Fredrik Eriksson (SD):
Sverigedemokraternas grundläggande uppfattning är att alla påbud och författningar som gäller i Sverige på ett eller annat sätt ska ha fastslagits av svenska folket genom antingen riksdagen eller något annat folkvalt svenskt organ. Samtliga i Sverige gällande författningar och påbud bör även vid behov kunna förändras av svenska folket på sedvanligt demokratiskt manér.
På denna grund motsätter vi oss all överstatlighet där stiftande och kontroll av författningar ligger bortom svenska folkets kontroll.
Detta gäller inte minst vilka fri och rättigheter man åtnjuter som medborgare men även hur mer universella mänskliga rättigheter ska tolkas och tillämpas i en svensk kontext, för även om vi menar att vissa värden förvisso är att betrakta som universella - rätten till liv, förbud mot tortyr med mera - måste kontrollen av dessa ligga så nära folket som möjligt.
I den nu aktuella propositionen föreslås att det i skadeståndslagen införs en möjlighet till skadestånd vid överträdelser av Europakonventionen. Som vi tidigare hört här stadgar konventionen i artikel 13 att var och en har rätt till ett effektivt rättsmedel inför en nationell myndighet, det vill säga att man till exempel har rätt att få sin sak prövad i nationell domstol.
Regeringen menar dessutom att om konventionen har överträtts ska den enskilde kunna få gottgörelse i form av skadestånd. Detta är i sig inte någon revolutionerande tanke, fru talman. Tvärtom gäller detta i stort sett redan i dag, då det bland annat stadgas att staten eller en kommun ska ersätta skada som vållats genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet vars fullgörande staten eller kommunen svarar för.
På senare år har det även i rättspraxis utvecklats en rätt att få skadestånd om Europakonventionen för de mänskliga rättigheterna trätts förnär. Den nya lagen blir sålunda inte mycket mer än ytterligare kodifiering av redan rådande praxis. Skadestånd och Europakonventionen Sverigedemokraterna delar uppfattningen att det är gott att enskilda får utökade möjligheter till skadestånd om de får sina fri och rättigheter kränkta.
Vi tycker också att det är angeläget att slå vakt om legalitetsprincipen, det vill säga att det måste finnas uttryckligt stöd i lag för att till exempel kunna utdöma skadestånd eller andra rättsliga påföljder. Men vi uttrycker bestämt tvivel mot att regeringen föreslår att lagen ska tolkas flexibelt och utformas för att dynamiskt följa med i vilken praxis Europadomstolen än må komma att utveckla.
Det är mycket olyckligt att välja en väg där svenska domstolar mot alla principer om överskådlighet, förutsebarhet och enkelhet tvingas anpassa svensk rätt och svensk rättstilllämpning efter en domstol som står bortom svensk kontroll. Eftersom förarbetsuttalanden har stor bäring på svensk lagtolkning hade vi önskat en mindre bred formulering i såväl lag som förarbeten.
Ett lämpligare sätt att hantera dessa angelägna frågeställningar hade varit att fortsätta följa den svenska rättstraditionen att transformera, det vill säga översätta och anpassa, internationella överenskommelser i svensk lag i stället för att inkorporera dem rakt av och överlåta tolkningsföreträdet åt andra.
Sålunda hade en ordning varit att föredra där rättigheterna i Europakonventionen, liksom de flesta andra internationella överenskommelser som Sverige har tillträtt, hade kunnat definieras och följas upp utifrån hur de till exempel definieras i 2 kap. regeringsformen.
Detta då regeringsformen till skillnad från Europakonventionen dels inte är en produkt som förhandlats fram som en kompromiss mellan många olika stater, där minsta gemensamma nämnare har fått råda oavsett staternas olika förutsättningar, och dels står under riksdagens direkta kontroll och därmed kan anpassas utifrån svenska förutsättningar.
Härigenom hade både legalitetsprincipen och övriga demokratiska principer kunnat tillgodoses på ett adekvat sätt.