Mikael Eskilandersson (SD):
Jag tänkte börja med yrkandena så att jag inte glömmer dem. Jag yrkar för tids vinnande bara på reservation 1 under punkt 1, Fullmakts- och tvångsäktenskap, och på reservation 10 under punkt 17, Registrering av testamenten. Vi står givetvis bakom även övriga yrkanden, men jag yrkar bara på dessa två. Herr talman!
Sverigedemokraterna har lagt fram många förslag till förändringar. Att ingående gå igenom alla dessa förslag skulle bli en mycket långdragen historia, så jag kommer att fokusera på några av dem. Att förändra och göra det möjligt för blivande föräldrar att redan i början av graviditeten kunna registrera vem som är pappa tror jag kan vara bra och viktigt ur många aspekter. Jag har själv gått igenom detta då jag inte var gift när min äldsta dotter föddes, och redan då tyckte jag det var en något märklig process.
Förhoppningsvis kan det nu bli möjligt för alla blivande pappor att på ett tidigt stadium registrera sig som pappa till sitt ofödda barn, vilket kan vara bra för att pappor ska känna sig mer delaktiga. Dessutom kan det lösa en hel del problem om något skulle gå fel. Och kanske allra viktigast: Det ger barnet dess självklara rätt till pappan redan vid födseln.
Nu verkar de flesta partier vara eniga i att det behövs en förändring, inte minst med tanke på alla motioner i ämnet, så jag behöver kanske inte gå in djupare på just detta. Herr talman! En annan fråga som behandlades av utskottet var frågan om registrering av testamente. Vi sverigedemokrater landade så småningom i att stödja ett förslag om frivillig registrering av testamente.
I dag finns det faktiskt en del mer eller mindre seriösa privata alternativ, där privata företag försöker tjäna pengar på just registrering av testamente i Sverige. Det är dock min uppfattning att detta bör skötas av någon myndighet, eftersom det är en alltför viktig sak för att hanteras av dessa privata intressen. Herr talman!
Vi har flera olika yrkanden om skärpta regler för äktenskap, med betoning på tvångs, barn- och ombudsäktenskap. Den 1 juli förra året skärptes lagen. Tyvärr finns det alltför många som tror att det var tillräckligt.
Jag bad riksdagens utredningstjänst att titta närmare på vad denna skärpning egentligen hade lett till, till exempel hur många äktenskap som stoppats till följd av de skärpta reglerna och hur vanligt det var med äktenskap under 18 år. Svaret var, kort sagt, att någon sådan statistik inte gick att få fram eftersom skattemyndighetens system inte är sökbart på det sättet.
På ren svenska: Man har inte en aning om det har haft någon effekt över huvud taget. I våra yrkanden låg också ett förslag om att införa liknande regler som Danmark infört med ett relativt lyckat resultat.
Enligt den så kallade 24-årsregeln som infördes i Danmark redan 2002 med stöd både av den dåvarande borgerliga regeringen i Danmark och av Socialdemokraterna i Danmark ska båda parter vara över 24 år för att det ska vara möjligt för en invandrare att få danskt uppehållstillstånd.
Utöver detta ställer man krav på att anknytningen till Danmark ska vara större än till något annat land och krav på en bankgaranti på 50 000 kronor som ska vara en säkerhet för försörjningen. Detta infördes för att förhindra tvångsäktenskap men också för att minska anhöriginvandringen. Det stora problemet är i dag inte lagstiftningen kring tvångsäktenskap som sådan.
Lagar för kvinnors rättigheter, med syfte att göra båda könen mer jämställda, har funnits åtminstone sedan kvinnofridslagen infördes i Sverige under 1200-talet. I den svenska kulturen hyllas ofta kärleken och det fria valet av partner, vilket har varit otroligt viktigt för oss.
Visst har det även i den svenska kulturen funnits arrangerade äktenskap och inslag av familjeheder som ska värnas genom valet av rätt partner, men vi har lyckats motverka och förändra det. Behovet av skärpta lagar har kommit under senare år. Nu finns andra kulturer i vårt samhälle med ett enligt oss föråldrat sätt att se på äktenskapet. Vi har helt enkelt svårt med hur vi ska hantera detta.
Det blir definitivt inte lättare av att säga att vi ska vara ett mångkulturellt samhälle, alltså ett samhälle där främmande kulturer lever sida vid sida med den kultur vi uppfattar som vår kultur. Frågan är ju hur långt vi ska acceptera en annorlunda kultur på just området äktenskap. Vi kan inte gärna acceptera barnäktenskap i mångkulturens namn, men det handlar inte bara om barnäktenskap.
Enligt Ungdomsstyrelsens skrift 2009:5 fanns det 2009 ca 70 000 unga i Sverige mellan 16 och 25 år som inte upplevde att de själva fritt kunde välja vem de skulle gifta sig med. Det förefaller dessutom vara ett ökande problem, då tidigare undersökningar gett betydligt lägre resultat.
Problemet är i grunden synen på äktenskapet och synen på kvinnan som något man har rätt att kontrollera. Nu bör det däremot nämnas att det inte bara är kvinnor som utsätts utan även män, även om kvinnor är den största gruppen. Vad som behövs är inte bara skärpta lagar utan också att detta diskuteras öppet och att vi vågar ställa krav på hur man ska leva i Sverige. Herr talman!
För några veckor sedan uppmärksammades ett fall med ett äktenskap mellan en 14-årig flicka och en 21-årig man som under förra året hade godkänts av skattemyndigheten.
Först när socialtjänsten reagerade på flickans låga ålder uppmärksammade skattemyndigheten fallet och äktenskapet annullerades, dock inte med hänvisning till den nya skärpta lagen utan med hänvisning till en dom från 2009 i kammarrätten, där det fastslås att äktenskap med barn under 15 år inte ska godkännas. Underförstått är alltså äktenskap med barn över 15 år okej och ska godkännas.
Det är åtminstone så jag tolkar det. Fallet i sig bevisar att skattemyndigheten inte skärpt sina kontroller i enlighet med lagskärpningen under föregående år, åtminstone inte i detta specifika fall. Men det leder också till en diskussion om synen på äktenskap med barn.
En av dem som yttrade sig till Sveriges Radio var enhetschefen på socialjouren i Göteborg som hävdade att man kunde leva upp till socialtjänstlagens krav, även om ett barn var gift och bodde ihop med sin vuxna man.
Förutom socialtjänstlagen och äktenskapsbalken finns det andra lagar att förhålla sig till i Sverige, för det är knappast lagligt att leva under äktenskapsliknande former i Sverige med någon som är under 15 år. Att all form av sexuellt umgänge i Sverige mellan dessa makar borde vara att betrakta som våldtäkt verkar varken socialtjänsten eller skattemyndigheten bry sig det minsta om.
Själv trodde jag i min enfald att svenska myndigheter skulle skydda barn från övergrepp. I stället visar det sig att myndigheterna snarast blundar för dessa problem. Här måste till en förändring, och tyvärr räcker det inte med det som gjorts hittills. Jag kan bara beklaga att även utskottet väljer att blunda för dessa problem.