Solveig Zander (C):
Jag säger precis som alla andra har sagt, att det är ett enigt utskottsinitiativ så vi skulle inte behöva ha någon diskussion och debatt i ärendet. Det är ändå några punkter som jag och Centerpartiet skulle vilja lyfta fram i diskussionen.
Det första är naturligtvis att det är oerhört viktigt att vi får ett instrument, en metod, för att tydligt och klart bedöma arbetsförmågan likartat inom Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen. Den ena myndigheten ska inte stå emot den andra i bedömningen.
Den enskilda människan får inte komma i kläm mellan myndigheter. Därför är det oerhört viktigt att man tillsammans har en metod, ett instrument, för att bedöma arbetsförmåga. Som också har sagts här tidigare är det väldigt viktigt att det görs en individuell arbetsförmågebedömning.
Tomas Eneroth och Socialdemokraterna var ju mycket rädda för att det inte skulle bli så. Vi vet att varje människa är unik, och därför ska man också bedömas utifrån sina unika, personliga förutsättningar.
Socialstyrelsens medicinska beslutsunderlag, där man tittar på det medicinska, är en del i detta att bedöma individens förmåga att arbeta. Kopplar vi det till den metod som man nu håller på att jobba fram finns det verkligen anledning att tro att det blir bättre.
Varje steg i att utveckla en metod måste dokumenteras, följas upp och utvärderas. Hur ska man annars kunna se vad som är bra och mindre bra och varför man har förändrat sin metod? Vetenskapligt är det som sagt viktigt, Tomas Eneroth, att göra nödvändiga utvärderingar.
Men det kanske är ännu viktigare för den enskilda person som ska hanteras rättsligt efter detta instrument. Tidningen Dagens Socialförsäkring ges ut till Försäkringskassans personal, och jag har läst det sista numret som har kommit nu.
Där nämner man just detta med arbetsförmågeutredningen och bedömningen. Där finns en fråga: "Hur har det gått så här långt?" Då är svaret: "Bra, vi har tagit tillvara erfarenheter och gjort förbättringar efter hand."
Sedan säger man: "Aktuellt just nu är att vi har fått en analys om arbetsskador som Arbetsmiljöverket har gjort åt oss" - det vill säga "oss" på Försäkringskassan - "vilken vi kommer att arbeta in i referensmaterialet till hösten. Då ska vi också ta fram material om arbetshjälpmedel och anpassning, tillsammans med Arbetsförmedlingen."
Det betyder att man har gjort en utvärdering och tagit till sig erfarenheter för att förbättra den metod som vi nu diskuterar. Det måste betyda att det finns någon form av dokumentation som man skulle använda sig av på ett enkelt sätt för att visa det man har gjort och det vi nu efterlyser, en utvärdering.
Men vill man, som Tomas Eneroth, när det gäller sjukförsäkringen alltid tolka saker och ting på ett negativt sätt hamnar vi där vi är nu, det vill säga i ordklyveri.
Om man tror att ett normalt förekommande arbete skiljer sig oerhört mycket från arbete på den reguljära arbetsmarknaden är man fel ute. Alla de som har fått yttra sig över dessa två begrepp har sagt att det inte är någon större skillnad. Men detta vidhåller man, som sagt, från Socialdemokraterna.
I fråga om just arbetsförmågebedömningens utveckling tar man LO-TCO Rättsskydd som det allena saliggörande när de är kritiska. Man tar inte till vara det som har varit positivt i denna metod.
Tidningen Dagens Socialförsäkring tar också upp att Arbetsförmedlingens dokumentation om de personer som har nått maxtiden i sjukförsäkringen är bristfällig. Man säger att Försäkringskassan inte inhämtar tillräckligt mycket information om dem som återvänder.
Då måste denna metod som innebär att man jobbar ihop, tillsammans i myndigheterna, förbättra samarbetet även på det planet. Alltså blir det en dubbel vinst att utöka samarbetet.
Slutligen vill jag säga att det i dag har kommit en rapport från Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, som har tittat på hur handläggarnas roll spelar in i sjukskrivningsprocessen.
Där framkommer det av de 59 procent som har svarat - en väldigt hög svarsfrekvens - att man uppskattar när man kan samtala i ärenden med sina kolleger. Det framkommer också att vissa känner sig bundna av regler och styrning men ändå är säkra på sin yrkesroll.
Andra känner sig bundna och har samtidigt en negativ attityd till regelverk och beslutsstöd. Trots ett omfattande arbete inom myndigheten med att utveckla just detta med beslutsstöd och metoder i olika former, som vi nu pratar om, anger alltså de flesta att samtalet med kolleger är det viktiga.
Det om något, mina vänner, tyder väl på att vi är i ett stort behov av en metod som handläggarna och tjänstemännen på Försäkringskassan kan känna sig trygga med, och därför måste det utvecklas.
Sammanfattningsvis vill jag säga att det är oerhört viktigt att det som hittills har gjorts ska utvärderas på alla vetenskapliga sätt, men underlag till det finns i allra högsta grad, som jag har nämnt. En fortsättning för att förfina detta instrument måste till för att individen ska känna sig rättstrygg. Rättssäkerheten är oerhört viktig.
Därmed yrkar jag naturligtvis bifall till utskottsinitiativet och förslaget i betänkandet.