Johan Forssell (M):
Jag vill inledningsvis tacka statsrådet för svaret. Jag ställde den här interpellationen redan den 9 februari, alltså för lite drygt en månad sedan. Svaret har blivit fördröjt, men bättre sent än aldrig, naturligtvis. Kanske är det lite av en ödets ironi att interpellationen berör en fråga kantad av dröjsmål, nämligen förstärkningen av den jämställdhetsbonus som riksdagen fattade beslut om i början av december när Alliansens budget gick igenom.
Vi står här i dag, tre månader senare, och regeringen har fortfarande inte överlämnat någon proposition eller sagt när man tänker överlämna en sådan. Man har inte ens sagt huruvida man tänker göra det eller inte. Jag vill gärna förtydliga en sak i debatten: Den här interpellationen handlar inte om antalet pappamånader. Den handlar egentligen inte ens om vad regeringen har för uppfattning i sak om jämställdhetsbonusen, för det känner vi till sedan länge.
Nej, den här debatten handlar om enda sak: När tänker regeringen genomföra det nödvändiga lagstiftningsarbete som krävs för att riksdagens beslut om förstärkt jämställdhetsbonus ska verkställas? Jag hoppas att den här debatten kan fokusera på den viktiga sakfrågan. Herr talman!
En utgångspunkt för vårt parlamentariska system är att regeringen så långt det bara är möjligt och med den skyndsamhet som respektive beslut kräver ska tillgodose riksdagens tillkännagivanden. Det är ingen nyhet, utan det är en fastlagd praxis sedan åtminstone någon gång på 90-talet. En del tillkännagivanden kan ta tid att hantera. Det kan vara komplicerad materia att titta på; det kan vara ett omfattande utredningsarbete som krävs.
Det kan ibland vara så att lagstiftningar står mot varandra. Då behöver man en viss beredningstid. Å andra sidan kan det ibland vara väldigt enkelt att tillgodose riksdagens tillkännagivanden - till exempel i det här fallet. Det är ingen omfattande ny reform som riksdagen har bett om, utan det är en existerande reform som har funnits ända sedan 2008. Det är en ändring som i och för sig är viktig för väldigt många föräldrar och familjer där ute men som egentligen är av teknisk karaktär.
Det borde faktiskt inte vara någonting som ska behöva dra ut på tiden så här länge. Jag blir faktiskt lite oroad över hur regeringen ska kunna få saker gjorda med tanke på att det finns gott om frågor som är betydligt mer komplicerade än denna och kräver mer utredningsarbete. Varför är då detta viktigt? Jo, först och främst för att jämställdhetsbonusen förra året betalades ut till 230 000 personer.
Många av dem skulle med den här förstärkningen få högre bonus och därmed ha starkare ekonomiska incitament för att dela mer lika på föräldrapenningen. För det andra har riksdagen genom budgetbeslutet i december valt att avsätta resurser från och med den 1 januari i år. Pengarna finns alltså redan där. Det finns risk att de blir innestående om inte regeringen verkställer beslutet.
Det är därför som det här tillkännagivandet inte går att jämföra med många andra. Det här är inte någonting att se över, återkomma om eller utveckla, utan det är ett skarpt tillkännagivande som syftar till en reform som det redan finns finansiering för. Herr talman! Mot bakgrund av svaret ställer jag fortfarande den fråga som jag inte tycker har besvarats, nämligen när regeringen tänker verkställa det som riksdagen har beslutat om.
Jag måste också fråga: Vad är det egentligen som tar så lång tid för regeringen att man efter tre månaders arbete inte ens har lyckats avisera en proposition i frågan? Vad är det för komplicerade juridiska överväganden eller svårartade tekniska problem som upptar så mycket av regeringens tid? Jag hoppas att socialförsäkringsministern vill ta tillfället i akt att berätta om detta.