KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Jag har en mycket konkret fråga till finansminister Anders Borg om regeringens beredskap utifrån de beskrivningar, önskemål och krav som taxibranschen har tillsammans med de anställda i Transportfacket.
Det handlar om att överföring mellan taxibilar och beställningscentralens datorer automatiskt via radiolänk inte kräver någon komplicerad administration eller ny teknik. Det där finns redan. Beställningscentralernas datorer är redan i dag likställda med de redovisnings- och tömningscentraler som det ställs krav på att alla taxibilar ansluts till.
Också detta finns alltså redan. 15-20 procent så kallade friåkare förstör konkurrensmöjligheterna för de seriösa företagen. Är det så - detta är en mycket konkret fråga till finansministern - att Anders Borg inte kan frågan eller att han vet för lite i frågan?
I så fall vore det väl hedervärt att säga: Jag kan för lite just nu om det här. Jag ber om ursäkt, men jag återkommer. Prata inte runt här! Det är en konkret fråga som ställs här i kammaren. Om Anders Borg kan frågan - låt oss då gå in i en diskussion om hur det skulle kunna fungera! Det handlar om att Skatteverket kan agera tillsynsmyndighet.
Man har ju haft riksprojekt i sammanhanget. Man har fångat upp väldigt många fuskare. Från branschens sida vill man ha fler kontrollmöjligheter.
Med tanke på att regering och riksdag inför kassaregister inom handeln är det väl naturligt att Skatteverket blir den myndighet som ansvarar för tillsyn och för kvalitetssäkring av taxiväxlarnas redovisningscentraler. Det där ligger ju så att säga klart.
Det handlar alltså om en via tekniken på området aktiv tillsynsmyndighet som snabbt kan upptäcka orimliga samband mellan körsträckor och redovisade inkomster. Man kan använda detta mer som en grund för avancerad kontroll och för lagföring när sådan behövs.
Ett system med obligatoriska redovisningscentraler kommer, säger man, att öka våra samhälleliga skatteintäkter, Anders Borg, och då med betydligt större belopp än vad kostnaderna skulle uppgå till. Allting är, för att använda slarvig svenska, riggat för detta, Anders Borg. Nu säger man: Vi har allting klart. Vi är överens. Vi vet vad vi vill. Vi är rädda om vår bransch.
Slå ut de oseriösa! Det ber man alltså om. Vi kan också prata om en massa andra saker. Men jag vill ha svar på min fråga. Jag har skrivit interpellationen därför att jag, precis som Taxiförbundets förbundsdirektör Thomas Winskog eller som Transportfackets Clas Linder, är så säker på att det är fråga om en lösning, om något som så snart som möjligt bör införas.
Prata inte om att vara kraftfull eller effektiv, utan lyssna på vad näringen säger och svara på frågan, Anders Borg!
Raimo Pärssinen (S):
Jag vill notera till protokollet att Anders Borg inte svarar på min konkreta fråga: Är finansministern beredd att tillgodose kravet från taxinäringen om att införa obligatoriska tömningscentraler? Inte med ett ord har Anders Borg berört detta i sina tre inlägg.
Jag beklagar detta, och jag är helt övertygad om att vi är fler som beklagar det, eftersom det är ett konkret förslag från näringen som skulle stödja de seriösa taxiåkarna.
Jag vet inte om jag har blivit för luttrad, men jag förväntar mig ändå att Anders Borg ska svara på frågan: Kommer finansministern att tillgodose och möta det krav som Taxiförbundet och transportfacket ställer om obligatoriska redovisningscentraler? Det går inte att ställa frågan mer konkret än så. Ja eller nej?
Är det så att finansministern är för dåligt förberedd trots att jag fått vänta åtta veckor på interpellationssvaret? I så fall kan han väl säga det, för detta är en alldeles för allvarlig fråga att bara glida över. Jag ställer frågan nu. Jag vet när jag får läsa i protokollet hur många gånger jag har ställt den. Kommer Anders Borg att medverka till att man kommer att införa obligatoriska tömningscentraler för taxinäringen?
Herr talman! Jag vill för övrigt bara avrunda med att säga att jag inte vet om man far med vilseledande information från Skatteverket, men när vi besökte dem - Jörgen Johansson var med - sade man faktiskt att det här med skatta.se har regeringen lagt i frysen, det vill säga, man har inte möjlighet att fortsätta det projektet. Svara på min fråga, Anders Borg!
Raimo Pärssinen (S):
Jag tänkte att jag skulle passa på att ställa frågor även om jag egentligen är här för andra interpellationer. Jag känner till läget för Gävleborgspolisen. Jag vet också att justitieministern har besökt Gävleborgspolisen och tagit del av det fantastiska arbete man gör där. Man har en mycket duglig polisledning, skulle jag vilja säga.
Men det finns stora problem och bekymmer, och det gäller ekonomin. Det visar sig att Gävleborgspolisen nu får ta emot ungefär 25 nya aspiranter. Det är bra och tacknämligt. Men det finns inte ens en svensk ettöring, om jag uttrycker mig så, till de här aspiranterna.
Det betyder att vi kommer i ett läge i Gävleborg som innebär att vi har fler poliser, men förmodligen har vi färre i yttre tjänst - det kan låta konstigt, men det finns risk för det - eftersom regeringen inte tillskjuter pengar till polismyndigheten.
Det betyder att de nya aspiranterna får börja sin karriär med till exempel att vara arrestantvakt. Det betyder också att myndigheten, som är satt under hårt ekonomiskt tryck, får hålla ned det mesta i utbildningsväg vilket i sig är bekymmersamt, därför att det här med kompetensutveckling inom alla de grenar som polisen har på sitt ansvarsområde är oerhört viktigt.
Det betyder också att man får vara väldigt noga med materialanskaffning och förnyelse och hålla igen på det eller skjuta upp det till åren som kommer. Det betyder till och med att man sitter och diskuterar och resonerar om att dra in julkaffet. Jag menar: När man kommer in på sådana rubriker vet vi att det är in på bara skinnet, också för Polismyndigheten i Gävleborgs län.
Vidare skriver man i en konsekvensanalys att man oroar sig över att gatuvåldet i en stad som till exempel Gävle inte kan beivras och bekämpas, utan man riskerar att fler kommer att utsättas för det därför att polisen, trots att man blir fler i antal, är upptagen med andra arbetsuppgifter, som man tidigare hade andra som gjorde. Det här är ingen bra situation.
Det är till och med så, justitieministern - jag förmodar att justitieministern känner till detta faktum också - att det finns resonemang inom myndigheten som säger att man förmodligen får slå igen tre större polisstationer i Gävleborg, just för att klara ekonomin.
De fyra mindre kommunerna i Gävleborg, Hofors, Ockelbo, Ovanåker och Nordanstig, ska bemannas, och man ska försöka få i gång så kallade kommunpoliser, två stycken i vardera kommunen.
Det kommer då att krävas att kommunerna i sin tur ställer upp med resurser för att man tillsammans ska kunna lösa det här och ha bra service men även bemanning. Det här betyder att kommunerna är i en svår ekonomisk situation - det vet vi allihop - och polisen är i en ytterst svår situation. Tillsammans ska man försöka lösa det här. Därför blir min fråga också - jag har haft den funderingen tidigare till justitieministern - hur det blir med resurser till polisen.
Förhoppningen är fortfarande att vi kan få ett positivt besked, för det här är inget bra läge för en polismyndighet som den i Gävleborg, som i sig gör bra ifrån sig och visar upp goda resultat men just nu står inför stora svårigheter.
Raimo Pärssinen (S):
Jag har här försökt återge den beskrivning som jag fått från polismyndigheten i Gävleborg. Jag tror på den beskrivningen. Visst är detta med arrestantvakter en polisiär verksamhet. Men man har haft och har ordningen att hyra in folk - detta har fungerat väl - för att mer kunna vara ute för att till exempel beivra gatuvåld.
Nu säger man själv från polismyndigheten att det kan bli besvärligt. Det är jättebra, som jag tidigare sagt, att man får nya aspiranter. Men inte en enda svensk ettöring följer med dem. Det betyder att man får knapra på andra ställen. Jag är rädd om polismyndigheten i Gävleborg som gör ett alldeles strålande jobb. När det gäller medborgarkontoren kan man väl säga: Ja, de är väl så där nöjda i Ockelbo. Men vad var alternativet, statsrådet?
Ja, alternativet var att polisverksamheten helt skulle försvinna och att utgå från Gävle. Dessutom är det så att man gör det här i rent besparingssyfte, inte för att höja kvaliteten; så är det. Det är bra att statsrådet har målsättningen att vi ska ha fler poliser ute.
Men jag ställde stillsamt en fråga här: På vilket sätt kan statsrådet tillse att polismyndigheten i Gävleborg på ett bättre sätt kan fullgöra sina uppgifter? Jag pratar inte om någon tidigare regering eller om någon annan som varit ansvarig, utan jag ställer en direkt fråga till justitieministern som ju också besökt Gävleborg. Man är i ett kritiskt läge och behöver hjälp. Ansvaret finns hos justitieministern.
Jag hoppas verkligen att polisen i Gävleborg också i framtiden kan visa upp goda resultat. Men nu är det krisläge. Var snäll och ge ett svar om det och prata inte om annat!
Raimo Pärssinen (S):
Då kan vi konstatera att statsrådet Littorin har beställt fyra möten med arbetsmiljöforskare. I en tidigare interpellation här i kammaren har vi försökt belysa arbetsmiljöproblemet. Då lovade Littorin att han skulle vända på alla stenar. Vi kommer ihåg hur det var för något år sedan, när Littorin lade ned Arbetslivsinstitutet.
Det var 16 professorer, 119 forskare, 19 forskarassistenter och 29 doktorander som sysslade med det som Littorin nu skriver i direktiven till detta arbetsmiljöpolitiska kunskapsråd - att arbetsmiljöns beskaffenhet har stor betydelse för att uppnå målet om att alla som vill och kan arbeta också ska kunna göra det. Brister i arbetsmiljön får inte leda till att människor drabbas av ohälsa.
Jag nämner här det samhällsekonomiska perspektivet, då det är viktigt och kan leda till stora kostnadsbesparingar. En arbetsrelaterad ohälsa kan minska och då leda till minskade kostnader i socialförsäkring och arbetslöshetsförsäkring. Det finns en stor potential i förbättring av arbetsmiljön för ökad produktivitet. Alla de här sakerna kan jag och Socialdemokraterna instämma i.
Men regeringen och Littorin lade ned Arbetslivsinstitutet. I den budgeten skrev man att man skulle minska byråkratin. Så stod det ordagrant i den första budgeten från den här regeringen. Man har sparat 374 miljoner kronor. Nu ska ni ersätta detta viktiga institut, som var världsledande. Det finns två länder i Europa som är utan sådana institut - Sverige och Portugal.
Nu ersätter ni detta med fyra möten, och ni skriver kommittédirektiv till ett arbetsmiljöpolitiskt kunskapsråd. Fru talman! Jag blir självfallet hemskt nyfiken på vad de här fyra mötena ska kunna ge och göra.
Jag tycker nästan att det är en skymf att på detta flagranta sätt förstöra ett världsledande forskningsinstitut och sedan ersätta det med fyra möten. Då, när det begav sig när det gäller Arbetslivsinstitutet, fick vi höra Littorin säga här i kammaren att politiken inte ska styra någon forskning.
Forskningen ska vara fri. Regeringen ska inte lägga sig i, sade han. Nu låter han ett sådant här kunskapsråd uppstå och sitter själv och ställer frågor som ska vara relaterade till arbetsmiljön. På så vis ska ministern själv skaffa sig stor kunskap. Själv kallar han det för att vända alla stenar för att vi ska få bättre arbetsmiljö.
Utanförskapet, som Littorin så gärna pratar om, har sin främsta orsak i dålig arbetsmiljö. Där sker en stor utslagning. När vi hade denna världsledande forskning kunde vi också över det breda spektrumet inom arbetsmiljö visa på olika resultat. Men Littorin valde att lägga ned det hela.
Nu tycker han att han har hittat en bra lösning när han ska sitta i fyra sammanträden fram till hösten 2010 för att resonera med forskare om frågor som han själv kan vara beredd att ta upp. Det är därför jag har ställt interpellationen och frågorna. Är forskare från det gamla Arbetslivsinstitutet välkomna att ingå i rådet eller att utföra forskning för det?
Vilken styrning avser statsrådet att utöva för ämnesval och inriktning? Först lägger man ned institutet och säger att det är byråkrati, och sedan ersätter man det med fyra sammanträden.
Raimo Pärssinen (S):
Jag måste fråga statsrådet Littorin om han är stolt över nedläggningen av den sammanhållna, världsledande forskningen. Han skriver i direktiven att områdets, det vill säga arbetsmiljöområdets, bredd och spridning dock innebär en svårighet att få en överblick och att det finns behov av att få en bred och aktuell överblick av forskningsläget och så vidare. Allt detta hade vi. Vi var världsledande i denna forskning.
Nu står han här, efter att ha gjort kraftiga nedskärningar i Arbetsmiljöverket och efter en total nedläggning av Arbetslivsinstitutet, och säger att han satsar på arbetsmiljöområdet. Det ska han göra genom att ersätta detta med fyra sammanträden då statsrådet Littorin får ställa relevanta frågor, för det borde åtminstone regeringen få göra.
Detta är alltså ett exempel på hur statsrådet Littorin vänder på alla stenar för att idogt arbeta på arbetsmiljöområdet. Jag kan inte säga annat än att jag blir upprörd. Det är 395 forskare som har gått till annat arbete, säger han. Det är strålande. Vad är det för slöseri med kunskapsresurser? Det ska han nu ersätta med fyra sammanträden. Vilket krafttag!
Jag undrar verkligen, statsrådet Littorin, vem som blir imponerad av detta. Ska vi fråga några ute i världssamfundet, i andra länder, vad de tycker om detta gigantiska krafttag som han tar för att få en överblick över forskningsläget så att han kan ställa några relevanta frågor?
Jag tycker att det är uppseendeväckande att med detta säga att nu skapar denna högerregering en ny arbetsmiljöpolitik. Man skär ned i Arbetsmiljöverket, försämrar möjligheterna till skyddsombudsutbildning och lägger ned världsledande forskning.
Det är facit av statsrådet Littorins härjningar inom detta område. Det ska han nu klara ut genom att säga att han nu har skrivit direktiv för att tillsätta ett arbetsmiljöpolitiskt kunskapsråd. Med det kan han skaffa en överblick. Fru talman! Ursäkta om jag höjer rösten, men jag tycker att det är uppseendeväckande.
Det är 395 personer som har gått till annat arbete. Som jag sade tidigare lade man ned den världsledande forskningen för att man skulle minska byråkratin. Sedan må Littorin stå här och skaka på huvudet och säga att det inte var så, men så stod det faktiskt i budgetpropositionen. De debattörer som skrev i de borgerliga tidningarna sade, precis som Timbro, att man äntligen lägger ned denna sosseforskning.
Man relaterade de viktiga frågorna som hade med arbetsmiljö och villkoren i arbetslivet att göra till socialdemokratisk forskning, och med det strök man detta och ströp denna viktiga verksamhet. Nu ska den ersättas av ett arbetsmiljöpolitiskt råd som ska träffa statsrådet fyra gånger.
Om detta är en ny arbetsmiljöpolitik kan jag bara ställa frågan igen, fru talman. Är verkligen statsrådet Littorin stolt över detta? Är det detta som är det stora greppet för att bekämpa utanförskapet och den utslagning som sker i arbetslivet?
Raimo Pärssinen (S):
Jag vet inte vad jag ska säga till statsrådet, men nog börjar det väl bli lite strunt i talarstolen. När vi kritiserar regeringen för att man har lagt ned Arbetslivsinstitutet och när vi kritiserar regeringen för att man totalt har slagit sönder en världsledande forskning säger man: Nu börjar Socialdemokraterna bli skakiga på grund av opinionssiffror.
Hör det hemma i den här talarstolen och debatten? Littorin tar ett krafttag nu genom att beställa fyra möten med ett kunskapsråd. På så vis tror han att han kan visa för omvärlden att han tar arbetsmiljöfrågorna på allvar.
Men det är faktiskt genom den praktiska handlingen som den här regeringen och Littorin har visat sitt handlag - genom nedläggning av världsledande forskning och genom starka nedskärningar på Arbetsmiljöverket. Detta gör att när det gäller forskning är det vi och Portugal som står utanför och inte har någon.
När det gäller antalet inspektioner på arbetsplatserna och antalet inspektörer ligger vi under väldigt många andra länder. Och så står han här och talar om att han tar arbetsmiljöfrågorna på största allvar. Jag tror faktiskt inte, statsrådet Littorin, att det är så många som tar just den här åtgärden på allvar. Det gäller fyra sammanträden då Littorin själv får ställa de relevanta frågorna.
Han får fråga vad det är för tendenser som finns på arbetsmiljöområdet just nu. Det är ju strålande! Och jag tror att forskarvärlden håller med mig när jag säger att det är rena löjan. Det är ingenting annat än ett skyltfönster som Littorin öppnar och säger: Titta vad vi tar saken seriöst och allvarligt!
Fyra sammanträden - men 395 forskare försvann med vinden.
Raimo Pärssinen (S):
Jag tänkte att jag skulle delta i den här interpellationsdebatten för att höra efter vad justitieministern och regeringen egentligen har för planer när det gäller polisen och polisverksamheten i Gävleborg. Det är en fråga som är väldigt angelägen för många av oss från Gävleborg. Jag har själv åkt ut med polisen och varit med och studerat deras arbete under kvällar och nätter.
Jag kan konstatera att det pågår en generationsväxling hos polisen. När jag tittar på åldersstatistiken över polisen i Gävleborg ser jag att genomsnittsåldern är relativt hög. TV 4 gjorde ett reportage i regional-tv om polisen i Gävleborg.
Där kunde man konstatera att det finns ett behov av en erfarenhetsöverlämning, om jag får uttrycka mig på det sättet. Har man ett yttre befäl som har varit i tjänst länge märker man vilken erfarenhet som finns, och på så vis kan man få en lugnande effekt i lite störande situationer.
Regeringen med justitieministern i spetsen har sagt att man kommer att satsa väldigt mycket på att det ska bli fler poliser också. Det är någonting som också förenar oss. Det finns en stor konsensus här i riksdagen om att det behövs fler synliga poliser ute, dels i förebyggande syfte, dels i direkt brottsbekämpande syfte.
Därför har jag hört mig för när det gäller Polismyndigheten i Gävleborg. Där hoppas man på att man ska få en tillströmning av nya aspiranter och att man ska kunna föra över den här erfarenheten i god tid och i lugn och ro för bästa verksamhet.
Men jag blir lite oroad, justitieministern, när man i samtal med poliser kan höra att det kanske inte är riktigt så klart med finansieringen av nya aspiranter. Då blir min fråga: Det kan väl inte vara så att man får ställa polisbilar för att ha råd att ta in nya aspiranter?
Det måste väl vara så att pengarna ska räcka till all verksamhet och all utrustning som finns runt omkring de nya aspiranterna också? Det kan väl inte heller vara så, justitieministern, att om man får en tilldelning av nya aspiranter betyder det att man måste krympa verksamheten på andra håll och kanter?
Då får vi inte ut den fulla effekten, som jag är övertygad om att vi båda vill ha, med fler poliser, större resurser och bättre verksamhet.
Min fråga är: Kommer Polismyndigheten i Gävleborg att få resurser motsvarande 60-70 nya aspiranter utan att det i sin tur kommer att leda till att polisen måste spara på andra verksamheter såsom viktig utbildning för till exempel familjevåldsutredare och så vidare?
Jag tror att det är en viktig signal som justitieministern kan ge till oss i Gävleborg.
Raimo Pärssinen (S):
Först vill jag säga att jag tycker om tonen i debatten. Sedan, om jag får påminna justitieministern, råder det kanske inte konsensus när det gäller mer resurser till polisen, men jag kan säga att det råder ganska stor samstämmighet. Däremot kan det skilja sig lite grann när det gäller hur mycket mer.
Nu håller jag som politiker inte på med justitiefrågor, men jag tror att skillnaden mellan Socialdemokraterna och regeringen var 100 miljoner.
Det jag vill ha fram i diskussionen med justitieministern är att om polisen i Gävleborg ska ha möjlighet att klara av den stora generationsväxling som nu krävs - eftersom medelåldern är så pass hög är behovet stort att få in nya aspiranter i jobbet - måste Polismyndigheten i Gävleborg också få resurser till det.
Det handlar alltså inte bara om att få nya aspiranter, utan det måste också finnas pengar för att klara av den kringutrustning som finns. Annars hamnar vi i det läget att vi har fler poliser, men polisen har sämre förutsättningar.
Visst är det så att Rikspolisstyrelsen gör en avvägning mellan de olika myndigheterna, men jag tror att det är viktigt att vi har en justitieminister som också kan ha ett ord med i laget. Om det är som ministern säger, att resurserna kommer att följa med aspiranterna till Gävleborg, är jag ganska nöjd med svaret. Jag vill dock få det bekräftat.
Det räcker inte att bara säga att justitieministern inte har så mycket med det hela att göra eftersom Rikspolisstyrelsen är den som bestämmer. Det svaret brukar jag få av andra statsråd när det gäller myndigheterna. Det vore angeläget att få höra justitieministern säga ja, nya aspiranter till Gävleborg och ja, pengarna följer med dem.
Raimo Pärssinen (S):
Jag hade inte tänkt höja rösten, ta i och kritisera. Jag har ställt en konkret fråga som handlar om tågavgångar norrut. Får SJ göra som de har tänkt och vill göra kommer det att ställa till stora bekymmer som är kopplade till möjligheten att resa.
Resor är alltid kopplade till möjligheter att göra affärer, jobba eller studera. Vi får höra att det minsann är Socialdemokraternas fel att SJ håller på och ställer till det. Visst kan vi ha en interpellationsdebatt om infrastruktur. Det har jag gärna med ministern.
Men just nu har jag en oerhört konkret fråga som handlar om det minskade antalet avgångar norrut, mot Norrland efter ostkusten. Jag är helt övertygad om att det finns konsensus i hela riksdagen om att järnvägen är en transportmöjlighet som måste bli bättre och mer tillgänglig för att vi ska klara klimat och annat.
Det är jättebra, och det råder inget tvivel om den saken. Men just nu är jag väldigt konkret och nära. Jag undrar om ministern anser att det finns möjlighet att låta den gamla devisen bli en hedersparoll igen: Låt hela Sverige leva! Varför ska inte vi kunna ha de möjligheterna här?
Är det så att vi har en infrastrukturminister som säger att det inte är regeringen som styr? Visserligen har man ett ägaransvar, men det är inte regeringen som styr. Är det det vi ska gå ut och berätta i morgon? SJ har de här planerna på försäljning, men man har inte gått ut och haft någon dialog med berörda kommuner eller länsstyrelser om detta.
Ska vi nöja oss när vi står i riksdagens kammare och säga: "Nej, det här är ingenting som vi styr; det är SJ som gör det"? Jag tänker inte på något vis föra någon typ av polemik eller retorik, men jag blir, herr talman, lite trött på att olika statsråd säger att det finns en egen styrelse som sköter Försäkringskassan eller vad det nu månde vara.
Det måste finnas möjligheter för politiken att balansera upp de ojämlikheter som finns i Sveriges avlånga land. Därifrån kommer den gamla devisen: Låt hela Sverige leva. Ge dem och oss samma förutsättningar. Låt inte SJ själv få ställa till så att det blir sämre för de kommuner som finns utefter Ostkustbanan.
Låt oss inte nöja oss med att säga: Okej, det styr och gör som det vill. Jag är inte nöjd med det. Jag tror inte heller att minister Torstensson innerst inne är nöjd med det. Frågan är: Kan vi göra någonting åt det? Jo, vi kan belysa det här i kammaren och lyfta upp en diskussion om det. Vi kan gå ut brett och säga att de här planerna finns och att vi har fått reda på dem.
Låt oss ta en diskussion med alla berörda utefter Ostkustbanan och se vad de tycker om det. Skulle de nöja sig med beskedet att regeringen inte styr? Ministern och även talmannen får faktiskt ursäkta mig, men det här duger inte som svar. Vi måste gemensamt kunna göra någonting åt det. Det är något som jag tror att vi norrlänningar känner att vi kan göra över partigränserna.
Återigen: Visa lite större intresse för den konkreta frågan. Jag ber er om det.