KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Matilda Ernkrans har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa långsiktigt hållbara och kvalitetsmässigt goda arbetsförhållanden för de anställda vid Arbetsförmedlingen så att de till fyllest kan arbeta med sitt uppdrag. Arbetsförmedlingens verksamhet är oerhört viktig. Att se till att det finns goda förutsättningar för att myndigheten ska kunna bedriva sitt uppdrag är därför mycket angeläget och något regeringen har arbetat aktivt med under mandatperioden. Sedan den 1 januari 2008 är Arbetsförmedlingen en sammanhållen myndighet.
Reformen syftade till att uppnå en mer enhetlig, rättssäker och effektiv verksamhet med tydligare ledning och styrning. Ernst & Youngs utvärdering av reformen har visat att även om det fortfarande finns förbättringsområden går utvecklingen åt rätt håll. Regeringen har också gjort stora satsningar på att Arbetsförmedlingens kompetens och tjänsteutbud ska kompletteras med flera olika aktörer. Syftet är att ge förbättrad service till arbetssökande genom att utbudet av förmedlingstjänster ökas och diversifieras.
Arbetsförmedlingen köper olika typer av förmedlingstjänster av privata aktörer. Att jämföra antalet anställda i dag med antalet år 2006 ger därför inte en korrekt bild av förmedlingsresurserna. Dessutom har andelen årsarbetskrafter som arbetar med kärnverksamheten ökat. Minst fyra av fem anställda är arbetsförmedlare i dag jämfört med tre av fyra under åren 2007 och 2008. Det framgår av Arbetsförmedlingens årsredovisning för 2009.
På grund av den stigande arbetslösheten och den ökade belastningen på Arbetsförmedlingen ökades Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag för 2010 med 600 miljoner kronor. Anslaget ökades även med ca 500 miljoner kronor 2010 med anledning av tillkommande arbetsuppgifter i samband med sjukförsäkringsreformen, reformen som ska påskynda etableringen av vissa nyanlända invandrare på arbetsmarknaden samt utökad verksamhet med etableringssamtal för nyanlända invandrare.
Arbetsförmedlingen genomförde hösten 2009 omfattande nyrekryteringar och räknar med att rekrytera ytterligare 300 medarbetare 2010. De arbetsmässiga förutsättningarna handlar inte bara om antalet anställda. Det är min uppfattning att en bra arbetsmiljö är en viktig förutsättning för att de anställda ska kunna hålla en hög kvalitet i sitt arbete. Arbetsförmedlingen har också liksom andra arbetsplatser en skyldighet enligt arbetsmiljölagen att systematiskt arbeta för att utveckla arbetsmiljön och undanröja brister.
Avslutningsvis vill jag säga att regeringen har gjort mycket under mandatperioden för att det ska finnas goda förutsättningar för att Arbetsförmedlingen ska kunna bedriva sitt uppdrag samt att vi noga följer utvecklingen.
Sven Otto Littorin (M):
Möjligen har inte Matilda Ernkrans läst svaret eller hört vad jag sagt: "Arbetsförmedlingen har liksom andra arbetsplatser en skyldighet enligt arbetsmiljölagen att systematiskt arbeta för att utveckla för att utveckla arbetsmiljön och undanröja brister. Det gör man precis som på alla andra arbetsplatser tillsammans med parterna i samarbete." Arbetsförmedlingen förmedlar jobb. Till skillnad från den arbetsförmedling, gamla Ams, som ni lämnade efter er har vi nu ett mål och en myndighet med ny struktur, ny ledning, ny styrelse, nya mål och nya verktyg.
På er tid var det 21 olika myndigheter som höll på med detta, alla underställda regeringen, som hade ett tjugotal delmål på fem olika målnivåer. Snacka om förvirring! Dessutom: Vadå, förmedla arbete? Då förmedlades friår. Det vill era koalitionspartner ha tillbaka. Det ska bli intressant att se om det är semestrar man ska förmedla och inte arbete. Man talar om att rycka undan pengar. Nu är det så att all typ av verksamhet har konjunkturanpassade inslag i sig. År 2008 hade vi rekord på svensk arbetsmarknad.
Aldrig tidigare hade så många varit i arbete och så många timmar arbetats på svensk arbetsmarknad. Då är det väl inte så konstigt att man anpassar Arbetsförmedlingens budget efter den rådande verkligheten. Vi hade dragit ned en smula eftersom den typen av tjänster inte behövdes på samma sätt som de behövs efter den värsta krisen på 60-70 år. Det är väl inte så konstigt.
Dessutom vill jag påminna om att om man tittar på tidigare kriser som Socialdemokraterna har hanterat har precis samma anslagsutveckling kunnat skönjas när Socialdemokraterna haft ledningen, och det är inte onaturligt. När det finns många arbetslösa som behöver stöd och hjälp ökar man också anslagen och ser till att verksamheten fungerar bra. Men att tro att en arbetsförmedling eller vilken annan statlig myndighet som helst kan leva helt utan någon som helst kontakt med den omgivande verkligheten, den ekonomiska utvecklingen och kraven från de arbetslösa är helt orimligt.
Vi fick LO:s prognos i dag som visar på 100 000 färre arbetslösa och 100 000 fler sysselsatta i år jämfört med höstprognosen. Det är jag väldigt tacksam över. Det påverkar också hur vi ser på uppdraget framöver. Låt oss konstatera att arbetsmiljöfrågan för dem som är anställda i Arbetsförmedlingen har avsevärt förbättrats med 1,1 miljarder extra i ramanslag i år. Då har man resurserna att ta hand om sin verksamhet.
Sedan är det Arbetsförmedlingens ledning som har ansvaret för den faktiska arbetsmiljöplaneringen i enligt med arbetsmiljölagen och i samarbete med parterna på arbetsmarknaden, och det förutsätter jag att man tar. Jag konstaterar ytterligare att resurserna för att hantera de skaror av arbetssökande som har kommit under förra året finns. Det är budgeterat så att de resurserna finns. Vi har naturligtvis ett ansvar att följa upp att resurserna används på rätt sätt. Men det praktiska arbetsmiljöarbetet har arbetsgivaren ansvar för. Det ska den också ha vid Arbetsförmedlingen.
Sven Otto Littorin (M):
Matilda Ernkrans slår i väldigt många öppna dörrar. Det finns ett konjunkturinslag också i omfattningen av de resurser som vi lägger på att hjälpa arbetslösa tillbaka vilket inte är onaturligt. Så har det sett ut i alla tider. Det är då inte alldeles onaturligt att man i väldigt goda tider - de bästa på 40 år som det var 2007 och 2008 - ser var resurserna kan användas.
Vi kan inte bedriva Tobleronepolitik, bara låna och sätta allting på krita för att sedan låta någon annan betala. Det kan vi inte göra. Vi måste finansiera det vi gör, och det är vad vi har försökt åstadkomma. Samtidigt är det inte alls onaturligt att när tiderna blir sämre, som de har varit under det senaste året, att vi tillskjuter resurser för att kunna möta alla de nya arbetslösa som kommer. Jag konstaterar återigen att LO under ivrigt skäll på regeringen egentligen applåderar resultatet av vår politik.
I praktiken ser vi hur man i prognoserna reviderar ned antalet arbetslösa med 100 000 personer från höstprognosen och reviderar upp antalet sysselsatta med 100 000. Det är ett fantastiskt resultat. Jag är väldigt tacksam för LO:s stöd i den frågan. När det gäller arbetsmiljön på Arbetsförmedlingen är det arbetsgivaren som har ansvaret för arbetsmiljön.
Jag är helt övertygad om att man kommer att följa arbetsmiljölagen i den delen och jobba tillsammans med parterna för att se till att varje enskild person som arbetar på Arbetsförmedlingen kan ägna sig åt sitt huvuduppdrag. Det är att förmedla arbete och inte förmedla friår eller sådant som ni håller på med. Det är budgeterat för 15-20 arbetssökande per förmedlare. Vi följer upp och ser om det är så i praktiken.
Om det inte är så utan brister någonstans är det vårt ansvar att följa upp det och se att det blir som det är budgeterat. Det ägnar vi oss åt stundligen.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig om jag anser att det i dag finns ett tillräckligt starkt skydd för arbetstagares och arbetssökandes personliga integritet och om jag avser att ta initiativ till att riksdagen föreläggs ett förslag till lag om personlig integritet i arbetslivet. Som Astudillo påpekar i sin interpellation presenterades betänkandet Integritetsskydd i arbetslivet i maj 2009 efter två och ett halvt års arbete. Utredningen som tillsattes av den förra regeringen hade fått i uppdrag att lämna förslag till en lag till skydd för den personliga integriteten i arbetslivet.
Utredaren lämnade också ett sådant förslag och konstaterade att det regelverk som finns till skydd för arbetstagares personliga integritet i arbetslivet har brister. Att arbetstagare och arbetssökande åtnjuter ett tillfredsställande skydd mot otillbörliga intrång i den personliga integriteten är enligt min uppfattning centralt. Vi spenderar en stor del av våra liv på arbetsplatsen, och det är viktigt att vår privata sfär skyddas. Samtidigt har arbetsgivare många gånger legitima skäl för att utöva kontroll.
Arbetsgivare måste ju bland annat garantera att verksamheten drivs säkert med hänsyn både till de anställda och till tredje man. Gränsdragningen mellan arbetstagares och arbetsgivares intressen bör vara så klar som möjligt, och arbetstagare bör kunna förutse vilken typ av övervakning och kontroll som han eller hon kan utsättas för inför en anställning eller under arbetets utförande. De frågeställningar som aktualiseras i betänkandet är komplicerade. Remissinstanserna har inkommit med synpunkter som måste övervägas noga.
De visar att de förslag som utredaren presenterat inte är fria från invändningar. Inom vissa avtalsområden har vidare integritetsfrågorna till viss del reglerats i kollektivavtal. Inom andra avtalsområden saknas en sådan avtalsreglering. Förslaget om en lag om integritetsskydd i arbetslivet förtjänar noggranna överväganden. Ett sådant viktigt övervägande är hur frågan om relationen mellan lagstiftning och kollektivavtal ska lösas. Jag har därför ännu inte tagit ställning till hur vi ska gå vidare med förslaget.
Sven Otto Littorin (M):
Jag vet inte hur jag ska komplettera det jag sade från första början, nämligen att vi nu har fått den här utredningen. Remissomgången ger för handen att det finns väldigt disparata åsikter och att det finns otydligheter i utredningen som det behöver arbetas mer med. Det tänker vi göra innan vi lägger fram ett förslag till lagstiftning. Vi har inte fattat beslut om hur vi ska gå vidare exakt. Men jag kan lova Luciano Astudillo att vi tittar vidare på detta och att vi kommer att återkomma när det finns ett färdigt sådant arbete.
Sedan vill jag möjligen påminna om att vi trots allt är Regeringskansliets minsta departement. Kulturdepartementet är större än vad vi är, och vi har under det senaste året försökt hantera en internationell kris, en stigande arbetslöshet och en lång rad andra lagstiftningsärenden. Att man prioriterar sitt eget arbete så att man faktiskt hinner med det man ska är kanske inte så konstigt. Men jag kan försäkra Luciano Astudillo om att vi inte kommer att begrava den här frågan i byrålådan, utan vi arbetar vidare på att se hur vi i så fall skulle kunna gå vidare.
Men exakt hur och exakt om och så vidare får jag helt enkelt återkomma till.
Sven Otto Littorin (M):
När det gäller ettans växel är det väl normalt sett Socialdemokraterna som lägger i backen och vill tillbaka till hur det såg ut tidigare. Grunden är att vi har fler sysselsatta ungdomar i dag än 2006. Det är jag väldigt nöjd över eftersom vi har haft den värsta krisen sedan 30-talet. Är jag tillräckligt nöjd? Nej, det är jag naturligtvis inte. Det finns mycket mer att göra, och det kommer vi också att fortsätta med efter valet.
Efter valet i höst kommer vi också att fortsätta med besked även i den här frågan, men jag är försiktig med lagstiftning som tar över kollektivavtal, och det är förmodligen därför som jag blev utsedd till årets arbetsrättare av Lag & Avtal.
Sven Otto Littorin (M):
En haverikommission skulle förutsätta ett haveri. Det tycker jag inte är orimligt. Om man tittar på statistiken över utvecklingen av arbetsmiljön är det långt ifrån ett haveri. Det är precis tvärtom. Vi har historiskt låga tal när det gäller sjukdomar, dödsfall, sjukfrånvaro och så vidare. Jag tycker nog att det är lite överord där. ILO-standarden är en styrelserekommendation som inte tar hänsyn till våra 90 000 skyddsombud runt om i landet. Det är viktigt att komma ihåg det också. Vilken myndighetschef vill inte ha mer resurser till sin myndighet?
Det är ju nästan tjänstefel att inte kräva lite mer pengar i olika budgetsammanhang. Nu har jag haft två interpellationsdebatter här som båda handlar om mer förvaltningsanslag till våra myndigheter. Det kan man ju tycka, men jag tycker inte det med hänsyn dels till att vi har tillfört resurser, dels till att vi har fokuserat dem på rätt ställe och dels till att det inte handlar bara om resurser utan också om andra saker som behövs.
Jag kommer att fortsätta att jobba för att vi ska ha en god arbetsmiljö där man kan vara glad och nöjd över att få gå till jobbet utan oro för att bli skadad, sjuk eller dö. När jobbet är utfört ska man kunna gå därifrån och känna sig nöjd och stolt och vilja komma tillbaka dagen efter.
Sven Otto Littorin (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att förebygga arbetsolyckor, stress och arbetsrelaterade förslitningsskador. Monica Green framhåller att Sverige bör vara en förebild med moderna arbetsplatser som erbjuder en kreativ och människovänlig arbetsmiljö. Jag menar att detta i stor utsträckning redan är fallet.
Statistiken visar att antalet anmälda arbetsolyckor och arbetssjukdomar här i landet ligger på en avsevärt lägre nivå än i jämförbara länder inom Europa och att antalet dessutom minskat de senaste åren. Detta goda läge befinner vi oss i tack vare att Arbetsmiljöverket, arbetsmarknadens parter och andra aktörer sedan lång tid tillbaka verkar för att stödja det lokala arbetsmiljöarbetet och stärka arbetsgivarna i deras roll som arbetsmiljöansvariga samtidigt som det bedrivs en effektiv tillsyn.
Trots att läget alltså redan är gott har regeringen högt ställda ambitioner inom arbetsmiljöområdet, och fortsatta ansträngningar görs för att minska ohälsan i arbetslivet. Som ett led i detta har regeringen successivt förstärkt Arbetsmiljöverkets anslag under perioden 2009-2011, vilket kommer att leda till en sammanlagd nivåhöjning med 57 miljoner kronor från och med 2011. Avsikten med förstärkningen är bland annat att Arbetsmiljöverkets informations- och kunskapsspridande insatser ska utvecklas ytterligare.
Härtill kommer en satsning om totalt 24 miljoner kronor under perioden 2010-2012 på en försöksverksamhet som avser nya metoder för en breddad tillsyn som når fler arbetsplatser. Bland de faktorer som kan orsaka stress i arbetslivet finns risken att utsättas för hot och våld. För att minska dessa risker har regeringen gett Arbetsmiljöverket ett särskilt uppdrag att genomföra en kunskaps- och informationssatsning. Satsningen har ett jämställdhetsperspektiv och ska ses som ett komplement till verkets ordinarie tillsynsverksamhet.
Arbetsplatsrelaterade förslitningsskador utgör en stor del av de anmälda arbetsskadorna. Därför fortsätter Arbetsmiljöverket under 2010 att prioritera insatser i tillsynen på detta område. Inom Regeringskansliet pågår för närvarande arbetet med att ta fram en nationell handlingsplan för arbetsmiljöpolitiken. Där kommer regeringens syn på arbetsmiljöfrågorna att sammanfattas.
Sven Otto Littorin (M):
Jag vet knappt var jag ska börja. Låt mig säga så här: Omfattningen av ord är inte ett mått på innehållets kvalitet. När jag läser det här dokumentet, pamfletten, som Monica Green hänvisar till konstaterar jag bara att det egentligen är samma gamla arbetsmiljöpolitik som man har drivit förr, och det handlar mest om anslagen och inte så mycket om någonting annat.
Jag tycker att det är synd att det är så lite nytänkande i vänsteralternativets arbetsmiljöpolitik, för det här är ett område som förtjänar mer nytänkande, som förtjänar framåtanda och som förtjänar att vi tar det på allvar och inte bara fastnar i siffror. Sedan vill jag vända mig mot Monica Greens beskrivning av lokalvårdaren. Lokalvårdaren i exemplet har fått mer än 15 000 kronor i sänkt skatt under vår mandatperiod. Det är 15 000 kronor i ökad köpkraft.
15 000 kronor att köpa mjölk, blöjor, kläder och så vidare för varje år. Det motsvarar resultatet av två tre avtalsrörelser, och det har man fått under en mandatperiod. Jag tycker möjligen att Monica Green skulle applådera att vanliga människor med låga inkomster får mer pengar över i plånboken. Det är någonting bra för människor. Det är bra för ekonomin, och det är bra för de enskilda familjerna.
När det gäller innehållet i arbetet och de minuter eller sekunder som Monica Green beskriver vet hon också att det naturligtvis är ett resultat av förhandling och diskussion mellan arbetsgivarorganisationer och arbetstagarorganisationer. Hur man organiserar arbetet internt på arbetsplatserna är ingenting som jag förfogar över, utan det är ett partsansvar att se till att få de villkoren på bästa möjliga sätt.
Är man missnöjd tar man en diskussion om det i samband med avtalen eller tar en diskussion mellan fack och arbetsgivare, som sig bör på svensk arbetsmarknad. Faktum kvarstår: Den enskilde lokalvårdaren har fått väsentligt mycket mer i plånboken med vår politik. Sedan är det parterna som diskuterar arbetets innehåll, dess förläggning och på vilket sätt man ska organisera det.
Jag kan naturligtvis lätt hålla med Monica Green om att hennes beskrivning inte låter särskilt trevlig, men har man en grundinställning att det är parterna som ska ansvara för arbetet på arbetsplatsen och hur man diskuterar och lägger upp det, då är det naturligtvis också där man ska utkräva ansvar om man vill förändra det hela.
Sven Otto Littorin (M):
Jag har genom åren lärt mig att det inte är någon bra idé att ta ut valsegern i förskott. Man kan bita sig själv i svansen om man gör det. Jag minns hur Göran Persson spatserade upp och ned på Drottninggatan något halvår före förra valet och var säker på att han skulle vinna. Möjligen ska Monica Green fundera över att de nu befinner sig i ett läge med opinionssiffror som för Socialdemokraterna är de sämsta sedan demokratin infördes, ja, egentligen de sämsta sedan 1914. Det kan man möjligen hålla i minnet. Sedan får vi se vad som händer på valdagen. Det är långt dit.
Beträffande den arbetsmiljöpamflett som De rödgröna tagit fram vill jag säga att politik är mer än bara ord. Jag skulle i så fall vilja ställa tre kontrollfrågor, men den debatten kan vi möjligen ta en annan gång, nämligen: Vem ska göra det? Vad kostar det? Vem ska betala? Det tycker jag är tre väsentliga frågor om man ska ha trovärdighet i politiken. När det gäller den gemensamma välfärden förutsätter det att fler arbetar. Det är det som bekostar gemensam välfärd. Då kan man inte ha en politik som driver jobben ut ur landet. Jag noterar den senaste överenskommelsen om höghastighetstågen.
Det är uppenbart att det är storstadsborna som tillsammans ska åka höghastighetståg när de har friår, och det ska sedan betalas av glesbygden. När ni i oppositionen talar om den frågeställning som interpellationen tar upp kan jag konstatera att a-kassan är inräknad i mina 15 000 kronor. 99 procent av löntagarna i Sverige, inklusive lokalvårdarna, har fått 1 500 kronor eller mer per månad i sänkt skatt. Det är ett faktum.
Det kan man läsa sig till. Den maximala höjningen av a-kasseavgiften, genom riksdagsbeslut, är 250 kronor. 1 500 minus 250 är ett netto som motsvarar väldigt mycket i plånboken. Vi kan gärna ta en diskussion om det är 15 000 eller 13 000 per år. Faktum är att det fortsatt är två eller tre gånger så mycket som en normal lokalvårdare får per avtalsrörelse.
Det är bra för lokalvårdarna att få så mycket mer kvar i plånboken. Det höjer konsumtionskraften, gör det mer möjligt att fatta egna beslut, gör det möjligt att kunna få det lite bättre i vardagen. När det gäller innehållet i arbetet är det naturligtvis en fråga som måste diskuteras mellan arbetsgivare, arbetstagare och arbetstagarorganisationer. Det är så man löser den typen av diskussioner på svensk arbetsmarknad.
Man sätter sig ned och går igenom ifall man tycker att kraven från arbetsgivaren är olämpliga eller orimliga vad gäller arbetets innehåll. Tycker man det löser man det hela genom förhandling. Det är så det går till. Mer pengar kvar i plånboken och lokala förhandlingar för att hantera den konkreta arbetsmiljösituationen - det är vad vi även framöver borde sträva efter. Nu vet jag att Monica Green står för en annan politik och vill ha det på ett annat sätt, vill att fler ska betala mer.
Jag skulle gärna vilja höra hur ni argumenterar, Monica Green, när ni ska ta bort jobbskatteavdragen i åtminstone några steg. Vad säger du till lokalvårdaren som får höjd skatt med er politik? Kommer hon att trivas bättre på sitt arbete?
Sven Otto Littorin (M):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att se över arbetsmarknadsåtgärderna inom ungdomsgarantin och om jag avser att verka för att särskilda resurser tillförs för att fler ungdomar ska få möjlighet att få en fullständig gymnasieexamen. En bra utbildning är något av det allra viktigaste vi kan och bör utrusta våra ungdomar med inför deras framtida inträde på arbetsmarknaden.
Under 2009 lanserade regeringen en gymnasiereform vars syfte är att fler elever ska lämna gymnasieskolan med godkända betyg, att stärka elevernas förkunskaper inför yrkesliv och fortsatta studier samt att bättre anpassa utbildningarna till kraven inom olika bransch- och yrkesområden. Inom jobbgarantin för ungdomar erbjuds samtliga deltagare stöd av en handläggare och särskilt individanpassade insatser på ett tidigt stadium för att så snabbt som möjligt kunna gå till arbete, påbörja eller återgå till utbildning inom det offentliga utbildningssystemet.
Det är främst denna form av utbildning och inte arbetsmarknadsutbildning som ungdomarna är betjänta av. Vidare kan både långtidsarbetslösa ungdomar och de som nyligen kommit in i garantin ta del av arbetspraktik och utbildning efter en inledande period med fokus på fördjupad kartläggning, studie- och yrkesvägledning samt jobbsökaraktiviteter med coachning. Regeringen har vidtagit en rad olika åtgärder för att arbetslösa ungdomar ska få ett aktivt stöd och så snart som möjligt kunna återgå till arbete eller utbildning.
Så sent som den 1 januari i år trädde flera förändringar i kraft som syftar till att ytterligare förstärka jobbgarantin för ungdomar. Numera kan ungdomar i garantin även ta del av stöd till start av näringsverksamhet och arbetslivsinriktad rehabilitering samt den nya insatsen Lyft. Dessutom har vi, som ett komplement till den utbildning som erbjuds inom jobbgarantin för ungdomar i dag, satsat på kortare, studieförberedande utbildningar inom folkhögskolorna för arbetslösa ungdomar som saknar grundskole- eller gymnasieutbildning.
Vidare har vi tillfälligt utökat antalet platser i yrkesvux inom den kommunala vuxenutbildningen, yrkeshögskoleutbildningen samt högskolor och universitet, vilket ger fler möjlighet att börja studera. Detta är bara några exempel på regeringens senaste satsningar som syftar till att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Regeringen följer naturligtvis resultaten och utvecklingen av jobbgarantin för ungdomar mycket noga, men för tillfället avser vi inte att vidta några ytterligare åtgärder för att se över insatserna inom ungdomsgarantin.