Gudrun Nordborg (V):
Jag vill börja med att säga att jag som vänsterpartist yrkar bifall till utskottets förslag. Straffskärpningarna och de föreslagna utvidgningarna för många av sexualbrotten är motiverade. Sexualbrotten sätter ofta mycket djupa spår och är inte enkelt jämförbara med andra brott.
Förutom risker för fysiska skador drabbas offren ofta hårt av psykiska skador med risk för trauman eller till och med posttraumatiska stressyndrom. Offren upplever att de värsta såren finns inombords.
Självförakt och olika former av självskadebeteenden är tyvärr inte ovanliga. Historiskt har vi sett fysiskt våld som värre än psykiskt våld och som den allvarligaste brottsformen.
Det är först under senare decennier som allvaret med det sexuella våldet framträder tydligare, och det är framför allt kvinnorörelsens förtjänst.
I det läge vi har nu har vissa av remissinstanserna uttryckt oro och viss tveksamhet inför klivet att ha ett minimistraff på tre år i stället för två.
Några har uttryckt oro och tveksamhet till att det här är ett alltför tidigt steg att ta efter att samtyckeslagstiftningen ganska nyligen har genomförts. Det finns risker för bakslag i arbetet mot sexualbrotten på grund av detta.
Vänsterpartiet förstår oron och kommer därför att noga följa utvecklingen. En viktig motåtgärd, oavsett oron, är att vi skärper åtgärder och återigen markerar behovet av kompetensutveckling för hela rättskedjan.
Dessutom vill jag, som några har gjort tidigare, markera att vi från justitieutskottet inte ensamma kan hantera denna allvarliga problematik.
Det behövs väldigt mycket mer av förebyggande åtgärder i alltifrån förskola och skola till insatser för stöd och behandling inom socialtjänsten för dem som blir utsatta för brotten. Det gäller likaså vården, där vi dessvärre har tillkortakommanden i hela kedjan.
Det gäller både det som sker förebyggande och vård av dem som har blivit utsatta. Jag tror att det är oerhört viktigt med värdegrunder och att vi vågar fokusera på den destruktiva maskuliniteten, som ofta kommer till uttryck här. Det handlar om makt. Männen dominerar stort bland förövarna, och kvinnor och barn bland offren.
Det vi ser i kriminalstatistiken är övertydliga bevis på könsmaktsordningens grymhet. Forskning med upprepade omfångsundersökningar visar också upprörande data.
Metoo överöste oss med personliga vittnesmål från vitt skilda arenor, och den feministiska revolten är inte över än utan fortsätter och behöver fortsätta. Det sexualiserade, könsrelaterade våldet är strukturellt och sedan länge inbäddat i vårt samhälle.
Det är förvisso inte strukturerna som våldtar eller slår, men det är strukturerna och värderingarna där som möjliggör övergreppen. De påverkar dessutom hur vi i samhället, inklusive rättsväsendet, bemöter offer och förövare och bedömer vad som kan ha skett.
Detta innebär också att de straffskärpningar vi nu är beredda att genomföra inte är nog. Det behövs kompetenshöjning i hela rättskedjan.
Strukturerna och de delvis omedvetna fördomar som de bär bidrar till att kvinnors utsatthet inte tas på fullt allvar, till att ärenden med kvinnor eller barn som brottsoffer inte prioriteras, till att förundersökningar läggs ned för snabbt och till att domare ställer orimliga krav på brottsoffrens beteende och berättelse för att en fällande dom ska vara möjlig.
Alla delar av rättskedjan behöver kompetensutvecklas så att lagstiftningen och därmed också hela rättsapparaten blir använd på ett medvetet och effektivt sätt. Det krävs en gedigen vålds- och brottsofferkompetens för att skapa respektfulla bemötanden och därmed också möjliggöra skicklig bevisupptagning.
Detta visar också Brås senare rapporter om hur man utreder, eller inte utreder, köp av sexuella tjänster eller sexuellt utnyttjande av barn - ännu värre när det handlar om barn. Jag skulle också vilja beröra några begrepp.
I våldtäktslagstiftningen har man sedan länge talat om samlag. Det ordet är faktiskt problematiskt eftersom det signalerar att det egentligen skulle handla om en samhandling mellan två personer. Men en våldtäkt är ju tvärtom en handling utförd av en person mot en annan.
Försök att hitta alternativa formuleringar har gjorts i decennier, och än har vi inte lyckats. De förändringar av lagstiftningen som nu är på förslag - och som är viktiga, fru talman - innebär att våldtäktsparagrafen ändå kommer att bli utformad på ett bättre sätt omkring samlagsbegreppet.
Man kommer att vidga det så att det inte, som i dag, enbart handlar om sexuella handlingar mellan personer av olika kön, man och kvinna. I stället gör man en positiv förändring genom att lagtexterna görs mer inkluderande med avseende på kön och sexuell läggning.
Samlagsbegreppet blir förtydligat genom att orden vaginalt, analt eller oralt läggs till före ordet samlag i lagtexten.
Detta innebär inkludering och kommer att leda till, tror både organisationer och flera remissinstanser, att fler personer som blivit utsatta för övergrepp lättare kan känna sig inkluderade som brottsoffer i lagens mening. Förhoppningsvis kommer det också att kunna leda till ett bättre mottagande och bemötande av dessa offer.
Låt oss agera för att det ska bli så. Så några ord om huruvida vi ska förhålla oss könsneutralt till ett brott som näst intill alltid begås av en man mot en annan person. Ofta är det kvinnor och barn som blir utsatta som offer.
Det finns fortfarande intressanta förslag från den banbrytande Kvinnovåldskommissionen, som lämnade sitt betänkande Kvinnofrid 1995. Där kritiserar kommissionen att lagtexten döljer det faktum att våldtäkt så gott som uteslutande begås av män och alltför ofta riktas mot en kvinna.
Man menar att vi här begränsar den pedagogiska och preventiva effekt av lagtexten som borde eftersträvas.
Också Vänsterpartiet menar att det skulle ge både tydligare statistik och forskningsmässiga fördelar om man gjorde en sådan förändring, precis så som skedde med de viktiga brottstyperna grov fridskränkning respektive grov kvinnofridskränkning som Kvinnovåldskommissionen lanserade.
Ett förslag från Vänsterpartiet som vi kommer att återkomma till är att regeringens och kommissionens förslag kombineras genom att våldtäktsparagrafen ändras så att första stycket behandlar brott av en man mot en kvinna och det andra stycket brott med en annan konstellation av gärningsperson och offer. Detta kommer vi att återkomma till.
Men nu, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag.