Nyamko Sabuni (L):
Vi börjar med ordet könsmaktsordning. Vi har valt att inte använda oss av det begreppet av den enkla anledningen att vi ser att det finns olika maktordningar när vi jobbar mot mäns våld mot kvinnor. Det spelar roll om man är vit etnisk svensk från medelklassen och misshandlas eller om man är invandrad kvinna utan språkkunskaper och misshandlas.
Alla dessa maktordningar spelar stor roll när det gäller hur vi bemöts av myndigheter med ansvar för att skapa trygghet för oss. Därför har vi tagit bort begreppet könsmaktsordning, men vi jobbar på samma sätt som FN gör med att detta handlar om makt. Det handlar om över- och underordning.
Vi erkänner att denna makt och över- och underordning framför allt drabbar kvinnor i förhållande till män, men vi säger också att det även förekommer över- och underordning mellan två kvinnor eller mellan två män. Det är också av den anledningen vi har kunnat föra in våld i samkönade relationer i den handlingsplan som nu håller på att verkställas. Det är svaret på det hela. Lena Olsson pratar om ombud.
Jag förstår egentligen inte riktigt idén, men jag kan hålla med om att polisen behöver bli bättre på bemötande av våldsoffren. De har också blivit bättre på det både kunskapsmässigt och i och med att det nu skapas miljöer där kvinnor som är misshandlade och har utsatts för trauman för första gången möts. I somras var vi och invigde en sådan plats i Malmö. Det är min förhoppning att vi ska få se den typen av mottagningar hos polisen runt om i vårt land.
Ska vi kunna ge kvinnor den trygghet de behöver för att kunna berätta vad de har utsatts för måste de känna att miljön är så trygg att de också vågar berätta. I mitt svar sade jag att Brå jobbar med brottskoder. Det är lika viktigt för mig som för Lena Olsson att vi blir så bra som möjligt på att föra könsuppdelad statistik på alla samhällsområden.
Den statistik som Sveriges Kommuner och Landsting har tagit fram har varit en av de saker som har uppmärksammat oss på den ojämställda vården. Jag menar att det är viktigt att vi har det också på det här området. Det jobbar som sagt Brå och polisen själva med att bli bättre på. Det finns forskningsanslag för att vi ska förstå de här fenomenen bättre.
45 miljoner har anslagits för forskning om mäns våld mot kvinnor men också om prostitution och människohandel. Vi får se hur många forskare som ansöker om dessa pengar. Det är 45 miljoner kronor. Ju fler som vill ägna sig åt att forska om detta, desto bättre. Sedan håller jag också med om att domarkåren behöver utbildning. De erbjuds också utbildningar, och de har blivit bättre på att gå på dem.
Det allra bästa vore kanske att juristutbildningen innehöll de här delarna. Jag kan inte på stående fot säga om det är så i dag eller inte. Jag vet bara att debatten har pågått i några år. Jag hoppas också att den högre utbildningen har tagit till sig att allmänheten efterfrågar att domarkåren också är utbildad i de här frågorna.
Men vi får inte glömma nämndemännen. De har lika stor makt som chefsdomarna, som man oftast hänvisar till. Det är därför som vi har inkluderat också dem i de fortsatta utbildningarna. Nämndemän ska också ha rätt att gå dessa utbildningar. Vi försöker täcka upp så mycket som möjligt. Det här programmet har just börjat verka. Jag hoppas att vi ska kunna se bättre resultat om ett par år åtminstone.