KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Stenkvist (SD):
Också min fråga går till statsrådet Ernkrans. Jag hoppas att frågan faller inom hennes domsaga denna gång. Forskningsfartyget Oden är enligt samstämmiga uppgifter pensionsfärdigt. Oden har bedrivit en unik forskning i Arktis som gett Sverige ett renommé världen över. Det står i budgeten om satsningar på en ny isbrytarflotta.
Men forskningsfartyget Oden nämns inte, i alla fall inte vad jag kunnat se. Det står mycket kort i budgeten om driften av Oden, men det är inte säkert att Oden håller så länge som driftspengarna och anslaget räcker. Står Sverige utan polarforskningsfartyg kommer ju Sveriges renommé att sjunka som en sten.
Har regeringen tagit något nytt beslut angående anskaffande av ett nytt, liknande forskningsfartyg som ett Oden II?
Robert Stenkvist (SD):
Jag har läst en sammanfattning av regeringens utredares rapport. Han föreslår faktiskt att regeringen ska anslå medel för införskaffande av ett nytt forskningsfartyg. Han föreslår också att vi inte ska hyra ett forskningsfartyg och att vi ska bilda en ny myndighet som ska drifta allt det här.
Jag undrar hur regeringen ser på de här frågorna.
Robert Stenkvist (SD):
Min fråga går till statsrådet Anna Ekström, även om jag tror att frågan egentligen ligger hos skolministern, som också är här. Ni får välja. Statsrådet höll nyligen en presskonferens där hon deklarerade att gymnasiets yrkesutbildningar ska anpassas mer till marknadens behov än till elevernas intresse. Det i sig är inte fel, men det stora problemet är det bristande intresset för yrkesutbildningar.
Regeringen och tidigare regeringar har under lång tid retoriskt och praktiskt premierat teoretiska utbildningar. Jag tror att skolministern till och med nämnde ordet stigmatisering här tidigare. Om ledande politiker ensidigt satsar på teoretiska utbildningar minskar intresset för praktiska utbildningar. Det är signalpolitik och viktigare än högskolebehörigheten, som är aktuell nu.
Kan statsrådet vara självkritisk till den egna retoriken och praktiken här? Avser regeringen att i framtiden mer betona vikten av praktiska utbildningar?
Robert Stenkvist (SD):
Vi tog makten på grund av att väljarna röstade på oss, helt enkelt. Det kallas demokrati. Det röda blocket förlorade valet - med ganska liten marginal, men ändock. Vi har alltså inte på något sätt tagit makten så som man gör i diktaturer. När det gäller regeringens satsningar på skolan står vi bakom budgeten.
Den innehåller en satsning på 6 extra miljarder. Som ledamoten Westling själv har sagt, fru talman, är det kommunerna som har ansvar för skolan. Jag var emot den kommunalisering som Göran Persson genomdrev, men nu är det kommunerna som har ansvar. De får 6 miljarder, och det är inga småpengar i den verkliga världen utanför de här väggarna. Det är människor som arbetar ihop de pengarna.
Det är ett välkommet bidrag. Som en tidigare talare sa här försöker Vänsterpartiet lösa alla problem med mer pengar. Jag kommer själv från en ganska fattig kommun. Den är inte liten, men det är en ganska fattig kommun. Jag ser behovet av annat än bara mer pengar. Det krävs en annan pedagogik i skolan, för elevernas skull.
Det är inte för vår skull utan för elevernas skull; de behöver bättre styrning och ett fastare grepp. Lärare ska vara lärare, inte kompisar med elever, vilket är en åsikt som jag tycker att många vänsterpartister ger uttryck för. Det är för elevernas och deras inlärnings skull. Det är inget att skratta åt, Samuel Gonzalez Westling. Det är väldigt allvarligt, tycker jag.
Skattesänkningen är som sagt ingen skattesänkning, utan det är en automatisk uppräkning på grund av inflationen.
Robert Stenkvist (SD):
Detta är en automatisk uppräkning på grund av inflationen, och vi har stått bakom uppräkningen. Vi har inte tagit något beslut om att avskaffa den, därför att även skattehöjningar och höga skatter har negativa effekter. Jag är för en rimlig skattenivå.
Jag är inte för något nyliberalt lågskattesamhälle - det har jag aldrig varit - men det är som alltid en balansgång. Höjer man skatterna minskar man företagandet och skatteinkomsterna i samhället.
Det finns någonting som kallas Armeykurvan, som visar att skatteinkomsterna till staten minskar om skatterna går över en viss gräns därför att arbetslivets aktivitet helt enkelt minskar. Det är alltså en balansgång. Vi står bakom detta.
Nu är vi inne i en ekonomisk kris, men det första vi gör är ju inte att ta bort de regler och reformer vi tidigare har stått bakom. När det gäller att kommuner inte ska få någon hjälp står vi bakom de 6 miljarderna till kommunerna. Det är väl inga småpengar? Dessutom skickar vi pengar genom det som behandlas i UbU16.
Det är en massa reformer och bidrag, vilket har räknats upp här tidigare. Det är en hel del pengar som går till kommunerna, och vi tycker att kommunerna ska ha den hjälpen och de pengarna i den situation som råder i dag. Hade vi råd med mer skulle vi säkert skicka mer, men vi anser nog att samhällets resurser någonstans är begränsade. De växer inte på träd.
Som jag brukar säga: Det är inga monopolpengar vi skickar ut, utan det är riktiga pengar.
Robert Stenkvist (SD):
Den sista frågan förvirrade mig lite. Det var en regel för utländska forskare. De reglerna är onödigt krångliga och inte adekvat anpassade till dem som ska forska eller doktorera på högskolor och universitet. Det har kommit många signaler om att reglerna inte är anpassade för den gruppen.
Jag har alltid tyckt att reglerna är alldeles för slappa för dem som kommer hit för att arbeta. De reglerna behöver stramas åt - och ska stramas åt, om jag har förstått Tidöavtalet rätt. Det gäller att de stramas åt på rätt sätt. Jag skulle vilja tillföra en del regler.
Forskare och doktorander som ska arbeta på svenska högskolor finns det ingen speciell paragraf för i utlänningslagen. Det handlar om kapitel 5, om jag minns rätt. Det borde införas en paragraf för den gruppen så att reglerna blir anpassade för dem, men det ska fortfarande ställas försörjningskrav och så vidare.
Detta kommer inte att öka invandringen alls - för de här personerna räknas väl inte som invandrare? De räknas kanske som arbetskraftsinvandrare. Det ska ju vara ett fritt flöde mellan högskolorna och universiteten. Nu ser jag att ledamoten blir förvirrad. Det här handlar alltså om dem som ska arbeta på svenska universitet - ingen annan grupp.
Jag måste också svara på det där om Ungern: Nej, SD har inget systerparti i Ungern. Fidesz är inget systerparti till oss och har aldrig varit det. Det är knappt någon i mitt parti som vet vad de står för, men vi vet att de är väldigt konservativa. Där slutar kunskaperna hos i princip alla jag känner.
Robert Stenkvist (SD):
Vi har väl hyllat deras immigrationspolitik, möjligtvis. Men Fidesz är inget systerparti till oss. Det har de aldrig varit. Jag kan börja med relationen mellan politiken och högskolornas akademiska frihet. Friheten ska inte vara mindre än vad den är i dag utan snarare större. De strategiska forskningsanslagen innebär i dag en politisk styrning.
Det sker en politisk styrning om man till exempel ser på hur Vetenskapsrådet fördelar sina anslag. Jag har läst om deras anslag varje år, och jag har läst en del regleringsbrev. Det finns en politisk styrning. Jag tycker att den bör minska snarare än öka. Men det kommer alltid att finnas en politisk styrning. Det är skattebetalarna som finansierar hela kalaset, och det gör att det alltid kommer att styras på något sätt.
Det ska vi vara ärliga med att säga. Ledamoten Ådahl har rätt i att en ökad andel forskare som forskar i Sverige i dag och i framtiden nog kommer att få stanna här.
Det blir förmodligen ganska få, men jag tror att andelen kan öka en del. Jag skulle ha velat säga ytterligare något om Ungern, men jag avstår. Vi kan ta den diskussionen en annan gång.
Robert Stenkvist (SD):
Jag läste igenom budgetsatsningarna när jag satt i min bänk nyss. Det handlar om väldigt små sänkningar, måste jag säga. Tolv lärosäten får mindre bidrag, men det är väldigt lite. En hel del högskolor får höjda bidrag.
Jag vet inte exakt varför de tolv får denna ganska marginella sänkning, men jag är säker på att det inte påverkar utbildningskapaciteten på något sätt. Vi har dessutom inflation. I framtiden får anslagen höjas i enlighet med inflationen - det tar jag åtminstone för givet. Jag började som politisk sekreterare här 2010.
Högskolorna har i princip fått en linjär uppräkning i varenda budget sedan 2010. Att tolv lärosäten nu får en marginell sänkning är faktiskt en väldigt liten justering. Där samhället har behov av kompetens, där måste det helt enkelt satsas i framtiden.
Det här är ju en första budget på den här mandatperioden, och jag tror att det kommer att ske djupare analyser framöver. SD tillhör inte regeringen - vi är ett stödparti - men jag är säker på och har hört att det kommer att ske djupare analyser. Där det finns samhällsbehov, där ska det också satsas. Det är jätteviktigt.
Robert Stenkvist (SD):
Yrkesutbildningar och praktiska utbildningar är inte riktigt mitt bord, men jag har ju hört debatten här tidigare och att regeringen anklagas för en sänkning. Regeringen säger däremot att de satsar på andra håll. Generellt kan jag säga att inför framtiden tror jag att en satsning på praktiska utbildningar är viktigare än fler högskoleplatser.
Socialdemokraterna satsar en summa på fler utbildningsplatser, om jag såg rätt. Jag tror att en satsning på fler praktiska yrkesutbildningar är bättre, för det är vad arbetsmarknaden skriker efter, och det är där den största bristen råder. Många som är praktiskt lagda går teoretiska högskoleutbildningar. Det har jag sagt förut i den här talarstolen.
I Tidöavtalet signaleras det att en ökad satsning på yrkeshögskolan kommer att ske under kommande år, om jag har läst avtalet rätt. Det är mycket välkommet. När det gäller högskolan håller jag inte riktigt med Socialdemokraterna. Nu är vi i en krissituation med lågkonjunktur, och då är det tradition att man satsar på utbildning - det stämmer.
Men inom universitetsutbildningen och den teoretiska högskoleutbildningen måste vi ha mer inriktning på kvalitet och inte bara ta fram fler utbildningsplatser. När det gäller andel av befolkningen som går en teoretisk högskoleutbildning ligger vi redan i världsklass. Det är kvaliteten som har sjunkit de senaste åren.
Jag har sagt det många gånger tidigare i den här talarstolen, och jag hade faktiskt tänkt avstå från att säga det i dag - jag tänkte att alla skulle uppskatta det.
Robert Stenkvist (SD):
Jag ska inte upprepa det vi har diskuterat tidigare eller vad Fredrik Malm sa. Jag vill bara peka på att extra resurser också går till de elever som ligger efter. De ska också ha extra resurser. Det handlar inte bara om att resurser ska gå till dem som behöver gå i spetsklass för att bli stimulerade. Det går till olika grupper, och de får olika resurser. Jag kommer från Botkyrka kommun.
En del skolor i norra Botkyrka har haft och har stora problem. Resultaten börjar nu gå upp lite grann. Det jag ivrigt försöker förmedla till Vänsterpartiet är att det inte bara handlar om pengar, fru talman. Det behövs annat än pengar.
Det behövs en annan pedagogik, det behövs insatser och det behövs fasta ramar för att de skolorna ska fungera för elevernas och barnens skull och för att de ska få en bra framtid. Det är det man ska tänka på. Man ska inte bara visa upp ett dokument över att man satsar mest, som i något slags tävling. Det är för elevernas skull vi finns här.
Det krävs annat än att bara visa upp störst budgetposter. Fru talman! Jag vill ställa en fråga. Jag har under hela debatten hört sägas att SD skulle fjärrstyra regeringen och leda regeringen. Vi blev faktiskt största parti av samarbetspartierna. Det är inte konstigt att det får genomslag i förhandlingarna.
Men det finns massvis i Tidöavtalet som Sverigedemokraterna inte stod bakom. Det finns en del grejer som vi inte hoppar jämfota av glädje över i avtalet. Det var en förhandling, och vi lyckades ganska väl. Vi är glada över det. Men det var en förhandling. Vi fjärrstyr inte någon regering. Det sker på det sätt som det alltid gör i demokratier.
Robert Stenkvist (SD):
Jag pratade om norra Botkyrka. Skolorna där får betydligt mer pengar än skolorna i södra Botkyrka, och de behöver betydligt mer pengar. Jag håller absolut med om att de ska ha mer pengar. Det går inte att bedriva undervisningen med samma lärartäthet som i södra Botkyrka, om vi använder Botkyrka som exempelkommun.
Det jag försöker få fram är att det inte räcker att bara ösa på med mer pengar. Man måste också ha en annan politik bakom och en annan pedagogik ute i skolorna. När det gäller permanenta uppehållstillstånd, som ledamoten tog upp, kommer de flesta i den grupp som ledamoten nämnde att erbjudas medborgarskap i stället.
I fråga om förra regeringsbildningen skedde den väl i enlighet med gängse principer. Men den förrförra regeringsbildningen 2018, när Sjöstedt stödde regeringen, skedde det genom ett samtal där Sjöstedt fick ett hemligt avtal på en papperslapp, som han stoppade i en byrålåda och som ingen fick se.
Ett sådant sätt är inget som Sverigedemokraterna hade stått bakom. Det hade vi aldrig gått med på vid den här regeringsbildningen. Då hade det inte blivit någon regering. Jag tror inte att Nooshi hade gått med på det heller. Anser ledamoten att regeringsbildningen 2018 är ett föredöme?
Ida Drougge (M):
Jag vill inte verka dryg eller så, men Robert Stenkvist menar att det var snårigt i propositionen. Han sa även, om jag uppfattade honom rätt, att han förstått det som att det bara är svenska medborgare som har rätt att läsa sfi.
Så är det ju inte, men om Robert Stenkvist har uppfattat det så kan jag förstå att Sverigedemokraterna har haft svårt att förstå dessa lagregleringar och propositionen som helhet. Lagen är dock väldigt tydlig på att alla med uppehållstillstånd har rätt till sfi, och uppehållstillstånd kan man ha utan att vara svensk medborgare. Lagen är mycket tydlig.
Jag tycker att det här är märkligt. Det finns så extremt mycket man kan säga om sfi och om vuxenutbildning. Vi vet också att mycket av vuxenutbildningen inte riktigt fungerar som vi vill att den ska, att människor inte kommer till sin rätt och inte kommer ut i arbete tillräckligt snabbt.
Varför väljer ni då att fokusera på en sak som är rätt självklar när det finns så mycket annat att prata om och lägga fram förslag på? Varför ställer ni inte er bakom de förslag för ökad kvalitet som vi i Moderaterna och Alliansen lägger fram?
Ida Drougge (M):
Har Robert Stenkvist uppfattat att det någonstans i verksamheten finns ett problem? Finns det andra som liksom ni i Sverigedemokraterna har haft problem att tolka lagen? Jag har inte mött någon som tycker att lagen är otydlig och upplever att det finns ett problem. Okej. Fine.
Jag vet, och jag hoppas att Robert Stenkvist snart får svar från departementet, att man ska ha uppehållstillstånd för att få sfi och vuxenutbildning. Men tycker ni därutöver att de förslag som finns i propositionen räcker? Robert Stenkvist svarade inte på frågan varför ni är emot de kvalitetshöjande förslag som vi i Alliansen lägger fram.
Det finns mycket som behöver göras inom sfi.
Ida Drougge (M):
Jabar Amin talade väldigt bra och fint om vuxenutbildningen, sfi:n och den proposition som regeringen har lagt fram. Det är kul. Nu har vi nästan alla varit uppe och dragit vad propositionen innehåller. Men den är så bra att det är värt att höra det en fjärde gång. Jag undrar dock några saker.
Framför allt att det är svårt att se och upptäcka om lärare gör olika tolkningar av kursinnehållet och om de sätter betyg på olika sätt, ifall man inte har nationella prov. Jag köper bedömningsstöd; vi är för det på många ställen. Jag har ingenting emot bedömningsstöd.
Men ett sådant gör det endast enklare för lärare att undervisa på rätt nivå. Det säger ingenting om huruvida de lyckas med det. Det kan man se mycket tydligare med ett nationellt prov. Varför tycker Jabar Amin att komvux på grundläggande nivå ska vara den enda skolformen där man inte har nationella prov? Den möjligheten hade vi förut. Nu finns den inte längre.
Var det dåligt tidigare? Det skulle jag vilja ha svar på. Betyder det ingenting för er att remissinstansen Nationellt centrum för svenska som andraspråk förordar nationella prov, Jabar Amin?
Ida Drougge (M):
Det är tråkigt att debatten sänks till en sådan nivå. Ena stunden hör man i andra debatter att Alliansen gjorde för mycket, förstörde och reformerade skolan alldeles för snabbt. Sedan hör man plötsligt att det gick för långsamt och att vi kunde ha gjort saker mycket tidigare. Man kan faktiskt föreslå utredningar även när man sitter i opposition.
Jabar får gärna rätta mig om jag har fel, men vilka utredningar i den här stilen har Miljöpartiet självt föreslagit tidigare än 2011, då de här utredningarna började? Det får du gärna berätta för mig.
Man skulle kunna ha bedömningsstöd inom sfi och vuxenutbildning, samtidigt som man har nationella prov på de områden som vi föreslår. Då skulle man kunna jämföra och se vad som gav bäst resultat. Det kan vi inte göra nu. Det blir svårare att följa upp vad som fungerar och vad som är bra, om man gör på det här sättet.
Vi har haft nationella prov för den grundläggande delen inom vuxenutbildningen tidigare. Vi vet alltså att det var bra då. Nu är det borta, och vi har haft några år då vi inte har haft det. Vi kan alltså redan utreda det. Det är därför som vi föreslår det här. Jag tycker att frågan kvarstår.
Om det nu räcker med bedömningsstöd undrar jag om Miljöpartiet vill ha enbart bedömningsstöd i hela grundskolan också och inom gymnasiet? Ska vi ta bort de nationella proven där? Varför ska det vara skillnad?
Ida Drougge (M):
Jag tycker precis om Ulrika Carlsson här tidigare att det var väldigt kul att höra statsrådets ödmjukhet inför att detta arbete är någonting som har påbörjats av Alliansen. Jag är väldigt tacksam och glad över att det är någonting som regeringen väljer att prioritera och bygga vidare på.
Det är onödigt att i frågor där vi egentligen ligger väldigt nära skapa debatt för debattens skull och konflikt bara för att bråka. Det är ytterst onödigt. Därför är jag väldigt glad över att statsrådet till stor del inte gjorde det i sitt inledningsanförande här tidigare. Jag har framför allt en fundering.
Det gäller den tredje av våra reservationer om Skolinspektionen. Jag är av uppfattningen att vi behöver kvalitetssäkra vuxenutbildningen mycket mer. Men det är svårt att göra det i dag på ett bättre sätt. Vi vet inte riktigt vad inom vuxenutbildningen som fungerar. Vi vet inte vilka som är de främsta exemplen, vilka som lyckas väldigt väl och vilka som når bra resultat.
Vi har gjort en mängd olika besök. Vi är själva ganska övertygade om att exempelvis sfx, eller yrkes-sfi, är någonting som är väldigt effektivt och som fungerar väldigt väl, men vi kan alltså inte mäta det. Vi vet att de utbildningarna är lite dyrare, men jag är ganska övertygad om att vi får igen de resurserna.
Därför vore det väldigt bra om vi kunde ha en inspektion som även kunde titta på skolnivå och enhetsnivå. Det skulle också underlätta för kommunerna att upphandla bättre så att det inte blir de övervinster som man skulle kunna tala om utan att skattepengarna används mycket mer effektivt både i den kommunala verksamheten och i den fristående.
Ida Drougge (M):
Grunden för att vi anses ha en vuxenutbildning i världsklass är mycket 1) att vi har den och 2) att vi erbjuder den till väldigt många. Den innehåller väldigt mycket, och den är helt enkelt tillgänglig. Den anses inte vara i världsklass för att vi vet att kvaliteten är så bra och att den fungerar så effektivt, utan det handlar just om att den finns. Det flesta andra länder erbjuder inte vuxenutbildning gratis.
Redan där ligger vi före, men jag är av uppfattningen att det inte räcker. Jag måste säga att jag tycker att det är lite kortsiktigt att inte mer och bättre följa upp hur det ser ut på skolnivå och enhetsnivå. Vi vet ju att kommunerna har otroligt svårt att göra kvalitativa och riktigt bra upphandlingar.
Jag tror verkligen att om Skolinspektionen skulle följa upp och se vad som funkar, vad som är effektivt och vad som är bra skulle kommunerna få ett mycket bättre underlag när de gör sina upphandlingar och skulle då kunna spara pengar.
Initialt skulle det vara en större investering, men jag är övertygad om att det är någonting som vi skulle hämta hem, både i faktiska kronor och i effektivitet och bättre kvalitet, och på så sätt få ut fler människor på arbetsmarknaden tidigare, vilket ytterligare spär på lönsamheten i en sådan investering. Aida Hadzialic får gärna berätta lite mer om varför hon inte tror att det här behöver ske just nu.
Varför har vi tid att vänta?
Ida Drougge (M):
Frågan om surrogatmoderskap är inte okomplicerad. Men att ge ett sådant här långt svar på frågan och ändå inte visa sin ståndpunkt i frågan kan inte heller vara särskilt enkelt. Därför vill jag börja med att gratta Magdalena Andersson till att inte behöva ta ställning.
Jag hoppas att vi kan få en del tydliggöranden under kvällen. Jag skulle även vilja fråga Magdalena Andersson vad hon tycker att dessa föräldrar, dessa pappor, ska göra i stället. Vi har alltså barn i Sverige i dag som inte har några vårdnadshavare.
Om dessa barn blir sjuka eller möter andra problem, vad gör vi då? Vad kan då de personer som anser sig vara vårdnadshavare göra? Och varför tillåter vi Skatteverket att sätta käppar i hjulen för föräldrar att vara vårdnadshavare för barn?
Frågan om surrogatmoderskap må vara en komplicerad fråga för vissa, men för mig är det i detta fall väldigt enkelt. Surrogatmoderskap möjliggör för personer, till exempel två män, att skaffa barn. Det tycker jag i grunden är mycket fint och positivt. Surrogatmoderskap är inte tillåtet i Sverige.
Men det är inte heller otillåtet att använda sig av surrogatmödrar utomlands för att skaffa barn. Det behöver självklart den svenska lagstiftningen anpassas till. Vad tycker Magdalena Andersson att vi i stället borde ändra i lagstiftningen för att göra det mindre komplicerat?