Nina Lundström (L):
Debatten om svarthandel med hyresrätter har jag fört här med tidigare statsråd. Folkpartiet har också under tidigare riksmöten lagt fram flertalet förslag, inte bara vad gäller att öka produktionen av bostäder, vilket är en lösning, utan det finns faktiskt andra lösningar man borde kunna pröva. Vi har föreslagit att man skulle titta på de lösningar som Riksdagens revisorer och många andra har fört fram. Det finns också andra metoder.
Det finns ju faktiskt en lag som innebär att det inte är tillåtet att sälja kontrakt. Försäljningen sker både från mäklare, rent organiserat, och mellan privatpersoner. Preskriptionstiden för handel mellan privatpersoner är två år och mellan professionella mäklare fem år. Samtidigt kan vi konstatera att en del av problemet är att de aktörer som både köper och säljer inte har något incitament för att anmäla de här brotten.
Det är väldigt svårt för polisen att göra någonting, och det finns också en svår bevisningsproblematik med att påvisa att denna handel pågår. Jag kan konstatera att fallen där man faktiskt har gått vidare till åtal är ytterst få under de senaste tio åren. Vad skulle man då kunna göra? Ja, man skulle bland annat kunna se över de rättigheter och skyldigheter som finns reglerade i 12 kap. jordabalken, det vill säga att det är straffbart att sälja men inte köpa.
Man kunde överväga att titta även på den delen och därmed alltså kriminalisera svarthandeln både vad gäller köp och försäljning. Naturligtvis borde man se över också andra frågor. Exempelvis skulle man vid prövning i hyresnämnd alltid kunna ställa frågan om det finns olaglig ersättning inkopplad.
Man kunde till och med överväga möjligheten att ge amnesti åt köparna så att de inte förlorar hyresrätten. Det vore en mycket drastisk åtgärd, men frågan har varit uppe till diskussion. Från Folkpartiets sida känner vi dock stor tveksamhet inför detta.
Vi kan emellertid konstatera att lösningen på lång sikt är en ökad nyproduktion av hyreslägenheter och bostäder i stort samt en översyn av hyressättningssystemet. Nu pågår en konstant svarthandel, varje vecka. Den omsätter ungefär 1 miljard per år. Det är alltså fråga om hiskliga summor, och precis som tidigare talare var inne på är detta inte en Stockholmsproblematik, utan det pågår också på andra håll i landet.
Den långsiktiga lösningen är naturligtvis att öka produktionen och se över hyressättningssystemet, men den kortsiktiga lösningen, och den lösning som borde komma nu, är att faktiskt göra någonting åt denna handel som ju inte är tillåten. Jag kan också konstatera att det finns människor i dag som anser att svarthandeln är ett brott som egentligen inte finns. Det allmänna rättsmedvetandet har på något sätt accepterat den i ett läge när det är oerhört svårt att få tag på bostäder.
Det är få som anmäler, och få är kanske ens medvetna om att detta faktiskt inte är tillåtet. Mitt råd till statsrådet skulle vara att nu sätta i gång ett arbete kring detta. Jag har varit uppe i debatter också tidigare år och konstaterat att regeringen överväger och överväger.
Varför inte ta tillfället i akt och se på de förslag som kom från Riksdagens revisorer i den förstudie som gjordes och kanske samtidigt hitta de verktyg som behövs för att snabbt kunna stämma i bäcken? Som det nu är passerar mängder av bostäder på bostadsmarknaden på ett olagligt sätt, och det är inte bra för det allmänna rättsmedvetandet.