KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Det är bra att vi är överens om att FRA har en väsentlig och viktig uppgift och att deras verksamhet när det gäller underrättelseinhämtning med hänsyn till totalförsvarets behov och den inhämtning som sker i förhållande till terrorismbekämpning är viktig. När det gäller de olika sakerna menar jag fortfarande att man får välja lite vad man använder för ord.
När man lyssnar på Stig Henriksson - å ena sidan är verksamheten bra och viktig, men å andra sidan finns den andra delen - får man nästan bilden att detta är en verksamhet som verkligen är på fallrepet eller att situationen är katastrofal. Det menar jag att den verkligen inte är.
Den analys som görs av de myndigheter som har att agera här är att de återkommande ger olika synpunkter och för resonemang med FRA och att FRA har meddelat att de är beredda att vidta olika typer av åtgärder och också gör det. Jag har försökt beskriva att man gör något åt situationen.
Jag tror att Stig Henriksson skulle ha utmärkta möjligheter att via kontakt med FRA besöka dem och föra ett direkt resonemang med representanter för FRA i denna fråga. Det går kanske även att arrangera ett möte med representanter för Siun för att framföra eventuella synpunkter men också få en redogörelse för hur de försöker arbeta med detta.
Några kommentarer till olika journalistiska arbeten som har skett när det gäller denna verksamhet har jag inte. Vi agerar inte när det gäller Siuns verksamhet. Det skulle förvåna mig oerhört mycket om deras verksamhet har någon bäring på en analys av vad effekterna skulle kunna bli för den transatlantiska länken.
Vad jag vet har vi heller inte, när vi formulerade lagstiftningen eller förutsättningarna för uppföljningsarbetet kring lagstiftningen, haft några sådana ambitioner eller sidointressen i sammanhanget. Jag upprepar det jag sa: Om det är så att Siun skulle ha hittat några allvarliga fel kan de beordra FRA att avsluta inhämtning eller överlämna ärenden till åklagare. Detta har hittills inte skett.
Det är kanske när det gäller hur allvarlig en situation är som jag och Henriksson skiljer oss åt. Jag tycker inte att det i dag finns något behov av att vidta extra åtgärder för att existerande kontrollfunktioner för Försvarets radioanstalt ska fungera bättre. Vi har redan den typen av kontrollfunktioner.
Att det då och då lämnas synpunkter från olika kontrollorgan är tecken på att man följer upp verksamheten och bidrar till att successivt utveckla och stärka integritetsskyddet. I grunden handlar detta arbete om att göra en bra verksamhet bättre.
Peter Hultqvist (S):
Domen över död man kan man alltid fundera på. En viktig del i ett sådant förfarande, om det nu är viktigt och väsentligt i sammanhanget, kan vara att man ser till att man aktivt stöder en för svenska staten och den svenska säkerheten oerhört väsentlig och viktig verksamhet. Det kan också vara ett sätt att agera och kanske inte bidra till att överdriva kritik och eventuella invändningar.
Henriksson skulle kanske fundera på om han verkligen på djupet har diskuterat sina frågor med ledningen för FRA. Jag tror säkert att FRA-ledningen är beredd att ställa upp på den typen av resonemang. Jag har själv varit med på denna typ av utskottssammandrag, och det kanske inte alltid är så att tiden där räcker till för att man ska gå till botten om man har ett mycket specificerat intresse.
Representation i olika styrelser må vara en sak. Men man kan också möta Siuns ledning om man har specifika frågor och saker som man vill att de redogör för. Den möjligheten finns alltså. Bara för att man har haft ett möte är det inte detsamma som att man har gått på djupet med den eventuella problematik som man funderar över.
Vi har nu haft lite tid att diskutera detta, och jag har gett regeringens syn på detta. Vi tycker att det är viktigt att man följer upp verksamheten, och vi följer upp de rapporter som finns. Vi tycker att kontrollen fungerar, och vi har sett att man har genomfört 80 granskningsärenden. 14 av dessa ärenden har lett till synpunkter, och FRA försöker ändå jobba i detta sammanhang.
Man har möjlighet från Siun att avsluta inhämtning och överlämna ett ärende till åklagare om man anser att det är nödvändigt och om det finns allvarliga fel. Så har hittills inte skett.
Peter Hultqvist (S):
Carl Schlyter har ställt följande frågor till mig om Försvarsmaktens övning Aurora: Vad avser jag att göra för att säkerställa att neurotoxisk färg och andra miljöfarliga ämnen inte ska spridas mer än absolut nödvändigt under övningen?
Hur kommer jag att säkerställa att räddningstjänsten har kunskap om och kompetens för att hantera eventuellt farliga kemikalier vid olyckor? Kommer jag också att säkerställa att man till exempel inte målar om under övningen med i Sverige förbjudna färger, eller inte använder andra kemikalier som är förbjudna i Sverige?
Hur avser jag att säkerställa att utländska styrkor blir informerade om de svenska nationella undantagen och vilka av deras undantag som inte gäller i Sverige? Försvarsmakten har i linje med regeringens försvarspolitiska inriktning för perioden 2016-2020 planerat Försvarsmaktens genomförande av försvarsmaktsövning Aurora under hösten 2017.
Övningen syftar till att öka Försvarsmaktens samlade förmåga att möta en eskalerande väpnad konflikt i vårt närområde. Scenariot lägger ramen för försvar av eget territorium efter ett strategiskt överfall mot Sverige.
Detta ska åstadkommas genom trovärdighet i krigföringsförmågan och vidare förstärkas genom tillgänglighet av dugliga krigsförband och Försvarsmaktens nära samarbete tillsammans med andra myndigheter, företag, organisationer och stater. Det enskilt viktigaste under inriktningsperioden är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden. För att kunna åstadkomma en större operativ förmåga är större komplexa övningar med alla vapengrenar nödvändiga.
Övningen är planerad att genomföras under perioden den 11-29 september 2017 med en huvudsaklig övningsperiod med förband den 19-27 september. All den internationella militära övningsverksamhet som bedrivs i Sverige genomförs enligt svensk lagstiftning och i linje med de miljötillstånd som gäller för respektive skjutfält och övningsområde.
Försvarsmaktens verksamhet på skjutfält omfattas av miljöprövning enligt miljöbalkens regelverk. Utländska förband som övar på svenskt territorium har att följa svensk lagstiftning. Svensk räddningstjänst och Försvarsmakten har kompetens att hantera farliga kemikalier vid olyckor. Svensk lag gäller och bestämmer förutsättningarna, dimensioneringen och genomförandet av övningen på svenskt territorium.
Peter Hultqvist (S):
Försvarsmaktens verksamhet på skjutfält och i övningsområden omfattas av miljöprövning enligt miljöbalkens regelverk. Det bygger på de punkter som Schlyter redovisar här. Det är i så fall i samband med miljöprövningen och en uppföljning av dessa delar som man får analysera och göra de konstateranden som behövs.
De regelverk som gäller i Sverige gäller alltså även för utländska förband som övar på svenskt territorium. Försvarsmakten kommer på sedvanligt sätt att behandla övningens genomförande i ett särskilt tekniskt avtal med deltagande länder. Enligt de rutiner som då gäller upplyser Försvarsmakten de utländska förbanden närmare om det svenska regelverkets innehåll.
Då menar jag att alla delar i den typen av regelverk måste omfattas.
Peter Hultqvist (S):
Det är väl också så att vi nu diskuterar myndighetsutövning. Försvarsministerrollen innefattar inte myndighetsutövning i den här typen av delar, utan det är myndigheternas uppgift att klara ut det. Jag säger det för att vi ska få rätt perspektiv på debatten. Det är alltså Försvarsmakten som ansvarar för givna miljötillstånd. Är det så att brott begås mot tillstånden blir det i första hand en fråga för Försvarsmakten att driva.
Är det utländsk personal som har brutit mot ett miljötillstånd löses frågan om ersättning enligt gällande avtal med landet i fråga. Vi har också ett statusavtal som heter PFF SOFA och är tillämpligt för militär övningsverksamhet med Nato och PFF-länder.
Enligt avtalet åtar sig ett värdland att inte utkräva ersättning för skada på statlig egendom som används av dess militära styrkor. Skada på annan statlig egendom löses genom överenskommelse mellan de berörda staterna eller genom skiljedomar. Skada på tredje mans egendom löses genom överenskommelse eller dom i enlighet med den mottagna statens regler om vad som gäller vid anspråk som härrör från de egna väpnade styrkornas verksamhet.
Det finns alltså regelverk för den här typen av bitar, men det är Försvarsmakten som har ansvaret att se till att givna miljötillstånd följs. Det är också Försvarsmakten som har att föra den här typen av resonemang kring vad olika tillstånd innebär, och det är svenska regler som gäller i dessa sammanhang - både på skjutfält och på övningsfält.
De omfattas av miljöprövning enligt miljöbalkens regelverk. Carl Schlyter har själv hänvisat till detta och redogjort för vilka huvudpunkter som ingår i det.
Peter Hultqvist (S):
Frågan om exakt hur övningen ska utformas och vad respektive land ska göra är ännu inte slutligt behandlad och klargjord, utan där är vi inne i en process.
Samtidigt tycker jag inte att det är rimligt att jag som minister intervenerar i denna typ av processer, utöver mina befogenheter, och utövar en typ av myndighetsstyrning som skulle resultera i att jag relativt snabbt förpassades till konstitutionsutskottet för granskning. Här måste vi i stället gå på det regelverk som finns. Det är svenska regler som gäller.
Det är miljötillstånd som gäller för de skjutfält och övningsområden som är. Det görs miljöprövningar, och det är miljöbalkens regelverk som gäller. Det är Försvarsmakten som är ansvarig för den här typen av frågor. Min vetskap om Försvarsmakten bygger på att man är grannlaga i olika sammanhang.
Vi har också regelverk för hur man hanterar situationen om givna miljötillstånd inte följs. Bjuder vi in ett land som sedan medvetet bryter mot de miljötillstånd som finns blir det naturligtvis också negativt för en fortsättning och möjlighet att bedriva den typen av verksamhet med det landet i fortsättningen.
Till dess motsatsen är bevisad förutsätter jag alltså att svenska regelverk och de lagar vi har respekteras.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att öka det militära försvarets resiliens när det kommer till materiel- och förnödenhetsförsörjning. I sin fråga hänvisar Allan Widman till centrallagret i Arboga. Etableringen av detta koncept för logistikförsörjning skedde åren 2009-2010, under den tidigare regeringen.
Den tidigare regeringen utformade logistikförsörjningen utifrån en annan kravbild på det militära försvaret. Som regeringen anför i den försvarspolitiska inriktningspropositionen för perioden 2016-2020 är det enskilt viktigaste under inriktningsperioden att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret.
Den försvarspolitiska inriktningspropositionen innebar en tydlig markering att materiel- och logistikförsörjningen är medel för att stödja krigsförbanden i uppbyggnaden av deras operativa förmåga och för att möjliggöra för krigsförbanden att utföra sina uppgifter i fred och vid höjd beredskap. De materielsystem, reservdelar, förbrukningsvaror och logistikresurser som Försvarsmakten och andra aktörer förfogar över måste på ett ändamålsenligt sätt kunna användas för rikets försvar.
Regeringens inriktningsbeslut i juni 2015 och efterföljande regleringsbrev för 2016 och 2017 till Försvarsmakten och Försvarets materielverk speglar denna kravbild. Det är Försvarets materielverk, den myndighet som ansvarar för den bakre logistiken och förrådshållningen, som utformar verksamheten så att den möter de krav som regeringen har ställt upp.
Det bör förtydligas att förrådsverksamheten inom Försvarets materielverk, till exempel centrallagret i Arboga, är en komponent i den samlade förnödenhetsförsörjningen till Försvarsmakten. Förnödenhetsförsörjningen ska utformas utifrån operativa krav. För förband med hög insatsberedskap gäller därtill anpassade förrådslösningar för kritisk materiel.
Regeringen noterade i den försvarspolitiska inriktningspropositionen att den pågående förändringen inom logistikområdet påverkar förutsättningarna för logistikförsörjningen i händelse av höjd beredskap. Samtidigt är det viktigt att effektiviseringar inom materiel- och logistikförsörjningen genomförs. Bland annat av dessa skäl gav regeringen hösten 2015 en särskild utredare uppdraget att se över materiel- och logistikförsörjningen.
Utredarens betänkande, Logistik för högre försvarsberedskap , lämnades till regeringen den 14 december 2016. Vid tiden för denna interpellationsdebatt pågår remissförfarandet gällande betänkandet. Regeringen återkommer om de förslag som utredaren lämnat efter genomförd remiss.
Peter Hultqvist (S):
Det finns olika dimensioner och nivåer i de båda inläggen. Det är intressant att notera att ett tungt inlägg från Widman är att det inte är Sten Tolgfors eller Karin Enström som kan göra någonting åt detta. Centralförrådet skapades en gång i tiden, innan jag över huvud taget kom in i försvarspolitiken. Jag kom in i den 2011. Widman har varit med på en oerhört lång resa i de här sammanhangen.
Han har varit med om olika turer och i olika lägen, och man kan ju fundera på vilken uppfattning han har haft i dessa olika turer och lägen. Det går inte att komma ifrån att det finns en skugga av ansvar för detta hos dem som tidigare har varit med, och det gäller även de försvarspolitiker som har verkat i olika tider.
Jag besökte centralförrådet när jag blev ordförande i försvarsutskottet 2011 och gjorde ett enkelt konstaterande, som jag redan då diskuterade med den dåvarande kanslichefen Ingemar Wahlberg. Vi var rätt så överens om bedömningen att det naturligtvis är ett lager som ligger väl utpekat och som i en krissituation kan vara ett mål.
Det var inget svårt att konstatera det, så det ni presenterar här är knappast någon nyhet för mig. Hur förrådet är upplagt och hur man transporterar grejer känner jag väl till. Men det finns lite mer fakta i detta. I dag har vi 300-350 garnisonslager och förrådslager.
Vi har ett större lager på varje verksamhetsort, vilket blir ca 25. Det ger alltså inte en rättvis bild om man för debatten i perspektivet att detta är den enda lagerhållning Försvarsmakten har. Denna organisation tillkom enligt en synpunkt på tillvaron att det skulle vara fredstida förhållanden.
Det som är genomgående i den politik som vi bedriver för att försöka förändra läget är att höja den operativa förmågan. Den operativa förmågans höjning ingår också som en del i logistikförsörjningsutredningen.
Avser man att höja den operativa förmågan med inriktning på hur tillgängligheten på materiel ska vara också i krig och kris måste det få konsekvenser när det gäller den logistiska organisationen.
Ett viktigt grepp i detta sammanhang är utredarens förslag om att föra över ett brett verksamhetsområde från FMV till Försvarsmakten. Det gäller verksamhetsområdet förråd, service och verkstäder med totalt 1 460 anställda, och lagerhanteringsverksamheten omfattar 150 anställda.
Här finns en nyckelbit. Det som var kärnan i det system som konstruerades under tidigare försvarsministrars tid var ett beställningsförfarande mellan FMV och Försvarsmakten. Man har skapat en extremt fredsorienterad organisation.
Vi angriper nu på många områden detta arv, och vi försöker successivt förändra det åt ett annat håll och en annan inriktning. Jag kan inte göra så mycket åt att arvet ser ut som det gör, men vi har börjat resan mot något annat. Ni behöver inte upplysa mig om hur det strategiska läget är och så vidare. Det känner jag väl till.
Peter Hultqvist (S):
Jag har aldrig sagt att jag inte kan göra så mycket åt situationen. Det är ni som försöker sprida bilder här. Ni bortser från vikten av den grundläggande förändring som utredaren föreslår och hur central den är.
Den är en viktig mekanism för att kunna göra en förändring, nämligen flytta över det hela till Försvarsmakten. Om man ska göra något åt detta måste man göra det i en process som är väl genomtänkt och där det finns en strategi. Det är inte bara att ställa sig upp här och säga: Nu fixar vi någonting, och sedan ska försvarsministern ha en kartbild som han lägger ut över hela landet och som visar var de nya förråden ska ligga.
Jag tror att det klokaste vore att flytta verksamheten till Försvarsmakten och därifrån påbörja en process för hur det ska organiseras. Ni måste inse att det beslut som ni själva har varit med om att fatta i riksdagen har betydelse. Det är den operativa förmågan och ökningen av den militära förmågan som står i centrum för inriktningsbeslutet.
Det får konsekvenser för både logistik- och förrådshållningsdelarna. Förslaget är nu ute på remiss, så jag ska inte föregripa ett slutligt förslag från regeringen och säga hur det ska se ut. Vi får återkomma om detta i ett senare skede.
Den verksamhet som finns i Arboga i dag är inte anpassad utifrån behovet av en höjd beredskap i krig, utan den är ett arv från tidigare beslut. Så är det, och det är väl inget konstigt att kunna konstatera. Det är inte något ni behöver pressa på för att få besked om, utan det tycker jag i stort sett är en självklarhet.
Med det förslag från utredaren som vi nu har, om man väljer att gå vidare med det, finns möjlighet att titta på det nuvarande systemets uppbyggnad och dimensionering. Men detta måste i så fall ske i nära diskussion med Försvarsmakten. Jag ser problemen, men jag kan inte låta bli att påminna lite om historien.
Det är så pass många aktörer som har varit med i alla turer genom alla år och som har haft i stort sett de flesta uppfattningar som man kan ha inom försvars- och säkerhetspolitiken, och sedan låter det som att det som gjordes tidigare var det absolut dummaste i världshistorien. Man står här och låter ungefär som att man själv inte har varit med.
För min egen del kan jag i alla fall säga att jag, när jag upptäckte centralförrådet, direkt kände att det är en sak som måste åtgärdas så småningom. Man måste se till att det blir något gjort. Då är det inte alltför snabba puckar som krävs, utan det krävs att man tar det systematiskt. Jag tycker att det som utredaren föreslår i alla fall skapar en grund för att kunna fortsätta att arbeta med frågan.
Man ska inte underskatta utredningen som en nyckel för att få en förändring. Vi får återkomma till hur utredningen hanteras den dag alla remisser har kommit in, så att jag inte får någon anmärkning för att jag har pratat för mycket innan remisstiden går ut. Det är många risker med att vara minister.
Peter Hultqvist (S):
Jag är ingen anhängare av principen fort men fel. När jag manar till lite eftertanke och att man bör ta en sådan process tillsammans med Försvarsmakten menar jag det. Det har tagits stora grepp och det har gjorts stora saker väldigt snabbt genom åren. Detta är Widman, med sin bakgrund och sin djupa erfarenhet i sammanhanget, väl underkunnig om.
Det har gått för fort och blivit fel många gånger, men att bygga den typ av verksamhet som måste finnas nära förbanden är en grannlaga uppgift. Ett grundläggande grepp är ändå att man möjligen skulle kunna tänka sig, om det blir ett senare beslut, att föra över det hela till Försvarsmakten.
Då har man en helt annan möjlighet att operativt hantera processen än vad man har i dag. Därför är utredarens förslag på denna punkt viktigt. Min bestämda mening är att det är ett viktigt grepp. För min del handlar det inte bara om att överföra ett förråd och så är det bra med det.
Det är värt att påminna om att den förrådsverksamhet som bedrivs i garnisoner och förrådslager på 300-350 ställen och de större lagren på 25 ställen inte heller är någon oväsentlig verksamhet. Allt detta har en samlad betydelse.
Vi får återkomma till ärendet när remisstiden har gått ut och när förändringar har skett i grunden så att man kan gå vidare i dessa ärenden. De svagheter som det pekas på och som är ett arv som vi får ta hand om i den regering jag representerar ska vi naturligtvis försöka granska och se hur vi kan åtgärda på olika sätt.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag som försvarsminister är beredd att vidta för att åstadkomma ett moratorium i den pågående avvecklingen till stöd för Materielutredningens och Försvarsberedningens handlingsfrihet.
Regeringen har i inriktningen för Försvarsmaktens verksamhet för åren 2016 till och med 2020 tydligt fastslagit att befintlig tekniskt och operativt relevant materiel med kvarvarande livslängd inte avvecklas utan att en justering av relevant krigsförbandsspecifikation först prövats, enligt regeringsbeslut 7 från den 25 juni 2015.
Motsvarande inriktning har även getts till Försvarets materielverk, enligt regeringsbeslut 8 från den 25 juni 2015. Innebörden av inriktningen är att den potentiella nyttan av användbar överskottsmateriel ska övervägas nogsamt före eventuell avveckling.
Driftsättningen av förbandsmateriel till det återuppsatta kustrobotbatteriet utgör ett exempel på hur användbarheten av materiel som inte är förbandsatt kan omvärderas. Min bild är att sådana analyser sker löpande i Försvarsmakten. Myndigheten redovisar därtill förestående avvecklingar i sitt årliga budgetunderlag, vilket ger regeringen möjlighet att pröva planerade åtgärder mot den styrning som lämnats i inriktningsbeslutet.
Peter Hultqvist (S):
Genom åren har det nog skett mycket som man skulle kunna ifrågasätta om det över huvud taget var rimligt. Och det skedde nog mycket långt innan jag kom in i det här. När man ställs inför exempelvis en sådan fråga som ubåtshamnen i Fårösund finns det verkligen anledning att fundera på vad som hände.
Nu har Försvarsmakten ändå, via Fortifikationsverket, agerat för att återföra hamnen till Försvarsmakten. Problemet är att det enligt regelverket är myndigheten som ska hantera det, och om det inte går att komma överens ska ett expropriationsförfarande ske.
Innan man kan gå in i en expropriationssituation måste man ha gjort försök att komma överens frivilligt. Om det inte har gjorts kan man inte gå vidare. Sedan ska Försvarsmakten skicka en ansökan till regeringen, och regeringen ska ta ställning till frågan. Om regeringen säger ja till expropriation går ärendet vidare genom möjlighet att ansöka om detta till Mark- och miljödomstolen, som ska ta ställning till det här.
Det är en lång och omständlig process. Jag hoppas att staten ska kunna återfå ubåtshamnen. Men de regelverk som finns gäller. Alla ska förhålla sig till dem. Det går inte att göra på särskilt många andra sätt än man nu gör.
När det gäller kustrobotbatteriet deltog man med det vid den övning som var för en tid sedan och som jag själv besökte. Widman har rätt i att det är ett kustrobotbatteri som är under förbandsättning. Så är fallet.
I regleringsbrevet för 2017 står det: "Försvarsmakten ska i budgetunderlaget för 2018 redovisa hur fördelning av materiel har gjorts mellan krigsförbanden inklusive hemvärn och förbandsreserven. Materiel som bedöms vara teknisk och operativ relevant men som inte fördelats till krigsförband eller förbandsreserv ska ingå i materielreserven. När Försvarsmakten avvecklat materiel istället för att placera den i materielreserven ska detta motiveras.
En avvecklingsplan för den materiel som efter fördelning bedöms vara övertalig ska redovisas." Man har skärpt upp det hela och skapat ett krav på eftertänksamhet. Det ska ske en ordentlig prövning när man tar den här sortens beslut.
Syftet är naturligtvis att materiel i förråd och så vidare ska prövas noggrant innan det tas några avvecklingssteg. Det här diskuterades i förra Försvarsberedningen och har sedan följts upp i det här regleringsbrevet.