Carl B Hamilton (L):
Jag tycker till att börja med att man ska notera en väldigt viktig förändring som har skett i det svenska arbetslivet under de senaste 15-20 åren och kanske framför allt de senaste 7-8 åren, och det är att gymnasieutbildningen och högskoleutbildningen i allt större utsträckning domineras av unga kvinnor. De är inte bara fler, alltså utgör en större andel, utan de har också bättre betyg.
Vi ser också att på de så kallade prestigeutbildningarna till läkare, jurist, civilingenjör och civilekonom är kvinnor i många fall, på många utbildningsorter, dominerande. De utgör en majoritet. Det är väldigt glädjande ur jämställdhetssynpunkt.
Å andra sidan börjar det bli ett problem att pojkarna faller tillbaka så kraftigt som de har gjort på en del håll. Jag tycker att det blir väldigt konstigt om man inte lyfter fram den här frågan eftersom den ju är långsiktigt väldigt avgörande för bland annat inkomstutvecklingen för de här personerna. När det gäller lönerna så bestäms de av parterna.
Det vet alla i denna kammare. Hur är det då med de offentliganställda i kommuner och landsting? Med tanke på den argumentation som Hillevi Larsson och även andra brukar ta upp här i kammaren skulle man vänta sig de kommuner och landsting som styrs av socialdemokrater, miljöpartister och för den delen vänsterpartister skulle ha signifikant högre löner. Men så är inte fallet - eller hur, Hillevi Larsson?
Hur är det i Hillevi Larssons hemkommun Malmö? Likadant är det i Göteborg och i Ulla Anderssons hemkommun Gävle. Jag brukar debattera denna fråga med henne. Nu är hon inte här i dag, så jag ska inte angripa henne, men jag noterar att vi har samma förhållanden i hennes hemkommun Gävle. Det är alltså inga signifikant bättre löner i kommuner och landsting där oppositionen styr. Oppositionens politik innebär även en njuggare inställning till RUT-avdrag.
Exakt vad det innebär är kanske lite svårt att definiera här och nu, men RUT-avdraget har inneburit ökade försörjningsmöjligheter och sysselsättningsmöjligheter, inte minst för kvinnor och inte minst för invandrarkvinnor. Vill man minska RUT-avdraget på det ena eller andra sättet minskar man alltså även försörjningsmöjligheterna för dessa kvinnor.
Det gäller i och för sig även män, men det är framför allt dessa kvinnor som ofta har väldigt svårt att etablera sig på arbetsmarknaden som skulle drabbas av ett försämrat RUT-avdrag. Likadant är det med Socialdemokraternas politik. Jag tar det, Per Bolund, för det är ju ändå så att ni tänker er att regera ihop med Socialdemokraterna, och därför får ni finna er i att vi binder ihop er här.
Om man ser på de förslag om att inskränka möjligheten att driva företag med vinst som LO har lagt fram, och som även Socialdemokraterna själva har lagt fram och är angelägna om att införa när det gäller non-profit-organisationen av arbetet inom vård, skola och omsorg, uppstår frågan: Vem vill då driva dessa företag?
Om det ska vara en avkastning på 3 procent eller någon procent eller två högre kan man lika gärna sätta in pengarna på banken och slippa ta någon risk. Det blir alltså i praktiken en nedläggning av de här företagen. De kommer inte att finnas, och därmed försvinner en väldig mängd arbetstillfällen för kvinnor i det som i dag är vård- och välfärdssektorn.
Det handlar om ungefär, lågt räknat, 130 000 och högt räknat 170 000 kvinnor i huvudsak.