KBLab/rixvox huggingface dataset:
Märta Stenevi (MP):
I den nationella planen mot rasism och liknande former av fientlighet och hatbrott anges att begreppet islamofobi i planen avser ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot muslimer. I uppdraget till Brå att genomföra en studie om islamofobiska hatbrott anges även att islamofobi drabbar personer som uppfattas ha en muslimsk bakgrund.
I och med att planens definition av rasism även omfattar strukturell rasism kan man säga att regeringen använder begreppet islamofobi även i bredare mening, det vill säga inte bara som en form av medveten fientlighet mot muslimer. I Brås rapport anges också att islamofobi är ett mångfasetterat fenomen och ett omdiskuterat begrepp. Forskare och praktiker har haft svårigheter att hitta en definition som fångar in islamofobi på ett mätbart och bra sätt.
I just Brås rapport definieras både islamofobiska hatbrott och islamofobi i enlighet med de definitioner som angetts av regeringen i uppdragsformuleringen. Studien belyser utöver rena hatbrott även upplevelser av diskriminering och negativt bemötande samt de negativa föreställningar, fördomar och stereotyper som finns om muslimer. Vi ska alltid kunna kritisera religion och religiösa sedvänjor.
Detta gäller i synnerhet när religionen tar sig ett politiskt uttryck. Antidemokratisk, fundamentalistisk eller våldsbejakande islamism varken ska eller kan vi acceptera i samhället. Men arbetet mot islamofobi och andra former av rasism får inte blandas ihop med det viktiga arbetet med att kraftfullt bekämpa till exempel våldsbejakande islamism. Dessa båda kamper både kan och måste föras parallellt.
Brås rapport visar också bland annat att det finns en stark upplevelse bland muslimer av att den politiska och mediala diskursen bidrar till att befästa ett vi-och-dom-perspektiv, där muslimer beskrivs som en enhetlig grupp med gemensamma särdrag.
Jag tycker att vi kanske ska börja där - med att inse att vi som politiker har ett stort ansvar för hur vi talar om islamism, islam och muslimer och om det hat och de brott som drabbar muslimer. Som politiker och makthavare måste vi vara glasklara: Hat och hot mot muslimer accepterar vi inte. Vi måste motverka islamofobi, enligt den definition som regeringen använder i sin plan.
Att vi använder olika begrepp inom paraplyet rasism beror på att rasism mot olika personer tar sig olika uttryck. För att vi ska få bukt med den rasism som förekommer i samhället behöver vi också kunna prata om hur den ter sig beroende på vem det är som utsätts. Planen exkluderar heller inte andra uttryck för rasism än de fem som definieras.
Till exempel har vi ju det senaste året sett en kraftigt ökande rasism riktad mot svenskasiater. Det finns många typer av rasism. För att vi ska kunna motverka dem effektivt behöver vi förstå hur de ter sig och vilka uttryck de tar sig. Det är detta definitionerna syftar till. Sedan är det en intressant orddiskussion.
Men att en definition slås fast innebär att vi bättre kan arbeta med själva företeelsen. Jag menar att det är en ändamålsenlig definition som har slagits fast i planen mot rasism.
Märta Stenevi (MP):
Vi kan som sagt diskutera ords utformning, och som åtminstone påbörjad litteraturvetare tycker jag att det är mycket intressant. Men vi behöver också verktyg för att kunna beskriva den råa, oförtäckta rasism som drabbar muslimer i samhället.
Viktigast är naturligtvis konkreta åtgärder, men eftersom ledamoten nu har lyft denna fråga i en interpellationsdebatt vill jag säga att vi behöver ord för att beskriva rasismen mot muslimer. Vi kan naturligtvis fortsätta diskutera vilket det ordet ska vara, och det får vi kanske anledning att komma tillbaka till senare, när forskningen har tagit sig an det.
Men jag vill komma tillbaka till det vi faktiskt beskriver med ordet - exemplen på hur rasismen mot muslimer tar sig uttryck. När det gäller män är det ofta på arbetsplatsen de möter islamofobin, som när män med arabiskklingande namn ombeds redogöra för sina sociala värderingar i stället för sina meriter när de söker jobb.
På allmän plats är det kvinnor i slöja som är särskilt utsatta. Det kan röra sig om allt från verbala övergrepp, som att kvinnor blir kallade för "spöke" eller "påskkärring", till att till och med få slöjan avryckt eller få höra av främlingar att "alla muslimer borde buras in i ett europeiskt koncentrationsläger" eller att "alla muslimer ska brännas".
Vi behöver kalla dessa hatbrott och strukturella skillnader vid namn. Islamofobi och annan rasism har ingen plats i vårt samhälle. Mycket görs i arbetet mot rasism, men mer behöver göras. Regeringen kommer att fortsätta det arbetet med en fortsatt hög ambitionsnivå. Nu har vi förstärkt den nationella planen mot rasism med 10 miljoner kronor per år från och med förra året.
Det är den hittills största satsning som någon regering har gjort inom detta område. Myndigheten för stöd till trossamfund har också redovisat, alldeles nyligen, sitt uppdrag som handlar om att i samverkan med bland annat Polismyndigheten höja kunskapen om säkerhet för moskéer och för muslimska församlingar och om olika aktörers utsatthet för islamofobi och hatbrott.
Vi kommer att fortsätta det mycket viktiga arbetet med att motverka rasism i samhället. Det är i det här fallet de uttryck som rasismen tar sig som är det absolut mest centrala. Jag skulle verkligen önska att vi fick ha en interpellationsdebatt som handlar om hur vi motverkar det hat som drabbar inte minst muslimska kvinnor på allmän plats, när främmande män rycker av dem slöjan och spottar dem i ansiktet.
Vi kallar det islamofobi. Ja, jag skulle vilja säga att jag tror att det är själva beteendena, själva rasismen, som är det absolut största problemet att komma till rätta med.
Märta Stenevi (MP):
Islamofobi är ett etablerat begrepp. Det slås fast i regeringens plan mot rasism att det avser ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot muslimer och att islamofobi även kan drabba personer som uppfattas ha en muslimsk bakgrund. Detta var också basen för det uppdrag som har givits Brå. Jag har förtroende för Brottsförebyggande rådet.
Jag har ingen anledning att tro något annat än att Brottsförebyggande rådet har utfört detta uppdrag på bästa sätt. Det som detta uppdrag och den rapport som Brå har lagt fram visar är volymen - det är enormt vanligt - av hat mot muslimer. Det är ett oerhört stort problem. Det är ett hot mot vår demokrati. Det är ett hot mot människors möjligheter att leva fria i Sverige.
Det är ett hot mot kvinnors jämställdhet när de drar sig för att gå ut på allmän plats av rädsla för att bli utsatta för islamofobi, islamofobiska hatbrott och den strukturella rasismen. Regeringen har uttalat att Sverige ska vara ett land där alla människor ska kunna leva i frihet utan att utsättas för diskriminering och intolerans.
En effektiv och heltäckande diskrimineringslag med tydliga sanktioner för dem som inte följer lagstiftningen och en reell möjlighet till upprättelse för den som har blivit diskriminerad är en viktig förutsättning i ett samhälle där människor behandlas jämlikt och har tillgång till samma livschanser. Men så är det inte i dag.
Brås rapporter om antisemitism, Brås rapport om islamofobi och det uppdrag som har givits Brå om att ta fram motsvarande rapport för afrofobi är redskap för att vi ska synliggöra den diskriminering som sker i samhället. Regeringen kommer att fortsätta arbetet med att säkerställa ett effektivt och heltäckande skydd mot diskriminering. För rasism, även i form av islamofobi, har ingen plats i vårt samhälle.
Märta Stenevi (MP):
har frågat mig vad jag menar med att vita kvinnor ska flytta på sig och om jag kommer att vidta några åtgärder för att diskriminera dessa personer på arbetsmarknaden eller i andra sammanhang.
Vidare har interpellanten frågat mig om jag står fast vid regeringens definition av rasism som "uppfattningar om att människor på grund av föreställningar om ras, nationellt, kulturellt eller etniskt ursprung, religion, hudfärg eller annat liknande förhållande är väsensskilda från varandra och att de därmed kan eller bör behandlas på olika sätt" och om jag planerar att förtydliga uttalandet om att behandla vita kvinnor annorlunda än andra kvinnor.
Regeringen kommer aldrig att verka för åtgärder som syftar till att diskriminera någon. Diskriminering på grund av bland annat kön eller etnisk tillhörighet är förbjuden enligt diskrimineringslagen. Förbudet omfattar bland annat arbetslivsområdet. Det jämställdhetspolitiska målet är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det är då självklart alla kvinnor som åsyftas.
Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är dock lägre än mäns, och arbetsmarknaden är starkt könsuppdelad. Regeringen har tillsatt en kommission för jämställda livsinkomster som bland annat har i uppdrag att lämna förslag på åtgärder som bidrar till en jämställd fördelning av det offentligas stödåtgärder till kvinnor och män samt jämställda arbetsplatser.
Jag anser att den definition av rasism som anges i regeringens nationella plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott är ändamålsenlig för arbetet med dessa frågor. Av planen framgår också att rasism i olika former finns som en del av samhällets strukturer, vilket får till följd att människor får olika tillgång till rättigheter och möjligheter, makt och inflytande. På samma sätt som det finns strukturella skillnader mellan könen är även rasismen strukturell.
Dessa skillnader kan samspela och förstärka varandra. Planen och diskrimineringslagen utgör centrala verktyg för att bekämpa rasism och diskriminering i arbetslivet och i övriga samhället. Jag och hela regeringen kommer fortsatt att agera kraftfullt för att motverka rasism i alla dess former.
Märta Stenevi (MP):
Som ledamoten konstaterar lever vi i ett land där alla ska ha lika möjligheter att använda sina demokratiska rättigheter. Så är det inte i dag. Jag ska vara väldigt tydlig med att jag inte har och inte kommer att föreslå vare sig kvotering eller några som helst tvångsåtgärder. Man får vara ganska kreativ i sitt lyssnande gällande mitt uttalande i podden för att komma fram till något annat.
Ledamoten tycker att mitt uttalande är rasistiskt. Jag menar att det är helt fel. Däremot menar jag att vi lever i ett samhälle med en tydlig strukturell rasism som innebär att utrikesfödda kvinnor och kvinnor med en annan etnisk bakgrund har mycket svårare att använda sina demokratiska rättigheter.
Det jag syftade på i den här podden, och jag tror att det framgår när man lyssnar på hela inlägget, är egentligen väldigt enkelt: att vi ska stötta dem som i dag inte har möjlighet att ta sin plats i samhället och att vi ska ge plats åt fler. Fler ska kunna använda sina demokratiska rättigheter, och för att fler ska kunna göra sin röst hörd ska vi hjälpa dem och bereda plats åt dem. Det handlar inte om tvångsåtgärder. Det handlar inte om kvotering.
Det handlar inte om någonting annat än att bereda plats för kvinnor som i dag inte har möjlighet att ta sina demokratiska rättigheter hela vägen på grund av den strukturella rasism som förekommer. Jag vill ändå lite kort redogöra också för regeringens ingångar i några av de berörda frågorna. Regeringen kommer inte att verka för åtgärder som syftar till att diskriminera någon. Återigen, jag har heller aldrig gett uttryck för något sådant.
Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sitt eget liv. Det gäller självklart alla kvinnor och alla män. Det är också regeringens uttryckliga ambition att Sverige ska vara ett land fritt från rasism. Rasismen ska inte få stå i vägen för ett samhälle där alla människor, oavsett hudfärg och oavsett bakgrund, har samma livschanser. Så ser det inte ut i dag.
I dag är det väldigt stora skillnader i vilka möjligheter man har beroende på ens hudfärg. Jag redogjorde tidigare för länsstyrelsens i Stockholm rapport kring de enorma skillnaderna som afrosvenskar upplever på den svenska arbetsmarknaden enbart på grund av sin hudfärg.
Jag hoppas och tror - hoppas i alla fall - att ledamoten delar min bild av att den strukturella rasismen i Sverige håller utrikes födda kvinnor tillbaka och att vi tillsammans behöver lägga all kraft på att få fler att kunna dra nytta av sina demokratiska rättigheter och därmed få fler att ta plats, till exempel i den här kammaren och i andra delar av samhället.
Märta Stenevi (MP):
Jag hade också tänkt uttrycka en liten önskan om att ledamoten väldigt gärna får diskutera marxism men kanske inte behöver blanda in mig och regeringen i den diskussionen. Vi tar det igen: Jag har inte framfört eller uttryckt någon som helst åsikt om att jag skulle önska en kvotering eller några som helst andra tvångsåtgärder.
Det jag har diskuterat handlar om att ge plats för fler och göra det möjligt för fler att använda sina demokratiska rättigheter. Jag har inte heller uttryckt mig kring något nollsummespel. Jag noterar att ledamoten citerar en teori av en influencer på högerkanten; det är alltså ingenting som jag har uttryckt. Jag kan gärna dela transkriberingen av podden ifall ledamoten behöver det för att kunna vara lite mer sanningsenlig i sina anföranden.
Min syn på makt och möjligheter för kvinnor i det här landet, återigen, är att alla kvinnor ska ha möjlighet att ta del av sina demokratiska rättigheter. Alla kvinnor i det här landet ska ha möjlighet att leva ett fritt och självständigt liv, både ekonomiskt och demokratiskt.
Detta innebär att vi har ett stort behov av att motverka den strukturella rasism som gör att det inte är möjligt. Vi behöver motverka de hatbrott och den diskriminering som sker varje dag mot kvinnor med annan hudfärg än den vita, med annan etnicitet än den svenska, som har en annan religion än den kristna.
Jag hoppas att även ledamoten Ludvig Aspling delar bilden av den strukturella rasismen. Det är en fråga jag gärna vill ställa till ledamoten, fru talman.
Delar Ludvig Aspling bilden av att utrikes födda kvinnor i dag hålls tillbaka och att vi har ett stort behov av att bryta de rasistiska och diskriminerande strukturer som gör att inte alla svenskar på lika villkor kan dra nytta av sina demokratiska rättigheter?
Märta Stenevi (MP):
Den frågan får jag nog be ledamoten ställa till någon som driver eller tror på en marxistisk maktteori. Jag är inte en av dem, och jag har inte heller någonsin gett uttryck för det. Man får vara mycket kreativ för att höra det i mitt uttalande i den podden. Vi kommer att behöva stötta och hjälpa till om fler ska kunna använda sina demokratiska rättigheter, om fler ska kunna göra sin röst hörd.
Det är vad jag har pratat om i den podden. Vi behöver motverka den strukturella rasismen, som vi tydligen ska debattera senare, och vi behöver ge fler kvinnor och fler utlandsfödda möjlighet att använda sina demokratiska rättigheter. Män och kvinnor ska ha samma rätt och möjligheter att vara aktiva medborgare och forma villkoren för beslutsfattande. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i frågor om betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut.
Vi behöver se till att detta gäller alla kvinnor, fru talman, inte bara de kvinnor som i övrigt har gynnsamma förutsättningar. Det gäller även utrikes födda kvinnor och de kvinnor som lever med den diskriminering som sker i samhället. För hundra år sedan infördes allmän och lika rösträtt i Sverige. Då var den här salen helt fullsatt av enbart män.
I dag behöver vi arbeta stenhårt för att garantera att alla människor i alla grupper i samhället har möjlighet att ta del av sina demokratiska rättigheter fullt ut. Det är vad jag har pratat om i podden, och det är vad jag kommer att stå för och verka för och vad regeringen kommer att verka för. Sedan hoppas jag att ledamoten hittar någon annan att diskutera marxistisk maktteori med. Jag kan rekommendera Henrik Jönsson.
Märta Stenevi (MP):
Ann-Christine From Utterstedt har frågat mig på vilka grunder jag har kommit fram till att kvotering utefter hudfärg och födelseland ska genomföras och hur jag avser att genomföra idén om kvotering utifrån hudfärg och födelseland. Interpellanten har också frågat mig om jag anser att kvotering utifrån hudfärg och födelseland kommer att bidra till ett integrerat samhälle och om så är fallet, på vilket underlag jag grundar min uppfattning.
Vidare har interpellanten frågat mig om jag anser att kvotering utifrån hudfärg och födelseland kommer att bidra till ett sammanhållet Sverige och om så är fallet, på vilket underlag jag grundar min uppfattning och om jag avser att verka för att utrikes födda kvinnor ska kvoteras till några speciella maktpositioner och i så fall, vilka.
Vidare frågar interpellanten om jag anser att Sverige som land kommer att vinna på att vita, inrikes födda kvinnor lämnar över makt till utrikes födda kvinnor och vilket underlag jag grundar min uppfattning på, samt om jag anser att en kvinnlig kvotering utifrån hudfärg kommer att bidra till att vårt svenska samhälle blir mer jämställt och i så fall vad jag grundar min uppfattning på. Slutligen har interpellanten frågat mig på vilket sätt jag avser att säkerställa att diskrimineringslagen och dess skrivelser om diskriminering på grund av etnisk tillhörighet inte kringgås om mer makt ges åt utrikes födda kvinnor genom kvotering.
Fru talman! Diskriminering har ingen plats i Sverige. Den ska bekämpas med samhällets fulla kraft och inom alla samhällsområden. Diskriminering på grund av bland annat kön eller etnisk tillhörighet är förbjuden enligt diskrimineringslagen och gäller bland annat arbetsliv. Alla arbetsgivare är skyldiga att arbeta främjande och förebyggande mot diskriminering och på annat sätt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett bland annat kön och etnisk tillhörighet.
Jag har inte föreslagit införande av kvotering på grund av etnisk tillhörighet eller hudfärg.
Märta Stenevi (MP):
Först vill jag tacka ledamoten för frågan - jag tycker att det är fint att hon har sett fram emot debatten - och säga att självklart ska riksdagsledamöterna ställa frågor. Jag inser också att jag naturligtvis måste svara för mina uttalanden. Därför ska jag vara supertydlig direkt. Jag tror att jag var det redan i de tidigare interpellationsdebatterna, men jag ska vara det igen.
Till såväl Ann-Christine From Utterstedt som alla andra svenskar som eventuellt lyssnar på detta: Jag föreslår ingen kvotering. Jag föreslår inga som helst tvångsåtgärder. Jag har pratat om att om alla ska kunna ta sin plats i samhället måste vi bryta med den strukturella rasismen.
Jag tror att både de inrikes födda kvinnor och de utrikes födda kvinnor som lyssnar på detta och alla andra som lyssnar på detta håller med om att vi inte spelar på lika villkor i samhället i dag.
Jag har ingen önskan att dela in befolkningen i grupper, men jag har en stark önskan att belysa den indelning och de ojämlika förutsättningar som vi i dag har i samhället och som vi i dag har att kunna ta till vara våra demokratiska rättigheter.
Det är en grundtes för mitt politiska värv att utjämna de skillnaderna och att bryta diskrimineringen och bryta den rasism som drabbar utrikes födda kvinnor i Sverige i dag så att vi i den här salen gör det möjligt också för utrikes födda att ta plats. Det är vad jag har talat om och ingenting annat.
Sedan finns det en lång rad frågor om kvotering i riksdagsledamotens interpellation, fru talman, men alla de frågorna faller på det faktum att jag inte har föreslagit någon kvotering eller några som helst tvångsåtgärder. Det är mitt, hoppas jag, oerhört tydliga svar till Ann-Christine From Utterstedt och till alla som lyssnar på den här sändningen.
Märta Stenevi (MP):
Först och främst sker det ingen kvotering till bolagsstyrelser i dag. Det vet riksdagsledamoten om, hoppas jag. Det finns ett tillkännagivande i riksdagen, och regeringen kommer inte att lägga fram någon sådan lagstiftning. Jag har också varit tydlig här i dag med att det inte är det jag pratar om i den här podden och att det inte finns några sådana förslag.
När det gäller meritokrati, att få uppdrag och möjligheter baserat på sina kunskaper, finns det inget som motverkar meritokrati så effektivt som diskriminering. Vi ser att afrosvenskar behöver ha oerhört hög utbildning för att ens komma upp i samma lön som personer med betydligt lägre utbildning. Det är inte meritokrati.
Det är inte att få möjligheter utifrån sina individuella kunskaper och färdigheter. Det är diskriminering, och det arbetar vi emot. Hela syftet med att belysa detta är just att kunna motverka det. Jag har ingen önskan att dela in befolkningen i några grupper, men jag har en väldigt stark önskan att belysa de åtskillnader som sker för att vi ska kunna motverka dem.
Vill jag visa på den strukturella ojämställdheten mellan män och kvinnor, som till exempel innebär att representationen i bolagsstyrelserna nu är sämre än den varit tidigare och att vi halkar efter våra nordiska grannländer när det gäller representation i bolagsstyrelser? Absolut vill jag belysa det!
Vill jag belysa den strukturella rasism som innebär att människor på grund av etnicitet, hudfärg, härkomst eller religionstillhörighet har svårare att få jobb, svårare att ta sig in i samhället och svårare att använda sina demokratiska rättigheter och utsätts för oerhört mycket hat och hot? Absolut vill jag belysa det! Står jag upp för transpersoners rättigheter att identifiera sig själva? Vilken dag som helst!
Men jag tackar för Ann-Christine From Utterstedts syn på detta. Jag representerar i det här rummet regeringen och mitt arbete som statsråd. Vi kommer inte att lägga fram förslag om någon kvotering. Jag vill dock vara enormt tydlig med att vi kommer att fortsätta motarbeta den strukturella ojämställdheten och den strukturella rasismen och med att vi kommer att värna hbtqi-personers rättigheter oavsett vad ledamoten känner och tycker i den frågan.
Märta Stenevi (MP):
För 100 år sedan hade ingen kvinna i Sverige röstat i ett riksdagsval. Den allmänna och lika rösträtt som infördes då var bland annat resultatet av flera kvinnoorganisationers ihärdiga och uthålliga kamp. I dag finns fler kvinnokamper att ta. Den här regeringen arbetar stenhårt mot mäns våld mot kvinnor och för kvinnors ekonomiska självständighet.
Men kampen i dag handlar också om att alla kvinnor ska inkluderas och om att alla kvinnor i dag inte kan utnyttja sina demokratiska rättigheter fullt ut. Som kvinna som är engagerad i politiken får jag absolut min beskärda del av kritik, hot och hat. Men det är ingenting i jämförelse med de vågor av hat och direkta hot som mina kvinnliga muslimska, judiska eller rasifierade kollegor på lokal, regional och nationell nivå får.
Hatet mot kvinnor är grovt, och hoten är ofta sexuella. Hatet har ett enda syfte, och det är att tysta - att skrämma och hejda kvinnor från att ta sin plats i samhället. Detta är rasismen i dag. Om fler ska kunna använda sina rättigheter måste rasismen motas och diskrimineringen motverkas. Det är meritokrati, inte kvotering. Det går inte att blunda, för då har vi inte en demokrati på lika villkor.
Då har vi heller inte ett samhälle där alla kan engagera sig politiskt och förvänta sig lika behandling. Detta kan inte jag och den här regeringen acceptera. Kvinnorättskämparna för 100 år sedan såg till att vi kvinnor i dag får rösta och att jag i dag kan stå här som kvinnligt statsråd i en regering. Jag kommer inte att sluta kämpa förrän alla kvinnor, oavsett hudfärg, fullt ut kan utnyttja sina demokratiska rättigheter, för ingen kvinna är fri förrän alla är fria.
Med detta hoppas jag att jag har svarat på Ann-Christine From Utterstedts fråga.