansierad vård och omsorg. Man kan tydligt konstatera att man misslyckats med sitt uppdrag då kommuner nu inför delade turer i stället för att avveckla dem.
Min fråga går till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark: Är ministern nöjd med regeringens arbete mot dåliga arbetsförhållanden inom äldreomsorgen i våra kommuner?
Magnus Persson (SD):
Sverige är sämst i Norden på arbetsmiljöarbete sett till antalet sysselsatta. Vi har en betydligt mindre statlig arbetsmiljöbudget och färre inspektörer än våra grannländer. Och vi har inte på många år levt upp till de internationella krav om arbetsmiljö som finns. Enligt FN:s arbetsorganisation ILO bör det finnas en inspektör per 10 000 arbetstagare. Med över 5 miljoner sysselsatta bör antalet inspektörer vara över 500.
I dag har vi runt 300 och ligger långt ifrån målet. Vi är det enda land i Norden som inte klarar målet. Efter snart åtta år med den socialdemokratiskt stödda regeringen, som säger sig värna svenska löntagare och deras arbetsmiljö, måste detta ändå ses som ett stort misslyckande. Jag vill därför ställa min fråga till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark: Hur ska regeringen nå upp till ILO:s mål och samtidigt vara trovärdig om sin egen antagna arbetsmiljöstrategi?
Magnus Persson (SD):
Om arbetsmarknadsministern hade bemödat sig och tittat på Sverigedemokraternas budget hade hon sett att vi lägger ett betydligt större anslag på Arbetsmiljöverket än vad regeringen gör. Det har vi gjort ända sedan 2014. Trots att regeringen säger sig ha större ambition för Arbetsmiljöverket är höjningen av anslaget väldigt liten. Samtidigt väljer man att utlokalisera myndigheten, vilket gör att myndigheten tappar enormt mycket kompetent arbetskraft. Detta har även generaldirektören flaggat för.
Det rimmar inte med det som arbetsmarknadsministern säger här.
Magnus Persson (SD):
När regeringen initierade EU-toppmötet i Göteborg om den sociala pelaren för Europa förstod man inte vilka dörrar man öppnade. Viljan var att exportera den svenska modellen till Europa, men som vi vet blev resultatet tvärtom. Nu får man kämpa för att den svenska modellen inte ska bytas ut mot en federalistisk, överstatlig modell, vilket allt tyvärr pekar på kommer att ske - och det väldigt snabbt.
Naivt och godtroget av en regering som påstår sig stå upp för svenska löntagare och den svenska välfärden. Efter Storbritanniens utträde gav man federalisterna öppet mål att köra igenom den sociala pelaren, där förslaget om minimilöner ingår, då Storbritannien tidigare fungerat som en skyddsmakt för de svenska intressena.
Min fråga till statsministern är: Förstod inte regeringen konsekvenserna och risken för den svenska modellen när man hyllade, talade sig varm för samt drev på för införandet av EU:s sociala pelare?
Magnus Persson (SD):
Arbetsförmedlingen har länge flaggat för att myndigheten utnyttjas av kriminella som har satt i system att lura till sig pengar. Ett svagt regelverk gör att samma personer återkommande i olika skepnader och bolagskonstruktioner inte kan nekas stöd. Detta är inget nytt, och regeringen har uppmärksammats på detta flera gånger. Regeringen tillsätter utredning efter utredning, men ingenting händer.
Redan 2019 uppmanade regeringen Arbetsförmedlingen i regleringsbrevet för budgetåret att ta fram en handlingsplan för att motverka fusket, vilket myndigheten omedelbart gjorde på ett föredömligt sätt. Därefter har regeringen tillsatt diverse utredningar som ännu inte har landat i något beslut. Fru talman! Nu är det 2022, och denna saktfärdighet är beklämmande.
Men när regeringen står kvar och stampar och hänvisar till pågående utredningar fyller de kriminella sina fickor med svenska skattebetalares pengar i en icke sinande ström. Min fråga går till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. När ska regeringen börja ta välfärdsbrottsligheten på allvar och snabbt agera för att ge berörda myndigheter de verktyg som behövs?
Magnus Persson (SD):
Tack för att du tar upp ett väldigt intressant ämne, Teresa Carvalho! Att jag valde att lämna det utanför i detta anförande är för att de specifika debatterna kommer upp till våren. Där kommer framför allt arbetskraftsinvandringen och arbetsmiljöarbetet, som ligger i andra betänkanden, så då kommer vi att kunna gå in mer i detalj på dem. Därför valde jag det övriga. Men jag ska svara på frågan. Jag vill först nämna att jag inte vet om jag litar på Socialdemokraterna när det gäller myndighetsprövad arbetskraftsinvandring.
Inför valet 2014 stod jag på barrikaderna på svenska byggarbetsplatser med fackliga företrädare och aktiva socialdemokrater. Då gick Socialdemokraterna till val på arbetsmarknadsprövning. Samma sak gjorde man inför valet 2018. Men när man gick in och satte sig i förhandlingar med Miljöpartiet valde man att stryka det. Jag vet därför inte riktigt hur stor Socialdemokraternas trovärdighet är i den här frågan.
Jag har inte riktigt koll på hur formuleringarna ser ut i Tidöavtalet, men i alla frågor som ligger utanför Tidöavtalet kan Sverigedemokraterna komma överens med Socialdemokraterna. Det finns säkert frågor där vi kan ha en diskussion i framtiden; det har jag absolut inga problem med. Jag håller alltså med Teresa Carvalho om hennes problembeskrivning men anser inte att Socialdemokraterna är så värst trovärdiga i den här frågan.
Man har svikit svenska löntagare två val på raken, och med tanke på regeringsunderlaget valet 2022, vad är det som säger att man till nästa val ska kunna gå dem till mötes? Man ska göra upp med Centerpartiet som vill ha den mest liberala arbetskraftsinvandringspolitiken i hela Sverige. Hur man ska få ihop den ekvationen vet jag inte.
Magnus Persson (SD):
Jag tycker att Teresa Carvalho är en väldigt duktig och sympatisk människa, men det blir lite fel när hon påstår att hon inte har haft majoritet för förslaget om behovsprövad arbetskraftsinvandring. När vi har lagt förslaget på bordet här i riksdagens kammare har Socialdemokraterna valt att rösta nej till det. Och det gäller inte bara det förslaget; det gäller även många andra av de egna förslag som man gått till val på.
Det gäller till exempel utökade preskriptionstider för arbetsmiljöbrott, ett S-förslag som ni lovade LO redan valet 2014 att ni skulle driva igenom i Sveriges riksdag. Vi har haft majoritet för det i kammaren vartenda år sedan dess, men Socialdemokraterna väljer att rösta nej till sina egna förslag. Varför det, kan man undra, fru talman. Jo, för att det är viktigare att inte göra upp med Sverigedemokraterna. Det viktigaste är att hålla Sverigedemokraterna utanför.
Därför väljer man hellre att rösta nej till sina egna förslag. Hade man sökt stöd hos Sverigedemokraterna för behovsprövad arbetskraftsinvandring hade det förslaget varit klubbat och klart. Men man valde att rösta nej, för att man inte ville stå på samma sida som Sverigedemokraterna. Det var viktigare för Socialdemokraterna än att lyssna på LO-facken och alla de löntagare som drabbas av detta. Jag vet själv av erfarenhet hur det ser ut på svensk arbetsmarknad.
Jag har jobbat i många, många år som byggnadsarbetare och var både skyddsombud och facklig förtroendeman tills jag, som alla vet, fick sparken på grund av fel partibok. Att stå här och säga att vi säger nej till förslagen stämmer inte. Det är Socialdemokraterna som säger nej till dessa förslag. Det hade varit klubbat och klart för länge, länge sedan om ni hade vågat göra upp med Sverigedemokraterna. Så är det.
Magnus Persson (SD):
För mig och Sverigedemokraterna är det viktigaste när det gäller arbetsmarknadsinsatser och dylikt hur det ser ut med reguljära jobb. Vad kommer ut i andra ändan? Vi har provat extratjänster väldigt länge, i många år, och det är en av de åtgärder som genererar minst antal reguljära anställningar.
Jag förstår att Serkan Köse från Socialdemokraterna är väldigt glad över extratjänsterna, för det är en av de tjänster som missbrukas mest, framför allt i socialdemokratiskt styrda kommuner. Vi har till exempel en kommun som heter Malmö, som lovordar extratjänster och tog emot hundratals personer. Men folk satt hemma i sina lägenheter och fick betalt, för det fanns inga jobb och gå till.
Det fanns också ett bonussystem kopplat till extratjänster, så Malmö stad fick många miljoner som bonus bara för att man skapade extratjänster - som inte fanns. Man missbrukade helt enkelt ett system. Det finns en röd tråd genom detta. Tittar man på vilka kommuner som utnyttjar detta mest ser man att det mest är socialdemokratiskt styrda kommuner med väldigt stora underskott i sin budget. Och det genererar som sagt väldigt lite jobb.
Så ser det ut, och det är anledningen till att vi inte vill satsa på extratjänsterna utan på andra åtgärder i stället.
Magnus Persson (SD):
Jag vet inte om Serkan Köse har behagat läsa budgeten som regeringspartierna och Sverigedemokraterna har tagit fram. Där står klart och tydligt att man väljer bort extratjänsterna men i stället väljer att satsa bland annat på nystartsjobben, som är en av de arbetsmarknadsåtgärder som har gett mest reguljära anställningar i slutändan. Vi vill också till exempel satsa på de nya etableringsjobben - och här blir det väldigt intressant, fru talman.
Socialdemokraterna vill ju behålla extratjänsterna, och man vill finansiera dem bland annat genom att skära ned stora summor på anslag 1:13, som omfattar nystartsjobben och de nya så kallade etableringsjobben. Menar alltså Socialdemokraterna och Serkan Köse att de etableringsjobb som parterna har varit med och tagit fram inte är en viktig arbetsmarknadsåtgärd? Han kanske hellre vill satsa på extratjänsterna, som i slutändan inte genererar några jobb.
Detta har prövats i många år och av många regeringar, med väldigt dåliga - faktiskt usla - resultat. Varför inte lyfta blicken och våga tänka lite nytt?
Magnus Persson (SD):
Jag tackar för klargörandet. Det framgår inte i budgettexten. Gällande extratjänsterna kan man konstatera att de utnyttjas väldigt mycket av kommunerna, och det skapar också väldigt många undanträngningseffekter inom den kommunala verksamheten och framför allt inom äldreomsorgen med mera. Det skapar också väldigt stora problem - språkförbistring med mera. Jag ska inte förlänga denna debatt.
Men när det gäller arbetsmarknadsåtgärder, vad är drivkraften för Socialdemokraterna i slutändan? Är det att de vill skapa så många reguljära anställningar som möjligt, eller handlar det enbart om att frisera statistiken och gömma undan människor i diverse arbetsmarknadsprojekt med urusla resultat som vi har sett?
Vi kan gå tillbaka och titta i budgetar under flera år, även under den socialdemokratiska regeringens tid, och se att det är extremt dåliga utfall. När det gäller att till exempel ta tillbaka extratjänsterna kan jag säga att det under ett år under den förra mandatperioden var 15 000 inskrivna och knappt 5 procent som gick vidare till en reguljär anställning. Tycker Socialdemokraterna och Teresa Carvalho att det är ett bra utfall?
Magnus Persson (SD):
Tack, Johanna Haraldsson, för ett väldigt bra anförande! Arbetsmiljöfrågor och skyddsombudsfrågor ligger mig varmt om hjärtat. Jag har ett förflutet som skyddsombud under väldigt många år - över tio år, tror jag. Johanna Haraldsson nämnde tillträdesrätten för de regionala skyddsombuden, som hon säger att Sverigedemokraterna vill vara med och försämra.
Men om man tittar i betänkandet och på den debatt som var när ärendet var uppe ser man att Sverigedemokraterna vill gå betydligt längre än den dåvarande regeringen, ledd av Socialdemokraterna. Socialdemokraterna vill att de regionala skyddsombudens tillträdesrätt ska utökas till alla arbetsplatser där det finns kollektivavtal.
Men Sverigedemokraterna vill ju att ett regionalt skyddsombud, som till stor del avlönas av staten, ska ha tillträde till samtliga arbetsplatser i Sverige. Varför ska de löntagare som oftast har det sämst ställas utanför möjligheten att få ett bra skydd på sin arbetsplats? Oftast är det ju de arbetsplatser som saknar avtal som har sämst arbetsmiljö.
Jag undrar helt enkelt hur Johanna Haraldsson ser på den frågan.
Magnus Persson (SD):
Man kanske ska se detta i en större kontext. Det är ju ingen hemlighet att Socialdemokraterna och fackföreningsrörelsen hänger ihop ganska mycket. Det vet vi alla. Socialdemokraterna har valt att politisera arbetsmiljöarbetet, och jag tycker att det är helt fel väg att gå. Man ställer stora delar av arbetskraften utanför chansen att vara delaktig i arbetsmiljöarbetet, till exempel.
Man nekar löntagare att bli lokala skyddsombud, till exempel, enbart för att personen har fel partibok. Jag var skyddsombud i tio år, fläckfritt. Jag gjorde ett jäkla bra jobb, på ren svenska, fru talman. Ursäkta språket! Jag hade bra stöd hos mina arbetskamrater.
Men över en natt dög jag inte som skyddsombud längre, enbart för att jag ställde upp i kommunvalet för Sverigedemokraterna i min hemkommun.
Om vi nu vill få med fler på tåget och utveckla arbetsmiljöarbetet framöver, tycker Johanna Haraldsson och Socialdemokraterna att det är rätt att fackförbunden ska ha möjligheten att stänga ute personer från att delta i arbetsmiljöarbetet enbart på grund av att de har fel partibok? Är det så vi utvecklar arbetsmiljöarbetet i Sverige?
Serkan Köse (S):
Jag tackar Annika Qarlsson för frågan. Jag inledde ganska tydligt och klart med vårt mål vad gäller arbetsmarknadspolitiken. Jag redogjorde tydligt och klart för de utmaningar vi står inför och hur vi ska försöka ta oss an dessa. Jag talade också om konkreta förslag på vad vi tänker göra. Den förra socialdemokratiska regeringen hade som ett mål att minst 80 procent av befolkningen mellan 20 och 64 år ska vara sysselsatta.
Detta mål avskaffades efter regeringsskiftet 2006. I vårpropositionen 2008 skriver ni: "Det finns problem med kvantitativa mål för aggregerad sysselsättning och arbetslöshet. Ett sådant problem är att de inte förmedlar vad sysselsättningspolitiken avser att åstadkomma, i synnerhet eftersom målen kan uppfyllas utan att fler människor börjar arbeta." Och ni fortsätter efter det.
Det framkommer tydligt och klart att ni var kritiska till ett sysselsättningsmål när ni tog över. Ni gick så långt att ni sa att vägen till fler jobb inte går genom ett sysselsättningsmål. Jag har tydligt och klart sagt att vi ska ha full sysselsättning, och vi har sagt att vi ska ha lägst arbetslöshet i EU år 2020.
När det gäller diskussionen om Arbetsförmedlingen och matchningsanställningar har vi också tydligt och klart sagt att Arbetsförmedlingen nu ska få möjlighet att jobba i lugn och ro med de utmaningar som de står inför. Jag nämnde i mitt anförande de brister som finns och de utmaningar som de står inför.
Det hjälper inte Arbetsförmedlingen att ytterligare konkurrensutsätta dem och tala om att de ska fixa matchningsanställningar. Det hjälper inte heller att hänvisa till ett land som det är svårt att jämföra med. Man kan inte säga att vi kommer att lyckas i Sverige bara för att de har lyckats där. Det tror jag inte riktigt på.
Serkan Köse (S):
En invändning mot sysselsättningsmålet är att det inte direkt fångar hur mycket vi arbetar. Man räknas som sysselsatt även om man är sjuk eller arbetar endast någon timme i veckan. Jag tycker fortfarande att det är viktigt, och vill upprepa, att vi har sagt att vi ska ha full sysselsättning.
Men vi har också sagt att det är viktigt att styra den ekonomiska politiken, för att vi ska klara av det. En del av målet är att titta på och även ställa krav på antalet personer som arbetar och antalet arbetade timmar i ekonomin. Det är ett ambitiöst och långsiktigt mål. Och för att klara det behövs det alltså skapas fler jobb.
Hur stor andel av befolkningen som har arbete är också avgörande. Om man tittar på det kan man ganska enkelt konstatera att andelen inte har ökat. Och ökningen av antalet sysselsatta har nätt och jämnt hållit takten med befolkningsökningen. En effektiv politik för ökad sysselsättning skulle kunna lyfta den kurvan uppåt.
Och det har inte inträffat. Den stora skillnaden mellan oss och Alliansen är att vi har sagt att vi ska ha lägst arbetslöshet 2020. Men vi har också sagt att det inte får ske till vilket pris som helst, till exempel färre arbetade timmar. Vi måste titta på sysselsättningsgraden och arbetade timmar tillsammans.
När det gäller Alliansens förslag kan man säga att det är lite status quo i jobbpolitiken som inte kräver några större insatser. Det finns inget mer att komma med.
Serkan Köse (S):
Jag förklarade inledningsvis lite hur vi tänker när det gäller jobbpolitiken, Christian Holm. Jag var noga med att understryka att det handlar om att investera inför framtiden, att se till att vi kan upprätthålla Sveriges konkurrenskraft.
Jag var tydlig med att vi ska öka efterfrågan på arbetskraft, att vi behöver hitta en samverkan mellan arbetsmarknadens parter och näringsliv, stärka innovationskedjan och även satsa på entreprenörskap. Jag talade också om det innovationsråd som har bildats under statsministerns ledning.
Sedan vi tog över har vi tagit många konkreta steg för att titta på frågorna och se till att utveckla Sveriges konkurrenskraft. Och vi ska inte minst se till att utbilda för rätt kompetens. Vi har tidigare varit inne på att vi har stor missmatchning på arbetsmarknaden. Det är många som inte klarar av att ta de jobb som finns. Det beror på en utbildningspolitik som inte har fungerat.
En del i 90-dagarsgarantin är ett utbildningskontrakt som innebär att de som saknar gymnasiekompetens ska få förutsättningar för och möjligheter att läsa in gymnasiekompetens och vid sidan av ha möjlighet till arbete eller praktik. Sist men inte minst handlar det om att rekrytera fler till välfärden och välfärdssektorn. Det handlar om att höja kvaliteten i välfärden, det handlar om att trygga den framtida kompetensförsörjningen och det handlar om att minska ungdomsarbetslösheten.
Serkan Köse (S):
När man hör på Christian Holm får man uppfattningen att det inte finns några nya idéer. Det känns lite grann som om han försvarar en åtgärd som har prövats i åtta år, en åtgärd som har varit totalt verkningslös. Som jag precis nämnde i mitt anförande visar konkreta, empiriska fakta på att det inte har lett till att fler unga har anställts.
Vi menar att 18 miljarder är väldigt mycket pengar som kan satsas på yrkeshögskolan och på arbetsmarknadspolitisk utbildning så att fler unga kan rustas för att ta de jobb som finns. Vi vet att väldigt många ungdomar inte är anställbara eller rustade för att ta de jobb som finns. Då är det väldigt viktigt att rusta dem så att de kan komma ut på arbetsmarknaden.
Expertråd i Sverige har kritiserat användningen av dessa 18 miljarder, och även Handels nya rapport visar att detta inte är riktigt väl valda ingångar. Vi kan i stället använda pengarna för att se till att fler ungdomar får möjlighet att arbeta i bland annat välfärdssektorn.
Vi vet att det finns ett stort rekryteringsbehov, och vi vet att många ungdomar vill jobba inom välfärdssektorn. Det är väldigt viktigt att pengarna används där de gör mest nytta i stället för att delas ut generellt till allt och alla. Vi ser ju att pengarna inte riktigt nyttjas på det sätt som vi vill att de ska nyttjas.
Mitt svar är ganska tydligt och klart: Pengarna ska användas där de behövs mest och inte slösas bort och delas ut i form av generella åtgärder till allt och alla.
Serkan Köse (S):
På tal om förnyelse tror jag inte riktigt att Désirée Pethrus och allianspartierna ska slå sig för bröstet; de förslag och idéer vi fått höra i dag är gamla beprövade idéer som handlar om subventionerade och lågproduktiva branscher och om att se till att få fram nya jobbpengar eller matchningsanställningar.
Det är hela Alliansens eller Désirée Pethrus arbetsmarknadspolitik. Jag redogjorde konkret, tydligt och klart för på vilket sätt vi ska skaffa fram fler jobb i Sverige. I den budget Désirée Pethrus och allianspartierna tillsammans med Sverigedemokraterna röstade ned fanns det ett batteri av förslag för att få igång svensk ekonomi, ett batteri av förslag för att flytta fram våra positioner.
Det handlade om satsningar inom skolan och välfärden, om investeringar i klimatlösningar och införande av extratjänster. Detta röstade ni tyvärr nej till den 3 december, så nu har vi ett nytt jobb att göra för att kunna komma tillbaka till riksdagen och fortsätta att utveckla vår politik för Sverige.