KBLab/rixvox huggingface dataset:
Adnan Dibrani (S):
Med tanke på hur bra regeringen är på att prognostisera vet jag inte riktigt om jag ska tro på Hillevi Engströms prognoser om att om Socialdemokraterna hade styrt landet hade det gått ännu mer käpprätt åt skogen. Jag väljer att tro på något annat. Jag ska under min återstående 1 minut och 30 sekunder försöka dra en liten fotbollsliknelse och ge ett tips till Hillevi Engström.
Låt oss säga att jag är tränare för ett fotbollslag, och vi utgår från att vi ska spela elva man mot elva. Efter fem minuter får jag en person utvisad. Jag kan välja att blunda, men jag tror inte att det kommer att hjälpa mitt lag. Det är ungefär så jag ser på situationen just nu. Man räknar fel på 35 000 personer. De senaste prognoserna från Arbetsförmedlingen visar att så många ska bli arbetslösa.
Man väljer att inte göra något utan man anser att om någon har ställt upp med elva man och de blir tio spelar det väl ingen roll. Det kommer att bli hur bra som helst. Man blundar i stället och ser hur det blir. Jag tror inte på den idén, och jag hoppas verkligen att man tar sitt förnuft till fånga och inser att något behöver göras. Oavsett om varslen slår igenom eller inte har vi en alldeles för hög arbetslöshet redan i dag.
Då ska vi inte ens jämföra med den massarbetslöshet som fanns 2006. En del i detta är Ams. Arbetsmarknadsministern tog upp den frågan. Det är bra. Hon har helt rätt. Ams har mycket resurser. Problemet är att när man pratar med dem som arbetar på Ams framgår det att det är så stelbenta strukturer att de måste hitta en person som kan flyga i Halland för att resurserna ska sättas in. Sådana finns inte, vad jag vet.
Det innebär att de får skicka tillbaka pengar. Det hade varit mycket bättre att låta Arbetsförmedlingen i till exempel Varberg utbilda olika typer av förare, bussförare och lastbilschaufförer som verkligen behövs, i stället för att mina vänner i dag får lägga egna pengar på denna basic utbildning.
Adnan Dibrani (S):
I ett trängt läge är det enkla svaret från ministern att han gjort allt han kunnat och att det inte blir bättre av att välja en socialdemokratisk regering, för de kommer att göra det hela ännu värre. Alliansens prognoser för framtiden brukar gå käpprätt åt skogen, så jag tror inte på det siandet.
Man har infört nya regler för andrahandsuthyrning. Det är ett konstaterande att hyrorna stiger, vilket gör att en större del av studiemedlet kommer att gå till att betala hyran. Många studenter kommer därför att tvingas antingen jobba extra vid sidan av, vilket tenderar att gå ut över studierna, eller än en gång gå till föräldrarna och hoppas på att få hjälp.
Man kanske rentav inte kan flytta till den stad och den högskola som man hade velat gå i. Med tanke på att regeringen skär ned på antalet studieplatser, samtidigt som det inte byggs några bostäder, och ändrar reglerna så att hyrorna ökar kan jag lite konspiratoriskt säga att jag tycker mig se en röd tråd i regeringens agerande när det gäller högskolestudier. Man skulle nästan kunna säga att regeringens nya linje är att högskolestudier enbart är för de rika.
Jag hoppas att det inte är dit vi är på väg. Därför ställer jag ännu en gång samma fråga. Om jag är student, eller vill bli student till hösten, vad ska jag göra för att hitta en lämplig bostad? Sedan kan statsrådet i två minuter tala om hur dumma sossarna och den övriga oppositionen är, att jag är verklighetsfrånvänd, att oppositionen inte har förstått och så vidare, men tala nu om vad studenterna som vill läsa till hösten ska göra.
Ska de skylla på föräldrarna för att dessa inte kan köpa en bostad på den plats där de vill studera?
Adnan Dibrani (S):
Ja, kära minister, jag funderar på de här 300 kronorna. Nu har ni visserligen backat, men jag kan bara, eftersom min kära kamrat Anna Wallén pratade om sms-lån, säga att det vore ett oerhört dumt förslag för studenterna att ta emot 1 000 kronor i höjning och ge bort 300 kronor i bidrag. Det är nämligen, om man räknar baklänges, 30 procent i ränta. Det skulle vara ett av de värsta sms-lånen de i sådana fall skulle kunna ta, att betala 30 procent för att få den tusenlappen.
Studiemedel är någonting oerhört bra för vårt land, och de gynnar vårt land. Jag kan ta mig själv som exempel. Jag kommer från enklare förhållanden och hade aldrig kunnat stå här framför er nu om inte studiemedelssystemet hade funnits. Det gjorde att jag fick möjlighet att studera vidare. Därför värnar jag om det. Jag är dock orolig för vad regeringen håller på med. Det är val 2014, och det är ett supervalår. Man lade fram ett förslag om att sänka bidraget med 300 kronor.
Sedan insåg man att det inte var någon bra grej inför valet, och då drog man tillbaka det. Min första fråga handlar om, vilket sades i svaret, att det här inte längre är aktuellt. Kan det vara så, med tanke på de budgetunderskott som Borg aviserar att vi kommer att ha fram till 2018, att det blir aktuellt efter valet? Min andra fråga handlar om fördelningen mellan lån och bidrag. När vi förlorade makten 2006 låg fördelningen mellan lån och bidrag på ungefär 60-40.
I dag lånar man ungefär 80 procent och får 20 procent i bidrag. Var går gränsen? Kommer vi snart fram till att man mer eller mindre bara får låna för att studera? Jag är jätteorolig för det. Ministern uttrycker det hela som att 300 kronor är relativt lite pengar. När jag studerade, vilket inte var länge sedan, för jag började 2004, var 300 kronor oerhört mycket för mig.
Mellan Jönköping och Varberg kostade en enkel tågresa 147 kronor. En sådan här sänkning skulle alltså ha inneburit att jag skulle ha fått skippa en resa hem, för jag hade inte möjlighet att ringa mina föräldrar och säga: Skicka över 300 kronor! Jag är otroligt tacksam för att ni har backat gällande detta, och jag tror att alla studenter där hemma är tacksamma över det också.
Anna Wallén fick frågan om vi kommer att ge studenterna de här 300 kronorna. Jag kan försäkra ministern om att vi från första sekund sedan ni gick ut med att ni skulle ta de här pengarna har sagt att vi kommer att se till att studenterna får behålla de 300 kronorna. Jag hoppas att jag får svar på mina två mycket enkla frågor.
Adnan Dibrani (S):
Ministern nämner fribeloppet, vilket gör att jag funderar på om ministern med det menar att vi vill att våra studenter ska jobba mer och mer och att vi ska vara glada över att fribeloppet har höjts. Vi socialdemokrater tycker att det är oerhört viktigt att våra studenter har möjlighet att arbeta vid sidan av sina studier, men de ska inte vara tvungna att göra det för att klara sitt uppehälle. Alla studenter kan nämligen inte jobba vid sidan av.
Därför är min fråga: Anser ministern att studier är en heltidssysselsättning? För mig är det mycket viktigt att vi har våra studenter i skolan där de bedriver studier och inte är tvungna att samtidigt ge sig ut i arbetslivet. Vi behöver öka genomströmningen och annat. Ministern får gärna förtydliga om heltidssysselsättning bland studenterna är något som hon värnar om.
Min andra fråga, som jag inte fick svar på, gäller fördelningen mellan lån och bidrag. Vi har alltså gått från ett läge där vi hade 60 procent lån och 40 procent bidrag till att ha ca 80 procent lån och 20 procent bidrag. Vi är ännu mer på väg åt det hållet nu när vi får en höjning av lånet med ytterligare 1 000 kronor. Tack gode Gud att studenterna i alla fall inte blir av med de 300 kronorna i bidrag.
Om ministern ville svara på de två frågorna skulle jag bli jätteglad.
Adnan Dibrani (S):
Jag vet inte var jag ska börja, för det är så mycket konstigheter som försiggår. Jag ska börja med att ta upp The Economist som Jörgen Andersson talade om. I samband med att den kom ut blev jag inbjuden till Bryssel för att tala med några yngre förmågor om vad Sverige har gjort bra och dåligt. Även Carl Bildt var där, men han talade med de äldre förmågorna.
De klappade inte Carl Bildt i ryggen och sade: Tack gode Gud för att Moderaterna har gjort Sverige till vad det är. Snarare undrade de: Hur tänker ni nu med de konstiga satsningar som ni gör? De rimmar inte väl med det som Sverige står för. Jag ska återkomma till det när jag vänder mig till vår käre finansminister som är något slags Messias när det gäller ekonomi.
Det spelar ingen roll vad man säger; han har svar på allt. Innan jag kommer till honom ska jag lite snabbt vända mig till Gunnar Andrén. Köpkraftsstimulans är helt rätt, men vill man verkligen stimulera köpkraften och på så sätt få i gång ekonomin är det inte speciellt bra att ge 100 kronor till mig eller Anders Borg.
Troligtvis skulle Anders Borg inte stanna upp om han tappade 100 kronor, för det kostar honom mer att stanna än att fortsätta gå. Ger man dem däremot till min farbror som är sjukpensionär kommer han att stanna varje gång och utnyttja dessa pengar. Det är väl använda pengar, inte att ge dem till mig eller Anders Borg. Anders Borg slår sig för bröstet och tycker att Moderaterna har gjort många bra saker, och det finns säkert fler som tycker det.
Men vi får inte glömma det som Leif Jakobsson var inne på tidigare, nämligen att när ni tog över 2006 fick ni en av Europas starkaste ekonomier till skänks. Statsskulden var mycket lägre än på många andra ställen. Vad har ni gjort sedan dess? Ni har satt sprätt på i stort sett alla pengar, vilket gör att vi lever på lånade pengar. Samtidigt har ni sålt av många statliga bolag.
Tack gode Gud för att vi lämnade över en sådan stark ekonomi till er som ni har kunnat leva på. Men vad kommer att hända framöver? Det vore kul att veta. Vad tänker Anders Borg leva på under nästa kris? Blir det bara lånade pengar? Vi har ju knappt några pengar kvar, och redan i dag när Sverige mår bra har ni börjat låna pengar för att sänka skatter.
Sysselsättningen är en annan paradgren för Moderaterna. Jag vill bara påpeka att Tyskland, Polen, Belgien, Österrike och Norge har en högre andel sysselsatta än vad vi har. Vi har 200 000 mer i antal som jobbar, men tittar vi på andelen sysselsatta är vi färre.
Jämför vi våra 200 000 fler med Norges 178 000 fler under samma period blir det nästan pinsamt, för Norge har ju hälften så stor befolkning.
Ni har fattat beslut på er stämma, och jag vet att det blir av när ekonomin tillåter, men med tanke på att jobbskatteavdrag 1, 2, 3, 4 och 5 knappt gett några jobb har jag en fråga till dig, Anders Borg: Tror du på fullaste allvar att det sjätte jobbskatteavdraget verkligen kommer att ge de effekter du pratar om?
Adnan Dibrani (S):
Anders Borg säger att han värnar om ekonomin. Det får han gärna säga, men precis som många av de föregående talarna varit inne på har man har genomfört en massa skattesänkningar - ganska kraftiga sådana - på nästan 100 miljarder. De har knappt gett några jobb. I bästa fall kostar detta mer än 1 miljon per jobb. Det är inte att värna ekonomin.
Däremot tycker jag att det som socialdemokratin gjorde efter 90-talskrisen, då den byggde upp ett kraftigt buffertsparande just för att kunna ha pengar den dagen vi drabbas av ytterligare en kris, var att värna ekonomin. När man gjorde detta var Moderaterna kraftigt emot, men i dag slår de sig för bröstet så att man nästan tror att det var de som gjorde det.
Min fråga till Anders Borg blir: Vad är hans lösning nästa gång vi får en kraftig inbromsning av ekonomin? Vad kommer att ske? Det finns ju inget buffertsparande kvar. Vi har ju redan i dag när det är någorlunda bättre tider börjat gå minus och nalla av våra sista kvarvarande kronor. Anders Borg pratar om jobb: "Vi har skapat fler jobb."
Vi får inte glömma bort att vi har en högre arbetslöshet i dag än 2006. Vi har en högre ungdomsarbetslöshet i dag än 2006. Vi har en högre långtidsarbetslöshet i dag än 2006. Jag vet inte riktigt vilka jobb Anders Borg pratar om. När det gäller trygghet, som var en av de viktigaste bitarna i det gamla Sverige och originalarbetarpartiet, var Moderaterna emot sjukförsäkringssystemet.
Där har Moderaterna inte pratat så mycket om trygghet. Det man gör är att ha något slags piska som tvingar ut folk i fattigdom där de får böna och be om att få en check från Moderaterna för att kunna engagera sig i idrott. Min fråga blir ännu en gång: Var är jobben, var är tryggheten och - framför allt - var är pengarna vid nästa kris?
Det ser inte så bra ut.
Adnan Dibrani (S):
Det mesta har väl redan sagts. Precis som mina vänner här säger, och ministern är inne på samma sak, vänder vi oss alltså inte mot läkarkåren i dess helhet, utan det gäller de få läkare som har en oerhört stor makt över de enskilda besluten trots att de aldrig ens träffar dessa patienter.
Jag kan bli sjuk, träffa tio olika läkare och få dem alla med mig. Men den elfte läkaren, som jag aldrig har träffat och som egentligen inte har en aning om vem jag är, förutom det han tror sig ha läst i papperen, säger någonting helt annat. Då spelar det ingen roll vad myndigheter och andra försäkringsbolag säger. Det spelar ingen roll vad de andra läkarna och mina vänner säger. Det är den sista läkarens ord som gäller.
Det tycker jag är sjukt. Jag försökte ställa en fråga till ministern. Ministern är ansvarig för några av de myndigheter som är kopplade till detta. De har slösat väldigt mycket pengar av våra resurser för att se till att hjälpa och utvärdera en viss individ. Sedan kommer det någon vid sidan av och säger någonting helt annat. Så får man då skicka vidare problemet till ett rättsväsen där den enskilde inte kan ta fajten. Den är körd, utlämnad.
Den kommer i stort sett att få sälja hus och hem - om den ens har ett hus - för att kunna ta den här fajten. Det är den här helt absurda maktbalansen som jag vänder mig emot. Än en gång: Jag hoppas verkligen att ministern inte tycker att detta är rimligt. Jag hoppas att ministern tar till sig det här och gör någonting åt det. De här läkarna är säkert jätteduktiga på det de gör, men någon borde ändå kontrollera hur de gör det och om de har något annat intresse vid sidan av.
Adnan Dibrani (S):
Jag hade nästan tänkt stryka mig från talarlistan, men Helena bjöd in så fint. Som tjänstledig "gammal" banktjänsteman, eller rättare sagt ekonom, kan jag väl säga att vi i det stora hela är överens. Vi får in ett visst antal miljarder, som vi tillsammans på flera olika sätt ska se till att finansiera vår gemensamma välfärd med.
Vi får inte glömma bort att vi just nu inte har en massa pengar utan faktiskt går kraftigt minus i våra offentliga finanser med 80 miljarder. Detta har vi fått ärva från den tidigare borgerliga regeringen.
Att i det läget, när vi ser på de sista kronorna och funderar över var vi använder dem bäst, bestämma sig för att ekonomin kommer att krascha och landet gå i konkurs om vi inte ser till att gällande system bibehålls, så att de som i dag har poolrengöring eller bartender får statliga subventioner för det också framöver, är för mig helt obegripligt.
Det är bättre att ge de pengarna till exempelvis ensamstående mödrar eller fattiga pensionärer. På så sätt får man igång sysselsättningen mycket snabbare och effektivare, och då får vi in än mer skattepengar. De som i dag har råd med poolrengöring kommer med allra största sannolikhet även framöver att se till att poolen blir rengjord, även om inte vi subventionerar dem med de sista kronorna.
Adnan Dibrani (S):
Jag måste ge en eloge till finansministern som har orkat stå här i snart tre timmar och lyssna på de moderata riksdagsledamöterna som ojar sig över det helvete som komma skall när vår budget går igenom. Den ene säger att ungdomsarbetsgivaravgifterna har lett till att vi har fått fler jobb för ungdomar, den andre säger att det är precis likadant som tidigare, och den tredje pratar om att det har minskat.
Jag blir inte riktigt klok på vem av dem som har rätt. Låt mig påminna Jan Ericson om att när Socialdemokraterna senast styrde Sverige, år 2006, innan vi lämnade över till er, fick den socialdemokratiska regeringen ingen hjälp i form av krisstöd av EU för att hantera ungdomsarbetslösheten. Det får man när Moderaterna styr. Det säger något om hur den kurvan har utvecklat sig.
I samma veva påstod han att ungdomsarbetslösheten är ungefär densamma oavsett om S eller M har styrt landet. Då säger han ju också att den sänkta ungdomsarbetsgivaravgiften inte har hjälpt. Detta säger en moderat. Sedan går nästa moderat upp i talarstolen och säger: När nu Socialdemokraterna drar tillbaka en del eller hälften av den sänkta ungdomsarbetsgivaravgiften riskerar vi tiotusentals jobb.
Moderaterna motsäger varandra under en och samma timme här i talarstolen. Det gör att man blir fundersam och undrar vad de försöker komma fram till. Detta är också mot bakgrund av att Moderaterna säger sig förstå hur en ekonomi fungerar, och man säger sig värna om våra företag och så vidare. Jag ska göra det väldigt enkelt, för att försöka få Moderaterna att förstå.
En del av grundbulten för våra företagare är efterfrågan på deras varor och tjänster som styr huruvida de anställer folk eller inte. Även om man skulle ge dem en hundraprocentigt subventionerad ungdom är det efterfrågan som styr.
Är det ingen som efterfrågar deras varor eller tjänster är det en kostnad för företagaren att ha en ungdom stående vid kassaapparaten, för det är ingen som vill köpa något. Då är det nästan bättre att låta företagaren hyra ut den kvadratmeter som ungdomen tar upp. Då kan man låta någon annan företagare som behöver lite storage placera en pall där.
Vart är det då jag vill komma? Ser man till det antal jobb som detta i bästa fall har skapat, enligt den förra, moderatledda regeringen, har varje ungdomsjobb kostat mellan 1 och 1 1⁄2 miljon kronor.
Jag vet inte vilka kompisar ni har, men trots mina 30 jordsnurr har jag inga kompisar som tjänar 1 eller 1 1⁄2 miljon, och trots att jag är riksdagsledamot tjänar jag inte så mycket om året. Då är det väldigt konstigt att man ändå vill bedriva en sådan politik.
Det hade varit mycket smartare att ta dessa pengar och anställa fyra fem ungdomar som står utanför en hamburgerrestaurang och låta dem ha som enda uppgift att gå in och äta. För då skapas en efterfrågan hos företagaren, och på så sätt får de fyra fem ungdomarna bidra till att den företagaren behöver anställa en eller två ungdomar till för att steka hamburgare. I stället för att ha en ungdom i arbete får vi då kanske fem, sex eller sju.
Hänger ni med på den enkla logiken i hur en ekonomi faktiskt fungerar?
Adnan Dibrani (S):
Nu när debatten snart är över ska jag använda mina sista ord till att poängtera några saker för mina borgerliga kolleger. Vad är resultatet efter åtta år av borgerligt styre? Vi har en högre arbetslöshet och en högre ungdomsarbetslöshet. Vi får krisstöd från EU på grund av den höga ungdomsarbetslösheten. Ungdomar har fått svårare att ta sig in på universitet och högskola.
Det är resultatet. Ni kan ju slå er för bröstet och säga: Vad grymma vi är. Dessutom: År 2006 lämnade vi över 70 miljarder i överskott, och 2014 tar vi över ett underskott på 85 miljarder. Något har alltså hänt.
Vi inser att vi har kraftiga underskott, och vi behöver göra något för att få vårt land på fötter igen. Borgarna lyfte upp jobbskatteavdragen. Tyvärr är det de som tjänar allra mest som har fått de största inkomstökningarna, och därför har klyftorna i vårt samhälle ökat.
Om Jan Ericson, som har med sig en massa olika rapporter i dag, har med sig en rapport som visar att klyftorna har minskat får han gärna ge den till mig, för de är som sagt ökande. Låt mig ge Moderaterna en sista hint. Jag gav den också till förre finansministern Anders Borg.
Vi måste omfördela de resurser vi har, så jag frågade Anders Borg: Om du skulle tappa 100 kronor eller 500 kronor på väg till ett möte, hur stor är chansen att du skulle stanna och ta upp pengarna om du hade bråttom? Jag fick aldrig något svar. Dit jag ville komma var, vilket han förstod, är att det bättre att ge hundralappen eller de 500 kronorna till en ensamstående mamma som vill köpa ett par nya stövlar till sitt barn.
Hon kommer nämligen att stanna och leta efter den hundralappen eller de 500 kronorna hon har tappat.
Adnan Dibrani (S):
Jag insåg att jag missade att svara på en del i Larry Söders första replik. Det är symtomatiskt att det från borgerligheten - i detta läge är det bara KD - finns en idé om att om man bara sänker skatter, oavsett om det är en momssats eller en annan skatt, kommer det att skapas jobb. De talar aldrig om att höja skatter. Dessutom vill de sänka en del av dessa momssatser utan att egentligen ge förslag på hur vi ska finansiera detta.
Självklart finns det både för- och nackdelar med allt, och man ska ha en balans. Men i dagsläget ser både jag och Larry problem med de gränsdragningar som finns när det gäller momsen. Våra företag och våra hushåll får problem när det finns oklarheter på grund av att vi själva styr över en del och att EU styr över en del.
Under våren och senast under hösten hoppas vi att EU startar ett utredningsarbete. Då kommer det att bli läge för oss att sitta tillsammans och tala om delningsekonomi, gränsdragningar och så vidare.
Jag är jätteglad över att KD, Centerpartiet och alla andra partier verkar vara lyckliga över att det kommer att komma ett sådant läge där vi tillsammans får sätta oss ned och komma fram till hur vi ska göra det mer långsiktigt gångbart för våra företag och hushåll när det gäller momsreglerna som är mycket krångliga. Men, än en gång, vi styr inte alltid själva över detta. Det har gjort att det blir lite jobbigare. Mycket var också redan klart när vi gick med i EU.
Men om vi får ett läge under hösten välkomnar jag om vi kan sitta ned tillsammans och försöka klura ut hur vi ska hantera detta och göra att det blir så lätt som möjligt.
Adnan Dibrani (S):
Vi diskuterar alltså betänkandet om Riksrevisionens rapport om den offentliga förvaltningens digitalisering. Jag kan nästan utan att chocka Anette säga att jag håller med om det mesta som Anette har sagt. Det trodde hon inte att jag skulle säga under de första 20 sekunderna av mitt anförande. Vad är det då det handlar om?
Den 21 juni 2016 publicerade Riksrevisionen granskningsrapporten Den offentliga förvaltningens digitaliser ing - En enklare, öppnare och effektivare förvaltning? Det har inte väckts några motioner med anledning av skrivelsen, utan det handlar om att det finns ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om öppen källkod, öppna data och digital förvaltning. S har inga reservationer. Däremot har vi ett särskilt yttrande.
Det är egentligen det, fru talman, som jag tänker lägga lite krut på. I likhet med vad utskottet framhåller anser vi att de statliga myndigheterna har en stor mängd information som kan vara av värde för innovatörer och att en ökad tillgänglighet till öppna data skapar värden för både staten och det allmänna som väl överstiger kostnaderna för att tillgängliggöra informationen.
Som framgår av regeringens skrivelse Riksrevisionens rapport om den offentliga förvaltningens digitalisering har regeringen också vidtagit åtgärder för att skapa förutsättningar för att lättare hitta och använda offentliga data. Bland annat har Riksarkivet fått i uppdrag att främja myndigheternas arbete med att tillgängliggöra information och just öppna data.
Regeringen har också för avsikt att återkomma till riksdagen senast 2018 i fråga om modeller för långsiktig finansiering av förvaltningsuppgifter för digital infrastruktur, till exempel öppna geodata. I december 2016 lämnade Digitaliseringskommissionen sitt slutbänkande För digitalisering i tiden .
Det är ett arbete som syftat till att främja digitalisering i Sverige och uppnå det it-politiska målet att Sverige ska vara bäst i världen på att använda just digitaliseringens möjligheter. I betänkandet lämnas rekommendationer som för närvarande bereds inom Regeringskansliet. Under våren 2017 kommer regeringen också att presentera en digitaliseringsstrategi. Ett antal åtgärder har således redan vidtagits, varför vi anser att man bör avvakta resultatet av dessa innan man beslutar om ytterligare åtgärder.
Riksrevisionens rapport om den offentliga förvalt-ningens digitalisering