Katarina Brännström (M):
Allt detta med utstationeringslagen, lex Laval och EU-direktivet är mycket svårhanterlig materia. Som jag påpekade tidigare finns det inte särskilt mycket utrymme för förändringar. Nu säger ministern att alliansregeringen gjorde en för snäv tolkning och att det i dag finns utrymme.
Det är möjligt att det finns något som kan göras, men det kommer inte att bli några stora förändringar. Det var mycket snack före valet. Det är alltid lätt att i opposition i en valrörelse avge löften som man senare, när man tvingas ta ansvar, inser inte kommer att kunna bli verklighet. Det är rätt intressant vad LO-basen Thorwaldsson skriver - han kräver att lex Laval ska rivas upp.
Ändå säger arbetsmarknadsministern: Nej, vi ska inte riva upp, men vi ska försöka göra förändringar. Man förstår ju redan när man läser detta att det inte är enkelt. En sak som jag är glad över är att det egentligen inte finns några bevis för att det förekommer lönedumpningar. Hillevi Larsson påstod att det förekommer. Det vore intressant att höra vad som bevisar det. Försäkringsskydd kan inte krävas i dag, nej.
Det är den hårda kärnan som gäller - man har avtalat precis vilka områden som ska kunna ingå. Det är möjligt att det går att införa ett skydd även när det gäller försäkringar, och det kanske vore bra. Det återstår att se. Men jag tror inte att det kommer att bli några stora förändringar över huvud taget. Det som hände i Vaxholm - att Byggnads blockerade och ropade "go home" - kommer aldrig att hända igen, och det tycker jag är väldigt bra.
Vi ska ha rörlighet för människor, tjänster och varor. Det är så det är tänkt med EU; det är en av grundreglerna. Det är också det som gör att vi kan konkurrera och har en marknad som fungerar väldigt väl. Här måste vi se till att myndigheter - framför allt Arbetsmiljöverket men även Skatteverket, Försäkringskassan och andra - finns ute och kontrollerar att det sköts enligt det gällande regelverket.
Där tror jag att det finns mycket kvar att göra. Vi får väl se vad den parlamentariska utredningen som jag själv har deltagit i landar i, men det är samma sak där: Det kommer inte att finnas särskilt stora marginaler för att göra de ändringar som LO har krävt eller som regeringen tror att man ska kunna göra. Sverige är ett av 28 medlemsländer. Det gör att vi inte kan ställa krav.
Inte ens om man går ihop med ett par andra länder är det säkert att det går att enas när 28 länder måste tycka likadant. Det här är svårhanterlig materia. Det är jättesvårt att se både det negativa och det positiva. Jag tror att det regelverk som gäller har vaskats fram och tillbaka så pass mycket att vi ska vara glada över att det finns.
Ingen vill att det vara dåliga villkor; det kan vi verkligen vara överens om. Men det är minimivillkoren som ska vara uppfyllda. Man kan aldrig säga att minimivillkor i ett svenskt kollektivavtal är dåliga villkor. För den som får det och kommer från en helt annan kultur och lönestruktur kan det vara ett otroligt lyft. Jag tycker att vi ska vara lite ödmjuka inför hur bra vi har det i Sverige men också för hur andra länders modeller ser ut.
Vi har kanske gått långt förbi dem. Att då kräva ytterligare möjligheter för svenska fack att stå upp för det som hände i Vaxholm tror inte jag är möjligt. Men det får vi väl se när vi återkommer i ärendet.