KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Luciano Astudillo har frågat mig om jag i höstens budget avser att skapa ett tillväxtprogram för designbranschen och den kreativa ekonomin. Låt mig först understryka att designbranschen och det ännu vidare begreppet kreativ ekonomi omfattar många olika verksamheter där ett avgränsat program inte självklart är bästa sättet att tillgodose de många olika företagens behov. Det betyder inte att dessa verksamheter skulle vara marginella företeelser - tvärtom. Upplevelseindustriella verksamheter är mycket drivande i dagens ekonomiska utveckling.
EU-kommissionen visade i studien The Economy of Culture in Europe 2006 att den kulturella sektorn skapar arbetstillfällen, bidrar till ekonomisk och social utveckling och tjänar som kreativ motor för EU:s ekonomier i stort. Rapporten visar också att upplevelseindustrin domineras av små företag. Drygt 98 procent är företag med färre än 20 anställda.
De kreativa näringarna är därför i hög grad inkluderade och gynnas av de generella åtgärder som regeringen genomfört för att göra det enklare, roligare och lönsammare att driva företag. Sänkta administrativa kostnader, slopad förmögenhetsskatt, möjligheten att säsongsanställa, fördubblat maxbelopp för mikrolån till små- och nyföretagare, ökat stöd till exportfrämjande hos små och medelstora företag är exempel som jag bedömer kan bidra till de kreativa företagens möjlighet att utvecklas och växa.
Det pågår ett internt arbete inom Regeringskansliet som uppmärksammar de kreativa näringarna. Kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth och jag har startat ett samarbete mellan våra departement i syfte att stimulera tillväxt och utveckling inom den kulturella och kreativa sektorn. Vi vill också lyfta fram fungerande samverkansmodeller för kultur och näringsliv eftersom vi bedömer att kultur och kreativitet kan vitalisera, förnya och stärka näringslivet i stort.
När det gäller design har vi inom näringspolitiken valt att se design som ett verktyg, en metod eller process för att stimulera konkurrenskraft och utveckling i små företag som ofta inte själva har kunskap eller resurser att utveckla designkompetens. Stiftelsen Svensk Industridesign, Svid, får via Nutek ett årligt bidrag, 13 miljoner kronor 2008, för att utveckla designkompetens i näringslivet. För att få ökad kunskap och en tydligare bild av den kreativa sektorn har vi under året tagit fram flera viktiga underlag för det fortsatta arbetet.
Flera goda idéer och konkreta förslag har lämnats och bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Jag avser inte att föregripa den kommande budgetpropositionen vare sig i denna fråga eller i någon annan fråga.
Maud Olofsson (C):
Det är härligt om vi kan inspirera varandra i utvecklingen av svenskt näringsliv. Jag gläder mig åt att Socialdemokraterna i opposition visar ett engagemang i de här frågorna. Luciano Astudillo säger att man investerar i ungdomar på ett annat sätt än genom sänkta arbetsgivaravgifter. Min retoriska fråga är: Hur? Ni sänker inte arbetsgivaravgifterna utan ni höjer dem.
Ni höjer dem för dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden: ungdomar, långtidssjuka och långtidsarbetslösa. Jag tycker att ni är dem svaret skyldig. Varför gör ni det? Varför är det de som har svårast att ta sig in på arbetsmarknaden som ska drabbas av era arbetsgivaravgiftshöjningar? Jag inser att det naturligtvis återstår mycket att göra när det gäller den kreativa sektorn. Men jag vill också peka på att det pågår en hel del arbete med att ta initiativ.
En viktig del i detta är just entreprenörskapet. En hel del av våra rådgivningsorgan och våra finansieringsinstrument behöver förändras för att den kreativa näringen ska lyftas fram. Det behövs kunskapsuppbyggnad i våra organ för att kunna möta den kreativa industrin. Vi behöver också se den kreativa industrin som en tillväxtdel. Basindustrin lyfts fram från tid till annan.
Vi kommer snart att diskutera fordonsindustrin. Den lyfts fram väldigt mycket. Den kreativa industrin lyfts inte fram på samma sätt. Här finns också ett könsperspektiv. Väldigt många kvinnor finns i den kreativa industrin. Jag välkomnar diskussionen om de kreativa näringarna. Jag har själv varit mycket engagerad i detta under årens lopp. Vi kommer att göra mer, men vi har redan levererat mycket på det här området. Vi kommer att fortsätta det arbetet.
Jag välkomnar Socialdemokraterna att delta i diskussionen och dialogen.
Maud Olofsson (C):
Sven-Erik Österberg har ställt ett antal frågor till mig om framtiden för svensk fordonsindustri. Låt mig först erinra om att jag under de senaste åren har haft tillfälle att besvara ett flertal frågor och interpellationer i riksdagen om fordonsindustrin, fordonsforskningen samt statens roll inför framtiden. Jag välkomnar intresset för den svenska fordonsindustrin, som är en för Sverige mycket betydelsefull industrisektor. Ända sedan regeringen tillträdde har jag och mina medarbetare haft nära och kontinuerliga kontakter med fordonsindustrin liksom med många av dess underleverantörer.
Dessa kontakter har säkerligen bidragit till vad jag vill beteckna som ett gott samarbetsklimat, vilket i sin tur förmodligen har underlättat de gemensamma satsningar som redan har skett liksom de som kan bli aktuella inför framtiden. Vi har också tagit initiativ till kontakter med General Motors och Ford i USA som har lett till gemensamma satsningar.
Vidare har avtal träffats bland annat med Brasilien och USA som kan bidra till att underlätta den omställning till hållbara transportslag som är en viktig framgångsfaktor för svensk fordonsindustri. Som svar på Sven-Erik Österbergs första fråga vill jag säga att regeringen fortsatt är beredd att stödja utvecklingen av svensk fordonsindustri, och avser att under året återkomma med förslag om en finansiering av den långsiktiga fordonsforskningen.
Regeringen har sedan tidigare avsatt betydande resurser för att förstärka fordonsforskningen bland annat inom området klimateffektivare fordon. Regeringen avser att under innevarande år presentera en forskningspolitisk proposition och i den presentera en långsiktig plan för prioriteringar av forskning och kunskapsutveckling även inom områden som kan vara relevanta för fordonsindustrin. Dess närmare innehåll och avgränsningar är föremål för beredning inom regeringen, och jag kan därför inte i dag ge närmare besked om dessa.
Som jag tidigare har framhållit i liknande sammanhang, pågår redan arbetet med att utveckla samarbetsformerna för kunskapsuppbyggnad som är relevant även för fordonsindustrin. Jag är övertygad om att vi genom detta arbete ska kunna komma överens med fordonsindustrin om gemensamma satsningar inför framtiden.
Maud Olofsson (C):
Det är klart att jag som näringsminister har full kontroll på vad regeringen gör, i synnerhet när jag dessutom är partiledare. Men jag tycker att det ska vara lite ordning och reda i frågeställningen. Jag har fått en interpellation som handlar om forskning och utveckling, och jag tycker att det är en så pass viktig fråga att vi ska ägna den här debatten åt just den. Jag uppfattade Sven-Erik Österbergs tal här i talarstolen som att han nästan fnyser åt 60 miljoner kronor.
Det tycker jag verkligen inte att man ska göra. Det handlar om rejäla resurser från skattebetalarna som går till enskilda projekt. Om det sedan är att jämföra med fordonsindustrins egna satsningar, och att det kanske inte är de stora pengarna, var det inte heller det på den förra regeringens tid. Regeringar kan inte gå in med hur mycket pengar som helst i forskningsinsatser. Sedan säger Sven-Erik Österberg att det här är gamla pengar från den förra regeringen.
Mycket får ni ta åt er av - jag ser i debatten att ni skryter över era insatser - men nu har vi suttit i budgetförhandlingar och anslagit pengar till de här delarna och sett till att öka på när det gäller just satsningar på miljösidan, med 245 miljoner kronor i beslutet i förra omgången, som jag sade. Det jag tror är viktigt att säga är att fordonsindustrin är en viktig industri för Sverige.
Vi har en väldigt bra dialog med fordonsindustrin, både personbilsindustrin och den tunga fordonsindustrin. Vi har sjösatt en massa olika projekt tillsammans med dem under den korta period som vi har suttit i regeringsställning. Vi försöker på EU-nivå driva på så att det ska bli rätt villkor i den här omställningsperioden. Miljöbilspremien hjälper till att öka efterfrågan.
Men den amerikanska marknaden är otroligt betydelsefull, inte minst för Volvo, och det gäller verkligen att vi rustar svensk fordonsindustri och ser till att behålla den kompetens som den har för att vi ska kunna vara konkurrenskraftiga framöver. Det kommer regeringen också att medverka till.
Maud Olofsson (C):
Luciano Astudillo har frågat mig om mitt initiativ beträffande utbildning av kvinnor som styrelseledamöter grundar sig på uppfattningen att bristen på jämställdhet i svenska bolagsstyrelser beror på dåligt självförtroende hos kvinnor.
Han har även undrat varför vi valt att spendera offentliga medel på en fråga som han uppfattat att jag ser som icke-politisk. En jämn representation av kvinnor och män i beslutande organ är en viktig demokratifråga. Det är viktigt att öka andelen kvinnor på chefspositioner och i styrelser, såväl i privata företag som i statligt ägda företag och myndigheter.
Jämställdhet i bolagsstyrelser är inte en politisk fråga i det avseendet att det inte är upp till politikerna att besluta vem som ska sitta i företagens styrelser. Politikens roll är i stället att underlätta för både kvinnor och män att kombinera arbete och familj så att fler kvinnor vill och kan söka sig till ledande positioner i företag och andra organisationer i samhället. Jag anser att det är en uppgift för ägarna att åstadkomma en jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna.
Vårt arbete med de statliga bolagsstyrelserna, där antalet kvinnor ökat från 27 procent till 33 procent från förra året, visar att målmedvetet arbete från ägaren ger resultat och att kvotering inte är den enda lösningen. Insatsen med styrelseutbildning syftar till att ge fler kvinnor förutsättningar och verktyg för att ta sig an styrelseuppdrag.
I dag saknar kvinnor många gånger rätt nätverk och kontakter för att ta sig in i styrelser och hänvisar ofta själva till att de saknar tillräcklig erfarenhet, och det vill vi ändra på. Ingen ska kunna säga att det inte finns några kvinnor att rekrytera till styrelseposterna, för både Luciano Astudillo och jag vet att kvinnorna finns, att de är kunniga och självsäkra och att deras insats kommer att driva Sverige framåt.
Jag uppfattar att många företag av marknadsekonomiska och strategiska skäl väljer att ha mångfald i till exempel styrelsen, eftersom det ger bättre möjligheter att utforma produkter och tjänster som passar alla kunder, kvinnor som män, och leder till utveckling och innovation. Min ambition är att fler företag ska upptäcka och ta vara på de många goda skäl och fördelar en ökad jämställdhet och jämlikhet innebär.
Maud Olofsson (C):
Låt mig först säga att jag aldrig har påstått att det är brist på kompetens hos kvinnor som gör att vi gör den här utbildningssatsningen. Jag menar att det finns väldigt många kvinnor som är fullt kapabla att ta styrelseuppdrag.
Det som bevisar det är det arbete som jag själv har gjort i form av ägare av de statliga bolagen, där 33 procent av ordförandena nu är kvinnor - en ökning från 27 - och där hälften av ledamöterna är kvinnor. Det är ett medvetet arbete av mig som ägare som har gjort att vi är i den situationen.
Jag vill säga att jag inte gör detta av jämställdhetsskäl i första hand utan gör det av kommersiella skäl, därför att våra bolag, precis som alla andra bolag, har både kvinnor och män som kunder. Ska man förstå kunderna behöver man också se vilka kunderna är. I de allra flesta fall är det ungefär hälften kvinnor och hälften män som köper produkterna. Det är av det skälet som vi måste ha en bättre jämställdhet i våra bolagsstyrelser.
Jag vill säga att detta också gäller mångfald i övrigt, det vill säga representation av människor med annan etnisk bakgrund än den svenska. Det är av affärsmässiga skäl som bolag måste se över sin situation. Det är också viktigt att säga att detta inte bara handlar om styrelser utan också om ledningar och ledningsgrupper. Ska kvinnor ta sig fram i dessa positioner måste de också finnas med i de sammanhangen.
I vårt program för kvinnors företagande har vi anslagit en del av pengarna till just utbildning av styrelseledamöter. Jag har svårt att förstå varför Luciano Astudillo är så upprörd över detta. Min erfarenhet är att utbildning är en bra grund för att också kunna ställa upp aktivt i rekryteringssammanhang. Jag är jätteöverraskad över att Socialdemokraterna är så emot den typen av satsningar.
Jag trodde att det skulle vara något positivt. Sedan pratar man om kvotering. Jag är noga med att säga att man ska bära ansvar för sitt eget fögderi. Jag är ansvarig ägare till de statliga bolagen i min egenskap av näringsminister. Därför kan jag också vara med och påverka. I privata bolag är det aktieägarna som är ansvariga.
Om man inte ser att det är viktigt att ha en representation av både kvinnor och män i bolagsstyrelserna är min mening att man missar en hel del affärsmöjligheter. Om Socialdemokraterna nu vill ha kvotering är min fråga tillbaka: Varför genomförde ni då inte det när ni satt i regeringsställning? Ni hade ju tolv år på er att göra det. Det måste ju finnas någon underliggande och bakomliggande förklaring till att ni aldrig gjorde det som ni hotade med.
Jag tror att ni insåg det enkla sambandet mellan ägande och beslutsfattande, men det vill ni inte säga. Ni låtsas som om ni hela tiden hade tänkt göra detta. Jag är åtminstone väldigt glad över att vi kan ta det här initiativet. Jag är väldigt glad över att vi har fått en så bra representation i de statliga bolagen.
Vi kommer att fortsätta med det här arbetet av kommersiella skäl, av skälet att det är viktigt att de statliga bolagen går bra, men jag vill också öka trycket på de privata bolagen att börja se att vi med större mångfald i styrelserna och ledningsgrupperna också får ett bättre näringsliv och en ökad tillväxt.
Maud Olofsson (C):
Jag vet inte vad Luciano Astudillo har för kontakter i den kvinnliga företagsvärlden. Det finns både kvinnor som är mycket erfarna, kunniga och som ställer upp i tunga bolagsstyrelser och väldigt många kvinnor som säger sig inte ha tillräcklig erfarenhet för att ställa upp. Det är framför allt i det sista fallet som vi ger stöd till utbildning och kunskapsuppbyggnad.
Jag har svårt att se varför Socialdemokraterna skulle vara emot att vi satsar utbildningsresurser på att fler ska kunna ställa upp i de här sammanhangen. Jag kan också konstatera att de satsningar på kvinnors företagande som vi gör kommer att ge fler kvinnor erfarenhet av styrelsearbete och företagsarbete som kommer att vara viktiga resurser för den framtida rekryteringen. Det kommer att vara väldigt bra.
Det här är något som den förra, socialdemokratiska regeringen helt negligerade under sin regeringsperiod. Bland mina 800 kvinnliga ambassadörer ser jag att här finns en fantastisk grupp att rekrytera styrelseledamöter från.
En av anledningarna till att jag lyfter fram ambassadörerna är naturligtvis att jag vill visa på att här finns resurspersoner runt om i hela vårt land som är både kunniga och erfarna kvinnor som kan ställa upp i styrelsearbete. Det är intressant att Luciano Astudillo lyfter fram att det var hotet om kvotering som ledde till så goda resultat. Ja, vad har det hotet åstadkommit?
Vi har åtta kvinnliga styrelseordförande i privata börsbolag och runt 18 procent kvinnor bland styrelseledamöterna. Jag är inte särskilt imponerad av hotet om kvotering. Det intressanta är också: Varför genomförde ni det aldrig? Om ni nu tror så hårt på detta, vad var det som gjorde att ni inte genomförde det? Jag vill ha en vettig förklaring till det. Om ni trodde på det och tyckte att det var en viktig åtgärd skulle ni väl ha fattat beslut om det och inte bara hotat med det?
Jag tror att den viktigaste delen i detta är att näringslivet redan nu har en bolagskod där man har skrivit in att man ska eftersträva en jämn könsfördelning. Gör man inte det ska man rapportera varför man inte har lyckats. Jag tror att den här åtgärden är långt mycket viktigare än många av de andra åtgärder som Socialdemokraterna viftar med.
Jag har i de statliga bolagen visat att med målmedvetet arbete och målmedveten rekrytering går det att åstadkomma resultat. Jag kommer att fortsätta det arbetet. Det är också därför som jag utmanar det privata näringslivet på det här området. Jag levererar resultat. Jag gör det för att jag vet att det ger kommersiell utdelning. Det borde också gälla i de privata bolagen.
Jag hoppas verkligen att Socialdemokraterna inser att de här åtgärderna på utbildningsområdet är en positiv sak, även om de inte kommer att lösa alla problem. Men det är det heller ingen som har påstått i sammanhanget.
Maud Olofsson (C):
Om jag ska vara ärlig tror jag att Luciano Astudillo och Socialdemokraterna är avundsjuka. De är avundsjuka för att vi levererar resultat. Låt mig ta några av siffrorna. Jag sade att det startades 53 400 nya företag år 2007. Det är en ökning med 20 procent. Vi kan titta på hur det ser ut när det gäller kvinnliga företagare.
Det var nära 2 700 fler företag än 2006 som startades av en kvinna. Och det är 15 procent fler än första kvartalet 2007. Det går alltså åt rätt håll med de åtgärder som vi gör. Det är väl det som är så himla irriterande när man har hamnat i oppositionsställning. Jag kan förstå det. Men vi har ett systematiskt arbete med detta. Det är klart att jag är jättestolt över alla våra kvinnliga ambassadörer. Det är mycket kunniga och mycket kompetenta kvinnor.
Jag reser just nu runt i landet och försöker träffa alla de här. Jag tror att det är viktigt att det finns ambassadörer för kvinnors företagande därför att man måste visa att det är roligt att vara företagare, att det går att skapa lönsamhet och att kvinnor kan leda företag. Jag tycker att den satsningen är en av de mest inspirerande satsningar som vi har gjort. Jag tror att just förebilderna på det här området kommer att spela roll också för den fråga som vi här diskuterar. Vågar vi ta på oss uppdrag? Vågar vi leda företag?
Vågar vi vara privata entreprenörer? Det är hela vårt synsätt när det gäller anställning kontra att vara företagare som behöver förändras i vårt land. Vi måste hylla entreprenörerna. Vi måste hylla dem som riskerar. Vi måste hylla dem som ägnar så mycket tid åt att skapa jobb åt andra. Tyvärr får de slita mycket mer än många andra.
Därför är regeringens satsning på just det här området, i bredd, på näringslivet men också satsningar på kvinnors företagande en otroligt viktig satsning för framtiden. De ivriga bävrarna växer fram på bred front i Sverige.
Maud Olofsson (C):
Raimo Pärssinen och Ulla Andersson har i liknande interpellationer frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att ge direkt stöd till de anställda på massabruket i Norrsundet, vilka åtgärder jag kommer att vidta för att fler arbetstillfällen skapas i Norrsundet, hur jag tänker bistå Gävle kommun, om jag tänker ta initiativ till utlokalisering av statliga jobb, samt om jag tänker försöka påverka Stora Enso att sälja fabriken i stället för att lägga ned den.
Raimo Pärssinen och Ulla Andersson ställer sina frågor mot bakgrund av att Stora Enso aviserat en nedläggning av massabruket i Norrsundet, vilket leder till att ca 325 personer förlorar sina jobb. Låt mig först understryka att jag känner starkt med alla dem som nu har drabbats av nedläggningen i Norrsundet. Regeringen har på ett tidigt stadium informerat sig om beslutet samt dess konsekvenser och har för avsikt att följa utvecklingen också framgent.
Regeringen för en aktiv regional tillväxtpolitik som ger alla delar av landet möjligheter att utvecklas och en politik för fler och växande företag som har lett till att sysselsättningen ökar. Vår uppfattning är att en av de viktigaste åtgärderna för att stärka en regions konkurrenskraft är att öka det lokala och regionala inflytandet och möjligheten att växa utifrån sina egna förutsättningar. Det är genom egen kraft, byggd på de förutsättningar som kommuner och regioner själva är bäst på att analysera, värdera och utveckla, som man kan skapa en långsiktigt god jordmån för företag och jobb.
Samverkansorganet och Länsstyrelsen i Gävleborgs län har tillsammans fått 89,3 miljoner kronor av regeringen för 2007 att användas till regionala tillväxtåtgärder. Länet är också en del av strukturfondsprogrammet för norra Mellansverige, som omfattar drygt 1,75 miljarder kronor för perioden 2007-2013. Jag tror att samverkansorganet tillsammans med övriga aktörer kan använda alla dessa resurser på ett bra sätt och genomföra ett utmärkt tillväxtarbete i länet.
Det är viktigt att de statliga myndigheternas lokalisering i ökad utsträckning får en större spridning över landet. Det handlar om att noga pröva om nya myndigheter kan lokaliseras utanför storstäderna, i första hand till länscentrum. En utgångspunkt är att myndigheterna ska kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt. I detta fall kan självklart Gävleborg bli aktuellt, liksom andra platser i landet.
Slutligen vill jag försäkra Raimo Pärssinen och Ulla Andersson om att regeringen är fullt uppmärksam på näringslivets och arbetsmarknadens utveckling i Gävleborgs län likaväl som i övriga delar av landet.
Maud Olofsson (C):
Diskussionen handlar ju om huruvida jag har samtal med Stora Enso eller inte. Jag vet inte om jag är väldigt otydlig när det gäller att beskriva det. Jag har samtal, och jag har haft samtal med högsta ledningen. Jag har ställt frågan. Jag gör det därför att jag bryr mig om Norrsundet. Jag bryr mig om vad som händer där. Jag håller mig informerad därför att jag tycker att det här är en väldigt viktig fråga. Det är därför vi har den här diskussionen. Jag har fått till svar att man inte är beredd att sälja. Om det kommer något nytt kommer jag naturligtvis att föra in det i informationen.
Den information som jag har här har jag gett till bolaget. Vi har fört den diskussionen. Det är viktigt att tala om att det inte är något som ni har kommit på i er interpellation att näringsministern borde prata med Stora Enso. Det är en självklar rutin för regeringen att vi har den dialogen när det händer stora viktiga saker för människor. Jag har försäkrat mig om att Stora Enso måste ta ett ansvar för sina anställda.
Man måste se till att det finns en möjlig omställning till nya jobb och andra jobb om det slutar med att man lägger ned. Så är beslutet. Jag kan inte gå in och styra Stora Enso. Jag drar bara slutsatser av det resonemang som ni själva för. Om man fortsätter det resonemanget leder det till planekonomi. Jag är inte intresserad av att ha en sådan ekonomisk situation i landet. Jag vill ha marknadsekonomi.
Då är det en tydlig rågång mellan politikernas ansvar och bolagens ansvar. Vi för en dialog om hur vi ska kunna utveckla alla företags möjligheter att finnas kvar här i Sverige och utvecklas här. Något annat som jag tycker är viktigt att säga är att vi nu tillför regionen resurser, även om det inte är fråga om några nya pengar. Regeringen har lyft ut pengarna till regionen för att man ska kunna ta det här ansvaret. Vi lyfter ut resurser så att det skapas nya jobb.
Hittills har ju arbetslösheten sjunkit. Det växer fram nya jobb inom det privata näringslivet som ökar människors möjligheter att få nya jobb. Det vi har lovat levererar vi. Vi kommer att fortsätta att följa utvecklingen i Norrsundet. Var så säker.