KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulla Andersson (V):
Det är klart att man gör skillnad på människor och människor i skattesystemet om de har olika skattenivåer beroende på varifrån de får sin inkomst. Det är en självklarhet. Det var den borgerliga regeringen som införde det, och jag vet att Sverigedemokraterna tycker att det är rimligt. Har man en kronisk funktionsnedsättning som gör att man inte kan jobba ska man i och med det också betala högre skatt.
Är man kroniskt sjuk och inte kan jobba eller jobba bara delvis ska man också betala högre skatt än den som har turen att vara frisk och ha ett jobb. Jag skulle vilja säga att denna människosyn också slår igenom i Sverigedemokraternas skolpolitik. Min utgångspunkt är egentligen att alla borde tycka att alla barn ska få en bra skolgång och möjlighet att utvecklas på bästa sätt. Det borde de flesta skriva under på.
Men i Sverigedemokraternas egen budgetmotion vill de ta bort det statsbidrag på 6 1⁄2 miljard kronor som är tänkt att utjämna förutsättningarna för barn i skolan och som bygger på den forskning som finns om vilka faktorer som påverkar barns lärande och skolresultat. Det kan handla om socioekonomiska faktorer, att man bor i ett socioekonomiskt utsatt bostadsområde.
Det kan handla om föräldrarnas utbildningsnivå, till exempel om man lever med bägge föräldrarna eller inte, och om man nyss har invandrat till landet eller inte. Men Sverigedemokraterna stryker bort detta rakt av - 6 1⁄2 miljard kronor, 9 000 lärare - för att Sverigedemokraterna inte vill att alla barn ska få samma förutsättningar. Vilka drabbas hårdast? Jo, det är arbetarklassens barn. Varför då, Oscar Sjöstedt?
Ulla Andersson (V):
Med det resonemanget skulle Sverigedemokraterna inte lägga några pengar på äldreomsorgen eller sjukvården för att styra hur verksamheterna ska utvecklas. Det väljer dock Sverigedemokraterna ändå att göra. Vi har de facto en väldigt segregerad skola. Mycket av det beror på att det har privatiserats och att skolan har blivit en marknad. Det får konsekvenser för barnens skolresultat.
Vi lever även segregerat i samhället, vilket påverkar skolresultat. Ojämlika samhällen påverkar barns skolresultat. Vad ni faktiskt gör i er budgetmotion är att ta 6 1⁄2 miljard från de barn i skolan som behöver det mest.
Vet du, jag tror att ni gör det för att ni vet att det går till barn i socioekonomiskt utsatta områden, där också arbetarklassen bor. Många av dem har invandrarbakgrund. Jag tror att det ligger till så, och jag beklagar det djupt. Det visar en väldigt inhuman människosyn.
Ulla Andersson (V):
Jag vill passa på, även om jag fick en del svar på slutet om att det pågår arbete för att det ska bli en skyldighet att ställa krav, såväl arbetsrättsliga krav som krav när det gäller klimat och miljö, social hänsyn och även djurskydd, om jag hörde rätt. Det låter bra. Men jag undrar fortfarande varför det inte finns med i den här lagstiftningen.
Varför inte till exempel byta ut ordet "bör" till "ska" under tiden det andra arbetet pågår? Under den tiden pågår ju, precis som Gunilla Carlsson säger, mängder av upphandlingar för väldigt stora belopp. Då finns det ingen skyldighet att ställa de här kraven. Det blir ungefär: Gör det om ni vill.
Min andra fråga som jag inte alls fick svar på, i alla fall som jag uppfattade det, är varför man inte ska få kasta onormalt låga anbud. Jag hoppas få svar i det här replikskiftet i stället.
Ulla Andersson (V):
Det var ändå lite skönt att vi återgick till det mer normala och kom till en politisk konflikt här. Jag tackar ändå för fina ord. Det stämmer ju att vi ibland har hittat varandra. I morse var det en nyhet på radion som var väldigt bra.
Det var om den reform vi drev igenom här 2021 - jag tror det var i januari - om bättre arbetsvillkor inom äldreomsorgen, bort med timanställningar och fler sjuksköterskor, som har gett resultat. Det var något som vi gjorde tillsammans med Kristdemokraterna. Jag blir lite upprörd över det Niklas Wykman påstår om hårt arbetande kvinnor, som det framför allt gäller.
Det är oftast de som är fattigpensionärer och tvingas uppbära garantipension, helt eller delvis. Det är hundratusentals kvinnor som lever i den situationen. Vi har 300 000 fattigpensionärer i det här landet. Sedan tycker Niklas Wykman att man ska kalla dem för bidragstagare.
Med vårt förslag i år får de som har bostadstillägg 5 000 kronor medan de med de blåbruna får 2 484 kronor. Det är en stor skillnad, och i plånboken är det en väldigt stor skillnad när man har det väldigt dåligt ställt. Vårt förslag som helhet rör en miljon pensionärer.
Maxbeloppet är 1 000 kronor, och den genomsnittliga höjningen av pensionen är 741 kronor. Det kammaren ska rösta om här i dag handlar egentligen om de 5 000 kronorna. Det är 1 000 kronor från vår sida och 600 kronor från er sida. Det är en viss skillnad, Niklas Wykman. Sedan har ni en gas. Det vill vi också ha. Det kan vi återkomma till framöver. Men det är inte med i den här omröstningen.
Ulla Andersson (V):
Att jag talar om i år är för att det är vad vi röstar om nu. Det är vad omröstningen handlar om. Vårt förslag ger mer till pensionärerna i år och framför allt till de sämst ställda pensionärerna. De får 1 000 kronor mer i plånboken med vårt förslag. Med ert förslag är det 600 kronor. Det är en viss skillnad på det.
Jag kan konstatera att jag ändå är glad att Moderaterna efter nästan 30 år i Pensionsgruppen äntligen har kommit fram med ett förslag som skulle förbättra för pensionärerna. Det är rätt otroligt. Hade ni gjort det utan att vi hade drivit igenom detta med Socialdemokraterna? Knappast. Det är rätt unikt att Niklas Wykman står här och försöker slå sig för bröstet för att de har lagt fram ett förslag om höjda pensioner. Det tog nästan 30 år.
Det är inte undra på att det blir stora samhällsproblem när politiken inte har större vilja än så att förändra och faktiskt har makten att göra det genom Pensionsgruppen. Men man har struntat i det under alla dessa decennier. Det säger en hel del om den politiska viljan, skulle jag vilja säga. Det är väl bra att Vänsterpartiet agerar och förflyttar hela Pensionsgruppen så att det faktiskt gynnar landets pensionärer. Det är det viktigaste av allt.
Har man slitit och släpat ett helt liv ska man inte behöva leva som fattigpensionär. Vårt förslag rör en miljon pensionärer. Dem som Niklas Wykman är så upprörd över är de cirka 50 000 som inte har jobbat. Det finns faktiskt människor som inte kan jobba. De kanske har en allvarlig svår funktionsnedsättning eller en kronisk sjukdom.
Ska de då behöva leva på några tusenlappar varje månad för att Niklas Wykman tycker att det är mycket viktigare att gynna dem som har det rätt bra ställt? Jag tycker inte det. Jag tycker inte att det är värdigt ett välfärdssamhälle att kroniskt sjuka ska leva under fattigdomsgränsen.
Men där tycker vi olika, och så ska det vara i politiken.
Ulla Andersson (V):
Det är mycket som Hampus Hagman och jag inte är överens om, men jag kan åtminstone konstatera några saker vi är överens om innan jag går in på det vi inte är överens om. Jag skulle också vilja tacka dig, Hampus Hagman. Det har varit väldigt bra att kunna samarbeta i de frågor vi har varit överens om. Du är sjyst, ärlig och lätt att ha att göra med. Jag hoppas verkligen att du ska få ett bra liv och ha det gott med din telning där hemma. Det är vi också överens om!
Nu ska vi gå in på sådant som vi inte är överens om. Jag tänkte börja med att konstatera att Hampus Hagman inte höll sig till vare sig forskning eller evidens gällande skattesänkningar och att skapa jobb. Om man tittar på forskning och evidens är offentliga investeringar det mest effektiva sättet att skapa jobb. Så ser också verkligheten ut.
Och jobbskatteavdraget går inte ens att utvärdera eftersom ni exempelvis inte har någon jämförelsegrupp, och varje jobb som har skapats har kostat multum. Men det var inte för detta jag begärde replik från början, utan jag tänkte mer gå in på Hampus Hagmans partiledares bevingade ord: Låg pension eller föräldraledighet, deltid och ett låglöneyrke - är det ojämställdhet? Gör annat val, få ett annat resultat.
Jag tänkte höra vad Hampus Hagman anser om de orden. Menar Kristdemokraterna verkligen att kvinnor ska göra andra val för att få en bra pension, en bra lön och bra arbetsvillkor och för att slippa visstider och deltider? Är det inte bättre att förändra arbetsvillkor, höja löner och satsa på välfärden än att uppmana kvinnor att göra andra val?
Hur ser Hampus Hagman på de här orden? Är det alltså kvinnors eget fel att de har låg pension och att många av dem är fattigpensionärer? Det är ju det som sägs i det här uttalandet. Jag tänkte bara höra: Vad anser Hampus Hagman om det här?
Ulla Andersson (V):
Jag tackar för svaret, fast jag märkte att Hampus Hagman undvek själva frågan om Ebba Buschs uttalande om att det var kvinnors eget val och eget fel att de har låg pension, jobbar deltid och har ett låglöneyrke. Jag vill gärna ha ett svar på den. Är det Ebba Buschs egna ord? Är det Kristdemokraternas uppfattning?
Eller har Hampus Hagman kanske en egen uppfattning i detta? Det skulle vara intressant att höra, tycker jag. Den stora frågan i den extra ändringsbudget som vi håller fokus på är ju en pensionshöjning. Det är väldigt bra att det ska bli en pensionshöjning, oavsett hur det kommer att bli i omröstningen här framöver.
Jag hoppas självklart att vårt förslag ihop med regeringen, Miljöpartiet och Centerpartiet ska vinna gehör eftersom det ger mer till de pensionärer som har de lägsta pensionerna, de som har slitit väldigt hårt och trots det tvingas leva som fattigpensionärer. Men varför uppmanar er partiledare kvinnor inom exempelvis vård och omsorg att göra andra val? Och vilka ska jobba där, om de nu gör andra val?
Vi har ju redan nu problem med personalbrist inom de här sektorerna och skulle behöva göra väldigt mycket för att förbättra både arbetsvillkor och löner. Då behöver man också satsa mycket mer på välfärden än vad som har gjorts. Man behöver absolut inte spara på sjukförsäkringar, till exempel, som Kristdemokraterna vill göra, eftersom sjukförsäkringar är en del av att det ska löna sig att arbeta.
Det är också kvinnor som använder dem mest, eftersom det är väldigt ojämställt i det här samhället. Vad anser alltså Hampus Hagman om Ebba Buschs uttalande om kvinnors eget val, att göra andra val och att det är deras eget fel att de har låg pension?
Ulla Andersson (V):
Alla tjänar på vår reform. Sedan förstår jag att högern har det lite svettigt när det är människor och arbetare framför allt inom LO-yrken som får det största påslaget med vår reform. Det är alltså arbetare som har slitit i hela sitt liv. De har slitit ut sin kropp och stressat och pressat. Det är undersköterskor i äldreomsorgen och i sjukvården. Det är framför allt de som tjänar på denna reform.
Ni vill smeta ut pengarna på dem som redan har en rätt god pension - det är ert val. Vi har valt att prioritera. Sju av tio kommunalare tvingas leva på garantipension. Är det rimligt efter ett långt yrkesliv? De bär välfärden på sina axlar, och betalningen är en utsliten kropp och en pension det inte går att leva på. Vi tycker inte att det är rimligt. Sedan vill vi pressa upp de övriga pensionerna.
Det har vi jobbat för i många år, och det kommer vi att jobba för även fortsättningsvis. Vårt pensionstillägg är skattefritt, träffar exakt rätt målgrupper och lyfter dem som har de lägsta pensionerna. Det är så man gör. Jag vet att högern alltid vill gynna dem som har det bättre ställt. Det fortsätter ni att göra. Vi väljer inte den vägen.
Vi prioriterar, och då prioriterar vi dem med utslitna kroppar och dem som har haft låg inkomst och därmed har låg pension - många utslitna arbetarkvinnor framför allt.
Ulla Andersson (V):
Sverigedemokraterna är välkomna att rösta på vårt förslag. Vi föreslår ju höjda pensioner i den vårbudgetmotion som vi har lagt på riksdagens bord och som vi ska rösta om i juni. Ni är jättevälkomna att rösta på den! Då kan ni höja pensionerna för alla och trygga pensionerna framåt. Men det har ni valt att inte göra, eller hur? Julia Kronlid säger att deras förslag träffar fler. Vårt förslag träffar 1 miljon pensionärer i år.
De som i dag har de lägsta pensionerna och har bostadstillägg får 5 000 kronor i år. Med ert förslag får de hälften. Fråga en fattig, utsliten kommunalare om de vill ha 5 000 kronor i år eller 2 500 kronor i år! Jag tror att svaret är ganska givet. Jag skulle välja 5 000 kronor. Jag tror att varenda kommunalare skulle välja 5 000 kronor.
Har man inte en pension som räcker månaden ut väljer man självklart att få dubbelt så mycket som vad högerns förslag faktiskt ger. Det är så verkligheten ser ut, Julia Kronlid. Vårt förslag träffar mer rätt, når fler och ger en högre genomsnittlig ersättning än ert förslag. Jag tycker att det är bra. Jag tycker att det är rimligt.
De som har slitit och släpat, har ständig värk i sin kropp och har tvingats att vända på varenda krona i det pensionssystem vi nu har ska inte behöva göra det. Därför ligger det här förslaget på riksdagens bord. Ni kan fälla det tillsammans med Centerpartiet, men då tycker jag att ni har mycket att förklara för alla de kommunalare som skulle ha kunnat få dubbelt så hög kompensation i år som vad ert förslag ger.
Ulla Andersson (V):
Skulle vi lägga till Vänsterpartiets förslag skulle vi få många fler miljarder på det. Så ser det ut. Jag tänkte ta tillfället i akt och fråga om en del saker som jag funderat på genom åren. Pensionsfrågan har ju varit levande under lång tid, men jag skulle vilja säga att den inte fått det utrymme den förtjänar. Nu har det äntligen hänt, och pensionsfrågan kommer troligtvis att bli en stor valfråga.
Det här pensionssystemet har ju varit underfinansierat sedan det infördes. Det var Göran Persson mycket medveten om, och han uttalade det mycket tydligt. Jag tänkte fråga varför Socialdemokraterna har låtit det vara underfinansierat i snart 30 år.
Min andra fråga är vad ni har att säga till alla de utslitna så kallade fattigpensionärer som av den anledningen också fått en lägre pension än de skulle ha fått om avgifterna legat på den nivå som hade behövts när pensionssystemet infördes. Jag undrar också vad Socialdemokraterna har att säga till dem som inte får den förväntade ökade livslängden.
En del unga kvinnor förväntas få förkortad medellivslängd, och för unga män med förgymnasial utbildning förväntas medellivslängden stå still. De kommer inte precis att gynnas av att pensionsåldern höjs.
Jag undrar också varför man inte börjar med att förbättra arbetsmiljön så att kommunalare och LO-arbetare faktiskt orkar fram till den pensionsålder vi faktiskt har - ja, "faktiskt" inom citationstecken. Min sista fråga handlar om varför anställningstryggheten ska urholkas. Det ökar ju riskerna för att få låg pension.
Ulla Andersson (V):
Ja, trygghetspensionen är viktig och bra. Det är något som vi har drivit länge och som ni också mötte oss i när vi krävde det inför budgetvoteringen i höstas. Det var bra, precis som garantitillägget som också kommer nu - det som vi hade som krav för att Magdalena Andersson skulle få tillträda, och som Socialdemokraterna från början var tydligt emot men nu kämpar mycket väl för, vilket jag uppskattar.
Sedan kan vi väl konstatera att klass har stor betydelse. Det här pensionssystemet förstärker klasskillnaderna som finns i samhället. Så ser det faktiskt ut, och då det varit underfinansierat från början förstärks de ännu mer. Höjer vi då åldersgränserna för när man får gå i pension förstärker vi också de klasskillnader som finns.
Alla kommer ju inte att träffas av trygghetspensionen. Även om vi önskar att det inte fanns hål i systemen och nu lagar en del av dem kan vi jämföra trygghetspensionen med sjukersättningssystemet som vi har i dag. Det har ju varit som ett nålsöga att komma igenom.
Väldigt många med utslitna kroppar kommer inte att kunna ta del av trygghetspensionen heller, fast de egentligen skulle behöva det, utan kommer att få fortsätta ta ut sin inkomstpension i förtid och därmed löpa stor risk att fortsätta som fattigpensionärer. Jag tycker att det hade varit mer rimligt att man börjat med att förbättra arbetsmiljön, öka anställningstryggheten och införa rätt till heltid i lagstiftningen.
Då hade man börjat från rätt håll och möjliggjort för människor att orka hela arbetslivet ut eller få en anställningsform som gör att de kan få en värdig pension i slutänden. Men i stället börjar man ovanifrån, ungefär som högern oftast gör. Man går liksom de gynnades väg först och främst, och det beklagar jag.
Ulla Andersson (V):
Det där med klass är Moderaterna väldigt bra på. I alla fall försvarar Moderaterna alltid de privilegierades ställning dag och natt året om. Det gör också Katarina Brännström här i talarstolen. Hon pratar om att det ska löna sig att arbeta och att man ska göra rätt för sig.
Jag vet inte i vilken verklighet Moderaterna lever, men jag känner väldigt många kvinnor som har slitit hela sitt liv och i dag lever som fattigpensionärer. De har gjort rätt för sig, men de slutar sitt liv som fattigpensionärer.
De har inte råd med presenter till sina barnbarn, de undrar om de ska ha råd att hämta ut medicinen och de tackar nej till hemtjänst för att de inte vet om de klarar avgiften. Det är kvinnor som har jobbat kommunalt, i storkök och i handel och haft låga löner, dåliga arbetsvillkor och många gånger dålig arbetsmiljö. De har utslitna kroppar och värk.
Jag undrar vad Moderaterna har att säga till alla dem. Ni pratar om att det är rätt att höja pensionsåldern, och det kan ju tyckas rimligt eftersom medellivslängden ökar. Men verkligheten ute på arbetsplatserna är en annan, med visstidsanställningar, slitsamma jobb och låga löner. Ta dem som är med i Fastighets. Efter 40 år har man med det avtalet drygt 26 000 i lön.
När man går i pension får man mindre än hälften i inkomstpension. En kommunal undersköterska har väl i genomsnitt ungefär 25 000, och får mindre än hälften av det i pension. Men Moderaterna vill inte höja avgifterna till pensionssystemet. Enligt Moderaterna ska man alltså fortsätta att slita ut människor och sedan låta dem leva som fattigpensionärer. Eller hur?
Ulla Andersson (V):
Moderaterna verkar inte veta att Vänsterpartiet inte får ingå i Pensionsgruppen. Ni har stängt ute oss därifrån, antagligen för att vi skulle bli en stark röst för höjda pensioner, framför allt inom arbetaryrken.
Moderaterna kanske inte heller vet att de själva har röstat emot förslag om lagstadgad rätt till heltid, höjd a-kassa för att pressa upp de lägsta lönerna på arbetsmarknaden och stärkt organisering i facken. I regeringsställning gjorde ni vad ni kunde för att rasera den fackliga organiseringen.
Listan är lång, och två minuter räcker definitivt inte för att återge vad ni har gjort för att pressa ned löner och minska den fackliga organiseringen. Jag kommer ihåg när Anders Borg tävlade med Jan Björklund och Centerns Emil Källström om hur mycket man skulle sänka ingångslönerna på svensk arbetsmarknad. Det var som värsta bingon där man bjöd under varandra.
Ena gången skulle undersköterskan ha lägre lön, och nästa gång skulle väl alla på hela arbetsmarknaden ha 25 procent lägre ingångslön. Vad tror Moderaterna att det hade gjort med pensionerna? Denna väg vill ni gå nu med. Ni pratar om att det inte ska löna sig att gå på bidrag och försöker angripa försäkringssystemen, som är till för arbetare och för att det ska löna sig att arbeta och för att det ska finnas en trygghet om man har oturen att bli sjuk eller arbetslös.
Hur vore det om dem ni företräder i stället tog sitt ansvar för arbetsvillkor, arbetsmiljö och löner det faktiskt går att leva på? På de barrikaderna har ni aldrig stått. Jag tycker att det är skamligt.
Jag har fortfarande inte fått svar på vad ni tänker göra för dem som har tunga, slitsamma arbetaryrken och inte kommer att orka arbeta fram till den höjda pensionsåldern eller varför ni inte vill höja avgifterna så att pensionerna faktiskt kan höjas.
Göte Wahlström (S):
Jag förstår de bekymmer som integrationsministern har när det gäller arbetsfördelningen internt i såväl regeringsarbetet som kanske också riksdagsarbetet i dag med integrations- och migrationsfrågorna i två olika utskott.
Vi som socialdemokrater har en sådan dialog att vi hittar samarbetsformerna och diskussionen - därav den gemensamma debatten här nu med att försöka beskriva den problemställning som finns men också att påtala de behov av åtgärder och även visa på åtgärder som regeringen bör vidta för att snabbt komma till skott och snabbt kunna visa på effekten. Jag har varit med i socialförsäkringsutskottet under den föregående mandatperioden och jobbat med såväl migrations- som integrationsfrågorna.
Jag såg då den koppling som de här två olika politikområdena har i dag och det behov av gemensamma lösningar som finns.
Jag blev också i och för sig imponerad av integrationsministerns tal om att socialdemokratin har ett förtroendekapital ute gentemot Sveriges kommuner, ett förtroendekapital som högerregeringen nu vill utnyttja på olika sätt genom att vi ska ta över ansvaret att vara ute och föra debatten med kommunerna - ett ansvar som naturligtvis i första hand ligger på regeringen.
Nu säger integrationsministern att det finns en rad myndigheter som har uppdraget att jobba och verkställa en rad frågeställningar. Hon nämnde Försäkringskassan, Arbetsmarknadsverket och Integrationsverket. Vi ser att alla de här olika myndigheterna nu åderlåts på personal, som var till just för att man skulle kunna jobba med att hitta de gemensamma lösningarna. Nej, integrationsministern, nu måste ni ta ansvar ordentligt från regeringens sida.
Ni måste hitta konsensus mellan riks- och lokalpolitiken. Det är klart: Då är jag inte imponerad över det sätt som Folkpartiet har gått från tidigare oppositionsarbete till nuvarande majoritetsarbete och det sätt man nu hanterar frågeställningarna på. Vi förväntar oss bättre.
Göte Wahlström (S):
Som Tobias Krantz avslutar med är det ett viktigt och väsentligt område som nu diskuteras när det gäller socialförsäkringsfrågorna. Det berör väldigt många människor, och det är därigenom viktigt när det gäller trygghet och stabilitet.
När vi debatterade frågeställningen i samband med regeringens budgetläggning under hösten så anförde en folkpartistisk företrädare att detta bara är början på ett systemskifte. Vi diskuterade då sjukförsäkringsfrågan och socialförsäkringsfrågan i sin helhet. När vi nu följer debatten och diskussionen efter regeringsskiftet kan vi se att det har gjorts en hel del förändringar på det här området.
Socialförsäkringsministern talar själv om återställandet av taken i försäkringssystemen från tio till sju och ett halvt basbelopp. Vi kunde också i debatten höra Tobias Krantz partikollega och minister i regeringen Lars Leijonborg uttrycka att när ekonomin så tillät skulle taken i systemen återställas till tio basbelopp.
Man ansåg att legitimiteten i systemen förutsatte höga ersättningsnivåer. Med anledning av det och den debatt som Tobias Krantz lyfter fram när det gäller ett tryggt, säkert och stabilt system vill jag egentligen ställa frågor till såväl interpellanten som socialförsäkringsministern.
Med anledning av uttalanden från ministerns sida och från regeringskollegans sida när det gäller taken i socialförsäkringssystemen: Tänker regeringen återställa taken i socialförsäkringssystemen till tio basbelopp under mandatperioden? Det måste naturligtvis vara min fråga till socialförsäkringsministern med anledning av kollegan Lars Leijonborgs uttalande om när ekonomin så tillåter.
Vi kan i dag se väsentligt sänkta kostnader när det gäller sjukförsäkringen. Vi ligger i dag på sådana nivåer att skäl borde finnas för att höja legitimiteten, att låta de hundratusentals människor som ramlar utanför en normal ersättningsnivå kring 80 procent och landar på betydligt lägre ersättningsnivåer återigen känna en trygghet och stabilitet i systemen.