Veronica Palm (S):
Jag tycker precis som socialministern att det är väldigt spännande att stå här i riksdagens kammare och få debattera vårdnadsbidrag och fokusera på skillnaderna mellan höger och vänster i familjepolitiken. Jag tänker ägna det första inlägget åt den första interpellationen jag ställde. Jag ställde två interpellationer eftersom det är två olika frågor även om de båda två behandlar vårdnadsbidraget. Jag börjar med jämställdheten.
Det finns inte någon som inte skulle säga att vårdnadsbidraget är ett hot mot jämställdheten. Vi vet att det är ett hot mot jämställdheten och att det slår hårdast mot kvinnor. Det behöver vi inte diskutera. Även om man vill införa vårdnadsbidrag kan man erkänna det och se till: Hur kan vi arbeta för att minska de problem vårdnadsbidraget innebär för jämställdheten? Där vill jag ställa några frågor.
Vårdnadsbidraget drabbar kvinnor hårdast. Kvinnor med svag ställning på arbetsmarknaden kommer längre ifrån arbetsmarknaden. Kvinnor med svag ställning på arbetsmarknaden drabbas av inlåsningseffekter i hemmet. Kvinnor med stark ställning på arbetsmarknaden men som ändå väljer att ta ut ett vårdnadsbidrag drabbas i form av sämre karriärutveckling och löneutveckling.
Alla kvinnor - jag, du och alla vi andra - drabbas av vårdnadsbidraget för att det skapar en bild av och en syn på kvinnor som sådana som inte vill delta i arbetslivet, i karriärutveckling och i löneutveckling. Det är sådana som man inte på riktigt kan räkna med utan ses som reservarbetskraft. Det drabbar kvinnor som kollektiv på samma sätt som ett ojämställt föräldraledighetsuttag gör.
Det drabbar också kvinnor när de blir äldre i form av sämre pensionsmöjligheter. Kvinnor som väljer att ta ut vårdnadsbidrag får 3 000 kronor i fickan utan skatt. Det kan låta jättebra att det är utan skatt. Vad skönt! Då får man 3 000 spänn. Sanningen är den att man inte får några pensionspoäng för det.
Om man vill ha samma pension som man hade haft om man hade yrkesarbetat får man betala in en privat pensionsförsäkring. Den som tjänar 15 000 kronor måste då betala in till en privat pensionsförsäkring för att kunna skapa jämvikt mot det som vårdnadsbidraget skadar så att man har kvar 500 kronor. Det finns inte någon som kan leva på 500 kronor och inte heller någon som kan leva på 3 000 kronor. Det skadar för kvinnorna.
Men det skadar jämställdheten mer. Det skadar för männen. Män får sämre möjligheter att få nära och djupa relationer med sina barn under de fösta tre åren. Vi har i dag ett skevt uttag av föräldraledigheten. Det är också ett problem för männens möjligheter att få nära relationer till sina barn. Men med ett vårdnadsbidrag skulle vi ytterligare förvärra detta. Vi skulle ytterligare ta bort papporna från familjen och ytterligare förstärka mammornas plats.
Sist men inte minst kan man undra vem som vinner på detta. Även om både kvinnorna och männen förlorar är nog barnen de största förlorarna. Barnen kommer att växa upp i familjer och i en samhällsstruktur som säger att gamla förlegade förtryckande könsroller åter ska råda. Det vill inte jag. Här tror jag att vi hamnar i kärnan av vad som är skillnaden mellan höger och vänster i familjepolitiken.
Jag vill ha ett modernt samhälle där varje barn, pojke som flicka, har samma rättigheter att utvecklas. Högern vill ha ett samhälle där man ger bilden av gamla förlegade könsroller. Vårdnadsbidraget, hemmafrubidraget, är bara ett led i detta. Därför frågar jag: Hur motverkar du, Göran Hägglund, problemen med jämställdheten i vårdnadsbidraget?