Elin Lundgren (S):
Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 1, 3, 9, 11, 12 och 13. I dag ska vi diskutera polisfrågor här i riksdagens kammare, och det ser jag fram emot. Polisen är en mycket viktig del i det svenska rättsväsendet.
Att svenskarna vet hur och med vad polisen arbetar skapar en trygghet hos människor som behöver polisens tjänster. Det kan vara du, och det kan vara jag - vilken dag som helst. När SOM-institutet nyligen mätte allmänhetens förtroende för yrkesgrupper kom polisen på pallplats näst efter sjukvården. Förtroendet har också ökat de senaste åren, och det är mycket glädjande. Vi har i dag fler poliser än någonsin tidigare.
Det är ett arbete som Socialdemokraterna startade och alliansregeringen har arbetat vidare med. Dess värre ser vi att resultaten inte är så bra som vi hade kunnat hoppas på efter denna satsning. Det finns fortfarande en stor skillnad i hur bra landets 21 olika polismyndigheter har lyckats med sin verksamhet, och inte allt som är mätbart i polisens verksamhet har blivit bättre. Somligt har faktiskt blivit sämre än före satsningen.
Till exempel redovisas i polisens verksamhetsrapport för 2010 att antalet redovisade ärenden till åklagare i förhållande till arbetad tid har blivit färre. Att polisen alltid och överallt jobbar metodiskt är mycket viktigt. Medborgarna ska garanteras samma goda bemötande. Därför väntar vi socialdemokrater på den polisorganisationsutredning som om mindre än ett år förväntas lägga fram ett förslag på hur 21 polismyndigheter kan bli 1.
Vi tror att det är brister i ledning och styrning som orsakar ojämn kvalitet i polisens arbete. En sammanslagning ger fördelar både avseende resursfördelning och styrning av verksamheten samt skapar möjligheter att effektivisera den administration som behövs så att samtliga polismyndigheter inte behöver ha sin egen. Den grova organiserade brottsligheten känner varken nationella eller regionala gränser. Organiserade mc-klubbar etablerar sig runt om i landet.
Många gånger söker de sig medvetet till områden där polisens och samhällets resurser är förhållandevis svaga. Samhällets förmåga att slå tillbaka måste vara lika hög i mindre orter som i de stora städerna. Det visar sig att i de kommuner där man tagit krafttag mot organiserad brottslighet är samarbetet mellan polisen och andra myndigheter som Försäkringskassan, Skatteverket och kommunen centralt för att lyckas.
Socialdemokraterna vill ha en organisatorisk modell där vi slår ihop de enheter inom rättsväsendet som arbetar med dessa brott, alltså Rikskriminalpolisen, Säkerhetspolisen och Ekobrottsmyndigheten, till en nationell spetsorganisation. Vi har kallat den REKO, Polisens riksorganisation mot ekonomisk och organiserad brottslighet. En sådan organisation skulle ge en betydligt kraftfullare mobilisering mot den organiserade brottsligheten än vad vi ser i dag.
Eftersom de brott detta handlar om nästan alltid har koppling till alla tre myndigheterna skulle de kunna hanteras mycket mer effektivt. Vi socialdemokrater vill också se fler civilanställda inom polisen. Civilanställda behövs för att poliser ska kunna ägna sig åt polisarbete och inte sitta som arrestvakter eller i receptioner. Vi ser att civilanställda är en av förutsättningarna för att polisen ska kunna utveckla sin verksamhet.
Nu har antalet civilanställda minskats, särskilt i förhållande till antalet poliser, samtidigt som verksamheten blivit större. Ju fler poliser som anställs, desto fler civilanställda behövs för att backa upp dem. Det kan vara analytiker, handläggare och vaktmästare, till exempel. Poliser ska göra polisiärt arbete. När antalet civilanställda minskar riskerar poliser att hamna på att täcka upp civila uppgifter. Vi ska inte tro att det bara är antalet poliser som är avgörande.
Poliserna måste också arbeta effektivt, och det är genom en bra utbildning vi kan göra polisen ännu bättre. Vi socialdemokrater vill ersätta dagens polisutbildning med en högskoleutbildning. Det är en åsikt som vi delar med bland andra Lena Nitz, som är ordförande i Polisförbundet. Hon skriver i en ledare i senaste Polistidningen att det är en av de viktigaste frågorna för polisen i framtiden.
"Polisen ska arbeta efter beprövade metoder och forskning och för detta krävs en utbildning knuten till högskolesystemet", skriver Lena. Uppgifterna för polisen är många. Man ska inte bara lösa begångna brott utan också jobba brottsförebyggande på flera plan med olika aktörer. Man ska bemöta brottsoffer och människor som befinner sig i olika utsatta situationer. Detta ställer höga krav på polisens kunskap och på polisens utbildning.
Det är otidsenligt att poliser inte får högskolepoäng i samma utsträckning som andra studenter. En närmare koppling till högskolan skulle skapa bättre förutsättningar för forskning, och mer forskning ger i sin tur bättre förutsättningar för att utvärdera polisarbetet. Frågan har utretts i två utredningar tidigare, men ingenting hörs från justitieministern. Det är helt tyst när det gäller hur vi ska komma vidare med denna fråga. Vi önskar att det snart kommer ett förslag för oss att ta ställning till.
Vi socialdemokrater har i flera år talat om att införa så kallade kontaktpoliser. Meningen är att kontaktpoliser ska arbeta både brottsförebyggande genom att åka ut och informera, men även vara med i andra aktiviteter på skolan - sprida kunskap och bygga förtroende och relationer. Det ska också vara de som i efterhand utreder incidenter och händelser som har inträffat i och omkring skolan.
Samverkan mellan myndigheter som polis, skola, kommun och hälso- och sjukvård i det brottsförebyggande arbetet är en nödvändighet, och här finns mycket vi kan utveckla. Flera av de motioner vi diskuterar och behandlar i dag handlar om barnsexturism. Ingen kan i dag säga hur omfattande problemet är och hur många svenskar som begår brottet att köpa barn och begå sexuella övergrepp mot dem.
Barnsexturisternas destinationer växlar i takt med att myndigheterna i ett land jobbar med att motverka problemet. Då väljer köparna ett annat land med en svagare rättsapparat. En viktig faktor i sexhandeln med barn är fattigdom, men handeln förutsätter givetvis att det finns köpare. Utan deras pengar skulle barnsexhandeln inte existera. Detta är ytterligare ett exempel på hur fattigdom och klyftor utnyttjas på ett brutalt sätt.
Ett arbetssätt där alla myndigheter med ansvar för frågan, både svenska och internationella, hittar bättre sätt att arbeta mot barnsexturismen är väldigt viktigt. Vi ser till exempel att det kan finnas lättillgängliga telefonlinjer dit alla som ser misstänkt barnsexturism kan ringa och enkelt anmäla för en snabb reaktion. Vi har också valt att ställa oss bakom en motion som handlar om skärpta straff för vapenbrott.
Vi ser hur fler kriminella grupperingar har fått tillgång till vapen som används för att till exempel hota vittnen eller representanter för rättsväsendet. Skarpladdade vapen på allmän plats är helt oacceptabelt och måste räknas som grovt vapenbrott. Vi ser att straffen för olagligt innehav av vapen är för låga och vill uppdra åt regeringen att ta tag i denna fråga för att ännu starkare motverka vapen på allmänna platser.
Det sista området jag vill säga någonting om handlar om motionen Personskydd och analys av hotbilder . Den tar upp den alltid aktuella problematiken att människor som innehar politiska förtroendeuppdrag hotas och ibland faktiskt väljer att lämna sina uppdrag, vilket är ett allvarligt demokratiskt problem. Vi vill därför att regeringen ska se över reglerna för personskyddet och myndigheternas förmåga att analysera hotbilder. Med det vill jag avsluta mitt anförande.