Thomas Östros (S):
Plötsligt säger Axel Darvik att den somaliska flicka som vi pratade om - som har goda kunskaper i matematik och naturvetenskapliga ämnen, som tillgodogjort sig svenskan sedan hon kom till Sverige för några år sedan men som inte hunnit med engelskan - ska få påbörja gymnasiet. Vad var det för konsekvens? Vad var det för tydlighet? Det går inte alls ihop med konsultretoriken.
Jag tror att man måste tolka Axel Darvik som att hon ska vara kvar i grundskolan ett år till medan hon läser sin engelska. Hon får inte komma vidare i sin kunskapsutveckling, fast hon är mycket studiebegåvad, för hon passar inte in i Folkpartiets modell. Det är nog riktigt att Axel Darvik kommer från en byggmästarfamilj. Jag kommer från en byggnadsarbetarfamilj, och det kanske förklarar en del av skillnaderna i synsätt.
Folkpartiet har alltmer riktat in sig på byggmästarnas barn och ser inte de behov som andra barn och ungdomar har. Det ska vara tydliga krav i skolan. Det ska vara stöd tidigt i skolan för elever som behöver stöd för att få grundläggande kunskaper. Vi ska följa upp våra barn noggrant, och vi ska aldrig förleda barn att tro att man klarar sig utan kunskaper. Kunskaper är makt. Kunskaper är möjlighet till ett arbetsliv och till ett gott liv i vårt samhälle.
Det får aldrig vara så att man gör som Axel Darvik säger. Här har vi en grupp ungdomar som har stora problem i skolan, som ibland inte får tillräckligt med hjälp och stöd inom det individuella programmet. Axel Darviks enda lösning är att säga: Vi skulle ha satsat på dem tidigt. Nu får de stå sitt kast. Det ni gör budgetmässigt i kommunerna är att ni tar pengarna från den här ungdomsgruppen och för över dem till annat.
Ni vill inte stötta dem på deras väg tillbaka till kunskap. Vi vet att det är så: Om man inte får en gymnasieutbildning i dag får man heller inget arbete. Får man inget arbete blir man bidragsberoende och kan hamna långt utanför samhället. Dessutom vill Folkpartiet dra in möjligheterna till en andra chans.
Jag hade alldeles nyss en debatt med en annan ledande folkpartist där det visade sig att det inte heller fanns något engagemang för denna grupp om man senare i livet skulle känna motivationen och stimulansen att gå vidare och studera. Sällan blir skillnaden mellan två partier så tydlig som när man tittar på Folkpartiets utbildningspolitik och engagemang för de svaga eleverna och socialdemokratins strategier och idéer för hur vi ska stötta dem.
Jag menar att PRIV är en bra arbetsmodell. Att ni i Folkpartiet själva lanserat den och använt den i kommuner där ni har inflytande visar ju att också folkpartister i praktiken tycker detta. Men den kan inte hantera alla elever. Det finns elever som har mycket större kunskapsluckor och som måste få koncentrera sig på sina ämnen. Också de måste dock få chansen att se att det finns en väg framåt.
Om vi säger till dem att de blir kvar i grundskolan, tillsammans med 14- och 15-åringarna, under alla omständigheter och utan individuell prövning tills de fyller 18 år om de inte klarar de här ämnena skapar vi miljöer i grundskolan som blir mycket dåliga och som knäcker stimulansen för just de grupper som behöver mer stöd och hjälp. Det är en orealistisk politik. Det är också en politik som inte stöds av lärarna.
De lärare som jobbar med dessa ungdomar säger: Då får vi avhoppen. Då lämnar de skolan. Sedan hittar vi dem som bidragstagare några år senare. Så kan vi inte ha det. Här i kammaren finns en enhet mellan centerpartister, kristdemokrater, socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister om att denna grupp naturligtvis måste kunna få gå på PRIV, programinriktade individuella program, eller andra individuella lösningar, dock kopplade till gymnasieskolan.