Kristina Zakrisson (S):
Jag vill börja med att tacka för svaret, även om jag inte kan påstå att jag är särskilt nöjd. Skogen, malmen och vattenkraften har mycket starkt bidragit till att vi har kunnat bygga upp välfärden i vårt land. Att utnyttja de naturresurserna har naturligtvis krävt att det finns människor som kan jobba med dem. Just av den anledningen har många samhällen vuxit upp i Norrbotten.
I Tornedalen har skogen och sågverken varit basen, och staten har också hittills agerat för att stärka den näringen. Jag har frågat näringsministern om hon anser att det statligt ägda Sveaskog tar ett regionalpolitiskt ansvar när man som hälftenägare till Setra Group AB tar ett beslut som innebär att sågverket på Seskarö läggs ned. Det är ett sågverk som har funnits sedan 1892 och som i dagsläget är ett av de mest lönsamma och effektiva i hela landet.
Så sent som sommaren 2007 togs ett beslut om att investera 6 miljoner för att effektivisera produktionen. På luciadagen, knappt ett halvår senare, fick de anställda besked om nedläggning.
Förutom att det måste betraktas som synnerligen okänsligt och cyniskt att ge ett sådant besked en kort tid före en efterlängtad julledighet inträffade detta under den tid då personalen utbildades och som bäst höll på att arbeta med att ta det senaste, en investering på 6 miljoner, i drift. Näringsministerns kortfattade och näringsfattiga, skulle jag vilja säga, svar är att det inte är regeringens sak att intervenera i företagets beslutsfattande.
Men det borde väl egentligen inte förvåna. När man går in på Sveaskogs hemsida och läser om deras verksamhet och riktlinjer, som låter väldigt bra, hittar man under stycket om uppförandekod ett antal länkar. En av dem handlar om statens ägarpolitik. Men när man klickar på den länken kommer man till en sida med regeringsemblemet där det tyvärr bara sägs: Sidan finns inte.
Om man sedan söker sig vidare till regeringens egen hemsida och söker på statens ägarpolitik kan man konstatera att det viktigaste målet för regeringen med ägarpolitiken är att minska det statliga ägandet. Det är i alla fall det som står högst upp på listan med mål för statligt ägande. Men Sveaskog är fortfarande i statens ägo.
Anser ministern att det överensstämmer med Sveaskogs policy om hållbar utveckling att göra nyinvesteringar i miljonklassen för att i samma veva besluta om nedläggning? Anser ministern att detta överensstämmer med Sveaskogs riktlinjer om hållbar utveckling, där man säger att Sveaskog ska bidra till välstånd och hållbar utveckling i de lokalsamhällen där företaget har verksamhet?
Under samma rubrik skriver man att företaget strävar efter en öppen dialog med intressenter lokalt och på riksnivå. Den öppenheten bestod bland annat i att kommunalrådet, som i allra högsta grad är intresserad av vad som händer på en av kommunens viktigaste och största arbetsplatser, fick information dagen innan beslutet offentliggjordes. Så mycket var den öppenheten värd!
Att ministern inte visar större engagemang i samband med dråpslaget mot Seskarö än att hänvisa till att landshövdingen har fått i uppdrag att följa och samordna arbetet med nedläggningen är upprörande. Har ministern inget intresse av att det skulle kunna bli någonting annat än en nedläggning?
Att sedan påstå att det finns ekonomiska resurser och hänvisa till strukturfonder och länsanslag tyder jag som ett tecken på att regeringen inte har för avsikt att lägga två strån i kors för att medverka till att det ska finnas jobb för seskaröborna även i framtiden. Kan ministern svara på hur det kommer sig att regeringen som ägare och som har som ett av sina främsta mål att privatisera inte anser att företaget bör säljas? Det har funnits, och finns förhoppningsvis fortfarande, privata aktörer som är intresserade.
Eller är det i det här fallet viktigare med en nedläggning än en privatisering?