Cristina Husmark Pehrsson (M):
Göte Wahlström vill i interpellationen på ett sätt fokusera på Norden, men det blir en inrikespolitisk debatt om socialförsäkringssystemet i Sverige. Då tillåter jag mig, fru talman, att kommentera det och inte bara fokusera på den nordiska modellen.
Det angrepp som Göte Wahlström inleder sin debatt med har med den svenska modellen att göra. I början av 2000-talet höll det svenska sjukförsäkringssystemet på att haverera. Jag tror att det har framgått ganska tydligt av den här debatten. Kostnaderna steg som en raket mot himlen.
Göran Persson bad Anna Hedborg att utreda hur det kan komma sig att vi har världens högsta ohälsotal och de högsta kostnaderna i världen när vi ändå är världens friskaste folk. Jag tycker att det var ett ganska sunt konstaterande. Att ni sedan inte har kunnat ta till er Anna Hedborgs analys kan jag naturligtvis beklaga. Jag beklagar också alla människor som man förtidspensionerade, kanske av arbetsmarknadspolitiska skäl och andra brister i samhället som det står i utredningen. Ingen kom tillbaka.
Detta har vi nu försökt ändra på även för den här gruppen. När det gäller ersättningsnivåerna, Göte Wahlström, ber jag dig också läsa Anna Hedborgs utredning och titta vad de har legat på innan. Under era sista tio år vid makten ändrade ni ersättningsnivåerna oerhört många gånger. Titta på detta! De låg långt under de ersättningsnivåer som finns i dag.
Efter ett års sjukskrivning prövades man mot förtidspension med 64 procents ersättning, och det blev ett sakligt skäl för uppsägning. Ingen arbetsmarknadspolitisk åtgärd, ingen rehabilitering. Vad är det för svensk modell att vara stolt över? Endast 1 procent kom tillbaka. Nu ger vi dem i stället hjälp och stöd att komma tillbaka.
Om jag övergår till Norden och tittar på hur det ser ut i länderna runt omkring kan jag bara konstatera att jag just nu inte kan räkna alla studiebesök vi har fått från Norge. Norge har i dag ett ohälsotal som går rakt upp som en raket mot himlen. Man är orolig, och man undrar vad man ska göra. Kostnaderna stiger enormt. Jag har talat med många kolleger i den socialdemokratiska regeringen i Norge.
Det verkar som om man inte riktigt har kommit till skott där ännu, men vi har haft tv och studiebesök här gång på gång. De säger att de måste göra någonting, kanske snarlikt det som vi gjort i Sverige. Vi ser denna diskussion över hela Norden. Vi måste anpassa systemet till verkligheten, och den verkligheten var för mig att människor gömdes och glömdes. De fick inte komma tillbaka utan stängdes ute.
Det är ingen modell som jag är stolt över. I stället ska vi öppna upp och välkomna och se till att värna arbetsmiljön och ge stöd och hjälp i tid. I Socialförsäkringsutredningen, och det tror jag också att Göte Wahlström kan tycka är bra, har vi också lagt in att se över hur situationen ser ut för gränspendlare när det gäller socialförsäkringen och sjukförsäkringen.
Väldigt mycket kan vi göra, men en del kan vi inte göra, för om vi ändrar i sjukförsäkringssystemet spiller det över på skattesystemen, och vi är trots allt ett stort antal länder. Men vi kan ändå gå långt och göra mycket för att ändå, tillsammans och kanske bilateralt, skapa möjligheter för människor i stället för de hinder som kanske finns i dag.
När det inte finns möjligheter ska vi åtminstone se till att värna våra informationskontor och våra webbsidor så att människor får en möjlighet att anpassa sitt liv efter vad som gäller.