Patrik Björck (S):
Tack, ministern, för svaret. Jag hoppas dock att den fortsatta debatten här kommer att ge lite mer än svaret. Jag tycker att det inledande svaret är lite tunt med utgångspunkt i det uttalande som har kommit från Högskoleverket. Man har slagit larm om att antalet falska examensbevis och falska universitet har ökat i hög takt. Man uppskattar att det kanske till och med har fyrdubblats på ett antal år.
Det är oklart hur många bluffuniversitet som faktiskt existerar i dag. Man ser att bedrägerierna drabbar universitet, högskolor, anställda och arbetsgivare. Bedragarna flyttar runt. Man byter skepnad och uppger olika påhittade organisationer som referenser eller som bevis på någon sorts seriositet. Studenter drabbas när de luras att betala dyrt för falska examensbevis.
Andra gör det medvetet och skaffar sig falska bevis för att lura arbetsgivaren och förbättra sina cv:n. Högskoleverket säger sig nu ha tröttnat och föreslår att man ser över möjligheten att kriminalisera denna verksamhet. Det var själva grunden till den här interpellationen. Det borde vara brottsligt att använda examina från bluffuniversitet när man söker jobb eller vidareutbildning i Sverige, säger man från Högskoleverket.
Det svarar ministern inte på, och det är utifrån den diskussionen som interpellationen är ställd. Jag skulle vilja ha vidare resonemang från ministerns sida om hur han ser på detta och hur man eventuellt skulle kunna gå vidare. Man säger också från Högskoleverket att den som köper en bluffexamen kommer lättare undan än den som har förfalskat sina betyg, fastän de i princip har begått samma osjysta gärning.
Det ena är brottsligt medan det andra på något sätt inte kan hanteras. Hur hanterar man då problemet i andra länder? Det finns exempel från Storbritannien, Tyskland och Amerika, där det här fenomenet finns. Där har man olika varianter. Man kan straffa säljaren. Det är en lösning som man framför allt har valt i England.
Man kan fundera på att skydda akademiska titlar på olika sätt. Det är en lösning som man har valt i Tyskland. Man kan helt enkelt kriminalisera köparen. Det är en metod som vi i det här landet har använt när det gäller andra verksamheter av tveksam art. Det är en strategi som man har använt i Amerika.
När nu Högskoleverket lyfter fram frågan om att gå vidare med detta och vill försöka jämställa de olika osjysta hanteringarna - man jämför den som förfalskar betyg eller köper sig en bluffexamen - och hitta vägar att hantera detta på legal väg eftersom man ser att problemet ökar, skulle det vara spännande att höra hur ministern vill hantera detta.
Vad har man för konkreta förslag? Hur vill man gå vidare? Det som ministern ger i svaret är uttalanden från en utredning från Högskoleverket som är några år gammal. Det är de åtgärderna som ministern hänvisar till i svaret. Det som har föranlett interpellationen är ett yttrande från Högskoleverket som kom nu i vår, för bara några veckor sedan.
Jag kan inte dra någon annan slutsats än att man har konstaterat att de olika förslag som ministern använder i sitt svar på interpellationen inte är tillräckligt skarpa. Man tycker att man nu behöver vässa vapnen, och det är då man talar om kriminalisering. Vi har dessa exempel från andra länder. Jag ser med spänning fram emot ett mer innehållsrikt och framåtsyftande svar från ministern i nästa debattinlägg.