Beatrice Ask (M):
Det är klart att det finns enskilda exempel där man kan sätta frågetecken, framför allt när man läser i medierna därför att det inte alltid är så att man då får en fullständig bild av olika ärenden. Frågan om utökat skydd för meddelarfriheten i privat verksamhet har utretts flera gånger utan att man har hittat en bra lösning.
De socialdemokratiska regeringarna har verkligen ansträngt sig men inte lyckats, bland annat beroende på kraftfulla invändningar från LO och andra fackliga organisationer, juridiska instanser, näringslivets representanter och så vidare.
Det beror på att om man går in för att generellt, som frågeställningen lite grann handlade om, låta privat och offentlig verksamhet lyda under samma lagstiftning när det gäller meddelarfriheten inskränker man arbetsmarknadens parters rätt att fritt avtala om olika saker. Det är inte så lysande. Rätten att teckna avtal är en väldigt viktig princip på svensk arbetsmarknad.
Det är ofta den som får klä skott när man försöker göra annorledes. Därför har man inte kommit fram. Jag tycker att det är ärligt av mig att säga att det inte synes finnas någon utväg här. Jag tycker också att det är ärligt att säga att det i nästan alla avseenden synes vara på det viset att man på andra sätt kan lösa eventuella problem.
Dessutom anförs i debatten argument som inte är korrekta, till exempel att man som privatanställd inte skulle få anmäla missförhållanden. Man är skyldig att anmäla en hel del missförhållanden. Här jobbar myndigheterna för att tydliggöra hur skyldig man är att faktiskt tala om att vården är si och så eller att det och det har hänt. Det är alltså inte sant att detta är ett generellt och stort bekymmer.
Jag tycker att det är viktigt att man också i riksdagen vågar säga att problemet nog är mindre än vad det kan låta i debatten och att man också belyser de svårigheter som finns på den väg som jag förstår att Patrik Björck gärna vill gå vidare på. Men det har inte varit någon väg. Jag är inte beredd att genom generella åtgärder undergräva möjligheten att avtala om olika regler i olika verksamheter.
Det är nämligen otroligt viktigt - det finns väldigt många olika typer av företag och verksamheter - att man har den möjligheten att avtala om regler för hur man hanterar företagshemligheter, personinformation och mycket annat. Det är detta som är skälet till att jag har gett beskedet att någon generell översyn av detta regelverk inte är önskvärt.
Däremot har jag redovisat att det inom myndigheterna ständigt pågår ett arbete med att tala om för kommuner och landsting att de har ett yttersta ansvar för de verksamheter som de i grunden är huvudman för och att de när de lägger ut verksamhet på entreprenad måste tillse detta och visa ett intresse.
Det gjordes en skärpning för ett antal år sedan med anledning av uppgiften att man måste försäkra sig om att allmänheten får berättigad insyn och möjlighet att granska resultat av verksamheten. Jag tycker ändå att man har kommit ganska nära en förhållandevis bra ordning.
Men vi kommer säkert att diskutera detta många fler gånger därför att meddelarfrihet och andra grundlagsskyddade rättigheter är otroligt viktiga att diskutera i just Sveriges riksdag.