KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulf Kristersson (M):
Kampanjen handlade inte om Archer. Kampanjen handlade om att Sverige skulle öka stödet till Ukraina. Det var den stora frågan. Den handlade om att Sverige nu skulle ha högre ambitioner för att hjälpa Ukraina militärt, humanitärt och ekonomiskt. Vi tyckte inte att regeringen var framåtlutad eller engagerad nog i frågorna. Det sa vi med betydande kraft. Det vi gjorde häromveckan var att lansera det enskilt största paketet hittills, det största i ekonomiska termer och militära termer.
Det är ett större militärt paket till Ukraina än de tidigare åtta sammantaget. Vi satte alltså kraft bakom orden. Att vi landade i de vapensystemen berodde på att de låg överst på Ukrainas lista av önskemål om vad de behövde - efter samordning med andra länder. Det var den konkreta orsaken. Allt annat låg längre ned och hade tagit längre tid. Archerfrågan är även i fortsättningen helt levande för svensk del.
Ulf Kristersson (M):
Jag tror att många vid det här laget har hört att jag oroar mig rejält för vad som händer med ungas psykiska ohälsa. Varför mår barnen inte lika bra som de har det? Det är undertiteln till en känd bok. Det här bekymrar mig mycket. Jag är nog mer bekymrad över barns psykiska ohälsa än över det faktum att rätt många barn får hjälp när de har drabbats av psykisk ohälsa. Det är en viktig skillnad. Sedan finns olika traditioner i olika länder.
Jag tycker att vi ska ta fasta på att vi pratar om denna fråga. Det är bra att föräldrar får fler redskap. Vi ska erkänna att detta är stora och viktiga frågor i många familjers liv. Elevhälsan ska bli lika bra på att hjälpa människor med psykisk ohälsa som att plåstra om andra kanske lite enklare saker. Att satsa mer på suicidprevention är otroligt viktigt. Allt detta engagerar mig mycket.
Jag är inte säker på att man ska stirra sig blind på dem som medicinerar, utan snarare ska vi se det som ett tecken på att problemet är påtagligt stort.
Ulf Kristersson (M):
Jag noterar att de få partier i Sveriges riksdag som är emot Natomedlemskapet också har spännande uppfattningar om vad man får och inte får prata med Turkiet om. Det kan inte vara ett sammanträffande. Bryr man sig inte om svenskt Natomedlemskap, om man tycker att det är oviktigt om Sverige står skyddat eller oskyddat, kan man göra vad som helst. Så ser inte jag på svensk säkerhet. Så ser inte sex av åtta partier i Sveriges riksdag på svensk säkerhet.
För mig är den svenska befolkningens säkerhet en helt avgörande fråga. Därför åkte jag till Turkiet, inte för att jag drömde om någonting utan för att diskutera i lugn och ro hur det går med den trilaterala överenskommelse mellan Sverige, Finland och Turkiet som vi arbetar med. Allt är inom nu gällande svensk lagstiftning och inom nu gällande europeiska konventioner. Varken mer eller mindre.
Ulf Kristersson (M):
Om man bara har ett enda klimatmål, och det ska nås med hjälp av reduktionsplikten, tycker jag att man ska vara ärlig och säga att reduktionsplikten ska höjas till nivåer så att ingen har råd att tanka sin bil över huvud taget. Det kommer garanterat att sänka utsläppen i just den sektorn. Reduktionsplikten kommer att minska mycket annat också, inte minst människors hushållsekonomi. Men då ska man vara ärlig med detta. Vi har högre ambitioner än så.
Låt mig kvittera med en ärlig artighet. Vi behåller viktiga saker som ni införde. Det är Industriklivet, som hjälper till att elektrifiera industriprocesser. Klimatklivets del som handlar om laddinfrastruktur gör vi långt mycket större än tidigare - därför att det är bra politik. Sist men inte minst: Den budget vi har lagt fram är den näst största klimatbudgeten någonsin i svensk historia. Den överträffas bara av en budget, nämligen när vår budget vann förra gången.
Så var det med den klimatslakten.
Ulf Kristersson (M):
Svaret är naturligtvis att det hade varit bättre om Sverige inte hade rustat ned ett av världens bästa elsystem. Det är det ärliga svaret. Jag säger det inte för att peka finger utan för att konstatera fakta. Det går inte att trolla med knäna. Nu är vi där vi är, och vi gör allt vi kan för att ställa om energisystemet. Det kommer att ta tid, och till dess får vi göra allt som är möjligt att göra på vägen. Paradoxen i detta är att en del av klimatomställningen kräver mycket el.
De som vill göra stora investeringar i CCS-teknik, det vill säga infångning av koldioxid, behöver mycket el för att klara av det. Står de utan den elen kan de inte göra klimatinvesteringarna. Statens stora bidrag är ju att skapa långsiktiga och stabila förutsättningar för detta. Därför hade det varit bra om vi hade kunnat enas i kammaren om att kärnkraften ska återkomma och stanna och därmed få långsiktiga spelregler för den frågan. Sedan kan vi vara oeniga om andra saker.
Vi kommer att göra allt vi kan för att skapa den förutsägbarheten.
Ulf Kristersson (M):
Jag delar helt uppfattningen att långa sjukvårdsköer nog är det enskilt mest kännbara problemet för många patienter i Sverige som vet att vården kommer att vara bra när de kommer fram men att de inte kommer fram i tid. Som Ebba Busch brukade påpeka före valet och Acko Ankarberg Johansson påpekar nu är det många som väntar olagligt länge i svenska vårdköer. Så kan vi inte ha det i längden.
Ett svar på frågan är att vi nu tar ett starkare statligt grepp om detta, det vill säga att det statliga ansvaret för att det är mer lika runt om i landet ska bli mycket större. Ett annat är att se till att patienternas rätt att själva välja vård där det finns tillgång till vård ökar rejält medan enskilda regioners rätt att göra på olika sätt, som drabbar patienterna, blir lite mindre.
Mycket mer måste göras, men vi påbörjar nu ett mödosamt arbete med att korta köerna och öka det statliga ansvaret för den uppgiften.
Ulf Kristersson (M):
För det första: Det finns inga hemliga avtal, inte någonstans. Vi sysslar inte med papper som inte får visas upp och så där, som den förra regeringen sysslade med. Vi gör inte sådant. Det finns inga hemliga avtal alls. Vad som är extremt ohemligt är att när en regering ska fatta beslut i den här kammaren om mandat att åka till Europeiska rådet för beslut måste regeringen ha mandat. Den förra regeringen saknade ofta mandat, för man hade ingen majoritet.
Vi kommer att skaffa oss mandat. Då förhandlar vi med andra partier. Det kan vara om de frågor som vi har avtal med Sverigedemokraterna om att samarbeta inom, och får de frågorna också EU-konsekvenser är det naturligt att vi har samma samarbete i EU-nämnden. I andra frågor kan det vara med andra vi samarbetar. Vi samarbetar gärna med Socialdemokraterna, dock inte på villkoret att vi inte får prata med andra partier. Så jobbade den förra regeringen. Så jobbar inte min regering.
Ulf Kristersson (M):
Att den nya regeringen är mycket engagerad i kampen mot terrorism på olika sätt tror jag ingen har missat. Det finns ett paradigmskifte även där. På många olika sätt kommer det att märkas. Jag kommer inte att gå in och kommentera enskilda händelser, varken i Järfälla eller på andra ställen. Det är inte min uppgift.
Däremot är jag väldigt trygg i att svenska myndigheter är mycket noga med att hålla koll på människor som kan utgöra ett hot mot rikets säkerhet eller mot enskilda människors säkerhet. Och att människor som kommer från andra länder med syften som bryter mot allt som Sverige står för inte ska ha rätt att vara i Sverige är min generella men mycket bestämda uppfattning.
Sedan agerar vi i Sverige tillsammans med EU när det gäller Iranfrågan på många olika sätt - bilateralt och tillsammans med EU, som sagt - för att uttrycka vår mycket starka uppfattning om vad som sker där.
Ulf Kristersson (M):
Jag delar naturligtvis helt beskrivningen av vad som har skett sedan den förfärliga dagen för i dag exakt nio månader sedan. Det är tyvärr bra att vi påminns varje gång det har gått ännu en månad. Jag tror att Sverige i dag gör det vi ska göra i grund och botten. Tillsammans med alla andra EU-länder har vi öppnat upp vårt land för ukrainska flyktingar. Det gör alla EU-länder.
Rätt många länder gör det mer än någon hade kunnat vänta sig och hoppas på - det ska vi också ta fasta på och erkänna - inte minst de som lever i Ukrainas omedelbara närhet. Som jag sa alldeles nyss: Humanitärt, ekonomiskt och militärt stöttar vi Ukraina rejält just nu. Det är den enskilt viktigaste frågan i svensk utrikespolitik just nu. Jag tycker att Sverige tar det ansvaret.
Jag har all respekt för att ukrainare önskar sig ännu mer stöd, och vi ska vara alltid vara beredda att ge mer, men vi tar vårt ansvar just nu.
Ulf Kristersson (M):
Utanförskapet är, precis som Peter Ollén beskriver, ett av Sveriges i särklass största sociala problem och integrationsproblem, som får en massa andra följdkonsekvenser: barn som aldrig ser sina föräldrar gå till jobbet, för att säga det uppenbara, och vuxna som gör andra saker på dagarna än att komma in i arbetsgemenskaper och därmed inte lär sig svenska språket och kanske inte förstår vad som händer i Sverige - allt detta. Mycket av valrörelsen handlade också om detta.
Vi är fast beslutna att göra de stora reformerna: en bidragsreform som gör att det aldrig kan löna sig bättre att leva på bidrag än att arbeta, göra det enklare att starta företag, ta bort regelkrångel inom företagande och uppskatta företagande som arbetsform. Allt detta tror jag är metoderna framåt, men det måste i grund och botten bygga på att människor som kan jobba ska jobba och inte leva på bidrag.
Det måste vara det absolut dominerande och normala sättet att försörja sig i Sverige, och så är det tyvärr inte för många människor i dag.
Ulf Kristersson (M):
Detta är en av de stora uppgifterna, naturligtvis. Men jag vill först backa tillbaka och säga att vi gick till val med budskapet att förändring är absolut nödvändig, men också möjlig. Det går att förändra sådant som inte funkar i Sverige. Vi fick det mandatet, och vi kommer att ta det på mycket stort allvar. Det är därför vi säger att det blir ett paradigmskifte i svensk politik - tro inget annat! Det andra jag vill säga är att vi är ödmjuka inför uppgiftens storlek. Det är svårt, och det kommer att ta tid.
Det är problem som har vuxit under mycket lång tid. Hade detta varit enkelt hade någon gjort det för länge sedan. Vi förstår att det är en stor och svår uppgift. Det tredje jag vill säga är att vi har respekt för alla människor som är oroliga just nu över många saker: kriget, ekonomin, våldet. Vi har respekt för detta; det finns en oro i vårt samhälle. Att nu lösa ekonomiska problem i ett mycket tuffare ekonomiskt klimat än tidigare är en svår uppgift.
Att vara mycket precis i sitt stöd och inte elda på inflationsbrasan var precis vad den budget vi nu lade fram syftade till att klara av.
Anna-Karin Hatt (C):
Peter Hultqvist har frågat statsrådet Catharina Elmsäter-Svärd vilka åtgärder hon avser att vidta för att de som förlorar sina fasta abonnemang ges ett fungerande alternativ och att de som är mantalsskrivna på en adress även i praktiken garanteras telefon. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. En viktig utgångspunkt är att telefoni tillhandahålls av marknadens aktörer.
Staten har dock ett ansvar i de situationer där de kommersiella krafterna inte räcker till. I sådana fall ska PTS efter en prövning ålägga en lämplig operatör att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster, enligt lagen om elektronisk kommunikation. Myndigheten har också möjlighet att i vissa fall upphandla telefonitjänst till de hushåll som ändå inte har tillgång till telefoni, vilket också har skett under 2010.
Regleringen är teknikneutral, vilket innebär att operatören kan tillhandahålla tjänsten till exempel via koppartråd eller trådlösa nät så länge den tillhandahålls till ett överkomligt pris. Detta innebär alltså att användarna inte har rätt att kräva en viss teknisk lösning. Användaren måste dessutom vara stadigvarande bosatt på adressen för att omfattas av reglerna.
Det är de regler som gällt sedan 2003 då lagen om elektronisk kommunikation tillkom. Under de senaste åren har stora teknikskiften skett. Bland annat har Telia Sonera beslutat att montera ner delar av det föråldrade fasta telenätet successivt och ersätta detta med mobila lösningar.
Företaget har försäkrat att de hushåll och företag som kan komma att påverkas ska erbjudas alternativa lösningar för telefoni från Telia Sonera. I många fall kommer det även att finnas täckning med andra operatörer. Vidare har PTS ett regeringsuppdrag att upphandla telefonitjänster som ytterligare stöd och därigenom försäkra oss om att ingen som tidigare har haft telefoni ska bli utan.
Statens huvudsakliga uppgift är att se till att marknaden fungerar effektivt och att det i hela landet finns goda förutsättningar för att driva verksamhet. Vi ska komma ihåg att en av de viktigaste förutsättningarna för det är en väl fungerande konkurrens.
Det finns flera exempel på hur konkurrensen sporrat operatörerna till att ytterligare bygga ut sina nät, utöver de täckningskrav som operatörerna ålagts av Post- och telestyrelsen, för att därigenom öka sina konkurrensfördelar.
Låt oss lyfta fram det förhållandet att täckningen i landet är mycket god och peka på det positiva i att alla samlade åtgärder har lett till att vi har täckning med mobilnät som i dag omfattar 99 procent av Sveriges befolkning. Det är en mycket hög siffra för ett så glesbefolkat land som Sverige.
Men jag kommer inte att slå mig till ro med detta, utan kommer hela tiden att sträva efter att alla delar av landet både ska ha tillgång till och också använda sig av de tekniska möjligheter som ett informationssamhälle erbjuder.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag förstår inte riktigt vad Peter Hultqvist menar när han tar upp det faktum att det finns tre ministrar med ansvar för landsbygdsutveckling och regional utveckling i regeringen. Men det är inte alldeles lätt just nu att förstå vad socialdemokratin menar över huvud taget.
När det gäller det exempel som Peter Hultqvist tar upp är en följd av avgränsningen av lagen om elektronisk kommunikation att man måste vara stadigvarande bosatt och folkbokförd på en viss adress när omställningen sker. Enligt den information som jag har fått från PTS var den abonnent som Peter Hultqvist refererar till vid tillfället för uppsägningen inte folkbokförd på fastigheten.
Att han har valt att folkbokföra sig där vid ett senare tillfälle hör inte till saken. Hade han varit folkbokförd på adressen hade Telia Sonera varit skyldigt att erbjuda honom en ersättningstjänst. Det innebär alltså att som jag ser det fungerar gällande lagstiftning i det här fallet i praktiken, och det finns därför inte någon särskild anledning att vidta någon åtgärd med anledning av det fallet.
När det gäller prisbilden har väldigt mycket hänt de senaste åren. Priserna på mobiltelefoni har successivt och stadigt sjunkit. Enligt den senaste telepriskoll som PTS har tagit fram finns det i många fall i dagsläget ingen kostnadsskillnad alls mellan fast telefoni och mobiltelefoni.
Beträffande trygghetslarmen kan jag försäkra Isak From om att jag är mycket angelägen om att de ska fungera, och det har regeringen varit länge.
Man kan inte lita på marknadskrafterna, säger Sven-Erik Bucht. Jag skulle säga precis tvärtom i Sveriges fall. Vi är ett glest befolkat land med en väldigt stor yta, men tack vare att vi har varit duktiga på att utforma goda licensvillkor och ordnat skönhetstävlingar har vi fått en täckning i Sverige som andra länder bara kan drömma om.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag får tacka Peter Hultqvist och andra debattörer för att de har deltagit i min första interpellationsdebatt. Det är en högtid att få komma hit. Lagen om elektroniska kommunikationer är teknikneutral, och det är min bestämda uppfattning att den även framöver ska vara teknikneutral.
Jag tror inte att vare sig jag som IT-minister eller Peter Hultqvist, som i och för sig är en erfaren riksdagsledamot, är duktigast på att avgöra vilken teknik som vi ska använda i olika delar av landet för att på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt faktiskt få god täckning. Jag uppehåller mig gärna en liten stund vid det som jag slutade mitt förra inlägg med.
Sverige har extremt unika utmaningar i den meningen att vi är ett stort land som är glest befolkat, och ska vi kunna få en god täckning krävs det att vi arbetar på ett annat sätt än vad man kan göra i andra länder där människor bor mycket tätare än här. Där har PTS och de tidigare regeringarna varit väldigt framsynta och arbetat på ett smart sätt.
Låt mig ta utvecklingen av 3G-näten som exempel där utdelningen skedde för kanske ett tiotal år sedan. Då ordnade man en skönhetstävling där resten av Europa valde att sälja licenserna dyrt. Det ledde till att Sverige kunde få en mobiltäckning som var helt fantastisk tack vare att vi lät marknadskrafterna tävla om att erbjuda den bästa täckningen till konsumenterna.
Men det finns glesare bebyggda områden där marknadskrafterna inte räcker till, och just därför finns det ett uppdrag för PTS att se till att handla upp telefoni om marknaden inte klarar av att erbjuda stadigvarande eller näringsställen bra lösningar. Just därför finns det, som Peter Hultqvist väl känner till, ett anslag som PTS förfogar över och där vi avsätter medel varje år för att se till att det fungerar.
Anna-Karin Hatt (C):
Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att landsbygden i Sverige också i framtiden får del av resurser från EU:s sammanhållningspolitik. Bakgrunden till frågan är regeringens svar på kommissionens konsultation om den framtida sammanhållningspolitiken.
Eftersom Sverige är en av de största nettobetalarna per capita till EU:s budget är den svenska utgångspunkten, inför förhandlingarna om EU:s nästa fleråriga finansiella ramverk efter 2013, budgetrestriktivitet med sikte på en minskning av den samlade EU-budgeten.
Därför är regeringens huvudmål, som tidigare kommunicerats, att reformera sammanhållningspolitiken, i första hand för att reducera den totala omfattningen men också dess sammansättning så att den blir kostnadseffektiv och resultatorienterad. Även den gemensamma jordbrukspolitiken behöver reformeras och minskas. Hur detta ska ske och i vilken utsträckning det ska ske återstår att förhandla om.
Viktiga frågor att beakta är bland annat den svenska finansieringsbördan och hur återflödet föreslås bli fördelat på olika delar av unionen. Jag kan konstatera att det finns ett brett stöd i de flesta medlemsländerna och i Europaparlamentet, som numera är medbeslutande, för att sammanhållningspolitiken, precis som i dag, ska omfatta alla regioner.
För regeringen är det dock, av solidaritetsskäl, självklart att lägga fokus på de delar av unionen som har störst behov. Så är det för övrigt redan i dag när 81,5 procent av strukturfondsmedlen går dit. Sverige deltar aktivt och konstruktivt i förhandlingarna om sammanhållningspolitiken.
Regeringen har redan i sitt konsultationssvar som ett av sina huvudbudskap lyft fram det fortsatta behovet av målinriktade åtgärder varvid hänsyn tas till de speciella förhållandena i de extremt glesbefolkade områdena i norra Europa. Jag har tagit initiativ till flera möten bland annat med ansvarig kommissionär, Europaparlamentariker och mina ministerkolleger i andra medlemsstater för att betona vikten av detta.
Så jag kan försäkra Marie Nordén om att jag i de kommande förhandlingarna kommer att slåss för att tillvarata svenska intressen, vilket omfattar både budgetrestriktivitet och en utformning som är av betydelse inte minst för landsbygden.
Anna-Karin Hatt (C):
Man frågar vilken som är Sveriges linje. Jag kan glädja interpellanten och övriga deltagare i debatten med att berätta jag vid ett par tillfällen har samrått både med näringsutskottet och med EU-nämnden och redogjort för den svenska linjen, också innan vi kom in med svaret på EU-kommissionens femte sammanhållningsrapport. Det borde inte vara någon nyhet för riksdagen att regeringen har en linje, en gemensam och samlad linje.
Sedan är det klart att vi har lite olika roller som statsråd. Birgitta Ohlssons huvudansvar är inte att tala för sammanhållningspolitiken. Det är mitt huvudansvar att förhandla den frågan och föra den diskussionen i den europeiska och svenska kontexten. Birgitta Ohlsson har som sitt ansvar att i första hand förhandla det fleråriga finansiella perspektivet. Därför är det kanske inte så konstigt att vi lägger lite olika tonvikt.
När det gäller regeringens inställning och vad vi har gått in med till Bryssel i form av formella svar har vi ett gemensamt och tydligt förhållningssätt när det gäller den framtida sammanhållningspolitiken. För mig är det viktigt att konstatera att det finns två ledstjärnor i detta arbete.
Jag tycker att vi ska vara varsamma med skattebetalarnas pengar, oavsett om det är svenska eller europeiska skattebetalare, därav den budgetrestriktiva linjen. Dessutom vill jag se en sammanhållningspolitik i hela Europa som bättre stöder målen i Europa 2020-strategin. Där finns det många länder som borde lära av Sverige. 70 procent av alla projektmedel i Sverige har gått till investeringar i ökad innovationskraft.
Jag skulle önska att fler länder följde den vägen och att vi framför allt premierar att man förbättrar Europas gemensamma omställningsförmåga. När det gäller hur vi fördelar resurserna mellan olika regioner är det jätteviktigt att konstatera att det för svenskt vidkommande just nu är centralt att lyfta fram behoven i de glesbebyggda delarna av norra Europa.
Det är en situation som Sverige och Finland har men som nästan inte finns i andra europeiska länder. Nästan 40 procent av resurserna under innevarande programperiod kan förklaras av det så kallade gleshetskriteriet.
Samtidigt ska vi inte ta de pengarna för givna, utan det bygger på att vi själva även framöver vill ha tydlig hänsyn till gleshetskriteriet i den kommande programperioden för att vi ska kunna göra angelägna investeringar i Jämtland, Norrbotten, Västerbotten och i övriga delar av Sverige.
Det finns inte i den svenska linjen att Sverige skulle ställa sig utanför sammanhållningspolitiken. Det finns heller inte i den svenska linjen att delar av Sverige helt skulle ställa sig utanför sammanhållningspolitiken. Självklart arbetar vi utifrån att alla regioner i Europa kommer att omfattas. Däremot måste det vara skillnad på hur mycket resurser vi lägger i olika delar av regionen.
Av solidaritetsskäl och av fredsprojektsskäl är det otroligt viktigt att vi i huvudsak fokuserar de gemensamma resurserna på de regioner som faktiskt har de allra största behoven i Europa.
Anna-Karin Hatt (C):
Det gläder mig att ha fått tillfälle att diskutera den här frågan med Marie Nordén och övriga som har deltagit i debatten. Tack så mycket för det! Jag tackar också för din beskrivning av vilka delar vi faktiskt har enighet om i Sveriges riksdag. Det är viktigt att konstatera det för att vi ska få en stark linje i förhandlingarna.
Däremot är det för tidigt att svara på huruvida Sverige kommer att vara ensamt eller inte och hur långt vi kommer att nå i förhandlingarna om EU:s långsiktiga finansiella perspektiv. Jag skulle avråda från att redan i det här skedet, långt innan förhandlingarna är avslutade, kasta in handduken. För svenska skattebetalare är det väldigt viktigt att vi är varsamma med skattebetalarnas pengar. Det gäller både här hemma och i Europa.
Det återstår en hel del förhandlingar innan vi vet hur långt vi når. Däremot är jag helt övertygad om att det är fullt möjligt att förena en budgetrestriktiv linje och en linje där man använder de resurser man avsätter för sammanhållningspolitiken på ett klokt sätt. Isak From frågade vad som ska reformeras.
Jag kan inte återge alla delar i regeringens svar, men några av huvudpunkterna är att vi vill att sammanhållningspolitiken ska fokuseras på färre prioriteter, vi vill öka resultatfokuset så att vi får mer valuta för pengarna, vi vill ha ett tydligare nedifrån-och-upp-perspektiv, och framför allt vill vi gärna se ökade regelförenklingar för projektägarna.
I det långa loppet tror jag att det när vi kommer till den svenska utformningen av sammanhållningspolitiken blir extremt viktigt att se till att den stöder det som är vår övergripande målsättning, det vill säga att vi ska ha en tillväxt i hela landet och öka möjligheterna för människor, oavsett var de råkar bo, att växa och utvecklas av egen kraft. Tack för debatten!